Wilt_Chamberlain
Los Angeles Lakers (1968.–1973.)
mini|desno|190px|Lakersi su dovođenjem Chamberlaina popunili prazninu pod košem i s Chamberlainom, Westom i Baylorom stvorili sjajnu momčad 9. srpnja 1968. Chamberlain je i službeno postao članom Los Angeles Lakersa, a osim toga postao je i najplaćeniji igrač momčadi s godišnjom plaćom od 250 tisuća dolara, pretekavši Jerrya Westa koji je, kao najplaćeniji igrač momčadi, ostvarivao zaradu od 100 tisuća dolara godišnje. Nakon dolaska Chamberlain se našao u sjajnoj momčadi Lakersa koju su predvodili Elgin Baylor i Jerry West, a uz njih momčad su činili i Mel Counts, Keith Erickson, Tom Hawkins i šesti igrač Johnny Egan. Ono što je zabrinjavalo glavnog trenera Lakersa, Billa Van Breda Kolffu, bila je slaba pokrivensot bekovskih pozicija te nekvalitetna zamjena na Westovoj poziciji šutera. Dok se West sjajno uklopio u novu taktiku momčadi, Baylor i Chamberlain stalno su bili u nekakvoj svađi. Chamberlain je osim lošeg odnosa s Baylorom, ostvario i loš odnos s glavnim trenerom zbog toga što je treneru smetao Chamberlainov ego i njegova sebičnost u igri koja je dolazila na vidjelo na treninzima. Chamberlain je uzvratio treneru nazvavši ga "najgorim i najglupljim trenerom ikad". Zbog lošeg odnosa s trenerom i pojedincima u momčadi, Chamberlain je bio izrazito frustriran što se pokazalo i na terenu. Nekoliko puta, trener Kollf bio je prisiljen izvaditi Chamberlaina iz igre, a kao dodatak tome, dodat ćemo i podatak da je Chamberlain te sezone, u nekoliko utakmica, ostvario mizerne brojke u poenima. Dvije utakmice završio je sa samo šest poena dok je jednu utakmicu završio sa samo 2 postignuta poena. Iako je sezona bila frustrirajuća za Chamberlaina, ipak je prosječno postizao 20.5 poena i 21.1 skokova po utakmici. Unatoč nekolicini problema u momčadi, vlasnik Lakersa, Jack Kent Cooke, bio je zadovoljan porastom prodaje ulaznica, nakon Chamberlainovog dolaska, za čak 11%. U doigravanju, Lakersi su u prvom krugu svladali San Francisco Warriorse rezultatom 4-2, a u finalu Istoka Atlanta Hawkse rezultatom serije 4-1. U NBA finalu, na suparničkoj strani ponovno su stajali Boston Celticsi. Prva i druga utakmica pripale su Lakersima, nakon sjajnih izvedbi Westa od 53 i 41 poena, ali su zato iduće dvije otišle u korist Boston Celticsa. Chamberlain je bio žestoko kritiziran zbog svoje pasivnosti u igri, što je omogućilo Russellu da ga kvaliteno zatvori i ne dopusti mu približavanje košu. U petoj utakmici Chamberlain je konačno odigrao solidnu utakmicu te je s 13 poena i 31 skokom odveo Lakerse do, 117:104, pobjede. U šestoj utakmici Celticsi su pobijedili rezultatom 99:90 i izjednačili seriju pri rezultatu 3-3. U toj utakmici Chamberlain je postigao samo 8 poena, a, prema mišljenju nekih košarkaških analitičara, da je te večer postigao za njega uobičajenih 30-ak poena, Lakersi bi vjerojatno već tada bili prvaci. Prije sedme utakmice vlasnik Lakersa postavio je 1000 balona ispred dvorane Lakersa, kako bi bili spremni za proslavu. Taj čin arogancije, potaknuo je Celticse na sjajnu igru koja se kasnije pokazala i na terenu. Nakon tri četvrtine Celtics su vodili rezultatom 91:76. Međutim, na čelu sa sjanim Westom, Lakersi se vraćaju u utakmicu, ali ubrzo ostaju bez Chamberlaina, koji je pri pokušaju skoka nezgodno ozljedio koljeno te biva zamijenjen od strane Mela Countsa. Tri minute prije kraja, Counts i West pogađaju ključne koševe te Lakersi zaostaju za samo jedan poen, tj. utakmica je bila pri rezultatu 103:102. Međutim tada Celticsi počinju igrati agresivniju obranu i uz mnoge nepotrebne pogreške igrača Lakersa dolaze do pobjede rezultatom 108:106 i osvajaju još jedan NBA naslov. West je tu utakmicu zaključio s triple-double učinkom od 42 poena, 13 skokova i 12 asistencije te je imenovan najkorisnijim igračem NBA finala, time postavši prvi igrač u NBA povijesti s tom nagradom unatoč tome što je njegova momčad izgubila u finalu.