cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peľ
Peľ (nesprávne alebo staršie pyľ, staršie pel ; lat. pollen alebo pollina) je súbor (resp. masa) zrelých peľových zŕn. Peľové zrno (iný názov: peľové zrnko; lat. granum pollinis, granum pollinarium) je mikrospóra (čiže samčí výtrus) semenných rastlín. V zrelom stave má peľové zrno obyčajne podobu mikroskopického útvaru skladajúceho sa z dvoch buniek so spoločným pevným obalom (menšia bunka je úplne vnorená do väčšej a obe bunky majú haploidné jadrá); farba a tvar peľového zrna sa značne líši v závislosti od druhu rastliny. Peľové zrná sa tvoria v peľových komôrkach tyčiniek kvetov (vrátane šištičiek). Peľová komôrka (najmä u krytosemenných rastlín nazývaná aj: peľnicová komôrka; staršie: prašn(íkov)é púzdro ; lat. loculamentum) je mikrosporangium (čiže výtrusnica mikrospór) semenných rastlín. U krytosemenných rastlín je peľová komôrka súčasťou peľového váčku (iné názvy: peľový vačok, peľnicový váčok, peľové vrecko ; lat. theca, theca antherae), ktorý je súčasťou peľnice (staršie: prašník, prášnik ; lat. anthera) tyčinky. Pri opelení, čiže fyzickom prenose peľového zrna na samčiu časť kvetu, vyrastá z peľového zrna rúrkovitý výbežok, ktorým sa peľové zrno spojí s vajíčkom a dochádza k oplodneniu; tento výbežok sa nazýva peľové vrecúško (staršie: (peľová) láčka, peľová nitka ; lat. sypho, sipho, tubulus pollinicus).
Španielske impérium
Počiatky impéria (1402 – 1521)
vpravo|náhľad|320x320bod|Kapitulácia [[Granada|Granady do rúk Španielov]] Počiatky španielskej koloniálnej expanzie siahajú hlboko do 15. storočia, v tejto dobe Castilla konkurovala v severnej Afrike Portugalsku, Henrich III. Kastílsky v roku 1402 spustil kolonizáciu Kanárskych ostrovov, po krvavých vojnách s domorodými Guančmi ich Španielsko ku koncu 15. storočia plne ovládlo. Sobášom Katolíckych Veličenstiev Ferdinanda II. Aragónskeho a Izabely I. Kastílskej bolo vytvorené mocné súštátie, ktoré dalo základ neskoršej zámorskej expanzii.
Prvé trvalé osady boli úspešne zakladané okolo roku 1500 na ostrove Hispaniola (nachádza sa na ňom dnešné Haiti a Dominikánska republika), ktorý sa stal základňou pre ďalšiu expanziu: odtiaľ dobyl Juan Ponce de León Portoriko a Diego Velázquez Kubu. Prvou osadou na americkom kontinente bola Santa María la Antigua del Darien v dnešnej Paname (založil ju v roku 1510 Vasco Núñez de Balboa). Tri roky potom tento objaviteľ ako prvý Európan prekonal po súši Panamskú šiju a zbadal Tichý oceán.
Španielsky zlatý vek (1521 – 1643)
Z počiatku neboli zámorské kolónie príliš profitabilné, hoci sa podarilo vybudovať rozsiahlu obchodnú sieť s prístavmi na európskom kontinente. K rastu bohatstva výrazne prispelo až otvorenie strieborných baní: v prvej polovici 16. storočia v mexickom Guanajuate a Zacatecase a od roku 1546 v Potosí v dnešnej Bolívii. Extrémne bohatstvo prinieslo Španielsku dobytie ríše Inkov, do Španielska z novo dobytých území začalo prúdiť ohromné množstvo zlata. Príliv drahých kovov v Španielsku spôsobil útlm investícií a prispel k veľkému zvýšeniu inflácie. Ekonomická situácia bola už skôr sťažená vyhnaním Židov v roku 1492 a neskôr vyhnaním maurských konvertitov (moriskov) v roku 1609, čím bolo Španielsko ochudobnené o veľa obchodníkov a remeselníkov. Tiež kvôli týmto skutočnostiam sa Španielsko okrem iného stalo závislé na dovoze tovaru zo zahraničia. vľavo|náhľad|Inkská pevnosť [[Sacsayhuamán]]
Konflikty v Európe
Španielsko bolo po celú dobu prakticky v neustálom konflikte s ostatnými európskymi mocnosťami, najmä s Francúzskom a Osmanskou ríšou a tiež s protestantskými krajinami, neskôr združenými v Šmalkaldskom spolku. Španielske a benátske lode vybojovali v roku 1571 historické víťazstvo nad Osmanmi v bitke pri Lepante, ktorou sa zastavilo rozširovanie osmanskej moci v Stredomorí.
Amazónia
Väčšina územia Amazónie mala na základe zmluvy z Tordesillas z roku 1494 pripadnúť Španielsku, túto oblasť navyše ako jeden z prvých Európanov preskúmal španielsky conquistador Francisco de Orellana. Oblasť bola však okupovaná portugalskými kolonistami (bandeirantes), ktorí ju v priebehu 17. a 18. storočia začali ekonomicky využívať, najmä na získavanie domorodých otrokov. Pre Portugalcov bola oblasť ďaleko prístupnejšia než pre Španielov: mohli postupovať od ústia Amazonky proti jej prúdu. Stav faktickej portugalskej kolonizácie bol legalizovaný v roku 1750 Madridskou zmluvou.
Územie v Afrike (1898 – 1975)
Potom, čo Francúzske Maroko získalo v roku 1956 nezávislosť, privolilo Španielsko na postúpenie svojej časti k novo vytvorenému štátu, oblasť Sidi Ifni a Západnú Saharu si však ponechalo (Maroko na ne v roku 1957 oficiálne vznieslo nárok). Po nátlaku OSN a miestnych obyvateľov získala Rovníková Guinea v roku 1968 nezávislosť. Roku 1969 vrátilo Španielsko Maroku späť Sidi Ifni, Západnú Saharu kontrolovalo do roku 1975, kedy marocká vláda zorganizovala masový protest, tzv. zelený pochod. Právne postavenie tejto oblasti zostáva do dnešnej doby nevyriešené.
Slovenská sekcia IBBY
Neoddeliteľnou súčasťou činnosti sekcie sú každoročné odborné konferencie, ktoré hodnotia pôvodnú tvorbu uplynulého roku. Významnou aktivitou sekcie je open air festival čítania Knižné hody.
Sekretariát SK IBBY pravidelne pripravuje slovenskú účasť na medzinárodných kongresoch a návrhy slovenských tvorcov na ocenenia IBBY – zápis na Čestnú listinu IBBY a Cenu Hansa Christiana Andersena, nazývanú aj malá Nobelova cena. Okrem toho verejnosti predstavuje knižné kolekcie, ktoré získali domáce i medzinárodné ocenenia.
Honda Legend
Štvrtá generácia (KB1, 2004–2008 / KB2, 2008-2012)
Novonavrhnutý 3,5-litrový šesťvalcový motor J35A, mal tiež systém časovania ventilov VTEC, pričom výkon dosahoval 221 kW/300 koní. Aby sa prispôsobilo nastavenie pohonu všetkých kolies, motor bol preorientovaný z pozdĺžneho uloženia na uloženie naprieč, čo bolo v konečnom dôsledku aj pôvodné uloženie motora v prvej generácii modelu Legend.
Poniklec veľkokvetý
Je to pôvodný druh zo strednej a východnej Európy (Nemecko, Poľsko, Česko, Slovensko, Slovinsko, Maďarsko, Ukrajina, ...). Rastie na suchých a slnečných stanovištiach od nížin až podhorského vegetačného stupňa. Má výrazné modrokvitnúce zvonkovité kvety. V kvete (marec až apríl) dorastá do 25 cm.
Jess Glynnová
Jess Glynnová (* 20. október 1989, Hampstead, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická speváčka-skladateľka, ktorá spolupracuje s vydavateľstvom Atlantic Records. Svoje prvé úspechy získala na vokálnej spolupráci k singlu „Rather Be“ od Clean Bandit a „My Love“ od Route 94. Oba single obsadili 1. miesto v britskom rebríčku UK Singles Chart v roku 2014. Jej debutový sólový singel „Right Here“ sa taktiež dostal do prvej desiatky v tomto rebríčku.
Eva Filová
Charakteristika tvorby
Meno Evy Filovej je spojené s viacerými projektami zameranými na audiovizuálnu kultúru. Napríklad s reláciou Kino Ucho, ktorú pripravila pre Rádio Devín spolu s kolegyňami Katarínou Mišíkovou a Monikou Mikušovou, zostavuje program projektu Kraťasy z archívu v spolupráci s Kinom Lumiére. Filmové sekcie zostavuje taktiež pre festival krátkeho filmu Brno 16 short film festival, filmový seminár 4 živly aj Medzinárodný festival filmových klubov Febiofest. Spolupracovala na projekte Obrazy (proti) extrémizmu, ktorý je reakciou pedagógov z katedry Audiovizuálnych štúdií na dvíhajúcu sa vlnu pravicového extrémizmu. Svoje filmovo-vedecké texty a štúdie publikuje vo filmologickom periodiku Kino-Ikon.
Eros, sexus, gender v slovenskom filme
V roku 2013 Filová publikovala vo vydavateľstve Slovenského filmového ústavu knihu Eros, sexus, gender v slovenskom filme. Publikácia sa zaoberá erotikou v slovenskom filme, spôsobmi zahaľovania, sexizmom, stereotypmi v zobrazovaní ženských postáv a ich postavenia, motívmi a témami spojenými s erosom a ich náväznosťou na politickú klímu naprieč históriou slovenského filmu. Kniha poukazuje na rôzne prepojenia rodovej problematiky a erotiky so sociálnym prostredím, mestom či vidiekom. Tému erotiky slovenskom filme zachytáva aj z pohľadu produkcie, koprodukcie a distribúcie filmového diela. Dôležitou súčasťou knihy je skúmanie vzťahov medzi erotikou, genderom a ideológiou, respektíve ideológiami, ktoré dlhé roky definovali podoby slovenskej kinematografie.
Grňa (priezvisko)
Grňa je slovenské priezvisko, rozšírené predovšetkým v okresoch Detva, Skalica a Žilina. Približne polovičná početnosť v porovnaní so Slovenskom sa vyskytuje aj v Česku.
Kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na Ázijské hry 2018
Kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na Ázijské hry 2018 bola kontinentálna kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na turnaj multišportového podujatia Ázijských hier 2018, ktorú organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (AHF). Kvalifikácia sa konala v dňoch od 12.20. januára 2018 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 7 tímov. Turnaj sa skladal iba zo základnej časti. Na Ázijské hry sa kvalifikovali 4 najlepšie družstvá.
Katina Paxinosová
V ankete Veľkí Gréci, ktorú v roku 2009 usporiadala grécka televízna stanica Skai TV, a ktorá hľadala najväčšie osobnosti gréckej histórie, sa umiestnila na 87. mieste.
Fibrilácia komôr
Fibrilácia komôr je život ohrozujúca srdcová arytmia, pri ktorej dochádza namiesto koordinovaných sťahov (kontrakcii) myokardu srdcových komôr k jeho neorganizovanej excitácii, pri ktorej nie je srdce schopné prečerpávať krv a dochádza k zastaveniu krvného obehu. Je to najčastejšie identifikovaná arytmia u pacientov so zástavou srdca. Zastavenie krvného obehu a tým dodávky kyslíka do mozgu spravidla vedie do niekoľkých minút k smrti. Prežitie pacientov závisí na okamžitej kardiopulmonálnej resuscitácii, ktorej najpodstatnejšou súčasťou je vonkajšia masáž srdca a elektrická defibrilácia. Neliečená alebo neúspešne liečená komorová fibrilácia prechádza v priebehu asi 15 minút do asystoly - zániku merateľnej elektrickej aktivity srdca, zrejme v dôsledku vyčerpania zdrojov energie v bunkách.
Prevencia recidívy
ICD môže aplikovať defibrilačný výboj aj počas resuscitácie. Môže ho slabo pocítiť aj resuscitujúca osoba, ale určite ju neohrozí (oproti výboju externého defibrilátora je energia viacnásobne menšia).
Katedra filmových štúdií
História
V období 50. a 60. rokov, vďaka iniciatíve výrazných osobností filmovej vedy Júliusa Pašteku, Ivana Stadtruckera a Petra Mihálika sa následne (v 70.rokoch) otvorilo teoretické štúdium filmu na Divadelnej fakulte VŠMU. Práve Peter Mihálik sa stal rozhodujúcou osobnosťou založeného odboru. Filmová veda v tomto období však stále nebola samostatná. Bola spojená so štúdiom divadelnej vedy, na vtedy novovzniknutej Katedre divadelnej a filmovej vedy, v školskom roku 1978/1979. Prednášky tu okrem týchto mysliteľov viedli napríklad aj Vladimír Mlčoušek alebo Slavomír Magál. Základom prednášok bolo budovanie terminológie filmovej vedy či problematika montáže.
Katedra vystriedala niekoľko názvov: po Katedre filmovej vedy nasledovala Katedra vied o umení, po nej Katedra umeleckej kritiky a audiovizuálnych štúdií, neskôr Katedra audiovizuálnych štúdií a od roku 2022 nesie meno Katedra filmových štúdií. Od roku 2021 je súčasťou Inštitútu teórie divadla, filmu a hudby, pracoviska zriadeného za účelom zabezpečovania výučby v spoločnom univerzitnom študijnom programe s názvom Teória divadla, filmu a hudby.
Nemecký spolkový snem
Charakteristika
Ako ústavný orgán má Spolkový snem rad funkcií. Okrem zákonodarnej funkcie (vytvára spolkové právo a mení ústavu) schvaľuje medzinárodné zmluvy so štátmi i organizáciami a prijíma spolkový rozpočet. V rámci svojej kreatívnej funkcie menuje spolkového kancelára a podieľa sa na voľbe spolkového prezidenta, spolkových sudcov a členov ďalších spolkových orgánov. Vykonáva parlamentnú kontrolu vlády a spolkovej exekutívy a kontroluje nasadenie Bundeswehru a tajných služieb. Politicky je tiež významná verejnoprávna funkcia podľa ktorej má Spolkový snem za úlohu vyjadrovať priania obyvateľstva a tiež informovať obyvateľstvo.
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji mužov 1982
Kvalifikačné zóny
Turnaj sa konal v Srí Lanke.
Vevericovité
Vzťahy medzi veľkými taxónmi čeľade
Nasledujú príklady dvoch (už nie najnovších) prác prezentujúcich rôzne názory na fylogenetické vzťahy medzi jednotlivými veľkými taxónmi čeľade vevericovité :
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1959
Výsledky
náhľad|Systém turnaja
Anne Baxterová
Životopis
Vo filme debutovala roku 1940, významnú príležitosť dostala vo filme Orsona Wellesa Skvelí Ambersonovci (1942) a vo vojnovej dráme Severná hviezda (1943). V roku 1947 dostala Oscara za rolu Sophie, ktorá po strate manžela a dieťaťa prepadne alkoholizmu, vo filme The Razor's Edge, ktorý podľa románu Williama Somerseta Maughama nakrútil Edmund Goulding. O štyri roky neskôr bola nominovaná na Oscara za titulnú rolu v psychologickej dráme z divadelného zákulisia Všetko o Eve. Účinkovala v rozhlasovom seriáli Lux Radio Theatre, výrazné role stvárnila taktiež v Hitchcockovom krimifilme Spovedám sa a v biblickom veľkofilme Desatoro prikázaní.
Komárovité
Potrava
Komáre sa primárne živia nektárom, ale samičky naviac dokážu používať hematofágiu (sanie krvi). Samice potrebujú krv ako zdroj bielkovín pre vývoj vajíčok. Výnimku tvoria komáre rodu Toxorhynchites, ktoré krv nesajú. K tomuto rodu patria aj najväčšie známe druhy komárov, ktorých larvy požierajú larvy iných druhov komárov.
Jedince vyhľadávajú potravu podľa detekcie organických a anorganických látok (napr. vydychovaný a vypotený oxid uhličitý).
Životný cyklus
vpravo|náhľad|Komáre sú na Zemi už 266 miliónov rokov. Často ich nachádzame zaliate v [[Jantár|jantáre.]] Komár prechádza kompletnou metamorfózou cez 4 vývojové štádiá - vajíčko, larva, kukla a dospelec (imágo). Ide o dokonalú premenu. Tento proces opísal už grécky filozof Aristoteles. Larvy aj kukly žijú vo vlhkom prostredí alebo priamo v stojatej vode. Tento vývoj trvá týždeň až dva týždne.
Prenos chorôb
Po penetrácii kože samička vstrekne do krvi svoje sliny, ktoré obsahujú zmes molekúl, ktoré obmedzujú zrážanie krvi a potlačia bolesť po vpichnutí. Zároveň vnikne zápal, ktoré pomáha šíreniu vírusov. Práve touto cestou sa do tela zvieraťa či človeka dostanú choroboplodné zárodky. Najvýznamnejšou prenášanou chorobu je malária, ktorú spôsobujú zimničky - parazitické prvoky rodu Plasmodium. Na ľudí ju prenášajú výlučne komáre rodu Anopheles, celkom asi 30 – 40 druhov z 200 tohto rodu, najmä potom anofeles škvrnitokrídly (Anopheles maculipennis).
Komáre prenášajú aj dirofilariózu (aj na Slovensku), spôsobenú červami rodu Dirofilaria.
Ako prenášačmi chorôb môžu slúžiť aj iné rody, napríklad vtáčiu maláriu bežne prenášajú komáre rodu Culex. Rod Culex, živiaci sa hlavne vtáčou krvou, roznáša aj Západonílsky vírus.
Ochrana
vpravo|náhľad|Moskytiéra Základnú ochranu ľudí proti bodnutiu komáricou poskytuje moskytiéra  – jemná sieť natiahnutá v noci okolo lôžka či obydlia. Ak je napustená insekticídom (permetrín), účinnosť sa zvyšuje. Medzi ďalšie prostriedky patrí uvoľňovanie insekticídov (napr. Syntetický pyretroid) do vzduchu. K tomu slúžia spreje, elektrické odparovače, insekticídne špirály. Ďalšou možnosťou sú odpudzovače hmyzu chemické (repelenty) alebo ultrazvukové. V Afrike sa často používa pomerne účinný DDT, ktorý je ale toxický aj pre väčšinu živočíchov a má negatívny vplyv na ekosystém. Medzi ďalšie repelenty patrí napr. dietyltoluamid (DEET) a icaridin.
Institut für Heimatforschung
Vedenie
Inštitút viedol Johann Lipták (1889 – 1958). Pre konflikt s DP sa však v decembri 1943 aj s celou rodinou presťahoval z Kežmarku do Prahy.
Ringier Slovakia
Spojenie s Azet v 2016
Po spojení so spoločnosťou Azet.sk, a. s., ktoré nastalo 1. júna 2016, sa Ringier Axel Springer Slovakia stal najväčším prevádzkovateľom internetového obsahu na Slovensku. Ringier Axel Springer Slovakia zamestnáva viac ako 800 ľudí v Bratislave, Žiline a Košiciach. Je súčasťou švajčiarsko-­nemeckej vydavateľskej skupiny Ringier Axel Springer Media AG, ktorá je vedúcou integrovanou multimediálnou korporáciou v strednej a východnej Európe.
Rozdelenie a predaj časti portfólia FPD a NMH v roku 2018
Ringier Axel Springer SK zostáva pôsobiť už len v digitálnom priestore.
Gabriela Ivana Vlková
Gabriela Ivana Vlková (* 1964, ) je česká biblistka a rehoľníčka, členka Českej kongregácie sestier dominikánok. V rokoch 20062014 bola dekankou Cyrilometodskej teologickej fakulty Univerzity Palackého ako prvá žena na čele teologickej fakulty v histórii Česka.
N26 (banka)
N26 (starší názov: Number 26) je nemecká internetová banka. Sídlo banky je v Berlíne a svoje služby poskytuje v celej eurozóne s výnimkou Cypru a Malty. N26 spolupracuje s nemeckou bankou Wirecard Bank nakoľko bankové služby môže poskytovať len s bankovou licenciou. Výhodou je, že vklady občanov EÚ sú chránené ako v bežnej banke.
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1937
Základné skupiny
náhľad|Zápas Litvy s Estónskom
Konečné poradie
náhľad|Víťazné družstvo Litvy
Lupina (koža)
Príčiny
Lupiny môžu mať niekoľko príčin. Najčastejšou je suchá pokožka hlavy. Nasleduje seboroická dermatitída, zriedkavé alebo príliš časté umývanie hlavy, psoriáza, ekzém, citlivosť na vlasové výrobky, kvasinky a huby.
Banský plyn
Banský plyn môže byť:
Dejiny Čile
Vojna s kmeňom Mapuče
Katastrofa, ktorú Španieli utrpeli nakoniec prinútila vládu v Peru, aby konečne pristúpila k vytvoreniu profesionálneho vojska, ktoré by odboj indiánov vyriešilo. V centrálnej a severnej časti Čile sa však kolonistom začalo postupne dariť. Aby Španieli zabránili indiánskemu odboju v týchto častiach Čile, priznali tamojším indiánskym náčelníkom rovnaké postavenie, aké mali španielski šľachtici. Zároveň však nútili obyčajných indiánov k tvrdej práci v poľnohospodárskych usadlostiach. V týchto častiach Čile sa tak počty indiánov začali rýchlo znižovať. Títo (podobne ako inde) nedokázali čeliť hlavné európskych chorobám, voči ktorým nemali imunitu. Z tohto dôvodu začali Španieli do oblasti nosiť otrokov z Afriky, ktorí mali nahradiť indiánov. Keďže však prácu otrokov bolo treba oveľa viac v strieborných baniach v Hornom Peru, títo väčšinou z Čile rýchlo odchádzali. Hlavnou ekonomickou oblasťou Čile sa stalo poľnohospodárstvo, kde kolonisti ťažili ešte z indiánskej tradície. Hlavne v severnej a centrálnej časti Čile totiž žili pomerne vyspelé indiánske kmene, ktoré mali rozvinuté poľnohospodárstvo. Prví Španieli, ktorým sa podarilo preniknúť medzi indiánov a dokonca aj medzi pár kmeňov Mapuče, boli Jezuiti. Títo začali kázať v jazyku pôvodných obyvateľov. Už v roku 1561 podporil snahy miestnych kňazov a misionárov aj samotný pápež, ktorý nechal v Čile zriadiť prvé biskupstvo. Toto sa neskôr rozdelilo na dve diecézy, keďže jedna nedokázala účinné spravovať také veľké územie. Boli to práve katolícke rehoľné rády, ktoré začali ako prvé rozvíjať vzdelávanie v Čile.
Nová vlasť
Poslednou baštou rojalistov sa tak stalo mesto Concepción, kam sa aj stiahli zvyšky rojalistickej armády. Na čelo posledného rojalistického odporu sa postavil Vicente Benavides, ktorý však pred tým slúžil v armáde patriotov. Benavidesova armáda sa chovala veľmi kruto, zajatcov a odporcov popravovala bez súdu. Na toto odpovedala rovnako aj armáda patriotov. Benavides bol spočiatku úspešný, svoje pozície udržal až do roku 1821. Potom bola jeho armáda porazená a Benavides sa rozhodol utiecť do Peru. Posádka lode, na ktorej chcel z Čile odísť ho však vydala úradom a tak bol v roku 1822 obesený. Nenávisť voči Benavidesovi bola taká veľká, že jeho telo bolo po jeho smrti znetvorené a rozštvrtené. Zvyšky jeho armády kládli odpor ešte do roku 1824.
Ďalšie konzervatívne vlády
Bulnes podľa ústavy už nemohol kandidovať a tak voľby v roku 1851 vyhral Manuel Montt. Montt na rozdiel od svojich predchodcov nebol vojakom. Už na začiatku svojej vlády však musel čeliť pokusu o zosadenie, ktoré viedol generál José María de la Cruz, ktorého Montt porazil vo voľbách. Vládnej armáde velil bývalý prezident Bulnes (ktorý bol paradoxne bratranec Cruza). Bulnes ako skúsený veliteľ po niekoľkých mesiacoch revolúciu potlačil. Podobne ako pred tým Bulnes, aj Montt sa rozhodol po výhre vyhlásiť všeobecnú amnestiu, aby zabránil pokračovaniu konfliktu. Vláda sa zamerala na masívnu podporu vzdelávania a vyhlásila základné školstvo za bezplatné. Aj cirkvi bolo dovolené sa zapojiť a tak dochádzalo aj k zakladaniu veľmi kvalitných cirkevných škôl. Za vlády Montta sa podarilo konečne aj priviesť väčší počet európskych prisťahovalcov (stále to však bolo neporovnateľné s Argentínou a Uruguajom). Súčasne pokračovalo rozširovanie železničnej siete, ktorá mala spájať aj Santiago s prístavom Valparaíso. Už v roku 1852 začal v krajine fungovať telegraf. Následne bola vytvorená aj špeciálna banka, ktorá mala podporovať rozvoj poľnohospodárstva poskytovaním pôžičiek. Koniec veľkej miery prosperity začal v roku 1858, kedy jednak čilský export získal silnú konkurenciu v iných častiach sveta a jednak prestali fungovať niektoré strieborné bane. V tomto období sa začala tiež diskusia o postavení katolíckej cirkvi v krajine. Práve na tejto otázke sa Konzervatívna strana rozdelila. Vznikla tak Národná strana (kam sa pridal aj prezident Montt). Od Liberálnej strany sa zas oddelili členovia, ktorí nesúhlasili so spoluprácou s konzervatívcami. Odídenci založili Radikálnu stranu. V roku 1859 vypukla ďalšia revolta, ktorú však vláda okamžite potlačila. Prezident Montt tak vládol taktiež 10 rokov. V roku 1861 ho vystriedal jeho stranícky kolega José Joaquín Pérez.
Počiatky diktátu parlamentu
V roku 1896 sa uskutočnili nové prezidentské voľby. Tie sa konali v oboch komorách parlamentu, kde vyhral kandidát Koalície Federico Errázuriz Echaurren, ktorý bol synom bývalého prezidenta Federica Errázuriza Zañartua. Už jeho voľba bola veľmi tesná a vzbudzovala pochybnosti o kupovaní hlasov. Koalícia, ktorá prezidenta presadila mala síce väčšinu v senáte, no nie v parlamente, takže prezident mal veľmi zložitú situáciu. Ekonomická situácia sa postupne zhoršovala, keďže ťažba liadku už nebola tak vysoká ako pred tým. Zároveň sa zvyšovala nezamestnanosť a na medzinárodnej úrovni malo Čile stále napäté vzťahy s Peru a Bolíviou. K tomu sa pridalo zhoršenie vzťahov aj s Argentínou, s ktorou malo Čile územné spory na severných hraniciach v oblasti Puma de Atacama, ktoré pred tým patrili Bolívii (tento problém bol vyriešený v roku 1902 v arbitráži). Federico Errázuriz Echaurren sa zameral na zlepšovanie vzdelávania zdravotníckych pracovníkov, keď založil hneď niekoľko zdravotníckych škôl. Prezident mal však veľké zdravotné problémy počas celého svojho mandátu. Posledné mesiace svojej vlády musel svoje kompetencie delegovať na viceprezidenta, keďže musel podstupovať liečbu. Avšak 12. júla 1901 prezident náhle zomrel na následky trombózy. Novým prezidentom sa dočasne stal viceprezident a minister vnútra Aníbal Zañartu. Tohto 18. septembra 1901 vystriedal nový zvolený prezident za Liberálnu alianciu Germán Riesco Errázuriz, synovec bývalého prezidenta Federica Errázuriza Zañartua. Jeho vláda sa vyznačovala veľkou nestabilitou, parlamentom bol prinútený vymeniť až 17 vládnych kabinetov. Germánovi Riescovi sa však v roku 1904 podarilo po dlhej dobe podpísať mierovú zmluvu s Bolíviou. Prezident sa zameral tiež na reformu právnych kódexov, čim Čile získalo nové občianskoprávne a trestnoprávne zákony. Podporil tiež modernizáciu Santiaga. Vzhľadom na rastúcu infláciu musel pristúpiť na novú emisiu papierových peňazí, čo zhoršilo sociálnu situáciu obyvateľstva. To vyvolalo viaceré štrajky a demonštrácie. Z nich najväčšie boli tzv. mäsové nepokoje v Santiagu, kde chudoba protestovala proti vysokej cene mäsa a generálny štrajk v Antofagaste. Za vlády Germána Riesca sa stupňovala kríza s Argentínou, s ktorou prebiehali aj tzv. preteky v zbrojení. V roku 1902 však tieto spory vyriešila arbitráž. Prezident obnovil v roku 1906 tiež diplomatické styky s Peru.
Vojenské vlády
vpravo|náhľad|Prezidenta Alessandriho vystriedala vojenská chunta na čele s generálom [[Luis Altamirano|Luisom Altamiranom.]] V priebehu roka 1924 sa ekonomické problémy krajiny prejavili v nedostatku peňazí potrebných na mzdy štátnych zamestnancov a vojakov. Parlament sa však namiesto riešenia problémov zaoberal iba vlastnými vnútornými spormi. Prvým náznakom problémov bola účasť vojakov na zasadnutí parlamentu v septembri 1924, kde poslancom hrozili zbraňami. Ani tieto hrozby vojakov však na poslancov neboli účinné. 5. septembra 1924 tak velenie armády vyslalo oficiálnu delegáciu priamo k prezidentovi, ktorý sľúbil, že problémy budú rýchlo vyriešené. Ešte v ten istý deň padla vláda a na čelo novej vymenoval prezident generála Luisa Altamirana. Armádna vláda dokázala silou presadiť v parlamente schválenie požadovaných zákonov v priebehu nasledujúcich pár dní. Vďaka tomu bola presadená napríklad osemhodinová pracovná doba, či zavedené povinné pracovné poistenie zamestnancov. Armáda presadila za jediný deň v parlamente schválenie množstva sociálnych zákonov. Velenie armády následne začalo požadovať rozpustenie parlamentu a zmeny vo verejnej správe. Prezident Alessandri pochopil tieto kroky ako vojenský prevrat a ušiel na americké veľvyslanectvo. 12. septembra 1924 sa tak k moci vďaka vojenskému prevratu dostala armáda. Táto vytvorila chuntu tvorenú troma členmi, generálom Luisom Altamiranom (ktorý sa stal prezidentom), viceadmirálom Franciscom Nefom a generálom Juanom Pablom Bennettom.
Obdobie nestability
vpravo|náhľad|Generál [[Carlos Ibáñez del Campo vydržal vo funkcii prezidenta Čile najdlhšie zo všetkých v rámci obdobia nestability.]] Arturo Alessandri ihneď začal s novými opatreniami. Nechal založiť centrálnu banku, ktorá mala stabilizovať ekonomiku a financie štátu. V roku 1925 presadil v referende novú ústavu. Tá bola zameraná na ukončenie vlády parlamentu, ktorého právomoci dostali presné limity. Parlament už nemohol ani blokovať nový vládny rozpočet, ktorý musel prejednať. Súčasne nová ústava oddelila cirkev od štátu, čo bol dôvod mnohých minulých konfliktov. Najväčšiu zmenu však predstavovalo zavedenie priamej voľby prezidenta. Avšak aj v tomto období pokračovali protesty a stávky, ktoré boli tvrdo potlačené. Ešte pred koncom svojho funkčného obdobia 1. októbra 1925 však prezident Alessandri rezignoval. Až do decembra sa dočasným prezidentom stal viceprezident a minister vnútra Luis Barros Borgoño. Voľby v roku 1925 vyhral Emiliano Figueroa z Liberalnej demokratickej strany. Predsedom vlády sa stal generál Carlos Ibáñez del Campo, ktorý však ovplyvňoval rozhodnutia prezidenta do takej miery, že fakticky vládol krajine. Prezident Figueroa s podporou Ibáñeza del Campa sa zameral na ľavicovú časť politického spektra, časť politikov bola vyhostená a bola zavedená cenzúra novín. V marci 1927 však vznikol spor aj medzi prezidentom a predsedom vlády. Ibáñez del Campo totiž presadil odvolanie predsedu najvyššieho súdu, ktorý však bol bratom prezidenta Figueroa, ktorý odmietol podpísať jeho odvolanie. Pod tlakom predsedu vlády však prezident Figueroa 10. marca 1927 odstúpil z funkcie. Carlos Ibáñez del Campo bol v tej dobe už aj viceprezidentom a tak sa po rezignácii svojho predchodcu stal novým prezidentom on. Ibáñez del Campo nechal vyhlásiť nové voľby, v ktorých sa rozhodol kandidovať. Keďže počas vlády predchádzajúceho prezidenta došlo k veľkým politickým čistkám, nemal Ibáñez del Campo reálneho protikandidáta a tak voľby vyhral so ziskom 98% hlasov. 21. júla 1927 sa tak funkcie ujal už ako priamo zvolený prezident.
Na čelo štátu sa dostala trojčlenná chunta. Na jej čele bol generál Arturo Puga ako prezident. Prvá chunta vláda iba necelé dva týždne, samotný prezident Puga bol vo funkcii presne dva týždne, keď 16. júna 1932 skončil. Na čelo štátu sa dostala nová chunta. Na jej čele stál Carlos Dávila, člen Socialistickej strany (Partido Socialista de Chile). Nová chunta vyhlásila Čile za socialistickú republiku. Postupne boli vyhlásené nové socialistické opatrenia, ktoré sa nepozdávali mnohým spoločenským skupinám. Aj socialistická chunta tak bola po niekoľkých dňoch zvrhnutá. Nová chunta poslala členov predchádzajúcej do vyhnanstva. Následne bolo pristúpené k zákazu protestov a stávok. Prezident Dávila však zostal vo funkcii až do septembra 1932. Pod tlakom armády však odstúpil a na jeho miesto 13. septembra 1932 nastúpil generál Bartolomé Blanche. Ten vo funkcii vydržal tri týždne a bol nahradený predsedom najvyššieho súdu Abrahamom Oyanedelom. Ten vyhlásil na 30. október nové prezidentské voľby. Tie jednoznačne vyhral bývalý prezident Arturo Alessandri, ktorý ukončil obdobie nestability.
Stabilizácia a následný úpadok
Jorge Alessandri bol synom bývalého prezidenta Artura Alessandriho. Vo voľbách kandidoval ako nezávislý, no mal podporu Liberálnej strany a konzervatívnych skupín. Jorge Alessandri bol veľmi skromný človek a aj v úrade prezidenta sa choval veľmi zdržanlivo. Od začiatku však nemal prezident väčšinu v parlamente, takže jeho vláda bola veľmi komplikovaná. Postupne však na svoju stranu získal pravicové strany, čím vznikol tzv. Demokratický front, o ktorý sa prezident pri svojej vláde opieral. Vďaka tomu mohla vláda prijať viacero ekonomických opatrení, ktoré v prvom rade znížili infláciu z 80% dokonca pod 10%. Takéto radikálne zníženie však bolo vytvorené na úkor výdavkov štátu na sociálne opatrenia. Súčasne došlo k zvýšeniu cien, čo vyvolalo nové protesty. Na druhej strane vláda nechala postaviť desaťtisíce nových bytov. Prezidentovi sa podarilo taktiež presadiť reformu týkajúcu sa úpravy vlastníctva pôdy, ktorá bola priznaná roľníkom, ktorí ju reálne obhospodarovali. Cieľom bolo v Čile vytvoriť kompaktnú triedu zabezpečených roľníkov. Napriek všetkému si však prezident zachoval veľkú popularitu, dokonca na rozdiel od svojich predchodcov, nebol obvinený zo žiadneho korupčného správania. Nové voľby prezidenta sa uskutočnili v roku 1964. Tieto vyhral už v prvom kole Eduardo Frei Montalva, kandidát novej dominantnej pravicovej Kresťanskodemokratickej strany. Druhý skončil znova Salvador Allende zo Socialistickej strany.
Vláda Salvadora Allendeho
V roku 1973 bola už inflácia prakticky nekontrolovateľná. Devízové zásoby krajiny boli úplne vyčerpané (a to už dávno pred koncom vlády Allendeho), priemyselná a poľnohospodárska produkcia Čile výrazne klesla a ťažba bola na minime. Allendeho vláda, ktorá sa v zahraničí prezentovala ako príkladná socialistická vláda však úmyselne a systematicky porušovala ústavu Čile (čo potvrdil aj najvyšší súd krajiny). Vznikol tiež obrovský čierny trh, ktorý spôsobil zvýšenie cien aj tak nedostatkových potravín. Dá sa konštatovať, že Čile bolo skutočne na pokraji vzniku občianskej vojny. Allendeho v prezidentských voľbách v roku 1970 podporila iba tretina voličov, čo jeho legitimitu na vykonávanie tak veľkých zmien limitovalo. Životné náklady sa počas Allendeho vlády zvýšili o 700%, napriek obrovskej inflácii vláda ďalej tlačila nové bankovky. Aby Allende upokojil situáciu v armáde, vymenoval za veliteľa pozemných síl generála Augusta Pinocheta, ktorý nahradil nepopulárnych ľavicových veliteľov akým bol okrem iných Carlos Prats. Ten pôsobil od začiatku aj v Allendeho vládach. Funkčné obdobie prezidenta Allendeho však malo končiť až v roku 1976.
Vlády Kresťanskodemokratickej strany
Vláda musela pod veľkým tlakom verejnosti začať riešiť zločiny predchádzajúceho vojenského režimu. Bola zriadená komisia, ktorej sa rýchlo podarilo získať množstvo dôkazov potvrdzujúcich zločiny bývalého režimu. Prezident Aylwin však vyhlásil, že v Čile sa neuskutočnia žiadne procesy a za zločiny bývalého režimu sa sám všetkým ospravedlnil. Prezident sa obával prípadnej reakcie armády, ktorú stále viedol Pinochet. Súčasne však treba uviesť, že súčasťou dohody, ktorá upravovala návrat k demokracii, bolo uznanie rozhodnutí z obdobia vojenského režimu. Každý, kto bol vojenským režimom perzekvovaný sa mal sám obrátiť na súd, ktorý mal jeho kauzu prejednať. Faktom však je, že väčšina sudcov patrila k sympatizantom bývalého vojenského režimu, takže vymožiteľnosť práva v tomto smere bola minimálna. Aylwin musel riešiť aj problém politických väzňov. Prezident vyhlásil amnestiu na konkrétne prípady, no napriek tomu trvalo dlho, kým sa všetci politickí väzni dostali na slobodu. Aj to bol následok dohody o prechode k demokracii. Prezident sa však napriek tomu pokúšal presadiť súdne konania aspoň s tými členmi armády, ktorí sa dokázateľne podieľali na mučení a vraždách. Napriek všetkým obmedzeniam sa v novembri 1993 podarilo obžalovať a odsúdiť členov armády, ktorí boli zodpovední za vraždu bývalého Allendeho ministra Orlanda Leteliera, ktorý bol zavraždený v USA. Medzi odsúdenými bol generál Manuel Contreras (bývalý veliteľ tajnej služby DINA) a generál Pedro Espinoza Bravo (zástupca veliteľa DINA). Contreras bol odsúdený na 7 a jeho zástupca Espinoza Bravo na 6 rokov väzenia.
V decembri 1993 sa uskutočnili nové prezidentské voľby. Aj tieto vyhral kandidát Koalície, ktorým bol kresťanský demokrat Eduardo Frei Ruiz-Tagle. Úradu prezidenta sa ujal v marci 1994. Súčasne sa konali voľby do parlamentu a senátu, kde však už Koalícia zvíťazila s menším rozdielom, takže vláda musela pre svoje rozhodnutia často hľadať aj podporu opozície. Za vlády prezidenta Frei Ruiz-Tagleho sa zhoršili vzťahy v rámci Koalície, keďže jej členské strany mali rozdielne názory na riešenie zločinov vojenského režimu. Vláda sa zamerala na opätovné scivilnenie najvyššieho súdu, na reformu senátu a na zmeny v rámci ozbrojených síl, ktoré by oslabili ich pozíciu. Avšak všetky snahy zasiahnuť do armády boli vojskom rázne zastavené, rovnako aj snaha o súdne vyrovnanie sa s bývalým vojenským režimom. Prezident Frei Ruiz-Tagle sa tak zameral na zvýšenie financovania zdravotníctva a školstva. Ako významná sa ukázala reforma dôchodkového systému. Vláde sa podarilo zvýšiť mieru hospodárskeho rastu a inflácia už bola iba na úrovni 8%. Rovnako aj miera nezamestnanosti klesla na nízku úroveň. Podarilo sa tiež vyvážiť na približne rovnakú úroveň import a export. Vláde sa darilo ešte viac znížiť mieru chudoby. Vláda pokračovala v trende nezasahovania do ekonomiky, súčasne pristúpila k privatizácii väčšiny štátnych podnikov. Štát si ponechal vlastníctvo iba v niektorých dôležitých odvetviach (napríklad ťažba medi). Za jednu z hlavných priorít si vláda vytýčila rozširovanie siete diaľnic, železníc či metra nie len v hlavnom meste.
Prvá prezidentka v úrade a návrat socialistov k moci
V roku 2008 sa svetová hospodárska kríza dostala aj do Čile. Ako otvorená ekonomika zameraná na export bolo Čile výrazne negatívne poznačené. Hospodársky rast sa zastavil a v roku 2009 bol dokonca na mínusovej úrovni. Súčasne sa znova zvýšila nezamestnanosť. Napriek tomu sa vláde podarilo krízu zastaviť. Mzdy v krajine dokonca začali rásť, čo popularitu prezidentky výrazne zvýšilo. V januári 2010 sa v Čile uskutočnili nové prezidentské voľby. Avšak v Koalícii sa začali veľké spory o to, kto bude novým prezidentským kandidátom. Časť členov Koalície dokonca toto zoskupenie opustila a postavila vlastných kandidátov. Zvyšky Koalície sa nakoniec dohodli na kandidatúre bývalého prezidenta Eduarda Frei Ruiz-Tagleho. Proti rozštiepenej ľavici sa postavila prakticky zjednotená pravica v novom zoskupení s názvom Koalícia pre zmenu. Jej kandidátom sa stal znova Sebastián Piñera, ktorý bol úspešný a voľby tesne vyhral.
Järvenpää
Leží na železničnej trati HelsinkyRiihimäki. V roku 1951 sa oddelilo od Tuusuly a obdržalo status mestečka. V roku 1967 sa stalo mestom.
Inkognito (televízna relácia)
Vtipy
27. septembra 2017 uložila Rada pre vysielanie a retransmisiu televízii JOJ pokutu 3 319 € za čierny humor o amputáciách končatín z vydania, ktoré JOJ vysielala 23. marca 2017. Vtipy mali podľa regulátora zasahovať do ľudskej dôstojnosti.
Kuriatko jedlé
Opis
Hlúbik je dlhý 3 až 6 cm, 0,8 až 2,5 cm hrubý.
Výskyt
Rastie v listnatých aj v ihličnatých lesoch, zvyčajne vo veľkých húfoch, od mája do novembra.
Javor horský
Botanika
Javor produkuje svoje kvety v závesných rozvetvených zoskupeniach známych ako metlina, ktoré obsahujú rôzne druhy kvetov. Väčšina z nich je morfologicky obojpohlavná, so samčími aj samičími orgánmi, ale fungujú tak, akoby boli jednopohlavné. Niektoré sú morfologicky aj funkčne samčie, iné morfologicky obojpohlavné, ale fungujú ako samčie a ďalšie sú morfologicky jednopohlavné, ale fungujú ako samičie. Všetky druhy kvetov môžu produkovať peľ, ale peľ z funkčne samičích kvetov nie je klíčivý. Všetky kvety produkujú nektár, funkčne samičie kvety ho produkujú vo väčšom množstve a s vyšším obsahom cukru.
Rozšírenie
Nedostatok pôvodných domorodých názvov pre tento druh bol použitý ako dôkaz svojej absencie na Britských ostrovoch pred zavedením v 15. storočí. Tento názor je spochybňovaný prítomnosťou starého gaelského názvu pre strom, fior chrann, čo naznačuje dlhšiu prítomnosť v Škótsku a to najmenej tak ďaleko ako je gaelská osada Dál Riata a na koniec 6. a začiatok 7. storočia. To by bolo buď archeofytom (naturalizovaným strom, ktorý ľudia priniesli pred rokom 1500), alebo možný pôvodný druh, ak je to možné, že sa dostal do Škótska bez ľudského pričinenia. V súčasnosti je zvyčajne klasifikovaný ako neofyt, rastlina, ktorá je naturalizovaná, ale prišla s ľuďmi do roku 1500 alebo po ňom. V dnešnej dobe je javor horský prítomný v (89,7%) v Británii, viac než ktorýkoľvek pôvodný druh drevín.
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1949
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1949 bol v poradí 6. turnaj majstrovstiev Európy v basketbale mužov, ktoré do roku 1950 organizovala Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konal sa v Káhire, v Egypte v dňoch od 15.22. mája 1949, za účasti 7 tímov. Nováčikom podujatia bola štvorica družstiev: Grécko, Libanon, Sýria a Turecko. Zápasy sa odohrali v priestoroch Heliopolis University. Titul získal domáci 🇪🇬, ktorý sa v jedinej hranej skupine umiestnil pred 🇫🇷 a 🇬🇷. Bronzové 🇬🇷 získalo svoju prvú medailu.
Ján Šmigovský
Osobný život a vojenská kariéra
Ján Šmigovský nebol ako vojak nikdy členom žiadnej politickej strany.
The Bow
Dejiny
left|thumb|Miesto pre The Bow pred začiatkom výstavby; York Hotel sa mal stať súčasťou komplexu stavieb Manažment projektu výstavby bola firma Matthews Southwest z Texasu, architekti Foster + Partners zo Spojeného kráľovstva a Zeidler Partnership Architects z Calgary.
Ján Šmigovský
Slovenské národné povstanie
1. septembra 1944 bolo Šmigovskému z Ministerstva národnej obrany oznámené, že nemecké vojsko odzbrojuje slovenské vojenské posádky so súhlasom samotného ministerstva a že toto vojsko sa blíži k Nitre. Na tieto informácie mal Šmigovský reagovať negatívne s tým, že nenechá odzbrojiť nitriansku posádku a nariadil bojovú pohotovosť a obranu kasární. Po príchode nemeckého vojska do Nitry toto zaujalo pozície pred budovou kasární, kde nemecký veliteľ začal vyjednávať so Šmigovským. Nemecký veliteľ poskytol Šmigovskému priestor, aby mohol kontaktovať ministerstvo obrany. V telefonickom hovore presvedčil Šmigovský tajomníka prezidenta Tisa Karola Murína, aby nedovolil nitriansku posádku odzbrojiť. Nemci nakoniec súhlasili a nitriansku posádku neodzbrojili, ako jedinú na Slovensku. Nemecké vojsko sa tak presunulo do Zlatých Moraviec. V nasledujúcich dňoch sa Šmigovský stretol s miestnym veliteľom SS, ktorého informoval o situácií povstania v okolí Nitry. Aj vďaka týmto informáciám sa Nemcom podarilo rýchlo obsadiť rozsiahle územia predovšetkým na Hornej Nitre. V ďalšom období mal Šmigovský v Nitre viacero prejavov, v ktorých bránil Nemcov a naopak útočil na SNP a povstalcov, sľuboval rýchle ukončenie povstania a potrestanie jeho účastníkov. Aj vďaka jeho podpore vlády vojnovej Slovenskej republiky a nepripojenia sa k SNP bol už 13. septembra 1944 povýšený na podplukovníka. Šmigovského rozhodnutia našli odozvu aj u Nemcov, ktorí mu zverili velenie nad všetkými vojenskými jednotkami v Nitre a to aj nemeckými. Neúspech povstania v Nitre bol veľmi nepríjemnou udalosťou pre SNP, keďže jedným z hlavných cieľov bolo oslobodenie politických väzňov (hlavne komunistov), ktorí boli väznení práve v nitrianskej väznici. K týmto sa tak mohlo dostať nemecké Gestapo.
Súdny proces pred Národným súdom
V roku 1998 bola na budove nitrianskej tržnice (bývalá budova nitrianskych kasární) osadená pamätná tabuľa Jána Šmigovského, ktorú dali zhotoviť Matica slovenská, Mesto Nitra a Konfederácia politických väzňov. Po protestoch bola odstránená v roku 2005. V tejto súvislosti sa Historický ústav Slovenskej akadémie vied vyjadril, že Šmigovský bojoval na strane protipovstaleckých vojenských síl, čím sa stal fakticky spojencom okupačnej nemeckej armády. Osadenie pamätnej tabule v Nitre preto nevychádza z historických faktov, ale z politických síl, ktoré sa snažia rehabilitovať satelitný slovenský štát. Zneužívajú pritom aj tragické osudy niektorých ľudí, ako prípad Šmigovského.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1967
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Letné olympijské hry 1968, ktoré hostilo Mexiko City. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1971
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Letné olympijské hry 1972, ktoré hostil Mníchov. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo. Zároveň sa 3 družstvá kvalifikovali na Majstrovstvá sveta 1974, ktoré organizovalo Mexiko.
Agentúra pre riadenie dlhu a likvidity
Sídlo Agentúry
Sídlom Agentúry je Bratislava.
Dinelo
Dinelo (* 22. február 1997, Košice) je slovenský hudobný producent, skladateľ a DJ. Jeho piesne môžu poslucháči dobre poznať z popredných rebríčkov slovenských rádií. Za sebou má spoluprácu s rôznymi zahraničnými aj tunajšími hudobníkmi. Produkuje elektronickú tanečnú hudbu s prvkami pop-music.
Jaroslav Kubečka
Ing. Jaroslav Kubečka (* 27. október 1934, Turá Lúka) je slovenský ekonóm, posledný federálny minister hospodárstva a zároveň druhý minister hospodárstva po vzniku samostatného Slovenska.
Vzdelanie a kariéra do roku 1990
Stredoškolské vzdelanie absolvoval na gymnáziu v Myjave. V roku 1958 ukončil Vysokú školu ekonomickú v Bratislave. Po skončení štúdií pracoval na krajskej službe Slovenského štatistického úradu v Nitre. Od roku 1960 pracoval na ONV v Trenčíne, no pre politické dôvody v roku 1969 musel túto pozíciu opustiť. Jeho ďalším pôsobiskom bolo generálne riaditeľstvo podniku Slovakotex Trenčín, kde pôsobil do roku 1973. Následne, až do roku 1990, pracoval v Technicko - ekonomickom ústave textilného a odevného priemyslu.
Dušan Ovčarík
Dušan Ovčarík (* 14. január 1978, Liptovský Mikuláš) je bývalý slovenský vodnoslalomár, ktorý súťažil v disciplíne C1. Je odchovanec klubu KTK Dukla Liptovský Mikuláš. V rokoch 1997 až 2004 bol členom slovenského reprezentačného družstva.
Rozvojový pohár FINA vo vodnom póle 2017
Rozvojový pohár FINA vo vodnom póle 2017 bol v poradí 6. turnaj rozvojového pohára FINA, turnaj rozvojových národných družstiev vo vodnom póle mužov, ktorý organizuje Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Konal sa v dňoch od 17.22. októbra 2017 v Gżire, na Malte, za účasti 12 tímov. Po odhlásení sa 4 družstiev sa zmenil rozpis zápasov i nasadenie družstiev do skupín. Malta bola prvá neázijská krajina, ktorá hostila toto podujatie. Zápasy sa odohrali v športovom komplexe Tal-Qroqq Sports Complex s kapacitou 3 000 divákov. Keďže účastníci finálového stretnutia boli diskvalifikovaní, prvenstvo na turnaji získal víťaz stretnutia o 3. miesto🇺🇾.
Ján Dřímal
MUDr. Ján Dřímal, DrSc. (* 30. júl 1938, Bratislava) je slovenský vedec, lekár – farmakológ.
Lúky 4
Poloha
Lúky 4 sa nachádzajú v južnej časti sídliska Lúky a sú ohraničené ulicami-Lietavská, Jantárová cesta, Beňadická 28-36 a Vyšehradská 1-15.
Lúky 3
Poloha
Severnú hranicu tvorí ZŠ Budatínska (vrátane), Znievska 2-12 (vrátane) a Billa (nevrátane), západnú Budatínska ulica, južnú Lietavská ulica a východnú Jantárová cesta.
IC 167
Skupina galaxií
IC 167 je členom skupiny galaxií NGC 697. Existuje niekoľko dôkazov, že IC 167 interaguje s blízkym susedom NGC 694, pretože zdanlivo zdieľajú regióny H I. Dejové deformovanie IC 167 tiež naznačuje interakciu s inou galaxiou. Ako dlho prebieha interakcia medzi týmito dvoma galaxiami, je predmetom súčasného výskumu.
Externé odkazy
Obrázok IC 167
Lúky 6
Školstvo a občianska vybavenosť
Na Tematínskej ulici 10 vznikla v osemdesiatych rokoch základná škola, v roku 2004 zanikla a v objekte sa nachádza Paneurópska vysoká škola.
Lúky 7
Lúky 7 (staršie: Lúky VII) sú lokalita miestnej časti Lúky v mestskej časti Bratislava-Petržalka.
Školstvo
Na Turnianskej 10 bola v roku 1984 otvorená základná škola Turnianska, ktorá sa v roku 2000 zlúčila so ZŠ Žehrianska a v roku 2004 so ZŠ Beňadická. Na Turnianskej ulici 6 sa nachádza v súčasnosti sedem-triedna materská škola, na Krásnohorskej ulici sa nachádzala v minulosti materská škola, v súčasnosti však chátra.
Open access
Spôsoby open access
Existujú rôzne spôsoby, ktorými je možné poskytnúť otvorený prístup, pričom dve najbežnejšie metódy sa zvyčajne označujú ako zlatá cesta alebo zelená cesta. Časopisy poskytujúce všetky svoje články bezplatne a bez obmedzení sú označované ako zlatá cesta. Existujú však aj časopisy, ktoré patria tradičným vydavateľom a poskytujú voľne iba niektoré články, tento spôsob je teda iba čiastočným otvoreným prístupom a je preto niekedy označovaný ako hybridný model.
Otvorený prístup na Slovensku
Na Slovensku sa otvorený prístup rozvíja neorganizovane a pomaly. Existuje tu však rad časopisov, ktoré sú kompatibilné s otvoreným prístupom. V roku 2012 vydala výzvu na rozvoj Open Access Slovenská asociácia knižníc. Cieľom výzvy bolo zaregistrovať čo najviac časopisov do databázy DOAJ.
Dvory 3
náhľad|Poloha náhľad|Chorvátske rameno
Fúzačik
Fúzačik môže byť:
Dvory 6
Ulice
Stavalo sa zároveň so sektorom Dvory V, v rokoch 1985-1989.
Barbiturát
Vznik
Za socializmu sa vo vtedajšom Česko-Slovensku barbituráty a iné lieky zneužívali viac, ako dnes, najmä kvôli nedostatku iných drog. V súčasnej dobe sú barbituráty ako hypnotiká málo používané, a to kvôli ľahkému vzniku tolerancie, vysokému riziku závislosti a interakciách s inými liekmi a alkoholom. Miesto barbiturátov, tzv. prvej generácie hypnotík, sa využívajú benzodiazepíny (druhá generácia) alebo nebenzodiazepinové hypnotiká, tzv. tretej generácie hypnotík.
Lebensborn
Lebensborn, plným názvom Lebensborn e. V. (eingetragener Verein, zapísaný spolok) bol program nacistického Nemecka, ktorého cieľom bolo na základe nacistickej ideológie o rasovej čistote zvýšiť počet árijských detí. Tento cieľ mal byť dosiahnutý prostredníctvom anonymných pôrodov a následnej adopcie týchto detí predovšetkým „rasovo čistými a zdravými“ rodičmi, predovšetkým príslušníkmi SS a ich rodinami. Tento program založil Heinrich Himmler 12. decembra 1935. Ženám, ktoré porodili viac árijských detí bol udelený titul Čestný kríž nemeckej matky (nem. Ehrenkreuz der Deutschen Mutter).
Dvory 5
Poloha
Západná hranica sa presne nedá vymedziť, severozápadná hranica je Lenardova ulica.
Dvory 2
Iné
Na Markovej ulici sa nachádza Kostol Svätej rodiny, ktorý bol otvorený v júli 1995. Ide a o najväčšiu petržalskú farnosť.
Na Iľjušinovej ulici sa nachádza Dom farieb a kozmetický salón.
Oko za oko (Shakespeare)
Próza tvorí 35 % textu, verš tvorí 65 % (z toho rýmovaný verš 5%).
Dej
Navonok bezúhonný Angelo dostane po dobu neprítomnosti vojvodu absolútnu štátnu moc pri presadzovaní starého nepopulárneho zákona, ktorým sa sprísňujú etické pravidlá občanov Viedne. Sám vojvoda sa plánuje utiahnúť do ústrania, aby celé dianie tajne sledoval a nemusel byť obviňovaný z tyranie za uplatnenie zákona v praxi. Chudobný Claudio, ktorý si nemôže dovoliť svadbu, splodí nelegálne dieťa a ako odstrašujúci príklad pre všetkých, musí byť popravený. Keď Claudiova sestra, krásna novicka, Izabela oroduje u Angela za bratov život, Angelo sa do nej okamžite zaľúbi a začne ju vydierať. Sľúbi, že jej brata nepopravia výmenou za jej čistotu a panenstvo (niečo za niečo).
Osobitá (geomorfologická časť)
Turizmus
Táto časť Tatier je akoby v tieni susedných Roháčov, napriek tomu ponúka atraktívne miesta na turistiku. Značené chodníky vedú najmä dolinami, pričom východiskovými lokalitami sú obľúbené strediská Oravice a Zverovka s komplexným zázemím pre turistov. Medzi najatraktívnejšie lokality patrí Juráňova dolina.