Syntese av (all-Z)-hentriakonta-3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen ved bruk av Wittig-reaksjon (2014)

# Forord

Denne oppgaven ble utført ved Institutt for Kjemi, Bioteknologi og Matvitenskap ved Fakultetet for veterinærmedisin og Biovitenskap på Norges Miljø- og Biovitenskapelige universitet, med professor Yngve Stenstrøm og professor Trond Vida Hansen som veiledere.

Jeg vil takke veilederne mine Yngve Stenstrøm og Trond Vidar Hansen for støtte og svar på alle spørsmål underveis i oppgaven.

Takk til labingeniør Anne Gravdahl for bestilling av kjemikalier, og takk til Dag Ekeberg for GC-MS analyse.

Jeg vil takke stipendiatene Simen Antonsen og Harrison Gallantree-Smith for praktisk hjelp og trivelige arbeidstimer

Takk til Pronova Biopharma for utgangsmaterialet for syntesen

Sist en takk til venner og familie.

Ås, August 2014.

Martin Kirkhus Dahl

# Sammendrag

Det ble lagd en strategi for å syntetisere det flerumettede alkenet

(3Z,6Z,9Z,12Z,15Z,19Z,22Z,25Z,28Z)-hentriakonta-3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen **1** fra lettere tilgjengelige fettsyrer.

Strategien var å koble sammen ylid TALL og aldehyd TALL i en Wittig-reaksjon. Syntesen av aldehyd TALL var ikke uproblematisk, men det ble bestemt å prøve Wittig-reaksjonen med det likevel.

Reaksjonen var vellykket og aldehydet og ylidet ble koblet. Utbytte ble % på det beste. Målmolekylet **1** ble ikke fullstendig renset for alle forurensninger fra aldehydsyntesen og Wittigreaksjonen, men NMR-data bekreftet at målmolekylet hadde blitt syntetisert. Det ble også tatt MS-Spekter av resultatene etter to Wittig-reaksjoner, men de var ikke klare før oppgaven måtte leveres.

Aldehyd TALL er kjent i litteraturen og det burde være mulig å syntetisere mer effektivt enn det har blitt i denne oppgaven. Jeg er dermed overbevist om at det er gode muligheter for en ren og mer effektiv syntese av **1**.

# Abstract

A strategy for the synthesis of the polyunsaturated alkene (3Z,6Z,9Z,12Z,15Z,19Z,22Z,25Z,28Z) hentriaconta-3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaene from more easily acquired fatty acids were developed.

The strategy entailed a connection of a ylide TALL and an aldehyde TALL using a Wittig reaction. The synthesis of aldehyde TALL was not unproblematic, but it was decided to still try the Wittig reaction.

The reaction was successful and the ylide and the aldehyde were connected. The best yield achieved was %. The target molecule **1** were not purified completely from all pollutants from the aldehyde synthesis and from the Wittig reaction itself, but NMR-data confirmed the target molecule **1**. There were also taken MS-spectra from the results of two Wittig reactions, but they were not ready before this thesis had to be delivered.

Aldehyde TALL is known in the literature, and there should be more effective methods of syntheis available for this compound. I am therefore convinced that the possibilities of a more effective and cleaner synthesis of **1** is possible.

# Forkortelser:

| ACP    | Acyl bæreprotein                               |
|--------|------------------------------------------------|
| CoA    | Coenzym A                                      |
| d      | dublett                                        |
| GC     | gasskromatografi                               |
| Hz     | Hertz, frekvens                                |
| IR     | Infrarød                                       |
| J      | Koblingskonstant                               |
| LCPUFA | Langkjedet flerumetted fettsyre («long chained |
| m      | multiplett                                     |
| MS     | Massespektrometri                              |
| NMR    | Nukleær magnetisk resonans                     |
| Ph     | fenyl                                          |
| s      | singlett                                       |
| t      | triplett                                       |
| THF    | tetrahydrofuran                                |
| δ      | kjemisk skift                                  |

# Generelle bemerkninger:

IUPAC-nomenklatur er brukt i størst mulig grad for å navnsette alle forbindelser. Teksten er i typen «Times New Roman», skriftstørrelsen er 12 og linjeavstanden er 1,5. Alle strukturer er tegnet i ChemBioDraw Ultra 14.0. For δ-verdier i NMR-spekter er det brukt punktum i stedet for komma. Eksempelvis: 14.23 istedenfor 14,23. Figurene i teoridelen er tegnet forekled og representerer ikke molekylenes romlige orientering.

#### **Innholdsfortegnelse:**

| Forord                                                                               | I   |
|--------------------------------------------------------------------------------------|-----|
| Sammendrag:                                                                          | II  |
| Abstract:                                                                            | III |
| Forkortelser:                                                                        | IV  |
| Generelle bemerkninger                                                               | V   |
| 1. Introduksjon                                                                      | 1   |
| 1.1 Naturstoffer og hydrokarboner som metabolitter                                   | 1   |
| 1.2 Lipider og fettsyrer                                                             | 2   |
| 1.3.1 Biosyntese av lipider og fettsyrer                                             | 3   |
| 1.3.2 Biosyntese av langkjedede flerumettede fettsyrer.                              | 5   |
| 1.3.3 Nedbrytning av fettsyrer                                                       | 7   |
| 1.3.4 Fettsyrer og helse                                                             | 9   |
| 1.3.5 Biosyntese av langkjedede hydrokarboner                                        | 10  |
| 1.4 Kjemisk bakgrunn                                                                 | 11  |
| 1.4.1Reduksjon og oksidasjon av organiske molekyler                                  | 11  |
| 1.4.2 Wittig-reaksjonen                                                              | 12  |
| 1.5 Retrosyntese                                                                     | 13  |
| 1.6 Mål og bakgrunn for oppgaven                                                     | 15  |
| 2. Resultater og diskusjon                                                           | 16  |
| pyran- 2-on (28)                                                                     | 16  |
| 2.2 Syntese av (8Z, 11Z, 14Z, 17Z)-5, 6-dihydroksyeikosa-8,11,14,17-tetraensyre (27) | 16  |
| 2.3 Syntese av (3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraenal (26)                   | 17  |
| 2.5 Syntese av 1-brom-(3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen (30)              | 17  |
| 2.6 Syntese av 1-jod-(3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen (23)               | 18  |
| trifenylfosfoniumjodid (21)                                                          | 19  |
| 2.8 Syntese av (3Z,6Z,9Z,12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1-yl metansulfonat 24       | 19  |
| 2.9 Syntese av (4Z,7Z,10Z,13Z)-heksadeka-4,7,10,13-tetraenenitril (22)               | 20  |
| 2.10 Syntese av (4Z,7Z,10Z,13Z)-heksadeka-4,7,10,13-tetraenal (20)                   | 20  |
| 3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen (1)                                                   | 21  |
| 3. Oppsummering og veien videre                                                      | 23  |

| 4. Konklusjon                                                                        | 24 |
|--------------------------------------------------------------------------------------|----|
| 5. Resultater og eksperimentelt                                                      | 25 |
| 5.1 Generelt:                                                                        | 25 |
| pyran-2-on (28)                                                                      | 26 |
| 5.3 Syntese av (8Z, 11Z, 14Z, 17Z)-5, 6-dihydroksyeikosa-8,11,14,17-tetraensyre (27) | 30 |
| 5.4 Syntese av (3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraenal (26)                   | 33 |
| 5.5 Syntese av (3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1-ol (25)                | 36 |
| 5.6 Forsøk på syntese av 1-brom-(3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen (30)    | 39 |
| 5.7 Syntese av 1-jod-(3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen (23)               | 41 |
| trifenylfosfoniumjodid (21)                                                          | 44 |
| 5.9 Syntese av (3Z,6Z,9Z,12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1-yl metansulfonat (24)     | 47 |
| 5.10 Syntese av (4Z,7Z,10Z,13Z)-heksadeka-4,7,10,13-tetraenenitril (22)              | 50 |
| 5.11 Syntese av (4Z,7Z,10Z,13Z)-heksadeka-4,7,10,13-tetraenal (20)                   | 53 |
| 3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen (1)                                                   | 59 |
| 6. Referanser                                                                        | 65 |

# **1. Introduksjon**

# 1.1 Naturstoffer og hydrokarboner som metabolitter

Metabolitter er de naturstoffene som dannes i organismer.<sup>1</sup> De er organiske forbindelser og kan deles inn i primære og sekundære metabolitter. Aminosyrer og karbohydrater er eksempler på primære metabolitter, de er byggestenene for organismen, mellomprodukter i metabolismen, eller omdannes til koenzymer.<sup>2</sup> De er lite varierte i struktur og det er generelt få unike strukturer, og de er vanlige i store mengder. Sekundære metabolitter er mer varierte i struktur og antall og løser gjerne spesifikke oppgaver i organismen. Eksempler på sekundære metabolitter inkluderer alkaloider, fettsyrederivater og terpener <sup>3</sup> .

En gruppe metabolitter som er tilstedeværende i alle marine organismer er hydrokarboner. Hvilke oppgaver hydrokarbonene løser i mikroorganismer er ikke forstått fullstendig. Det mest sannsynlige er at de inngår i de fysikalsk-kjemiske evnene til celleveggene <sup>4</sup> .(MARTINES 2)

*Figur 1-1: (3Z,6Z,9Z,12Z,15Z,19Z,22Z,25Z,28Z)-Hentriakonta-3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen (1), målmolekylet i syntesen.*

Noen sekundære metabolitter finnes i naturen bare i en eller et fåtall arter (SAMME SOM SIMEN 54, men side 1414 til 1445), og det er dermed nødvendig å syntetisere disse i laboratoriet før man kan undersøke deres egenskaper nærmere. (3*Z*,6*Z*,9*Z*,12*Z*,15*Z*,19*Z*,22*Z*,25*Z*,28*Z*)-Hentriakonta-3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonan (**1**) er en sekundær metabolitt som er funnet i bakteriene *Shewanella amazonensis* SB2B, *Colwellia psychereryhtraea*, og *Shewanella* sp. strain osh08 <sup>5</sup> . Bakteriene biosyntetiserer også mer vanlige fettsyrer som eikosapentaensyre (EPA, **2**) og dokosaheksaensyre (DHA, **3**). Forbindelse **1** har en kjede på 31 karbonatomer og med ni dobbeltbindinger er med det et flerumettet hydrokarbon («polyunsaturated hydrocarbon», PUHC),

**1**

*Figur 1-2: Eikosapentaensyre (EPA (2)) og dokosaheksaensyre (DHA (3)).*

# 1.2 Lipider og fettsyrer

Lipider har ingen generelt akseptert definisjon, men en definisjon men Gunstone <sup>6</sup> bruker definisjonen: «lipider er forbindelser basert på fettsyrer eller nært relaterte forbindelser slik som de korresponderende alkoholer og sfingosinbaser". Etter denne definisjonen er hydrokarboner som dannes fra fettsyrer lipider.

Lipider deles så inn etter deres egenskaper, fysiske egenskaper som viskositet ved romtemperatur (flytende oljer kontra fast fett), polaritet (polare eller upolare), hvor nødvendige de er for menneskers metabolisme (essensielle og ikke essensielle) eller deres struktur (enkel mot kompleks) 7 .. Fettsyrer og alkoholer vil være byggesteiner for enkle eller komplekse lipider etter deres struktur. Enkle lipider vil kunne hydrolyseres til alkoholer og syrer, mens komplekse vil kunne hydrolyseres til tre eller flere ulike komponenter <sup>7</sup> .

**Figur 1-3:** Palmitinsyre (**4**) og stearinsyre (**5**).

De fleste fettsyrer som forekommer i naturen har kjeder på mellom 4 og 30 karbonatomer, men lengre kjeder er observert <sup>1</sup> . Figur 1-3. viser de vanligste fettsyrene, palmitinsyre (heksadekansyre C-14 (**4**)) og stearinsyre (oktadekansyre, C-18 (**5**)). Rettkjedede fettsyrer med et partall karboner er det som er mest vanlig i naturen 1, og de kan være mettede eller umettede. Mettede fettsyrer har

ingen dobbeltbindinger, med andre ord har de ikke «plass» til flere H-atomer på karbonene. Umettede fettsyrer har dobbeltbindinger mellom to eller flere karboner, er det bare en dobbeltbinding mellom to karboner er fettsyren enumettet, er det flere dobbeltbindinger mellom flere karbonatomer så er fettsyren flerumettet («Polyunsaturated fatty acid», PUFA). I fettsyrer med flere dobbeltbindinger så kan dobbeltbindingene være konjugerte eller ukonjugerte. Konjugerte dobbeltbindinger er alternerende enkelt og dobbeltbindinger mellom karbonatomene i en kjede, aromater er eksempler på konjugerte systemer. Kjeder som ikke er konjugerte kan være «skipped» det vil si at det er to enkeltbindinger mellom hver dobbeltbinding, dette gir -(CH=CH-CH2)n- som en repeterende enhet. Dobbeltbindinger kan være konfigurert som Z (fra tysk *Zusammen*; sammen, med de høyest prioriterte gruppene på samme side av dobbeltbindingen) og E (fra tysk *Entgegen*; motstående, med de høyest prioriterte gruppene på hver sin side av dobbeltbindingen.). I naturen er Z konfigurasjonen den vanligste, og gir en knekk på kjeden med karbonatomer. Dette gjør det vanskeligere for molekylene å interagere, og fører til at umettede fettsyrer oftest er i form av oljer. I cellen brukes disse egenskapene for å holde celleveggen fleksibel og bevegelig <sup>1</sup> .

Lipider har mange funksjoner i levende organismer, og er viktige som energilager, isolasjon og signalmolekyler. De transporterer også fettløselige vitaminer som vitamin, A, D, E og K <sup>8</sup> . Majoriteten av lipidene brukes i cellemembranenes strukturelle sammensetning, de sørger for å holde innsiden og utsiden av cellen adskilt <sup>8</sup> . Amfifile lipider kan delvis løse seg i polare og upolare løsemidler, grunnet molekylets hydrofobe og hydrofile ende. Et dobbeltlag av lipider, hvor de hydrofobe delene peker mot hverandre vil kunne skille det vandige miljøet på innsiden av cellen fra det vandige miljøet på utsiden av cellen.

# 1.3.1 Biosyntese av lipider og fettsyrer

I hovedsak går syntesen av fettsyrer via acetat-biosynteseveien med acetyl-CoA-enheter som utgangspunkt<sup>1</sup> . Malonyl-CoA dannes ved en karboksylering av Acetyl-CoA. Dette malonyl-CoA er mer reaktivt og kan endres til en tioester av et «acyl carrier» protein (ACP). De neste trinnene i syntesen katalyseres av fettsyresyntase-enzymer (FAS). Malonyl-ACP og acettl-ACP kondenseres så via en Claisen ligninge reaksjon til en β-keto acyl-ACP. β-keto acyl-ACP har en karbonylgruppe som stereospesifikt reduserers med NADPH til hydroksylgruppe som ved eliminasjon av H2O danner en α,β-umettet *E* konfigurasjon. Denne dobbeltbindingen reduseres med hjelp av NADPH og karbonkjeden blir mettet. Resultatet, et fettacyl-ACP, er nå to karboner lengre en acetyl-CoA. Fettacylet kan videre hydrolyseres til en fettsayre eller et fettacyl-CoA, det kan også reagere med et nytt acetyl-ACP og forlenge kjeden med nok to karbonatomer. Denne biosyntesen fører til at to og

to karbonatomer legges til fettsyrene under syntesen og er grunnen til at det vanligste antall karbonatomer i en fettsyre er ett partall <sup>1</sup> .

Skjema 1-1 gir en oversikt over biosyntesen av mettede fettsyrer i naturen.

*Skjema 1-1: Biosyntese av mettede fettsyrer <sup>1</sup>*

*.*

Fettsyrer syntetiseres mettede, og blir umettede når det innføres dobbeltbindinger i de ferdige mettede fettsyrene. Enumettede fettsyrer dannes oftest ved at det forekommer en oksidasjon mellom C-9 og C-10 som danner en dobbeltbinding mellom disse to karbonene.

Desaturaseenzymer kan katalysere dannelsen av dobbeltbindinger for eksempel ved fjerning av to vicinale *pro-*R hydrogenatomer ved en *syn-*eliminasjon. Denne reaksjonen danner en Z-konfigurert dobbeltbinding ved C-9 ogC-10 <sup>1</sup> .

O ACoA acetyl-CoA O HO2C SCoA ACP O HO2C S-ACP malonyl-CoA malonyl-ACP O S-ACP R Claisen lignende reaksjon S-ACP R O O NADPH S-ACP <sup>O</sup> <sup>H</sup> OH beta-hydroksy acyl-ACP Eliminasjon av H2O S-ACP O *E* alfa,beta-umettet acyl\_ACP NADPH Reduksjon av dobbeltbinding Stereospesifikk reduksjon R S-ACP O fettacyl-ACP beta-keto acyl-ACP H2O HSCoA R OH SCoA R O O fettacyl-CoA fettsyre

Dannelse av flere dobbeltbindinger er avhengig av andre desaturaseenzymer og forekomsten av disse varierer fra art til art. Eksempelvis kan de fleste dyr bare danne dobbeltbindinger mellom eksisterende dobbeltbindinger og karboksylsyren, mens planter kan danne dobbeltbindinger mellom den terminale gruppen og C-10 <sup>1</sup> . Dette har stor innvirkning på dyrs liv, da fettsyrer med dobbeltbinding mellom den terminale gruppen og C-10 må skaffes via kosten. Figur 1-4 viser et eksempel på en monosaturert fettsyre, oleinsyre **6.**

**Figur 1-4:** Oleinsyre (18:1 Δ-9, **6**)

# 1.3.2 Biosyntese av langkjedede flerumettede fettsyrer.

Linolsyre (18:2 Δ-9 **7**) og α-linolensyre (18:3 Δ-9,12,15 **8**) er utganspunkt for biosyntese av langkjedede flerumettede fettsyrer som EPA (**2**) og DHA **(3**). Linolensyre dannes ved at en dobbeltbinding innføres av Δ<sup>12</sup>-desaturase i oleinsyre (**6**), fra linolensyren dannes så α-linolensyre. α-linolensyre kan så danne EPA etter en dobbeltbinding har blitt dannet av Δ 6 -desaturase og videre en kjedeforlengelse med en C18-elongase. Etter enda en dobbeltbinding har blitt innført av Δ<sup>5</sup> desaturase er EPA-molekylet dannet. EPA som forlenges av en C20-elongase og får en dobbeltbinding med hjelp av en Δ<sup>4</sup> -desaturase danner DHA <sup>1</sup> . Skjema 1-2 Viser biosyntesen av EPA og DHA fra α-linolensyre.

**6** HO O C-9 C-10

*Skjema 1-2: Biosyntese av EPA (1) og DHA (2)*

Det er også en annen kjent biosyntese for LCPUFAs, det er den «alternative veien» («the alternate pathway») og er framstilt i skjema 1-3 <sup>9</sup> . I denne biosyntesen skjer det en forlenging av αlinolensyre eller linolsyre som så blir umettet av Δ 8 - og Δ<sup>5</sup> -desaturase. Denne biosyntesen forekommer i pattedyr MARTINE 10, og i jordamøben *Acanthamoeba*, det er også lansert at biosyntesen finner sted i mikroorganismer som blant annet *Sphaeroforma arctica <sup>9</sup> .*

OH O alfa-lim olensyre (**8**) OH O **9** delta <sup>6</sup> -desaturase C 18-elo ngase OH O **10** delta <sup>5</sup> -desaturase OH O EPA (**2**) C 20-elo ngase O OH delta<sup>4</sup> -desaturase OH O **11** DHA (**3**)

*Skjema 1-3: Den alternative veien. Syntese av EPA (2)*

# 1.3.3 Nedbrytning av fettsyrer

Fett fungerer som energilager i organismer. Opphavet til energien fra nedbrytningen av fettsyre er oksidasjon av fettsyrer til CO2. Fettsyrene kan komme til cellen de brytes ned i fra flere kilder, de kan taes opp i kosten, de kan være lagret som dråper av lipider i cellene og de kan blitt syntetisert i et organ for å bli fraktet til et annet <sup>10</sup> .

I mitokondriene forekommer den vanligste formen for oksidasjon av fettsyrer. Den kalles βoksidasjon og benytter et eget transportsystem for å få fettsyrene inn i mitokondriene hvor de oksideres<sup>8</sup> . Det kalles det karmitin-syklusen og hjelper de lange fettsyrene gjennom celleveggen som for dem er ugjennomtrengelig. Figur 1-5 viser hvordan fettacyl-CoA blir hjulpet gjennom den ytre cellemembranen av fettacyl-CoA-bæreproteiner. For å komme gjennom den indre membranen omdannes fettacyl-CoA til fettacyl-karnitin som kan trenge gjennom. Fettacyl-karnitin blir omdannet tilbake til fettacyl-CoA og karnitin inne i mitokondriene.

OH O alfa-limolensyre (**8**) C18-elongase OH O **12** delta<sup>8</sup> -desaturase delta<sup>5</sup> -desaturase O OH EPA (**2**)

*Figur 1-5: Karnitinsyklusen. Figuren er hentet fra referanse 8.*

β-oksidasjonen av fettacyl-CoA inne i mitokondriet foregår så som vist i skjema 1-4. Første trinn av β-oksidasjon er oksidasjon av β-karbonet på fettsyren og rt α,β-umettet fettacyl-CoA med en *E*konfigurasjon dannes. En hydroksylgruppe tilføres på β-karbonet etter vann har blitt addert. Det skjer en dehydrogenering og hydroksylgruppen oksideres til en karbonylgruppe. Etter en eliminasjon av Acetyl-CoA er resultatet et fettacyl to karboner kortere enn den opprinnelige fettsyren. Denne reaksjonen kan fortsette helt til det bare dannes Acetyl-CoA fra det siste trinnet <sup>8</sup> . I sitronsyresyklusen brytes Acetyl-CoA helt ned til CO2 og gi energi til cellen.

*Skjema 1-4: β-oksidasjon av en mettet fettsyre. R er et partal, R' er to kortere enn R.*

Er det ikke et partall med karbonatomer i fettsyren så vil det i det siste trinnet dannes acetyl-CoA og propionyl-CoA. Propionyl-CoA har et karbonatom mer enn acetyl-CoA og må gjennom flere trinn i metabolismen før det kan fullstendig oksideres til CO<sup>2</sup> 8 .

# 1.3.4 Fettsyrer og helse

Mennesker som andre pattedyr kan ikke danne dobbeltbindinger mellom C10 og den terminale enden av fettsyren. Dette gjør oss avhengige av å ta til oss disse gjennom kosten og de kalles derfor ofte essensielle fettsyrer <sup>1</sup> .

R SCoA O Fettacyl-CoA Dehydrogenering R SCoA O H H *E*-umettet fettacyl-CoA Addisjon av vann R SCoA OH O beta-hydroksy fettacyl-CoA Oksidasjon R SCoA O O beta-keto-CoA Elimilasjon av acetyl-CoA R' SCoA O SCoA O

Fettsyrer med en dobbeltbinding på det tredje karbonet fra den terminale gruppen kalles ω-3 fettsyrer og omtales mye i media og er populære kosttilskudd. ω-3 fettsyrer finnes i planter og i fisk, men plante ω-3 fettsyrer har ikke de samme helsevirkningene som marint ω-3 har og er ikke anbefalt i kostholdet på samme måte <sup>11</sup>. Dette skyldes at fisken spiser mirkoorganismer i havet som syntetiserer de gunstige ω-3 fettsyrene. De gunstige helsevirkningene ved inntak av ω-3 fettsyrer er blant annet koblet til blodtrykk, krefttyper og leddgikt <sup>12</sup> .

# 1.3.5 Biosyntese av langkjedede hydrokarboner

Interessen for å finne mekanismene for hvordan mikroorganismer biosyntetiserer langkjedede uforgrenede hydrokarboner er stor, og det er to teorier utarbeidet <sup>4</sup> . Den ene er en mulig dekarboksylering av langkjedede fettsyrer. Dette vil gi opphav til hydrokarboner med kjedelengde Cn-1 4, 5 .

*Skjema 1-5: Dekarboksylering av en generell fettsyre*

Fettsyrene kan også ha blitt syntetisert via en «head-to.head»-kondensasjon. Dette vil innebære at et tap av CO2 vil kunne følge til at en dobbeltbinding dannes mellom karbonylatomet og α-karbonet i de to fettsyrene 4, 5. Skjema 1-6 viser en slik reaksjon.

R OH O -CO<sup>2</sup> R

*Skjema 1-6: «Head-to-head-kondensasjon av to fettsyrer med målmolekylet 1 som resultat <sup>4</sup> .*

# 1.4 Kjemisk bakgrunn

### 1.4.1Reduksjon og oksidasjon av organiske molekyler

Reduksjon og oksidasjonsreaksjoner er i organisk kjemi definert som reaksjoner som gir økende eller minkende elektrontetthet rundt karbonatomene. En reduksjon vil øke antall elektroner rundt et karbon, mens en oksidasjon vil senke antallet. Dannelse eller brudd på bindinger mellom karbon og mer elektronegative atomer som oksygen, nitrogen eller halogener er oftest årsaken til endringene i elektrontetthet <sup>13</sup> .

Nitriler og estere kan reduseres direkte til alkoholer ved bruk av DIBAL-H i lav temperatur. Er temperaturen for høy vil ikke intermediatet i reaksjonen holdes stabilt og vil kunne reduseres videre til alkohol <sup>14</sup> .

OH O CoA-SH <sup>R</sup> SCoA O O SCoA R -HSCoA R SCoA R O O -HSCoA -CO<sup>2</sup> -H2O

*Skjema 1-7: Reduksjon av nitril til aldehyd*

#### 1.4.2 Wittig-reaksjonen

Wittig-reaksjonen er et viktig verktøy i organisk syntese for å danne dobbeltbindinger med en bestemt Z/E struktur. I reaksjonen reagerer et fosfoniumylid med et aldehyd eller et keton og danner et alken og et fosfinoksid.. Metoden gir fullstendig kontroll over hvor dobbeltbindingen plasseres, og en del kontroll over dens geometri <sup>15</sup> .

Ylidet lages ved å reagere et fosfin med et alkylhalid, dette skjer med en SN2 mekanisme. Saltet som dannes i denne reaksjonen reageres så videre med en base, vanligvis BuLi, for å danne fosfoniumylidet <sup>15</sup>. Et ylid er en forbindelse uten ladning, men med to naboatomer med ulik ladning. I fosfoniumylidet har fosfor en positiv ladning og karbonatomet, som tidligere var bundet til halogenet, den negative ladningen <sup>16</sup> .

**13 14**

*Skjema 1-8: Dannelse av et fosfoniumylid fra trifenylfosfin og et jodhalid.*

Wittig-reaksjonen starter med at ylidet angriper med karbaniondelen mot karbonylkarbonet i

aldehydet eller ketonet

En Wittig-reaksjon med et aldehyd gir vanligvis Z-alkenet hvis R<sup>1</sup> er en alkylgruppe, og et ylidet er basert på et trifenylfosfin <sup>16</sup> .

*Skjema 1-9: Wittig-reaksjonen vist med et trifenylfosfin og et aldehyd.*

R N DIBAL-H -70 oC R O

I R<sup>1</sup> PPh <sup>3</sup> Ph3PH2 R<sup>1</sup> base Ph3PH2 R<sup>1</sup> R2C HO R<sup>2</sup> R<sup>1</sup> Ph3P <sup>O</sup> **<sup>15</sup> <sup>16</sup> <sup>17</sup> <sup>18</sup> <sup>19</sup>**

### 1.5 Retrosyntese

Retrosyntese er et verktøy for å finne strategier for å syntetisere nye stoffer som er identifisert i naturen, dette gjøres gjennom en retrosyntetisk analyse og resulterer i en syntesestrategi <sup>17</sup>. Mange naturstoffer finnes i bare i små mengder i et lite antall organismer, og da er det nødvendig å framstille de syntetisk på laboratoriet for at de skal kunne forskes videre på.

Det ble utarbeidet en syntesestrategi for å komme til forbindelse **1**, hvor den grunnleggende kjemien for de fleste av de planlagte reaksjonene var kjent. Problemer oppsto allikevel i forsøk på å syntetisere bromid (**30**), og det tilsvarende jodidet **23** måtte syntetiseres i stedet for å kunne fortsette mot **1**.

*Skjema 1-10* Retrosyntese av **1**, målmolekylet.

**1** PPh<sup>3</sup> I N OMs OH **<sup>20</sup> <sup>21</sup> <sup>22</sup> <sup>23</sup> 24 25 26** OH O HO OH **27** I **28 29**

# 1.6 Mål og bakgrunn for oppgaven

Målet for denne oppgaven var å finne en metode for å syntetisere

(3Z,6Z,9Z,12Z,15Z,19Z,22Z,25Z,28Z)-Hentriakonta-3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen **1** på en pålitelig måte. Denne besvarelsen sammen med laboratoriearbeidet som er beskrevet utgjør masteroppgaven. Store deler av syntesen bygger på tidligere arbeid, blant annet utført av Anne Marie Langseter <sup>18</sup>, og lignende arbeid 19, 20. Det er ikke synteser av **1** i litteraturen fra tidligere.

Det er flere interessante forslag til virkeområdet til **1**, noe som gjør en syntese meget verdifull. Liknende flerumettede hydrokarboner har vist en anti-mikrobiell effekt ved å endre strukturen på cellevegger i mikroorganismer <sup>32</sup>. Et annet forslag til virkeområde er at forbindelsen hjelper å regulere celler ved hurtige temperaturfall, da **1** er isolert fra organismer i kalde omgivelser.<sup>4</sup>

Det er foreslått to biosynteser for **1**, en «head-to-head»-kondensasjon av to fettsyrer med C16:4 med en ekstra dobeltbinding dannes ved tap av CO2, og en dekarboksylering av en korresponderende C32:9 fettsyre. C32:9 fettsyren er ikke blitt observert i bakteriene som biosyntetiserer **1** og «headto-head» syntesen da mest sannsynlig <sup>5</sup> .

Syntesestrategien for denne oppgaven bygde på ideen om en «head-to-head»-kondensasjon. To fettsyrer på C15:4 og C16:4 ble forsøkt koblet med en Wittig-reaksjonen mellom et aldehyd og et fosfoniumylid for å danne den siste dobbeltbindingen.

# 2. Resultater og diskusjon

# 2.1 Syntese av tetrahydro-6-((3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-1-jodpentadeka-3, 6, 9, 12 tetraenyl)pyran-2-on (**28**)

EPA-EE måtte omdannes for å komme til molekylene med 15 og 16 karbontomer (Fosfoniumsalt (**21**) og Aldehyd (**20**) henholdsvis) som syntesestrategien krevde. Dette ble innledet med en metode beskrevet i Langseter <sup>18</sup> sin doktorgradsavhandling, som gir en metode for å danne et 15C aldehyd fra EPA-EE. Prosedyren ble brukt for å danne, jodlakton (**28**), diolsyre (**27**) og aldehyd (**26**)

**Skjema 2-1:** *Omdannelse av EPA-EE (29) til jodlakton (28)*

Reaksjonen var vellykket og det beste utbyttet ble 97 % mot litteraturens 97 %. Spektroskopiske data

stemmer overens med tidligere rapporterte data. Karbonylgruppen indikeres av IR absorpsjon på 1707 cm-1 og kjemisk skift 170.54 ppm i <sup>13</sup>C NMR. Karbonet bundet til jodidet svarer til skiftverdien 80.95 ppm i <sup>13</sup>C NMR.

# 2.2 Syntese av (8Z, 11Z, 14Z, 17Z)-5, 6-dihydroksyeikosa-8,11,14,17-tetraensyre (**27**)

Prosedyren er basert på Langseters <sup>18</sup> arbeid.

*Skjema 2-2: Omdannelse av jodlakton 28 til diolsyre 27*

Reaksjonen var vellykket og det beste utbyttet ble 98 % mot litteraturens 99 %. Spektroskopiske data stemmer overens med det tidligere rapporterte. Absorpsjonen ved 1708 cm-1 samt den brede absorpsjonen over 3000 cm-1. De funksjonelle hydroksyl og karboksyl gruppene sees på <sup>13</sup>C NMR

O 1. LiOH, EtOH-H2O(1:1), rt 2. H2O, HI, KHCO<sup>3</sup> 3. I<sup>2</sup> , THF, 0-4 ºC, 48 t I O EPA-EE **29 28** 97 %

I O 5 % LiOH i MeOH-H2O (19:1) OH HO OH O **28 27** 98 %

ved 73.37, 73.82 og 178.80 ppm.

# 2.3 Syntese av (3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraenal (**26**)

Prosedyren er basert på Langseters <sup>18</sup> arbeid.

*Skjema 2-3: Spalting av diolsyre 27 til aldehyd 26*

Reaksjonen var vellykket og det beste utbyttet ble 87 % mot litteraturens 80 %. Spektroskopiske data stemmer godt. Det er kun 15 synlige karbonatomer i <sup>13</sup>C NMR spekteret og hydroksylabsorpsjonen er ikke lenger å se i IR spekteret. Aldehyd bekreftes ved kjemisk skift på 199.33 ppm i <sup>13</sup>C NMR spekter og ved en triplett på 9.6 ppm i <sup>1</sup>H NMR

## 2.4 Syntese av (3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1-ol (**25**)

Bromidet (**30**) var opprinnelig viktig i flere trinn for syntesestrategien, og for å komme til det måtte aldehydet først reduseres til et alkohol (**25**) før det kunne omdannes til bromidet (**30**). Prosedyrene for reduksjon av alkoholet (**25**) og omdannelsen til bromidet (**30**) ble basert på arbeid fra Skattebøl *et al.<sup>19</sup>* .

*Skjema 2-4: Reduksjon av aldehyd (26) til alkohol (25)*

Reaksjonen var vellykket og det beste utbyttet ble 75 % mot litteraturens 80 %. Spektroskopiske data viser ikke aldehydet lengre i spektrene, mens hydroksylgruppe sees ved bred absorpsjon i IR over 3000 cm-1 og i <sup>13</sup>C NMR ved 62.14 ppm.

# 2.5 Syntese av 1-brom-(3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen (**30**)

Prosedyren er basert på arbeid fra Skattebøl *et al.<sup>19</sup> .*

5 % LiOH i MeOH-H2O (19:1) sitronsyre til pH 4, NaIO<sup>4</sup> O OH <sup>O</sup> HO OH 87 %

O 1. NaBH<sup>4</sup> , MeOH, isbad, 30 min 2. 1,4 M HCl OH **<sup>26</sup> <sup>25</sup>** 75 %

*Skjema 2-5: Framstilling av bromid (30)*

Reaksjonen var i prinsippet vellykket, men utbyttene ble svært lave. Det beste oppnådde utbytte ble 40 %, mot litteraturens 85 %. Dette skyldes problemer med å fjerne trifenylfosfinoksid som ble dannet under syntesen, og under inndamping av løsemiddel. Trifenylfosfinoksidet ble fjernet med kolonner med silikagel og heksan som eluent, men på større skala måtte det brukes så mye heksan at reaksjonen ble vurdert som upraktisk for prosjektet.

Spektroskopiske data viser at hydroksylgruppen er borte, men selv etter flere filtreringer og kolonner så er fortsatt trifenylfosfinoksidet synlig i <sup>13</sup>C NMR med veldig høye topper rundt 120 ppm, og i <sup>1</sup>H NMR spekteret over 7 ppm.

# 2.6 Syntese av 1-jod-(3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen (**23**)

Etter bromidet (**30**) ble vurdert som upraktisk ble syntesestrategien endret og en syntese av jodid (**23**) ble tenkt å kunne brukes til videre syntese av fosfoniumsaltet (**21**) til Wittigreaksjonen. Prosedyren er basert på arbeid fra Porter *et al.<sup>22</sup> .*

### *Skjema 2-6: Framstilling av jodid (23)*

Reaksjonen var vellykket og beste utbytte 50 % mot litteraturens 83 %. Forsøket ble forsøkt med lengre reaksjonstid og flere ekvivalenter av N,N-Dimetyl-N-

(metylsulfanylmetylene)ammoniumjodid og imidazol enn det som ble brukt i prosedyren til Porter *et al.* Dette ga bedre utbytter, men fortsatt ikke like gode som prosedyren.

Utbyttet som ble oppnådd var ikke ideelt, men det forble konsekvent selv på større skala og ble så vurdert som god nok til å arbeide videre mot fosfoniumsaltet.

OH Br Br<sup>2</sup> drpevis til Ph3P i CH3CN, pyridin, isbad, 1 t **25 30** 40 %

OH <sup>I</sup> 1. THF, refluks 2. N,N-Dimetyl-N-(metylsulfanylmetylene)ammoniumjodid, imidazol, 6 t **<sup>25</sup> <sup>23</sup>** 50 %

Lengden på alkoholet (**25**) er mye lengre enn alkoholet det er mest naturlig å sammenligne med i Porter *et al.* Det er tenkelig at dette er årsak til at utbyttene ble lavere, selv med økt reaksjonstid og flere ekvivalenter av reaktantene.

Forbindelse 23 er ikke kjent fra litteraturen men de spektroskopiske data stemmer med det forventede, de viser at hydroksylgruppen er borte og integralene i <sup>1</sup>H NMR er nå ett H-atom mindre enn for alkoholet.

# 2.7 Syntese av ((3Z,6Z,9Z,12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1 yl)trifenylfosfoniumjodid (**21**)

Prosedyren er basert på arbeid fra Hansen *et al*. 23 .

*Skjema 2-7: Fremstilling av fosfoniumsalt*

Reaksjonen var velykket og det ble oppnådd et utbytte på 92 %. Forbindelse **21** er ikke kjent fra litteraturen, men de spektroskopiske data stemmer overens med forventede verdier. Fenylgruppene vises i <sup>1</sup>H NMR spekteret ved 7.47-7.56 ppm og ved høye topper ved ca 125 ppm i <sup>13</sup>C NMR.

# 2.8 Syntese av (3Z,6Z,9Z,12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1-yl metansulfonat **24**

Siden bromidet (**30**) ikke kunne syntetiseres effektivt ble mesylat (**24**) valgt som utgangspunkt for en videre syntese av nitrilet (**22**) ved en substitusjonsreaksjon. Prosedyren ble basert på arbeid fra Stenstrøm *et al.<sup>24</sup> .*

*Skjema 2-8: Mesylering av alkoholen (25)*

I PPh<sup>3</sup> + I CH3CN, PPh<sup>3</sup> , refluks 12 t **23** 21 92 %

OH Et OMs 3 , CH2Cl<sup>2</sup> , MsCl, 2t, rt **25 24** 74 %

Reaksjonen var vellykket og det ble oppnådd et utbytte på 74 %, litteraturen oppgir et kvantitativt utbytte. Forbindelse **24** er ikke kjent fra litteraturen men de spektroskopiske data stemmer med det forventede. Ingen bred absorpsjon over 3000 cm-1 indikerer at det ikke er hydroksylgrupper tilstede, og <sup>13</sup>C NMR viser to CH3 signaler istedet for bare ett. Det vises også nå 16 karbonatomer.

# 2.9 Syntese av (4Z,7Z,10Z,13Z)-heksadeka-4,7,10,13-tetraenenitril (**22)**

Prosedyren til L. Friedman og Harold Shechter <sup>25</sup> brukte halider som utgangspunkt, men mesyltatet (**22**) ble forventet å kunne fungere som utgående gruppe i reaksjonen.

*Skjema 2-9: Framstilling av nitril (22)*

Reaksjonen var vellykket og det ble oppnådd et utbytte på 91 % mot litteraturens 92 %. Mesylatet (**24**) fungerte som utgående gruppe og førte ikke til problemer i metoden. Forbindelsen **24** er ikke kjent fra litteraturen. Spektroskopiske data viser nå ikke lengre to CH3-grupper og CN vises ved 119.28 ppm på <sup>13</sup>C NMR spekteret.

# 2.10 Syntese av (4Z,7Z,10Z,13Z)-heksadeka-4,7,10,13-tetraenal (20)

Prosedyren er basert på arbeid fra Kozikowski *et al. <sup>26</sup> .*

*Skjema 2-10: Reduksjon av nitril (22)*

Reaksjonen var vellykket, men etter rensing ble det observert topper i 1H NMR og 13C NMR spektrene som ikke lot seg forklare. Tidlige forsøk med en annen metode (REFERANSE) med en temperatur på – 70 GRADER ville ikke reagere. En metoden til (Koxikowski *et. al.*) ble brukt hvor temperaturen var -10 GRADER. Å redusere nitriler til aldehyder ved temperatur over – 70 <sup>o</sup> C kan gi alkoholer <sup>14</sup>, noe toppene ved 60 ppm på 13C NMR spektrene antyder har skjedd.

OMs N 1. NaCN i DMSO, 60 ºC, 30 min 2. 90 ºC, 15 min **22 24** 91 %

N O **22 20** 48 & DIBAL-H, -10oC, 30 minutter rt, 20 % H2SO4

Utbytte etter rensing falt også fra rundt 110 % til 48 % på det beste.

#### Forsøk 1:

Aldehydet ble renset på kolonne før data ble innhentet.

Forbindelsen er kjent fra litteraturen (Skattebøl *et, al*. <sup>27</sup>) Spektroskopiske data viser at nitrilet ikke lengre kan observeres på <sup>13</sup>C NMR og karbonylgruppen sees ved 201.86 ppm på <sup>13</sup>C NMR spekteret, og ved absorpsjon på 1721 cm-1 på IR, men også flere topper som ikke burde vært der. Absorpsjon ved 3425 cm-1 sammen med <sup>13</sup>C NMR topper på 65 ppm indikerer alkoholer. Selv ikke flere følgende kolonner med meget fine gradienter klarte å skille stoffene fra hverandre. Det ble likevel forsøkt en Wittig-reaksjon med denne batchen med aldehyd.

### Forsøk 2:

Aldehydet ble ikke renset på kolonne før data ble innhentet, det ble bare tatt NMR prøver før det direkte ble brukt i en Wittig-reaksjon for å se om problemene knyttet til aldehydet kunne skyldes at det ikke tålte å bli lagret.

Karbonylgruppen vises tydelig ved ca 200 ppm i 1H NMR og ved ppm i 13C NMR spektrene, mens nitrilgruppen ikke lengre kan observeres. Integralene av karbonyl gruppen er derimot mye lavere enn det det skulle ha vært, og det er flere topper som ikke kan forklares ut i fra aldehyd (**20**) alene. Det ble bestemt å fortsette med aldehyd (**20**) selv om det ikke var rent.

# 2.11 Syntese av (3E,6E,9E,12E,15E,19E,22E,25E,28E)-hentriakonta-

# 3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen (**1**)

Prosedyren er basert på arbeid fra Hansen *et al.<sup>23</sup> .*

O PPh<sup>3</sup> I 1. THF, mol sieves, HMPA 2. - 78 C, n-Butyllithium 3. 0 C, 5 min 4 Aldehyd (TALL), -78 C, 24 t 5. Rt, fosfatbuffer (pH 7,2) **20 21 1** 62 %

Reaksjonen er vellykket, men det er biprodukter tilstede. Utbyttet ble 62 % på det beste. Forbindelsen **1** er ikke kjent fra litteraturen.

Det ble gjort forsøk med hver av de to ladningene med aldehyd (**20**) som ble framstillt.

### Forsøk 1:

Karbonyltoppen i <sup>13</sup>C NMR og <sup>1</sup>H NMR er nå ikke lengre der og det er ikke spor av trifenylfinfosfin hverken i <sup>13</sup>C NMR eller <sup>1</sup>H NMR. Dette indikerer at reaksjonen mellom aldehyd (**20**) og fosfoniumsalt (**21**) har vært vellykket. Det indikerer også at de forurensninger som følger med sitter på aldehyd (**20**). Denne konklusjonen støttes av at det ikke var mulig å skille de uønskede toppene med en kolonne.

### Forsøk 2:

Siden det ikke var sikkert hvor mye aldehyd (**20**) det var syntetisert før Wittig-reaksjonen ble startet så var det en hvis frykt for at det ville bli tilsatt for mye fosfoniumsalt, 1H NMR spektret indikerer ved 7.4-7.6 at det er overskudd av trifenylfosfin i prøven som ikke har blitt omgjort til oksid som kan fjernes med kolonne <sup>23</sup>. 13C NMR viser også at det er meget høye topper i aromatområdet (125 ppm opp til 140 ppm), som indikerer fenylgrupper.

Karbonylgruppen er ikke lengre mulig å se, hverken på <sup>13</sup>C NMR, <sup>1</sup>H NMR eller IR spekter. Det er heller ikke tegn etter andre forurensninger enn fosfoniumsaltet og dette indikerer at syntesen har vært vellykket.

# 3. Oppsummering og veien videre

Trinnene fram mot koblingen av aldehyd (**20**) mot fosfoniumsalt (**21**) var kjente, selv om flere av forbindelsene underveis ikke var å finne i litteraturen. Reaksjonene fram mot Wittig-reaksjonen gikk med få unntak tilfredsstillende.

Bromid (**30**) lot seg ikke syntetisere som forventet og det var nødvendig å forandre på den opprinnelige planen. Jodid (**23**) ble syntetisert istedet og selv om det ikke gikk optimale så var reaksjonen konsekvent med sine utbytter uavhengig av skala.

Aldehyd (**20**) var et annet problem, reaksjonen var lite effektiv og ga ikke rene produkter selv med (og noen ganger på tross av) flere forsøk på å rensing. Det beste resultatet kom når aldehydet (**20**) ble tilsatt rett til Wittig-reaksjonen fra sin egen syntese, uten rensing eller lagring.

Wittig-reaksjonen ble gjennomført selv med urent aldehyd (**20**). Og begge gangene ble det dannet koblinger mellom 15C-kjeden (fosfoniumsaltet (**21**) og 16C-kjeden (aldehyd **20**). I begge forsøkene ble karbonylgruppen fullstendig borte fra NMR-spektrene og dette indikerer at bare utbytte og renheten av aldehyd (**20**) forbedres så vil syntesestrategien bli mye mer effektiv.

Syntesen var vellykket, men ikke perfekt. Det er flere forurensninger i det ferdige produktet og mange av trinnene i syntesen kan forbedres, både med tanke på effektivitet og utbytte. Særlig burde det finnes en annen syntese av aldehyd (**20**) for å bedre resultatet. Aldehyd (**20**) er kjent fra litteraturen og det burde ikke by på større problemer. Forbindelse **1** kan derfor med rimelig sikkerhet ventes å kunne syntetiseres i større mengder om ikke alt for lang tid.

# 4. Konklusjon

(3E,6E,9E,12E,15E,19E,22E,25E,28E)-hentriakonta-3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen **1** ble syntetisert med syntesestrategien i denne oppgaven, men det ble ikke renset fullstendig. Aldehyd **20** er kjent i litteraturen og vil kunne framstilles på andre måter, og gjøre syntesen av forbindelse **1** mer effektiv. Det ble oppnådd et utbytte på 62 %. Metodene i denne syntesestrategien vil kunne brukes til en rekke lignende synteser.

# 5. Resultater og eksperimentelt

## 5.1 Generelt:

Alle reaksjoner ble utført under N2-atmosfære.

Løsemidlene som ble benyttet var av teknisk kvalitet. I reaksjoner der tørre løsemidler var nødvendig, ble flasker forseglet med septum benyttet og løsemiddelet ble tatt ut med sprøyte.

Reaksjonene ble overvåket med tynnsjiktkromatografi (TLC) av på plater fra Merck av typen TLC Silica gel 60 F254. Størrelsen på platene var ca 3x6 cm.

Kaliumpermanganat ble benyttet til deteksjon.

Rensing ble gjort med kolonnekromatografi med Silica gel 60 (0,040-0,063mm) fra Merck.

NMR-Spekter ble tatt opp med et Bruker Ascend 400-instrument. For alle spekter var temperaturen 25 <sup>o</sup>C hvis ikke annet er oppgitt, med 300Mz til 1H NMR og 75MHz for 13NMR. Løsemiddelet for alle prøver var CDCl3 (deuterert kloroform).

IR-spektre ble tatt på et Perkin Elmer FT-IR instrument (Spectrum Bx, 50/60 Hz)

5.2 Syntese av tetrahydro-6-((3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-1-jodopentadeka-3, 6, 9, 12 tetraenyl)pyran-2-on (**28**)

C20H29O2I

Mm: 428,35 g/mol

Utbytte: 97 %

### Framgangsmåte:

En løsning av EPA-etylester (10 g, 30 mmol) i etanol/vann (1:1, mL) og LiOHxH2O (6,30g, 150 mmol) ble rørt til EPA-etylesteren ble fullstendig omgjort til EPA. Tynnskiktkromatografi med diklormetan som eluent. Vann ble tilsatt (45 mL), kolben ble pakket inn i aluminiumsfolie for å beskytte den mot lys, og kjølt ned til 0 ºC på isbad før 57 % HI (20 mL) ble tilsatt. KHCO3 (10 mL, metter løsning) ble tilsatt for å nøytralisere løsningen. Jod (22,8 g, 90 mmol) løst i THF (70 mL) ble tilsatt og røring ble fortsatt i mørket ved 0-4 ºC i 48 timer. En mettet løsning Na2S2O3 (100 mL) ble tilsatt for å stoppe reaksjonen. NaCl ble tilsatt til metning og løsningen ble ekstrahert med heksan (3x40 mL). Organisk fase ble samlet og vasket med en mettet saltvannsløsning (2x40 mL) før den ble tørket med Na2SO4 og dampet inn på rotavapor. Resultatet var en gul råolje av jodlaktonet (**28)** (12,445 g, 97 %)

### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.90 (t, J = 7,5 Hz, 3H), 1.63-1.65 (m, 1H), 2,00 (m, 4H), 2.27 (m, 1 H) 2.77 (m, 9H), 3.87-4.02 (m, 1H), 5.31 (m 9H).

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.29 (CH3), 18.30(CH2), 20.56 (CH2), 25.62 (3xCH2), 27.98 (CH2), 29.58 (CH2), 34.38 (CH2), 38.85 (CH2), 80.95 (CH), 127.02 (CH), 127.07 (CH), 127.42 (CH), 127.87 (CH), 128.56 (CH), 128.69 (CH), 131.4 (CH), 132.02 (CH), 170.54 (CO).

I O O

**IR (film):** 3011, 2963, 1707 cm-1 .

Noe løsemiddel (heksan) kan sees i NMR-spektrene. Forbindelsen er kjent fra litteraturen og de spektroskopiske data stemmer overens med REFERANSE MARTINE 23.

*Spekter 5-1: <sup>1</sup>H NMR spekter av jodlakton (28)*

*Spekter 5-2: <sup>13</sup>C NMR spekter av jodlakton (28)*

*Spekter 5-3: IR-spekter av jodlakton (28)*

5.3 Syntese av (8Z, 11Z, 14Z, 17Z)-5, 6-dihydroksyeikosa-8,11,14,17-tetraensyre (**27**)

C20H32O<sup>4</sup>

Mm: 336,47 g/mol

Utbytte: 98 %

#### Framgangsmåte:

Jodlaktonen **(28)** (13,6 g, 31,8 mmol) løst i en blanding av 5 % LiOHxH2O og metanol/vann (19:1, 150 mL) ble varmet opp og refluksert i seks timer. Vann (150 mL) ble tilsatt og metanolen ble fjernet på rotavapor. Løsningen ble avkjølt på isbad og surgjort med HCl (0,1 M). NaCl ble tilsatt til metning og løsningen ble ekstrahert med EtOAc (3x40 mL). Organisk fase ble samlet og vasket med en mettet saltvannsløsning (2x40 mL) før den ble tørket med Na2SO4 og dampet inn på rotavapor. Resultatet var en oransje olje med diolsyren **(27)** (10,5g, 98 %)

#### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.98 (t, J = 7,5 Hz, 3H), 1.27 (t, J = 7,1 Hz, 2H), 1.57 (m, 1 H), 1.72 (m, 2H), 2.06 (m, 4 H), 2.35-2.40 (m, 3H), 2.84 (m, 7H), 3.5 (m, 1H), 4.13 (q, J = 7,1 Hz, 1 H), 5.37 (m, 8H).

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.27 (CH3), 20.56 (CH2), 20.80 (CH2), 25.54 (CH2), 25.62 (CH2), 25.76 (CH2), 31.58 (CH2), 33.71 (CH2), 73.37 (CH), 73.82 (CH), 125.18 (CH), 127.02 (CH), 127.78 (CH), 128.56 (CH), 128.66 (CH), 131.24 (CH), 132.08 (CH), 178.80 (CO).

**IR (film):** 3011, 2962, 1708 cm-1 .

Noe løsemiddel (etylacetat) kan sees i NMR-spektrene. Forbindelsen er kjent fra litteraturen og de spektroskopiske data stemmer overens med Skattebøl *et. at.* 19.

HO OH OH O

*Spekter 5-4: <sup>1</sup>H NMR spekter av diolsyre (27)*

*Spekter 5-5: <sup>13</sup>C NMR spekter av diolsyre(27)*

*Spekter 5-6: IR-Spekter av diolsyre (27)*

5.4 Syntese av (3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraenal (**26**)

C15H22O

Mm: 218,33 g/mol

Utbytte: 87 %

#### Framgangsmåte:

En blanding av diolsyren **(27)** (9,96 g, 29,6 mmol) og en løsning av 5 % LiOHxH2O i metanol/vann (19:1. 100 mL) og ble satt med røring i isbad i 30 min. Det ble tilsatt vann (45 mL) og deretter en løsning mettet sitronsyre til blandingen nådde pH 4. NaIO4 (7,5 g, 35 mmol) ble tilsatt i en porsjon og det ble rørt i en time. Blandingen ble tilsatt NaCl til metning og ekstrahert med heksan (3x40 mL). Organisk fase ble vasket med en mettet saltvannsløsning (2x40 mL) og tørket med MgSO4, før den ble dampet inn på rotavapor. Resultatet var en lys gul olje av aldehydet **(26)** (5,66 g, 87,5 %)

### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.81 (t, J = 6,8 Hz, 1H), 0.91 (t, J = 7,5, 3H), 1.19 (m, 1H), 2.00 (m, 2H), 2.76 (m, 6H), 5.30 (m, 6H), 5.53 (m, 1H), 5.61 (m, 1H), 9.6 (t, J = 1,8 Hz, 1H).

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.26 (CH3), 20.56 (CH2), 25.54 (CH2), 25.63 (CH2), 25.97 (CH2), 42.49 (CH2), 118.66 (CH), 126.91 (CH), 127.05 (CH), 127.59 (CH), 128.74 (CH), 128.90 (CH), 132.10 (CH), 133.15(CH). 199.33 (CO)

**IR (film):** 3012, 2963, 2932, 1709 cm-1 .

Noe løsemiddel (heksan) kan sees i NMR-spektrene. Forbindelsen er kjent fra litteraturen og de spektroskopiske data stemmer overens med REFERANSE MARTINE 23.

*Spekter 5-7: <sup>1</sup>H NMR spekter av aldehyd (26)*

*Spekter 5-8: <sup>13</sup>C NMR spekter av aldehyd (26)*

*Spekter 5-9: IR-spekter av aldehyd (26)*

5.5 Syntese av (3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1-ol (**25**)

C15H24O

Mm: 220,35 g/mol

Utbytte: 75 %

#### Framgangsmåte:

Aldehydet **26** (5,66 g, 25,9 mmol) løst i metanol (50 mL) ble plassert i isbad og forsiktig tilsatt en løsning NaBH4 (2,556 g, 67,5 mmol) i metanol (60 mL). Etter 30 minutter røring ble HCl (1,4 M, 95 mL) tilsatt, før blandingen ble ekstrahert med en heksan/dietyleter (2:1, 3x30 mL). Organisk fase ble vasket med mettet løsning av saltvann (2x30 mL), tørket med MgSO4 før løsemiddelet ble dampet inn på rotavapor. Resultatet var en gul olje av alkoholet **25** ( 4,29 g, 75,2 %)

#### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.89 (t, J = 7,0 Hz, 1H), 0.98 (t, J = 7,5 Hz, 3H), 2.1 (m, 2H), 2.36- 2.37 (m, 2H), 2.86-2.87 (m, 6H), 3.66 (t, J = 6,6 Hz, 2H), 5.39 (m, 7H), 5.53 (m, 1H).

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.26 (CH3), 20.56 (CH2), 25.53 (CH2), 25.62 (CH2), 25.75 (CH2), 30.77 (CH2), 62.14 (CH2), 125.67 (CH), 127.00 (CH), 127.82 (CH), 127.94 (CH),128.36 (CH), 128.59 (CH), 130.92 (CH), 132.03(CH).

**IR (film):** 3012, 2963 cm-1 .

Små mengder løsemiddel kan sees i NMR-spektrene (heksan og dietyleter). Forbindelsen er kjent fra litteraturen. MARTINE 23

*Spekter 5-10: <sup>1</sup>H NMR spekter av alkohol 25*

*Spekter 5-12: <sup>13</sup>C NMR spekter av alkohol 25*

*Spekter 5-13: IR-spekter av alkohol 25*

# 5.6 Forsøk på syntese av 1-brom-(3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen (**30**)

C15H23Br

Mm: 283,25 g/mol

Utbytte: 40 %

### Framgangsmåte:

Br2 (4,2 g, 26,28 mmol) ble dråpevis tilsatt til en isavkjølt blanding av trifenylfinfosfin (10,5 g, 40,03 mmol) i 50 mL Acetonitril. En løsning av alkohol (**25**) (2,79 g, 12,5 mmol) i 3,26 mL (3,2 g, 40,46 mmol) pyridin og 28 mL acetonitril tilsettes, og blandingen røres i en time ved 0-4 ºC. Heksan tilsettes og blandingen filtreres for å fjerne trifenylfinoksid. Filtratet ble dampet inn på rotavapor før det ble vasket med heksan og sendt gjennom en glassintertrakt for å fjerne trifenylfinoksid som oppsto. Filtratet ble tørket med Mg2SO4 før det ble dampet inn på rotavapor. En kort plugg med silikagel med heksan som løsemiddel ble brukt for å rense den inndampede oljen. Produktet ble en klar olje av bromidet (**30**) (1,41 g, 40 %)

#### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 1.03 (t, J = 7,6 Hz, 3H), 2.13 (m, 2H), 2.68-2.71 (m, 2H), 2.88 (m, 6H), 3.42 (m, 2H), 5.44 (m, 7H), 5.57 (m, 1H)

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.33 (CH3), 20.62 (CH), 25.60 (CH), 25.69 (CH2), 25.85 (CH2), 30.85 (CH2), 32.37 (CH2), 126.40 (CH), 127.68 (CH), 127.78 (CH), 128.48 (CH), 128.73 (CH), 132.10 (CH), 133.67 (CH), 133.86 (CH)

Trifenylfinfosfin i relativt store mengder kan sees i NMR spektrene ved 128.58-133.86 ppm. Forbindelsen er kjent fra litteraturen. MARTINE 23

*Spekter 5-14: <sup>1</sup>H NMR spekter av* 

*Spekter 5-15: <sup>13</sup>C NMR spekter av* 

5.7 Syntese av 1-jod-(3Z, 6Z, 9Z, 12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen (**23**)

C15H23I Mm: 330,25 g/mol Utbytte: 50 %

#### Framgangsmåte:

Alkohol (**25**) (0,5 g, 2,27 mmol) i THF ble varmet til reflux, før N,N-Dimetyl-N- (metylsulfanylmetylene)ammoniumjodid (0,787 g, 3,405 mmol) og imidazol (0,077g, 1,13 mmol). Blandingen sto med røring og refluxerte i seks timer før den ble ekstrahert med heksan (3x25 mL). Den organiske fasen ble samlet og vasket med en mettet saltvannsløsning (2x25 mL) og dampet inn på rotavapor. Resultatet ble en lys gul olje av jodidet **23** (1,89 g, 50,4 %)

Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.91 (t, J = 7,5Hz, 3H), 2.01 (m, 2H), 2.58-2.60 (m, 2H), 2.75 (m, 6H), 3.01 (t, J = 7,5 Hz, 2H), 5.32 (m, 7H), 5.44 (m, 1H)

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 5.16 (CH2), 14.34 (CH3), 20.62 (CH2), 25.60 (CH2), 25.69 (CH2) 25.86 (CH2), 127.01 (CH), 127.66 (CH), 127.76 (CH), 128.33 (CH), 128.55 (CH), 128.66 (CH), 130.42 (CH), 132.06 (CH).

**IR (film):** 3057, 3011, 2969, 2932 cm-1 .

Noe løsemiddel (heksan) kan sees i NMR-spektrene. Forbindelsen er ikke kjent fra litteraturen, men de spektroskopiske data passer med de forventede skiftverdier.

*Spekter 5-16: <sup>1</sup>H NMR spekter av* 

*Spekter 5-17: <sup>13</sup>C NMR spekter av* 

*Spekter 5-18: IR-spekter av* 

5.8 Syntese av ((3Z,6Z,9Z,12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1 yl)trifenylfosfoniumjodid (**21)**

C33H38PI

Mm: 592,55 g/mol

Utbytte: 92 %

#### Framgangsmåte:

Jodid (0,56 g, 1,70 mmol) ble løst i 15 mL acetonitril og tilsatt trifenylfosfin (0,887 g, 3,38 mmol) og refluxert i 12 timer. Blandingen dampet inn på rotavapor før den ble renset på en kolonne med silikagel. Diklormetan ble brukt som eluent til TLC viste at all overflødig trifenylfinfosfin var ute av kolonnen, deretter ble 5 % MeOH i diklormetan brukt som eluent. Produktet var en rødbrun olje av fosfoniumsaltet **21** (0,93 g, 92,35 %).

#### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.66 (t, J = 7,5 Hz, 3H), 1.76 (m, 2H), 2.34 (t, J = 6,8 Hz, 2H), 2.41 (t, J = 6,9 Hz, 2H), 2.47 (t, J = 7,0 Hz, 2H), 3.43-3.45 (m, 2H), 4.95-5.09 (m, 7H), 5.36-5.38 (m, 1H), 7.18 (m, 1H), 7.33-7.36 (m, 1H), 7.47-7.56 (m, 15H)

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.15 (CH3), 20.15 (CH2), 20.18 (CH2), 20.33 (CH2), 22.73 (CH2), 23.21 (CH2), 25.41 (CH2), 117.14 (CH), 118.00 (CH), 126.63 (2xCH), 127.02 (2xCH), 127.34 (2xCH), 128.42 (2xCH), 128.44 (CH), 130.44 (4xCH), 131.84 (CH), 133.51 (4xCH), 135.12 (CH), 135.14 (3xCH).

**IR (film):** 3053, 3011, 2963, 2870 cm-1 .

Forbindelsen er ikke kjent fra litteraturen men de spektroskopiske data stemmer overens med de forventede skiftverdier.

*Spekter 5-19: <sup>1</sup>H NMR spekter av fosfoniumsaltet (21)*

*Spekter 5-20: <sup>13</sup>C NMR spekter av fosfoniumsaltet (21)*

*Spekter 5-21: IR-spekter av fosfoniumsaltet (21)*

# 5.9 Syntese av (3Z,6Z,9Z,12Z)-pentadeka-3,6,9,12-tetraen-1-yl metansulfonat (**24**)

C16H26O3S

Mm: 298,44 g/mol

Utbytte: 74 %

#### Framgangsmåte:

Alkohol (**25**) (1 g, mmol) og Et3N (0,650 mL, mmol) ble løst i diklormetan (23 mL) og satt på isbad. MsCl (53 mg, 360µL, 0,46 mmol) ble tilsatt, isbadet fjernet, og blandingen ble rørt ved romtemperatur i to timer.

Mettet saltvannsløsning ble tilsatt og løsemiddel ble fjernet på rotavapor. Løsningen ble ekstrahert med dietyleter (3x10 mL), og den organiske fasen ble vasket med NaHCO3 (10 mL) og mettet saltvannsløsning (10 mL). Na2SO4 ble tilsatt for å tørke før rotavapor ble brukt for å dampe bort løsemiddel. En kort kolonne med silikagel og heksan/etylacetat (9:1) som eluent ble brukt for å rense råoljen. Den rensede blandingen ble dampet inn på rotavapor og resultatet var en lys gul olje med mesylatet **(24)** (1 g, 74 %)

#### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.98 (t, J = 7,5 Hz, 3H), 1.26 (t, J = 7,1 Hz, 3H), 2.04 (m, 3H), 2.09 (m, 2H), 2.53-2.55 (m, 2H) 2.84 (m, 6H), 3.00 (s, 3H), 4.11-4.13 (m, 2H), 4.22 (t, J = 6,7 Hz, 2H), 5.38 (m, 7H), 5.58 (m, 1H).

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.18 (CH3), 14.25 (CH3), 20.54 (CH2), 21.01 (CH2), 25.52 (CH2), 25.61 (CH2), 25.72 (CH2), 27.35 (CH2), 37.45 (CH2), 60.36 (CH), 69.04 (CH), 123.32 (CH), 127.42(CH), 127.66 (CH), 128.68(CH), 131.90 (CH).

**IR (film):** 3013, 2964, 2934, 2875 cm-1 .

Små mengder løsemiddel kan sees i NMR-spektrene (heksan/etylacetat). Forbindelsen er ikke kjent fra litteraturen.

*Spekter 5-22: <sup>1</sup>H NMR spekter av mesylat (24)*

*Spekter 5-23: <sup>13</sup>C NMR spekter av mesylat (24)*

*Spekter 5-24: IR-spekter av mesylat (24)*

5.10 Syntese av (4Z,7Z,10Z,13Z)-heksadeka-4,7,10,13-tetraenenitril (**22**)

C16H23N

Mm: 229,34 g/mol

Utbytte: 91 %

#### Framgangsmåte:

Mesylat (3,7 g, 12,44 mmol) ble tilsatt en løsning NaCN (670 mg, 13,68 mmol) i DMSO (NAVN ca 50 mL) og rørt ved 60 ºC i 30 minutter, før temperaturen ble økt til 90 ºC i 15 minutter. Vann ble tilsatt til ca 100 mL og NaCl ble tilsatt til metning. Blandingen ble ekstrahert med eter (3x25 mL) og den organiske fasen ble vasket en gang med 6N HCl og en gang med en mettet saltvannsløsning. Na2SO4 ble brukt til å tørke den vaskede løsningen før den ble dampet inn på rotavapor. Resultatet ble en gul olje av nitrilet ((22)) (2,61 g, 91,48 %)

### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.91 (t, J = 7,5 Hz, 3H), 2.01 (m, 2H), 2.31 (m, 4H), 2.76-2.77 (m, 6H), 5.31 (m, 7H), 5.47 (m 1H).

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.28 (CH3), 17.50 (CH2), 20.57 (CH2), 23.29 (CH2), 25.55 (CH2), 25.63 (CH2), 25.64 (CH2), 119.28 (CN), 125.51 (CH), 126.93 (CH), 127.37 (CH), 127.63 (CH), 128.72 (CH), 128.76 (CH), 131.46 (CH), 132.08 (CH).

**IR (film):** 3012, 2963, 2932, 2874, 2246 cm-1 .

Små mengder løsemiddel (eter) kan sees i NMR spektrene. Forbindelsen er ikke kjent fra litteraturen men de spektroskopiske data passer overens med beregnede skiftverdier.

*Spekter 5-25: <sup>1</sup>H NMR spekter av* 

*Spekter 5-26: <sup>13</sup>C NMR spekter av* 

*Spekter 5-27: IR-spekter av nitril (22)*

# 5.11 Syntese av (4Z,7Z,10Z,13Z)-heksadeka-4,7,10,13-tetraenal (**20**)

C16H24O

Mm: 232,35 g/mol

Utbytte: 48 %

5.11.1 Metode 1:

Framgangsmåte:

Nitrill (**(22)**) (3,57 g, 15,67 mmol) i anhydrid eter ble tilsatt DIBAL-H i heksan (1 M, 25 mL, 25 mmol) og ble rørt ved – 10 C i 30 minutter. Blandingen ble varmet til romtemperatur og tilsatt 20 % H2SO4 ( mL). Løsemiddelet ble fjernet på rotavapor og mettet saltvannsløsning ble tilsatt. Den organiske fasen ble ekstrahert med heksan (3x25 mL) og vasket med mettet saltvannsløsning (2x25 mL) før den ble tørket med MgSO4 og dampet inn på rotavapor. Resultatet var en gul olje av aldehydet (**20**) (1,74 g, 48 %)

#### Renset

Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.90 (t, J = 7,5 Hz, 3H), 1.37-1.39 (m, 1H), 1.50-1.54 (m, 1H), 1.59-1.91 (m, 1H), 2.00 (m, 3H), 2.34 (m, 1H), 2.75-2.77 (m, 6H), 5.29 (m, 8H), 9.70 (t, J = 1,5 Hz, 0.17H\*).

Skiftverdier merket rødt passer til aldehydet:

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.29 (CH3), 20.07 (CH2), 20.57 (CH2), 22.65 (CH2), 25.55 (CH2), 25.60 (CH2), 25.77 (CH2), 26.38 (CH2), 26,38 (CH2), 27.07 (CH2), 28.11 (CH2), 29.58 (CH2), 33.29 (CH2), 33.32 (CH2), 43.68 (CH2), 64.97 (CH), 65.44 (CH), 65.53 (C), 102.55 (C?), 126.21 (CH), 126.99 (CH), 127.03 (CH), 127.67 (CH), 127.78 (CH), 127.82 (CH), 127.89 (CH), 127.91 (CH), 127.95 (CH), 127.99 (CH), 128.11 (CH), 128.15 (CH), 128,22 (CH), 128.24 (CH), 128.33 (CH), 128.36 (CH), 128.44 (CH), 128.55 (CH), 128.63 (CH), 129.27 (CH), 129.44 (CH), 129.74 (CH), 130.01 (CH), 132.02 (CH), 132.05 (CH), 201.86 (CO).

**IR (film):** 3425, 3013, 2932, 2964, 2251, 1721 cm-1.

Noe løsemiddel (heksan) kan sees i NMR-spektrene. Forbindelsen er kjent fra litteraturen SKATTEBØL 2000 (Holmeide, A. K.; Skattebøl, L J. Chem. Soc., Perkin Trans. 1 **2000**, 2271- 2276.), men det er mange topper som ikke stemmer overens med referansen. Aldehydtoppen i <sup>1</sup>H NMR spekteret (merket med \*) har også et mye lavere integral enn forventet.

*Spekter 5-28: <sup>1</sup>H NMR spekter av aldehyd 20*

*Spekter 5-29: <sup>13</sup>C NMR spekter av aldehyd 20*

*Spekter 5-30: IR-spekter av aldehyd 20*

Urenset:

Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.90 (t, J = 7,5 Hz, 3H), 1.18 (s, 1H), 1.36 (m, 1H), 1.50-1.52 (m, 1H), 2.00 (m, 2H), 2.34 (m, 1H), 2.44 (m,1H), 2.74-2.77 (m, 3H), 3.57 (q, J = 6,3, 1H), 5.30-5.31 (m, 4H), 9.70 (t, J = 1,5 Hz, 1,34H\* ).

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 13.26 (CH3), 19.05 (CH2), 19.54 (CH2), 24.52 (CH2), 24.57 (CH2), 25.94 (CH2), 28.68(CH2), 29.30 (CH2), 29.79 (CH2), 31.31 (CH2), 42,65 (CH2), 124.66 (CH), 125.97 (CH), 126.00 (CH), 126.64 (CH), 126.76 (CH), 126.80 (CH), 126.87 (CH), 126.93 (CH), 126.99 (CH), 127.04 (CH), 127.12 (CH), 127.20 (CH), 127.37 (CH), 127.41 (CH), 127.54 (CH), 127.61 (CH), 128.43 (CH), 128.90 (CH), 130.00 (CH), 131.03 (CH), 201.00 (CO).

Noe løsemiddel (heksan) kan sees i NMR-spektrene. Forbindelsen er kjent fra litteraturen SKATTEBØL 2000 (Holmeide, A. K.; Skattebøl, L J. Chem. Soc., Perkin Trans. 1 **2000**, 2271- 2276.), men det er mange topper som ikke stemmer overens med referansen. Aldehydtoppen i <sup>1</sup>H NMR spekteret (merket med \*) har også et mye lavere integral enn forventet.

*Spekter 5-31: <sup>1</sup>H NMR spekter av* 

*Spekter 5-32: <sup>13</sup>C NMR spekter av* 

# 5.12 Syntese av (3Z,6Z,9Z,12Z,15Z,19Z,22Z,25Z,28Z)-hentriakonta-3,6,9,12,15,19,22,25,28-nonaen (**1)**

C31H<sup>46</sup> Mm: 418,68 g/mol Utbytte: 62 %

#### Framgangsmåte:

Fosfoniumsaltet **21** ( 300 mg, 0,51 mmol) løst i THF (5 mL) ble tilsatt mol. sieves (?) og HMPA (1 mL, 1,6 mmol), før n-Butyllitium ( 0,9 mL, 0,55 mmol) sakte ble tilsatt ved – 78 ºC. Blandingen ble rørt ved 0 ºC i fem minutter før aldehyd (**20**) (116 mg, 0,5 mmol) ble tilsatt ved – 78 ºC. Etter 24 timer hvor blandingen sakte hadde blitt varmet opp til romtemperatur med en fosfatbuffer (0,1M, pH 7,2, mL). Blandingen ble tilsatt salt og ekstrahert med heksan (3x10 mL), vasket med en mettet saltvannsløsning (2x10 mL) og tørket med Na2SO4. Det vaskede ekstraktet ble dampet inn på rotavapor og resultat ble en oransje olje (130 mg, 62 %).

#### Forsøk 1:

#### Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 MHz, CDCl3):** δ 0.90 (t, J = 7,5 Hz, 6H), 2.01 (m, 4H), 2.23 (m, 1H), 2.32-2.36 (m, 1H), 2.75-2.77 (m, 10H), 3.23 (s, 4H), 4.32 (t, J = 5,8 Hz, 1H), 5.30-5.31 (m, 13H).

**<sup>13</sup>C NMR (100 MHz, CDCl3):** δ 14.28 (CH3), 20.57 (CH2), 23.56 (CH2), 25.54 (CH2), 25.63 (CH2), 25.65 (CH2), 25.67 (CH2), 25.85 CH2), 31.01 (CH2), 31.28 (CH2), 52.95 (C), 82.19 (C) 104.09 (C), 123.91 (CH), 127.01 (CH), 127.84 (CH), 127.90 (CH), 128.05 (CH), 128.31 (CH), 128.34 (CH), 128.36 (CH), 128.59 (CH), 128.67 (CH), 129.60 (CH), 130.34 (CH), 132.04 (CH), 132.10 (CH).

**IR (film):** 3423, 3013, 2963, 2933, 1736, 1652 cm-1 .

Spor av løsemiddel (heksan) kan sees i NMR-spektrene. Forbindelsen er ikke kjent fra litteraturen, men flere av toppene i NMR-spektrene og absorpsjonene i IR-spekteret er ukarakteristiske for et rent alken.

*Spekter 5-33: <sup>1</sup>H NMR spekter av* 

*Spekter 5-34: <sup>13</sup>C NMR spekter av* 

*Spekter 5-35: IR-spekter av* 

Det ble også tatt et MS-spekter som dessverre ikke var klart før oppgaven ble levert.

#### Forsøk 2:

Data:

**<sup>1</sup>H NMR (400 Mhz, CDCl3):** δ 0,80-0,82 (m, 6H), 0,84 (s, 1H), 1,18 (m, 2H), 1,36 (m, 6H), 1,50- 1,54 (m, 3H), 2,16-2,20 (m, 2H), 2,56 (m, 1H), 2,59 (m, 1H), 7,20 (s, 1H), 7,39-7,45 (m, 7H), 7,64 (m, 5H).

**<sup>13</sup>C NMR (100 Mhz, CDCl3):** δ 12.55 (CH3), 22.43 (CH2), 22.46(CH2), 22.50 (CH2), 23.01 (CH2), 23.16 (CH2), 28.07 (CH2), 28.27 (CH2), 28.68 (CH2), 28.79 (CH2), 28.95 (CH2), 127.43 (CH), 127.54 (CH), 127.64 (CH), 127.66 (CH), 129.34 (CH), 129.43 (CH), 129.72 (CH), 129.82 (CH), 130.44 (CH), 130.64 (CH), 131.03 (CH), 131.61 (CH), 132.59 (CH).

**IR (film):** 2958, 1716 cm-1 .

Spor av løsemiddel (heksan) sees i NMR-spektrene. Trifenylfinfosfin i relativt store mengder kan også observeres i NMR-spektrene. Forbindelsen er ikke kjent fra litteraturen, men de spektroskopiske data passer godt når man tar høyde for trifenylfinfosfinet.

*Spekter 5-36: <sup>1</sup>H NMR spekter av* 

*Spekter 5-37: <sup>13</sup>C NMR spekter av* 

*Spekter 5-38: IR-spekter av alken 1*

Det ble også tatt et MS-spekter som dessverre ikke var klart før oppgaven ble levert.

# **6 Referanser**

- 1. Dewick, P. «Medicinal natural products: a biosynthetic approach.3.ed.». John Wiley & Sons. Chichester 2009. p39-135.
- 2. Demain, Arnold L. "Microbial Production of Primary Metabolites." MIT, 1980 Naturwissenschaflen 67, 582-587 (1980) #9 by Springer-Verlag 1980 3 Claiden, J; Greenves,N.; Warren, S; Wothers, P. «Organic Chemistry». Oxford University Press. 2001,. ISBN: 0-19-850-346-6. p 1414-1445. 4 Ladygina, N. Dedyukhina, E. G. Vainshtein, M. B., Proc. Bio. **2006**, 41, 1001- 1014. 5 Sugihara, S. Hori, R. Nakanowatri, H. Takada, Y. Yumoto, I. Morita, N. Yano, Y. Watanabe, K. Okuyama, H.,Lipids **2010**, 45, 167-177. 6 Gunstone, F. «Fatty Acid and lipid Chemistry». Blackie Academic & Professional. 1st edition. **1996**. ISBN: 0-7514-0253-2. p 1-33. 7 MARTINE 8 8 Mathews, C. K.; van Holde, K. E.; Ahern, K. G., Biochemistry. 3. ed.; Addison Wesley Longman: San Francisco, **2000**; p 627-664. 9 Vrinten, P.; Mavraganis, I.; Qiu, X.; Senger, T., Lipids **2013**, 48, 263-274. 10 Nelson, D. L.; Cox, M. M., «*Lehninger Principles of Biochemistry»*. 4 ed.; W. H. Freeman and Company: New York, 2008; p 647-672. 11 Nasjonalt institutt for ernærings- og sjømatforskning <http://nifes.no/forskningstema/sjomat-og-helse/omega-3-fettsyrer/>(Accessed 14.8.2014) 12 Riediger, N. D.; Othman, R. A.; Suh, M.; Moghadasian, M. H., J. Am. Diet. Assoc. **2009**, 109, 668-679. 13 McMurry, J. «Organic Chemistry. International Student Edition 6th edition». Thomson Brooks/Cole. 2004. ISBN 0-534-42005-2. p 332-334. 14 Claiden, J:; Greenves, N.; Warren, S.; Wothers, P. «Organic Chemistry». Oxford University Press. 2001. ISBN: 0-19-850346-6. p 620-622. 15 Warren, S.; Wyatt, P. «Organic Synthesis: The Disconnection Approach». John Wiley & sons, Inc. 2nd edition, 2008. ISBN: 978-0-470-71236-8. p 108-109. 16 Claiden, J; Greenves,N.; Warren, S; Wothers, P. «Organic Chemistry». Oxford University Press. 2001,. ISBN: 0-19-850-346-6. p 357-358. 17 Warren, S.; Wyatt, P. «Organic Synthesis: The Disconnection Approach». John Wiley & sons, Inc. 2nd edition, 2008. ISBN: 978-0-470-71236-8. p 313-324.

18 Langseter, A. M. «The use of omega-3 polyunsaturated fatty acids in total syntheses of natural products (with methylene interrupted Z-double bonds)». UMB, Ås, 2013. 19 Flock, S.; Lundquist, M.; Skattebøl, L., Acta Chem. Scand. 1999, 53, 436-445. 20 Anwar, H. F.; Hansen, T. V., Org. Lett. **2009**, 11, 587-588. 21 Kabara, J. J.; Vrable, R.; Lie Kan Jie, M. S. F., Lipids 1977, 12, 753-759. 22 Porter, M.; Ellwood, A. J. Org. Chem. **2009**, 74, 7982-7985. 23 Hansen, T.V.; Aursnes, M.; Tungen, J.E.; Vik, A.; Dalli, J. Org. Biomol. Chem, **2014**. 12, 432-437 24 Langseter, A. M.; Skattebøl, L.; Stenstrøm, Y., Tertrahedron Lett. **2012**, 53, 940-941. 25 Shechter, H.; Friedman, L. J. Org. Chem. **1960**. 25, 877-879. 26 Kozikowski, A.P.; Chen, Y. J. Org. Chem. **1981**, 46, 5250-5253 27 Holmeide, A. K; Skattebøl, L. J. Chem. Soc., Perkin Trans. 1 **2000**, 2271-2276.