Sosial bærekraft - et godt begrep i norsk planlegging? En undersøkelse av kommuneplanens samfunnsdel i Asker, Skedsmo og Ski (2015)

### Sosial bærekraft - et godt begrep i norsk planlegging? En undersøkelse av kommuneplanens samfunnsdel i Sosial bærekraft - et godt begrep i norsk planlegging?

Asker, Skedsmo og Ski En undersøkelse av kommuneplanens samfunnsdel i Asker, Skedsmo og Ski

### Skedsmo og Ski. Social Sustainability - A Good Term in Norwegian Planning?

Avhandlingstittel på enten engelsk eller norsk som strekker seg over mange linjer og tar mer plass enn A survey of the Social Element of the Municipal Master Plan in Asker, Skedsmo and Ski

Norges miljø- og biovitenskapelige universitet Fakultet for Samfunnsvitenskap Institutt for Landskapsplanlegging

Masteroppgave 2015 30 stp

Norges miljø- og biovitenskapelige universitet, NMBU Institutt for landskapsplanlegging, ILP

Masteroppgave i by- og regionplanlegging Ås, juni 2015

Tittel: Sosial bærekraft - et godt begrep i norsk planlegging? En undersøkelse av kommuneplanens samfunnsdel i Asker, Skedsmo og Ski.

Forfatter: Stine Liaklev Bakkan stine-lb@live.no

Veileder: Elin Børrud, professor i by- og regionplanlegging, ved institutt for landskapsplanlegging

Trykk: CopyCat, avd. Ski

# FORORD

Denne oppgaven markerer avslutningen på et femårig studie i by- og regionplanlegging ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU). Oppgaven er skrevet våren 2015, og tilsvarer 30 studiepoeng.

Gjennom kurset Arkitektur og byform i byutvikling (LAA350), som ble holdt høsten 2012 ved NMBU, ble jeg for første gang introdusert for begrepet sosial bærekraft. Dette vekket stor interesse, og jeg ble med en gang ivrig på å finne ut hva dette var. Kurset ga meg en liten smakebit på hva sosial bærekraft er, men jeg ville finne ut mer. I denne oppgaven går jeg dypere i forståelsen av sosial bærekraft, samtidig som jeg forsøker å knytte denne forståelsen opp mot lokal planlegging i tre case.

Jeg håper at jeg gjennom denne oppgaven har tilegnet meg en bedre forståelse av hva sosial bærekraft er, og at jeg har klart å vise at sosial bærekraft er et viktig konsept i planlegging. Prosessen har vært utfordrende, og til tider vanskelig, men interessant og lærerik.

Det er mange som på forskjellige måter har hjulpet til i arbeidet med denne oppgaven. Takk til min veileder Elin Børrud for god veiledning, gode faglige innspill og engasjement for oppgaven. Takk til kolleger i Plan Urban for gode faglige innspill og konstruktive tilbakemeldinger gjennom hele prosessen, og takk til KMD for økonomisk støtte til gjennomføring av oppgaven.

Jeg vil også takke alle mine medstudenter, som jeg har delt masterrom med det siste halvåret. Takk for faglige og ikke faglige samtaler gjennom dagene, og takk for humørspredning og frisbeekasting i pausene.

Til slutt vil jeg takke kjæreste, venner og familie for å ha hjulpet meg gjennom dette semesteret. Takk for all støtte og oppmuntring.

# Ås, juni 2015

Stine Liaklev Bakkan

# SAMMENDRAG

Bærekraftig utvikling er et begrep som ofte blir benyttet i planlegging og om fremtidig utvikling. Det er et begrep som ofte benyttes i forbindelse med å sette mål for framtiden til norske byer og tettsteder, hvor mange har et felles ønske om å oppnå en bærekraftig utvikling. Miljømessig, økonomisk og sosial bærekraft er forhold som tilsammen er med på å skape en bærekraftig utvikling. I denne sammenheng er det viktig at alle disse forholdene blir ivaretatt på samme tid, og at de hver for seg anses å være bærekraftige. Problemene knyttet til bærekraftig utvikling blir imidlertid sett på som sosiale problemer. Det vil si problemer som skapes av- og som til syvende og sist har påvirkning på folk selv. Dette betyr at sosial bærekraft er viktig. Formålet med denne oppgaven har derfor vært å bli bedre kjent med begrepet sosial bærekraft, og å finne ut om dette er et konsept som blir ivaretatt i norske kommuneplaner.

Sosial bærekraft er et positivt ladet begrep, som de fleste ønsker å oppnå. Samtidig er det et komplekst og omfattende begrep som det er vanskelig å få et godt grep om. Mange har forsøkt å definere begrepet, noe som har resultert i en rekke ulike definisjoner og utredninger. Nettopp på grunn av en mengde forskjellige definisjonene og utredningene, blir det vanskelig å få en god forståelse av hva sosial bærekraft egentlig er og hva begrepet inneholder. En økende bruk av begrepet bærekraftig utvikling, herunder sosial bærekraft, gjør det nødvendig å finne ut om sosial bærekraft faktisk er et godt begrep å benytte.

Gjennom en teoretisk studie er sosial bærekraft blitt redegjort for. Den teoretiske studien gir en oversikt over hvordan ulike teoretikere har jobbet med sosial bærekraft, hvilke likheter som finnes mellom disse, og hva som skiller de fra hverandre. Resultatene fra denne teoretiske gjennomgangen viser at sosial bærekraft handler om å vite hva folk trenger fra de stedene de bor, jobber og lever. Alle i samfunnet skal ha lik tilgang til sysselsetting, kultur, et anstendig hjem og egnet bomiljø, utdannelse, sikkerhet og deltakelse i samfunnet. Dette betyr at den fysiske byen/tettstedet er med på å sette rammer for det sosiale livet i byen/tettstedet, og at det bygde miljøet er viktig for å kunne skape et godt bysamfunn for folket. Dette er hva sosial bærekraft handler om.

Ut ifra en slik forståelse av sosial bærekraft er det blitt definert seks strategiske områder: Governance og deltakelse, sosiale og kulturelle strategier, offentlige tjenester, boligpolitikk, transport og tilgjengelighet og næringsutvikling. Strategiområdene danner analyseverktøyet som er benyttet i oppgaven, og representerer min forståelse av sosial bærekraft. Analyseverktøyet er et verktøy som benyttes i analysen for å måle ivaretakelsen av sosial bærekraft i oppgavens studieobjekter (kommuneplanenes samfunnsdel i Asker, Skedsmo og Ski).

Resultatene fra analysen viser at det er mulig å få en god forståelse av sosial bærekraft, og at det er et begrep som kan- og bør benyttes i planlegging. Forutsetningene for å ivareta sosial bærekraft i kommuneplanen er absolutt til stede, selv om det er lite bevisst fokus på det sosiale forholdet som en bærekraftig utvikling består av. Kun én av de tre kommunene benytter selve begrepet sosial bærekraft i kommuneplanen, men resultatene viser at det likevel er mulig å ivareta sosial bærekraft selv om begrepet ikke benyttes. Begrunnelsen for dette er at de kommunene som ikke benytter selve begrepet langt på vei har ivaretatt sosial bærekraft i sine kommuneplaner. Hvor godt sosial bærekraft er ivaretatt vil imidlertid variere fra kommune til kommune, da kommuneplanene har ulike fokusområder og er relativt forskjellige.

Sustainable development is a term often used in planning and about future development. It is a term often used in conjunction with setting goals for the future of Norwegian cities and towns, where many have a common desire to achieve sustainable development. Environmental, economic and social sustainability are factors that together help to create sustainable development. In this context it is important that all these factors are taken into account at the same time, and that they separately is considered to be sustainable. Issues related to sustainable development, however, is seen as social problems. That is problems caused by- and which ultimately have an impact on the people themselves. This means that social sustainability are important. The purpose of this thesis has therefore been to become better familiar with the concept of social sustainability, and to determine if this is a concept that is maintained in the Norwegian municipality master plans.

Social sustainability is a positive term, as most want to achieve. At the same time it is a complex and comprehensive concept that is difficult to get a good grip on. Many have tried to define the concept, which has resulted in a number of different definitions and explanations. Because of a variety of definitions and explanations, it becomes difficult to get a good understanding of what social sustainability actually is and what the concept contains. An increasing use of the concept of sustainable development, including social sustainability, is making it necessary to find out if social sustainability actually is a good term to use.

Through a theoretical study I have tried to uncover the meaning of the term social sustainability. The theoretical study provides an overview of how various theorists have dealt with social sustainability, which similarities that exist between these and what sets them apart. The results of this theoretical review shows that social sustainability is all about knowing what people need from the places they dwell, work and live. Everyone in the society should have equal access to employment, culture, a decent home and suitable living environment, education, security and participation in the community they live. This means that the physical city/ town is involved in setting the framework for the social life in the city/town, and that the built environment is important to create good urban communities for the people. And this is what social sustainability is about.

Based on such an understanding of social sustainability, six strategic areas has been defined: Governance and participation, social and cultural strategies, public services, housing policy, transport and accessibility and business development. The strategy areas form the analytical tool used in this thesis and represent my understanding of social sustainability. The analytical tool is a tool used in the analysis to measure the maintenance of social sustainability in the social element of the municipal master plan in Asker, Skedsmo and Ski.

The results of the analysis show that it is possible to get a good understanding of social sustainability, and that it is a term that can- and should be used in planning. The prerequisites for maintaining social sustainability in the municipal master plan is certainly true, although there is little intentional attention given to the social relationships that sustainable development consists of. Only one of the three municipalities is using the concept of social sustainability in the municipal master plan, but the results show that it is still possible to maintain social sustainability although the term is not used. The reason for this is that even those municipalities that do not use the term itself has largely maintained social sustainability in their municipal master plans. How well social sustainability is maintained will vary from municipality to municipality, as the municipal master plans have various focus areas and is relatively different.

# INNHOLDSFORTEGNELSE

### Introduksjon Innledning

Bakgrunn for oppgaven Mål og problemstilling Oppbygging og avgrensning Bærekraftig utvikling

Bysamfunnet og den fysiske byen

### Strategiområdene - Analyseverktøy

norske forhold

 Governance og deltakelse Sosiale og kulturelle strategier

 Offentlige tjenester Boligpolitikk

Transport og tilgjengelighet

Næringsutvikling

Sammaenhengene mellom

strategiområdene

### Kvalitativ metode Metode

Forskningsdesign

Asker kommune

 Governance og deltakelse Sosiale og kulturelle srategier

 Offentlige tjenester Boligpolitikk

Transport og tilgjengelighet

 Næringsutvikling Oppsummering - Asker

kommune

 Sammenhengen mellom strategiområdene og Asker kommunes organisering Skedsmo kommune

 Governance og deltakelse Sosiale og kulturelle strategier

 Offentlige tjenester Boligpolitikk

Transport og tilgjengelighet

Næringsutvikling

Oppsummering - Skedsmo

kommune

 Sammenhengen mellom strategiområdene og Skedsmo kommunes organisering

Ski kommune

 Governance og deltakelse Sosiale og kulturelle strategier

 Offentlige tjenester Boligpolitikk

Transport og tilgjengelighet

Næringsutvikling

 Oppsummering - Ski kommune Sammenhengen mellom strategiområdene og Ski kommunes organisering

### Sammenligning av kommunene Innledning Diskusjon og konklusjon

### Å definere sosial bærekraft Teoretisk rammeverk

Sosial bærekraft som kanal Sosial bærekraft som seks strategiske områder The Egan Wheel

Modell for sosial bærekraft Tre visjoner for å forstå sosial

bærekraft

Sosial rettferdighet

Oppsummering - hva er egentlig

sosial bærekraft?

Governance og deltakelse Sosiale og kulturelle strategier

Offentlige tjenester Boligpolitikk

Transport og tilgjengelighet

Næringsutvikling

Rengering av antakelsene Avsluttende oppsummering

Referanser

46

24 25

88

106

126

30 31 32

34 36 37

38 40

> 144

# FIGURLISTE

Figur 1. Figuren viser oppgavens oppbygning og sammenhengen mellom de ulike delene i oppgaven. Figur 2. Figuren viser The Russian Doll - forklaringen på en bærekraftig utvikling (Manzi et al. 2010:4). Figur 3. Figuren viser forholdene mellom sosial bærekraft, miljømessig bærekraft og økonomisk bærekraft. Inspirert av (Manzi et al. 2010). Figur 4. Figuren illustrerer oppgavens forskningsdesign. Figur 5. Figuren viser The Egan Wheel (Egan 2004). Figur 6. Figuren illustrerer sosial bærekraft som et paraplybegrep. Figur 7. Figuren viser analyseverktøet som representerer sosial bærekraft. Figur 8. Bildet viser et møte som holdes ute i naturen (Ying 2012). Figur 9. Bildet viser ungdommer som oppholder seg i et parkområde (Laitinen 2014). Figur 10. Bildet viser ungdommer i skolegården (Rømer 2012). Figur 11. Bildet viser leiligheter med tilhørende uteområde (Kristiansand). Figur 12. Bildet viser en togstasjon (Skiforeningen). Figur 13. Bildet viser kontorbebyggelse (Enova). Figur 14. Figuren illustrerer sammenhengene mellom de ulike strategiområdene i analyseverktøyet. Figur 15. Figuren viser hvordan bærekraft er håndtert i Plan- og bygningsloven §3-1. Figur 16. Tabellen viser hvor godt sosial bærekraft er ivaretatt i Plan- og bygningsloven (§3-1). Figur 17. Kartet viser hvor i Akershus de utvalgte studieobjektene ligger. Figur 18. Kartet viser at Asker, Skedsmo og Ski er blant kommunene som Plansamarbeidet har pekt ut som viktige regionale byer. Inspirert av (Plansamarbeidet 2015). Figur 19. Kartet er et flyfoto og gir en oversikt over Asker sentrum med tilgrensende områder. Figur 20. Kartet viser lokalisering av rådhuset i Asker. Figur 21. Kartet viser lokalisering av sosiale og kulturelle aktiviteter i Asker. Informasjonen på kartet er hentet fra (Finn.no) og (Google). Figur 22. Kartet viser lokalisering av offentlige tjenester i Asker. Informasjonen på kartet er hentet fra (Finn. no) og (Google). Figur 23. Kartet viser boligsammensetningen i Asker. Informasjonen på kartet er hentet fra (Google). Figur 24. Kartet viser kollektivdekningen i Asker. Informasjonen på kartet er hentet fra (Finn.no). Figur 25. Kartet viser lokalisering av kontorer, handel og større næring i Asker. Informasjonen er hentet fra (Finn.no) og (Google). Figur 26. Figuren illustrerer hvor godt sosial bærekraft er ivaretatt i kommuneplanen til Asker kommune. Figur 27. Figuren illustrerer hvor i organisasjonskartet til Asker kommune de ulike strategiområdene er lokalisert. Organisasjonskartet er hentet fra (Asker kommune 2015a). Figur 28. Kartet er et flyfoto og gir en oversikt over Lillestrøm sentrum med tilgrensende områder. Figur 29. Kartet viser lokalisering av rådhuset i Skedsmo. Figur 30. Kartet viser lokalisering av sosiale og kulturelle aktiviteter i Lillestrøm. Informasjonen på kartet er hentet fra (Finn.no) og (Google). Figur 31. Kartet viser lokalisering av offentlige tjenester i Lillestrøm. Informasjonen på kartet er hentet fra (Finn.no) og (Google). 16 19 19 24 35 41 47 48-49 50-51 52-53 54-55 56-57 58-59 61 67 69 70 71 72-73 74-75 76-77 78-79 80-81 82-83 84-85 87 88-89 90-91 92-93 94-95 96-97 Figur 32. Kartet viser boligsammensetningen i Skedsmo. Informasjonen på kartet er hentet fra (Google). Figur 33. Kartet viser kollektivdekningen i Skedsmo. Informasjonen på kartet er hentet fra (Finn.no) Figur 34. Kartet viser lokalisering av kontorer, handel og større næring i Skedsmo. Informasjonen er hentet fra (Finn.no) og (Google). Figur 35. Figuren illustrerer hvor godt sosial bærekraft er ivaretatt i kommuneplanen til Skedsmo kommune. Figur 36. Figuren skal illustrere hvor i organisasjonskartet til Skedsmo kommune de ulike strategiområdene er lokalisert. Organisasjonskartet er hentet fra (Skedsmo kommune 2014c). Figur 37. Kartet er et flyfoto og gir en oversikt over Ski sentrum med tilgrensende områder. Figur 38. Kartet viser lokalisering av rådhuset i Ski. Figur 39. Kartet viser lokalisering av sosiale og kulturelle aktiviteter i Ski. Informasjonen på kartet er hentet fra (Finn.no) og (Google). Figur 40. Kartet viser lokalisering av offentlige tjenester i Ski. Informasjonen på kartet er hentet fra (Finn. no) og (Google). Figur 41. Kartet viser boligsammensetningen i Ski. Informasjonen på kartet er hentet fra (Google). Figur 42. Kartet viser kollektivdekningen i Ski. Informasjonen er hentet fra (Finn.no). Figur 43. Kartet viser lokalisering av kontorer, handel og større næring i Ski. (Informasjonen er hentet fra (Finn.no) og (Google). Figur 44. Figuren illustrerer hvor godt sosial bærekraft er ivaretatt i kommuneplanen til Ski kommune. Figur 45. Figuren skal illustrere hvor i organisasjonskartet til Ski kommune de ulike strategiområdene er lokalisert. Organisasjonskartet er hentet fra (Ski kommune 2014). Figurene 27, 36 og 45 repeteres som en oppsummering av analysedelen. Figur 46. Tabellen viser en rangering av oppgavens antakelser. 98-99 100-101 102-103 105 106-107 108-109 110-111 112-113 114-115 116-117 118-119 120-121 123 124-125 127 138

Alle kartgrunnlag og flyfoto er hentet fra Norge digitalt og Geovekst. Der annet ikke er oppgitt er figurer egenprodusert av studenten selv.

# INNLEDNING

I første del vil oppgavens bakgrunn, mål og problemstilling bli forklart, samt at oppgavens oppbygging og avgrensning vil bli redegjort for. Bærekraftig utvikling og bysamfunnet og den fysiske byen vil også være en del av innledningen. En introduksjon av disse to aspektene er for å syneliggjøre hvor sosial bærekraft kommer fra og hvorfor det er viktig.

# INTRODUKSJON

I dagens samfunn er bærekraftig utvikling et ettertraktet mål i all utvikling. Bærekraftig utvikling handler om en utvikling som tilfredsstiller dagens behov, uten å forringe kommende generasjoners mulighet til å tilfredsstille sine behov. Likevel kan det se ut som bærekraft som begrep ofte kun blir benyttet til å selge eller kaste glans over ulike prosjekter og ideer, nettopp fordi dette er et mål de aller fleste ønsker å nå. Begrepet blir benyttet i mange sammenhenger, uten at noen egentlig sier eller forklarer hva begrepet inneholder og betyr. Grunnen til dette kan være at bærekraft er blitt et veldig komplekst begrep som inneholder alt et samfunn bør være, og ikke bør være. Dette gjør at det er vanskelig å få en god forståelse.

Problemer knyttet til bærekraftig utvikling, enten det er snakk om mangelen på det, problemer med å forstå begrepet eller til å oppnå det, blir sett på som sosiale problemer. Det vil si problemer som er skapt av- og som til syvende og sist vil ha innvirkning på folk selv. Nettopp derfor er det sosiale aspektet ved en bærekraftig utvikling viktig for samfunnsutviklingen. Sosial bærekraft handler i korte trekk om at folk skal ha det bra, og det er viktig at byer og steder plasserer innbyggerne i midten av sin politikk. De må arbeide for menneskene som bor der. Ofte er det likevel en forståelse at utvikling kun skjer med utgangspunkt i det bygde miljøet. Det er lite samhandling mellom disse to aspektene, og utviklingen blir på denne måten ikke optimal for noen part. Det bygde miljøet har mye å si for menneskers trivsel, og er derfor viktig å se på i sammenheng med det sosiale bysamfunnet.

Prognosene viser at Oslo og Akershus vil stå overfor en stor økning i antall innbyggere de neste 20 årene. I forbindelse med Plansamarbeidet som er ment å lage en plan for denne veksten, er kommunene Asker, Skedsmo og Ski pekt på som viktige regionale byer. Dette betyr at Asker, Skedsmo og Ski er noen av kommunene som er ment å ta en stor del av den forventede veksten. I og med at kommunene i denne sammenheng står ovenfor store endringer og utfordringer, er det interessant å se hvordan disse tre kommunene jobber med sosial bærekraft. Hvordan tenker de ulike kommunen å ta imot den økende veksten, og hvordan planlegger de for det sosiale bysamfunnet i sine kommuner? Asker, Skedsmo og Ski er i den forbindelse valgt som studieobjekter i denne oppgaven.

# B A K G R U N N F O R O P P G A V E N

Sosial bærekraft er et tema som jeg først ble kjent med gjennom Arkitektur og byform i byutvikling, som er et kurs på by- og regionplaneggingsstudiet. Dette var et helt nytt og ukjent begrep for meg, men som fanget min interesse ganske raskt. Jeg oppdaget tidlig at det var et meget vanskelig tema, samtidig som det slo meg som veldig viktig i planlegging og utvikling av byer og tettsteder. Etter å ha jobbet en del med sosial bærekraft ble det tydelig at det er mange meninger om hva begrepet betyr og hvor viktig det er, samtidig som det er få som har gått i dybden på det, i alle fall sammenlignet med miljømessig og økonomisk bærekraft. Det er ingen klare svar på hva sosial bærekraft er, og dette er noe av det som gjør begrepet ekstra spennende og utfordrende. I ettertid av kurset Arkitektur og byform i byutvikling innså jeg at begrepet fortsatt ikke var helt klart og forståelig for meg. Dette gjorde at jeg hadde lyst til å utforske det mer, for å få en bedre forståelse.

Jeg gjorde et funn tidlig i arbeidet med denne oppgaven, hvor jeg fant ut at kun én av de tre valgte kommunene benytter begrepet sosial bærekraft i sin kommuneplan. I forbindelse med dette funnet ble det med en gang interessant å undersøke om sosial bærekraft blir ivaretatt selv om begrepet i seg selv ikke benyttes. Alle kommunene oppgir bærekraftig utvikling som mål for den fremtidige utviklingen, men kommunene henviser ofte til miljøspørsmål og miljøproblemer i denne sammenhengen. Spørsmålet blir da om kommunene er vitende om at sosial bærekraft også er en del av bærekraft-begrepet. For Asker sin del, som faktisk oppgir sosial bærekraft som mål for utviklingen i kommunen, blir oppgaven å finne ut om kommunen har klart å ivareta sosial bærekraft som konsept, og ikke kun som begrep.

# MÅL OG PROBLEMSTILLING

Formålet med oppgaven er å finne ut om det er mulig å få et godt grep og en god forståelse av hva sosial bærekraft er, og om sosial bærekraft er et anvendelig begrep i planlegging. Det er interessant å se om sosial bærekraft kun er et glamorøst begrep som benyttes for å kaste glans over ulike prosjekter, eller om begrepet faktisk har viktige verdier som kan- og burde benyttes i større grad i planlegging. Ut ifra dette har jeg definert følgende problemstilling:

Hva er sosial bærekraft, og hvordan blir konseptet ivaretatt i norske kommuneplaner?

Den valgte problemstillingen for oppgaven er todelt. Den første delen handler om å finne ut hva sosial bærekraft er. Dette må besvares før jeg kan gå videre i å drøfte andre del av problemstillingen. Her vil jeg få et klart svar på om det faktisk er mulig å få et godt grep og en god forståelse av sosial bærekraft. Andre del av problemstillingen setter konseptet sosial bærekraft opp mot norske kommuneplaner. For å avgrense oppgaven er det valgt å ta utgangspunkt i kommuneplanens samfunnsdel. I og med at kommuneplanens samfunnsdel er et stort og overordnet styringsdokument med definerte mål og strategier for den fremtidige utviklingen i kommunene, er det interessant å kunne se sosial bærekraft i sammenheng med det fysiske rommet i en by/tettsted som kommunene planlegger for. Som en del av det fysiske rommer, vil også det offentlige rom i byer/tettsteder belyses i oppgaven. Er det slik at sosial bærekraft utspiller seg i det offentlge rom?

# OPPBYGGING OG AVGRENSNING

Oppgaven er inndelt i seks deler (se figur 1). Den første delen er den innledende delen som består av introduksjon av tema, bakgrunn for oppgaven, mål og problemstilling og oppgavens avgrensning. Avslutningsvis i den første delen, vil bærekraftig utvikling og bysamfunnet og den fysiske byen blir redegjort for. I andre del blir metoden for oppgaven forklart. Valg av metode, fremgangsmåte og hva som er gjort og hvorfor, blir forklart. Del tre er oppgavens teoretiske rammerverk. Denne delen består av ulike teoretikere som har jobbet med sosial bærekraft, hvor det blir sett på likheter og forkjeller. Den fjerde delen handler om analyseverktøyet benyttet i oppgaven. Utgangspunktet for dette analyseverktøyet er det teoretiske rammeverkt presentert tidligere i oppgaven. Del fem er oppgavens analysedel. Denne delen innebærer en kort redegjørelse av kommuneplanens samfunnsdel og en analyse av hvordan bærekraft, herunder sosial bærekraft er håndtert i loven. Deretter vil oppgavens studieobjekt bli presentert. Med utgangspunkt i analyseverktøyet vil kommuneplanene til de tre studieobjektene bli analysert. Her vil det gjennomføres en kartlegging av dagens situasjon og en analyse av kommuneplanenes samfunnsdel. Del seks omfatter diskusjoner om funnene i analysedelen, og en avsluttende diskusjon som vil svare på prblemstillingen. I den avsluttende diskusjonen vil også andre refleksjoner og tanker tydeliggjøres.

Oppgaven avgrenses til kun å gjelde kommuneplanens samfunnsdel. Kommuneplanens arealdel er derfor fraværende i denne oppgaven. Ved bruk av ordet kommuneplan videre i oppgaven, refererer denne bruken til kommuneplanens samfunnsdel. I og med at oppgaven skal undersøke hvordan sosial bærekraft er ivaretatt i kommuneplanens samfunnsdel, er ingen intervjuer benyttet i oppgaven. På grunn av at problemstillingen er definert slik den er definert, vil jeg finne alle svarene jeg trenger ved hjelp av en analyse av kommuneplanens samfunnsdel, og trenger derfor ikke å benytte meg av intervju.

Kartleggingen av dagens situasjon i de tre valgte kommunene har jeg valgt å gjøre rask og enkel. Dette er både på grunn av oppgavens omfang og tidsbegrensning. Oppgaven er relativt stor og omfattende i utgangspunktet, og jeg valgte derfor å gjøre kartleggingen enkel og grei. Hadde jeg hatt mer tid, ville det vært interessant å kartlegge ulike sosiale tilbud, slik som jeg har gjort, men opp mot influensområdene til disse tilbudene. Dette for å knytte sosial bærekraft tettere opp mot det offentlige rom. Dette er det dessverre ikke blitt tid eller plass til.

# BÆREKRAFTIG UTVIKLING

Det teoretiske rammeverket for bærekraftig utvikling utviklet seg mellom 1972 og 1992, gjen nom en rekke internasjonale konferanser og initiativer. FN-konferansen i Stockholm i 1972, var den første store internasjonale samlingen for å diskutere bærekraft på et globalt nivå, og skapte betydelig fremdrift når det gjelder miljøspørsmålet og bærekraftig utvikling (Drexhage & Murphy 2012). En rekke anbefalinger førte til etableringen av FNs miljøprogram (UNEP), samt etablering av en rekke nasjonale miljøvernetater på nasjonalt nivå (Ibid). I 1983 ble også Brundtlandkommisjonen opprettet. Fire år senere, i 1987 publiserte kommisjonen den velkjente rapporten Vår felles Framtid, også kjent som Brundtlandrapporten, som sto for en sterk diagnose av verdens miljøtilstand, og med et sterkt fokus på en bærekraftig utvikling (Ibid). Definisjonen på bærekraftig utvikling, som ble presentert i denne rapporten, sier at bærekraftig utvikling er en utvikling som tilfredsstiller dagens behov, uten å forringe kom mende generasjoners mulighet til å tilfredsstille sine behov. I denne sammenheng oppgir rap -

- porten også to nøkkelkonsepter (Verdenskommisjonen 1987): Behovskonseptet, spesielt grunnbehovene til verdens fattigste, som bør gis førsteprioritet.
- Begrensninger som dagens teknologi og sosiale organisasjon pålegger miljøets muligheter til å møte dagens og fremtidens behov.

Siden introduksjonen, har begrepet vært sentralt både i politikk og planlegging, og også i andre sammenhenger. Etter hvert har begrepet blitt så stort og komplekst at det inneholder nærmest alt vi ønsker oss og ikke ønsker oss i samfunnet. Dermed er det blitt så vanskelig å vite hva bærekraftig utvikling egentlig er og hva det inneholder. Det eneste man er enige om, er at det er viktig og at vi ønsker å oppnå det.

Selv om, som Manzi et al. (2010) skriver, det har vært store diskusjoner rundt bærekraftig ut vikling, forblir konseptet uklart og omstridt. De fleste er imidlertid enige om at bærekraftig ut vikling ligger i et krysningspunkt mellom miljømessige, sosiale og økonomiske forhold. Likevel er det ingen enighet om hvordan disse forholder seg til hverandre, hva de inneholder, og hva som skal til for å oppnå en bærekraftig utvikling. I denne sammenhengen har det vært gjort flere forsøk på å prøve å illustrere begrepet. Et av disse er illustrert ved hjelp av konsentriske sirkler, som ofte er blitt kalt The Russian Doll-forklaringen (Manzi et al. 2010:3-4) (Se figur 2) . Her blir det foreslått at bærekraftig utvikling primært fokuserer på økonomisk utvikling (Ibid). Prinsippet i denne figuren handler om at all økonomisk aktivitet skal være siktet mot sosial fremgang og at dette må skje innenfor naturens tålegrense.

Den mest vanlige måten å tolke bærekraftig utvikling på, er imidlertid gjennom tre likeverdige, dels overlappende sirkler. Dette kalles gjerne et venn-diagram (Manzi et al. 2010). Sirklene i dette diagrammet representerer miljømessige, økonomiske og sosiale forhold hver for seg, som til sammen skaper bærekraftig utvikling (Se figur 3). Diagrammet foreslår også at det er potensielle vinn-vinn situasjoner i overlappene mellom de miljømessige, økonomiske og sosiale forholdene, og hvis hver sirkel, eller hvert forhold, er assosiert med interessene til be stemte aktører, representerer de overlappende områdene potensielle områder for samarbeid eller deltakelse, og ofte konflikter (Ibid) (Se figur 3). På denne måten har begrepet bærekraftig utvikling blitt en betegnelse på at miljømessig, økonomisk og sosial utvikling henger tett sam men, og at en bærekraftig utvikling bare kan oppnås ved at alle disse forholdene blir ivaretatt på samme tid. I tillegg må hver av disse forholdene anses å være bærekraftige hver for seg. Utfordringen da er å definere de tre forholdene.

Figur 3. Miljømessige, økonomiske og sosiale forhold, som til sammen skaper bærekraftig utvikling. Figuren illustrerer også skjæringspunktene mellom de forskjellige forholdene. Inspirert av (Manzi et al. 2010).

Figur 2. The Russian Doll-forklaringen, hvor all økonomisk utvikling skal skje med hensyn til sosial fremgang og innenfor naturens tålegrense (Manzi et al. 2010:4).

# BYSAMFUNNET OG DEN FYSISKE BYEN

Forståelsen av at utvikling kun skjer med utgangspunkt i den fysiske byen henger igjen fra gammelt av. Opprinnelig ble urbs og civitas benyttet i denne sammenheng. Urbs refererte kun til den materielle delen av bygninger, og ble ofte assosiert med en struktur av vegger (Kagan 1998; Puig 2000). Civitas er på sin side et kollektivt navn som i utgangspunktet ikke betydde noe mer enn summen av innbyggere, et antall mennesker som er samlet ved hjelp av sosiale bånd (Ibid). Disse to begrepene ble lenge sett på som to forskjellige begreper som ikke hadde noe forhold til hverandre, og ble derfor ikke sett på i sammenheng. Det var ikke før Cerdás urbanisering at begge disse begrepene ble satt pris på, og trukket frem som viktige for bysamfunnet.

Cerdá var ute etter å utvikle en teori som var brukbar på enhver gruppering av bygninger, og hadde et behov for å definere et konsept som var anvendelig på alt. For å oppnå dette videreutviklet han begrepet urbs. Urbanus og urbanitas, urban og urbanitet skulle vise seg å bli moralsk akseptert blant folk, og refererte i hovedsak til ting og folk som brydde seg som den materielle delen av byen (Puig 2000:83). Videre definerte Cerdá en urb som "enhver gruppering av boliger, hvor forskjellige familier lever, uansett antall, og assosiert gjennom en følelse av felles og gjensidig medvirkning (…)" (min oversettelse) (Puig 2000:85). Han påpekte også at form er ubetydelig for urbanisering; tilstrekkelig og perfekt tilfredsstillelse av menneskelige behov er alt (Ibid). Cerdá gjorde det tydelig at den fysiske byen (urbs) er avhengig av befolkningen og bysamfunnet (civitas), og at befolkningen og bysamfunnet (civitas) er avhengige av den fysiske byen (urbs). En by kan ikke snakkes om uten å referere til det fysiske, det er ingen by uten det fysiske, og heller ikke uten folk.

Med dette som bakgrunn er det tydelig at det fysiske er like viktig som det sosiale når en utvikling skal finne sted. Dette er også tydelig da begrepet "byutvikling" både inneholder fysiske, sosiale og økonomiske aspekter (Johansen 1984). Her refererer det fysiske i en by til det bygde miljø, den geografiske fordelingen av boliger, næringsliv, friluftsarealer, transportsystem osv., mens det sosiale handler om folks forhold til hverandre og deres bruk av tilbudene i byen (Ibid). Dette viser at det fysiske og det sosiale i en by er gjensidig avhengig av hverandre.

For å knytte dette opp mot sosial bærekraft, må vi tilbake til grunntanken bak sosial bærekraft; folk skal ha det bra. Likevel er det slik at folk skal ha det bra et sted, og det er her byen og det fysiske kommer inn i bildet. På denne måten tydeliggjøres det også at det sosiale og det fysiske er nært knyttet til hverandre, og at man ikke kan planlegge for sosial bærekraft uten å tenke på disse to aspektene i sammenheng.

Som en stor og viktig del av det fysiske rommet i en by/tettsted er offentlige rom viktige for å kunne oppnå sosial bærekraft. Det er i disse rommene folk møtes og kommer sammen. For å få en bedre forståelse av dette, må det gjøres rede for hva offentlige rom er.

Offentlige rom kan defineres som "rom som relateres til alle deler av det bygde eller det naturlige miljøet, hvor samfunnet har fri adgang (…)" (min oversettelse) (Carmona et al. 2010:137). Det offentlige rom er en stor del av den fysiske byen. Dette betyr at det er byens bygde miljø, og bygningene som er med på å skape de offentlige rommene i byen, og at det er de som danner rammeverket for det offentlige rommet og livet i byen. På denne måten er det viktig å tenke på den menneskelige dimensjonen i byen, som Jan Gehl (Gehl 2010) fokuserer mye på i sin forskning. Han mener at på grunn av et manglende fokus på den menneskelige dimensjonen i byer, har byrommenes tradisjonelle funksjon som møtested og utvekslingsarena tidligere stått i fare for å bli avviklet (Gehl 2010:13). For å unngå at dette skjer, er det viktig at bygningene i byene blir utviklet med utgangspunkt i å skape en helhet av bygninger og byrom, og ikke med utgangspunkt i enkeltbygningene i seg selv. Ofte er det slik at strukturen til små byer eller tettsteder opprinnelig blir utviklet med tanke på boligen, og ikke ut fra komplekse og overlappende sosiale og kulturelle relasjoner (Tænketanken 2012). Videre er det også slik at utviklingen gjerne tar utgangspunkt i parkeringsplassen, kjøpesenteret eller idrettsarenaen (Ibid). Det er derfor viktig at utviklingen av byer og tettsteder har et mål om å styrke byrommenes sosiale funksjon som møteplass, for på denne måten å endre fokus fra bygningene i seg selv og heller fokusere på innbyggernes behov og ønsker.

Det offentlige rom dekker også flere forhold. Det offentlige rom består både av det offentlige rommet man snakker i, samtidig som det består av det offentlige rommet man oppholder seg i, og møter andre mennesker i (Tænketanken 2012:29). Begge forholdene er viktige for å oppnå sosial bærekraft. "Det offentlige rom som det stedet man møter de man vanligvis ikke møter gjennom jobb eller omgangskrets, er viktig for hvordan sivilsamfunnet bygges opp og vedlikeholdes" (min oversettelse) (Ibid).

Det finnes imidlertid ulike grader av offentlige rom. I boka Public Places Urban Spaces ( Carmona et al. 2010:139 )blir offentlige rom delt i tre;

Eksterne offentlige rom - områder som ligger mellom private eiendommer. dette kan for eksempel være offentlige torg, gater, motorveier, parker, parkeringsplasser, kystlinjer, skog, innsjøer og elver. Dette er rom som i prinsippet er tilgjengelig for alle, og er offentlige rom i sin reneste form.

Interne "offentlige" rom - diverse offentlige institusjoner (Bibliotek, museum, rådhus osv) og det meste av offentlig transport (Togstasjon, bussholdeplass, flyplasser osv).

Eksterne og interne kvasi "offentlige" rom - rettslig sett er private områder, men likevel (Campus på universiteter, idrettsområder, restauranter, kino, teatere, nattklubber, kjøpesentre) en del av det offentlige rom. I og med at eierne av disse offentlige rommene har rettigheter til å regulere tilgangen og adferden innenfor disse rommene, er de kun formelt offentlige.

Uavhengig av graden av offentlighet, har offentlige rom noen nøkkelfunksjoner: (1) Et politiske forum for politisk representasjon, fremvisning og handling; (2) Nøytral eller felles grunn for sosial integrasjon, sammenkomst og kommunikasjon; og (3) et område for informasjonsutveksling, personlig utvikling og sosial læring (Carmona et al. 2010:139- 140). De to sistnevnte vil være gjeldene for sosial bærekraft og denne oppgaven.

# METODE

Metode betyr å følge en bestemt vei mot et mål. Det handler om hvordan man går frem for å hente inn informasjon om virkeligheten og hvordan man analyserer denne informasjonen (Johannessen et al. 2011:455). Metodedelen i oppgaven inneholder derfor en begrunnelse for valg av metode og en redegjørelse av hva de valgte metodene inneholder. Forskningsdesignet og fremgangsmåten for oppgaven vil bli grundig forklart.

# KVALITATIV METODE

Denne oppgaven er basert på kvalitative forskningsmetoder, som er best egnet hvis man vil stille hva - eller hvordan - spørsmål (Silverman 2011:25). Kvalitative forskningsmetoder kan gi en dypere forståelse av sosiale fenomener (Silverman 2011:22), samt at det kan innebære å undersøke menneskers erfaringer og opplevelser knyttet til et fenomen. I mitt tilfelle er det hensiktsmessig å benytte meg av en slik fremgangsmåte, da problemstillingen min er av kvalitativ karakter. Jeg ønsker å undersøke hva sosial bærekraft er, og hvordan dette ivaretas i norske kommuneplaner. Dette kan ikke måles med tall, og krever derfor en mer dyptgående forskningsmetode. Det sosiale fenomenet som skal undersøkes i denne oppgaven er sosial bærekraft (hva er sosial bærekraft), mens kommuneplanene kan ses på som et produkt av menneskers erfaring og opplevelser, som skal knyttes opp mot det sosiale fenomenetet.

Figur 4. Oppgavens forskningsdesign.

Når man skal gjennomføre en undersøkelse som i denne oppgaven, er det mange overveielser og valg som må tas. Det skal tas stilling til hva, hvem og hvordan. Innen forskning kalles dette et forskningsdesign. Forskningsdesignet skal beskrive hvordan en undersøkelse er organisert og gjennomført for at problemstillingen skal kunne besvares (Johannessen et al. 2011: 450-451). Forskningsdesignet i min oppgave er illustrert i figur 4, og forklares nedenfor.

For å svare på første del av problemstillingen har jeg tatt utgangspunkt i en del teori om sosial bærekraft. Denne teorigjennomgangen ble gjort for å få en bedre forståelse av sosial bærekraft og for å finne ut hvordan konseptet kan benyttes i planlegging. I teorigjennomgangen ble ulike teoretikere og deres arbeid med sosial bærekraft valgt ut og redegjort for. Sosial bærekraft er et stort og omfattende tema, og det var derfor nødvendig å se på hva ulike teoretikere legger i begrepet, hva som er felles for de ulike teoretikerne og hva som skiller de fra hverandre. Her har jeg benyttet følgende litteratur; Stephen McKenzie og hans artikkel Social Sustainability: Towards some definitions (2004), hvor han problematiserer oppgaven med å finne én brukbar definisjon på sosial bærekraft. Mark Davidson og hans artikkel Social Sustainability and the City (2010) som presenterer sosial bærekraft som en kanal for et sett med langvarige og moderne sosialstrategiske diskurser. I følge Mark Davidson (2010) blir problemer knyttet til innholdet i sosial bærekraft ofte løst med å benytte andre etablert begreper. Susann Fainstein og hennes rettferdige by er også interessant for sosial bærekraft. Hun definerer noen kriterier som hun mener danner grunnlaget for rettferdig byplanlegging; Å fremme likestilling, å fremme mangfold og å fremme demokrati (Fainstein 2009; Fainstein 2010). Dette er aspekter som absolutt kan assosieres med sosial bærekraft. Også bøkene Social Sustainability in Urban Areas (Manzi et al. 2010) og The Social Sustainability of Cities (Polése & Stren 2000), rapporten The Egan Review (Egan 2004) og WACOSS modell for sosial bærekraft (Barron & Gauntlett 2002) tar for seg visjoner, strategiområder, nøkkelkomponenter eller prinsipper knyttet til sosial bærekraft. Likhetene og forskjellene til disse teoretikerne er blitt oppsummert og drøftet, og seks strategiske områder er blitt listet opp og definert. Dette danner det teoretiske rammeverket for oppgaven.

Når det gjelder valg av teori, har jeg både vært kritisk til det jeg har valgt ut og til innholdet i det jeg har valgt. Jeg har forsøkt å velge ut teoretikere som til en viss grad har de samme synspunktene på sosial bærekraft, samtidig som jeg også har vært på utkikk etter å finne teoretikere som ikke deler alle de samme synspunktene. Det å være kritisk til sine kilder er viktig for påliteligheten i oppgaven, da pålitelighet (reliabilitet) blant annet handler om hvilke data som benyttes og hvordan disse bearbeides (Johannessen et al. 2011:44).

Med utgangspunkt i teorigjennomgangen og de seks strategiske områdene, er det blitt etablert et analyseverktøy for den videre oppgaven. Analyseverktøyet er et "hjul" som består av seks strategiområder (se figur 7), som benyttes for å analysere de utvalgte kommuneplanene, og til å svare på andre del av problemstillingen. Strategiområdene er rammeverket for sosial bærekraft og gir en forståelse av konseptet.

For å knytte forståelsen av sosial bærekraft opp mot oppgavens case, er analyseverktøyet blitt sett opp mot norsk forskning, stortingsmeldinger og NOU'er. Dette har vært for å knytte sosial bærekraft til norske forhold og norks politikk, slik at det er mulig å benytte analyseverktøyet videre i oppgaven. I denne forbindelse er det i tillegg blitt definert noen spørsmål og antakelser til hvert srategiområde. Spørsmålene og antakelsene er utarbeidet for å hjelpe meg å svare på problemstillingen, og til å vise bedre hvordan jeg har kommet frem til de svarene

# FORSKNINGSDESIGN

jeg har kommet frem til. Uten spørsmålene og antakelsene hadde svaret på problemstilingen vært tilfeldig, og vanskelig å forklare. På denne måten vil oppgaven være mer pålitelig, da pålitelighet (reliabilitet) også handler om i hvilken grad funnene i en studie er uavhengig av tilfeldige omstendigheter (Silverman 2011:360). Dette handler om at man kan teste samme fenomen flere ganger for å se om resultatene stemmer over ens. Hvis resultatet vil variere for hver gang fenomenet testes, vil studien ha lav pålitelighet. Spesifikt for denne oppgaven er at spørsmålene og antakelsene som er blitt definert, vil være til hjelp for å unngå varierende sluttresultater hvis oppgaven testes flere ganger.

Analysedelen i oppgaven er et casestudie, hvor jeg gjennom studieobjektene Asker, Skedsmo og Ski skal finne ut hvordan sosial bærekraft er ivaretatt i kommuneplanene. Casestudie er en empirisk undersøkelse, hvor aktuelle fenomen studeres opp mot dets virkelige kontekst (Johannessen et al. 2011). I denne oppgaven er analyseverktøyet og norske forhold grunnlaget for analysen. Siden jeg har valgt å bruke tre studieobjekter til å besvare problemstillingen, er det snakk om en flercasestudie. Dette er en studie bestående av flere studieobjekter (Johannessen et al. 2011:91), hvor studieobjektene skal sammenlignes. Studieobjektene er generelt like, i og med at alle er stasjonsbyer med relativt lik avstand til Oslo, men spesifikt forskjellige, da de blant annet har forskjellig areal, ulikt innbyggertall osv. Det at de er generelt like gjør at de har samme utgangspunkt for undersøkelsen. Alle studieobjektene er derfor undersøkt på nøyaktig samme måte, slik at det er mulig å sammenligne de. Dette kan også kalles en komparativ undersøkelse.

Videre er casestudien delt i fire. Det første som analyseres er hvordan bærekraft, og herunder sosial bærekraft blir håndtert i loven. Her er strategiområdene satt opp mot loven (Plan- og bygningsloven 2008: §3-1, bokstav a-h), og hva loven sier om innholdet i en kommuneplan. Ved å gjennomføre denne analysen vil det bli tydelig om det er lagt opp til å planlegge for en bærekraftig utvikling, herunder en sosial bærekraftig utvikling.

Det andre som blir gjort er en kartleggelse av dagens situasjon. Her er strategiområdene i analyseverktøyet utgangspunktet for kartleggingen, hvor disse blir undersøkt opp mot dagens situasjon i Asker, Skedsmo og Ski. Dette er for å få en viss forståelse og oversikt over kommunenes situasjon i dag.

Den tredje delen (hovedanalysen) av casestudien er en dokumentstudie, som er en studie- eller en analyse av tekster (Johannessen et al. 2011). Analyseverktøyet er også utgangspunktet for denne delen av analysen, i tillegg til de definerte spørsmålene. Spørsmålene blir stilt til kommuneplanens samfunnsdel for hver kommune. Her er de nyeste vedtatte kommuneplanenes samfunnsdel gjenstand for analysen: Kommuneplan for Asker 2014-2026, Kommuneplan 2015-2016. Utvikling i Skedsmo og Kommuneplan 2011-2022 for Ski. Formålet med dette er å få en oversikt over hvordan kommunene ønsker at en fremtidig utvikling i kommunene skal være, og om de ulike strategiområdene er ivaretatt i kommuneplanene. Herunder, hvor godt sosial bærekraft er ivaretatt i de ulike kommuneplanene.

Den siste delen i analysen handler om hvordan kommunene ønsker å oppnå den ønskede utviklingen. For å få en forståelse av dette blir organisasjonskartene til kommunene illustrert. Organisasjonskartene viser hvordan de ulike sektorene i kommunen er inndelt, og hvilke tjenesteområder som gjelder for hver sektor. Sektorinndelingen til kommunene vil deretter bli sammenlignet med hvordan strategiområdene er ivaretatt i planene. Hensikten med denne analysen er å se om det er noen sammenheng mellom organiseringen av kommunene og styrkene og svakhetene som gjør seg gjeldende i kommuneplanene.

Som vist i figur 4 er både spørsmålene og antakelsene som er gjenstand for analysen og diskusjonene, definert ut fra analyseverktøyet og norske forhold. Spørsmålene og antakelsene benyttes imidlertid forskjellig. Som sagt, og som vist i figur 4, blir spørsmålene stilt til kommuneplanene og besvart i oppgavens analysedel. Spørsmålene er på denne måten et hjelpemiddel til å analysere kommunene, herunder kommuneplanene, hver for seg. Dette betyr at kommuneplanen til Asker vil gi et spesifikt svar på de definerte spørsmålene, mens kommuneplanene til Skedsmo og Ski vil gi andre svar på spørsmålene. Funnene i analysedelen vil vise hvor godt Asker, Skedsmo og Ski kommune har ivaretatt sosial bærekraft i kommuneplanene hver for seg.

Med bakgrunn i svarene på de definerte spørsmålene, og i funnene fra analysedelen, diskuteres antakelsene. Antakelsene er generelt formulert, og er med på å analysere på tvers av kommunene. Antakelsene er derfor et hjelpemiddel til å diskutere og sammenligne de ulike kommunene, og vil derfor være en del av den avsluttende delen i oppgaven (t 4). Både sprørsmålene og antakelsene er på denne måten nødvendige for å kunne svare på problemstillingen.

# TEORETISK RAMMEVERK

Det teoretiske rammeverket skal hjelpe å identifisere hva sosial bærekraft er, og vil på denne måten danne rammen for den videre oppgaven. Hvordan kommuneplanens samfunnsdel skal analyseres bestemmes med utgangspunkt i denne teoretiske rammen. For å danne det teoretiske rammeverket blir ulike teoretikere som har jobbet med sosial bærekraft presentert og redegjort for. Dette er for å syneliggjøre likheter og ulikheter knyttet til forståelsen av sosial bærekraft og hvorfor det er så vanskelig å definere begrepet. Ut ifra disse utredningene vil en oppsummerende diskusjon om hva sosial bærekraft egentlig er, finne sted.

# Å DEFINERE SOSIAL BÆREKRAFT

Stephen McKenzie utarbeidet i 2004 en artikkel om å definere sosial bærekraft ved navn Social Sustainability: Towards some definitions. Denne artikkelen ble utarbeidet på bakgrunn av bærekraftbegrepet. McKenzie sier at bærekraft er blitt et så bredt begrep med mange innfallsvinkler, at det står i fare for å bære med seg så mange implikasjoner og nyanser at man må definere begrepet for hver gang det skal benyttes for å i det hele tatt kunne forstå det. Med dette som bakgrunn ble artikkelen utarbeidet for å utforske noen av tankene rundt sosial bærekraft og for å skape et rammevekt for fremtidige diskusjoner. McKenzie (2004:12) jobber ut ifra en egen definisjon på sosial bærekraft i artikkelen, med noen tilhørende indikatorer:

"Sosial bærekraft er: en livsfremmende tilstand innenfor lokalsamfunn, og en prosess innenfor lokalsamfunn som kan oppnå denne tilstanden" (min oversettelse).

- Indikatorer:
- Lik tilgang til viktige tjenester (som helse, utdanning, transport, bolig og rekreasjon)
- Likheter mellom generasjoner, som betyr at fremtidige generasjoner ikke vil bli vanskeligstilte på grunn av aktiviteter utøvet av nåværende generasjoner.
- Et system av kulturelle relasjoner hvor det positive aspektet ved ulike kulturer er verdsatt og beskyttet, og hvor kulturell integrasjon er støttet og fremmet når det er ønskelig av individer og grupper.
- Den utbredte politiske deltakelse for borgerne, ikke bare ved valgprosedyrer, men også på andre områder for politisk aktivitet, spesielt på lokalt nivå.
- Videreføre bevissthet rundt sosial bærekraft fra en generasjon til den neste.
- En følelse av fellesansvar for å opprettholde systemet for videreføring.
- Mekanismer for å identifisere fellesskapets styrker og behov.
- Mekanismer for å oppfylle fellesskapets egne behov. Gjennom samfunnshandling.
- Mekanismer for å møte behov som ikke kan oppnås gjennom samfunnshandling.

Mye av denne artikkelen problematiserer imidlertid oppgaven med å finne én brukbar definisjon på sosial bærekraft. McKenzie påpeker at det generelt har vært et stort fokus på å definere bærekraft som en tilstand, og å måle det ved hjelp av en rekke indikatorer. Hensikten til McKenzie er ikke å kritisere et slikt rammeverk, men å undersøke dets potensiale og samtidig foreslå andre muligheter. Diskusjoner rundt en definisjon av sosial bærekraft er viktig, men ifølge McKenzie, må behovet for en samlet forståelse av begrepet vurderes. McKenzie (2004:21) påpeker at det kan være nyttig og fruktbart å utforske, og at dette i liten grad skjer i litteraturen om sosial bærekraft. Dette kan tillate oss å gå lengre enn vanskelighetene med å definere begrepet og heller mot potensielle nye modeller for forståelse og samarbeid.

En annen mulighet, ifølge McKenzie, er å se sosial bærekraft som en prosess, så vel som en tilstand. Her blir indikatorer handlinger som kan implementeres av samfunnet som en helhet. Dette er for å øke eller bevare dagens nivå av bærekraft over tid. Her må det utvikles en rekke mekanismer for at et samfunn kollektivt kan identifisere sine styrker og behov.

Gjennom artikkelen har McKenzie (2004:23-24) argumentert for et bevisst kortsiktig fokus på sosial bærekraft, uavhengig av det økonomiske og miljømessige aspektet. Han har også argumentert for en grundig evaluering av prosessen med å finne en definisjon på begrepet. I denne sammenheng påpeker McKenzie at man bør vite hvorfor man trenger en definisjon, og hva slags definisjoner som vil være nyttig i forbindelse med forskningsarbeidet.

# SOSIAL BÆREKRAFT SOM KANAL

Mark Davidson er en urban geograf som i 2010 skrev artikkelen Social Sustainabiliy and the City. Når han skrev denne artikkelen forsket han på vurderinger av bærekraft som et styringskonsept. Artikkelen er på denne måten en del av et interessefelt som han har forsket på. Artikkelen tar for seg det seneste engasjementet rundt sosial bærekraft, som ifølge Davidson er det aspektet ved bærekraftig utvikling som er minst undersøkt.

Davidson har i sin artikkel utforsket hvordan politikere anvender sosial bærekraft. De har en tilnærming til begrepet og problemene knyttet til begrepet, hvor de benytter andre underordnede begreper. I byer som har tatt inn sosial bærekraft som et strategisk begrep, har disse underordnede begrepene vært varierte. Byene Davidson trekker frem har en variert liste av begreper som blir benyttet. Her kan nevnes sosial mix, levelighet, rimelige boliger, sosiale tjenester og gateliv. Dette viser at det ikke er noen enkel forståelse av ulike strategier som har oppstått rundt begrepet. Ut i fra dette fastslår Davidson at det er to viktige forskjeller i måten begrepet har blitt definert og benyttet.

Det første handler om et skille mellom de som definerer begrepet og de som ikke gjøre det. Når det gjelde å definere begrepet, er det blitt utformet en rekke definisjoner med variert grad av spesifisitet. Her trekker Davidson frem et eksempel fra Vancouver, Canada, hvor bystyret tok inn en detaljert definisjon. De satte opp tre hovedkomponenter for sosial bærekraft: "(1) grunnleggende behov, slik som bolig og tilstrekkelig inntekt, må bli møtt før kapasiteten kan utvikles; (2) individ eller menneskelig kapasitet eller mulighet for læring og selvutvikling; (3) Sosial eller samfunnskapasitet for utvikling av lokale organisasjoner, nettverk som fremmer samhandling. For å lede tenkningen mot disse komponentene har byen også vedtatt fire hovedprinsipper: (1) Rettferdighet, (2) sosial inkludering og integrering, (3) sikkerhet og (4) tilpasningsevne" (Davidson 2010:875).

Slike detaljerte definisjoner av sosial bærekraft er likevel sjeldne. Oftere har definisjoner vært mer vag eller ikke-eksisterende (Davidson 2010:876), som for eksempel i Adelaide, hvor det sies at sosialt bærekraftige byer er rettferdig, mangfoldig, tilkoblet og demokratisk, og gir en god livskvalitet.

Den andre forskjellen relateres til problemet med bruken, eller mer spesifikt hvem sosial bærekraft er anvendelig for. Her skiller Davidson mellom sosial bærekraft med fokus på sosiale velferdsfunksjoner og sosial bærekraft som et universelt anvendt begrep som gjelder for alle. Når det gjelder det førstnevnte viser Davidson (2010:876) til Aalborg i Danmark, hvor sosial bærekraft har blitt nært assosiert med hjemløshet og alvorlige ulemper. I motsetning har byens embetsmenn i Bloomington, Minnestoa, hevdet at sosial bærekraft handler om å møte behovene til alle i vårt samfunn, uavhengig av deres sosioøkonomiske status.

Avslutningsvis konkluderer Davidson (2010:878-879) med at problemer med innholdet i begrepet sosial bærekraft ofte har blitt løst ved bruk av etablerte (f.eks. rettferdighet, fattigdom) og nyere (f.eks. sosial kapital, sosial utjevning) begreper. Dette viser at sosial bærekraft kan ses på som en kanal for et sett med langvarige og moderne sosialstrategiske diskurser. Dette bringer han videre til å diskutere hvor nytt dette engasjementet rundt sosial bærekraft egentlig er. Artikkelen har hevdet at siden byens opprinnelse, har det vært et fokus på hvordan man skal opprettholde byens sosiale liv. Davidson (2010) mener at det derfor ikke er overraskende at det fortsatt er fokus på bærekraft i dagens samfunn, og at engasjementet rundt sosial bærekraft derfor kan bli sett i en lang historisk tradisjon.

### S O S I A L B Æ R E K R A F T S O M S E K S STRATEGISKE OMRÅDER

I 2000 ble boka The Social Sustainability of Cities av Mario Polése og Richard Stren utgitt. Boka er et samlet verk av tekster skrevet av flere institusjoner og individer. Boka består av teori om sosial bærekraft og casestudier om hvordan sosial bærekraft utspiller seg i praksis. Bakgrunnen for boka er et internasjonalt prosjekt i samarbeid med MOST (Management of Social Trnasformation); Towards Socially Sustainable Cities: Building a Knowledge Base of Urban Management.

# I boka presenterer Polése og Stren en definisjon på sosial bærekraft som

"utvikling (og/eller vekst) som er forenelig med en harmonisk utvikling av det sivile samfunn, som fremmer et miljø som bidrar til forenelig samliv for kulturelle og sosiale ulike grupper, mens den på samme tid oppmuntrer til sosial integrasjon med forbedringer tilknyttet livskvalitet for alle segmenter av befolkningen" (min oversettelse) (Polése & Stren 2000:15).

Polése og Stren (2000:16) ser sosial bærekraft som det motsatte av eksklusjon: Politikk som bidrar til sosial bærekraft, hvor man søker å bringe folk sammen, og å veve de ulike delene av byen sammen til en sammenhengende helhet. I tillegg til å forsøke å øke tilgjengeligheten (romlig og ellers) til offentlige tjenester og sysselsetting, innenfor rammen av en lokal styringsstruktur som er demokratisk, effektiv og rettferdig. For at byer skal kunne jobbe effektivt og rettferdig med sosiale og kulturelle forskjeller, diskuterer Polése og Stren seks sentrale strategiområder. De strategiske områdene dekker hovedfunksjonene til de fleste lokale myndigheter, og er klassiske i urbane studier, da de inneholder det meste av hva lokale myndigheter jobber med. Utfordringen ligger imidlertid i å koble disse sammen med sosial bærekraft. Her følger de seks strategiområdene (Polése & Stren 2000:17-34)

GOVERNANCE Med Governance mener Polése og Stren forholdet mellom myndigheter og statlige etater på den ene siden, og lokalsamfunn og sosiale grupper på den andre. Begrepet omfatter aktivitetene til en rekke grupper – politiske, sosiale og statlige – samt deres sammenhengende forhold. I den grad grupper blir åpent brakt inn i ulike prosesser, viser erfaringer at mer lokale miljøspørsmål effektivt blir tatt opp, og at det politiske systemet mer effektivt kan håndtere sensitive spørsmål, som for eksempel raserelasjoner og rollen staten har til de fattige. Polése og Stren trekker også frem to nøkkelfaktorer for å lykkes med god governance: En relativt spenstig økonomi, og et åpent og transparent styresett som er i stand til å svare på de behovene et samfunn i stadig endring står ovenfor (Polése & Stren 2000:18-19). Det sistnevnte er mest gjeldende når det gjelder sosial bærekraft.

SOSIALE OG KULTURELLE STRATEGIER Hvis governance refererer til forholdet mellom det sivile samfunnet og formelle institusjoner, mener Polése og Stren at man på samme måte må ta hensyn til naturen av sosial organisering som gjøre dette forholdet mulig. Putnam's sosiale kapital er her viktig. Sosial kapital refererer til "funksjoner for sosial organisering, som tillit, normer og nettverk, som kan forbedre effektiviteten i samfunnet ved å legge til rette for koordinerte handlinger" (min oversettelse). Uansett hva man konkluderer med når det gjelder levedyktigheten og den politiske betydningen av nære sosiale bånd, påpeker Polése og Stren at det i det minste er et diskutabelt forslag at regjeringens politikk enten kan styrke eller svekke evnen byer og lokalsamfunn har til å samle sammen sosial kapital. Bærekraften i byer og livskvaliteten den gir for alle deres innbyggere, er ikke bare formet av kvaliteten og diskusjonen av "harde" offentlige tjenester (som vann, sanitæranlegg, veier og transport), men av politikk som retter seg mot sosial aktiviteter.

SOSIAL INFRASTRUKTUR OG OFFENTLIGE TJENESTER Sosial infrastruktur (barnehager, skoler, sykehus, klinikker og samfunnshus) og offentlige tjenester (som vann, telekommunikasjon, offentlig transport og elektrisitet) er svært viktig i den daglige driften av et urbant samfunn. Polése og Stren trekker frem to punkter som er viktige her: For det første, riktig funksjon av disse tjenestene vil ha en økonomisk effekt - gode tjenester og infrastruktur vil tiltrekke seg investeringer, og dårlig infrastruktur og dårlig fungerende tjenester vil resultere i kostnader for eksisterende virksomhet. For det andre er det også problemer med den relative tilgangen for ulike økonomiske og sosiale grupper. I mange utviklingsland bor de fattigste og de nylig innflyttede innvandrerne i utkanten av de store byene, hvor infrastruktur (som vann, brolagte gater, strømforsyning) er minimale, og hvor tilgang til offentlig transport og sosial infrastruktur som sykehus og skoler, er svært begrenset.

URBANE AREALER OG BOLIGER På hvilken måte bolig- og tomtemarkedet fungerer er en viktig faktor for kapasiteten husholdningene har til å velge hvor de ønske å bo, og derfor for deres evne til å bygge opp varige fremtidige verdier. For Polése og Stren vil vellykket politikk på dette området ha et sterkt forhold til integrering av innvandrergrupper i bylivet, til utvikling av en levedyktig tilnærming til miljømessig bærekraft, og til vedlikehold av levedyktige nabolag.

URBAN TRANSPORT OG TILGJENGELIGHET Transport er i de fleste byer både en offentlig tjeneste (gjennom kommunale- eller statskontrollerte transportbedrifter) og en blanding av privat virksomhet og offentlige anlegg (gjennom gangveier, sykkelstier, forkjørsrett, og offentlige veier for personbiler og andre kjøretøy) (Polése & Stren 2000:29). Polése og Stren påpeker at organisering og ledelse av urban transport vil ha innvirkning på den relative tilgangen ulike deler av befolkningen har til arbeidsplasser; og til arealer og boliger. Videre mener de at politikk som prioriterer bruk av bil (i motsetning til offentlig transport), kan ha svært negative effekter i kampen mot eksklusjon.

SYSSELSETTING, ØKONOMISK STYRKING OG INKLUDERENDE OFFENTLIGE ROM Tilgangen på inntektsbringende arbeid i en by kan påvirkes av lokal politikk i følge Polése og Stren. Gitt byens bestemte demografiske struktur, hvordan byrommene er organisert, regulert eller på annen måte planlagt, vil ha innflytelse på den totale tilgangen beboerne har til arbeidsplasser. Lokale beslutninger kan ha påvirkning på plassering av arbeidsplasser. Her igjen, kan dårlig informert politikk ha store (men ofte utilsiktede) effekter på prosessen rundt eksklusjon. Hvor kommersielle områder blir plassert, og på hvilken måte de er planlagt, vil i stor grad avgjøre hvem som jobber med hvem og hvem som handler hvor - i sum, hvem som samhandler med hvem. En av funksjonene til et bysentrum er ifølge Polése og Stren, å være en møteplass, en bro, et sted hvor grupper fra ulike bakgrunner og klasser møtes og kommer sammen. I det moderne samfunn er shopping og arbeid blant de viktigste funksjonene. De stedene hvor folk handler og/eller jobber vil også ofte være i nærheten av steder hvor de samles til andre formål.

# THE EGAN WHEEL

John Egan har i sin rapport The Egan Review sett på forskjellige aspekter ved ferdigheter som er nødvendige for å utvikle bærekraftige samfunn, og ut fra dette utarbeidet et omfattende rammeverk for bærekraft.

Egan har følgende definisjon på bærekraftige samfunn i sin rapport (Egan 2004:18):

"Bærekraftige samfunn møter de ulike behovene til eksisterende og fremtidige beboere, deres barn og andre brukere, bidrar til en høy livskvalitet og gir muligheter og valg. De oppnår dette gjennom effektiv bruk av naturressurser, og på måter som forbedrer miljøet, fremmer sosial utjevning og som inkluderer og styrker økonomisk velstand" (min oversettelse).

Videre har han brukt denne definisjonen til å identifisere syv nøkkelkomponenter (se også figur 5) (Egan 2004:20-21):

- SOSIALT OG KULTURELT Levende, harmoniske og inkluderende fellesskap
- En følelse av samfunnsidentitet og tilhørighet
- Toleranse, respekt og engasjement for mennesker fra ulike kulturer, bakgrunn og tro
- Vennlig, samarbeidsorientert og nyttig atferd i nabolag
- Muligheter for kulturelle aktiviteter, fritidsaktiviteter, samfunnsaktiviteter, idrett og andre aktiviteter
- Lave nivåer av kriminalitet og antisosial atferd med synlig, effektiv og vennlig politi
- Alle mennesker er sosialt inkludert og har like livsmuligheter

- GOVERNANCE Effektiv og inkluderende deltakelse, representasjon og lederskap
- Strategiske, representative, ansvarlige styringssystemer som muliggjør inkluderende, aktiv og effektiv deltakelse fra enkeltpersoner og organisasjoner
- En sterk, informert og effektiv ledelse og partnerskap som går foran som et godt eksempel (f.eks myndigheter, næringsliv, samfunn)
- Et sterk, inkluderende samfunn og frivillig sektor
- En følelse av borgerlige verdier, ansvar og stolthet
- Kontinuerlig forbedring gjennom effektiv levering, overvåking og tilbakemelding på alle nivåer

- MILJØ Skape steder hvor folk kan leve på en miljøvennlige måte
- Effektiv bruk av ressurser, nå og i fremtiden, i det bygde miljø og i tjenesteyting (for eksempel energieffektivisering, land, vannressurser, flomforsvar, avfallsminimering)
- Å leve på en måte som minimerer negativ miljøpåvirkning og forsterker den positive virkningen (f.eks gjenvinning, turgåing, sykling)
- Beskytte og forbedre naturressurser og biologisk mangfold
- Ta hensyn til behovene til framtidige generasjoner i dagens beslutninger og handlinger

- BOLIG OG DET BYGDE MILJØET Et kvalitetsbygd og naturlig miljø
- Skape en følelse av stedsidentitet (f. eks. et sted med en positiv "følelse" for folk, og med lokal egenart)
- Velholdt lokale, brukervennlige og offentlige grønne lunger med fasiliteter for alle, inkludert barn og eldre
- Et tilstrekkelig utvalg av mangfoldige og rimelige boliger innenfor et balansert

- boligmarked
- Et miljø med høy kvalitet, som er godt designet, i en passende størrelse, skala, tetthet, design og layout, som utfyller den særegne lokale karakteren av samfunnet
- Bygninger med høy kvalitet, blandet bruk, og som er holdbare, fleksible og tilpasningsdyktige

TRANSPORT OG TILKOBLING - Gode transporttjenester og kommunikasjon som knytter folk til jobb, skole, helse og andre tjenester

- Transportfasiliteter, inkludert offentlig transport, som hjelper folk å reise innenfor og mellom lokalsamfunn
- Fasiliteter for å oppmuntre trygg lokal gange og sykling
- Tilgjengelige og relevante lokale parkeringsmuligheter
- Allment tilgjengelig og effektiv telekommunikasjon og Internett-tilgang

- ØKONOMI En blomstrende og mangfoldig lokal økonomi
- Et bredt spekter av arbeidsplasser og muligheter for opplæring
- Tilstrekkelig grunn og bygninger til å støtte økonomisk velstand og endring
- Dynamisk jobb og bedriftsetablering
- Et sterkt næringsliv med forbindelser til resten av økonomien

TJENESTER - Et bredt spekter av passende, tilgjengelige, offentlige, private, samfunnsmessige

- og frivillige tjenester
- Velutdannede folk fra godt holdte lokale skoler, videre og høyere utdanning og opplæring for livslang læring
- Lokal helse- og sosialtjenester med høy kvalitet
- Utdeling av et utvalg av tilgjengelige, offentlige, samfunnsmessige, frivillige og private tjenester (f.eks. detaljhandel, mat, verktøy)
- Tjenesteleverandører som tenker og handler langsiktig og utover sine egne umiddelbare geografiske og økonomiske interesser.

Figur 5. The Egan Wheel (Egan 2004) (min oversettelse av figuren)

# MODELL FOR SOSIAL BÆREKRAFT

WACOSS (Western Australian Council og Social Service) er en ikke-statlig organisasjon for so sialsektoren i Australia som har utarbeidet en modell for sosial bærekraft. I den første fasen av å utvikle denne modellen jobbet WACOSS med å utvikle en definisjon på sosial bærekraft. Dette var ingen liten oppgave, da konseptet var blitt utforsket gjennom et spekter av ideer og andre konsepter: sosial kapital; bærekraftige samfunn; fellesskap; samfunnsutvikling; sunne sam funn; samfunnets kapasitet; trivsel; sosial eksklusjon; og statsborgerskap (Barron & Gauntlett 2002). Definisjonene ble som følger(Ibid): "Virkninger formelle og uformelle systemer, strukturer, prosesser og relasjoner har på den

nåværende og fremtidige leveligheten og helsen i lokalsamfunnene" (min oversettelse).

Det er tre kritiske elementer knyttet til denne definisjonen: For det første understreker definisjonen viktigheten av den nåværende og fremtidige helsetilstanden og leveligheten i et lokalsamfunn. For det andre, når folk flest tenker på sosial bærekraft, tenker de umiddelbart på forbindelser som oppstår mellom mennesker. Selv om dette er en betydelig komponent, fre mhever definisjonen også viktigheten av strukturer, prosesser og systemer. Til slutt fremhever definisjonen betydningen av formelle og uformelle dimensjoner. I det videre arbeidet ble fem prinsipper formulert, og innholdet i disse prinsippene ble definert (Barron & Gauntlett 2002):

RETTFERDIGHET Rettferdighet omfatter like muligheter, menneskerettigheter og å overvinne ulemper. Samfun net gir rettferdige muligheter og utfall for alle innbyggere, særlig de fattigste og mest sårbare. Mens rettferdighet er oppført som et eget prinsipp, er det en så fundamental komponent at det fungerer som et filter, som alle andre prinsipper blir silt gjennom.

MANGFOLD Samfunnet fremmer og oppfordrer til mangfold, gjennom inkludering og verdsetting av forsk jeller.

LIVSKVALITET Samfunnet sørger for at grunnleggende behov er ivaretatt og fremmer en god livskvalitet for alle på individ-, gruppe- og samfunnsnivå. Livskvalitet inkluderer subjektiv velvære (inkludert ting som folks følelse av tilhørighet, følelse av selvtillit); objektive levekår (for eksempel utdan ning, helse, bolig); og muligheter for personlig og sosial utvikling.

SAMMENKOBLING Samfunnet står for prosesser, systemer og strukturer som fremmer samhørighet. Sammen kobling dekker mengden av sosiale prosesser (deltakelse og samarbeid); kvaliteten på de sosiale prosesser (i hvilken grad interaksjoner er basert på tillit, felles normer); strukturer som regulerer sosiale prosesser (ledelse og mekanismer for å løse konflikter); og samfunnets infrastruktur (blant annet offentlige institusjoner, planlegging, fysisk infrastruktur og sosiale tjenester).

DEMOKRATI OG GOVERNANCE Samfunnet står for demokratiske prosesser og åpne og ansvarlige governancestrukturer. Dette dekker folks evne til å få tilgang til informasjon, kunnskap og kompetanse og deres evne til å delta i beslutninger som har innvirkning på deres liv.

### T R E V I S J O N E R F O R Å F O R S T Å SOSIAL BÆREKRAFT

Boka Social Sustainability in Urban Areas ble utgitt i 2010 av Tony Manzi, Karen Lucas, Tony Lloyd Jones og Judith Allen. Boka ble skrevet med bakgrunn i en rekke forelesninger og forsk ning fra Schoole of Architecture og the Built Environment på the University of Westminster. Dette var for å gi studentene og praktiserende en brukbar bakgrunnsdiskusjon om teoretiske og praktiske utfordringer assosiert med å oppnå sosial bærekraft. Målet med boka var å kom me med en bedre forståelse av konseptet sosial bærekraft (Manzi et al. 2010). Manzi et al. mener at når grensene mellom det naturlige og det bygde miljø blir mer og mer vagt, blir prob lemer knyttet til bærekraftig utvikling, eller mangelen på bærekraftig utvikling, i all hovedsak sett på som sosiale problem – skapt av og som til slutt vil ha innvirkning på folk selv. Naturen kan ikke lenger bli forstått utenfor samfunnet, eller samfunnet utenfor naturen. I denne sam -

menheng trekker Manzi et al. frem at "sosial bærekraft (…) handler i hovedsak om forholdet mellom individuelle handlinger og det skapte miljøet, eller forbindelsen mellom individuelle livsendringer og institusjonelle strukturer" (min oversettelse) (Mazi et al. 2010:4).

Mer inn på betydningen av sosial bærekraft, så sies det i denne boka (Manzi et al. 2010:9) at so sial bærekraft som konsept innebærer prinsipper som sosial rettferdighet, tilgang til ressurser, deltakelse og sosial kapital, så vel som et fokus på menneskerettigheter og eksklusjon. Det er også et stort fokus på governance. Sosial rettferdighet indikerer at implementeringen av strat egier bør baseres på tre spesifikke visjoner om hvordan et godt samfunn bør fungere. Disse tre visjonene er ifølge Manzi et al. (2010:10-15) høyt relevant for å forstå sosial bærekraft:

ET INKLUDERENDE SAMFUNN: Å takle sosial eksklusjon Den generelle ideen om sosial eksklusjon er ifølge Manzi et al. at institusjonalisert sosiale, politiske og økonomiske prosesser lager barrierer som hindrer at spesifikke sosiale grupper kan delta i samfunnet. Disse barrierene hindrer folk i å forbedre sine forhold gjennom egen innsats. Ideen med å takle sosial eksklusjon er at samfunnet på denne måten vil bli mer sosialt bærekraftig.

ET OMSORGSFULLT SAMFUNN: Utvikle sosial kapital Sosial kapital fokuserer i denne sammenheng på individer og deres deltakelse i mindre grup per (Manzi et al. 2010). Når forhold innenfor disse gruppene er karakterisert av et høyt nivå av gjensidighet og tillit, sies det at "bindende" sosial kapital eksisterer. Normene for gjensidighet og tillit assosiert med gruppemedlemskap bringer med seg fordeler for medlemmene i gruppa, og skaper dermed sosial kapital (Manzi et al. 2010).

ET VEL-STYRT SAMFUNN: opprettholde effektive governance-mekanismer Manzi et al. mener at governance er et viktig spørsmål innenfor debatten om bærekraft, blant annet fordi eksisterende ordninger er ansvarlig for problemet med bærekraft, og dels fordi det å skape nye måter å gjøre ting sammen på, er en del av løsningen. Partnerskapsordninger mellom offentlige, private og frivillig sektor, administrert gjennom nettverk og samfunnsen gasjement, er viktige teknikker innenfor governance. Governance beskriver ifølge Manzi et al. måter å styre på hvor grenser mellom og innenfor offentlige og private sektorer har blitt uk lare. Governancemekanismer tillater fleksibilitet og innovasjon, og ved å la et bredt spekter av grupper og organisasjoner jobbe sammen og bestemme sine egne mål og aktiviteter, er de en viktig del av å sikre sosial bærekraft.

# SOSIAL RETTFERDIGHET

Susan Fainstein er en professor i urban planlegging. Hun er mest kjent for å ha innført begrepet den rettferdige byen, som er en by hvor offentlige investeringer og regulering vil stå for rettferdige resultater heller enn å støtte de som allerede har det godt (Fainstein 2010). I 2005 skrev hun artikkelen Planning Theory and the City, som handler om planleggingens historiske røtter og «den rettferdige byen». I 2009 skrev hun artikkelen Spatial Justice and Planning. Bakgrunnen for denne artikkelen var antakelsen om at sosial rettferdighet er et ønsket mål for planlegging. I 2010 ga Fainstein ut boken The Just City, hvor tema som begge de tidligere artiklene tok for seg er implementert.

Fainstein's tilnærming til sosial rettferdighet er i stor grad i sammenheng med begrepet sosial bærekraft. Begge begrepene tar for seg mye av de samme problemstillingene og temaene. På denne måten kan man si at sosial rettferdighet på mange måter kan være et underpunkt og et av flere mål for å oppnå en sosialt bærekraftig utvikling. Idealet om sosial rettferdighet er grunnfjellet i ethvert demokratisk samfunn hvor innbyggerne kan delta aktivt i et fritt, tolerant og inkluderende fellesskap (Fainstein 2005).

Det antas at sosial rettferdighet er et ønsket mål for planlegging, men at det, ifølge Fainstein (2009) ikke presenteres noen argumenter for å rettferdiggjøre begrepets forrang. Uenighetene rundt dette, mener Fainstein (2009), bør handle om prinsippene som skal definere hva som er rettferdig og urettferdig snarere enn hvorfor rettferdighet har fått denne forrangen.

Fainstein (2005) hevder at den rettferdige byen er den aktuelle gjenstand for planlegging, og ved å innføre den rettferdige byen vil oppmuntre planleggere og politikere til å omfavne en annen tilnærming til utvikling. Målet til Fainstein (2010), med å introdusere samfunnet for den rettferdige byen har vært å kombinere byplanleggere sitt tidligere fokus på rettferdighet og materiell velvære med hensyn til mangfold og deltakelse. Dette har vært for å fremme en bedre kvalitet på bylivet.

Fainstein (2009:10); (Fainstein 2010) avslutter med noen kriterier som hun hevder tilbyr et sett av forventninger som bør danne grunnlaget for rettferdig byplanlegging. Innholdet i denne listen gjelder bare for planlegging på lokalt nivå, da myndigheter på lokalt nivå har det i sin makt å ta avgjørelser som er mer elle mindre fordelaktig for rettferdighet:

- FOR Å FREMME LIKESTILLING:
- Alle nye boligfelt bør gi enheter for husholdninger med inntekter under gjennomsnittet, med et mål om å gi et anstendig hjem og egnet bomiljø for alle.
- Ingen husstand eller bedrift bør bli ufrivillig flyttet for det formål å oppnå økonomisk utvikling eller samfunnsbalanse.
- Økonomiske utviklingsprogrammer bør prioritere arbeidstakernes interesser og interessene til eiere av små bedrifter. All ny næringsutvikling skal gi plass for offentlig bruk og i den grad det er mulig, legge til rette for uavhengige og felleseide virksomheter.
- Megaprosjekter bør være gjenstand for økt granskning, bli pålagt å gi direkte fordeler til folk med lav inntekt i form av bestemmelser i forbindelse med sysselsetting, offentlige fasiliteter og en lønn å leve av, og, hvis offentlig tilskudd er involvert, bør de omfatte offentlig deltakelse i fortjenesten.
- Planleggere bør ta en rådgiverrolle i å presse frem egalitære løsninger og blokkere

løsninger som allerede gagner de rike.

- FOR Å FREMME MANGFOLD:
- Husholdninger bør ikke være nøtt til å flytte for det formål å skape mangfold. Nye samfunn som fremmer segregasjon bør heller ikke bygges.
- Reguleringsplan bør ikke benyttes til ytterligere diskriminering.
- Grensene mellom distriktene bør være porøse.
- Rikelige offentlige rom bør være allment tilgjengelig og varierte, men være utformet slik at grupper med uforenelig livsstil ikke trenger å okkupere samme sted.
- I den grad det er praktisk mulig og ønsket av berørt befolkning, bør bruk blandes.

- FOR Å FREMME DEMOKRATI:
- Grupper som ikke har mulighet til å delta direkte i beslutningstakingsprosesser bør bli representert av forsvarere/talsmenn.
- Det bør utarbeides planer i samråd med målgrupper hvis området allerede er utarbeidet. Den eksisterende befolkningen bør imidlertid ikke være alene ansvarlig for fremtiden for et område.
- I planlegging av ennå ubebodde eller tynt okkuperte områder, bør det være brede høringer som består av representanter for grupper som for tiden bor utenfor de berørte områdene.

### O P P S U M M E R I N G - HVA ER EGENTLIG SOSIAL BÆREKRAFT?

Davidson (2010:875) påpeker i sin artikkel at det vanligvis er en rekke andre mer kjente begreper som blir benyttet for å gi sosial bærekraft betydning, og at det har vært liten konsistens i både kombinasjoner, og vektleggelse av disse underordnede begrepene. Dette kommer også tydelig frem gjennom de andre teoretikerne som er blitt presentert, hvor begreper som integrasjon, livskvalitet, likestilling, mangfold, rettferdighet, demokrati, sosial kapital osv. er blitt benyttet til å forklare innholdet i sosial bærekraft. Likevel er det slik at noen underordnede begreper kan være felles for flere teoretikere og betydningen av begrepene er stort sett den samme for alle, men det er ingen konsekvent bruk av de samme begrepene. Mens både Barron og Gauntlett (2002) og Fainstein (2009); (Fainstein 2010) har brukt begreper som rettferdighet, mangfold og demokrati, skiller de seg fra hverandre når Barron og Gauntlett (2002) i tillegg fokuserer på begreper som sammenkobling og governance, mens Fainstein (2009); (Fainstein 2010) fokuserer på likestilling. Dette viser at det ikke er noe konsistens i kombinasjonene av de ulike begrepene som blir benyttet, og betydningen av sosial bærekraft vil på denne måten bli uklar og vanskelig å forstå.

Selv om det er problemer knyttet til de underordnede begrepene, er de likevel viktige for sosial bærekraft. Selvfølgelig skal man planlegge for likestilling, rettferdighet, mangfold, demokrati, sosial kapital og livskvalitet. Det som er positivt med å definere sosial bærekraft ved hjelp av allerede eksisterende og kjente begreper, er at de ifølge Manzi et al. (2010:20), kan benyttes til å indikere den brede politikken, ved å referere til «varme ord». Ved å ha store mål som ikke binder aktørene i spesifikke retninger, blir en slik definisjon attraktiv for beslutningstakere. Det er kanskje akkurat derfor både bærekraftbegrepet og sosial bærekraft er blitt begreper som blir flittig brukt uten å være klare på hva de faktisk inneholder. Begrepene i seg selv indikerer noe bra, en ønsket tilstand, som vil selge. Alle vil jo leve i et sosialt bærekraftig samfunn, ikke minst i et bærekraftig samfunn, og ofte virker det som om akkurat dette ønsket benyttes for å selge prosjekter og idéer. Målet med denne oppgaven er imidlertid ikke å selge et prosjekt eller en idé, men å få en forståelse av sosial bærekraft. Underordnede, «varme ord» vil derfor ikke bli benyttet i like høy grad for å få denne forståelsen.

I teoriene som er blitt presentert ser det også ut til å være enighet om at definisjoner som omfatter alle faktorer i enhver situasjon eller flere underordnede begreper, som på denne måten gjør definisjonene for brede eller abstrakte, er lite hensiktsmessig. Disse har en tendens til å være for brede eller for abstrakte til å benyttes i spesifikke situasjoner. Definisjoner på sosial bærekraft er på denne måten mest nyttig og brukbar når de er utviklet på lokalt nivå i nær tilknytning til gjeldende situasjon (Fainstein 2009; Fainstein 2010; McKenzie 2004; Polése & Stren 2000). Blant annet erkjenner Polése og Stren (2000) at sosial bærekraft ikke bare påvirkes av landets politikk, men også, om ikke først og fremst, av politiske beslutninger og gjennomføring på lokalt nivå. Et samfunn kan ikke studeres, holdes ved like eller endres, uten å referere til den plassen det gjelder. I tillegg har myndigheter på lokalt nivå mer makt til å ta avgjørelser spesifikt for «sitt» samfunn og som er mer eller mindre fordelaktig for sosial bærekraft. På denne måten har lokale handlinger stor betydning for å oppnå sosial bærekraft.

Det er vanskelig å resultere i én bestemt definisjon på sosial bærekraft, da begrepet er så komplekst og omfattende, men det videre utgangspunktet for å drøfte sosial bærekraft er hentet fra Fainstein, og hennes rettferdige by. Den rettferdige byen handler i stor grad om folks rett til byen, i den forstand at hver gruppe skal ha tilgang til sysselsetting, kultur, et anstendig hjem og egnet bomiljø, utdannelse, sikkerhet og deltakelse i samfunnet de lever. Det handler om å forstå hva folk trenger fra de stedene de bor, jobber og lever. Det handler om lik tilgang til slike goder for alle. På denne måten kombinerer sosial bærekraft planlegging av både den fysiske strukturen og planlegging av det sosiale samfunnet. Også Barron og Gauntlett's (2002) definisjon på sosial bærekraft er med på å forsterke forståelsen av at sosial bærekraft handler om at det bygde miljøet er viktig for å skape et godt bysamfunn for folket. De trekker frem at når folk flest tenker på sosial bærekraft, tenker de umiddelbart på forbindelser som oppstår mellom mennesker. Selv om dette er viktig, mener Barron og Gauntlett (2002) at sosial bærekraft også handler om strukturer, prosesser og systemer. Med andre ord kan man si at sosial bærekraft handler om i hvilken grad byen skaper gode og utviklede rammer for det sosiale livet i byene, hvordan den fysiske strukturen lager rammer for det sosiale fellesskapet. I og med at det sosiale samfunnet i en by forandres raskt og hyppig, men den fysiske strukturen er en god del tregere, er det viktig å legge inn en god innsats når det gjelder de fysiske rammene i en by.

For å oppnå sosial bærekraft vil seks sentrale strategiområder bli diskutert og redegjort for. Disse strategiområdene representerer den fysiske rammen for sosial bærekraft. Strategiområdene er hentet fra boka The Social Sustainability of Cities av Mario Polése og Richard Stren (2000) og med utgangspunkt i "den rettferdige byen" av Fainstein (2009); (Fainstein 2010). På denne måten kan man se på sosial bærekraft som et paraplybegrep, som omfatter flere ulike områder (Se figur 6).

Figur 6. Sosial bærekraft som et prarplybegrep

Ved å ha plassert flere av synspunktene til de ulike teoretikerne som ble presentert ovenfor, under hvert strategiområde, ble det tydelig at det var en del likehetstrekk mellom de ulike teoretikerne. De ulike punktene under hvert strategiområde er hentet fra alle teoriene som er blitt presentert tidligere. Dette gjorde det mulig å følge tankegangen til Polése og Stren (2000) med å dele teorien opp i seks strategiske områder som dekker det meste av hva lokale myndigheter er ansvarlige for. Nedenfor følger de seks strategiske områdene og hva disse inneholder ifølge teoriene som ble presentert tidligere:

- GOVERNANCE OG DELTAKELSE
- Politiske, sosiale og statlige aktiviteter og deres sammenhengende forhold
- Åpen og transparent styring som er i stand til å svare på de behovene et samfunn i stadig endring står ovenfor
- Legge til rette for inkluderende deltakelse fra enkeltpersoner og organisasjoner.
- Planer bør utarbeides i samråd med målgruppen(e)
- Legge til rette for at grupper som ikke har mulighet til å delta direkte i beslutningstakingsprossesser på andre måter blir representert
- Folks evne til å få tilgang til informasjon, kunnskap og kompetanse
- Folks evne til å delta i beslutninger som har innvirkning på deres liv

- SOSIALE OG KULTURELLE STRATEGIER
- Toleranse, respekt og engasjement for mennesker fra ulike kulturer, bakgrunn og tro
- Muligheter for kulturelle aktiviteter, fritidsaktiviteter, idrett og andre aktiviteter
- Trygghet
- Alle mennesker er sosial inkludert og har like muligheter
- Offentlige grønne lunger tilgjengelige for alle, inkludert barn og eldre
- Offentlige rom bør være varierte og tilgjengelige for alle
- Sosial kapital/sosiale bånd
- En følelse av samfunnsidentitet og tilhørighet
- Mangfold

- SOSIAL INFRASTRUKTUR OG OFFENTLIGE TJENESTER
- God tilgang til sosial infrastruktur og offentlige tjenester
- Et godt utvalg av tilgjengelige, offentlige, samfunnsmessige og frivillige og private tjenester
- Lokale helse- og sosialtjenester med høy kvalitet
- Skoler og barnehager som er godt vedlikeholdt

- BOLIGPOLITIKK
- Velfungerende boligmarked, hvor husholdningene selv kan velge hvor de ønsker å bosette seg
- Sterkt forhold til integrering av innvandrergrupper
- Følelse av stedsidentitet
- Tilstrekkelig utvalg av mangfoldige og rimelige boliger innenfor et balansert boligmarked

- Bygninger med høy kvalitet, blandet bruk, holdbare, fleksible og tilpasningsdyktige
- Variert boligsammensetning

- TRANSPORT OG TILGJENGELIGHET
- Gode transporttjenester og kommunikasjon som knytter folk til jobb, skole, helse og andre tjenester
- Transporttjenester som hjelper folk å reise innenfor og mellom lokalsamfunn

- SYSSELSETTING OG HANDEL
- I et moderne samfunn er shopping og arbeid en av de viktigste funksjonene for å oppnå at folk møtes og kommer sammen i sentrum
- Tjenesteleverandører som tenker og handler langsiktig utover egne umiddelbare geografiske og økonomiske interesser

# ANALYSEVERKTØY

Med utgangspunkt i det teoretiske rammeverket og de sek srategiske områdene som ble definert, blir det i denne delen utarbeidet et analyseverktøy. Analyseverktøyet og strategiområdene blir her koblet opp mot norske forhold og norsk politikk, for å kunne benyttes i norsk planlegging. Sammenhengene mellom strategiområdene blir også belyst avslutningsvis i denne delen.

# STRATEGIOMRÅDENE - NORSKE FORHOLD

Med utgangspunkt i det teoretiske rammeverket og strategiområdene definert tidligere i oppgaven, har jeg utarbeidet et hjul som representerer sosial bærekraft (se figur 7). I dette hjulet blir alle strategiområdene representert, med tilhørende undertema som er viktig for de forskjellige strategiområdene. Alle strategiområdene og de tilhørende undertemaene må være på plass før en by eller et tettsted kan sies å være sosialt bærekraftig. Dette hjulet danner grunnlaget for det videre arbeidet, og kan ses på som analyseverktøyet i oppgaven.

For å få en bedre forståelse av de seks strategiske områdene, og for å kunne måle disse i kommuneplanene, må de knyttes opp mot norske forhold og norsk politikk. Det vil derfor bli tatt utgangspunkt i norsk forskning, stortingsmeldinger og NOU'er for å utdype hvert område. Utfordringen her vil være å trekke frem de sosiale aspektene ved hvert strategiområde på en måte som gjøre det mulig å måle dette i kommuneplanene. I den forbindelse vil flere spørsmål defineres til hvert strategiområde. Spørsmålene skal stilles til de ulike kommuneplanene, for å se i hvilken grad de ulike strategiområdene er ivaretatt i planene. Noen antakelser vil også defineres for hvert strategiområde. Disse videreføres inn i den avsluttende delen i oppgaven, og vil benyttes til å diskutere funnene fra analysedeln.

I tillegg til disse strategiområdene er det også viktig å videreføre en annen faktor når det gjelder sosial bærekraft. I og med at sosial bærekraft i stor grad handler om rettferdighet, altså lik tilgang for alle, vil dette fungere som et filter. Det vil si at rettferdighet og lik tilgang vil bli vurdert for hvert strategiområde. For eksempel, mens deltakelse handler om at folk skal bli hørt i planleggingssituasjoner eller politiske situasjoner, må dette forstås i den forstand at alle mennesker skal ha en slik mulighet. Rettferdighet reflekterer på denne måten hele behovet for sosial bærekraft. Denne faktoren er adskilt fra de andre strategiske områdene fordi rettferdighet er meningsløst før noen av strategiområdene er til stede, og fordi rettferdighet er involvert i hvert av strategiområdene. Rettferdighetsaspektet vil derfor ikke bli diskutert før i den avsluttende diskusjonen.

Analyseverktøy 49

Kommunene står i dag ovenfor vanskelige og sammen satte utfordringer og problemer i samfunnet. Dette betyr nye konflikter og fordrer nye løsninger. Hvordan disse konfliktene skal løses er en utfordring i dagens samfunn med så mange ulike aktører og interesser innblandet. Ifølge Fimreite og Medalen (2005) er den politiske styringen i den demokratiske idealprosessen hierarkisk oppbygd, hvor noen aktører gis autoritet til å utøve makt på vegne av andre, hvor de få folkevalgte styrer på vegne av de mange som har valgt dem. Dette synet har imidlertid gått over mot et fokus på samstyring ifølge Fimreite og Medalen (ibid).

GOVERNANCE Samstyring, som er den norske betegnelsen for gover nance, er et alternativ til den demokratiske idealproses sen. Det handler om etablering av nettverk med deltak ing fra det offentlige, fra private interesser, fra eksperter og fra organisasjoner (Aarsæther et al. 2012; Fimreite & Medalen 2005), med et mål om å finne gode løsninger på samfunnsmessige problemer. Governancemekanismer tillater fleksibilitet og innovasjon, og ved å la et bredt spekter av grupper og organisasjoner jobbe sammen og bestemme sine egne mål og aktiviteter, er de en viktig del av å sikre sosial bærekraft (Manzi et al. 2010). Denne måten å styre på fokuserer på hvordan folk er koblet sam men med hverandre, og fremmer informerte og transpar ente diskusjoner om utfordringer og problemer. Ideen bak denne styringsmåten er at det offentlige og andre aktører er avhengige av å samarbeide for å finne nye løsninger som kan være til nytte for alle involverte parter og for samfunnet (Aarsæther et al. 2012).

I forbindelse med dette, er det også viktig at de ansvarlige for utviklingen er åpne om sin utvikling. De må være åpne om sine utfordringer og problemer, samtidig som de er imøtekommende når det gjelder nye ideer og innfalls vinkler. Gjennom åpne og aktive debatter og diskusjoner sikres høyt engasjement og eierskap hos innbyggerne i et område, som igjen vil føre til god oppslutning bak nødven dige endringer. Dette gjør det lettere for myndighetene å legge til rette for en utvikling som gagner alle.

DELTAKELSE Med sammensatte utfordringer og problemer følger også sammensatt deltakelse. Alle ønsker å bli hørt og ivaretatt når det gjelder hver enkelt sine interesser. For å sikre at gode løsninger bli godt ivaretatt er det viktig å høre på in nbyggere, interesseorganisasjoner og publikum generelt.

Deltakelse kan imøtekommes ved at innbyggere deltar di rekte i ulike prosesser. Dette kan skje gjennom høringer, folkemøter osv. (Aarsæther et al. 2012). Dette kalles også medvirkning. Medvirkning ble i NOU 2001: 7 (2001:129) definert som "(…) enkeltpersoners og gruppers rett til å kunne delta i og påvirke beslutningsprosesser. Medvirkning betyr at innbyggerne i et samfunn er med på selv å planlegge for sin fremtid".

Medvirkning er et lovpålagt virkemiddel i planlegging. Plan- og bygningsloven (2008) oppgir noen minimumsk rav for hva som må gjennomføres av medvirkning i en planprosess. Disse minimumskravene finnes i lovens (plan- og bygningsloven) kapittel fem, som legger opp til annonsering av planene ved oppstart, offentlig ettersyn og høring. I bunn og grunn handler medvirkningspros esser om forholdet mellom planinstansene og de det blir planlagt for, og om hvordan disse fungerer sammen. Di skusjonen om hvordan husene, byene og landskapet skal utformes henger sammen med ideer om hvordan man øn sker å leve, hvordan man forestiller seg at det er best å in nrette seg med hverandre privat og sosialt som samfunn. I forbindelse med dette, er det en generell forståelse om at den graden av medvirkning som loven pålegger er for liten.

Mennesker er likeverdige og har like rettigheter til å bli hørt. Medvirkning er derfor viktig for å sikre at befolk ningen tar del i planutformingen, og at alle interesser blir hørt (Aarsæther et al. 2012). For å sikre sosial bærekraft og rettferdighet er det spesielt viktig å legge til rette for at også svake grupper får delta og bli hørt.

SPØRSMÅL Er kommunens utfordringer og problemer tydelig for mulert i kommuneplanen?

På hvilken måte inviterer kommunen til åpne og inklu derende diskusjoner rundt eventuelle utfordringer og problemer?

Hvordan behandles samarbeid med ulike aktører og organisasjoner i kommuneplanen?

ANTAKELSE Kommunene bruker kommuneplanen til å legge føring er for hvordan kommunenes innbyggere skal delta og samarbeide med kommunenes ulike sektorer for å fatte gode beslutninger

Det har vært store forandringer i byene og tettstedene det siste tiåret, spesielt i forbindelse med utviklingen av sentrum som møteplass og samlingssted. Det er et stekt fokus på sentrum i byer og tettsteder som møteplasser for beboere og besøkende, hvor kafeer og restauranter, frit ids- og kulturaktiviteter, parker og rekreasjonsområder er stikkord som er fremtredende. Det er blitt viktig å tilby mer enn bare kommersiell handel.

SOSIAL KAPITAL I rapporten Indikatorer for sosial bærekraft til bruk i planlegging og utvikling av boligområder (Ruud 2010), er sosial kapital trukket frem som den teoretiske bakgrunnen for sosial bærekraft. I denne sammenheng blir sosial ka pital sett på som en viktig del av en større sammenheng. Sosial kapital refererer til forbindelser mellom mennesker og sosiale nettverk og normer for gjensidighet og tillit som oppstår fra disse forbindelsene. Våre liv har blitt mer pro duktive ved hjelp av sosial bånd, og det er nettopp dette som har dannet grunnlaget for begrepet sosial kapital. (Putnam 2000). Sosial kapital innebærer tillitt, sosiale normer, sosiale nettverk og engasjement for fellesskapets beste (Norges Forskningsråd 2005). Dette fremmer sa marbeid og oppnåelse av viktige mål. 

KULTUR- OG FRITIDSAKTIVITETER Tilgangen til kultur og muligheten til å delta aktivt på kultur- og fritidsaktiviteter er viktig i dagens samfunn og danner et godt grunnlag for ytringsfrihet og likestilling, samt utvikling og læring. Det er et mål å jevne ut økon omiske og sosiale ulikheter, og et rikt kulturliv hvor alle i samfunnet kan delta er en sentral del av et inkluderende samfunn ifølge rapporten Kultur, inkludering og deltaking (Meld. St. 10 2011-2012). Kinoer, gallerier, konsertlokaler, restauranter og puber, bibliotek og museer er eksempler på ulike kultur- og fritidstilbud det er viktig å kunne til by. I likhet med disse er også idrettshaller, sportsarenaer og treningsstudioer en del av dette. Deltaking er på denne måten en måte å høre til samfunnet på (Ibid), og gir slik positive effekter både på individnivå og samfunnsnivå. Det handler om å skape like muligheter for alle individer og grupper. Likevel er det fortsatt mange som ikke har et for hold til disse arenaene for læring, opplevelser, kreativitet og samhold. Flere må få reelle muligheter til å delta. (Ibid). I denne sammenheng er det spesielt viktig å legge til rette for aktiviteter som er gratis og tilgjengelig for alle. Dette kan for eksempel være muligheter for egenorganisert idrett, aking, ballspill, tilgang til lekeplasser, offentlige bib liotek eller museer, hvor det er gratis inngang.

PARKER, PLASSER OG REKREASJONSOMRÅDER Kvaliteten på utemiljøet har mye å si for bruken av byens og tettstedenes sentrum. Parker, plasser og rekreasjon sområder gjør sentrum til et triveligere sted å besøke og til et bedre sted å bo (Statens forvaltningstjeneste 1998). Siktemålet er ikke primært at folk skal få oppleve uberørt natur, men å tilby hvile, rekreasjon og opplevelser (Mil jøverndepartementet 2000b). Byrommene - torgene, plas sene, parkene, gatene, smugene, trappene og kaiene – er byens viktigste felles sentrumsområder (Miljøverndepar tementet 2000a). Gode byrom danner grunnlaget for liv og opphold, og skaper aktivitet i sentrum. Kafeer, puber og restauranter er viktige i denne sammenheng. De ser kanskje ikke ut til å ha så mye med sosiale og kulturelle strategier i samfunnet å gjøre, men de legger grunnlag et for tilfeldige møter og samtaler i byens rom (Polése & Stren 2000). Gode byrom tiltrekker seg folk av alle slag, og innbyr til alle mulige slags aktiviteter, i tillegg til at de også innbyr til investeringer. Handel og næringsaktivitet har store fordeler av trivelige sentrumsområder (Miljøvern departementet 2000a). Etterspørsel etter sentrumsbolig er øker også dersom byrommene er gode.

TRYGGHET Det å føle seg trygg i sitt nærmiljø er grunnleggende for de fleste mennesker. I denne sammenheng er trivsel og trygg het nær forbundet. I et sentrum er det viktig at folk føler

seg trygge, og ofte føler man seg trygge hvor man trives. "Trygghet er en forutsetning for trivsel, man trives sjelden på steder som oppleves som utrygge. Samtidig vil en ofte trives på steder hvor man føler seg trygg" (Aas et al. 2010:53).

Med dette grunnlaget vil planlegging og utvikling av sen trumsområder i stor grad handle om å skape trivsel for innbyggerne. Aktører som er med på å skape trivsel og trygghet i det offentlige rom, kan være mange. Her kan nevnes de ulike etatene i kommunen, politiet, næringsliv og frivillige organisasjoner, men også vanlige borgere som kan bidra gjennom sin tilstedeværelse (Aas et al. 2010:54).

SPØRSMÅL Hvilke mål/strategier fremmer kommuneplanen i forbin delse med kultur- og fritidsaktiviteter i kommunen?

Hva sier kommunen om møteplasser i kommuneplanen? Hvordan behandles trygghet i kommuneplanen?

På hvilken måte er behovet til individer og grupper med spesielle behov omtalt i planen?

ANTAKELSE Kommunene bruker kommuneplanen til å fremme strategier for møteplasser, fritids- og kulturaktiviteter i kommunene, slik at alle kan delta og være en del av samfunnet

Offentlige tjenester refererer i denne sammenheng til institusjoner som barnehager, sykehus, skoler, helsetje nester, klinikker, sykehjem, og lignende (Polése & Stren 2000). Sosial infrastruktur og offentlige tjenester vil bli benyttet om hverandre i oppgaven, men har i utgang spunktet samme betydning. Dette er fordi de valgte kom munene i stor grad benytter sosial infrastruktur som be grep i sine planer, mens teorien under benytter offentlige tjenester som begrep.

Tanken bak offentlige tjenester ligger i å utforme tje nestene slik at de dekker bestemte behov hos de som er ment å motta og bruke tjenestene (Mordal et al. 2000). Tjenestene er ment for bestemte grupper av befolknin gen, for nærmere definerte målgrupper. Ifølge Mordal et al. (2000), alt etter type tjeneste, dekker slike målgrupper hele, større eller mindre deler av befolkningen.

Et sentralt utgangspunkt for offentlig tjenestevirksomhet er å bistå befolkningen og enkeltmennesker i å mestre hverdagslivet (Mordal et al. 2000). Konsekvensene av gitte tjenestetilbud kan variere. Det kan variere både ut i fra lokale ulikheter som påvirker fordelingsprosessen, ut fra geografiske avstander, ut fra ulik tilgjengelighet, barri erer og ressurser (Ibid).

SKOLE OG BARNEHAGE Et godt skole- og barnehagetilbud er en viktig del av det offentlige tjenestetilbudet i en kommune, og i Norge har alle barn rett til tiårig grunnskoleopplæring og til treårig videregående opplæring i tillegg til barnehageplass (NOU 2009: 18 2009). Skole og barnehage skal være for alle, uavhengig av bakgrunn og forutsetninger, hvor alle skal være en del av et inkluderende fellesskap som gir gode muligheter for læring og utvikling (NOU 2009: 18 2009:13). Samtidig har et slikt tjenestetilbud en viktig rolle i samfunnet som møteplasser og arenaer for frivillig aktivitet og kulturformidling.

Det er flere årsaker til at skoler og barnehager er viktige for samfunnet. Utdanning legger på mange måter grun nlaget for enkeltmenneskets og samfunnets utvikling og er i tillegg en forutsetning for å oppnå vekst og utvikling (Meld. St. 25 2014:5). De som mottar utdanning får grun nleggende kunnskap og ferdigheter til å delta i samfunnet. Dette er med på å bygge tillitt mellom mennesker og til samfunnets institusjoner (Meld. St. 25 2014:14). Flere ting er blitt trukket frem som viktige for skole og utdan ning. Blant annet at skolegang i flere sammenhenger er en forutsetning for deltakelse på arbeidsmarkedet, ut danning er et viktig virkemiddel i kampen mot religiøs og politisk fanatisme, samt korrupsjon og utnyttelse, og at det er sterke sammenhenger mellom utdanning og helse (Meld. St. 25 2014:14-15).

Andre offentlige tjenester som også er viktig for et vel

fungerende samfunn er kommunehelsetjenester, helses tasjons- og skolehelsetjenesten, fysio- og ergoterapitje nesten, fastlegen, NAV, sosialtjenestene i kommunene osv. (NOU 2009: 18 2009).

TILGJENGELIGHET Når det gjelder lokalisering av offentlige tjenester, er det ikke noe som er fastsatt. Beliggenheten må imidlertid sikre brukerne lett tilgjengelighet til tjenestene.

Mange som skal benytte seg av offentlige tjenester, er sår bare fordi de bor lite sentralt i forhold til eksisterende tje nestetilbud. Dette skaper tilgjengelighetsproblemer. Dette kan imidlertid også skje i befolkningstette byer, hvor antall tjenester kan bli redusert til et minimum, og hvor fysiske avstander og eksisterende avstander skaper problemer for tilgjengeligheten (Mordal et al. 2000). Tilgjengeligheten kan forbedres og utvides betraktelig gjennom blant annet infrastruktur og tradisjonelle transportmidler.

SPØRSMÅL Hvordan er offentlige tjenester behandlet i kommune planen?

På hvilken måte er tilgjengeligheten til offentlige tje nester omtalt i planen?

Hvordan behandles strategier om offentlige tjenester opp mot boligmarkedet i kommuneplanen?

ANTAKELSE Kommunene bruker kommuneplanen til å forbedre tilbudet av offentlige tjenester i kommunene, slik at alle innbyggerne får god tilgjengelighet til disse tjenestene

I boligpolitikken i Norge har staten, kommunene og de pri vate forskjellige roller. Staten setter mål og retningslinjer for boligpolitikken, og gir lover og rammebetingelser for andre aktører. Kommunene har ansvaret for å planlegge og tilrettelegge for bygging og utbedringer av boliger og boligområder innenfor statlige mål og retningslinjer. I til legg er kommunene ansvarlige for at vanskeligstilte har et boligtilbud (Holm 2005; St. Meld. nr. 23 2001). Videre er det de private som eier, bygger og forvalter boligmassen.

BOLIGFORSYNING Videre kan man dele kommunenes boligpolitiske oppgaver inn i to hovedområder: Boligforsyning og boligsosiale op pgaver (Holm 2005). Når det gjelder den førstnevnte op pgaven, boligforsyning, har kommunene et overordnet ansvar for forsyning av boliger, blant annet gjennom are alpolitikken. Kommunene har også myndighet til å godta eller avvise forslag om ut- og ombygging. (Holm 2005:11).

Prinsipielt kan kommunene i stor grad påvirke sammen setningen av egen boligmasse. I denne sammenheng er det viktig å få en boligsammensetning som kommunene ser seg tjent med, dvs. en boligmasse som gir et tilbud til ulike husholdningstyper i samme område og som dermed kan legge grunnlaget for et mer stabilt bomiljø enn om man tillater en konsentrert bygging av for eksempel småleil igheter (Hansen 2005). Variert boligsammensetning skal bidra til både blandet befolkning og til bedre bomiljø. Dette fordi det gir folk anledning til å finne alternative tilbud innen samme område, og at dette igjen bidrar til stabilitet. Å hindre opphopning av folk med særlig van skelige levekår er også ment å skulle bidra til økt trygghet ved mindre kriminalitet, hærverk og ordensforstyrrelser (Hansen 2005:55). Variert befolkning gir mer stabile be hov for skoler, barnehager og tiltak for eldre (Ibid).

BOLIGSOSIALE OPPGAVER I Norge har man en gjennomgående høy bostandard, hvor åtte av ti eier sin egen bolig. Bolig er likevel et gode som ikke er likt fordelt. Husholdninger med lave inntekter bor trangere og oppgir oftere problemer med fukt og råte i boligen. Vanskeligstilte på boligmarkedet er personer og familier som ikke har muligheten til å skaffe seg og/eller opprettholde et tilfredsstillende boforhold på egen hånd. (Departementene 2014:30). Det er altså kommunene som har ansvaret for å hjelpe vanskeligstilte på boligmarkedet, og dette er hjemlet i en del lover og bestemmelser. Her trekkes frem to:

Lov om planlegging og byggesaksbehandling skal fremme bærekraftig utvikling til beste for den enkelte, samfun net og framtidige generasjoner. Loven skal bidra til god forming av bygde omgivelser, gode bomiljøer og gode op pvekst- og levekår i alle deler av landet (Plan- og bygning sloven 2008). I lov om sosiale tjenester heter det: "Formålet med loven

er å bedre levekårene for vanskeligstilte, bidra til sosial og økonomisk trygghet, herunder at den enkelte får mulighet til å leve og bo selvstendig, og fremme overgang til arbeid, sosial inkludering og aktiv deltakelse i samfunnet" (Sosialtjenesteloven 2009: §1).

Det kan være tider med et ekstra stramt boligmarked, hvor flere grupper vil falle utenfor. Dette skjer om ikke spesielle tiltak settes i verk. Det at kommunene har til gjengelige virkemidler for å hjelpe disse gruppene som faller utenfor, er derfor av stor betydning (Holm 2005). Dette kan være virkemidler som blant annet et tilbud av rimelige boliger, støtte til kjøp eller leie. I tillegg er kommunene oppfordret til å fremme andre ulike bolig politiske oppgaven, som ikke er lovpålagt (Ibid). Dette kan være for eksempel boligsosiale handlingsplaner, prosjekt bostedsløse eller tiltak rettet mot rusmis brukere.

SPØRSMÅL Hvilke boligtyper etterspør markedet i kommunen? Og tar kommunen hensyn til dette i kommuneplanen?

Legges det til rette for variert boligsammensetning? Bygger kommunen boliger selv eller er det andre ak tører med dette ansvaret?

Tas kommunenes boligsosiale oppgaver opp i kom muneplanen? Evt. Hvilke?

ANTAKELSE Kommunene bruker kommuneplanen til å belyse boligsosiale oppgaver i kommunene og til å fremme en variert boligsammensetning

Lenge har byplanlegging tatt utgangspunkt i motork jøretøyet, hvor fokuset stort sett har vært på å skape god trafikkflyt. Som et resultat er både beboere og arbeid splasser spredt over svært store områder i dag, som har gjort det helt nødvendig for folk å kunne transportere seg selv ved hjelp av bilen. Slik som Wormnes (2010) påpeker i sin artikkel er det likevel blitt et akseptert faktum at man ikke lenger kan bygge seg ut av de trafikale utfordringene ved å bygge nye veier. Flere- og/eller større veier fører til mer trafikk. Samtidig er det viktig å kunne ty til bilen ved behov, og ikke frata folk muligheten til å bruke bilen helt. Utfordringen er å redusere behovet og heller tilby gode al ternativer til bilen (Wormnes 2010).

Norsk transportpolitikk, som fremgår av Nasjonal Transportplan 2014-2023 har definert mål som er viktige for

fremtidig transport: "å tilby et effektivt, tilgjengelig, sikkert og miljøvennlig transportsystem som dekker samfunnets behov for transport og fremmer regional utvikling" (Meld. St. 26 2013:71)

I tillegg heter det også at: "Veksten i persontransporten i storbyområdene skal tas med kollektivtransport, sykkel og gange" (Avinor et al. 2012:23).

KOLLEKTIVTRANSPORT Kollektivtransport er persontransport med fly, båt, buss, tog, t-bane, trikk og bybane, og er rettet mot fell esløsninger i samfunnet. De overordnede målene for kollektivtransporten handler om kapasitet, mobilitet, transportavvikling, miljø, sikkerhet og tilgjengelighet. (Vegdirektoratet 2009:11).

Alle har ikke den samme muligheten til å transportere seg selv ved hjelp av bil, og kollektivtransporten har derfor et ansvar for å transportere dem som ikke kan transpor tere seg selv. Alle har krav på like gode muligheter til å benytte seg av samfunnets tilbud. Kollektivtilbudet kan i denne sammenheng ses på som et velferdsgode, som skal sikre grunntilbudet for transport og mobilitet for alle (Vegdirektoratet 2007; Vegdirektoratet 2009). Å øke tilg jengelighet til kollektivtransport handler på mange måter om universell utforming, det å gjøre kollektivtransporten mer tilgjengelig for alle. Men det handler også om å gjøre samfunnet mer tilgjengelig for alle, bedre helse og økt verdiskaping. Kollektivtransporten er en viktig funksjon for daglige reisebehov, for folks tilgang til skole, arbeid, service, fritidsaktiviteter osv. Tilgjengelighet er også nødvendig for at innbyggerne skal kunne opprettholde sine sosiale nettverk, som særlig i byene i økende grad er geografisk spredt (St. Meld. nr. 23 2001).

SYKKEL OG GANGE Å tilrettelegge for aktiv transport er et viktig virkemid del for å bedre miljøet og helsen. Sykkelen er det eneste kjøretøyet som gir en merverdi i form av bedre helse. De fleste velger likevel andre transportformer på sine daglige reiser (Vegdirektoratet 2014a). Dette kan ha sammenheng med at folk reiser mer og lengre enn noen gang, og det er derfor lange strekninger til for eksempel jobb og skole. Videre innebærer all bruk av transportmidler et element av gåing. De gående er slik et viktig premiss for all plan legging og bytransport (Ibid). Å legge til rette for gående og syklende gir flere gevinster både for enkeltmennesker og samfunnet, blant annet mer inkluderende samfunn og mer levende, trygge og bærekraftige nærmiljøer. For den enkelt kan gåing også gi bedre helse. (Vegdirektoratet 2012:45). Gåing gjør også at man vil tilbringe mer tid ute og sammen med andre. I tillegg vil bedre tilrettelegging kunne gi alle, uavhengig av funksjonsevne og biltilgang, bedre tilgjengeligheten til arenaer som arbeid, skole, offentlige tilbud, fritidstilbud og andre servicetilbud, som er viktig i det daglige livet.

For å få flere til å sykle og/eller gå er det viktig å lage an legg som er attraktive, funksjonelle, sikre og universelt utformet. For å skape gode vilkår for sykkeltrafikken er det nødvendig å planlegge sammenhengende gang- og sykkelveinett. Enhetlig utforming og få systemskifter over lengre strekninger vil gi sikre løsninger og god fremkom melighet. (Vegdirektoratet 2014b). By- og tettstedsstruk turene må også utvikles med gangavstand mellom daglige gjøremål og til kollektivtransporten. Transporten i en by har stor innvirkning på den relative tilgangen folk har til sysselsetting, boliger, fritidsarealer osv.

# SPØRSMÅL

Hvordan behandles myke trafikanter i kommuneplanen? På hvilken måte er tilgjengelighet til kollektivtransport ivaretatt i kommuneplanen?

Hvilket fokus er det på universell utforming i forbindelse med offentlig transport i kommuneplanen?

ANTAKELSE Kommunene bruker kommuneplanen til å fremme gode løsninger for kollektiv, sykkel og gange for alle innbyg gerne i kommunen

Figur 12. Bildet viser en togstasjon (Skiforeningen)

En av funksjonene til et by-, og tettstedssentrum er å være en møteplass hvor grupper med ulik bakgrunn møtes og kommer sammen. Arbeidsplassen er slik en viktig funks jon for byens/tettstedets innbyggere. I det moderne sam funn er shopping og arbeid blant de viktigste funksjonene i en by/tettsted, og det er ofte i nærheten av hvor folk handler og/eller jobber at folk samles til andre formål. En god bruk av byen/tettstedet til daglige gjøremål, slik som arbeid, skaper også en tilknytning og tilhørighet til stedet, og har mye å si for stedets bruk og identitet.

NÆRINGSLIV Gjennom arbeid skapes det optimisme, tilhørighet og stolthet blant stedets innbyggere og næringsliv. Dette kan i stor grad bidra til økt investeringsvilje. Gjennom godt samarbeid mellom kommune og utbyggere kan næring slivet være med på å produsere og utvikle nye produkter og bidra til lokal verdiskaping og arbeidsutvikling (Reg jeringen 2012). Næringslivet kan også være en aktiv part i opprustning av et sted. Vakre og velholdte steder virker tiltrekkende på publikum og skaper grunnlag for handel og annen aktivitet. Dette er med på å gjøre det lettere for næringslivet å rekruttere og holde på arbeidskraft i konkurranse med andre, samtidig som helhetstilbudet ge nerelt blir bedre for alle innbyggere (Regjeringen 2013). I tillegg kan næringslivet gi tilskudd til idrettslag og kultur aktiviteter, og bidra til at det lokale kultur- og fritidstilbu det generelt blir bedre for alle innbyggerne (Regjeringen 2012).

For å lykkes med en god næringsutvikling er det viktig at kommunen legger langsiktige mål og rammer til grunn for utviklingen (Regjeringen 2013). Næringslivet er avhengig av slike langsiktige rammevilkår for å lykkes. Det er også viktig med gode samarbeid mellom kommune og private næringsdrivende for å kunne skape en god utvikling for kommunen som helhet (Ibid).

ARBEID Arbeid og arbeidsdeltaking er viktig for et sosialt fell esskap og inkludering. Et stort og variert arbeidsmarked skaper frihet for yrkesvalg og gode karrieremuligheter. Et variert arbeidsmarked gir også muligheten for fleksible ordninger i arbeidslivet for flere grupper i samfunnet. Ar beid er ikke lenger bare en kilde til god økonomi, men er i stadig større grad blitt en kilde til selvrealisering, sosial forankring og utvikling av en egen identitet (NOU 2004: 19 2004). Arbeid er på denne måten viktig for enkeltindi videt. Samtidig skapes det, gjennom et godt arbeidsmiljø, nye sosiale fellesskap gjennom møter med nye mennesker, som også går lengre enn arbeid. Flere arbeidsplasser har et økende fokus på fellesskap, og setter dette som et stort mål innenfor bedriften.

HANDEL Handel er en grunnleggende funksjon for et sterkt sen trum, og er en av de viktigste årsakene til at folk reiser til sentrum. Handel er byens største folkesamler (Miljøvern departementet 1998), og er på denne måten med på å styrke bruken og livet i sentrum.

For å oppnå sosial bærekraft er det nødvendig å legge til rette for handel i sentrum. By- og tettstedssentrum er attraktivt som handel- og servicested fordi det gir stor konsentrasjon av kunder med mange ulike og til dels spe sialiserte behov (Miljøverndepartementet 2000c). Hande len er viktig for å skape et mangfoldig og levende tilbud i byene/tettstedene, samtidig som det øker verdien av sentrums andre goder (Arbeidsmiljø, boligområder, in frastruktur, kollektivtilbud, møteplasser og kulturtilbud) (Ibid). I tillegg er handelen en meget viktig næring som sysselsetter mange mennesker.

SPØRSMÅL Hvilke mål/strategier har kommunen i forbindelse med næringsutvikling i kommuneplanen?

Fremmes et variert arbeidsmarked i kommuneplanen? Eventuelt hvordan?

Hvordan behandles handel i kommuneplanen? Er det definert egne strategier?

ANTAKELSE Kommunene bruker kommuneplanen til å oppnå et variert arbeidsmarked, som vil skape tilhørighet, sosialt fellesskap og liv i sentrum for arbeidstakerne og innbyg gerne i kommunene

### S A M M E N H E N G E N M E L L O M STRATEGIOMRÅDENE

For å oppnå et sosialt bærekraftig samfunn er det viktig at alle strategiområdene er oppfylt. Avhengig av lokale forhold, kan det på kort sikt likevel være fordelaktig å prioritere ulike områder til fordel for andre, men på lang sikt er det viktig at alle områdene er godt ivaretatt for å skape et sosialt bærekraftig samfunn. Strategiområdene er derfor ikke hierarkisk oppbygd.

I en kommune er det vanlig at ulike sektorer har ulike ansvarsområder, avhengig av hvordan kommunen er organisert. Derfor er det ikke usannsynlig at en sektor for eksempel har ansvar for bolig, mens en annen har hovedansvaret for kulturelle strategier. På denne måten er det kanskje ikke alltid like lett å se disse strategiområdene i sammenheng. For å kunne planlegge, oppnå og holde ved like et sosialt bærekraftig samfunn er det imidlertid viktig at alle strategiområdene ses i sammenheng i og med at de har stor innvirkning på hverandre. Hvert strategiområde kan ikke ses på alene. Et området kan ikke vurderes isolert fra de andre, da det er mange og komplekse sammenhenger mellom de. Alle har på en eller annen måte innvirkning på en eller flere andre områder;

Transport vil ha stor innvirkning på tilgangen ulike deler av befolkningen har til arbeidsplasser, boliger og andre arealer. Offentlige tjenester har innvirkning på hvor folk ønsker å bosette seg, her kan nevnes skoledekning som en viktig forutsetning for flytting. Sysselsetting har på samme måte innvirkning på hvor folk ønsker å bosette seg, samt at både sysselsetting og handel har innvirkning på livet i byen.

Plassering av boliger har innvirkning på hvor folk jobber og handler. Hvor folk bor har også innvirkning på bruken av møteplasser og tilbudet av offentlige tjenester. Det kulturelle tilbudet har også innvirkning på hvor folk ønsker å bosette seg (gjelder også møteplasser, parker og andre aktiviteter). Gode byrom innbyr til investeringer i sentrum, samt at handel og næringsaktivitet har store fordeler av trivelige sentrumsområder.

Governance og deltakelse stiller seg imidlertid litt annerledes enn de andre områdene. Mens de andre strategiområdene har store innvirkninger på hverandre, har governance og deltakelse en litt mer overordnet rolle. Governance og deltakelse ses nemlig på som det systemet hvor alle de andre områdene blir gjennomført. Det som da blir avgjort under governance og deltakelse har stor innvirkning på hvordan de andre strategiområdene utvikles, men strategiområdene har på denne måten ingen direkte innvirkning på governance og deltakelse. Denne sammenhengen går derfor kun en vei.

Figur 14 er ment å illustrere disse sammenhengene, samtidig som figuren også viser hvor viktig det er at de som er ansvarlig for de ulike strategiområdene må snakker sammen og samarbeider for å oppnå sosial bærekraft. Figuren kan ses på som en god måte å organisere kommunenes ulike sektorer på, og hvordan man bør gjøre det for at utviklingen skal bli optimal. Figur 14. Sammenhenger mellom de ulike strategiområdene

i analyseverktøyet.

Analysedelen tar utgangspunkt i de tre utvalgte kommunene og de seks strategiske områdene som representerer sosial bærekraft. Denne delen av oppgaven kan deles i fire. Den første delen er en analyse av lovverket opp mot bærekraft og sosial bærekraft. Dette er for å finne ut hvordan bærekraft, herunder sosial bærekraft er håndtert i loven. Deretter vil en kartlegging av kommunenes nåværende situasjon opp mot strategiområdene finne sted, etterfulgt av en analyse av kommuneplanenes samfunnsdel. I siste del vil kommunenes organisering belyses og analyseres.

# ANALYSE

# KOMMUNEPLANENS SAMFUNNSDEL

For å kunne svare på om sosiale bærekraft er ivaretatt i kommuneplanens samfunnsdel, er det viktig å være klar over hva samfunnsdelen representerer i planlegging og hva den kan inneholde. Her er det forsøkt å gi en kort forklaring på dette.

En kommuneplan er en samlet plan for utviklingen i kommunen. Den skal inneholde en samfunnsdel med handlingsdel og arealdel. Kommuneplanens samfunnsdel representerer kommunens utviklingspolitikk ved hjelp av bestemte utfordringer, satsningsområder og mål. Dette gjelder for tema som kommunen selv ser på som viktige for utviklingen i kommunen. Å utarbeide kommuneplaner er en lovpålagt oppgave for alle kommuner: "Kommunen skal ha en samlet kommuneplan som omfatter samfunnsdel med handlingsdel og arealdel" (Plan- og bygningsloven 2008: §11-1). Videre sier loven at «kommuneplanen skal ivareta både kommunale, regionale og nasjonale mål, interesser, og oppgaver, og bør omfatte alle viktige mål og oppgaver i kommunen» og at "kommuneplanens samfunnsdel skal ta stilling til langsiktige utfordringer, mål og strategier for kommunesamfunnet som helhet og kommunen som organisasjon" (Planog bygningsloven 2008: §11-1, §11-2). De tre viktige ordene som ble nevnt her: utfordringer, mål og strategier angir en disposisjon for arbeidet med kommuneplanens samfunnsdel. Det gjelder å identifisere utfordringer, formulere mål for det fremtidige kommunesamfunnet og definere strategier for å nå disse målene (Aarsæther et al. 2012).

Som det kommer frem av T-1492 (2012) så er en av hovedhensiktene med kommuneplanens samfunnsdel å oppnå en bedre og mer helhetlig planlegging for en bærekraftig utvikling, og peker videre på to hovedinnretninger i samfunnsdelen:

- Kommunesamfunnet som helhet
- Kommunene som organisasjon

Gjennom samfunnsdelen skal kommunen trekke frem viktige utfordringer knyttet til samfunnsutvikling og syneliggjøre de strategiske valgene kommunen tar. Folkehelse, barn og unge, integrering, næringspolitikk er viktige punkter i denne sammenheng (T-1492 2012). Kommunen skal også synliggjøre utfordringer, mål og strategier i tilknytning til kommunen som organisasjon, som også nevnt ovenfor.

To andre viktige hensikter med kommuneplanens samfunnsdel pekes også ut i T-1492 (2012): Kommuneplanens samfunnsdel ses på som et verktøy for strategisk styring, ved at det skal oppgis strategiske valg i samfunnsdelen for utviklingen av kommunesamfunnet og kommunen som organisasjon. Samfunnsdelen skal også styrke medvirkning og politisk styring. Dette gjøres ved at man klargjør hvilke planområder og satsningsområder kommunen vektlegger. Den ønskede utviklingen i kommunen kan på denne måten gis en politisk retning (T-1492 2012). Kommuneplanens samfunnsdel er også underlagt medvirkningskravene etter plan- og bygningsloven.

Hovedfasene i kommuneplanens samfunnsdel er nedfelt i plan- og bygningsloven §11-2. Ut over dette, som det også påpekes i T-1492 (2012), er det få krav til innholdet i samfunnsdelen. Kommunene står overfor varierte langsiktige utfordringer i kommunesamfunnet i og med at kommunene er forskjellige. Noen kommuner er preget av fraflytting og regional sentralisering, mens andre opplever utbyggingspress og vekst. Dette gjør at det er store forskjeller i hvilke tema kommunene velger å vektlegge i kommuneplanens samfunnsdel, og hvilket omfang planen vil ha (T-1492 2012). Innholdet i plandokumentet må på denne måten ta utgangspunkt i og tilpasses den enkelte kommunen. Likevel er det slik at det er naturlig å utarbeide en statusbeskrivelse på viktige områder i kommunen (Befolkningsutvikling, næringsutvikling, offentlige tjenester, infrastruktur osv.). Videre blir det da naturlig å følge opp dette med en vurdering av framtidsutsiktene for kommunen (Aarsæther et al. 2012). Og selv om ingen kommuner er like, har alle likevel en del felles utfordringer. T-1492 (2012) har i denne sammenheng utarbeidet en liste over viktige tema for kommunal planlegging. Denne listen er ikke uttømmende og det er ikke nødvendigvis knyttet strategier og nye konkrete målsettinger til hver tema. Listen viser hvilke tema det er viktig å ta opp ved utarbeidelse av kommuneplanens samfunnsdel.

I tillegg til alt dette, bør det også vurderes om hensynet etter Plan- og bygningslovens §3-1 bokstav a-h er belyst eller tatt hensyn til i kommunens prioriteringer (T-1492 2012). §3-1 ramser opp en del punkter og tema som tar for seg generelle oppgaver og hensyn i planlegging:

- "Innenfor rammen av § 1-1 skal planer etter denne lov:
- a) Sette mål for den fysiske, miljømessige, økonomiske, sosiale og kulturelle utviklingen i kommuner og regioner, avklare samfunnsmessige behov og oppgaver, og angi hvordan oppgavene kan løses
- b) Sikre jordressursene, kvaliteter i landskapet og vern av verdifulle landskap og kulturmiljøer
- c) Sikre naturgrunnlaget for samisk kultur, næringsutøvelse og samfunnsliv
- d) Legge til rette for verdiskaping og næringsutvikling
- e) Legge til rette for god forming av bygde omgivelser, gode bomiljøer og gode oppvekst- og levekår i alle deler av landet
- f) Fremme befolkningens helse og motvirke sosiale helseforskjeller, samt bidra til å forebygge kriminalitet
- g) Ta klimahensyn, herunder gjennom løsninger for energiforsyning og areal og transport
- h) Fremme samfunnssikkerhet ved å forebygge risiko for tap av liv, skade på helse, miljø og viktig infrastruktur, materielle verdier mv".

Selv om disse punktene skal tas hensyn til, må ikke all drøfting rundt disse temaene tas med i det endelige plandokumentet.

### H V O R D A N E R B Æ R E K R A F T HÅNDTERT I LOVVERKET?

Plan- og bygningsloven har en paragraf (§3-1) som gjelder for all planlegging. §3-1 inneholder en rekke generelle punkter, som planer utarbeidet etter Plan- og bygningsloven skal ta hensyn til. Disse bokstavene (a-h) er utgangspunktet for analysen, og representerer de viktigeste hen synene som skal ivaretas i samfunnsplanlegging. Listen er på denne måten ikke uttømmende (Kommunal- og moderniseringsdepartementet 2009). Bokstavene ble presentert på forrige side. I en analyse av lovverket opp mot bærekraft, er bokstavene satt opp mot figuren som illustrerer bærekraftig utvikling (figur x). Målet er å finne ut hvor bokstavene befinner seg innenfor disse tre sirklene og skjæringspunktene.

Det er ingen lett oppgave å plassere disse bokstavene i figuren som viser de tre bærekraftige aspektene. Bokstavene er, som sagt, generelt formulert, og kan på denne måten omfatte mange aspekter. De fleste bokstavene kan ha både økonomiske, miljømessige og sosiale sider ved seg. Fordi bokstavene er ganske omfattende i seg selv, er det ingen fasit på hvor de skal plasseres innenfor et bærekraftig perspektiv. Plasseringen som er gjort her, er en vurdering jeg har gjort etter å selv ha tolket de forskjellige bokstavene. Dette viser at det er komplekse forhold mellom de ulike aspektene ved en bærekraftig utvikling og at det er vanskelig å komme med en klar fasit Plasseringene av de ulike bokstavene er illustrert i figur 15.

Bokstav a) representerer en stor del av hva en kommuneplan skal inneholde. Det handler om å sette mål for den fysiske, miljømessige, økonomiske, sosiale og kulturelle utviklingen i kom muner og regioner, avklare samfunnsmessige behov og oppgaver, og angi hvordan oppgavene skal løses (Plan- og bygningsloven 2008: §3-1, bokstav a). Dette er ingen liten oppgave, da den dekker de fleste tema en samfunnsutvikling handler om. I tillegg er alle de tre aspektene i en bærekraftig utvikling nevnt; miljømessige, økonomiske og sosiale forhold. Dette betyr at denne bokstaven kan plasseres i alle skjæringspunktene mellom miljømessige, økonomiske og sosiale forhold.

Bokstav b) handler om å sikre jordressursene, kvaliteter i landskapet og vern av verdifulle landskap og kulturmiljøer (Plan- og bygningsloven 2008: §3-1, bokstav b). "Med kulturmiljø menes både hensynet til helheter i landskapet, by- og tettstedsspesifikke vurderinger og enkeltstående kulturminner" (Kommunal- og moderniseringsdepartementet 2009). På denne måten kan denne bokstaven plasseres i skjæringspunktet mellom sosiale forhold og miljømes sige forhold.

Bokstav c), som handler om å sikre naturgrunnlaget for samisk kultur, næringsutøvelse og samfunnsliv (Plan- og bygningsloven 2008), er såpass generelt formulert og omhandler på denne måten alle forholdene i en bærekraftig utvikling. Bokstaven kan derfor plasseres i alle tre skjæringspunktene, selv om det kun gjelder en spesifikk gruppe mennesker.

Bokstav d) viser til at planlegging skal legge til rette for verdiskapning og næringsutvikling (Plan- og bygningsloven 2008: §3-1, bokstav d). Verdiskapning forstås her som samfunnsøkon omisk verdiskapning i vid forstand, hvor "samfunnets ressurser skal forvaltes på den måten som gir størst samfunnsmessig nytte" (Kommunal- og moderniseringsdepartementet 2009). Dette betyr at bokstav d) kan plasseres i skjæringspunktet mellom sosiale forhold og økono miske forhold, da bokstaven omhandler begge aspektene. Dette gjelder også for næringsut vikling.

Bokstav e) handler om å legge til rette for god forming av bygde omgivelser, gode bomiljøer og Figur 15. Fguren viser hvordan bærekraft er håndtert

i Plan- og bygningsloven §3-1.

gode oppvekst- og levekår i alle deler av landet (Plan- og bygningsloven 2008: §3-1, bokstav e). Med gode bomiljøer menes både god boligdekning og god kvalitet i boligene og i nærmiljøet, og at boligene skal ha god beliggenhet (Kommunal- og moderniseringsdepartementet 2009). Det sistnevnte er viktig for tilgjengelighet, utemiljø, grønnstruktur osv. Å legge til rette for gode oppvekst- og levekår viser planleggingens betydning for å ivareta barn og unges interesser (Kommunal- og moderniseringsdepartementet 2009). Ved første øyekast ser det ut til at bokstaven kan plasseres i området som representerer sosiale forhold. Likevel er det også økonomiske og miljømessige forhold tilknyttet denne bokstaven. Dette gjør at bokstaven også kan plasseres både i skjæringspunktet mellom sosiale og økonomiske forhold og i skjæringspunktet mellom sosiale og miljømessige forhold.

Bokstav f) trekker frem at planlegging skal fremme befolkningens helse og motvirke sosiale helseforskjeller, samt bidra til å forebygge kriminalitet (Plan- og bygningsloven 2008: §3-1, bostav f). Planlegging kan være med på å styrke folkehelsen i samfunnet på flere områder, i tillegg til at planlegging kan bidra til en mer rettferdig og jevnere sosial fordeling av faktorer som påvirker helsen (Kommunal- og moderniseringsdepartementet 2009). Denne bokstaven kan løses uten å måtte ta spesielle hensyn til de miljømessige og økonomiske forholdene. På denne måten vil bokstav f) kunne plasseres innenfor sosiale forhold.

Bokstav g) er det eneste punktet som ikke vil bli plassert innenfor sosiale forhold. Bokstaven handler om at planlegging skal ta klimahensyn, herunder løsninger for energiforsyning og areal og transport (Plan- og bygningsloven 2008: §3-1, bokstav g). Løsningene som blir valgt vil selvfølgelig ha påvirkning på ulike sosiale forhold i samfunnet, men løsningene blir valgt med hensyn til klima og miljø. Bokstav g) vil derfor bli plassert innenfor miljømessige forhold.

Bokstav h) handler om å fremme samfunnssikkerhet ved å forebygge risiko for tap av liv, skade på helse, miljø og viktig infrastruktur, materielle verdier mv. (Plan- og bygningsloven 2008: §3- 1, bokstav h). Dette handler om å ivareta borgernes liv, helse og grunnleggende behov under ulike omstendigheter (Kommunal- og moderniseringsdepartementet 2009). I og med at både materielle verdier og miljø nevnes spesifikt, i tillegg til alle sosiale forhold, vil bokstaven kunne plasseres både i skjæringspunktet mellom sosiale og økonomiske forhold og i skjæringspunktet mellom sosiale og miljømessige forhold.

### HVORDAN ER SOSIAL BÆREKRAFT HÅNDTERT I LOVVERKET?

For å finne ut hvordan bokstavene i §3-1 i plan- og bygningsloven kan ses i et sosialt bærekraftig perspektiv, er det videre forsøkt å plassere disse opp mot de seks strategiske områdene som representerer sosial bærekraft. Ut i fra analysen av hvordan bærekraft er håndtert i lovverket, er alle bokstavene på en eller annen måte knyttet til sosiale forhold, og vil derfor bli videreført til analysen av lovverket i et sosialt bærekraftig perspektiv. Analysen er forsøkt illustrert i tabellen nedenfor.

Ut i fra tabellen ser vi at sosial bærekraft er godt ivaretatt i Plan- og bygningsloven. Noen bokstaver gjelder kun for et strategiområde, mens flere andre bokstaver gjelder for to eller flere strategiområder. Loven har derfor ambisjoner om å fange opp bærekraft og herunder sosial bærekraft. Som sagt tidligere, er bokstavene i §3-1 generelt formulert og omfatter store tematiske sider ved planlegging. Dette gjør at tolkingen av de ulike bokstavene i stor grad avgjør hvor de kan plasseres innenfor de seks strategiske områdene. Den videre analysen vil forsøke å fange opp om sosial bærekraft er like godt ivaretatt på lokalt nivå, og vil her testes opp mot de tre kommunene.

Figur 16. Tbakken viser en analyse av lovverket opp mot de seks strategiske områdene

Analyse 70 Analyse 71 Figur 18. Kartet viset at Asker, Skedsmo og Ski er blat kommunene Plansamarbeidet har pekt ut som viktige regionale byer. Inspirert av (Plansamarbeidet 2015).

# STUDIEOBJEKTENE

I den videre analysen tar jeg utgangspunkt i tre kommuner, Asker, Skedsmo og Ski. Kommunene er en del av Osloregionen, som er en samarbeidsplattform med 78 kommuner og 4 fylkeskommuner. Osloregionen ble stiftet i 2004, og har et mål om "å styrke Oslosregionen som en konkurransedyktig og bærekraftig region i Europa" (Osloregionen).

I tillegg til å være en del av Osloregionen er også alle de tre kommunene en del av Plansamarbeidet. Plansamarbeidet er et samarbeid mellom Oslo og Akershus som skal utarbeide en regional plan for areal og transport i regionen (Akershus fylkeskommune 2014). Dette er for å håndtere den forventede befolkningsveksten som Oslo og Akershus står ovenfor de neste 20 årene. Plansamarbeidet skal utarbeide et forslag til hvordan man skal møte denne veksten, og jobber med å ferdigstille en regional plan for areal og transport i Oslo og Akershus. I forbindelse med dette er Asker, Skedsmo og Ski kommune, med sin forbindelse til Oslo, pekt på som viktige regionale byer, viktige knutepunkt og regionale områder for arbeidsplasskrevende virksomhet (Plansamarbeidet 2015:9). I tillegg er Skedsmo og Ski også pekt ut til å være viktige innsatsområder for økt by- og næringsutvikling (Plansamarbeidet 2015:9). Disse tre kommunene er i denne sammenheng ment å kunne ta en stor del av den forventede veksten. Kommunene står derfor ovenfor mange utfordringer om hvordan de skal angripe denne oppgaven. Det er derfor interessant å se om sosial

Figur 17. Kartet viser Ahvor i Akershus de valgte studieobjektene ligger.

bærekraft blir ivaretatt i den fremtidige utviklingen, og eventuelt hvordan de løser dette.

For å finne ut om sosial bærekraft er ivaretatt- og eventuelt hvordan, kan anlysen deles i tre. Først vil dagens situasjon i kommunene kartlegges. Dette vil skje med utgangspunkt i de seks strategiske områdene som representerer sosial bærekraft. Kartleggingen vil skje med utgangspunkt i sentrumsområdene i de tre kommunene. Med sentrumsområder mener jeg i denne sammenheng først og fremst byene, men også tilknyttede bolig og næringsområder. Etter kartleggingen presenteres skal kommuneplanene til kommunene analyseres, og de spørsmålene som tidligere er blitt definert skal besvares. Deretter skal organiseringen til hver kommune redegjøres for og analyseres opp mot analyseverktøyet og hvor godt sosial bærekraft er ivaretatt i de tre kommunene. Dette skal ses opp mot den ideelle organiseringen som er blitt presentert tidligere i oppgaven (se figur 14)

Ved å gjennomføre dette vil man få svar på hvordan dagens situasjon er i tilknytning til sosial bærekraft, hvordan kommunene mener situasjonen bør være i et fremtidig perspektiv (kommuneplanens samfunnsdel) og hvordan de har tenkt å oppnå dette, da hvordan kommunene organiserer arbeidet.

Oslo by

Regionale byer

Særlige innsatsområder for økt by- og næringsutvikling

Regionale områder for arbeidsplassintensive virksomheter Regionale kollektivknutepunkt

Asker

Skedsmo

Ski

Oslo

Sandvika

Jessheim

Ås

# ASKER KOMMUNE

mulighetenes kommune

Asker kommune ligger vest i Akershus, og grenser til Bærum, Røyken og Lier. I vest er Asker kommune også avgrenset av indre Oslofjorden. Kommunen har et areal på 101 km<sup>2</sup> , hvor 1/3 er landbruksareal, 1/3 er skog og friareal og 1/3 er bebygget areal (Frantzen 2013). I tillegg har kommunen 6 mil med strandlinje. Befolkning er på 57 418 (SSB 2013). Med dette er Asker kommune Norges 11. største kommune (Frantzen 2013).

Kommunen har vært- og er fortsatt et jernbaneknutepunkt. Helt siden jernbanen kom til Asker i 1871 (Asker kommune), har utviklingen i kommunen i høy grad skjedd med utgangspunkt i jernbanen. Asker har ingen bystatus, men ser likevel på seg selv om en stasjonsby, og et moderne handelssted (Ibid). I sentrum finner man knutepunkt for buss og tog, alt av butikker som dekker de fleste daglige behov og kjøpesenter.

Asker kommune er, som sagt, en del av hodestadregionen, og ligger omtrent 20 km utenfor Oslo. Dette er med på øke veksten i Asker kommune. Asker kommune står ovenfor en stor befolkningsvekst i kommunen, og legger opp til en vekst på rundt 1,5 % i perioden fra 2014- 2026 (Asker kommune 2014c). Fra 1970 og frem til i dag har Asker kommune hatt nesten en fordobling i innbyggertallet. Asker har klart å beholde en stabil befolkningssammensetning i kommunen, hvor befolkningen er relativt ung med mange barnefamilier (Asker kommune 2014c). Likevel har kommunen opplevd en underrepresentasjon av unge voksne i alderen 18 til 35 år, i tillegg til at kommunen nå fremover vil oppleve at andelen eldre vil være sterkt økende. Boligsammensetningen i kommunen er noe variert. Det er flest eneboliger, som utgjør 50 %, etterfulgt av boligblokker og rekkehus som begge ligger på 18 %. Det er lavest antall tomannsboliger, som er helt ned på 10 %.

I tillegg til befolkningsvekst, vil Asker også oppleve en kraftig næringsvekst i de kommende årene, noe som også har vært situasjonen tidligere år. En slik utvikling vil i stor grad være med å prege utviklingen i kommunen fremover. Det som kjennetegner næringslivet i Asker kommune er at ca. 50 % av alle bedrifter i kommunen er kunnskapsbedrifter (Asker kommune 2015b:15), og at dette er et stort satsningsområde også videre for kommunen. 61 % av innbyggerne i Asker arbeider i en kunnskapsbedrift (Ibid). Dette gjelder imidlertid både i og utenfor Asker kommune. I tillegg til kunnskapsbedrifter er også handelsnæringen i Asker en av de største næringene i kommunen. Handelsnæringen er lokalisert over hele kommunen, og er for Asker «en forutsetning for utvikling og vekst og skaper sosiale og kulturelle arenaer for arbeidstakere og innbyggere» (Asker kommune 2015b:16). Likevel ser de ikke for seg noen stor økning på dette området.

Med tanke på at Asker ligger såpass nærme Oslo er det også en del inn- og utpendlinger tilknyttet sysselsetting. I 2013 var det 26 695 arbeidsplasser i kommunen, mens det var 29 808 sysselsatte som bodde i kommunen (Asker kommune 2014a). Bare 11 265 av beboerne i Asker kommune hadde arbeid i egen kommune. Dette innebærer at 18 543 pendlet ut av kommunen for arbeid, mens 15 430 pendlet inn til kommunen for arbeid (Ibid). Dette er også tilfellet i dag.

Analyse 75

# GOVERNANCE OG DELTAKELSE

# DAGENS SITUASJON

Asker rådhus ligger i et parklignende område nord-øst for Asker sentrum. Rådhuset sto ferdig i 1964 og ble teg net av Lund og Slaatto (Asker kommune 2014b). Asker rådhus består av kommunestyresalen, formannskaps salen og møterommene Holmen, Vollen, og Asker. I tillegg har partiene som er representert i kommunestyret også kontorer i bygget.

For å komme til Asker Rådhus har bygget gangadkomst fra Knud Askers vei og fra Askerveien, hvor adkomsten fra Askerveien er tilrettelagt for forflytningshemmede (Asker kommune 2014b). Med bil kommer man til Asker rådhus via Askerveien, mens bussholdeplass finnes på Knud Askers vei og er plassert rett foran rådhuset. Park ering er fra Askerveien.

N <sup>0</sup> <sup>150</sup>

Asker rådhus

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Er kommunens utfordringer og problemer tydelig for mulert i kommuneplanen?

Det kommer relativt tydelig frem at Asker, sammen med Osloregionene, er inne i en periode med kraftig befolk nings- og næringsvekst, og at dette indirekte tyder på en utfordring kommunene står overfor. Nye samfunnsmes sige utfordringer nevnes også innledningsvis i kom muneplanene, uten at de går noe videre inn på hva dette innebærer. Utfordringer er ikke tydelig formulert i kom muneplanen, men man kan likevel få en viss forståelse av hva utfordringene er ved å lese kommuneplanen. Proble mer nevnes imidlertid ikke.

På hvilken måte inviterer kommunen til åpne og inklu derende diskusjoner rundt eventuelle utfordringer og problemer?

Medvirkning og deltakelse nevnes kun innledningsvis i kommuneplanen, og kun i forbindels med kommu nal planstrategi som kommunene vedtok i mars 2012. Kommunal planstrategi skal gi føringer for kommune planprosessen og sier følgende om medvirkning: "Det vil bli sikret gode muligheter for medvirkning og deltakelse fra både lag, foreninger, næringsliv og enkeltpersoner i kommuneplanprosessen, der også barn og unge sikres medvirkning" (Asker kommune 2014c:7).

Hvordan behandles samarbeid med ulike aktører og organisasjoner i kommuneplanen?

Samarbeid nevnes flere ganger i kommuneplanen, i flere sammenhenger. Samarbeid nevnes blant annet i forbindelse med til folkehelse, hvor en av strategiene til kommunen er å "ha en tverrfaglig og helhetlig innsats i samarbeid med organisasjoner og frivillige" (Asker kommune 2014c:27). Samarbeid nevnes også i forbind else med utvikling av kommunens lokalsentre. Her mener kommunen at "samarbeid og samhandling mellom lokale aktører skaper gode oppvekstsvilkår, møteplasser for nabolaget, oversiktlige, trygge og robuste servicesentre for lokalbefolkningen" (Asker kommune 2014c:29).

Analyse 76 Analyse 77

### S O S I A L E O G K U LT U R E L L E STRATEGIER

# DAGENS SITUASJON

Det finnes en del sosiale og kulturelle aktiviteter i sentrumsområdene i Asker. Blant de største er Asker kulturhus, som er plassert sentralt i Asker sentrum med inngang fra Kirkeveien. Dette er ment å være en møteplass for folk i alle aldre og for folk med ulike interesser. Asker Kulturhus er et bygg på seks etasjer, på 25 000 kvadratmeter (Asker Kulturhus). Bygget rommer blant annet en stor teater/konsertsal, kino, bibliotek, galleri, ungdomsklubb med rusfri kafé, seniorsenter og flere spisesteder (Ibid). De øverste etasjene benyttes til kontorer.

Asker stadion, også kalt Føyka stadion, ligger også i god tilknytning til Asker sentrum. Dette er en moderne fotballstadion med fritidsanlegg og tribune. I tilknytning til stadion finnes klubbhuset som i dag rommer administrasjonssentrum for Asker Skiklubb og allianseklubbene Asker Fotball Kvinner og Asker Fotball Herrer. Anlegget har i tillegg en kunstgressbane, en kilometer lysløype og sandvolleyballbane (Wikipedia 2013).

I tillegg har Asker sentrum flere andre sosiale og kulturelle tilbud, her kan nevnes en rekke treningssenter, Galleri Unika, Trafo Kunsthall, Asker kirke, noen grønne lunger, og Askerelva. Asker sentrum har også en møteplass, som ligger like utenfor kjøpesenteret nord i sentrum. i tillegg har Asker flere restauranter og kaféer. Kun et utvalg av disse er vist i kartet.

Sosiale aktiviteter Kulturelle aktiviteter Trening/helseaktiviteter Park-/skogsområder

Asker stadion

Asker fotball herrer

N <sup>0</sup> <sup>150</sup>

Asker kulturhus

Pizzastua restaurant

Asker kulturskole

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke mål/strategier fremmer kommuneplanen i forbindelse med kultur- og fritidsaktiviteter?

Asker kommune har ingen mål eller strategier som går på rene kultur- og fritidsaktiviteter. Det er imidlertid et delmål som sier at "handels-, service- og kulturnæringene skal bidra til god tettstedsutvikling" (Asker kommune 2014c:17), og en strategi som sier at Ski kommune skal "tilrettelegge for at boliger, arbeidsplasser, offentlig og privat sektor, kultur- og idrettstilbud og fritidsaktiviteter lokaliseres kollektivnært, i henhold til prinsippene for samordnet areal- og transportplanlegging" (Asker kommune 2014c:19).

Hva sier Asker kommune om møteplasser i kommuneplanen?

Stedsutviklingen i Asker kommune skal ha «et særlig fokus på stedenes tilpasning til naboskap og miljø, utforming av knutepunkt, møteplasser, butikker og annen privat servicevirksomhet» (Asker kommune 2014c:29). I sammenheng med dette har kommunen et delmål for lokalsentrene i kommunen om at de skal være lokale servicesentre og møteplasser for sine delområder av kommunen. I tillegg legger kommunen opp til at handels-, service-, og kulturnæringene skal bidra til opplevelser, folkeliv og gode møteplasser (Asker kommune 2014c:17).

Hvordan blir trygghet ivaretatt i kommuneplanen?

Trygghet nevnes kun én gang i kommuneplanen for Asker kommune. Her sier Asker kommune at "gjennom samarbeid og samhandling mellom lokale aktører skapes gode oppvekstsvilkår, møteplasser for nabolaget, oversiktlige, trygge og robuste servicesentre for lokalbefolkningen" (Asker kommune 2014c:29).

På hvilken måte er behovet til individer og grupper med spesielle behov omtalt i planen?

Dette omtales ikke i planen.

# OFFENTLIGE TJENESTER

# DAGENS SITUASJON

I Asker er det ingen skoler eller barnehager som er lokalisert i sentrumskjernen. Det er derimot god skoledekning rundt sentrumskjernen. Asker har to videregående skoler i god tilknytning til sentrum, to ungdomskoler, en barneskole, en kulturskole, en dans og ballettskole og et folkeuniversitet. Flere ligger også utenfor utsnittet som er valgt her. I tillegg har Asker syv barnehager, som ligger spredt rundt Asker sentrum.

Utenom skoler og barnehager, har Asker et eget postkontor og en politistasjon i sentrum. Risenga bo- og omsorgssenter og Asker seniorsenter er også lokalisert i sentrum. Asker har også noe som de kaller Galleri Unika. Dette er et arbeidssenter som tilbyr individuelt tilrettelagt arbeid for mennesker med bistandsbehov (Asker Sentrum 2012).

Solvang Ungdomsskole

N <sup>0</sup> <sup>150</sup>

Asker videregående skole

Asker Dans og Ballettskole

Galleri Unika

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvordan er offentlige tjenester behandlet i kommuneplanen?

I kommuneplanen til Asker kommune kommer det frem at kapasiteten på teknisk og sosial infrastruktur er en begrensende faktor for vekst. Dette gjelder primært skolekapasitet og transportkapasitet (Asker kommune 2014c:13). For å sikre kapasiteten på sosial infrastruktur, spesielt skolekapasitet, skal kommunen "videreutvikle infrastruktur og kanalisere boligvekst til områder med god skolekapasitet" (Asker kommune 2014c:15).

På hvilken måte er tilgjengeligheten til offentlige tjenester omtalt i planen?

Dette omtales ikke i planen

Hvordan behandles strategier om offentlige tjenester opp mot boligmarkedet i kommunen?

For å sikre kapasiteten på sosial infrastruktur, da spesielt skolekapasitet, skal kommunen "videreutvikle infrastruktur og kanalisere boligvekst til områder med god skolekapasitet" (Asker kommune 2014c:15).

# BOLIGPOLITIKK

# DAGENS SITUASJON

Boligsammensetningen i Asker kommune er noe vari ert. Helt i sentrum finnes noen få boligblokker som utpeker seg, men ellers er det generelt lite boliger i dette området. Utenfor sentrumskjernen finnes også noen boligblokker, som er lokalisert litt rundt omkring. Den største boligandelen er imidlertid eneboliger, som også gjelder for resten av kommunen. Likevel er det få rene eneboligområder, da de fleste områdene ofte består av både eneboliger og rekkehus/tomannsboliger. Det som utpeker seg er at det finnes flere rene rekkehusområder i det valgte utsnittet. Nord for sentrum ligger et området som stort sett består av rekkehus/tomannsboliger. Det er god variasjon mellom eneboliger og rekkehus/tomanns boliger i sentrumsområdene i Asker kommune. Noen boligområder i Asker er markert med en sirkel i kartet. Dette er for å markere områdene som stort sett består av én type boligbebyggelse.

N

0 150

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke boligtyper etterspør markedet i kommunen? Og tar kommunen hensyn til dette i kommuneplanen?

I Asker kommune er det en relativt ung befolkning med mange barnefamilier, men med en underrepresentasjon av unge voksne i alderen 18-35 år. Andelen eldre er også sterkt økende i kommunen (Asker kommune 2014c). Dette viser at Asker kommune har behov for boenheter for familier og for eldre. 80 % av dagens boenheter i kom munen er imidlertid familieboliger (eneboliger, rekkehus osv.). På denne måten er behovet for familieboliger ikke så stort i utgangspunktet, og dermed har Asker kommune valgt å fokusere på seniormarkedet. Asker har derfor et delmål i sin kommuneplan som sier at "hovedandelen av leiligheter innrettes mot seniormarkedet", samtidig som Asker også ser behov for å sikre boliger for lavinntekts grupper, førstegangsetablerere og småhusholdninger (Asker kommune 2014c:16).

Legges det til rette for variert boligsammensetning?

Delvis. Asker kommune har definert en strategi som handler om å "sikre et variert og mangfoldig bomiljø ved å unngå konsentrasjon av kommunale og kommunalt disponible boliger" (Asker kommune 2014c:16).

Bygger kommunen boliger selv eller er det andre aktører med dette ansvaret?

Asker kommune er en betydelig grunneier og har på denne måten mulighet til å utøve en aktiv boligpolitikk. "Asker kommune har vært forutseende og er i dag eier av betydelige tomtereserver, lokalisert sentralt i kommunen. Disse reservene kan benyttes som strategiske virkemidler i en ønsket samfunnsutvikling, enten det gjelder stedsutvikling, næringsutvikling, boligpolitiske hensyn eller andre formål" (Asker kommune 2014c:16). Dette viser at Asker kommune er aktiv når det gjelder boligpolitikk i kommunen, uten at de sier noe om hvem utbygger er.

Tas kommunens boligsosiale oppgaver opp i kommune planen? Eventuelt hvilke?

Ja. Asker kommune fokuserer i sin kommuneplan på å legge til rette for et boligtilbud som favner førstegangse tablerere, enslige og lavinntektsgrupper. I tillegg har Asker definert en strategi som sier at kommunen skal "tilrettelegge for ca. 50 rimelige boliger pr. år, inklusive boliger definert i Boligsosialt handlingsprogram, bl.a. ved bruk av kommunens egne tomter" (Asker kommune 2014c:16).

Analyse 82 Analyse 83

### T R A N S P O R T O G TILGJENGELIGHET

# DAGENS SITUASJON

Asker er et kollektivknutepunkt, med jernbanen som går rett gjennom sentrum. Asker stasjon ligger derfor midt i sentrum, hvor det også er plassert en busstopp. Bussene ser ut til å gå langs de største og viktigste veiene inn til Asker sentrum, med god dekning med tanke på busshold eplassene.

Det er ingen gågater i sentrum, og det er derfor til rettelagt for bil i hele sentrum. Det er separate gang stier langs de største innfartsveiene til sentrum, blant annet Gamle Drammensvei, Fv203 og Drammensveien. Det ser også ut til å være store fortau langs de mindre gatene i Asker sentrum. Likevel vil de største veiene, som omkranser sentrum (E18, Drammensveien og Fv203) oppleves som store barrierer og føre med seg mye støy og forurensning. Samtidig er gatenettet i Asker differensiert. Dette fører til at fremkommeligheten for trafikantene vanskeliggjøres noe.

Bussholdeplass Togstasjon Gågate

N

0 150

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvordan behandles myke trafikanter i kommuneplanen?

Asker kommune har noen mål og strategier for areal og transport i sin kommuneplan. Et av disse målene sier at «persontransportveksten skal tas kollektivt og/ eller med gange/sykkel, og på lengre sikt reduseres privatbilbruken» (Asker kommune 2014c:19). For å nå dette målet har kommune tre strategier som handler om gående og syklende i trafikken: "sikre at gående, syklende og buss prioriteres i transportsystemet», «bedre tilgjengeligheten til kollektivknutepunktene for alle trafikantgrupper» og «videreutvikle en parkeringspolitikk som bidrar til økt andel syklende og gående samt økt andel kollektivtrafikk" (Ibid).

På hvilken måte er tilgjengelighet til kollektivtransport ivaretatt i kommuneplanen?

Asker kommune sier i sin kommuneplan at tilg jengeligheten til Asker stasjon må forsterkes med vekt på bussmating og med kollektivfelt for buss langs lokale hovedveier (Asker kommune 2014c:19). I tillegg har kommunen en litt mer generell strategi som handler om at Asker kommune skal "bedre tilgjengeligheten til kollektivknutepunktene for alle trafikantgrupper" (Ibid).

Hvilket fokus er det på universell utforming i forbindelse med offentlig transport i kommuneplanen?

Universell utforming omtales ikke i planen.

Analyse 84 Analyse 85

# DAGENS SITUASJON

I tillegg til noen store næringsbygg i sentrum, består området stort sett av detaljhandel og kontorbebyggelse. Asker sentrum består blant annet av et kjøpesenter, Trekanten Asker, som rommer 75 butikker. Utenfor dette kjøpesenteret finnes ytterligere butikker som enten inneholder detaljhandel, dagligvareforretninger eller restauranter/kaféer. Disse er stort sett lokalisert i første etasje, hvor resten av etasjene blir benyttet som bolig eller kontorlokaler.

Vest for sentrum finnes en del store områder som i hovedsak er benyttet til næring. En og annen bensinstasjon og dagligvareforretning er å finne innimellom disse områdene. Her finnes bedrifter som Toyota Asker, Asker produkt AS, Takeda Nycomed AS og Fortis Petrolium Norway AS.

I tillegg kan også nevnes at skolene, barnehagene og andre offentlige tjenester som ble kartlagt tidligere, også står for en del arbeidsplasser i Asker.

# NÆRINGSUTVIKLING

Næring Detaljhandel Kontor Handlegate

Takeda Nycomed AS

N <sup>0</sup> <sup>150</sup>

Trekanten Asker

Findus

Scandic Asker

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke mål/strategier har kommunen i forbindelse med næringsutvikling i kommuneplanen?

Delmålene som Asker kommune definert i kommuneplanen handler om å lokalisere næringsområder i nær tilknytning til kollektivknutepunkt, at næringslivet skal være attraktivt for folk som bor i Asker og at handelsservice- og kulturnæringene skal bidra til god tettstedsutvikling (Asker kommune 2014c:17). Tilhørende strategier fremhever at det er viktig å ha en god dialog med næringslivet, spesielt med primærnæringen og å sikre tilstrekkelig planberedskap og effektiv forvaltning (Ibid).

Fremmes et variert arbeidsmarked i kommuneplanen? Eventuelt hvordan?

I kommuneplanen kommer det frem at "Asker fremstår i dag som en robust kommune med et variert næringsliv" (Asker kommune 2014c:17).

Hvordan behandles handel i kommuneplanen? Er det definert egne strategier?

I Asker kommune bidrar handels-, service- og kulturnæringene til opplevelser, folkeliv og gode møteplasser, i tillegg til at de er en forutsetning for god tettstedsutvikling i kommunen (Asker kommune 2014c). Dette er viktig å ivareta for kommunen. Asker kommune har derfor definert et delmål som sier at "handels-, serviceog kulturnæringene skal bidra til god tettstedsutvikling" (Asker kommune 2014c:17).

Asker kommune har et stort fokus på samarbeid mellom ulike aktører og organisasjoner i sitt arbeid, og mener dette er viktig for å skape en helhetlig og god utvikling i kommunen. Dette fokuset på samarbeid viser at kommunen benytter samarbeidsmuligheter for å gjøre utviklingen i kommunen best mulig, at de er åpne for å ta imot hjelp til å løse ulike utfordringer de står ovenfor og til å finne nye løsninger på disse utfordringene. Gjennom kommuneplanens samfunnsdel sikrer kommunen seg også mot minstekravet om medvirkning som plan- og bygningsloven oppgir. Dette gjør de ved å si at en medvirkningsprosess skal finne sted, og at enkeltpersoner og barn og unge skal få muligheten til delta. Dette kommer imidlertid ikke direkte fram gjennom kommuneplanens samfunnsdel, men som en referanse til kommunens kommunale planstrategi. Med andre ord nevnes ikke medvirkning eller deltakelse i kommuneplanens samfunnsdel i det hele tatt. Dette kan tolkes i en retning av at slike prosesser ikke prioriteres like høyt som samarbeid i kommunens utviklingsprosesser.

Asker kommune sier lite i kommuneplanen om forbedringer og/eller utvikling av det sosiale og kulturelle aktivitetstilbudet i kommunen. Man kan derfor lure på om de er fornøyd med det tilbudet de har per dags dato, og at de ikke har behov for å videreutvikle det. De er imidlertid klare på at det skal være god tilgjengelighet til kultur- og idrettstilbud. I kommuneplanen er det heller ikke noe fokus på sosiale møteplasser i sentrum for innbyggerne. Møteplassene som nevnes i Askers kommuneplan ligger i tilknytning til lokalsentrene i kommunen, og kommunen sier at lokalsentrene skal være lokale servicesentre og møteplasser for sine delområder. Det samme gjelder også for trygghet i Asker kommune. Dette er et av de svakeste punktene i kommuneplanen til Asker.

Et annet svakt punkt i kommuneplanen er offentlige tjenester, som er lite omtalt i kommuneplanen. Sosial infrastruktur nevnes kun i forbindelse medskolekapasiteten, og sier at kommunen skal videreutvikle både infrastruktur og kanalisere boligvekst til områder med god skolekapasitet. De mener videre at sosial infrastruktur er en begrensende faktor for vekst, men sier ingenting om å forbedre dette tilbudet.

I og med at Asker kommune er en betydelig grunneier, har de gode muligheter til å utøve en aktiv boligpolitikk i kommunen. Og det er tydelig at de gjør dette. I kommuneplanen kommer det tydelig frem at Asker er klare på hva de trenger av boliger, og når behovet utpeker seg. De er klare på at kommunen har behov for boliger for eldre, og de legger på denne måten opp gode strategier for å møte dette behovet. Samtidig er de flinke til å huske de andre som også trenger bolig, selv om dette ikke er like store grupper. Dette gjelder for eksempel lavinntektsgrupper og førstegangsetablerere. Det at Asker kommune kun delvis legger til rette for en variert boligsammensetning i kommuneplanen kan ha en sammenheng med at boligsammensetningen i kommunen er litt variert fra før. Dette kan også være en forklaring på at kommunen faktisk har muligheten til å ha hovedfokuset på å bygge boliger for eldre.

Asker kommune ønsker å sikre at gående, syklende og buss blir prioritert i transportsystemet, samt at de ønsker å videreutvikle en parkeringspolitikk som bidrar til en økt andel syklende, gående og kollektivtrafikk. Videre er også kommunen opptatt av tilgjengeligheten til kollektivknutepunktene. Dette tenker de å forbedre gjennom forsterket vekt på bussmating og med kollektivfelt for buss langs lokale hovedveier. I kartleggingen av dagens situasjon kommer det frem at kommunen har en grei dekning av bussholdeplasser. Disse går imidlertid kun langs de lokale hovedveiene. Ellers nevner ikke kommune universell utforming i forbindelse offentlig

# OPPSUMMERING - ASKER KOMMUNE

transport. Kommunen ønsker å lokalisere næringsutvikling i nær tilknytning til kollektivknutepunkt, noe som delvis også ser ut til å ha lyktes ut i fra dagens transportsituasjon. Det er i alle fall bussholdeplasser i nærheten av både næringsområdene og handelsområdene i sentrumsområdet. Kommunen trekker også frem at handels-, service- og kulturnæringene bidrar til opplevelser, folkeliv og gode møteplasser, som er viktige å ivareta for kommunen. Når det gjelder det varierte arbeidsmarkedet i kommunen, presenterer Asker seg selv som en robust kommune med et variert næringsliv. Ut ifra det de skriver er det grunn til å tro at dette er noe de vil opprettholde.

Under er en illustrasjon som viser hvor godt strategiområdene er representert i kommuneplanen og hvordan Asker kommune har klart å ivareta sosial bærekraft. De lyse rutene representerer hva som er mangelfullt i kommuneplanen.

Figur 26. Figuren viser hvor godt sosial bærekraft er ivaretatt i kommuneplanen til Asker kommune.

I følge organisasjonskartet til Asker kommune har Asker 57 virkeområder fordelt på seks sektorer (Asker kommune 2015a). Formålet med illustrasjonen over er å se hvilket grunnlag Asker kommune har for å kunne ivareta sosial bærekraft i kommuneplanen. I og med at strategiområdene har stor innvirkning på hverandre, er det også i denne sammenheng interessant å se hvilket grunnlag kommunen har for å jobbe med strategiområdene i sammenheng med hverandre (jfr. Figur 15).

I tilknytning til strategiområdene sosiale og kulturelle strategier, og offentlige tjenester viser organisasjonskartet at tjenesteområdene oppvekst, helse og omsorg, og kultur, frivillighet og fritid er relativt store i Asker kommune. Dette tyder på at utgangspunktet for et stort fokus på disse strategiområdene er godt. Ut i fra analysen av kommuneplanen kommer det imidlertid frem at disse to strategiområdene er lite ivaretatt, og er de svakeste i hele planen. Denne sammenhengen er bemerkelsesverdig. Hvorfor er de to strategiområdene så svake når organisasjonskartet tilsier at situasjonen egentlig burde vært helt motsatt? I denne sammenheng kan man spørre seg om hvordan kommuneplanen i seg selv har blitt utarbeidet. Er det én person eller en mindre gruppe som har skrevet planen selv, hvor representanter fra de største tjenes-

### S A M M E N H E N G E N M E L L O M S T R A T E G I O M R Å D E N E OG ASKER KOMMUNES ORGANISERING

teområdene ikke er representert? Har innslag fra de største tjenesteområdene ikke er blitt inkludert i planen? Eller har tjenesteområdene selv ikke gitt innspill til kommuneplanen? I og med at to hele strategiområder er mangelfulle i kommuneplanen kan man stille spørsmålstegn ved prosessen med å utarbeide planen.

Med flere tjenesteområder som jobber med forskjellige virkeområder, kan det være vanskelig å oppnå en helhetlig planlegging. Når ulike sektorer i kommunen har ulike ansvarsområder, kan det være vanskelig å se sammenhengene mellom de ulike områdene. I den forbindelse er det viktig for Asker at tjenesteområdene er flinke til å snakke sammen og til å samarbeide. På denne måten vil kommunen kunne oppnå en større helhet i sin planlegging. I kommuneplanen ser det ut til at sammenhengen mellom strategiområdene er lite vektlagt av kommunen. Strategiområdene blir i hovedsak utarbeidet hver for seg. Likevel er Asker kommune klare på at handels-, service- og kulturnæringene i kommunen bidrar til opplevelse, folkeliv og god møteplasser, i tillegg til at disse næringene er en forutsetning for god tettstedsutvikling i kommunen. Her viser Asker at næringen i kommunen har mye å si for livet i kommunen, og viser på denne måten en forståelse for sammenhengen mellom flere strategiområder.

# SKEDSMO KOMMUNE

møtestedet på Romerike

Skedsmo kommune ligger i Akershus, og grenser til Gjerdrum og Nittedal i nord, Sørum og Fet i øst, Lørenskog og Rælingen i sør og Oslo i vest. Skedsmo kommune har et areal på 77 km 2 , og en befolkning på 50 532 (SSB 2013). Skedsmo kommune består av byen Lillestrøm og tettst edene Strømmen, Åråsen, Kjeller, Skjetten, Hvam, Leirsund og Skedsmokorset.

Allerede i 1854 fikk Lillestrøm jernbaneforbindelse, da i forbindelse med frakting av tømmer. Med dette utgangspunktet utviklet Lillestrøm seg, i løpet av 1900-tallet til å bli en av Norges første stasjonsbyer (Våge 2014), og er fortsatt i dag en viktig stasjonsby. Ved å være en slik viktig stasjonsby skapes det mye vekst i tilknyttede områder, og dette er tydelig i Lillestrøm og Skedsmo kommune for øvrig. Avstandene til Oslo i dag er omtrent 18 km, med en reisetid på 10 min med tog og 20 min med bil. Den korte avstanden til Oslo og andre nærliggende steder gjør Lillestrøm og resten av kommunen til en attraktiv by å bo i, og arbeide i. I denne sammenheng er det ikke rart at Skedsmo kommune, i likhet med mange andre kommuner i Osloregionen, forventer en sterk befolknings- og næringsvekst i årene som kommer.

Skedsmo kommune er en av de kommunene i landet som har hatt sterkest befolkningsvekst de siste årene. Siden 1991 til 2013 har befolkningen økt med ca. 44 % (Bjørnsen et al. 2013:18). Skedsmo kommune står ovenfor en sterk befolkningsvekst også de kommende årene, og leg ger opp til en årlig vekst på ca. 2 % i perioden 2015 - 2026 (Skedsmo kommune 2014b). Når det gjelder befolkningssammensetningen i kommunen var aldersgruppen 36 til 66 den klart største i 2012, og utgjorde mer enn 43 % av kommunens innbyggere (Bjørnsen et al. 2013:20).

Boligsammensetningen i kommunen består av 28 % eneboliger, 27 % boligblokker, 20 % rek kehus, kjedehus og andre småhus, 15 % eneboliger og 10 % bygninger for bofellesskap og an dre bygningstyper (Bjørnsen et al. 2013:32). Generelt sett er også boligene i Skedsmo mindre i areal og har færre rom sammenlignet med like boliger i nabokommunene til Oslo (Bjørnsen et al. 2013).

Det er omtrent 28 000 arbeidsplasser i kommunen, og Skedsmo har et stadig voksende nær ingsliv (Skedsmo kommune 2014b:10). Skedsmo kommune har hatt en prosentvis økning i antall arbeidsplasser på 29,4 % siden 2000, noe som er høyere enn både Akershus og lands gjennomsnittet (Skedsmo kommune 2014b). Handel er den største bransjen i næringslivet i Skedsmo, og står for 30 % av sysselsatte i privat sektor. Handel utgjør en andel av kommunens næringsliv som er nesten dobbelt så stor som på landsbasis (Skedsmo kommune 2014b:10). Andre bransjer som har bidratt til sterk næringsvekst i kommunen er bygg og anlegg og per sonlig tjenesteyting. Rundt 2/3 av kommunens yrkesaktive befolkning har sin arbeidsplass i andre kommuner, de fleste i Oslo.

Kunnskapsbyen Lillestrøm har også vært med på å videreutvikle næringslivet og forsknings- og utdanningsmiljøet i kommunen. Kunnskapsbyen Lillestrøm er en interesseorganisasjon som ble etablert i Skedsmo kommune i 2000, hvor Skedsmo kommune tok initiativet til etablerin gen og samlet bedrifter, forskningsinstituttet og utdanningsinstitusjoner i Lillestrøm-området, Akershus fylkeskommune og Skedsmo kommune (Kunnskapsbyen Lillestrøm 2009).

I tillegg til å være en stasjonsby, er også Lillestrøm blitt kåret til Norges beste sykkelby i 2008, 2010 og 2012 (Skedsmo kommune 2014d). Det er lagt til rette for bruk av sykkel i hele kom munen.

Analyse 92 Analyse 93

# DAGENS SITUASJON

Rådhuset i Skedsmo ligger i tilknytning til Rådhusparken i Lillestrøm, vest for jernbanen. For å komme seg til Skedsmo Rådhus har bygget adkomst både fra Jonas Lies gate og Brogata. I tillegg ligger rådhuset i kort gangav stand fra Lillestrøm bussterminal og togstasjonen. På denne måten er det god tilgjengelighetet til rådhuset.

# GOVERNANCE OG DELTAKELSE

Skedsmo Rådhus

N

0 150

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Er kommunens utfordringer og problemer tydelig for mulert i kommuneplanen?

Skedsmo har ikke noen klare formuleringer på hva kommunens utfordringer og problemer er, men no av det kommer likevel frem indirekte. Den største utfordrin gen Skedsmo kommune står ovenfor er tilsynelatende utbyggingspresset i kommunen. Skedsmo opplever ut byggingspress både i forbindelse med befolkningsvekst, innvandring, næringsutvikling og arbeidsplassutvikling (Skedsmo kommune 2014b).

På hvilken måte inviterer kommunen til åpne og inklu derende diskusjoner rundt eventuelle utfordringer og problemer?

Skedsmo kommune har et eget underkapittel i kom muneplanen som tar for seg medvirkning. Her trekker kommunen frem at medvirkningsprosesser må "legges opp på en måte som sikrer at alle befolkningsgrupper blir hørt, uavhengig av alder, kulturell og sosial bakgrunn" (Skedsmo kommune 2014b:26). Skedsmo er også særlig opptatt av at det rettes oppmerksomhet mot de gruppene som selv ikke tar initiativ for å bli hørt. I tillegg mener kommunen at "nye metoder for kommunikasjon og dialog mellom kommunens tjenesteapparat og innbyggere vil styrke innbyggernes medvirkning i utforming av tjenestetilbudet og kan sikre at innbyggerne er godt informer om hva de kan forvente og hva de selv må håndtere i hverdagen" (Skedsmo kommune 2014b:26).

Hvordan behandles samarbeid med ulike aktører og organisasjoner i kommuneplanen?

I kommuneplanens forord kommer det tidlig frem at Skedsmo i stor grad satser på godt samarbeid og samhan dlinger med ulike aktører og organisasjoner: "Skedsmo kommune ønsker gjennom kommuneplanen å invitere til økt samhandling på tvers av samfunnssektorer, forvaltningsnivåer og kommunegrenser for å nå egne og felles utviklingsmål" (Skedsmo kommune 2014b:2). Videre gjennom kommuneplanen nevnes samarbeid i flere sam menhenger; "Gjennom arealplanlegging må man sikre at de fysiske avtrykk av veksten, når det gjelder lokalisering og utforming, ikke blir til skade men til gavn for kommunens og regionens innbyggere. Dette krever at kommunen legger tydelige føringer for utbyggingsprosjekter og nye etableringer, og innleder tidlig samarbeid med investorer og andre utviklingsaktører" (Skedsmo kommune 2014b:12). "Skedsmo kommune kan ikke over lengre tid stenge vekst og endringer ute, men kan ved sin innsats på flere områder og gjennom samarbeid med andre kommuner og aktører, bidra til at de muligheter som skapes av endringer og vekst utnyttes til beste for innbyggernes velferd, helse og levekår" (Skedsmo kommune 2014b:6).

Analyse 94 Analyse 95

# DAGENS SITUASJON

I Lillestrøm sentrum finnes flere parker og grøntom råder i en ellers tett bebygd by. Litt øst i Lillestrøm ligger Sørumsparken, som er en av de eldste parkene i Lillestrøm. På sommerstid benyttes parken til blant annet å arrangere konserter og sangkvelder, mens den på vinteren benyttes som skøytebane (Skedsmo kommune 2014e). Andre parker i sentrum er Vollaparken, Elve bredden Kunstpark og Kanalparken. I alt har Lillestrøm listet opp 14 parker i Lillestrøm sentrum (Skedsmo kom mune 2014a), kun åtte av disse er markert i kartet.

I Lillestrøm ligger også Akershus kunstsenter og Lillestrøm Kultursenter. Lillestrøm Kultursenter ligger med inngang fra Kirkegata, og er en arena for nær sagt alle mulige kulturelle uttrykk, men også for kurs/kon feranser, events og TV-produksjoner (Lillestrøm Kul tursenter). Senteret rommer blant annet konferanserom, selskapslokale, restaurant/kafé, klubbscene og teater scene. I tillegg ligger K12 i Lillestrøm sentrum. Dette er kulturverksteder, som er et tilbud til ungdom som er interessert i musikk, foto, kunst osv.

Ellers i sentrum finnes en rekke treningssentere og restauranter/kaféer. Kino finnes også. Det største idrettsanlegget finnes nord-øst for sentrum, på Åråsen. Her ligger Åråsen stadion, hvor eliteseriekamper i fotball spilles, Lillestrøm stadion består av fotballbaner og tren ingsfelt for fotball, amerikansk fotball og rugby (Skedsmo kommune 2013). I tillegg ligger Skedsmohallen, LSK-hal len og Romerike friidrettsstadion her. Sørum Fritidsgård ligger også like i nærheten. Fritidsgården tilbyr aktivi teter for funksjonsfriske og funksjonshemmede, hvor hovedaktivitetene er ridning og stell av dyr.

### S O S I A L E O G K U LT U R E L L E STRATEGIER

Sosiale aktiviteter Kulturelle aktiviteter Trening/helseaktiviteter Park-/skogsområder

Lillestrøm Kultursenter

Akershus Kunstsenter

Egon Lillestrøm

N

0 150

Sørumparken

Åråsen stadion

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke mål/strategier fremmer kommuneplanen i forbin delse med kultur- og fritidsaktiviteter?

Skedsmo kommune satser stort på kultur i kommunen, og har derfor et mål om at "Skedsmo skal være regionens mest interessante besøksmål og Østlandets beste bosted for alle som er opptatt av kultur" (Skedsmo kommune 2014b:21). For å nå dette målet er det også definert en strategi: "Ivareta bredde og mangfold i Skedsmos kulturliv" (Ibid). Skedsmo kommune mener at kultur er med på å fremme folkehelsen blant annet gjennom opplevels er, deltakelse, positive møteplasser, sosial inkludering og aktivitet.

Hva sier Skedsmo kommune om møteplasser i kommune planen?

Skedsmo kommune skal bidra til et mangfold av møteplasser og sosiale arenaer for alle befolkningsgrup per, og til et trygt og trivelig uteliv og dermed forebygge kriminalitet og rusrelatert vold (Skedsmo kommune 2014b:26). Også "ved utvikling av nye boområder, og som en del av befolkningsutviklingen er det nødvendig å planlegge for gode og sentrale kulturelle møteplasser" (Skedsmo kommune 2014b:15). Skedsmo kommune sier også at "naturområdene utenfor byen skal gjøres tilgjengelig for befolkningen gjennom etablering av et sammenhengende grønnstrukturnett bestående av turveier, gang- og sykkelveier, torg og parker, som kobler sammen byen og de omliggende naturområdene" (Skedsmo kom mune 2014b:14).

Hvordan blir trygghet ivaretatt i kommuneplanen? Skedsmo kommune mener at "strategier for by og tettstedsutvikling bidrar til å skape gode og trygge oppvekstvilkår, grønnstruktur og rekreasjonsområder" (Skedsmo kommune 2014b:26). I kommuneplanen sier også kommunen at arealplanleggingen skal sikre trygge og gode møteplasser, og at det sal legges til rette for å skape trygge og utfordrende arenaer for læring og utfoldelse for alle barn og unge.

På hvilken måte er behovet til individer og grupper med spesielle behov omtalt i planen?

Skedsmo kommune sier i at "kommunen vil i samarbeid med private utbyggere sørge for at bygninger og offentlige arenaer er universelt utformet. Dette handler om å skape tilgjengelighet slik at alle skal kunne delta uavhengig av funksjonsevne" (Skedsmo kommune 2014b:26).

I Lillestrøm ligger det totalt seks skoler, to barneskoler, to videregående skoler, en ungdomsskole og en musikk og kulturskole. Alle skolene ligger godt spredt utover sentrumsområdet. I tillegg finnes fem offentlige barnehager, som i likhet med skolene ligger spredt i byen. I tillegg til disse finnes også noen private barnehager, men disse er ikke markert i kartet.

Utover dette har Lillestrøm et eget helsebygg, Romerike helsebygg. Dette bygger rommer blant annet den offentlige tannhelsetjenesten, Blodbanken Lillestrøm, legesenter, Romerike Hjertesenter, Lillestrøm Helsestasjon, kiropraktor, fysioterapi, NAV og legevakt. Lillestrøm politistasjon og Romerike politidistrikt ligger også i Lillestrøm sentrum.

# OFFENTLIGE TJENESTER

Musikk- og kulturskole

Lillestrøm videregående skole

Romerike Helsebygg

N <sup>0</sup> <sup>150</sup>

Lillestrøm bo- og behandlingssenter

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvordan er offentlige tjenester behandlet i kommuneplanen?

Skedsmo kommune har i sin kommuneplan et eget kapittel som omhandler sosial infrastruktur. Her tydeliggjør Skedsmo at de "som tjenesteyter innenfor kultur, utdanning og helse- og sosialomsorg, er kommunen også eiendomsforvalter og – utvikler og gjennom hensiktsmessig lokalisering av institusjoner kan kommunen styrke deler av kommunen, styre utviklingen og være et forbilde for andre eiendomsutviklere" (Skedsmo kommune 2014b:14). Videre sier kommuneplanen at sosial og kulturell infrastruktur forutsettes bygget ut i tilsvarende takt som befolkningsveksten, slik at kommunen kan møte behovene til innbyggerne (Skedsmo kommune 2014b).

På hvilken måte er tilgjengeligheten til offentlige tjenester omtalt i planen?

En viktig faktor som Skedsmo kommune påpeker er spørsmålet om hvor kommunen skal lokalisere nødvendig offentlig tjenesteyting som skole, barnehage, sykehjem, omsorgsboliger, kulturelle møteplasser og boligsosiale virkemidler. Skedsmo kommune hevder at "rett lokalisering av institusjoner må i hovedsak skje med utgangspunkt i brukernes behov" (Skedsmo kommune 2014b:14). Et eksempel kommunen viser til her er at institusjoner med korttidsplasser og rehabiliteringsplasser bør ha en sentral beliggenhet, nær kollektivknutepunkt og bymiljøer, mens langtidsplasser og sykehjemsplasser for personer med demens kan ha en mer perifer beliggenhet.

Hvordan behandles strategier om offentlige tjenester opp mot boligmarkedet i kommunen?

Kommuneplanen viser at sosial og kulturell infrastruktur forutsettes bygget ut i takt med befolkningsveksten, slik at kommunen kan møte behovene til innbyggerne (Skedsmo kommune 2014b).

Boligsammensetningen i Lillestrøm er variert. Andelen eneboliger er noe større enn både blokkbebyggelse og rekkehus/tomannsbolig, men ikke mye større. Andelen boligblokker er også ganske stor i Lillestrøm, som også reflekterer andelen i hele Skedsmo kommune (27 %). Noen områder utpeker seg som rene boligblokk-områder, da spesielt nord-øst for jernbanestasjonen. Noen mindre områder i nær tilknytning til elva utpeker seg også som boligblokk-områder. Ellers kan området nord-vest for jernbanestasjonen trekkes frem, hvor den største andelen bebyggelse består av rekkehus. (se sirklene markert i kartet). Resten av sentrum har en god blanding av både eneboliger, rekkehus og boligblokker.

# BOLIGPOLITIKK

N <sup>0</sup> <sup>150</sup>

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke boligtyper etterspør markedet i kommunen? Og tar kommunen hensyn til dette i kommuneplanen?

Den største gruppen tilflyttere til kommunen er unge barnefamilier. Kommuneplanen sier videre ingenting om hvilke boliger Skedsmo har tenkt å bygge.

Legges det til rette for variert boligsammensetning?

Delvis. Skedsmo kommune har definert en strategi som sier at det skal "legges vekt på å utvikle en høy kvalitet og mangfold i tilbudet av boliger, bomiljøer og fysiske omgivelser generelt, og vurdere boligtyper og – størrelser konkret ved behandling av de enkelte planer og prosjekter" (Skedsmo kommune 2014b:9).

Bygger kommunen boliger selv eller er det andre aktører med dette ansvaret?

Det kommer frem i kommuneplanen at Skedsmo kommune skal "legge til rette for og gi føringer for boligbygging og stedsutvikling som skaper tilbud for grupper kommunen særlig ønsker som innflyttere" (Skedsmo kommune 2014b:9). Videre står det lite om kommunens ansvarsområde.

Tas kommunens boligsosiale oppgaver opp i kommuneplanen? Eventuelt hvilke?

Nei, men kommunen har, eller skal utarbeide en egen boligsosial handlingsplan.

Analyse 100 Analyse 101

# DAGENS SITUASJON

Lillestrøm er et kollektivknutepunkt, hvor jernbanen går rett gjennom sentrum. Dette betyr at også Lillestrøm har togstasjon i sentrum. På denne måten er det lett å komme seg til og fra byen. Når det gjelde buss, har Lillestrøm en grei dekning av bussholdeplasser. Byen har 11 busshold eplasser i sentrum, hvor bussene går langs de største veiene. Bussen går blant annet på Fetveien, som går rundt Lillestrøm på østsiden, på Fv381, på Storgate og i Alexan der Kiellands gate.

I tillegg til kollektivtrafikken, er Lillestrøm kåret til årets sykkelby tre ganger. Dette betyr at sykkelveinettet i Lillestrøm er stort og godt. Lillestrøm har også innført et bysykkelsystem i byen, hvor de har 50 bysykler fordelt på fem stasjoner rundt om i Lillestrøm. Disse stasjonene er marker i kartet, og ligger ved Lillestrøm stasjon, Thon Hotell Arena, Torvgata, Stortorget og ved Åråsen stadion. Byen har et rutenett som gjør bevegelseslinjene rette og lette, som igjen fører til bedre fremkommelighet for alle trafikantgrupper.

### T R A N S P O R T O G TILGJENGELIGHET

Bussholdeplass Togstasjon Bysykkelstasjon Gågate

N

0 150

ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvordan behandles myke trafikanter i kommuneplanen? Skedsmo sier i sin kommuneplan at det skal tilrettelegges for at buss, syklende og gående sikres god fremkomme lighet på veger og gater, og at en prioritering av gående og syklende vil hjelpe å styre reisemiddelvalget bort fra personbil (Skedsmo kommune 2014b:14). Gående og syklende er videre ivaretatt gjennom grønnstruktur, hvor Skedsmo kommune sier at et godt bymiljø er bundet sammen av stille gater, gang- og sykkelveier, turløyper og grøntdrag, og at naturområdene utenfor byen skal gjøres tilgjengelig for befolkningen gjennom sammenhengende grønnstrukturnett av turveien, gang- og sykkelveier, torg og parker (Skedsmo kommune 2014b:13-14). Dette skal koble sammen byen med de omkringliggende naturom rådene. Skedsmo kommune fokuserer også på at det skal tilrettelegges for trygge skoleveier for gående og syklende (Skedsmo kommune 2014b:14).

Skedsmo kommune vil også videreføre arbeidet med et sammenhengende sykkelveinett og hovedplan for gående (Skedsmo kommune 2014b:16)

På hvilken måte er tilgjengelighet til kollektivtransport

ivaretatt i kommuneplanen? "For å minske behovet for transport må planlegging legge til rette for at mange daglige gjøremål ligger nær kollektivknutepunkt, og at busser, syklende og gående sikres god framkommelighet på veger og gater. Transport- og arealkrevende virksomhet må lokaliseres i umiddelbar nærhet til hovedgatenettet" (Skedsmo kommune 2014b:14).

Hvilket fokus er det på universell utforming i forbindelse med offentlig transport i kommuneplanen?

Universell utforming nevnes ikke i sammenheng med offentlig transport i planen.

Analyse 102 Analyse 103

# DAGENS SITUASJON

Det som utpeker seg i byen, er det store næringsbygget som ligger plassert sør i Lillestrøm. Dette bygget rommer en internasjonal arena for messer og kongresser. Dette er det Norges Varemesse som står for. Målet deres er å fre mme norsk næringsliv, og arrangerer på denne måten en rekke messer, utstillinger, kongresser, konserter og driver virksomhet i forbindelse med dette (Norges Varemesse 2011). Utenom dette ser det ikke ut til å være mye stor næringsvirksomhet i selve byen.

Handel er det derimot mye av i sentrum. Det finnes to kjøpesentre i byen, en på hver side av jernbanen. Kjøpesenteret som ligger på nordsiden av jernbanen, Lillestrøm Torv, rommer 73 butikker/restauranter. I tilknytning til dette kjøpesenteret finnes også noen han dlegater, hvor man finnes detaljhandel i første etasje med kontorer og/eller boliger i de øvrige etasjene. Dette er nok det største handleområdet i byen, selv om man også finner detaljhandel på sørsiden va jernbanen også.

I tillegg til detaljhandel i sentrum, finnes også noe kon torbebyggelse innimellom all handelen. Øst for kjøpe senteret Lillestrøm Torv ser det ut til å være noen rene kontorbygg.

# NÆRINGSUTVIKLING

Næring Detaljhandel Kontor Handlegate

Lillestrøm Torv

Skatt øst avdeling Lillestrøm

N

0 150

Norges Varemesse

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke mål/strategier har kommunen i forbindelse med næringsutvikling i kommuneplanen?

Skedsmo kommune har et mål om at kommunen skal være en motor for næringsutvikling i regionen, noe som "innebærer at Skedsmo og Lillestrømregionen utvikler en variert, robust og fremtidsrettet næringsstruktur med en betydelig andel bedrifter som er nasjonalt og internasjonalt rettet, er kunnskapsbaserte og har god lønnsevne" (Skedsmo kommune 2014b:10). I tilknytning til dette har også Skedsmo utarbeidet noen strategier. Disse handler om å legge til rette for kontorbebyg gelse, særlig i Lillestrøm sentrum. Her skal kommunen i samarbeid med investorer og utbyggere fremme en byutvikling som styrker kommunen som etableringssted for kontor- og kunnskapsbedrifter, blant annet gjennom en sentrumsutvikling med sterk vekt på urbane bo-, oppholds- og opplevelseskvaliteter (Skedsmo kommune 2014b:11). Kommunen har også en strategi om å utvikle kunnskapsindustri og kompetanse. Dette skal gjøres ved at kommunen medvirker i samarbeidsprosesser med Høgskolen i Oslo og Akershus, forskningsinstitut tene, Kunnskapsbyen Lillestrøm og næringslivsorgan isasjonene om å skape næringsmessige virkninger av kunnskapsmiljøet (Ibid).

Fremmes et variert arbeidsmarked i kommuneplanen? Eventuelt hvordan?

Målet til Skedsmo kommune er at "Skedsmo skal være en motor for næringsutvikling i regionen" (Skedsmo kommune 2014b:10). Ifølge Skedsmo innebærer dette at kommunen utvikler en variert, robust og fremtidsrettet næringsstruktur. For å oppnå et variert arbeidsmarked i Skedsmo kommune, har de blant annet definert en strate gi som handler om å tiltrekke seg kontorbebyggelse, noe som Skedsmo kommune tidligere ikke har lyktes med (Skedsmo kommune 2014b:11).

Hvordan behandles handel i kommuneplanen? Er det definert egne strategier?

I kommuneplanen kommer det frem at handel er den klart største bransjen i næringslivet i Skedsmo og utgjør 30 % av sysselsatte i privat sektor. "Handel utgjør en andel av kommunens næringsliv som er nesten dobbelt så stor som handelens andel på landsbasis" (Skedsmo kommune 2014b:10).

Skedsmo snakker om samarbeid og samhandling i forbindelse med all utvikling i sin kommuneplan, og har dermed generelle formuleringer når det gjelder dette tema. De er imidlertid klare på at slike samarbeids- og samhandlingsprosesser må skje tidlig i utviklingsprosesser og at det er viktig for kommunen å legge tydelige føringer. Det at kommunen legger så tydelige føringer kan ha betydning for to ting. For det første kan det bety at kommunen vet nøyaktig hva de vil og hvordan de skal oppnå det, og viser det gjennom føringene. På den andre siden kan dette bety- og føre til at kommunen er låst til føringene og er dermed ikke åpne for nye diskusjoner og løsninger. Videre er Skedsmo kommune flinke til å tenke på innbyggerne sine, og sier at samarbeidsprosesser skal ende i løsninger som er til det beste for innbyggerne. Dette gjenspeiler seg også videre i kommuneplanen når de snakker om medvirkning, hvor det er viktig for kommunen at medvirkningsprosesser skal sikre at alle befolkningsgrupper skal bli hørt, i tillegg til at de har et ekstra fokus på grupper som selv ikke kan ta initiativ til å bli hørt. Skedsmo vil også utarbeide nye metoder for kommunikasjon og dialog mellom kommunens tjenesteapparat og innbyggere, og mener dette vil styrke innbyggernes medvirkning i den videre utviklingen.

Sosiale og kulturelle aktiviteter er et stort satsningsområde for Skedsmo kommune, hvor de legger vekt på at et godt kulturliv er avhengig av en satsning på mangfold og bredde, og at det er i en kombinasjon av topp- og breddesatsning et godt kulturliv skapes. I tillegg legger kommunen vekt på at det også er viktig å utvikle gode arenaer for det uorganiserte kulturlivet. Møteplasser er viktige i denne sammenheng. Kommunen mener at møteplasser kan være et godt virkemiddel for en ønsket utvikling, samtidig som det vil skape sosial og kulturell kapital. Videre er også parker viktige for kommunen. Ut i fra kartleggingen av dagens situasjon er det tydelig at Skedsmo allerede har en rekke parker i sentrum, men ønsker likevel å videreutvikle dette. Målet er at alle naturområdene og de sosiale og kulturelle arenaene skal være tilgjengelige for alle, uansett funksjonsevne. Kommunen vil derfor, i samarbeid med private utbyggere, sørge for at alle bygninger og offentlige arenaer er universelt utformet. Kommunen ønsker også å skape gode og trygge møteplasser, og spesielt for barn og unge i kommunen. Ellers sies det lite om trygghet.

Kommunen tydeliggjør at gjennom hensiktsmessig lokalisering av offentlige tjenester kan de styrke utviklingen i kommunen. Skedsmo sier også at sosial infrastruktur skal bygges ut i takt med befolkningsveksten slik at kommunen kan møte behovene til innbyggerne. I tillegg er kommunen opptatt av lokalisering av offentlige tjenester, og at rett lokalisering skjer med utgangspunkt i brukernes behov. Dette strategiområdet er på denne måten godt ivaretatt i kommuneplanen til Skedsmo. Boligpolitikken i kommuneplanen er imidlertid svak. Kommunen sier ingenting om hvilke boligtyper de trenger eller har tenkt å bygge i fremtiden, og de tar heller ikke opp sine boligsosiale oppgaver. Skedsmo er heller ikke klar på sitt ansvarsområde når det kommer til boligbygging. Når det gjelder boligsammensetningen i kommunen, har Skedsmo variert boligsammensetning i dag, men de sier lite om kommunens fremtidige planer om dette.

I kommuneplanen kommer det frem at Skedsmo skal legge til rette for at buss, syklende og gående skal sikres god fremkommelighet på veger og gater. Kommunen sier også at gående og syklende skal ivaretas gjennom grønnstrukturen i kommunen, og mener at et godt bymiljø et bundet sammen av stille gater og sykkel- og gangveier. Kommunen har på mange områder lyktes med sykkelplanleggingen i kommunen, og har blitt kåret til Norges beste sykkelby tre ganger. Kommunen er også opptatt av tilgjengeligheten til kollektivtransporten, og legger opp

# OPPSUMMERING - SKEDSMO KOMMUNE

til å lokalisere mange daglige gjøremål i nær tilknytning til kollektivknutepunktene. Dagens situasjon viser også at Lillestrøm har grei bussdekning, selv om bussen ikke kjører i alle de små gatene i byen. Ut ifra dette er transport og tilgjengelighet et sterkt tema i Skedsmo sin kommuneplan. Universell utforming nevnes imidlertid ikke i forbindelse med offentlig transport.

Skedsmo og Lillestrøm ønsker å utvikle en variert, robust og fremtidsrettet næringsstruktur, og fokuserer her spesielt på bedrifter som er nasjonalt eller internasjonalt rettet og er kunnskapsbaserte. For å oppnå dette satser kommunen i stor grad på samarbeid med investorer og utbyggere. Den største bransjen i næringslivet i Skedsmo er handel, noe som også er tydelig gjennom kartleggingen av dagens situasjon. Kommunen har derfor ikke noen strategier som går direkte på handel.

Under er en illustrasjon som viser hvor godt strategiområdene er representert i kommuneplanen og hvordan Skedsmo kommune har klart å ivareta sosial bærekraft. De lyse rutene representerer hva som er mangelfullt i kommuneplanen.

sosial bærekraft er ivaretatt i kommuneplanen til Skedsmo kommune.

Skedsmo kommune har 59 virkeområder fordelt på fire sektorer i sin organisering av kommunen (Skedsmo kommune 2014c). De største sektorene her er helse og sosialsektoren og utdanningssektoren. Disse sektorene kan ses i sammenheng med strategiområdet offentlige tjenester, som også vist i illustrasjonen over. I denne sammenheng stemmer fokuset i kommuneplanen overens med størrelsen på sektorene i organisasjonskartet. Den største sektoren er best ivaretatt i kommuneplanen. Ellers i planen er det et jevnt godt fokus på de ulike strategiområdene, hvor ingen av strategiområdene er helt fraværende i kommuneplanen. I den forbindelse kan man tenke seg at alle sektorene i organisasjonskartet har vært delaktige i utarbeidelsen av kommuneplanen, og at alle har fått sagt sitt. Det er ingen som har sittet alene å skrevet planen uten innspill fra de ulike sektorene i kommunen.

Strategiområdet som er svakest i kommuneplanen er boligpolitikk. Skedsmo har ikke et eget virkeområdet eller en egen sektor som handler om bolig eller eiendom i sitt organisasjonskart. Dette kan være en forklaring på hvorfor boligfokuset i kommuneplanen er relativt mangelfullt og svakt. Videre mangler kommuneplanen til Skedsmo ulke undertema i tilknytning til strategiområdene. Dette er relativt små tema, men tema som likevel er veldig viktige for sosial

### S A M M E N H E N G E N M E L L O M S T R A T E G I O M R Å D E N E OG SKEDSMO KOMMUNES ORGANISERING

Når det gjelder sammenhengene mellom strategiområdene, er dette belyst i varierende grad i kommuneplanen. Blant annet sier kommunen at "ved utvikling av nye boområder, og som en del av befolkningsutviklingen er det nødvendig å planlegge for gode og sentrale kulturelle møteplasser" (Skedsmo kommune 2014b:15). Her viser kommunen at møteplasser ikke bare er viktige i seg selv, men de er også viktige for andre strategiområder, i dette tilfelle boligpolitikk. Skedsmo kommune ønsker også å styrke kommunen som etableringssted for kontorog kunnskapsbedrifter. Dette har kommunen tenkt å oppnå gjennom sentrumsutvikling med sterk vekt på urbane bo-, oppholds- og opplevelseskvaliteter (Skedsmo kommune 2014b:11). Her viser også Skedsmo at næringsutviklingen i kommunen er avhengig av andre strategiområder for å kunne utvikles slik kommunen ønsker. På denne måten kan ikke næringsutviklingen i kommunen planlegges for uavhengig av andre strategiområder. Ellers sier kommunen lite om strategiområdene i sammenheng.

# SKI KOMMUNE

på sporet til fremtiden

Ski kommune ligger i Akershus, og grenser til Oslo i nord, Enebakk i øst, Hobøl i sør og til Ås og Oppegård i vest. Ski kommune har et areal på 166 km2 og en befolkning på 29 307 (SSB 2013). Av de tre kommunene som benyttes i denne oppgaven er Ski den kommunen som er størst i areal, men færrest antall innbyggere. Ski består av Ski by og tettstedet Langhus. Ellers består kommunen av 102,12 km2 produktiv skog, 2 000 da offentlig grøntareal, 5 500 da annen utmarksareal og bare 9 000 da bebygget areal, som er benyttet til for eksempel bolig, næring, veier osv. (Ski kommune 2015b).

Jernbanen kom til Ski i 1879, da jernbanelinjen Oslo – Halden ble åpnet (Statens vegvesen 2015). Dette åpnet for stor utvikling rundt Ski, og kan ses på som hovedgrunnen for at byen eksisterer i dag. En jernbanestasjon i Ski hadde stor betydning for etablering av infrastruktur, bebyggelse og forretninger i tilknytning til stasjonen. Ski er i dag en viktig stasjonsby i Osloregionen, og står ovenfor store endringer med tanke på stasjonens rolle. I forbindelse med Follobanenprosjektet skal det utarbeides et dobbeltspor mellom Oslo og Ski og en betydelig oppgradering av Ski stasjon vil finne sted. Dette vil gjøre at det kun skal ta 11 min å reise fra Ski til Oslo med tog, hvor det i dag tar ca. 20 min.

I likhet med de to andre kommunene står også Ski kommune ovenfor stor befolkningsvekst og næringsvekst. Innbyggertallet i Ski kommune har gått fra å være nede i 7 498 i 1950 til å ha kommet opp i over 29 000 i dag (Ski kommune 2011:8). I perioden fra 2009 til 2022 legger ski kommune opp til en gjennomsnittlig årlig vekst på 2 %. Ski kommunes befolkning er relativt ung og med gunstig aldersfordeling. Andelen barn og unge ligger over gjennomsnittet både for Akershus og landsgjennomsnittet, og andelen over 67 ligger under gjennomsnittet i fylket (Ski kommune 2011:8).

Boligsammensetningen i Ski kommune er ikke variert. De fleste som bor i Ski bor i enebolig, og dette utgjør 84 %, mens det kun er 16 % leilighetsbygg i kommunen (Statens vegvesen 2015:110).

Ved utgangen av 2009 hadde Ski kommune 14 550 sysselsatte personer i kommunen, disse hadde alle bosted i kommunen. Antall registrerte arbeidstakere med arbeidssted i Ski var på 13 022, fordelt på 2 478 foretak (Ski kommune 2011:32).

Ski Rådhus ligger helt nord i Ski sentrum, i tilknytning til rådhusparken og skateparken. For å komme seg til Ski Rådhus har bygget gangadkomst fra Brageveien, via Idrettsveien. Med bil kommer man seg til rådhuset via Kirkeveien, med parkering like ved rådhuset. Busshold eplass finnes også på Kirkeveien, samtidig som det er relativt kort gangavstand fra togstasjonen og Ski Busster minal.

# GOVERNANCE OG DELTAKELSE

Ski Rådhus

N

0 150

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Er kommunens utfordringer og problemer tydelig for mulert i kommuneplanen?

Innledningsvis sier kommunen at "kommuneplanen skal ta stilling til langsiktige utfordringer, mål og strategier for Ski som lokalsamfunn og organisasjon" (Ski kom mune 2011:5). Ski har også et eget kapittel tidlig i planen som tydelig presenterer utfordringene kommunen står ovenfor, både på regionalt nivå og på lokalt nivå. Blant disse utfordringene er befolkningsvekst, sterk økning i antall eldre, vekst i biltrafikk, effektivitet og attraktivitet, både som lokalsamfunn og arbeidsgiver (Ski kommune 2011:6-7). Ski kommunes utfordringer er på denne måten tydelig formulert i kommuneplanen. Problemer nevnes ikke.

På hvilken måte inviterer kommunen til åpne og inklu derende diskusjoner rundt eventuelle utfordringer og problemer?

Kommuneplanen inneholder kun et lite avsnitt om kvalitet, kunnskapsbygging og medvirkning. Fokuset i avsnittet ligger på kvalitet og kunnskapsbygging, mens medvirkning ikke blir nevnt i det hele tatt. Ifølge kom munen krever god byutvikling "ikke bare riktig organisering, men også bred kunnskap om hvordan urbane kvaliteter skapes. (…) Læring og inspirasjon gjennom målrettet kontakt med utdanningsinstitusjoner og andre faglige utviklingsmiljøer vil bli tillagt økt vekt, sammen med nye metoder for innbyggerinvolvering" (Ski kom mune 2011:18-19). Ski kommune har utarbeidet en strategi som sier at kommunen skal utvikle nye metoder for medvirkning og innbyggerinvolvering (Ski kommune 2011:20). På denne måten har Ski sikret minstekravet for medvirkning etter plan- og bygningsloven. Kommunen har ikke noe fokus på barn og unge i en slik prosess, hell er ikke grupper som krever ekstra tilrettelegging.

Hvordan behandles samarbeid med ulike aktører og organisasjoner i kommuneplanen?

For å svare på de utfordringene kommunen står ovenfor, mener Ski kommune at et tettere regionalt samarbeid er vesentlig (Ski kommune 2011). Her fokuserer kom munen på samarbeid om næringsutvikling og samordnet areal og transportutvikling spesielt. Under verdiskaping og arbeidsplasser finnes et eget avsnitt om akkurat dette samarbeidet. Her sier kommunen at "et sentralt element i kommunens næringspolitikk er å avklare hva som er kommunens rolle i næringsutviklingen, og legge til rette for godt samarbeid og avklarte forventninger aktørene imellom. (…) Ski kommune vil være aktiv tilrettelegger for samarbeid både med lokalt næringsliv, regionale myndigheter og FoU-miljøer" (Ski kommune 2011:36).

I Ski sentrum finnes et lite parkområde rett foran rådhuset, som kalles Rådhusparken. Denne parken/ møteplassen er relativt ny, og er blitt populær blant inn byggerne i Ski. I tilknytning til denne parken/møteplas sen er det også blitt utarbeidet en skatepark. Denne lig ger på østsiden av rådhuset, og blir flittig brukt av byens ungdommer. Ellers finner vi Waldemarshøy – Kapelldam men like nord for rådhuset, som er en av få grøntområder ved Ski sentrum.

Vegg i vegg med rådhuset ligger Rådhusteateret. Råd husteateret drives av kulturavdelingen i Ski og består av to saler, hvor den største rommer 365 gjester, mens den minste rommer 60-100 gjester (Rådhusteateret). Råd husteateret er ment å være et lavterskeltilbud, hvor loka le arrangører leier seg inn og kjører egne arrangementer (Ibid). Dette kan være alt fra skoler, teatergrupper, dansegrupper, jazzklubb og ungdommens kulturmøn string. Samtidig prøver de også å presentere profesjonelle utøvere, i tillegg til at salene også benyttes til konferanser og seminarer.

Ellers i Ski sentrum finnes Ski kinosenter, en rekke tren ingssentere, kaféer og restauranter. Det største idrettsan legget er lokalisert øst for Ski sentrum, og kalles Ski idrettspark. Denne idrettsparken består av kunstgress baner, gressbaner, friidrettsbane, tennishall, utendørs tennisbaner, ishall, håndballhaller og klubbhus (Ski IL Alliansen).

### S O S I A L E O G K U LT U R E L L E STRATEGIER

Sosiale aktiviteter Kulturelle aktiviteter Trening/helseaktiviteter Park-/skogsområder

Rådhusteateret

Waldemarshøy - Kapelldammen

Ski kinosenter

N

0 150

Ski idrettspark

ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke mål/strategier fremmer kommuneplanen i forbin delse med kultur- og fritidsaktiviteter?

For Ski kommune er kultur noe av det som gjør kom munen til et attraktivt sted både for innbyggere og til reisende. I denne sammenheng er det viktig for Ski med gode kulturelle møteplasser som bibliotek, kulturhus, kulturskole, idrettsarenaer og gode øvingslokaler (Ski kommune 2011:52). I kommuneplanen er det definert mål for kultur og idrett (Ski kommune 2011:52-53):

"Mål, kultur og idrett: - En levende by og gode tettsteder med bredt og tilgjengelig tilbud for egenaktivitet og kultur- og idrettsopplevelser. - Gode kultur- og fritidstilbud til unge, både organisert og uorganisert.

- Levende, variert og inkluderende organisasjonsliv. - Gode sosiale og kulturelle møteplasser. - Godt bevarte kulturminner, kulturmiljø og landskap som fremhever Skis identitet".

Hva sier Ski kommune om møteplasser i kommune planen?

Ski kommune har definert en strategi om møteplasser i sin kommuneplan. Denne strategien sier at kommunen skal "bidra til utvikling av gode møteplasser som er tilgjengelig for alle" (Ski kommune 2011:40). I tillegg påpeker Ski kommune at for å gjøre kommunen til et attraktivt sted både for innbyggere og tilreisende, er det "viktig med gode kulturelle møteplasser som bibliotek, kulturhus, kulturskole, idrettsarenaer og gode øvingslokaler" (Ski kommune 2011:52). Gode sosiale møteplasser gir ifølge Ski kommune livskvalitet for den enkelte og liv til byen.

Hvordan blir trygghet ivaretatt i kommuneplanen? Allerede i forordet i kommuneplanen nevnes trygget, og at dette er viktig for kommunen. Dette nevnes med tanke på at Ski kommune ønsker å være en attraktiv by, og at trygghet er en del av det å være attraktiv. Ski viser også i kommuneplanen at de har vært medlem i det internasjo nale nettverket av Trygge lokalsamfunn (Safe Communi ty), som arbeider med forebygging av skader og ulykker (Ski kommune 2011:39)

På hvilken måte er behovet til individer og grupper med

spesielle behov omtalt i planen? "Grønnstrukturen i og tett på Ski sentrum skal ivareta ulike befolkningsgruppers behov for rekreasjon og naturopplevelser nært opp til hjem og arbeid" (Ski kommune 2011:17). For Ski kommune skal universell utforming være "et grunnleggende prinsipp i all planlegging" (Ski kommune 2011:39).

I Ski sentrum og omkringliggende områder ligger det totalt fem skoler, hvorav tre er barneskoler, en ungdomsskole og en videregående skole. Nord-øst for Ski Idrettspark finner vi også Kontra Kulturskole. Dette er Ski kommunes kulturskole, og målet her er å "gi barn og unge i Ski positive opplevelser og en planmessig undervisning av høy kvalitet innenfor musikk- og kulturfag" (Ski kommune 2015a). I tillegg ligger det fem barnehager spredt i området. Sør-øst for Ski sentrum finnes imidlertid hverken skoler eller barnehager.

I tillegg til skoler og barnehager finnes også noen andre offentlige tjenester i Ski sentrum. Vest for jernbanelinjen finnes blant annet Follo politidistrikt og Follo tingrett, i tillegg til Ski kommune hjemmetjenester. Øst for jernbanen ligger blant annet Ski helsestasjon og Ski tannlegevakt. I tillegg er Nordre Follo Brannvesen lokalisert øst for Ski sentrum.

# OFFENTLIGE TJENESTER

Follo Politidistrikt

Ski helsestasjon

N <sup>0</sup> <sup>150</sup>

Ski barneskole

Ski ungdomsskole

Ski videregående skole

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvordan er offentlige tjenester behandlet i kommuneplanen?

Kommunen behandler dette tema i et eget kapittel som Ski har valgt å kalle "Tjeneste- og organisasjonsutvikling». Her fremhever Ski kommune at «den ventede veksten i antall eldre gjør det nødvendig å fokusere spesielt på kapasitet og kvalitet i pleie- og omsorgstjenestene", og at behovet for nye barnehageplasser og kapasitetsproblemer ved de sentrale skolene i Ski tettsted øker (Ski kommune 2011:41). Videre går Ski gjennom flere tema som er viktige i denne sammenheng (Pleie og omsorg, helsetjenester, sosialtjenester, grunnskole, barnehage blant annet) med tilhørende mål og strategier.

På hvilken måte er tilgjengeligheten til offentlige tjenester omtalt i planen?

Lokalisering eller tilgjengelighet til tjenestene som er nevnt under forrige punkt, omtales ikke spesifikt. Ski mener imidlertid at "god og tilgjengelig informasjon om ulike tjenestetilbud, både til innbyggere og samarbeidspartnere, er avgjørende for å få til en bedre helhetlig samordning og koordinering av tjenester" (Ski kommune 2011:43).

Hvordan behandles strategier om offentlige tjenester opp mot boligmarkedet i kommunen?

I kommuneplanen kommer det frem at Ski har rekkefølgebestemmelser i kommuneplanens arealdel, hvor teknisk og sosial infrastruktur må være på plass før boligbygging kan igangsettes (Ski kommune 2011:10, 29).

Boligsammensetningen i Ski er lite variert. Andel en enebolig er den klart største, både for sentrum og kommunen som helhet. I hele kommunen ligger andelen eneboliger på hele 84 %. Noen få rekkehusområder er imidlertid å finne i sentrumsområdet, både øst og sørvest for sentrum (se markert sirkler i kartet). Områdene er små, og utgjør en liten del av boligene i Ski.

I Ski sentrum finnes generelt lite boliger. Noen få bolig blokker er å finne både på øst- og vestsiden av jernbanen (se markert sirkler i kartet). Ellers er hele sentrum ram met inn av eneboliger, og da gjerne villabebyggelse.

# BOLIGPOLITIKK

N

0 150

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke boligtyper etterspør markedet i kommunen? Og tar kommunen hensyn til dette i kommuneplanen?

Det står relativt lite om hvilke boligtyper markedet etter spør i kommuneplanen til Ski kommune. Det er imidler tid tydelig, i likhet med både Asker og Skedsmo, at det forventes en betydelig økning i antall eldre i årene som kommer. Det bør derfor være et fokus på å få utviklet en del boliger i seniormarkedet. Dette er noe som imidlertid ikke er ilagt vekt i kommuneplanen.

Legges det til rette for variert boligsammensetning? Ja, det legges til rette for variert boligsammensetning i kommunen. Kommunen ønsker variasjon i boligtype, boligstørrelse og pris slik at flest mulig kan finne egnet bolig. "Sentrumsboliger, transformasjon av boligområder nært sentrum og nye boligområder på jomfruelig mark krever ulike løsninger, og gir ønsket variasjon både for kommunen som helhet og innenfor det enkelte boligområdet" (Ski kommune 2011:28).

Bygger kommunen boliger selv eller er det andre aktører med dette ansvaret?

Ifølge Ski kommune skal "initiativ til regulering og boligbygging i stor grad gjennomføres av private. Det er ønskelig med god og tidlig dialog med utbyggere om mål og føringer i boligpolitikken" (Ski kommune 2011:30). Vid ere skal Ski kommune stille krav til forhold som berører helse, miljø, sikkerhet, universell utforming, estetikk og barns behov for lek, hvor utbyggingsavtaler skal benyttes som virkemiddel der utbygger og kommunen finner det hensiktsmessig (Ski kommune 2011). Ski er på denne måten aktiv inne i boligpolitikken i kommuneplanen, ved å legge føringer og krav, men kommunen bygger ikke boligene selv.

Tas kommunens boligsosiale oppgaver opp i kommune planen? Eventuelt hvilke?

Ja. Ski kommune har et eget kapittel i kommuneplanen som tar for seg boliger for innbyggere med særskilte be hov. Ski viser at de er klar over de statlige retningslinjene som "pålegger kommunene å medvirke til å skaffe boliger til personer som ikke selv kan ivareta sine interesser på boligmarkedet" (Ski kommune 2011:30). Ski kommune disponerer sosiale boliger fra før, men de anser at be hovet fortsatt kommer til å øke jevnt.

Bussholdeplass Togstasjon Gågate

# DAGENS SITUASJON

Jernbanene går rett gjennom Ski sentrum, og blir i mange sammenhenger sett på som en barriere, spesielt for myke trafikanter. Det positive med en jernbane i sentrum, er et meget sentralt kollektivknutepunkt for tog og buss. Dette gjør at det er lett å komme seg til og fra byen. Utover dette har Ski god dekning av bussholdeplasser, selv om noen holdeplasser ligger relativt nærme hverandre. Ski har i alt 19 bussholdeplasser i nær tilknytning til sen trum. Disse ligger både langs de største innfartsveiene og langs mindre gater mellom boligbebyggelsen. Dette gjør at de fleste som bor i Ski har gode muligheter til å benytte seg av kollektivdekningen i sentrum.

Med tanke på de myke trafikantene i sentrum er det tydelig at de kommer i andre rekke. Bilen blir i stor grad prioritert. Gatenettet i Ski er også differensiert, og vil skape noen vanskeligheter for fremkommeligheten, kan skje spesielt for myke trafikanter.

### T R A N S P O R T O G TILGJENGELIGHET

N

0 150

ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvordan behandles myke trafikanter i kommuneplanen?

Ski kommune har definert noen mål og strategier for samferdsel. Et mål for kollektiv, gange og sykkel er å få flere til å gå og sykle, et mål for Ski tettsted er å utar beide optimale løsninger for miljøvennlig transport som gjør gange, sykkel og kollektivtransport til et naturlig førstevalg i Ski og et mål hvor kollektivknutepunktene skal være integrert i bystrukturen og binde øst- og vest siden sammen med et minimum av barrierer for gående og syklende (Ski kommune 2011:26). I forbindelse med disse målene kan også nevnes noen strategier. Her ønsker kommunen å "stimulere til at flere barn går eller sykler til skolen», og å «utvikle sammenhengende sykkelveinett som dekker de viktigste områdene i kommunen, og ivareta snarveier" (Ski kommune 2011:27). Ski påpeker i kommuneplanen at bedre tilrettelegging for fotgjengere og syklister vil være et viktig tiltak for å skape tryggere trafikkforhold, god fremkommelighet og for å bidra til økt fysisk aktivitet for hele befolkningen. Kommunen har også utarbeidet, i samarbeid med Akershus fylkeskom mune og Statens vegvesen Akershus, en veg- og gateplan for Ski, hvor tilrettelegging for gående, syklende og kollektivtransport er blitt ilagt stor vekt (Ski kommune 2011:24).

På hvilken måte er tilgjengelighet til kollektivtransport ivaretatt i kommuneplanen?

Ski kommune har et mål som går på tilgjengelighet: "Kollektivknutepunktene skal være oversiktlig og trygg, med tilgjengelighet for alle" (Ski kommune 2011:26). Ski vil også utvikle et robust bussnett for hele kommunen for å skape bedre framkommelighet mot knutepunktene (Ski kommune 2011:25).

Hvilket fokus er det på universell utforming i forbindelse med offentlig transport i kommuneplanen?

Ski kommune har et mål om å ha et "kollektivtilbud som er tilpasset alle brukergrupper" (Ski kommune 2011:26). I tillegg har kommunen en strategi som sier at kom munen ønsker å være en "pådriver for universell utforming av kollektivtilbudet" (Ski kommune 2011:27).

Næring Detaljhandel Kontor

# DAGENS SITUASJON

Det som utpeker seg i Ski er andelen detaljhandel i sen trum. Den største andelen av bebyggelse i Ski sentrum er benyttet til handel. Her kan blant annet Ski storsenter nevnes, som er byens kjøpesenter. Senteret består av 145 butikker og spisesteder, et kurs- og konferansehotell, kinosenter med åtte saler, bibliotek, bowling, helhetster api og legesenter (Ski Storsenter 2014). Ellers i sentrum er noe av handelen lokalisert i byens gågate, nord for kjøpesenteret, og ellers i første etasje på en rekke blok ker. Litt kontorbebyggelse er også å finne i sentrum.

Utenom handel har Ski store næringsområder øst for sen trum. Her ligger blant annet Drømtorp næringsområde og Ski næringspark. Her ligger bedrifter som Møller bil AS, Toyota Follo AS, Ski Bygg AS, Mekonomen, Byggmax Ski, TrioVing AS osv.

# NÆRINGSUTVIKLING

Handlegate

Ski storsenter

XXL

N

0 150

Møller Bil AS

# ANALYSE AV KOMMUNEPLANEN

Hvilke mål/strategier har kommunen i forbindelse med næringsutvikling i kommuneplanen?

Ski kommune har et mål om å bidra til et variert tilbud av arbeidsplasser i kort gangavstand til Ski stasjon. I tillegg har de et mål om at Ski kommune skal være "forutsigbar og imøtekommende i samhandlingen med næringslivet og vektlegge regional samarbeid om næringsutvikling" (Ski kommune 2011:35). Tilhørende strategier sier at Ski skal "tilrettelegge for og ta del i utvikling av nye og eksisterende næringsområder i sentrum med kort gangavstand til Ski stasjon" og at Ski skal "tilrettelegge for høyere arealutnyttelse i eksisterende næringsområder i Ski og Langhus tettsteder som i dag disponeres til småskala produksjon og lager" (Ibid).

Fremmes et variert arbeidsmarked i kommuneplanen? Eventuelt hvordan?

Ja, Ski kommune ønsker et variert arbeidsmarked i kom munen. For å oppnå dette har kommunen et mål som sier at "Ski kommune bidrar til et variert tilbud av arbeidsplasser med hovedvekt på utvikling av arbeidspassintensive virksomheter i kort gangavstand fra Ski stasjon" (Ski kommune 2011:36).

Hvordan behandles handel i kommuneplanen? Er det definert egne strategier?

Ski kommune påpeker at de har hatt en sterk vekst innen handel og logistikk de siste 20 årene i kommunen, og at dette i stor grad skyldes etablering av Ski storsz enter. Kommunen har også en strategi som handler om å "initiere videreutvikling av detaljhandel i Ski sentrum, bl.a. med fokus på samspillet mellom Ski storsenter og resten av byen" (Ski kommune 2011:36). I tillegg har de definerte strategier som blant annet sier at Ski skal "styre handel med plasskrevende varer til områder utenfor Ski tettsted med god tilgjengelighet fra hovedvegsystemet (E18 og E6) (…)" (Ski kommune 2011:35).

Ski er tydelige på sine utfordringer i kommunen, og presenterer disse tidlig i kommuneplanen. Her trekkes det frem utfordringer både på regionalt nivå og på lokalt nivå. Dette gjør det enklere for utenforstående å sette seg inn i kommunens situasjon. Kommunen sier videre lite om medvirkning i sin kommuneplan, og fokuserer heller mer på å skaffe seg kunnskap og kvalitet ved hjelp av fagfolk. For å ivareta minstekravet i loven sier kommunen kort at de skal utvikle nye metoder for medvirkning og innbyggerinvolvering. Samarbeidsperspektiver med andre aktører og organisasjoner er også litt smalt i planen. De snakker en del om samarbeid på regionalt nivå, og da bare i forbindelse med næringsutvikling og samordnet areal og transportutvikling. På lokalt nivå vil kommunen kun samarbeide med lokalt næringsliv. Selv om et slikt samarbeid er viktig for næringslivet i kommunen, er det også flere arenaer i kommunen som bør ha slike samarbeid.

Ski har en rekke definerte mål om kultur, og dette er et viktig tema for kommunen. Målene kommunen har satt seg handler blant annet om brede og tilgjengelige tilbud for kultur- og idrettsopplevelser, levende, varierte og inkluderende organisasjonsliv og gode sosiale og kulturelle møteplasser. Slike møteplasser er noe kommunen ønsker å videreutvikle, og at disse skal være tilgjengelige for alle er viktig. Gode sosiale møteplasser gir ifølge kommunen, livskvalitet for den enkelte og liv til byen. Videre er universell utforming et grunnleggende prinsipp i all planlegging, og grønnstrukturen i og tett på Ski skal ivareta ulike befolkningsgruppers behov for rekreasjon og naturopplevelser. Trygghet er godt ivaretatt i kommuneplanen på generell basis, og Ski viser at dette er viktig tema for deres utvikling. Likevel nevnes ikke trygghet spesifikt i forbindelse med sosiale eller kulturelle møteplasser og aktiviteter.

Offentlige tjenester behandles grundig i kommuneplanen, og spesielt opp mot de utfordringene kommunen står ovenfor (Blant annet den ventede veksten i antall eldre). Kommunen er imidlertid ikke like flinke til å ta for seg tilgjengeligheten til disse tjenestene, i og med at dette ikke nevnes i kommuneplanen. Dette kommer også tydelig frem gjennom kartleggingen av dagens situasjon, hvor alle sykehjem/bosentre ligger et godt stykke utenfor sentrum. Dette gjør at tilgjengeligheten til slike institusjoner ikke er like gode som den burde vært. Ski har også utarbeidet rekkefølgebestemmelser om at sosial infrastruktur må være på plass før boligbygging kan skje.

Det kommer ikke tydelig frem i kommuneplanen hvilke boligtyper boligmarkedet i kommunen etterspør. Likevel ønsker kommunen å legge til rette for en mer variert boligsammensetning. I og med at 84 % av boligbebyggelsen i Ski er eneboliger, er det ikke rart at kommunen ønsker litt mer variasjon. De er også opptatt av en variasjon både for kommunen som helhet og innenfor det enkelte boligområdet. Kommunens boligsosiale oppgaver blir tydelig presentert i kommuneplanen, og selv om de disponerer en del sosiale boliger fra før, er de klare på at behovet for slike boliger vil fortsette å øke. All boligbygging som skjer i kommunen, skal ifølge kommunen i stor grad gjennomføres av private utbyggere. Kommunen ønsker god og tidlig dialog med utbyggere om mål og føringer i boligpolitikken. Dette viser at Ski er aktivt inne i kommunens boligpolitikk, men at de selv ikke står for selve byggingen.

Ski kommune ønsker å utarbeide løsninger for miljøvennlig transport som gjør gange, sykkel og kollektivtransport til førstevalget i Ski, samtidig som de ønsker å minimere barrierene for gående og syklende mellom Ski øst og Ski vest. Ved å gjøre dette ønsker Ski også å bidra til økt fysisk aktivitet blant innbyggerne. Bussdekningen i kommunen er god. Her kjører bussen

# OPPSUMMERING - SKI KOMMUNE

i flere små gater, og dekker på denne måten en stor del av byen og omkringliggende områder. Når det gjelder tilgjengelighet har Ski kommuneplan et mål om at kollektivknutepunktene skal være oversiktlige og trygge, med tilgjengelighet for alle, i tillegg til at de ønsker å skape et robust bussnett for hele kommunen. Ski ønsker å ha et kollektivtilbud som er tilpasset alle brukergrupper, og er en pådriver for universell utforming av kollektivtilbudet, og viser at dette er et viktig tema for kommunen. Et annet viktig tema for Ski kommune er næringsutvikling. Ski ønsker å bidra til et variert tilbud av arbeidsplasser i kort gangavstand til Ski stasjon. I denne sammenheng vektlegges regionalt samarbeid høyt. Ski ønsker også å videreutvikle detaljhandelen i Ski sentrum, spesielt med tanke på å skape et bedre samspill mellom Ski storsenter og resten av byen. Plasskrevende handel ønsker Ski å plassere utenfor Ski tettsted, men med god tilgjengelighet til hovedveisystemet.

Under er en illustrasjon som viser hvor godt strategiområdene er representert i kommuneplanen og hvordan Ski kommune har klart å ivareta sosial bærekraft. De lyse rutene representerer hva som er mangelfullt i kommuneplanen.

Organisasjonskartet til Ski kommune har 32 virkeområder fordelt på tre sektorer (Ski kommune 2014). Også hos Ski kommune er utdanningssektoren og helse- og sosialsektoren de største sektorene, mens kultur- og teknisk sektor er noe mindre. Likevel ser det ut til at kultur- og teknisk sektor har flere virkeområder som er større i omfang enn de to andre sektorene, i tillegg til at fem av seks strategiområder som er å finne i organisasjonskartet er lokalisert under kultur- og teknisk sektor.

I og med at sosial bærekraft er relativt godt ivaretatt i kommuneplanen til Ski, tyder dette på at flere eller alle sektorene i organisasjonskartet har vært aktive i utarbeidelsen av kommuneplanen. Selv om de største sektorene i organisasjonskartet har mangler i kommuneplanen, trenger ikke dette nødvendigvis å ha noe med utarbeidelsen av kommuneplanen å gjøre. I og med at mangelen er relativt liten (men viktig), kan dette ha noe mer med selve fokuset i sektorene å gjøre. Det kan rett og slett vær at sektorene ikke har noe stort fokus på for eksempel tilgjengelighet i forbindelse med offentlige tjenester.

Ski kommune har et godt utgangspunkt for å ivareta sammenhengene mellom de ulike strate-

### S A M M E N H E N G E N M E L L O M S T R A T E G I O M R Å D E N E OG SKI KOMMUNES ORGANISERING

giområdene i kommuneplanen. Fordi kommunen kun har tre sektorer, og at disse er godt ivaretatt i kommuneplanen, gjør at de ulike virkeområdene jobber tettere på hverandre, og har på denne måten en god forutsetning for å snakke sammen og samarbeide. I kommuneplanens forord sier ordføreren i Ski kommune at hensikten med deres kommuneplan er å forbedre en bymessig utvikling i Ski. I denne sammenheng sier han at attraktivitet ikke bare handler om fysisk bykvalitet, infrastruktur og arbeidsplasser, men også om kulturlov, åpenhet, trygghet og mangfold, og at det er konsentrasjonen av mange ulike funksjoner som gir byene og tettstedene vekstkraft (Ski kommune 2011:2). Her viser kommunen klart og tydelig at alt har en sammenheng, og at dette er viktig å ta hensyn til ved en utvikling. Likevel kommer ikke dette tydelig frem i resten av kommuneplanen. Ski kommune innleder hele kommuneplanen med å si at sammenhenger er viktige, men viderefører ikke dette i resten av planen. Da kan man spørre seg om dette er nok.

# SAMMENLIGNING AV KOMMUNENE

Ut fra analysen av kommuneplanene til Asker, Skedsmo og Ski, er det én av kommunene som kom klart best ut og én av kommunene som kom dårligst ut. Til tross for at Asker er den eneste kommunen som har et mål om at det skal tilrettelegges for en sosialt bærekraftig utvikling i sin kommuneplan, er det Asker som er kommet dårligst ut av analysen. Kommuneplanen til Asker er mangelfull på i alt fire av seks strategiområder, og åtte av undertemaene er ikke til stede i planen. To av strategiområdene er ikke ivaretatt med tanke på sosial bærekraft i det hele tatt (Se figur 27). Organisasjonskartet har også liten sammenheng med fokus i kommuneplanen. Sektorene som er størst i organisasjonskartet (oppvekst, helse og omsorg, og kultur, frivillighet og fritid), er de som er mest mangelfull i kommuneplanen i tilknytning til sosial bærekraft og strategiområdene (sosiale og kulturelle strategier, og offentlige tjenester). Her stilles det spørsmålstegn ved utarbeidelsen av kommuneplanen med tanke på om alle sektorene til Asker egentlig har vært aktive i utarbeidelsen. I tillegg er Asker den kommunen med flest sektorer, og er den kommunen som i sin kommuneplan tar minst hensyn til sammenhengene mellom strategiområdene. Kan det tenkes at seks sektorer er for mye? og at en slik oppdeling gjør det vanskelig å samarbeide på tvers av disse sektorene? En annen bemerkning som også gjorde seg gjeldende på flere av strategiområdene i Asker, er hensynet til personer med nedsatt funksjon sevne og personer med spesielle behov. Dette hensynet er ikke ivaretatt i kommuneplanen, og universell utforming er et begrep som ikke benyttes i det hele tatt i planen.

Den kommunen som klart kom best ut av analysen, er Ski kommune. Her er tre av seks strate giområder helt ivaretatt i kommuneplanen, og kun tre av undertemaene mangler (Se figur 45). Dette viser at det som er utarbeidet i kommuneplanen har god sammenheng med organisas jonskartet, og kan tyde på at alle sektorene har vært aktive i utarbeidelsen av kommuneplanen. Ski er kommunen med færrest sektorer i sitt organisasjonskart, som er en mulig forklaring på at kommunen er flinke til å samarbeide. Sammenhengene mellom de ulike strategiområdene er belyst i kommuneplanen, og Ski viser at slike sammenhenger er avgjørende for en videre og god utvikling. Likevel er det vanskelig å se om dette blir ivaretatt gjennom hele kommune planen. Selv om Ski kommune kom best ut av analysen, betyr ikke dette at kommuneplanen er helt optimal med tanke på sosial bærekraft. Ski har få, men avgjørende mangler i planen. Viktige faktorer som mangler er samarbeid mellom ulike aktører og organisasjoner, trygghet i forbindelse med sosiale og kulturelle møteplasser og aktiviteter, og tilgjengelighet til offentlige tjenester. Dette er faktorer det er viktig å få på plass for å oppnå sosial bærekraft.

Mellom disse to kommunene havner Skedsmo. I kommuneplanen til Skedsmo er fem av seks strategiområder mangelfulle. Dette er flere enn hos Asker, men i alt har ikke Skedsmo mer enn seks manglende undertemar, hvor Asker har åtte (se figur 27 og 36). Dette gjør at Skedsmo, alt i alt, er kommet bedre ut enn Asker. Skedsmo havner mellom Asker og Ski på alle områder, da Skedsmo også har flere sektorer i sitt organisasjonskart enn Ski, men færre enn Asker. I likhet med Ski, er det god sammenheng mellom organisasjonskartet til Skedsmo kommune og deres fokus i kommuneplanen. De fleste strategiområdene et godt ivaretatt i kommuneplanen selv om de har noen mangler. Dette kan være en indikasjon på at alle sektorene har vært delaktige i utarbeidelsen av planen. Dette er også et relativt godt utgangspunkt for samhandling innad i kommunen. Sammenhengene mellom de ulike strategiområdene blir imidlertid ivaretatt i varierende grad i kommuneplanen til Skedsmo kommune.

Den siste delen i oppgaven består av diskusjoner rundt funnene fra anlysedelen. Her vil de definerte antakelsene bli duskutert og noen slutninger på tvers av kommunene vil bli satt. Dette vil hjelpe meg å svare på problemstillingen. Avslutningsvis vil problemstillingen bli besvart, samtidig som noen tanker og refleksjoner om oppgaven vil bli trukket frem .

# D I S K U S J O N OG KONKLUSJON

# INNLEDNING

For å kunne svare på problemstillingen må de definerte antakelsene diskuteres opp mot funnene fra analysedelen i oppgaven. Antakelsene ble definert i tilknytning til strategiområdene og norske forhold, og lyder som følger:

# ANTAKELSE - GOVERNANCE OG DELTAKELSE

Kommunene bruker kommuneplanen til å legge føringer for hvordan kommunenes innbyggere skal delta og samarbeide med kommunenes ulike sektorer for å fatte gode beslutninger

# ANTAKELSE - SOSIALE OG KULTURELLE STRATEGIER

Kommunene bruker kommuneplanen til å fremme strategier for møteplasser, fritids- og kulturaktiviteter i kommunene, slik at alle kan delta og være en del av samfunnet

# ANTAKELSE - OFFENTLIGE TJENESTER

Kommunene bruker kommuneplanen til å forbedre tilbudet av offentlige tjenester i kommunene, slik at alle innbyggerne får god tilgjengelighet til disse tjenestene

# ANTAKELSE - BOLIGPOLITIKK

Kommunene bruker kommuneplanen til å belyse boligsosiale oppgaver i kommunene og til å fremme en variert boligsammensetning

# ANTAKELSE - TRANSPORT OG TILGJENGELIGHET

Kommunene bruker kommuneplanen til å fremme gode løsninger for kollektiv, gange og sykkel for alle innbyggerne i kommunene

# ANTAKELSE - NÆRINGSUTVIKLING

Kommunene bruker kommuneplanen til å oppnå et variert arbeidsmarked, som vil skape tilhørighet, sosialt fellesskap og liv i sentrum for arbeidstakerne og innbyggerne i kommunene

Diskusjonen av antakelsene vil ta utgangspunkt i min redegjørelse av de seks strategiområdene og analyseverktøyet, kartleggingen av dagens situasjon i de tre kommunene, analysen av kommuneplanene og sammenhengene mellom strategiområdene og organisasjonskartene til kommunene. Dette danner et godt grunnlag for å kunne avgjøre om antakelsene stemmer eller ikke.

Antakelsene er, som sagt, generelt definert og er på denne måten et hjelpemiddel for meg til å analysere funnene fra anlysedelen på tvers av kommunene. I og med at analysedelen og spørsmålene her kun tar for seg kommunene hver for seg, hjelper antakelsene til å koble disse funnene sammen. Ved å diskutere antakelsene, for deretter å konkludere om disse stemmer eller ikke, vil jeg være i stand til å reflektere over resultatene og til å diskutere dette opp mot problemstillingen. Diskusjonen vil i det følgende bli knyttet til hvert enkelt strategiområde med tilhørende antakelse.

# GOVERNANCE OG DELTAKELSE

Ski kommune er den eneste kommunen som klart og tydelig presenterer sine utfordringer i kommuneplanen. Kommunen definerer utfordringer som både gjør seg gjeldende på regionalt nivå og på lokalt nivå. Verken Asker eller Skedsmo lister opp utfordringer på lik linje med Ski kommune, og mangler derfor denne åpenheten som er viktig for en sosial bærekraftig utvikling. Når kommunene selv ikke er åpne om sine utfordringer og problemer, er det vanskelig for utenforstående i Asker og Skedsmo å sette seg inn i situasjonen til kommunene. Når dette er sagt er imidlertid Asker og Skedsmo veldig sterke når det gjelder samarbeid med andre aktører og organisasjoner. De viser begge en god forståelse for at folk er koblet sammen, og at det er behov for informerte og transparente diskusjoner rundt gjeldende utfordringer og problemer i kommunene. Tanken bak slike samarbeid er å etablere nettverk med deltaking fra det offentlige, så vel som private interesser, eksperter og organisasjoner (Aarsæther et al. 2012; Fimreite & Medalen 2005) for å finne best mulig løsninger og for å hjelpe hverandre med å se ulike ting i en større sammenheng. Ski nevner også samarbeid, men mest på regionalt nivå, og mangler derfor litt på dette området.

Når det gjelder medvirkning eller deltakelse fra kommunenes innbyggere, er dette ivaretatt i varierende grad i de tre forskjellige kommunene. Asker og Ski nevner så vidt medvirkning i sine planer. Her er det nærliggende å si at dette er gjort kun for å ivareta kravet som er satt i plan- og bygningslovens bestemmelser, om at enhver som fremmer planforslag skal legge til rette for medvirkning (Plan- og bygningsloven 2008: §5-1). Dermed er kun minstekravet for medvirkning ivaretatt i kommuneplanene til både Asker og Ski. For å oppnå sosial bærekraft er minstekravet i loven litt for snevert, og strekker derfor ikke til. Skedsmo derimot, har et eget underkapittel i kommuneplanen som handler om medvirkning. Her legger de vekt på å sikre at alle befolkningsgrupper blir hørt, uavhengig av alder, kultur og sosial bakgrunn. Skedsmo mener at det må utarbeides nye metoder for kommunikasjon og dialog mellom kommunen og innbyggerne for å styrke innbyggernes medvirkning i utviklingen i kommunen. Dette viser at de går et skritt lengre enn de to andre kommunene når det kommer til medvirkning. Det legges ikke opp til mye høyere grad av medvirkning enn hos de andre kommunen, men det er likevel nok til å komme nærmere en sosial bærekraftig utvikling.

Antakelsen om at kommunene bruker kommuneplanen til å legge føringer for hvordan kommunenes innbyggere skal delta og samarbeide med kommunenes ulike sektorer for å fatte gode beslutninger, vil jeg si stemmer i liten grad. Medvirkning er- og skal være med i en kommuneplan, da dette er lovpålagt, men utover dette legges det ingen føringer fra noen av kommunene. Kommuneplanen benyttes ikke for å legge føringer for at innbyggerne skal kunne delta og samarbeide med kommunenes ulike sektorer. Ut ifra det kommunene sier i sine kommuneplaner har innbyggerne kun mulighet til å gi innspill på ideer og løsninger som kommunen i samarbeid med andre aktører allerede har utarbeidet. Dette gjør at deltakelse og samarbeid i et sosial bærekraftig perspektiv i liten grad blir ivaretatt.

### SOSIALE OG KULTURELLE STRATEGIER

Tilgjengelighet til kultur og muligheten til å delta aktivt på kultur- og fritidsaktiviteter er viktig i dagens samfunn og danner et godt grunnlag for likestilling, samhold, utvikling og læring. Asker kommune er den kommunen som sier minst om sosiale og kulturelle strategier i sin kommuneplan. De har et godt tilbud i kommunen i dag, men de har videre ingen strategier om den fremtidige situasjonen angående sosiale og kulturelle tilbud. Møteplasser er også på like linje et mangelfullt tema i kommuneplanen, og kommunen ser ikke ut til å være klare over viktigheten av gode møteplasser for innbyggerne. På motsatt side er sosiale og kulturelle tilbud et stort satsningsområde i Skedsmo kommune. De fremhever viktigheten av topp- og breddesatsninger innenfor dette tema, i tillegg til at de også mener at det er viktig å utvikle gode arenaer for det uorganiserte kulturlivet. I denne sammenheng er møteplasser for innbyggerne viktige for kommunen. I likhet med Skedsmo kommune, er sosiale og kulturelle arenaer også viktig for Ski kommune, som mener at dette er noe som er med på å gjøre kommunen til et attraktivt sted, og har derfor en rekke mål for kulturtilbudet i kommunen. Ski kommune er den kommunen som har flest konkrete mål og strategier tilknyttet kultur og fritid i sin plan.

Når det gjelde universell utforming er dette kun ivaretatt i Skedsmo og Ski, hvor begge kommunene skal jobbe med at både bygninger og offentlige arenaer skal være universell utformet. Trygghet derimot, er ikke godt ivaretatt i noen av kommuneplanene. Ski snakker mye om trygghet på generell basis, og i for barn og unge, men ikke spesifikt i forbindelse med sosiale og kulturelle aktiviteter. Skedsmo ønsker derimot å skape gode og trygge møteplasser, men sier ikke noe mer utover dette. Dette er dermed et svakt tema i alle kommuneplanene.

To av tre kommuner i denne undersøkelsen har gode mål og strategier for det sosiale og kulturelle livet i kommuneplanen. Selv om Asker sin kommuneplan er relativt mangelfull på dette området, vil jeg si at kommunene i stor grad benytter kommuneplanen til å fremme strategier for møteplasser, fritids- og kulturaktiviteter i kommunen. Likevel må det en bemerkning til her. Ingen av kommunene i undersøkelsen hadde mye å si om trygghet i forbindels med sosiale og kulturelle møteplasser i sin kommune. Ingen ønsker å oppholde seg hvor det ikke er trygt, og det å føle seg trygg er et grunnleggende behov for de fleste mennesker (Aas et al. 2010). Dette bør derfor ha et større fokus i kommuneplanene. Antakelsen om at kommuneplanene benyttes til å fremme strategier for møteplasser, fritids- og kulturaktiviteter i kommunene, slik at alle kan delta og være en del av samfunnet, kan derfor sies å stemme i noen grad.

# OFFENTLIGE TJENESTER

Asker kommune er den kommunen som utreder minst for offentlige tjenester i sin kommuneplane. Her nevnes sosial infrastruktur i den forstand at det er en begrensende faktor for vekst, og sier ingenting om en forbedring eller utvikling av sosial infrastruktur. Både Skedsmo og Ski går litt mer grundig til verks i sine kommuneplaner. Ski kommune har rekkefølgebestemmelser som sier at sosial infrastruktur må være på plass før boligbygging kan gjennomføres. Ski er også flinke til å se behovet for sosial infrastruktur opp mot utfordringene kommunen står ovenfor. Det Ski imidlertid mangler, er fokus på tilgjengeligheten til disse tjenestene. Det er imidlertid ingenting som er fastsatt i teorien når det gjelder lokalisering av offentlige tjenester (Mordal et al. 2000). Det som likevel er viktig er at beliggenheten må sikre brukerne lett tilgjengelighet til tjenestene. Ut i fra dagens situasjon i Ski, hvor alle sykehjem/bosentre er lokalisert et godt stykke utenfor sentrum og også utenfor det kartutsnittet som er valgt i denne oppgaven, er det tydelig at tilgjengelighet er noe de burde fokusere mer på.

Skedsmo kommune er den kommunen som kommer best ut her. Kommunen har hele veien innbyggernes og brukernes behov i tankene, som er hele utgangspunktet for offentlige tjenester. Tanken bak offentlige tjenester er nemlig å utforme tjenestene slik at de dekker bestemte behov hos de som er ment å motta og bruke tjenestene (Mordal et al. 2000). Sosial infrastruktur skal ifølge Skedsmo kommune bygges ut i takt med befolkningsveksten slik at kommunen kan møte behovene til innbyggerne, samtidig som lokaliseringen av offentlige tjenester og sosial infrastruktur skal skje med utgangspunkt i brukernes behov. På denne måten setter de brukerne først, og vil skape et tilbud som flest mulig kan benytte seg av.

Antakelsen om at kommunene benytter kommuneplanen til å forbedre tilbudet av offentlige tjenester, slik at alle innbyggerne får god tilgjengelighet til disse tjenestene, er det et splittet svar på. Dette er ivaretatt i to av tre kommuner, hvor begge ønsker å forbedre tilbudet av offentlige tjenester. Samtidig er det kun én av de tre kommunene som fokuserer på tilgjengeligheten til disse tjenestene. På denne måten kan jeg si at antakelsen stemmer i noen grad.

# BOLIGPOLITIKK

Når det gjelder boligpolitikk er det Asker kommune som kommer best ut. Kommunen er en betydelig grunneier, og er aktivt inne i boligpolitikken. De er opptatt av å svare på utfordringen om en økning av antall eldre, og har strategier om å bygge boliger for eldre. Samtidig er de flinke til å huske på de resterende gruppene i samfunnet som også trenger bolig. På denne måten er kommunen flinke til å legge til rette for en variert boligsammensetning i kommuneplanen. Boligsosiale oppgaver tas også opp i kommuneplanen. Asker sier i sin kommuneplan at kommunen ønsker å bygge ca. 50 rimelige boliger. Dette inkluderer boliger som de har definert i sitt eget handlingsprogram for boligsosialt arbeid.

I likhet med Asker blir boligsosiale oppgaver tydeliggjort i kommuneplanen til Ski kommune. De disponerer en del sosiale boliger fra før, men er klare på at behovet øker og at de må fortsette å dekke dette behovet. Det som ikke kommer så tydelig frem i kommuneplanen til Ski er hvilke boligtyper kommunen har behov for. Likevel legger de opp til en variert boligsammensetning. Dette vil si en boligmasse som gir et tilbud til ulike husholdningstyper i samme område og som dermed kan legge grunnlaget for et mer stabilt bomiljø enn om man tillater en konsentrert bygging av for eksempel småleiligheter (Hansen 2005). Ski kommune er også opptatt av variasjon i boligsammensetningen både for kommunen som helhet og innenfor det enkelte boligområdet.

Boligpolitikken i kommuneplanen til Skedsmo er imidlertid svak. Kommuneplanen sier ingenting om kommunens boligsosiale oppgaver, og heller ingenting om å legge til rette for en videre variert boligsammensetning.

Her er det også slik at to av tre kommuner kommer god ut av det, mens den siste mangler mye. Kommuneplanen til ski er mangelfull når det gjelder boligpolitikk, mens Asker og Ski ivaretar dette strategiområdet godt. Jeg kan derfor konkludere med at kommuneplanene i noen grad blir benyttet til å belyse boligsosiale oppgaver og til å fremme en variert boligsammensetning.

# TRANSPORT OG TILGJENGELIGHET

Alle kommunene har et felles ønske om å øke andelen kollektivtrafikk, gående og syklende. Asker vil oppnå dette gjennom å videreutvikle parkeringspolitikken i kommunen, Skedsmo ønsker å oppnå dette gjennom å sikre bedre fremkommelighet for buss, gående og syklende, i tillegg til at gående og syklende vil bli ivaretatt gjennom grønnstrukturen i kommunen. Ski vil på sin side øke andelen kollektivtrafikk, gående og syklende gjennom å minske barrierene mellom Ski øst og Ski vest. Ski kommune er den eneste kommunen som setter sykkel og gange i et helsefremmende perspektiv, hvor de ønsker å øke den fysiske aktiviteten blant befolkningen gjennom sykling og gange.

Dagens situasjon i de tre kommunene er ikke veldig ulik når det gjelder kollektivtrafikk, da alle tre kommunene er jernbaneknutepunkt med jernbanestasjon midt i sentrum. Skedsmo er den kommunen med færrest bussholdeplasser i sentrumsområdet, med et antall på 11. Disse busstraseen ser ut til å kun gå langs lokale hovedveger. Asker har 18 bussholdeplasser, mens Ski har 19. Selv om Skedsmo er den kommunen som har færrest bussholdeplasser, har de i tillegg stasjoner for bysykler og har blitt kåret til Norges beste sykkelby både i 2008, 2010 og 2012. Kommunen har også et fint rutenett, som gjør at byen er lett å ferdes i. I alt er det god fremkommelighet i alle tre kommunene.

Når det kommer til tilgjengeligheten til kollektivknutepunktene i de tre kommunene, er dette noe alle kommunene fokuserer på og ønsker å forbedre. Asker ønsker å oppnå bedre tilgjengelighet ved å forsterke vekten på bussmating inn til kollektivknutepunktene, i tillegg til å utarbeide kollektivfelt for buss langs lokale hovedveier. Skedsmo legger i denne sammenheng vekt på å lokalisere daglige gjøremål i nær tilknytning til kollektivknutepunktene, samtidig som fremkommelighet for buss, gående og syklende skal sikres. Ski har et mål om å skape oversiktlige og trygge kollektivknutepunkt, som er tilgjengelig for alle. De ønsker også å skape et robust bussnett for hele kommunen, slik at tilgjengeligheten blir bedre. Ski er videre den eneste kommunen som snakker om universell utforming i forbindelse med kollektivtransport i sin kommuneplan. Kommunen ønsker å være en pådriver for universell utforming av kollektivtilbudet, og ønsker at alle kan benytte seg av kollektivtilbudet i kommunen.

Med dette utgangspunktet kan jeg si at transport og tilgjengelighet er godt ivaretatt i alle tre kommunene, og er tydelig et tema alle satser stort på. Likevel er det noen mangler her, da det kun er Ski kommune som snakker om universell utforming i forbindelse med offentlig transport. Det er derfor vanskelig å si at antakelsen er godt ivaretatt. Den første delen av antakelsen stemmer veldig godt, da alle kommunene fremmer gode løsninger for både buss, sykkel og gange, men i og med at to av tre kommuner ikke nevner universell utforming stemmer ikke siste del av antakelsen. Antakelsen kan derfor sies å stemme i stor grad, men med noen mangler.

# NÆRINGSUTVIKLING

Når det gjelder næringsutvikling ønsker alle tre kommunene å legge til rette for et variert arbeidsmarked i kommuneplanene. Inn under dette har kommunene likevel forskjellige prioriteringer. Hvor Ski ønsker å utvikle et variert tilbud av arbeidsplasser i kort gangavstand til Ski stasjon, og fokuserer på denne måten på tilgjengelighet, fokuserer Skedsmo på å tiltrekke seg bedrifter som er nasjonalt eller internasjonalt rettet. I likhet med Ski, ønsker også Asker å lokalisere sin næringsutvikling i nær tilknytning til kollektivknutepunkt.

Videre er det tydelig, både gjennom kommuneplanene og kartleggingen av dagens situasjon, at alle kommunene har en stor andel handel i sine kommuner. Asker og Ski kommune trekker i sin kommuneplan frem handel som viktig for livet som skjer i sentrum. Dette stemmer da handel er byens største folkesamler, og er på denne måten med på å styrke bruken og livet i sentrum (Miljøverndepartementet 1998). Asker trekker frem handels-, service- og kulturnæringene som viktige for opplevelser, folkeliv og gode møteplasser for innbyggerne i kommunen. På lik linje ønsker også Ski kommune å forbedre og videreutvikle detaljhandelen mellom Ski storsenter og resten av byen. Dette tyder på at Ski mener at handel har en god del å si for livet i byen. Skedsmo kommune har lite fokus på handel i sin kommunelan, og er derfor et mangelfullt tema i planen.

Det at alle kommunene ønsker et variert arbeidsmarked kan være med på å skape et sosialt fellesskap og inkludering, og er med på å skape frihet med tanke på yrkesvalg og karrieremuligheter. Antakelsen om at kommunene benytter kommuneplanen til å legge til rette for et variert arbeidsmarked, vil jeg si at, selv om kommunene innenfor dette ønsket har forskjellige fokusområder, stemmer i stor grad for alle kommunene. Det eneste som mangler her, er handel i Skedsmo kommune.

|   |   |   |   |   |   |   |   |   | Boligpolitikk | Transport og |   |   |   |
|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---------------|--------------|---|---|---|
| A | S | S |   |   |   |   |   |   |               |              |   |   |   |
|   |   |   | A | S | S |   |   |   |               |              |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   | A | S | S |               |              |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   | A S S         |              |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |               | A S S        |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |               |              | A | S | S |

# RANGERING AV ANTAKELSENE

Som en oppsummering av drøftingen, har jeg valgt å lage en tabell (Figur 47) som rangerer de ulike antakelsene. Dette er for å få et raskt overblikk over hvordan de ulike antakelsene klarte seg opp mot analysen. Her har jeg valgt å dele resultatene inn i fire forskjellige nivå; stemmer i svært stor grad, stemmer i stor grad, stemmer i noen grad og stemmer i liten grad. Dette beskriver hvor godt antakelsene er ivaretatt i kommuneplanene. Rutene i tabellen vil bli delt i fire, én del for hver kommune og én del for kommunene samlet. Nedenfor er en forklaring på hva jeg har lagt i de ulike rangeringsnivåene.

### Stemmer i svært stor grad

Stemmer i svært stor grad, vil si at antakelsene stemmer med funnene som er gjort i analysedelen. Dette betyr at kommunene har et stort fokus på det enkelte strategiområdet i kommuneplanen, gode tilhørende mål og strategier, samtidig som alle undertemaene ved strategiområdene blir ivaretatt. Her er det viktig at kommunene viser at hvert enkelt strategiområde har flere sider ved seg, som for eksempel at sosiale og kulturelle strategier også handler om trygghet og universell utforming i tillegg til aktiviteter og tilbud. Det også viktig å se hvert enkelt strategiområde i sammenheng med en eller flere andre. Strategiområdene har innvirkning på hverandre, og det er derfor viktig at kommunene viser at de er klar over dette. Undersøkelsen i denne oppgaven viser imidlertid at ingen av antakelsene stemmer i svært stor grad.

### Stemmer i stor grad

Stemmer i stor grad innebærer at antakelsene stemmer på de aller fleste punktene. Fokuset på det gjeldende strategiområdet er bra, og det er gode og gjennomførbare mål og strategier i kommuneplanen. Alle tre kommunene har gjort det godt her, og går grundig gjennom strategiområdet. Likevel er det noen mangler. Manglene som utpeker seg, er at én eller flere av kommunene mangler noen undeliggende tema ved strategiområdet. Selv om det kun er en liten del som mangler, gjør dette at jeg ikke kan si at antakelsen stemmer i svært stor grad. I denne oppgaven er det to antakelser som kan sies å stemme i stor grad. Det er ikke mye som skal til før disse kan flyttes opp på stemmer i svært stor grad.

### Stemmer i noen grad

Stemmer i noen grad betyr at antakelsen kun stemmer for to av tre kommuner. Her er det en av kommunene som har veldig lite fokus på det gjeldende strategiområdet, og mangler en god del. I tillegg er det en del mangler når det gjelder undertemaene til strategiområdene. Selv om antakelsen kan sies å stemme for to av tre kommuner, er det flere av kommunene som ser bort fra de nærliggende sidene ved strategiområdene. Sammenhengene mellom strategiområdene ser også ut til å mangle her. I denne undersøkelsen er det i alt tre antakelser som stemmer i noen grad.

### Stemmer i liten grad

Det at antakelsene stemmer i liten grad betyr at én av de tre kommunene har et godt nok fokus på det gjeldende strategiområdet og tilhørende undertema. Dette vil si at to av kommunene har store mangler når det gjelder strategiområdet, og sammenhengene mellom strategiområdene er helt fraværende. I dette tilfelle er det én antakelse som i liten grad stemmer.

# AVSLUTTENDE OPPSUMMERING

Problemer knyttet til bærekraftig utvikling blir ofte sett på som sosiale problemer, problemer som er skapt av- og som til syvende og sist vil ha innvirkning på folk selv. I den forbindelse har utgangspunktet for denne oppgaven vært sosial bærekraft, og et ønske om å få en bedre forståelse av begrepet. Følgende problemstilling har vært gjenstand for oppgaven:

Hva er sosial bærekraft, og hvordan blir konseptet ivaretatt i norske kommuneplaner?

Gjennom det teoretiske studiet i oppgaven har det blitt tydelig at sosial bærekraft i stor grad handler om retten til byen. Hver gruppe i samfunnet skal ha lik tilgang til sysselsetting, kultur, et anstendig hjem og egnet bomiljø, utdannelse, sikkerhet og deltakelse i samfunnet de lever i. Som et svar på første del av problemstillingen, om hva sosial bærekraft er, handler sosial bærekraft om å forstå hva folk trenger fra de stedene de bor, jobber og lever, og er på denne måten et viktig begrep i planlegging. Det handler om at den fysiske byen/tettstedet er med på å skape gode og utviklede rammer for det sosiale livet. For å kune besvare andre del av problemstillingen ble det, med utgangspunkt i forståelsen av sosial bærekraft, utarbeidet et analyseverktøy. Analyseverktøyet består av seks strategiske områder og representerer den fysiske byen og min forståelse av sosial bærekraft.

I analysedelen ble det først redegjort for hvordan sosial bærekraft er håndtert i loven. Denne analysen viser at loven har gode ambisjoner om å fange opp store deler av planleggingens virkeområde, blant annet bærekraftig utvikling, og herunder sosial bærekraft. Grunnlaget for å kunne planlegge for sosial bærekraft er derfor absolutt til stede.

Videre ble analyseverktøyet benyttet i casestudien. Studieobjektene for oppgaven (Asker, Skedsmo og Ski) står ovenfor like utfordringer knyttet til den forventede befolkningsveksten i Oslo og Akershus. I tillegg har kommunene mye av de samme forutsetningene for en videre utvikling. I forbindelse med analysen av kommuneplanene så det derfor på avstand ut som alle kommuneplanene var veldig like, og at alle kommunene i hovedsak redegjorde for de samme temaene. Likhetene i planene stemmer for så vidt, men det viste seg etter hvert at planene, til tross for likhetene, er veldig forskjellige. Selv om kommunene i høy grad fokuserer på de samme temaene i planene sine, har de forskjellige prioriteringer innenfor temaene, og de har definert forskjellige mål, strategier og tiltak til temaene. Dette viser at kommuneplanene til syvende og sist er veldig forskjellige.

I og med at kommuneplanene er såpass forskjellige, er det vanskelig å komme med et generelt svar på hvordan sosial bærekraft blir ivaretatt i planene, da dette vil variere fra kommune til kommune. Det som imidlertid er sikkert, er at ingen av kommunene har ivaretatt sosial bærekraft i sine planer, og at kun én av kommunene oppgir sosial bærekraft som mål for sin utvikling. Asker er den eneste kommunen som faktisk benytter begrepet i kommuneplanen, og presenterer dette som et mål for veksten og utviklingen i kommunen. Til tross for bruken av begrepet, er Asker den kommunen som er lengst unna i å ivareta sosial bærekraft. I Asker sitt tilfelle ser det ut til at begrepet kun benyttes til å kaste glans over planen og til å selge den. Alle ønsker å oppnå sosial bærekraft, men kommunen ser ikke ut til å forstå hva som ligger i dette.

Selv om ingen av kommunene har ivaretatt sosial bærekraft i kommuneplanen er det likevel mye som kan relateres til sosial bærekraft. Som vist tidligere i oppgaven, er mange av strategiområdene godt ivaretatt i flere av kommuneplanene (se figur 35 og 44). For Ski, som er den kommunen som er nærmest i å ivareta sosial bærekraft, er det ikke langt igjen før det meste er på plass. Det som imidlertid er det største problemet med å ivareta sosial bærekraft, ut ifra undersøkelsen av de tre kommuneplanene, er de underliggende temaene til hvert strategiområde. Flere av undertemaene mangler i kommuneplanene, og det er lite som tyder på at kommunene er klare over at disse er viktige. Et annet problem i forbindelse med å ivareta sosial bærekraft, er sammenhengene mellom strategiområdene. Hvert strategiområde blir som regel redegjort hver for seg, uten å si noe om hva dette har å si for de andre strategiområdene. På noen områder kan det forekomme at en slik sammenheng blir belyst, gjerne tidlig i kommuneplanen, men dette er ikke gjennomgående.

Når det gjelder rettferdighet, som i denne oppgaven er blitt sett på som et filter for alle strategiområdene og som reflekterer hele behovet for sosial bærekraft, er det et varierende fokus på dette i de tre kommuneplanene. Ski er den kommunen som er flinkest til å ta hensyn til personer med spesielle behov og universell utforming, mens Skedsmo er best på å planlegge for folks beste i sin kommuneplan. Både Skedsmo og Ski har et grunnleggende prinsipp i sine kommuneplaner, om at universell utforming skal ligge til grunn i all planlegging. Asker på sin side, nevner hverken personer med spesielle behov eller universell utforming i sin plan. Dette gjør at gruppene i samfunnet som har behov for ekstra tilrettelgging raskt faller utenfor, og vil på denne måten ikke ha samme mulighet til å delta i samfunnet på lik linje med andre. Hele prinsippet om rettferdighet handler om å sikre lik tilgang for alle, og er noe som ikke belyses nok i kommuneplanene. Alle kommunene har derfor en god del å gå på for å oppnå rettferdighet i sine planer, enten det handler om lik tilgang til ulike tjenester, aktiviteter og tilbud, eller universell utforming.

Som et avsluttende svar på andre del av problemstillingen kan det sies at sosial bærekraft ikke er ivaretatt i kommuneplanenes samfunnsdel, men mye av innholdet i planene kan likevel knyttes opp mot konseptet. Som sagt, setter ikke loven noen stopper for å planlegge for sosial bærekraft, heller det motsatte. På denne måten er det helt opp til hver enkelt kommune å avgjøre hva kommuneplanene skal inneholde innenfor de rammene loven setter. Så lenge sosial bærekraft ikke er et mål for kommunen, og så lenge sosial bærekraft ikke er definert i planene, er det vanskelig å avgjøre om sosial bærekraft blir ivaretatt på en god måte. Dette er vanskelig fordi begrepet er såpass komplekst og vanskelig, i tillegg til at det defineres ulikt i ulike situasjoner. Likevel er begrepet så stort og omfattende at det skal mye til for at alt i en kommuneplan skal falle utenfor konseptet. På denne måten kan sosial bærekraft i stor grad bli ivaretatt selv om begrepet i seg selv ikke blir benyttet.

I og med at sosial bærekraft må forstås i det fysiske rom, og at det offentlige rom er en del av det fysiske, er dette også viktig å diskutere. Møter med andre mennesker skjer på mange arenaer i hverdagen, enten det er på skolen, på bussen, i skogen, på nærmeste kafé, på sykkeltur, på togstasjonen eller på parkeringsplassen. Det som er felles med alle disse møtene er at de skjer i det offentlige rom, som tidligere i oppgaven ble definert som "rom som relateres til alle deler av det bygde eller det naturlige miljøet, hvor samfunnet har fri adgang" (Carmona et al. 2010:137). Alle strategiområdene som er benyttet i denne oppgaven omhandler møter med andre mennesker, og i mange sammenhenger skjer dette i det offentlige rom;

Gjennomføring av medvirkningsprosesser skjer på en offentlig arena hvor alle kan møte opp å si sin mening. Når det gjelder minstekravet i loven, som legger opp til annonsering av planene ved oppstart, offentlig ettersyn og høring, skjer også dette i det offentlige rom, gjerne på nett. Her har alle som ønsker det tilgang til plandokumentene som blir lag ut. De offentlige rommene det snakkes mest om i planlegging, finner man imidlertid under strategiområdet sosiale og kulturelle strategier. Her kan offentlige rom som parker og møteplasser nevnes, som kan sies å være eksterne offentlige rom. Dette er offentlige rom i sin reneste form og som i prinsippet er åpne for alle (Carmona et al. 2010). Byrommene, torgene, plassene, parkene, gatene, smugene, trappene og kaiene er byens viktigste felles sentrumsområder (Miljøverndepartementet 2000a), og er med på å skape et livlig, inkluderende og mangfoldig miljø for befolkningen. Andre offentlig rom under dette strategiområdet er kino, sportsarenaer, restauranter, teater osv. Disse faller inn under kategorien eksterne og interne "offentlige" rom (Ibid). Andre offentlige rom under denne kategorien kan knyttes til næringsutvikling. Her er butikker og kjøpesentre offentlige rom. Eierne av offentligre rom under denne kategorien har mulighet til å regulere tilgangen og adferden innenfor disse rommene, da rommene i utgangspunktet er privat (Carmona et al. 2010:139).

En tredje kategori av offentlige rom er, som nevnt interne "offentlige" rom. Her kan bibliotek og museum nevnes, under strategiområdet sosiale og kulturelle strategier. Et annet strategiområde som inneholder viktige offentlige rom i denne kategorien er transport og tilgjengelighet. Her kan alle holdeplasser, enten det er bussholdeplasser eller togstasjon, ses på som offentlige rom. Offentlige rom i denne sammenheng kan også være inne på bussen, på toget eller trikken. Andre offentlige rom under denne kategorien, er offentlige institusjoner som sykehus, helsestasjon, politistasjon, brannvesen, skoler, barnehager osv. Dette er offentlige rom som er hører til strategiområdet offentlige tjenester. Når det gjelder offentlige rom tilknyttet boligpolitikk, er det her gjerne snakk om områdene rundt boligene, da boligene i seg selv er helt private. Områder rundt boligen som kan ses på som offentlige rom er for eksempel en felles adkomstvei som flere i samme boligområde benytter, eller tilhørende felles grøntområder som er tilgjengelig for alle.

Alle strategiområdene inneholder på en eller annen måte møter i det offentlige rom. Hvor offentlig disse rommene er, er varierende avhengig av strategiområde, men alle strategiområdene er å finne innenfor en eller flere av kategoriene. Sosial bærekraft kan derfor sies å i stor grad utspille seg i det offentlige rom.

Underveis i arbeidet med denne oppgaven har det dukket opp flere problemstillinger som er relevant for oppgaven. På grunn av tidsbegrensning har det imidlertid ikke vært mulig å ta hensyn til disse problemstillingene fullt ut. Avslutningsvis vil jeg likevel belyse disse litt. Dette er for å tydeliggjøre at det er flere aspekter ved denne oppgaven som gjør seg gjeldene.

Den første problemstillingen som har vært fremtredende i oppgaven er kommuneplanens virkelige betydning i planlegging. Kommuneplanen utarbeides for å skape et bilde av utviklingen som kommunen står ovenfor, og hvordan kommunen har tenkt å takle denne utviklingen. Kommuneplanen er på denne måten kommunenes styringsverktøy for en fremtidig utvikling. Spørsmålet jeg stiller meg etter å ha gjennomført denne oppgaven, er imidlertid om planen gir et reelt bilde på hva som faktisk skjer i kommunene. Blir innbyggerne i kommunene, andre aktører og organisasjoner faktisk presentert den reelle situasjonen til kommunen. Ut i fra undersøkelsen i denne oppgaven har det kommet frem at kun én av tre kommuner presenterer sine utfordringer i kommuneplanen. På denne måten er det derfor vanskelig for innbyggerne å sette seg inn i kommunenes faktiske situasjon, når ikke kommunene selv er åpne om det. Kommuneplanen skal vise hvordan kommunen kan takle de ulike utfordringene kommunen står ovenfor, og har på denne måten et godt utgangspunkt for å kunne benyttes for å belyse, ikke bare det som er bra i kommunen, men også for å påpeke hva som ikke er fullt like bra og hva som bør utbedres og jobbes mer med. Det er imidlertid ikke så lett å få tak på hvilke utfordringer kommunen står ovenfor og hvordan de har tenkt å møte disse utfordringene, når dette ikke er klart definert i planen. Kommuneplanen kan virke som et dokument hvor utviklingen i kommunene presenteres og ulike overordnede løsninger «selges». Kommunene belyser sine gode sider og presenterer sin egen kommune som den beste og fineste. I den forbindelse er jeg i tvil om det faktisk er hold i det som blir utredet i kommuneplanene. Hvilken betydning har egentlig kommuneplanene i planlegging? Er kommuneplanene blitt et salgsdokument for kommunene heller enn et styringsverktøy?

Den andre problemstillingen som ble tydelig etter å ha jobbet med dette tema opp mot kommuneplanlegging, er kommunenes organisering. Etter denne oppgaven kan det se ut som organiseringen i kommunene har mye å si for hvordan sosial bærekraft blir ivaretatt i kommuneplanen. Jeg har vært innom dette tema i oppgaven min, men på grunn av tidsbegrensningen har jeg likevel ikke kunnet sette meg så dypt inn hvordan organiseringen faktisk fungerer, blant annet knyttet til det å utarbeide en kommuneplan. Er alle sektorene med på å utarbeide kommuneplanen? Skriver sektorene "sin" del av kommuneplanen uten å være i dialog med de andre sektorene? Hvordan samarbeider sektorene med hverandre for å oppnå den ønskede utviklingen kommunen?

Dette er to problemstillinger som er interessante å ta stilling til med tanke på hvordan sosial bærekraft bør bli ivaretatt i kommuneplanene, og hvordan kommunene bør jobbe for å oppnå den ønskede og den beste utviklingen for kommunene.

# REFERANSER

- Aarsæther, N., Falleth, E., Nyseth, T. & Kristiansen, R. (2012). Utfordringer for norsk planlegging, b. 3. Oslo: Cappelen Damm Høyskoleforlaget. 334 s. Aas, G., Rundhovde, S. R., Strype, J. & Bjørgo, T. (2010). Trygghet i det offentlige rom, b. 7. Oslo: PHS Forskning. 252 s. Akershus fylkeskommune. (2014). Samarbeid mellom Oslo og Akershus. Tilgjengelig fra: http://www.akershus.no/ansvarsomrader/samferdsel/samferdselsplanlegging/plansamarbeidet/ (lest 21.03.2015). Asker kommune. Asker sentrum. Knutepunkt - Handelssted - Møteplass: Asker kommune,. 56
- s. Asker kommune. (2014a). Arbeidsplasser og pendling. Tilgjengelig fra: https://www.asker. kommune.no/Naringsliv/Om-Askers-naringsliv/Arbeidsplasser/ (lest 19.03.2015). Asker kommune. (2014b). Asker rådhus. Tilgjengelig fra: https://www.asker.kommune.no/ Om-Asker-kommune/Asker-radhus/ (lest 27.03.2015). Asker kommune. (2014c). Kommuneplan for Asker 2014-2026: Asker kommune. 47 s. Asker kommune. (2015a). Administrativ organisering. Asker: Asker kommune. Tilgjengelig fra: https://www.asker.kommune.no/Om-Asker-kommune/Organisasjonskart/ (lest 17.03.2015). Asker kommune. (2015b). Forslag til strategisk næringsplan 2015 - 2026. Asker. 31 s. Asker Kulturhus. Om huset. Tilgjengelig fra: https://askerkulturhus.no/om-oss/ (lest 27.03.2015). Asker Sentrum. (2012). Velkommen til Galleri Unika Tilgjengelig fra: http://www.askersentrum.no/shops/27 (lest 27.03.2015). Avinor, Jernbaneverket, Kystverket & Statens vegvesen. (2012). Forslag til nasjonal transportplan 2014-2023. 188 s. Barron, L. & Gauntlett, E. (2002). WACOSS Housing and Sustainable Communities Indicators Project: Sustaining our communities. Tilgjengelig fra: http://www.regional.org.au/au/ soc/2002/4/barron\_gauntlett.htm (lest 06.03.2015). Bjørnsen, M., Johannessen, K. & Renå, H. (2013). Skedsmo kommune – en boligsosial analyse 74 s. Carmona, M., Tiesdell, S., Heath, T. & Oc, T. (2010). Public Places, Urban Spaces. The Dimensions of Urban Design. Second Edition utg. New York: Routledge. 394 s. Davidson, M. (2010). Social Sustainability and the City. Geography Compass (4/7): 872-880. Departementene. (2014). Bolig for velferd. 40 s. Drexhage, J. & Murphy, D. (2012). Sustainable Development: From Brundtland to Rio 2012: International Institute for Sustainable Development. Tilgjengelig fra: http://www.un.org/ wcm/webdav/site/climatechange/shared/gsp/docs/GSP1-6\_Background%20on%20Sustainable%20Devt.pdf (lest 08.04.2015). Egan, J. (2004). The Egan Review. Skills for Sustainable Communities. London. 104 s. Enova. Faktastudie. Tilgjengelig fra: https://www.google.no/search?tbm=isch&tbs= simg:CAQSigEahwELEKjU2AQaAggDDAsQsIynCBpgCl4IAxIoywWvGLUNsBivDd4UsQ3nArIN-x\_1zOPI45SrqOOc-uTnoPu445yrrOBowAAR\_10oG6Z1hsCbi7\_1w5bmeVmetgA3-bEIaSJl-ra1P4S1KetwqyLGsiZIb-tXz51DAsQjq7-CBoKCggIARIE-IZt-BQw&sa=X&ei=Jbg8VdnvL4u2swG1jYHICg&ved=0CBkQwg4oAA&biw=1366&bih=653#imgrc=8cNEak7WDCX2WM%253A%3Bc\_Si9LU0icLs9M%3Bx-raw-image%253A%252F%252F%252F250cd64e6a44c3f10360b6015b87b22023df082e-03aebbee935e97a35c8b2740%3Bhttp%253A%252F%252Fwww2. enova.no%252Fminas27%252Ffile.axd%253FID%253D643%2526rand%253Dc8f1f72b-3d1f-409c-a96d-37cec58c22e4%3B371%3B260 (lest 26.04.2015). Fainstein, S. S. (2005). Planning theory and the city. Journal of Planning Education and Research, 25 (2): 121-130. Fainstein, S. S. (2009). Spatial Justice and Planning. justice spatiale | spatial justice (1): 1-13. Fainstein, S. S. (2010). The just city. Ithaca og London: Cornell University. 212 s. Fimreite, A. L. & Medalen, T. (2005). Governance i norske storbyer. Oslo: Scandinavian Academic Press. 269 s. Finn.no. Finn Kart. Tilgjengelig fra: http://kart.finn.no/ (lest 26.02.2015). Frantzen, C. (2013). Boligsosialt utviklingsprogram. 12 s. Gehl, J. (2010). Byer for Mennesker: Bogværket. 273 s. Google. Google Maps. Tilgjengelig fra: https://www.google.no/ maps/@59.7760715,11.1092181,9z (lest 20.02.2015). Hansen, T. (2005). Mål og normer for boligpolitikken. Oslo: Norsk institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring. 63 s. Holm, A. (2005). Kommunenes ansvar og rolle i boligpolitikk: Norges byggforskningsinstitutt. 42 s. Johannessen, A., Christoffersen, L. & Tufte, P. A. (2011). Forskningsmetode. For økono-

misk-administrative fag. 3 utg. Oslo: abstrakt forlag. 500 s.

Johansen, T. (1984). Byutvikling: sosiale sider ved utbyggingsmønsteret. Stavanger: Universitetsforlaget. 93 s.

Kagan, R. L. (1998). Urbs and Civitas in Sixteenth- and Seventeenth - Century Spain. I: Envisioning the City: Six Studies in Urban Cartography, s. 75-108. Chicago: The University of Chicago Press.

Kommunal- og moderniseringsdepartementet. (2009). § 3-1. Oppgaver og hensyn i planlegging etter loven: Regjeringen. Tilgjengelig fra: https://www.regjeringen.no/nb/dokument/ dep/kmd/veiledninger\_brosjyrer/2009/ny-versjon-lovkommentar-til-plandelen-i-/kapittel-3-oppgaver-og-myndighet-i-planl/-3-1-oppgaver-og-hensyn-i-planlegging-et/id556748/ (lest 11.03.2015).

Kristiansand. Housing - Kristiansandportalen. Tilgjengelig fra: https://www.google.no/ search?q=planogbygning+123&biw=1366&bih=653&site=webhp&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ei=8bU8VbjRLMansgHjloCwBA&ved=0CAcQ\_AUoAg#imgrc=1OMXyuVJbKtLyM%253A%3BKUzYn7HgyaSIlM%3Bhttp%253A%252F%252Fwww. kristiansand.no%252FPageFiles%252F20312%252FPlanogbygning\_123.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fwww.kristiansand.no%252Fen%252FBo-og-leve%252F-Housing%252F%3B4288%3B2848 (lest 26.04.2015).

Kunnskapsbyen Lillestrøm. (2009). Vår historie: Kunnskapsbyen Lillestrøm. Tilgjengelig fra: http://www.kunnskapsbyen.no/sideu.php?tittel=KUNNSKAPSBYEN&u=V%C3%A5r%20 historie (lest 20.03.2015).

Laitinen, A.-K. (2014). park+people. Tilgjengelig fra: https://www.pinterest.com/ pin/357051076679045352/ (lest 26.04.2015).

Lillestrøm Kultursenter. Arenaer. Tilgjengelig fra: http://www.lillestrom-kultursenter.no/omoss/arenaer/ (lest 27.03.2015).

Manzi, T., Lucas, K., Jones, T., L. & Allen, J. (2010). Social Sustainability in Urban Areas. Communities, Connectivity and the Urban Fabric. London: Earthscan. 228 s.

McKenzie, S. (2004). Social Sustainability: Towards some Definitions. Hawke Research Institute Workning Paper Series (No 27): 1-29.

Meld. St. 10. (2011-2012). Kultur, inkludering og deltaking: Kulturdepartementet. 128 s.

Meld. St. 25. (2014). Utdanning for utvikling: Utenriksdepartementet. 57 s.

Meld. St. 26. (2013). Nasjonal Transportplan 2014-2023: Samferdselsdepartementet. 325 s.

Miljøverndepartementet. (1998). Forord: Regjeringen. Tilgjengelig fra: https://www.regjeringen.no/nb/dokument/dep/kmd/rapporter\_planer/rapporter/1997/t-1193-handel-tilgjengelighet-og-bymiljo/1/id105242/ (lest 21.02.2015).

Miljøverndepartementet. (2000a). Byrommene. Sentrumsutvikling: Regjeringen. Tilgjengelig fra: https://www.regjeringen.no/contentassets/721f973973dc44fb9b77d47f6ff656b8/ k08sk021.pdf (lest 21.02.2015).

Miljøverndepartementet. (2000b). Grønnstruktur og vann. Sentrumsutvikling: Regjeringen. Tilgjengelig fra: https://www.regjeringen.no/contentassets/721f973973dc44fb9b77d47f6ff656b8/k07sk019.pdf (lest 21.02.2015).

Miljøverndepartementet. (2000c). Handel og service. Sentrumsutvikling: Regjeringen. Tilgjengelig fra: https://www.regjeringen.no/contentassets/721f973973dc44fb9b77d47f6ff656b8/k11sk027.pdf (lest 20.02.2015).

Mordal, T., Tufte, P. A. & Sydow, U. v. (2000). Lokalisering, tilgjengelighet og standardisering av offentlige tjenester: Statens institutt for forbruksforskning. 44 s.

Norges Forskningsråd. (2005). Sosial Kapital. Oslo. 95 s.

Norges Varemesse. (2011). Strategi 2011-2015. Tilgjengelig fra: http://www.messe.no/no/ Om-oss/Strategi-2011---2015/ (lest 23.03.2015).

NOU 2001: 7. (2001). Bedre kommunal og regional planlegging etter plan- og bygningsloven: Miljøverndepartementet. 472 s.

NOU 2004: 19. (2004). Livskraftige distrikter og regioner. Tilgjengelig fra: http://omega. regjeringen.no/nb/dep/kmd/dok/nouer/2004/nou-2004-19/5/8/1.html?id=387161 (lest 20.02.2015).

NOU 2009: 18. (2009). Rett til læring: Kunnskapsdepartementet. 279 s.

Osloregionen. Samarbeidsplattform. Tilgjengelig fra: http://www.osloregionen.no/dokumenter/samarbeidsplattform/ (lest 21.03.2015).

Plan- og bygningsloven. (2008). Lov om planlegging og byggesaksbehandling.

Plansamarbeidet. (2015). Regional plan for areal og transport i Oslo og Akershus. Høringsutkast: Plansamarbeidet. 72 s.

Polése, M. & Stren, R. (2000). The Social Sustainability of Cities. Diversity and the Management of Change. University of Toronto Press: Canada. 334 s.

Puig, A. S. y. (2000). Cerda. The Five Bases of the General Theory of Urbanization: Electa Espana. 448 s.

Putnam, R. (2000). Bowling Alone: The Collapse and Revival of American Community. London: Simon and Schuster. 541 s.

Regjeringen. (2012). Næringsutvikling. Tilgjengelig fra: https://www.regjeringen.no/ nb/sub/stedsutvikling/annet/june/gamle-sider---til-sletting-eller-ombruk/stedsutvikling-og-naringsutvikling/id524589/ (lest 23.03.2015). Regjeringen. (2013). Næringsutvikling. Tilgjengelig fra: https://www.regjeringen.no/nb/

sub/stedsutvikling/ny-emner-og-eksempler/naringsutvikling/id678736/ (lest 23.03.2015).

Ruud, M. E. (2010). Indikatorer for sosial bærekraft til bruk i planlegging og utvikling av boli-

gområder. Oslo: Norsk institutt for by- og regionforskning. 36 s.

Rømer, T. (2012). Ny nordisk skole, nyliberalisme og nysprog. Tilgjengelig fra: http://politiken.dk/debat/kroniken/ECE1740564/ny-nordisk-skole-nyliberalisme-og-nysprog/ (lest

26.04.2015).

Rådhusteaateret. Om Rådhusteateret. Tilgjengelig fra: http://www.raadhusteatret.no/prak-

tisk.html (lest 12.04.2015).

Silverman, D. (2011). Interpreting Qualitative Data. 4 utg.: Sage Publications. 500 s.

Skedsmo kommune. (2013). Finn idrettsanlegg. Tilgjengelig fra: https://www.skedsmo.kom-

mune.no/Kultur/Idrettsanlegg/Finn-idrettsanlegg/ (lest 27.03.2015).

Skedsmo kommune. (2014a). Finn parker. Tilgjengelig fra: https://www.skedsmo.kommune. no/Kultur/Se-og-gjore/Finn-parker-i-Skedsmo/ (lest 27.03.2015). Skedsmo kommune. (2014b). Kommuneplan 2015-2026. Utvikling i Skedsmo: Skedsmo kommune. 31 s. Skedsmo kommune. (2014c). Organisering av Skedsmo kommune. Lillestrøm: Skedsmo kom-

mune. 9 s. Skedsmo kommune. (2014d). Sykkelbyen Lillestrøm: Skedsmo kommune. Tilgjengelig fra: https://www.skedsmo.kommune.no/Teknisk-sektor/Sykkel/Sykkelbyen-Lillestrom/ (lest 20.03.2015). Skedsmo kommune. (2014e). Sørumsparken. Tilgjengelig fra: https://www.skedsmo.kom-

mune.no/Kultur/Se-og-gjore/Finn-parker-i-Skedsmo/Sorumsparken/ (lest 27.03.2015).

Ski IL Alliansen. Ski Idrettspark. Tilgjengelig fra: http://ski-il.net/idrettsparken/ (lest

12.04.2015).

Ski kommune. (2011). Kommuneplan 2011-2022: Ski kommune. 56 s.

Ski kommune. (2014). Organisering. Ski: Ski kommune. Tilgjengelig fra: http://www.ski. no/Documents/HR/Organisasjonskart/Organisasjonskart%20juni%202014.pdf (lest

17.03.2015).

Ski kommune. (2015a). Kontra Kulturskole: Ski kommune. Tilgjengelig fra: http://www.ski. kommune.no/Om-kommunen/Organisering/Virksomheter/Kultur/Kontra-kulturskole/ (lest

12.04.2015).

Ski kommune. (2015b). Om Ski kommune: Ski kommune. Tilgjengelig fra: http://www.ski.

no/Om-kommunen/ (lest 20.03.2015).

Ski Storsenter. (2014). Om senteret. Tilgjengelig fra: http://www.skistorsenter.no/

om-senteret/ (lest 12.04.2015).

Skiforeningen. Sykkelruta Nittedal - Rotnes. Tilgjengelig fra: http://www.skiforeningen.no/

marka/showbikeroute.cgi?id=601 (lest 26.04.2015).

Sosialtjenesteloven. (2009). Lov om sosiale tjenester i arbeids- og velferdsforvaltningen.

SSB. (2013). Folkemengde og areal, etter kommune: Statistisk sentralbyrå. Tilgjengelig fra:

http://www.ssb.no/a/aarbok/tab/tab-057.html (lest 19.03.2015).

St. Meld. nr. 23. (2001). Bedre miljø i byer og tettsteder. Tilgjengelig fra: http://omega.regjeringen.no/nb/dep/kld/dok/regpubl/stmeld/20012002/stmeld-nr-23-2001-2002-/3/1.

html?id=327079 (lest 18.02.2015).

Statens forvaltningstjeneste. (1998). Handel, tilgjengelighet og miljø for et vitalt bysentrum. Tilgjengelig fra: https://www.regjeringen.no/nb/dokument/dep/kmd/rapporter\_planer/ rapporter/1997/t-1193-handel-tilgjengelighet-og-bymiljo/4/id105245/ (lest 18.02.2015).

Statens vegvesen. (2015). Plan for hovedgatenettet i Ski. Oslo. 141 s.

T-1492. (2012). Kommuneplanprosessen. Miljøverndepartementet: Regjeringen. 40 s.

Tænketanken. (2012). Bæredygtige Forstæder: Utredning og Anbefalinger fra Forstædernes

Tænketank: Kunstakademiets Arkitektskole. 146 s.

Vegdirektoratet. (2007). Kollektivtransport. Utfordringer, muligheter og løsninger fo byom-

råder. Oslo: Statens vegvesen. 130 s.

Vegdirektoratet. (2009). Tilrettelegging for kollektivtransport på veg. Oslo: Statens vegvesen.

143 s.

Vegdirektoratet. (2012). Nasjonal gåstrategi. Oslo: Statens vegvesen. 180 s.

Vegdirektoratet. (2014a). Introduksjon til gateplanlegging. Oslo: Statens vegvesen. 95 s.

Vegdirektoratet. (2014b). Sykkelhåndboka. Oslo: Statens vegvesen. 78 s.

Verdenskommisjonen. (1987). Report of the World Commission on Environment and Devel-

opment: Our Common Future. UN Documents. Tilgjengelig fra: http://www.un-documents. net/wced-ocf.htm (lest 07.04.2015).

Våge, N. S. (2014). Lillestrøm stasjon: Lokalhistoriewiki. Tilgjengelig fra: https://lokalhistoriewiki.no/index.php/Lillestr%C3%B8m\_stasjon#Trafikknutepunktet\_Lillestr.C3.B8m (lest 20.03.2015).

Wikipedia. (2013). Føyka stadion. Tilgjengelig fra: http://no.wikipedia.org/ wiki/F%C3%B8yka\_stadion (lest 27.03.2015).

Wormnes, A. (2010). En kollektiv utfordring: Samferdsel. Tilgjengelig fra: https://samferdsel. toi.no/kollektivtransport/en-kollektiv-utfordring-article28264-162.html (lest 16.02.2015).

Ying, A. (2012). How to Hold Productive, Tolerable Meetings: 5 Tips. Tilgjengelig fra: http:// www.inc.com/alan-ying/how-to-hold-productive-tolerable-meetings.html (lest 26.04.2015).