cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dejiny Argentíny
Objavenie a prvé osídľovanie Río de la Plata
náhľad|vpravo|[[Juan Díaz de Solís a jeho expedícia objavujú Río de la Plata (1515).]] V roku 1512 bol na miesto vrchného kráľovského lodivoda Španielska menovaný Juan Díaz de Solís. V roku 1514 španielsky (vtedy stále formálne aragónsky kráľ) kráľ Ferdinand II. vyslal Solísa preskúmať novoobjavený Tichý oceán. Solís sa plavil pozdĺž východného pobrežia Ameriky až narazil v roku 1515 na veľkú riečnu deltu, ktorú nazval Mar Dulce, teda Sladké more (dnešné Río de la Plata). Na počiatku roka 1516 sa dostal až k dolnému toku rieky Uruguaj. Tu však padol do zajatia členov domorodého kmeňa Charruov, ktorí jeho a niekoľko jeho vojakov pred zrakmi zvyšných členov expedície (ktorí zostali na lodiach) zabili a následne zjedli. Napriek tragickému koncu výpravy sa v Španielsku šírili chýry o bohatom vládcovi, ktorý sa mal nazývať Argentino, teda kráľ striebra. Z toho vznikli predpoklady, že územia Río de la Plata sú bohaté na striebro (čo sa však neskôr nepotvrdilo), pričom práve tieto fámy dali následne aj meno regiónu, ktorému sa začalo hovoriť Argetnína (z latinského "argentum", teda striebro) a veľkému vodnému ústiu zas Río de la Plata, teda Strieborná rieka (zo španielskeho "la plata", teda striebro).
Územie okolo novej osady však bolo skôr nehostinné. Miestni indiáni boli spočiatku k Španielom priateľskí a pomáhali im poskytovaním potravy. Neskôr sa však vzájomné vzťahy (hlavne vinou Španielov) veľmi zhoršili. Na mieste bolo nedostatok potravy, čo nútilo Španielov správať sa voči indiánom ešte viac nepriateľsky v snahe získať jedlo. To viedlo k prvému obliehaniu Buenos Aires v júni 1536. Ani indiáni však nemali na mieste dostatok potravy a tak obliehanie osady po nejakom čase ukončili. Aj bez toho však z pôvodnej expedície zostala iba tretina členov. Na indiánov v oblasti nepôsobil ani psychologický efekt jazdy, ktorý veľmi pomohol Španielom v boji proti Inkom a iným vyspelým indiánskym civilizáciám severnejšie. Časť z osadníkov na čele s Mendozom sa neskôr presunula severnejšie, kde vybudovala novú osadu. V roku 1537 sa však Mendoza rozhodol oblasť opustiť. V Buenos Aires tak zostalo zhruba 100 ľudí. Vzhľadom na veľmi zlé životné podmienky zostalo Buenos Aires v roku 1541 úplne opustené, jeho obyvatelia sa presunuli severnejšie do mesta Asunción, ktoré sa v tej dobe stalo centrom španielskej kolonizácie regiónu. O prienik do Peru cez Río de la Plata sa následne pokúšalo viacero ďalších výprav, no tiež neúspešne. V polovici 16. storočia však už Španieli prestali podnikať výpravy, ktorých cieľom mal byť Tichý oceán cez La Platu.
Tvorba nezávislej vlády a cesta k samostatnosti
V tomto období sa do Buenos Aires z Európy vrátil vojak José de San Martín. Tento však nepatril k milicionárom, ale k bývalým kráľovským vojakom, ktorí sa rozhodli vyvažovať vplyv milícii. Práve vojaci boli oveľa viac radikálni a stali sa hlavnou silou budúcich zmien. To viedlo k pádu prvého triumvirátu a nástupu druhého triumvirátu. Zároveň s tým vzniklo ústavodarné zhromaždenie. V oboch orgánoch mali rozhodujúce slovo práve radikálni armádni predstavitelia a ich spojenci. V tej dobe došlo aj k formálnemu premenovaniu miestokráľovstva na Spojené provincie La Platy. Ústavodarné zhromaždenie schválilo vzhľad vlajky, prijalo vlastnú menu a hymnu a deklarovalo zvrchovanosť (nie však nezávislosť). Aj ďalšie opatrenia boli protikráľovské. V roku 1814 začal krajine vládnuť tzv. Director supremo, teda niečo aj najvyšší riaditeľ. Director supremo začal otvorene podporovať a presadzovať opatrenia vedúce k nezávislosti. Ako veľmi dôležité sa ukázalo zriadenie vlastnej námornej flotily, na čelo ktorej bol dosadený pôvodom Ír William Brown.
Dôvody konfliktu
vpravo|náhľad|[[José Gervasio Artigas bol najprv spojenec Buenos Aires, neskôr sa pre svoje federalistické názory dostal s bývalými spojencami do konfliktu.]] Už pred samotným vyhlásením nezávislosti sa začali konflikty medzi dvoma skupinami, medzi federalistami a unitaristami. Tieto však mali svoj pôvod ešte v čase zakladania miest v oblasti Río de la Plata, kedy tieto museli čeliť najprv monopolu a diktátu Španielov z Limy a neskôr obchodníkov z Buenos Aires, čo vytvorilo veľké regionálne napätie. Artigas najprv uznával vládu Buenos Aires a maximálne jej pomáhal. Bol však veľkým zástancom modelu federalizovaných autonómnych provincii, čo ho priviedlo do konfliktu s ostatnými predstaviteľmi revolúcie, ktorí verili v centralistickú vládu Buenos Aires. Artigas propagoval voľnú federáciu, či konfederáciu, čo našlo veľkú odozvu v mnohých provinciách, keďže ich obyvatelia boli presvedčení, že Španielov iba nahradia noví páni z Buenos Aires, no pre nich sa nič podstatné nezmení. Rovnako ako problém pociťovali ľudia z provincii verbovanie vojakov do vojska vedeného Buenos Aires, nakoľko následne nebolo dostatok mužov potrebných na prácu v regióne. Artigas začal hlásať heslá ako autonómia v konfederácii, či federácii, ukončenie monopolu Buenos Aires a žiadal protekcionizmus pre domáci tovar ako obranu pred anglickým tovarom, ktorý nahrádzal výrobky z provincii. Na tieto heslá obyvatelia provincii počúvali a Artigas sa tak stával stále viac populárnym. Kongres v roku 1813 zvolal tzv. zhromaždenie roku 13 (Asamblea del Año XIII). Tu vyslal Artigas zástupcov z Banda Oriental, ktorí priniesli tzv. inštrukcie z roku 13, ktoré predstavovali ním navrhovaný projekt federálneho usporiadania Miestokráľovstva Río de la Plata bez prisahania vernosti španielskemu kráľovi, teda fakticky nezávislosť. Banda Oriental nebola v zmysle tohto návrhu ochotná jednať o inom usporiadaní, pričom súčasťou návrhu bola aj požiadavka, aby hlavné mesto nebolo Buenos Aires. To vyvolalo veľký nesúhlas v rámci zhromaždenia, najmä však zo strany zástupcov Buenos Aires.
Zmeny v argentínskej spoločnosti po občianskych vojnách
náhľad|vpravo|[[Julio Argentino Roca bol najvýznamnejším prezidentom z Národnej autonomistickej strany (PAN).]] Po ukončení dlhého obdobia nepokojov sa mohla Argentína konečne začať naplno rozvíjať. K tomuto veľmi prispeli aj obrovské prisťahovalecké vlny z Európy a zahraničné investície. Počet obyvateľov Argentíny vďaka prisťahovalectvu vzrástol v roku 1890 na 3,3 milióna, samotné Buenos Aires malo v roku 1895 už 670 000 obyvateľov. Mnohí z nich však nemierili do Buenos Aires, ale konečne i do provincii, vďaka čomu sa začalo dariť aj vnútrozemiu krajiny. Nárast prisťahovalectva bol vysoký, v roku 1880 prišlo za rok do Argentíny zhruba 50 tisíc imigrantov, no už v roku 1889 to bolo za jeden rok až 200 000 prisťahovalcov. Obchod sa začal oveľa viac zameriavať na európske štáty a menej na iné latinskoamerické. Ale hovädzí dobytok v pozícii exportnej komodity číslo jedna nahradila ovčia vlna. Od roku 1880 sa zmenil aj pohľad vlády na poľnohospodárstvo, ktoré dostalo priestor a Argentína sa vďaka tomu stala jedným z najväčších pestovateľov obilia na svete. Rozvoj poľnohospodárstva so sebou niesol aj rozvoj vidieka ako takého, to poskytlo priestor pre ďalších európskych prisťahovalcov z tradičných vidieckych štátov zameraných hlavne na poľnohospodárstvo. Vláda zaviedla tzv. kolonizačné zmluvy, na základe ktorých určená skupina európskych prisťahovalcov dostala ešte pred príchodom určený kus pôdy v niektorej z provincii, ktorú budú obrábať a zveľaďovať. To znamenalo začiatok veľkého osídľovania argentínskej pampy a zakladanie desiatok až stoviek nových osád. Viac ako 80% argentínskych prisťahovalcov pochádzalo z oblasti Stredozemného mora, z nich polovica boli Taliani. S časom však bohatších prisťahovalcov nahrádzali predovšetkým chudobní, ktorí hľadali v Argentíne lepší život. Buenos Aires sa tak postupne rozdelilo, na severe žili bohatí, chudobní žili na juhu mesta a na západe žila stredná vrstva. Hlavné mesto sa začalo prebudovávať podľa vzoru Paríža a dostalo tak široké bulváre. Väčšinu strategických a významných stavieb a projektov financovali Briti, ktorí v tomto období prakticky ovládali financie štátu.
Obdobie prosperity
V krajine tak vznikol tlak na politické zmeny, ktorým sa však Roca veľmi bránil, čo oslabilo jeho pozíciu vnútri jeho vlastnej strany PAN. V roku 1904 sa tak prezidentom stal kompromisný kandidát oboch frakcii PAN Manuel Quintana. Vplyv Rocu však postupne klesal. V roku 1907 došlo v blízkosti mesta Comodoro Rivadavia na juhu Argentíny k objaveniu ropy. Quintana zomrel v úrade a tohto nahradil ďalší člen strany PAN José Figueroa Alcorta, tento však už konal samostatne bez toho, aby dostával inštrukcie od Rucu alebo iného člena PAN. Práve prezident Alcorta presadil v roku 1910 za nového prezidenta zástancu politických reforiem Roqueho Sáenza Peñu. Od roku 1911 tak získali volebné právo všetci muži starší ako 18 rokov. Yrigoyen a jeho UCR tak začali s veľkou kampaňou, vďaka čomu získavali stále viac pozícii.
Vláda Radikálnej občianskej únie
náhľad|vpravo|[[Hipólito Yrigoyen bol dvakrát prezidentom Argentíny a vodcom Radikálnej občianskej únie.]] Vďaka úspešnej kampani UCR sa v roku 1916 prezidentom stal Hipólito Yrigoyen, čím skončilo dlhé obdobie hegemónie strany PAN. Krajina si v podstate udržala ekonomické tempo, ktoré mala pred prvou svetovou vojnou, bez väčších problémov prekonala aj globálne hospodárske krízy. Ale čelila pravidelným národným recesiám, ktoré vznikali z dôvodu zníženia argentínskeho exportu. Yrigoyen vládol od roku 1916 až do roku 1922, no jeho vláda bola poznačená zmenou volebného systému presne podľa (pred prvou svetovou vojnou) schválenej reformy. Jeho vláda sa tiež zamerala na pomoc poľnohospodárom, pre ktorých chcela vybudovať štátnu banku určenú na ich podporu. Tým chcel prezident pomôcť kolonizáciou nových území a zároveň chcel získať podporu zo strany strednej triedy z provincii. Ale parlamentu vládli konzervatívci, teda konkurenti Yrigoyenových radikálov, ktorí tieto snahy prezidenta okamžite zamietli, keďže nechceli ohroziť vlastné pozície v týchto oblastiach. Yrigoyen sa teda rozhodol obísť parlament a začal používať tzv. prezidentské intervencie priamo v provinciách. Vďaka tomu v nasledujúcich voľbách dokázali Yrigoyenoví radikáli získať v parlamente väčšinu hlasov. Keďže však v hornej komore mali viac zástupcov konzervatívci, nedokázal Yrigoyen presadiť tie zákony a opatrenia, ktoré potreboval. Svoj program však Yrigoyen dokázal presadiť v oblasti vysokých škôl, kde s podporou stávkujúcich študentov zmenil vyučovací systém a k trom už existujúcim vysokým školám pridal ďalšie dve v provinciách. V roku 1916 začala veľká stávka v prístave Buenos Aires. Ministri radikálnej strany išli na miesto osobne rokovať a podporili požiadavky stávkujúcich a odborárov, čo radikálom získalo veľké sympatie medzi robotníkmi a odborármi. Vďaka tomu vyhrali radikáli parlamentné voľby v roku 1918. Konzervatívci sa od tejto chvíle začali vážne zaoberať možnosťou násilného zvrhnutia vlády radikálov na čele s Yrigoyenom. Konflikty vyvrcholili v roku 1919 počas tzv. tragického týždňa, kedy hutníci čeliaci hladu vyhlásili stávku. Pri následnom policajnom zásahu voči stávkujúcim bol zabitý jeden z policajtov, následne policajti zastrelili päť stávkujúcich. Nasledovala generálna stávka, ktorá ochromila celé Buenos Aires. Do ulíc tak musela prísť armáda, čo využili agenti konzervatívcov, ktorí v uliciach povraždili desiatky odborárov. Po skončení týchto nepokojov sa konzervatívni agenti združili do tzv. Argentínskej vlasteneckej ligy (Liga Patriótica Argentina). Toto združenie malo podporu armády a jeho úlohou bolo zabrániť prípadnej boľševickej revolúcii. Zároveň malo združenie zabrániť vláde radikálov, aby sa v budúcnosti postavili na stranu robotníkov. Pri nasledujúcej stávke robotníkov a poľnohospodárov v roku 1921 sa však Yrigoyen a jeho vláda už radšej nepostavili na stranu stávkujúcich. Stávka tak bola krvavo potlačená armádou.
Vláda Nekompromisnej radikálnej občianskej únie
Armáda však nebola jednotná v tom, ako postupovať a či znova inštalovať vojenskú vládu, alebo podporiť civilnú. Za nového prezidenta bol vybraný senátor José María Guido. Ten bol ochotný pristúpiť na požiadavky armády, predovšetkým na zrušenie výsledkov volieb, čo sa aj stalo. 29. marca 1962 sa tak Guido stal prezidentom Argentíny. Politická nestabilita spôsobila ďalšie zníženie hodnoty národnej meny. Nová vláda tak musela pristúpiť k radiálnym ekonomickým krokom, ktoré zahŕňali dokonca pozastavenie vyplatenia mzdy štátnym zamestnancom a stanovenie nových druhov daní. Armáda bola v názore na nové opatrenia rozdelená. Na jednej strane stálo krídlo Azules, teda Modrých a na druhej Colorados, teda Červení. Azules podporovali civilnú vládu zameranú proti komunizmu a Colorados požadovali vojenskú diktatúru. Modrí nakoniec dokázali presadiť svoje názory a boli tak vypísané nové voľby na rok 1963. Nekompromisná radikálna občianska únia tak začala znova rokovať s Perónistami o podpore. Vlastnú stranu založil dokonca aj generál Pedro Eugenio Aramburu. Radikálna občianska únia nominovala lekára Artura Umberta Illiu.
Argentínska revolúcia
Ale ani nástup nového generála na post prezidenta nezastavil vlnu násilností, ktoré postihli Argentínu. Nasledujúce roky tak boli v znamení ozbrojených útokov na vojenské a policajné zariadenia, či politické, podnikateľské a odborárske osoby. Najväčšou skupinu bola perónistická skupina Montoneros. Jej členovia uniesli a zavraždili ešte v rámci inej organizácie aj bývalého prezidenta Aramburua. Na ľavej strane bola najsilnejšia skupina ERP, ktorá bojovala za celoamerickú komunistickú revolúciu. Keďže prezident Levingston nedokázal riešiť násilie v krajine, rozhodol sa veliteľ generálneho štábu generál Alejandro Agustín Lanusse, že sám preberie moc v štáte. 23. marca 1971 sa tak Lanusse stal faktickým prezidentom Argentíny. Tento krok bola jeho odpoveď na nové násilnosti v meste Córdoba, ktoré boli ešte väčšie, ako pred tým. Generál Lanusse ohlásil ukončenie tzv. Argentínskej revolúcie a sľúbil vypísanie nových volieb. Lanusseho vláda pristúpila k tvrdým opatreniam, aby zabránila ďalším násilnostiam. Mestá, kde mali ozbrojenci najväčšiu podporu nechal obsadiť veľkými vojenskými oddielmi. Tieto opatrenia sa ukázali ako účinné a násilnosti postupne ustali. Lanusse zároveň urobil zmierlivý krok smerom k odborom, ktorým umožnil znova fungovať v rámci určitých hraníc. Ústupky odborom však znamenali ďalšie zvýšenie inflácie. V roku 1972 v snahe uzmieriť spoločnosť zrušil prezident zákaz Perónistickej strany. Ďalší ústupok prišiel na konci roka 1972, kedy vojenská vláda dovolila Perónovi, aby sa na krátky čas vrátil do Argentíny. V roku 1973 sa konečne konali voľby, v ktorých jednoznačne vyhrala Perónistická strana, ktorú viedol Héctor José Cámpora. Juan Perón nemohol pre odpor armády kandidovať a tak vybral miesto seba Cámporu, ktorý bol jeho verným nasledovníkom. Cámpora sa tak 25. mája 1973 stal prezidentom Argentíny. V máji 1973 sa do krajiny triumfálne vrátil Juan Perón. Tohto vítalo pol milióna ľudí, keďže jeho popularita po rokoch nestability a násilia znova vzrástla. Násilnosti však naďalej pokračovali a tak Perón rozhodol, že Cámporu vo funkcii prezidenta vystrieda iný člen jeho strany. 13. júla 1973 sa tak na krátky čas stal prezidentom Raúl Alberto Lastiri. V septembri 1973 sa uskutočnili nové voľby, kde už mohol kandidovať aj samotný Juan Perón. Jeho strana získala 60% hlasov a v októbri 1973 sa tak Juan Perón stal znova argentínskym prezidentom.
Falklandská vojna a koniec vojenskej vlády
Galtieri začal presadzovať propagandu, ktorá hlásala nároky Argentíny na Falklandské ostrovy, ktoré v Argentíne nazývali Malvínske ostrovy (Islas Malvinas). Aby sa vojenská vláda vyhla neúspechu v snahe získať domácu podporu, naplánovala rýchlo inváziu na ostrovy už na konci roka 1981. Na začiatku roka 1982 začali po celej Argentíne veľké protesty proti zlej ekonomickej situácii krajiny a katastrofálnemu stavu ľudských práv. To prinútilo vojenskú vládu urýchliť plány na útok, ktorý začal 2. apríla 1982. Útok bol úspešný, keďže Spojené kráľovstvo malo na ostrovoch iba malú vojenskú posádku v počte iba niekoľkých desiatok príslušníkov námornej pechoty. Argentínski vojaci však mali rozkaz nezabiť žiadneho britského vojaka. Po úspešnom obsadení ostrovov začali Argentínčania posilňovať svoje jednotky v očakávaní britskej odpovede. Obyvateľstvo Argentíny počiatočný úspech privítalo s nadšením, ku ktorému sa pripojili dokonca aj odporcovia vojenskej chunty. Argentíne sa dokonca na svoju stranu podarilo získať aj ostatné krajiny Latinskej Ameriky okrem Čile, ktoré snahu Argentíny hodnotili ako boj proti imperializmu a pozostatkom kolonializmu. Galtieri sa domnieval, že kvôli bezvýznamným ostrovom nepôjde Veľká Británia do otvorenej vojny a súčasne sa spoliehal na podporu Spojených štátov, ktoré by mohli podľa jeho predstáv Britániu od vojny odradiť. Argentínsky prezident sa však mýlil, keď sa britská premiérka Margaret Thatcherová rozhodla, že Falklandy vráti späť pod britskú kontrolu. Porážka zo strany Argentíny totiž mala negatívny vplyv na jej ďalšie politické postavenie a tak vytvorila vlastnú propagandu, ktorá vojnu s Argentínou označovala ako boj demokracie s diktatúrou. Už za krátko začali Briti bombardovať pozície Argentíny na ostrovoch. Boje začali už na konci apríla, pričom Briti začali postupne získavať stratené územia späť. Argentína však nezískala podporu USA, prezident Ronald Reagan otvorene podporil Britániu a odsúdil kroky Argentíny, voči ktorej vyhlásil sankcie. Už za krátko získala Británia nad ostrovmi úplnú kontrolu, keď sa zostávajúce argentínske jednotky vzdali. Prehra vo vojne o Falklandy znamenala začiatok konca nie len vlády generála Galtieriho, ale i celej vojenskej chunty. Obyvateľstvo, ale aj samotná armáda, boli presvedčení, že prehra znamená stratu prestíže v rámci Latinskej Ameriky. náhľad|vpravo|Matky z Májového námestia v typických bielych šatkách sa stali symbolom odporu voči vojenskej chunte.
Vláda Raúla Alfonsína
náhľad|vpravo|[[Raúl Alfonsín sa stal prvým demokratickým prezidentom Argentíny po páde vojenskej chunty, zároveň po 53. rokoch prvým prezidentom z Radikálnej občianskej únie.]] Raúl Alfonsín sa stal oficiálne prezidentom 10. decembra 1983. Jeho Radikálna občianska únia mala prezidenta naposledy v roku 1930 (v 60. rokoch vládli prezidenti z odštiepeneckej časti tejto strany). Vďaka tomu, že vojakom sa počas poslednej vojenskej vlády podarilo zlikvidovať hlavnú časť teroristických skupín, mohla sa nová vláda sústrediť na ekonomické a sociálne problémy Argentíny, ale predovšetkým sa bolo potrebné vysporiadať s poslednou vojenskou vládou. Ani Perónosti po prehre vo voľbách nezačali druhú stranu obviňovať z manipulácii, ale nakoniec uznali výsledky a podporili nového prezidenta. Vo voľbách sa sformovali dve hlavné politické strany, ktoré mali tvoriť politiku Argentíny v ďalších rokoch a to Radikálna občianska únia a Justicialistická strana.
Charency-Vezin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Budkovce (hrad)
Hrad Budkovce je zaniknutý hrad (hrádok), nachádzal sa v obci Budkovce. Údajne sa v obci Budkovce nachádzali 2 hrádky.
Gerlašské skaly
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu esteticky pôsobivých skalných útvarov a jaskýň Plešiveckej planiny so Šingliarovou priepasťou a zachovalými pôvodnými biocenózami s výskytom zriedkavých rastlinných a živočíšnych druhov a spoločenstiev.
Chlorid železnatý
Využitie
Hoci je chlorid železnatý relatívne dostupnou zlúčeninou, je jeho využitie pomerne obmedzené. Spôsobené je to hlavne jeho nestálosťou na vzduchu. Z toho dôvodu sa častejšie využíva síran železnatý, ktorý je na vzduchu stabilnejší. Najčastejšie sa chlorid železnatý využíva v laboratóriu pri príprave komplexných zlúčenín železa. Ďalej je využívaný v organickej syntéze ako redukčné činidlo. Priemyselne sa využíva pri čistení odpadových vôd, kde slúži najmä na odstraňovanie toxických chrómanov.
Robert Venturi
thumb|Sainsbury wing, [[Národná galéria (Londýn)]] Robert Venturi (* 25. jún 1925, Philadelphia, Pensylvánia, USA† 18. september 2018, tamže ) bol americký architekt a významný predstaviteľ americkej postmoderny, držiteľ Pritzkerovej ceny za architektúru z roku 1991. Väčšina jeho realizácií pochádza práve z amerického kontinentu avšak známe sú aj realizácie v Európe, v Nemecku, Anglicku a Španielsku. Známy je jeho výrok „menej je nuda“, ktorým reagoval na výrok modernistu Mies van der Roheho „menej je viac“.
Freddy Meyer
Freddy Meyer (tiež Frederick, * 4. január 1981, Sanbornville, New Hampshire, USA) je americký hokejový obranca. Meria 178 cm a váži 85 kg (2006).
Lyzozóm
3. Ribozóm (malé bodky)
10. Vakuola
Soma Weiss
Soma Weiss (* 1899, Banská Bystrica – †  1942, Slovensko) bol  lekár, vysokoškolský pedagóg.
Dordogne (rieka)
thumb|Dordogne v oblasti [[Périgord]] Dordogne je rieka vo Francúzsku prameniaca vo Francúzskom stredohorí s dĺžkou toku takmer a plochou povodia približne. Je prítokom rieky Garonne.
Charey
Charey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Beta Camelopardalis
Beta Camelopardalis (β Cam/β Camelopardalis) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Žirafa. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť dosahuje 4,03. Ide o veľmi vzdialeného žltého nadobra, ktorý pravdepodobne prechádza zo štádia modrobielej hviezdy hlavnej postupnosti do štádia červeného nadobra. Jej spektrálny typ je G0 Ib. Už malým ďalekohľadom alebo silným triédrom vidieť jej sprievodcu ôsmej magnitúdy, ktorý je v skutočnosti tiež zdvojený.
Charmes-la-Côte
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Stéblová
Stéblová je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 222 obyvateľov, z toho 118 mužov a 104 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,2 roka (muži 35,7 roka, ženy 41,0 roka).
Santa Cruz (department)
Department sa delí na 15 provincií.
Capobianco
Capobianco je francúzsky kantón v obvode Bastia v departemente Haute-Corse v regióne Korzika. Tvorí ho 10 obcí.
1942
Úmrtia
náhľad|upright|[[Robert Bosch (osoba)|Robert Bosch († 12. marec)]] náhľad|upright|[[Vladislav Vančura († 1. jún)]] náhľad|upright|[[Richard Willstätter († 3. august)]] náhľad|upright|[[Aurel Stodola († 25. december)]]
Cejkov (hrad)
Cejkov alebo Cejkovský hrad bol hrad v obci Cejkov.
Kostol Narodenia Pána (Praha)
Dejiny
Zvonkohra prvý raz zaznela 15. augusta 1695 a v dne hrá každú hodinu. Ide o najväčšiu zvonkohru, ktorú zostavil v roku 1694 hodinár Petr Neumann z tridsiatich zvonov a zvončekov uliatych v Amsterdame a umiestnil ich do priečelia na hodinovej veži. Na zvonkohru vraj kedysi hrával český pesničkár a hudobný skladateľ Karel Hašler, viažu sa k nej i niektoré historickými prameňmi neoverené staropražské povesti či legendy.
Chryseis
Chryseis alebo Chryséis (Chryseis/iný prepis: Chryséis) môže byť v gréckej mytológii:
Prostitúcia
Japonsko
* Džibutsko
* Pobrežie Slonoviny
* Zambia * Zimbabwe * Západná Sahara
Amrika:
Severná Amerika
H
* Argentína
* Bolívia * Brazília
* Uruguaj
* Nepál
Jakabovci
Jakabovci a ich pôsobenie v stavebníctve
Pôsobenie rodiny architektov a staviteľov Jakabovcov od 70. rokov 19. storočia tvorilo neodmysliteľnú súčasť rozmáhajúceho sa stavebného podnikania v Košiciach. Péter Jakab, najstarší z rodu, položil základy rodinnej firmy. Okrem podnikania v oblasti stavebníctva aktívne pôsobil v mestskom zastupiteľstve, bol členom Živnostenského spoločenstva, presbyterstva evanjelickej cirkvi a slobodomurárskej lóže. Aby sa presadil na poli stavebníctva, vložil investície do kúpy tehelne. Jeho parná tehelňa a obchod so stavebným materiálom patrili k najvyhľadávanejším v širokom okolí. V obľube boli najmä keramické výrobky. Od roku 1895 jeho tehelňa vyrábala i keramické stavebné prefabrikáty. O kvalite ponúkaného sortimentu vypovedá aj fakt, že firma Jakabovcov patrila k hlavným dodávateľom stavebného materiálu na rekonštrukciu Dómu sv. Alžbety v Košiciach. Na krajinskej výstave v Budapešti roku 1885 Péter Jakab vystavoval výsledky a produkty svojho podnikania na 46 tisíc m2 výstavnej plochy. Jeho traja synovia Árpád, Gejza a Vojtech pokračovali v rodinnej tradicii. Je zaujímavé, že iba Árpád, ktorý sa prejavil aj ako literát – písal básne, mal architektonické vzdelanie. Vyštudoval na technike vo Viedni. Pôsobil v Košiciach a v Budapešti. Od roku 1894 začal podnikať spolu s bratom Gejzom. Venovali sa projekcii a realizácii stavieb a popri rodine Répászkych patrili k najproduktívnejším stavebným podnikateľom v Košiciach. Najmladší syn Pétera Jakaba Vojtech, úspešne prebral po otcovi stavebné podnikanie a stal sa riaditeľom košickej tehelne. Na začiatku spomínaných podnikateľských úspechov dvoch generácii stál však najstarší z rodu Jakabovcov – Péter. Za celoživotný prínos v oblasti stavebníctva získal zlatý záslužný kríž Františka Jozefa.
Prostitúcia
Rusko
Za vykonávanie prostitúcie hrozí v Rusku pokuta a prostitúcia je zväčša tolerovaná. Akákoľvek forma napomáhania („pasáctvo“, kupliarstvo, vedenie verejného domu, atď.) je trestným činom.
Španielsko
V Španielsku je prostitúcia dovolená úplne a vykonáva sa na uliciach, zriedkavejšie vo verejných domoch a privátoch. Podobne ako v Taliansku pozorujú v Španielsku sa zväčšujúci prílev ilegálnych prostitútiek predovšetkým z Afriky so starosťami. Katalánska vláda plánuje zavedenie zákona, ktorým by sa zakázala pouličná prostitúcia v Katalánsku a bola by obmedzená len na štátom kontrolované verejné domy.
Emil Werék
Životopis
Vrchný adjunkt, zástupca prednostu železničnej stanice v Banskej Bystrici (1934).
Maria Walliserová
Maria Walliserová (* 27. máj 1963, Mosnang, Švajčiarsko) je bývala švajčiarska lyžiarka. Svoje prvé preteky vo Svetovom pohári vyhrala 21. januára 1983. Špecializovala sa najmä na kĺzavé disciplíny, zjazd a super-G. Celkovo vyhrala 25 pretekov Svetového pohára.
NASA World Wind
Užívateľ programu sa môže nad zvolenou planétou plynulo pohybovať (posun, otáčanie sa ľubovoľným smerom, odklonenie kamery od zvislého pohľadu, zoomovanie) a vyberá si z rôznych vrstiev, či už bitmapových alebo vektorových.
Mulhacén
Geografické údaje
Svojou výškou síce Mulhacén nie je ničím výnimočný, aj tak je najvyšším vrchom Pyrenejského polostrova a nebyť Álp, bol by najvyšším bodom Európy, keďže Kaukaz, Kanárske ostrovy a Grónsko, kde sa nachádzajú vyššie štíty, sa geograficky radia k Ázii, Afrike a Severnej Amerike. Vzhľadom na relatívnu výšku vrcholu patrí Mulhacénu druhá priečka v Západnej Európe, hneď za Mont Blancom. Vo svetovom rebríčku mu patrí 64. miesto.
Eukaryoty
Mnohobunkovosť
Taxónov, u ktorých existuje mnohobunkovosť, je však oveľa viac. Príkladom sú akrázie (Acrasidae), chaluhy (Phaeophyceae), vajcové huby (Oomycota), pravé slizovky (Eumycetozoa) a dokonca niekoľko nálevníkov (Ciliophora) tvoriacich plodničky.
Výskyt
Zoznam extrémnych prostredí je pomerne dlhý. Poznáme anaeróbne eukaryoty (mnohé prvoky s hydrogenozómami, kvasinky), termofily (napr. červená riasa Cyanidium caldarium, termofilné huby z kompostov, niektoré mnohoštetinavce), chladnomilné eukaryoty (psychrofilné prvoky z arktických a antarktických morí), acidofily (Cyanidium caldarium a niekoľko húb žijúcich v pH 0), alkalofily (niektoré prvoky žijúce v pH 10), halofily (napr. riasa Dunaliella salina), barofily (hlbokomorské holotúrie v 110 MPa) a xerofily (mnohé púštne huby a lišajníky).
Vnútorná systematika
Systém podľa Adl et al. 2005 je uvedený napríklad v článku Systém živej prírody.
Systém podľa Adl et al. 2018/2019 vyzerá takto : Eukaryota: Táto práca síce podľa explicitného vyjadrenia autorov zámerne nepriraďuje taxónom (vyššie) taxonomické úrovne, ale pomocne sú v texte taxonomické úrovne sčasti uvedené (najmä čeľaď, rad a podobne). Pre niektoré z najväčších taxónov je pomocne použité označenie nadskupina (angl. super-group alebo supergroup), ale z textu práce nie je jasné, ktoré konkrétne taxóny majú autori termínom nadskupina na mysli (V Adl et al. 2005 boli ako nadskupina označené taxóny Excavata, Archaeplastida, Chromalveolata, Rhizaria, Amoebozoa a Opisthokonta).
Niektorí autori delia na najvyššej úrovni eukaryoty na nasledujúce dva (sporné) taxóny :
Akútna apendicitída
Akútny zápal červovitého prívesku alebo odborne akútna apendicitída je najčastejšou náhlou príhodou brušnou v každom veku.
Diagnostika
Základom je anamnéza a fyzikálne vyšetrenie. V laboratórnom náleze dominuje leukocytóza, zápal červovitého prívesku veľmi dobre zobrazí ultrasonografia (USG) a/alebo počítačová tomografia (CT).
Kvadrantektómia
Kvadrantektómia je používaný, ale terminologicky nepresný názov pre segmentálnu resekciu prsníka.
Chavigny (Meurthe-et-Moselle)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lamnotvaré
Lamnotvaré sú rad žralokovidných drsnokožcov.
Tetov
Tetov je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 166 obyvateľov, z toho 93 mužov a 73 žien, pričom priemerný vek v obci bol 47,1 roka (muži 45,2 roka, ženy 49,5 roka).
Hrušovská lesostep
Vymedzenie, geológia, geomorfológia a hydrológia
Skalný reliéf Hrušovskej lesostepi je dobre vyvinutý, ale nemá také výrazné formy, aké sa vyskytujú v Zádielskej tiesňave, na južných stráňach Horného vrchu, či v západných svahoch Silickej alebo Plešiveckej planiny. Reliéf je tu mimoriadne rozrušený, preto v ňom fakticky absentujú celistvé bralné formy, i mohutné skalné steny, aj keď tu geologický podklad výrazne vystupuje na povrch. Má však podobu sekundárne rozrušených, stupňovitých, subhorizontálne uklonených, plošne rozsiahlych skalných stien.
Bauquay
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chenevières
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jovické rašelinisko
Jovické rašelinisko je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Slovenský kras.
Predmetom ochrany je: PP je zriadená na ochranu unikátnej lokality rašeliniska, ktorá sa zachovala ako pozostatok z pôvodných lokalít v Rožňavskej kotline, dôležitý z vedecko-výskumného, náučného a kultúrneho hľadiska.
Kôň (vrch v Belianskych Tatrách)
Poloha
Nachádza sa na severovýchodnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Belianske Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území obce Tatranská Javorina. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná Tatranská Javorina, severovýchodne ležia Podspády a východne obec Ždiar. Masív sa nachádza v Tatranskom národnom parku a tiež v národnej prírodnej rezervácii Belianske Tatry.
Výhľady
Turisticky neprístupný vrchol je pokrytý nesúvislým lesným porastom, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vrcholu sú viditeľné okolité vrchy hlavného hrebeňa Belianskych Tatier a viaceré vrcholy Vysokých Tatier, no tiež západná časť Spišskej Magury, Oravské Beskydy s Babou horou a Pilskom a prihraničné vrchy južného Poľska.
Bavent
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Chenicourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zlato
Špeciálny prípad predstavuje rozpúšťanie zlata v elementárnej ortuti. Už stredovekí alchymisti vedeli, že pri kontakte zlata s ortuťou veľmi ľahko vzniká zvláštny roztok zlata v ortuti – amalgám. Amalgám pritom zostáva kvapalný aj pri pomerne vysokých obsahoch zlata. Zahriatím amalgámu na teplotu nad 300 °C sa ortuť jednoducho odparí a zostane rýdze zlato.
História
Egypťania začali ťažiť a spracovávať zlato vo veľkom meradle už v ranom predynastickom období (asi 3100 pred Kristom). Ťažili ho vo Východnej púšti, ale dovážali ho tiež z Núbie. Hieroglyf pre zlato (široký golier) sa objavuje už na začiatku písania v 1. dynastii. Najstaršie zachované zlaté artefakty pochádzajú z čias štvrtého tisícročia pred Kristom. Sú to väčšinou korálky a iné skromné predmety používané na osobnú ozdobu. Počas dlhej histórie Egypta sa zo zlata vyrábali šperky určené na každodenný život alebo na použitie v chrámoch či pohrebných rituáloch. V čase Novej ríše sa ťažba zlata vyvinula na kráľovský monopol, pričom zlato ťažili otroci v stovkách malých baní.
Hoci zlato malo v Starovekom Egypte veľký význam, nepoužívalo sa ako výmenný prostriedok (tým bol v tej dobe jačmeň). Prvé využitie zlata ako peňazí sa datuje do 7. storočia pred Kristom, keď z neho v Lýdii (územie dnešného západného Turecka) po prvýkrát začali raziť mince.
Využitie
Zlato sa používa najmä na výrobu šperkov a to vo forme zliatin so striebrom, meďou, zinkom, paládiom či niklom. Samotné rýdze zlato je príliš mäkké a šperky z neho zhotovené by sa nehodili pre praktické použitie. Prímesi paládia a niklu navyše sfarbujú vzniknutú zliatinu – vzniká tak v súčasnosti dosť moderné biele zlato. Obsah zlata v klenotníckych zliatinách alebo rýdzosť sa vyjadruje v karátoch.
Na nekovové povrchy (drevo, kameň) sa zlato nanáša mechanicky, pričom sa využíva fakt, že kovové zlato možno rozvalcovať alebo vyklepať do mimoriadne tenkých fólií o hrúbke iba niekoľkých mikrometrov (z 1 g zlata možno vyrobiť fóliu s plochou až ). V tomto prípade má zlatá fólia na povrchu pozlacovaného predmetu funkciu nielen ochrannú, ale aj estetickú – pozlátené sochy, časti stavieb.
Kečovské škrapy
Kečovské škrapy je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Slovenský kras.
Senohrad
Tradície a prírodné zaujímavosti
V obci sa zachovala tradícia výroby hontianskej čipky, ale aj dobová architektúra v podobe schátraných rodinných domov, ktoré sú v súčasnosti vo veľkej miere neobývané.
Hwasong (mesto)
right|thumb|Hwasong v provincii Kjonggi-do right|thumb|Poloha provincie Kjonggi-do Hwasong (kórejsky 화성) je juhokórejské mesto. Nachádza sa v severozápadnej časti územia pri pobreží Žltého mora, v provincii Kjonggi-do (경기도). Na území s rozlohou 688 km² tu žije približne 363 000 obyvateľov (údaj z roku 2007). Mesto má najväčšiu rozlohu poľnohospodárskej pôdy v provincii.
Budova Fakulty architektúry Slovenskej technickej univerzity
Budova Fakulta architektúry a dizajnu Slovenskej technickej univerzity je objekt FAD STU a národná kultúrna pamiatka Slovenskej republiky vedená pod identifikačným číslom 101-829/0, ktorá sa nachádza na Námestí slobody č. 19 v Bratislave. Svojím charakterom a komplexným riešením možno túto budovu považovať za jedno z vrcholových diel architekta Emila Belluša. Presviedča nás o tom jej architektonický a priestorový koncept, celkové technické vybavenie, riešenie detailov a použitá škála materiálov a ich vysoké technické a remeselné zvládnutie.
Kompozícia budovy
Objekt je symetricky koncipovaný na celú šírku Námestia Slobody do jeho juhozápadnej časti. V hmotnej skladbe používa pri dodržaní jednotnej výšky hlavnej rímsy priam klasicky osvedčené princípy akcentu a gradácie: stredná časť je z priestoru odstúpená, výstižnejšie povedané stiahnutá od oboch krídel do námestia, ako by si vytvárala v ulici priestor pre hmotovo vrstvený konkávny vstup. Toto „vytlačenie hmoty" sa prejavilo do priestoru námestia vystúpením plató s monumentálnym trojdielnym schodiskom. Obojstranné vertikálne odpichnutie bočných krídiel je zvýraznené hlbokými lodžiami. Dominantnosť ťažiskovej hmoty objektu do námestia zvýrazňuje nielen trojdielny vysoký rád presklenia vestibulu a predsadené monumentálne schodisko, ale aj umiestnenie štátneho znaku pod priebežnú pavlač ateliérov pod hlavnou rímsou a nakoniec aj dĺžkovo redukovaná vzdušná strešná nadstavba, spájajúca dve vertikálne jadrá objektu. Krídlo s jednotnou rímsou, ale opticky rozdielnou od následných častí objektu, orientované do Kollárovho námestia, výškovo veľmi dobre korešponduje s okolitou zástavbou. Cez priestor tohto námestia vzniká veľmi dobrý nielen architektonický, ale aj mierkový dialóg s neskoršie postavenou Chemickou fakultou STU od Vladimíra Kafríka. K Banskobystrickej ulici sa toto krídlo s aulou a s dekanátom výškovo redukuje na vyvýšenú dvojpodlažnú hmotu. Toto riešenie veľmi dobre zapadá do mierky zástavby Banskobystrickej ulice, akoby sa vnárala do zelených parkov Grassalkovichovho a Vládneho paláca, ako aj vlastného predpolia budovy a Námestia SNP.
Fasáda
Osobitú pozornosť si vyžadujú z hľadiska výtvarného cítenia autora vonkajšie keramické obklady. Tento typicky funkcionalistický povrch fasád využíva na tú dobu normálnu a pre nás počas socializmu i dnes takmer nedosiahnuteľnú škálu sortimentu tvaroviek - lícoviek: od okenných parapetov a ostení až po rímsu. V exteriérovej časti sekunduje dominantnému keramickému obkladu typicky bellušovský kameň - travertín v sokloch a nadstavbách vonkajších schodíšť či terás. Kamenárske práce v tomto objekte sú veľmi silnou zložkou nielen architektonickej invencie, ale aj vtedajšej, remeselnej zručnosti: rozmerne; masívne kamenné stupne, kombinácia nielen materiálová, ale aj špárorez dlažby vestibulu sú toho dokladom. Výplne stavebných otvorov sú ďalšou: kapitolou, ktorá si zaslúži pozornosť: väčšinu okenných výplní tvoria šesťdielne drevené okná komponované do štvorca v strede s vymedzením dvojice veľkých otváracích krídiel, ostatné štyri sú sklopné vetračky. Tieto okná sa stali typickými v typových projektoch škôl.
Choloy-Ménillot
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
1943
Úmrtia
náhled|upright|[[Nikola Tesla († 7. január)]] náhled|upright|[[Pieter Zeeman († 9. október)]]
Snežné delo
thumb|Štandardné snežné delo thumb|Vežové snežné delo thumb|Mobilné snežné delo
História a využitie
Snežné delá vyrába niekoľko výrobcov. Lídrom na trhu je skupina Technoalpin (do ktorej patrí od roku 2012 aj mYNeige, predtým Johnson Controls Neige a York Neige), dvojkou je spoločnosť DemacLenko (patriaca od roku 2011 pod skupinu Leitner). Tretím významným hráčom je Sufag (predtým tiež Snowstar, ARECO a Gemini ), súčasť skupiny MND. Medzi ďalšie značky môžeme zaradiť Supersnow či SMI Snowmakers. Najnovší druh snežného dela je snežné delo tyčové, vzniklo až v 21. storočí.
Organizovaný zločin
Slovensko a organizovaný zločin
Slovenský Trestný zákon neobsahuje slovo mafia alebo mafián, napriek tomu sú tieto slová pri popise trestných činov (spoločne so slovom podsvetie ) často používané napríklad tlačou aj na Slovensku. Avšak slovo „mafia“ existuje v judikatúre Najvyššieho kasačného súdu Talianskej republiky (Corte di Cassazione) od 12. novembra 1974, kde je mafia definovaná ako "„akákoľvek skupina osôb, ktorá má úmysel zločineckými prostriedkami prevziať moc alebo udržať kontrolu nad lokalitami, skupinami alebo výrobnými činnosťami pomocou systematického zastrašovania a infiltrácie členov v snahe vytvoriť stav podriadenosti a mlčanlivosti (omertà), ktorý znemožňuje alebo extrémne sťažuje využiť bežné spôsoby trestnoprávneho zásahu zo strany štátu.“"
PCHK CSKA
Professionaľnij chokejnyj klub CSKA (Moskva) (po rusky ЦСКА (Москва), pričom skratka znamená Центральный спортивный клуб Армии) je ruský hokejový klub, účastník Tarasovovej divízie v Kontinentálnej hokejovej lige.
Súčasťou klubu je juniorsky tím Krasnaja Armija Moskva hrajúci MHL.
Vojtech Wick
Vojtech Wick, tiež A. B. Wick (* 29. jún 1908, Sučany – † 21. január 1985, Brezno) bol slovenský právnik, hudobný skladateľ.
PCHK CSKA
Rusko
VHL - '''1. ročník''' (HK CSKA - 4. ročníky)
Vojtech Wick
Zelená kolíska
Dajme však už slovo autorovi monografie Alexandrovi Melicherovi: "Vojtech Wick, nestor slovenskej populárnej hudby, zastáva v jej vývoji významné miesto. Na škodu veci sa však hodnoteniu jeho tvorby nevenovala doteraz vačšia pozornosť, hoci myšlienka vznikla už dávnejšie, ešte na pôde Krajskej pobočky Zväzu slovenských skladateľov a koncertných umelcov v Stredoslovenskom kraji, v ktorej bol Vojtech Wick členom vedenia a treba povedať, že veľmi agilným. Jednou z príčin bolo i to, ze žil a tvoril mimo centra a mimo úzkych kontaktov s profesionálnymi orchestrami, spevákmi, textarmi či rozhlasom a televíziou..."
Kostol svätej Ľudmily (Vinohrady)
Popis
Kostol sv. Ľudmily je tehlová trojloďová bazilika s priečnou loďou v tvare kríža. Jej dve štíhle šesťdesiat metrové veže tvoria dominantu nielen námestia Mieru, ale aj celej Juhoslovanskej ulice. Každá z veží má 2 zvony. Interiér vyniká farebnosťou spôsobenou najmä svojimi vitrážami a bohatou maliarskou a sochárskou výzdobou.
Kyselina
Každá kyselina obsahuje aspoň jeden atóm vodíka. Slovenský názov je odvodený od prvku kyslík a pochádza z čias, kedy sa mylne myslelo, že charakteristickým prvkom pre kyseliny je práve kyslík.
Definícia kyseliny
Existuje niekoľko teórií definujúcich pojmy kyselina a zásada. V chémii sa niektoré látky označujú podľa týchto teórií ako Arrheniova kyselina, Brønstedova kyselina alebo Lewisova kyselina.
Kyslíkaté kyseliny
Odvodzujeme ich od oxidov, ktoré sa nazývajú anhydridy kyselín (pozor na podobný názov s iným významom u organických kyselín) alebo kyselinotvorné oxidy. Od niektorých anhydridov odvodzujeme viacero kyselín. Na rozlíšenie spresňujeme názvy týchto kyselín tým, že počet atómov vodíka v ich molekule uvádzame s predponami utvorených z gréckych čísloviek. Pre kyselinu s jedným atómom vodíka sa číslovka zvyčajne vynecháva. Kyselina s dvoma atómami vodíka má predponu dihydrogen-, kyselina s tromi atómami vodíka trihydrogen-, so štyrmi atómami vodíka tetrahydrogen-, a s piatimi atómami vodíka pentahydrogen-. Patria sem napríklad:
Bezkyslíkaté kyseliny
Bezkyslíkaté kyseliny sú vodné roztoky binárnych zlúčenín s vodíkom. Ich názov je zložený s podstatného mena kyselina a z prídavného mena utvoreného od názvu príslušnej zlúčeniny. Najdôležitejšie bezkyslíkaté kyseliny sú zlúčeniny vodíka s halogénmi - tzv. halogénovodíkové kyseliny.
Tiokyseliny
Tiokyseliny sú odvodené z kyslíkatých kyselín a majú kyslík substituovaný sírou:
Uhersko (okres Pardubice)
Uhersko je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 274 obyvateľov, z toho 138 mužov a 136 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 39,7 roka, ženy 44,6 roka).
Uňatín
Uňatín je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Geológia
Priemerná ročná teplota vzduchu je 8,2 °C. Najchladnejší mesiac v roku je zvyčajne január, jeho priemerné teploty sa pohybujú okolo -1 až -3 °C.
4322 Billjackson
4322 Billjackson je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil S. J. Bus 11. marca 1981.
New York World Building
Pre výstavbu cestnej infraštruktúry k Brooklynskému mostu bola budova v roku 1955 zbúraná.
Čabradský Vrbovok
Neďaleko obce sa nachádza hrad Čabraď a Národná prírodná rezervácia Čabraď s piatym, najprísnejším, stupňom ochrany.
Vlastimil Ružička
Vlastimil Ružička, pôvodne Růžička (* 27. február 1925, Louny – † 29. marec 1985, Bratislava) bol slovenský cyklista českého pôvodu, člen víťazného družstva na Pretekoch mieru v rokoch 1950, 1951, 1953, 1954 a 1957.
Úhřetická Lhota
Úhřetická Lhota je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 245 obyvateľov, z toho 123 mužov a 122 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 38,1 roka, ženy 40,8 roka).
Clémery
Clémery je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beaufour-Druval
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dr. Ema
Dr. Ema je slovenský rodinný seriál, ktorý sa vysielal od 4. septembra do 30. októbra 2014 na TV JOJ.
Tomáš Winkler
Životopis
Bol tiež autorom scenárov z literárnej histórie a národných dejín pre rozhlas a televíziu.
Prielom Muráňa
Predmetom ochrany je: Z prírodoved.hľadiska územie predstavuje významný príklad zahĺbeného meandra ojedinelý na dolnom toku našich riek, zvýraznený prítomnosťou zvyškov významnej teplomilnej lesnej a stepnej vegetácie s viacerými vzácnymi druhmi rastlín a živočíchov.
Dustin Brown (hokejista)
Reprezentácia
Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 23.
La Côte-Saint-André
La Côte-Saint-André môže byť:
Základná a stredná škola v Kirchdorfe
Nová viacúčelová športová hala
začiatok projektu	2001
autor projektu		Otto Steidle, Michael Kremsreiter, Stefan Kißling
Prestavba starej telocvične
začiatok stavby	       2006
Beaulieu (Calvados)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kodiak (ostrov)
náhľad|Poloha ostrova Kodiak je ostrov s rozlohou nachádzajúci sa v Aljašskom zálive južne od Aljašky. Počet obyvateľov sa odhaduje na cca. 13 900 obyvateľov obývajúcich mesto Kodiak, sedem dedín, americkú pobrežnú základňu a niekoľko táborov a chát. Je zvláštny svojou faunou a flórou. Jedine na tomto ostrove sa vyskytuje najväčšia suchozemská šelma medveď hnedý kodiak dosahujúci váhu až do.
Sumatra
Geografia
Rieky sú Musi, Hari, Indreragiri, Kampar, jazero na západe je Toba.
Sumatra je väčšinou pokrytá dažďovým pralesom, čo ju robí takmer nevyužiteľnou pre poľnohospodárstvo, napriek tomu dažďové pralesy tvoria veľmi významnú časť bohatstva Indonézie.
2 (album, Netsky)
2 je druhý štúdiový album belgického drum and bassového producenta Netsky, ktorý bol vydaný dňa 25. júna 2012 buď ako digital download, CD alebo vinyl.
4323 Hortulus
4323 Hortulus je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Paul Wild 27. augusta 1981.
Medzinárodné letisko Kansai
Situácia
Letisko je situované na umelom ostrove v Osackej zátoke, vzdialené od zastavaného mesta. Ostrov je vzdialený od pobrežia 5 kilometrov. Toto riešenie preukázali štúdie ako najlepšie a jediné možné riešenie, nakoľko mesto Osaka je už teraz roztiahnuté až k horám obkolesujúcim mesto, a teda v tejto 20 miliónovej aglomerácii už nebolo možné nájsť iné vhodné miesto. Keďže je toto letisko dostatočne vzdialené od obývaných štvrtí je teraz možná 24 hodinová prevádzka.
Medzinárodná odletová hala
Výrazné šikmé okraje väzníkov, ktoré poskytujú bočnú stabilitu, pripomínajú návštevníkovi dôležitý konštrukčný parameter japonských stavieb a odolnosť voči zemetraseniu.
Larry Flynt
Životopis
Od roku 1978, kedy ho postrelil atentátnik, je ochrnutý od pása nadol. Joseph Paul Franklin, ktorý je vo výkone trestu za štyri vraždy, sa k svojmu činu prihlásil dobrovoľne po tom, ako bol v USA uvedený film Miloša Formana Ľud verzus Larry Flint. Priznal sa, že impulzom k streľbe bola fotografia v časopise „Hustler“, na ktorej súložil beloch s černoškou (Franklin bol členom rasistického Kukluxklanu). Po doznaní požiadal o trest smrti.
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 2009
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 2009 boli v poradí 15. Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien, ktoré organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konali sa v dňoch od 5.13. septembra 2009 v Hanoji, vo Vietname, za účasti 14 tímov. Pôvodne sa mali na turnaji predstaviť aj družstvá Afganistanu a Maldív. Zápasy sa hrali v Quan Ngua Gymnasium. Vietnam bol organizátorom ázijského šampionátu žien druhýkrát, predtým hostil turnaj v roku 2003, v Hočiminovom Meste. Novým držiteľom titulu sa stalo 🇹🇭, ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad 🇨🇳.
Majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Pohár majstrov 2009, ktorý sa uskutočnil v Japonsku. Kvalifikovalo sa naň iba víťazné družstvo.
Niób
História
Definitívu v rozdieloch medzi nióbom a tantalom (pelopiom) prieniesli práce švédskeho chémika a mineralóga Christiana Blomstranda a Francúza Henriho Sainte-Claire Devilla z roku 1864, ako aj práca švajčiarskeho profesora Jeana Galissard de Marignaca z roku 1966, ktorý dokázal, že v rudách tantalit a columbit sa nachádzajú len dva prvky. Napriek tomu sa však práce o ilmeniu vyskytovali až do roku 1871. Marignac taktiež pripravil aj čistý niób redukciou jeho chloridu vodíkom.
Zlúčeniny
thumb|Euxenit z [[Nórsko|Nórska.]]
Egon Schiele
Život
V roku 1906 ako šestnásťročný začal študovať na Akadémii výtvarných umení vo Viedni, kde navštevoval všeobecnú maliarsku triedu profesora Christiana Griepenkerla. U Griepenkerla študoval tri roky, počas ktorých zvládol dokonale techniku kreslenia.
Herman Wünsch
Životopis
Mechanik a zbrojár v Banskej Bystrici na Hornej ulici, firma pracovala pod názvom Wünsch Herman a spol.
Heyrieux
Heyrieux môže byť:
Sokolia skala
Sokolia skala je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Slovenský kras.