Hladni_rat
Eskalacije u Trećem svijetu
S dolaskom 70-ih godina, diljem Trećeg svijeta otvorila su se nova krizna žarišta. U Južnoj Americi je došlo do sve intenzivnije primjene tajne Operacije Cóndor, koja je aktivirana još 1968. godine, a službeno je pokrenuta 1975. godine. Radilo se, zapravo, o seriji incidenata državnog terora te represije i ubojstava političkih oponenata i komunističkih simpatizera u južnoameričkim zemljama, koje su dobivale tajnu pomoć od Sjedinjenih Država. Mozak operacije bio je Henry Kissinger, a ista je naišla na snažnu podršku u Argentini, Brazilu, Boliviji, Čileu, Paragvaju i Urugvaju. Suštinski, operacija se sastojala od američke podrške desničarskim vojnim diktaturama i pučevima, organiziranim s ciljem svrgavanja ili eliminacije ljevičarskih grupacija te uspostavom njima prijateljskih režima u zemljama koje su geopolitički bile izrazito važne. Tokom 70-ih su se dogodila tri značajna puča tokom kojih je ovakva politika bila prilično evidentna. U lipnju 1973. godine, izabrani predsjednik Urugvaja, Juan María Bordaberry, usred značajne krize i gerilske aktivnosti ljevičarskih radikala Tupamarosa, uz pomoć vojske izvodi državni udar i uvodi diktaturu. Iako je puč službeno izveden zbog suočavanja s Tupamarosima, novoformirana građansko-vojna diktatura nastavila je vladati zemljom sve do sredine 80-ih godina i to uz američku podršku; Bordaberry je svrgnut 1976., a nakon nekoliko mjeseci Demichelijeve vlasti, državu je preuzeo diktator Aparicio Méndez, koji je bio jedan od glavnih "operativaca" Operacije Cóndor. U rujnu 1973., u Čileu dolazi do sličnog incidenta kada vojska predvođena Augustom Pinochetom, koji je također postao jedan od predvodnika Operacije Cóndor, u puču svrgava demokratski izabranog predsjednika, socijalista Salvadora Allendea; Allende je 1970. postao prvi demokratski izabrani predsjednik socijalističkog uvjerenja u Latinskoj Americi, što je Sjedinjenim Državama bila direktna prijetnja. Kada je Allendeova politika počela ugrožavati američke interese, Nixon je pružio podršku Pinochetu i pučistima, koji su u jednodnevnom puču svrgnuli predsjednika i uspostavili vojnu diktaturu; Allende se tokom puča ubio,  mada njegova smrt i dalje ostaje kontroverzna tema. Pinochet je, uz pomoć vojne hunte, vladao Čileom kao diktator sve do 1990. godine, prilikom čega se krvavo obračunavao s opozicijom i uvelike gušio ljudska prava. Posljednji značajni incident dogodio se 1976. godine u Argentini, kada je vojni časnik Jorge Rafael Videla, uz američku podršku, u puču svrgnuo Isabel Perón i uspostavio vojnu diktaturu, što je bio obrazac koji se identično odvijao u svim incidentima. Isabel Perón, prva žena koja je postala predsjednica neke države, vladala je Argentinom od 1974. godine, nakon smrti svog supruga, Juana Peróna, koji je obilježio argentinsku politiku nakon Drugog svjetskog rata. Međutim, za razliku od ranijih slučajeva, politička represija pod Isabel Perón je bila stvarnost u Argentini i prije samoga puča, tako da se ovdje nije radilo o ideološki uvjetovanom puču, već o ilegalnom modusu smjene vlasti; Sjedinjene Države su se tek naknadno uključile kao podrška, dok je sam puč bio organiziran i planiran interno. Videlina vojna hunta započela je tzv. "Proces nacionalne reorganizacije", što je bio službeni naziv diktature koja je provodila snažnu represiju u narednim godinama, sve do svog pada 1983. godine, kada su organizirani demokratski izbori na kojima je pobijedio Raúl Alfonsín. Argentina je bila specifična i po tome što se u njoj od 1974. godine pa sve do pada diktature vodio tzv. Prljavi rat, odnosno organizirani državni terorizam koji se ogledao kroz snažnu represiju, eliminaciju političkih oponenata te organizirane nestanke i ubojstva argentinskih stanovnika.