cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chalahuico (razvrstavanje)
Chalahuico ima više značenja:
Quiroga (razvrstavanje)
Quiroga ima više značenja:
Groß Teetzleben
Gros Tecleben je opština u njemačkoj saveznoj državi Meklenburg-Zapadna Pomeranija. Jedno je od 69 opštinskih središta okruga Demin. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 741 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 13052032.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Demin Gros Tecleben se nalazi u saveznoj državi Meklenburg-Zapadna Pomeranija u okrugu Demin. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 54 metra. Površina opštine iznosi 21,7 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 741 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 34 stanovnika/km².
Arroyón, San Pedro Pochutla
Arroyón je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini San Pedro Pochutla.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 43 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 115 m.
Popis pozivnih brojeva država
Pozivni brojevi država jesu brojevi koje trebate unijeti na telefonu da biste nazvali određenu državu. Podijeljeni su na devet zona, označenih brojevima od 1 do 9. Potencijalno postoji i zona 0, ali nije joj dodijeljena nijedna država.
= Zona 1: Sjeverna Amerika = +1 Kanada
+1 Sjedinjene Američke Države
+1 (242) Bahami
+1 (246) Barbados
+1 (264) Angvila
+1 (268) Antigva i Barbuda
+1 (284) Britanski Djevičanski Otoci
+1 (340) Američki Djevičanski Otoci
+1 (345) Kajmanski Otoci
+1 (441) Bermudi
+1 (473) Grenada/Carricou
+1 (649) Turks i Caicos Otoci
+1 (664) Montserrat
+1 (670) Sjeverni Marijanski otoci
+1 (671) Guam
+1 (758) Sveta Lucija
+1 (767) Dominika
+1 (784) Sveti Vincent i Grenadini
+1 (787) Portoriko
+1 (809) Dominikanska Republika
+1 (869) Sveti Kristofor i Nevis
+1 (876) Jamajka
+1 (939) Portoriko
Ova zona uključuje Kanadu, karipske države, SAD i pripadne teritorije.
= Zona 2: Afrika = +20 Egipat
+210 Ne koristi se: rezervirano za Maroko
+211 Ne koristi se: rezervirano za Maroko
+213 Alžir
+214 Ne koristi se: rezervirano za Alžir
+215 Ne koristi se: rezervirano za Alžir
+216 Tunis
+217 Ne koristi se: rezervirano za Tunis
+218 Libija
+219 Ne koristi se: rezervirano za Libiju
+220 Gambija
+221 Senegal Južni Sudan
+222 Mauritanija
+223 Mali
+224 Gvineja
+225 Bjelokosna Obala
+226 Burkina Faso
+227 Niger
+228 Togo
+229 Benin
+230 Mauricius
+231 Liberija
+232 Sijera Leone
+233 Gana
+234 Nigerija
+235 Čad
+236 Srednjoafrička Republika
Salto Prieto, San Miguel el Alto
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 12 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2201 m.
Popis pozivnih brojeva država
+239 Sveti Toma i Princip
+240 Ekvatorska Gvineja
+241 Gabon
+242 Republika Kongo (Brazzaville)
+243 Demokratska Republika Kongo (Kinshasa, nekadašnji Zair)
+244 Angola
+245 Gvineja Bisau
+246 Diego Garcia
+247 Ascension
+248 Sejšeli
+250 Ruanda
+252 Somalija
+253 Džibuti
+254 Kenija
+255 Tanzanija
Trasanni, Pesaro e Urbino
Trasanni je naselje u Italiji u provinciji Pesaro e Urbino, u regiji Marche.
Popis pozivnih brojeva država
+256 Uganda
+257 Burundi
Trasanni, Pesaro e Urbino
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 885 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 194 m.
Popis pozivnih brojeva država
+258 Mozambik
+259 Nedodijeljeno: vidi Zanzibar, Tanzanija
+260 Zambija
+261 Madagaskar
+262 Reunion
+263 Zimbabve
+264 Namibija
+265 Malavi
+266 Lesoto
+267 Bocvana
+268 Svazi
+269 Komori i Mayotte
+27 Južna Afrika
+28x Nedodijeljeno
+290 Sveta Helena
+291 Eritreja
+292 Nedodijeljeno
+293 Nedodijeljeno
+294 Nedodijeljeno
+295 Prekinuto: vidi San Marino
+296 Nedodijeljeno: vidi Trinidad/Tobago
+297 Aruba
+298 Ovčji Otoci
+299 Grenland
Ovčji Otoci (+298) i Grenland (+299) leže u sjevernom Atlantiku, između Sjeverne Amerike i Europe. Mnogo godina nisu bili na raspolaganju pozivni brojevi u tradicionalno europskim zonama (Zone 3 i 4). Međutim, zbog političkih prevrata kao što su nove države nakon raspada SSSR-a, oslobodilo se više pozivnih brojeva u Zonama 3 i 4. Ipak, zasad nema naznaka da te države namjeravaju promijeniti pozivne brojeve.
= Zona 3: Europa =
+30 Grčka
+31 Nizozemska
+33 Francuska
+34 Španjolska
+350 Gibraltar
+351 Portugal
+352 Luksemburg
+353 Irska
+354 Island
+355 Albanija
+356 Malta
+357 Cipar
+358 Finska
+359 Bugarska
+36 Mađarska
+37 Prekinuto: vidi Njemačka
+370 Litva
+372 Estonija
+373 Moldavija
+374 Armenija
+375 Bjelorusija
+377 Monako
+378 San Marino
+38 Prekinuto: vidi Jugoslavija
+380 Ukrajina
+381 Srbija
+382 Crna Gora
+383 Kosovo +384 Nedodijeljeno
+385 Hrvatska
+386 Slovenija
+388 Prostor europskih telefonskih brojeva
+389 Makedonija
+41 Švicarska
+42 Prekinuto: vidi Češka (+420) i Slovačka (+421)
+420 Češka
+421 Slovačka
+422 Nedodijeljeno
+423 Lihtenštajn
+424 Nedodijeljeno
+425 Nedodijeljeno
+426 Nedodijeljeno
+427 Nedodijeljeno
+428 Nedodijeljeno
+429 Nedodijeljeno
+43 Austrija
+44 Velika Britanija
+45 Danska
+46 Švedska
+48 Poljska
+49 Njemačka
= Zona 5: Latinska Amerika = +500 Falklandi
+501 Belize
+502 Gvatemala
+503 Salvador
+504 Honduras
+505 Nikaragva
+506 Kostarika
+507 Panama
+508 Sveti Petar i Mikelon
+509 Haiti
+51 Peru
+55 Brazil
+56 Čile
+57 Kolumbija
+58 Venezuela
+590 Francuski Antili (Gvadalupa itd.)
+592 Gvajana
+593 Ekvador
+594 Francuska Gvajana
+595 Paragvaj
+596 Martinik
+597 Surinam
Cornești, Cornești, Cluj
Cornești je naselje u Rumuniji u okrugu Kluž u opštini Cornești.
Popis pozivnih brojeva država
+598 Urugvaj
+599 Nizozemski Antili
Cornești, Cornești, Cluj
Prema proceni iz 2012. u naselju je živelo 1797 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 370 m.
Popis pozivnih brojeva država
+61 Australija
+62 Indonezija
+63 Filipini
+65 Singapur
+66 Tajland
+670 Istočni Timor
+671 Prekinuto: vidi Guam
+672 Australski vanjski teritoriji
+673 Brunej
+674 Nauru
+675 Papua Nova Gvineja
+676 Tonga
+677 Solomonski Otoci
+678 Vanuatu
+679 Fidži
+680 Palau
+681 Wallis i Futuna
+682 Kukovi Otoci
+683 Niue
+684 Američka Samoa
+686 Kiribati, Gilbertovi otoci
+687 Nova Kaledonija
+690 Tokelau
+692 Maršalovi Otoci
+693 Nedodijeljeno
+694 Nedodijeljeno
+695 Nedodijeljeno
+696 Nedodijeljeno
+697 Nedodijeljeno
+698 Nedodijeljeno
+699 Nedodijeljeno
Broj +670 nekad je bio dodijeljen Sjevernim marijanskim otocima, koji su zatim ušli u plan brojeva Sjeverne Amerike. Kasnije je taj broj dodijeljen Istočnom Timoru.
= Zona 7: Rusija i okolica (bivši SSSR) = +7 Kazahstan
+7 Rusija
Broj 7 je uspostavljen tijekom postojanja SSSR-a. Nakon raspada te države, većina bivših republika dobila je svoje pozivne brojeve tijekom 1990-ih. Možete ih naći u Zoni 3 i Zoni 9.
Kazahstan privremeno ima broj +7 kao i Rusija. Zasad se još ne zna hoće li ga promijeniti, ali moguće je da će novi broj biti +990, +997 ili +999.
= Zona 8: Istočna Azija, posebne usluge = +800 Međunarodni besplatni telefon
+801 Nedodijeljeno
+803 Nedodijeljeno
+804 Nedodijeljeno
+805 Nedodijeljeno
+806 Nedodijeljeno
+807 Nedodijeljeno
+808 Usluge s podijeljenim troškovima
+809 Nedodijeljeno
+81 Japan
+82 Južna Koreja
+83x Nedodijeljeno
+84 Vijetnam
+850 Sjeverna Koreja
+852 Hong Kong
+854 Nedodijeljeno
+855 Kambodža
+856 Laos
+857 Nedodijeljeno
+858 Nedodijeljeno
+859 Nedodijeljeno
+86 Kina
+870 Usluga Inmarsat "SNAC"
+871 Inmarsat (istočni Atlantik)
+872 Inmarsat (Tihi ocean)
+873 Inmarsat (Indijski ocean)
+874 Inmarsat (zapadni Atlantik)
+875 Nedodijeljeno: rezervirano za pomorsko mobilno korištenje
+876 Nedodijeljeno: rezervirano za pomorsko mobilno korištenje
+877 Nedodijeljeno: rezervirano za pomorsko mobilno korištenje
+878 Univerzalne osobne telekomunikacije
+880 Bangladeš
+881 Globalni mobilni satelitski sustav
+882 Međunarodne mreže
+883 Nedodijeljeno
+884 Nedodijeljeno
+885 Nedodijeljeno
+886 Tajvan
Cionizam
Ni Hercl ni Pinsker nisu insistirali da ta zemlja bude Palestina. Svaka je teritorija, kadra da prihvati određeni broj izbeglica, odgovarala toj svrsi. Oni su se, međutim, razlikovali po svojoj proceni nejevreja. Hercl je smatrao da će svetske sile pomoći njegovoj misiji, dok je Pinsker digao ruke od nejevrejske pomoći, podstičući Jevreje da svoje probleme rešavaju putem „samoemancipacije“. O tim i drugim razlikama raspravljano je na Prvom cionističkom kongresu (u Bazelu u Švajcarskoj, 1897), koji je okupio aktiviste raznih boja čiji je cilj bilo stvaranje jedne međunarodne povelje koja bi Jevrejima osigurala domovinu. Kasnije su organizovane banka i preduzeće za kolonizaciju kako bi se pokretu obezbedila čvrsta finansijska osnova.
Popis pozivnih brojeva država
+887 Nedodijeljeno
+888 (čini se da se ne može dodijeliti)
Cionizam
Herclova ideja je bila da svi Jevreji žive u Ugandi, ali ortodoksni su videli ovaj pokret kao šansu da Jevreji žive u Jerusalimu i insistirali su da to bude Erec Izrael.
Popis pozivnih brojeva država
+889 Nedodijeljeno
Cionizam
Uprkos Herclovim naporima da održi jedinstvo, cionizam je često bio uzrok sukoba u jevrejskom životu. Među ortodoksnima, neki rabini su mu se suprotstavljali kao zabranjenom pokušaju da se uspostavi mesijansko doba, kao što su činili i rani reformistički Jevreji koji su cionizam smatrali nacionalističkom formulacijom u suprotnosti s njihovim shvatanjem judaizma kao čiste religije. Nakon Herclove smrti 1904, vođstvo pokreta prešlo je u ruke „praktičara“, pre svega Haima Vajcmana. Kao doseljenik koji je živeo u Ujedinjenom Kraljevstvu, on je imao značajnog udela u dobijanju Balfurove deklaracije, izjave iz 1917. koja je obećavala britansku podršku jevrejskoj domovini u Palestini. Liga naroda je 1923. dodelila Britaniji mandat nad Palestinom radi pripremanja stanovništva za nezavisnost. Ironija je u tome što su slična obećanja nezavisnosti data i arapskom stanovništvu.
Popis pozivnih brojeva država
= Zona 9: zapadna i Južna Azija, Bliski Istok =
Cionizam
Uporedo s tim razvojem događaja, Jevreji su se neprekidno doseljavali u Palestinu. Poznate kao alijoš i podeljene prema istorijskim periodima, te su migracije pomogle da se popune zemljoradnička naselja, da se zemlja otrgne od pustinje i stvore političke i društvene ustanove u tom periodu. Krajem 19. veka, doseljavanje je dobilo izvestan socijalistički ton. Nažalost, nikada se nije otvoreno pogledalo u oči stvarnosti obostranog polaganja prava na Palestinu. Pod arapskim pritiskom, Britanci su 1939. objavili belu knjigu kojom je poništena Balfurova deklaracija, i ograničeno doseljavanje Jevreja u Palestinu, što je kao čin dobilo poseban značaj ako se ima u vidu uspon nacizma.
Popis pozivnih brojeva država
+90 Turska
+92 Pakistan
Cionizam
Holokaust je, međutim, ubedio javno mnjenje u potrebu za jevrejskom državom i Ujedinjene nacije su 1947. glasale u prilog podele Palestine na jevrejsku i arapsku državu, što je Arapska liga odbacila, otpočevši rat s tek osnovanom jevrejskom državom. Do 1949. država Izrael je sklopila primirje sa svojim protivnicima, osvojivši borbom daleko veću teritoriju nego što joj je planom Ujedinjenih nacija bilo obećano.
Popis pozivnih brojeva država
+93 Afganistan
+94 Šri Lanka
Cionizam
Savremene cionističke organizacije u dijaspori odražavaju političku obojenost svojih ranih vođa i uključuju socijalističke, religiozne i revizionističke grupacije koje se obično dele na muške, ženske i omladinske ogranke ujedinjene u nacionalne federacije. Ove su, sa svoje strane, povezane sa Izraelom preko Jevrejske agencije, nevladine ustanove koja predstavlja Izrael pred ostalim jevrejskim zajednicama. Cionistička ideologija izložena je velikim diplomatskim pritiscima koji su kulminirali rezolucijom Ujedinjenih nacija iz 1975. koja cionizam povezuje sa rasizmom. Mada je rezolucija prošla, ona je takođe privukla mnoge koji su bili na periferiji podrške cionizmu da uzmu aktivnog učešća u njemu.
Popis pozivnih brojeva država
+95 Burma (Mianmar)
+960 Maldivi
+961 Libanon
+962 Jordan
+963 Sirija
+964 Irak
+966 Saudijska Arabija
+967 Jemen
+968 Oman
+969 Prekinuto: vidi Jemen
+971 Ujedinjeni Arapski Emirati
+972 Izrael
+973 Bahrein
+974 Katar
+975 Butan
+976 Mongolija
+977 Nepal
+978 Nedodijeljeno
+979 Međunarodne usluge s dodanom vrijednošću
+98 Iran
+990 Nedodijeljeno
+991 ITPCS
+993 Turkmenistan
+996 Kirgistan
+997 Nedodijeljeno
+998 Uzbekistan
+999 Nedodijeljeno
Zona 9 sadrži neke posebne usluge: +979 (međunarodne usluge s dodanom vrijednošću) i +991 (međunarodne usluge javne korespondencije).
Star Wars: Episode VII – The Force Awakens
Ratovi zvijezda: Sila se budi (poznat i pod nazivom Ratovi zvijezda - Epizoda VII: Sila se budi; eng. Star Wars - Episode VII: The Force Awakens odnosno Star Wars: The Force Awakens ) je američki epski SF film kojeg je režirao J. J. Abrams. To je sveukupno sedmi nastavak franšize Zvjezdanih ratova u kojem su glavne uloge ostvarili John Boyega, Daisy Ridley, Adam Driver, Oscar Isaac, Andy Serkis, Domhnall Gleeson i Max von Sydow uz Harrisona Forda, Carrie Fisher, Marka Hamilla, Anthonyja Danielsa, Petera Mayhewa i Kennyja Bakera koji repriziraju svoje uloge iz prijašnjih nastavaka. Priča filma odvija se 30 godina nakon događaja opisanih u filmu Povratak Jedija (iz 1983. godine).
Nakon što je 2012. godine kompanija Walt Disney Pictures otkupila prava na franšizu od Lucasfilma, objavljeni su planovi za novu trilogiju Zvjezdanih ratova. Film Sila se budi prvi je snimljeni film iz nove trilogije nakon otkupa prava kojeg su producirali Kathleen Kennedy, J. J. Abrams i njegov dugogodišnji suradnik Bryan Burk. Kreator cijele franšize, George Lucas, na ovom filmu radio je kao kreativni savjetnik, a to će također biti i na sljedećim filmovima iz planirane trilogije. Abrams je režirao film prema scenariju kojeg je napisao skupa s Lawrenceom Kasdanom, jednim od scenarista filmova iz originalne trilogije Carstvo uzvraća udarac (iz 1980. godine) i Povratak Jedija. Abrams i Kasdan prepravili su originalnu ideju za priču autora Michaela Arndta, koji je također osmislio kostur radnje filma.
Film Sila se budi producirale su kompanije Walt Disney Pictures, Lucasfilm i Bad Robot Productions, a službeni svjetski distributer filma biti će Walt Disney Studios. Snimanje filma započelo je u travnju 2014. godine u Abu Dhabiju i Islandu, a završilo u studenom iste godine u Abu Dhabiju i u studijima Pinewood u Engleskoj. Film Sila se budi sa svojom službenom kino distribucijom u kinima diljem svijeta krenula je 18. XII 2015. godine.
Radnja
Radnjom smješten otprilike 30 godina nakon događaja opisanih u filmu Povratak Jedija, u filmu Sila se budi glavni likovi biti će troje novih glumaca kojima će se pridružiti neki stariji likovi iz prethodnih nastavaka.
Glumačka postava
Glumci Lupita Nyong'o, Gwendoline Christie, Crystal Clarke, Pip Anderson , Christina Chong , Miltos Yerolemou , Greg Grunberg , Warwick Davis i Billie Lourd (kćerka Carrie Fisher) također će nastupiti u filmu u za sada još nepoznatim ulogama.
Razvoj projekta
U listopadu 2012. godine kada je kompanija Disney kupila tvrtku LucasFilm, George Lucas je predao kostur priče za Epizodu VII (kao i za epizode VIII i IX) Disneyjevom predsjedniku Bobu Igeru. Prvu verziju scenarija napisao je Michael Arndt. Redatelji David Fincher i Brad Bird kontaktirani su u vezi potencijalne režije filma, ali Bird je odbio budući je već tada radio na filmu Tomorrowland. Guillermo Del Toro također je bio razmatran za režiju filma uz izjavu: "Nazvali su mog agenta i pitali jesam li zainteresiran. U to vrijeme sam naprosto imao u planu jako puno projekata i na još nekoliko njih sam paralelno radio." U siječnju 2013. godine objavljeno je da će redatelj filma Ratovi zvijezda: Epizoda VII biti J. J. Abrams, a da će Lawrence Kasdan i Simon Kinberg biti savjetnici projekta. Dana 24. listopada iste godine objavljeno je da je Arndt izašao iz projekta te da su sve obaveze oko scenarija preuzeli Kasdan i Abrams. Abrams je izrazio olakšanje što je datum početka kino distribucije pomaknut za prosinac 2015. godine umjesto na ljeto. Rekao je da je ključ nastavka rada na filmu činjenica što će se isti radnjom vratiti korijenima prvog filma (Nova nada) te da će se više oslanjati na emocije, a ne na objašnjavanje.
Lucas je na filmu kreativni savjetnik, a to znači da dolazi na sastanke u vezi razvoja priče. "Uglavnom im govorim što mogu raditi, a što ne mogu", izjavio je u intervjuu za Blomberg Businessweek. "Stvari poput toga da automobili nemaju upravljače, jer se kreću pomoću antigravitacije. Postoji milijun sitnica. Također im govorim da neki likovi nemaju dovoljno moći da naprave neku stvar ili da bi netko trebao napraviti to i to. Sve te stvari znam već napamet."
U siječnju 2014. godine Abrams je potvrdio da je scenarij gotov. U travnju iste godine tvrtka Lucasfilm službeno je objavila da se epizode iz nove trilogije svojom radnjom neće doticati priča u proširenom svijetu Zvjezdanih ratova, premda će neki elementi iz njega biti posuđeni.
Pretprodukcija
Kostimograf Michael Kaplan koji je s Abramsom radio na oba njegova filma u franšizi Zvjezdanih staza radio je i na Epizodi VII. Montažeri Maryann Brandon i Mary Jo Markey - također dugogodišnji Abramsovi suradnici - potpisali su ugovore za rad na Epizodi VII.
U kolovozu 2013. godine službeno je objavljeno da će fotograf Daniel Mindel snimati film na 35 milimetarskom filmu. U listopadu iste godine potvrđeni su i drugi članovi filmske ekipe uključujući montažera zvuka Bena Burtta, glavnog snimatelja Daniela Mindela, scenografe Ricka Cartera i Darrena Gilforda, kostimografa Michaela Kaplana, supervizora za specijalne efekte Chrisa Corboulda, montažera zvuka Garyja Rydstroma, nadzornika za miksanje zvuka Matthewa Wooda, supervizora za specijalne efekte Rogera Guyetta te izvršne producente Tommyja Harpera i Jasona McGatlina.
Distribucija
U studenom 2013. godine najavljeno je da će film Sila se budi krenuti u službenu kino distribuciju 18. prosinca 2015. godine. To će biti drugi film iz franšize Zvjezdanih ratova koji neće u distribuciju krenuti u svibnju kao što se dogodilo i s animiranim filmom Ratovi zvijezda: Ratovi klonova koji je u kino distribuciju krenuo u kolovozu 2008. godine. U ožujku 2014. godine, kompanija Disney potvrdila je da će Epizoda VII krenuti u kino distribuciju i u IMAX kinima diljem svijeta. Dana 6. studenog 2014. godine objavljen je službeni naziv filma - Ratovi zvijezda: Sila se budi (eng. Star Wars: The Force Awakens). Unatoč ranije poznatom nazivu Ratovi zvijezda: Epizoda VII (Star Wars: Episode VII) i činjenici što se broj epizode ne nalazi u službenom nazivu filma, Epizoda VII će se svejedno nalaziti u uvodnoj sekvenci filma (kao što je bio slučaj sa svim dosadašnjim nastavcima).
Marketing
Prva teaser kino najava službeno je objavljena 28. studenog 2014. godine. U razdoblju od 28. do 30. studenog, kino najava prikazivala se ispred svakog filma koji je imao svoju projekciju u službenoj kino distribuciji u 30 kino dvorana diljem SAD-a i Kanade, a u ostatku svijeta kino najava se počela prikazivati tijekom prosinca 2014. godine. Premda je bilo najavljivano da će se kino najava moći vidjeti ekskluzivno u kino dvoranama, ona je objavljena istoga dana i na internetu. Na popularnoj internetskoj stranici YouTube kino najava je oborila rekord s 58,2 milijuna pregleda u prvom tjednu čime je prešla dotadašnje rekordere - kino najave za filmove Avengers: Age of Ultron (s 50,6 milijuna pregleda) i Jurski svijet (s 53,9 milijuna pregleda).
Nastavci
Dana 20. lipnja 2014. godine objavljeno je da se redatelj Rian Johnson nalazi u pregovorima za pisanje i režiju filma Star Wars: Episode VIII te za pisanje kostura priče za film Star Wars: Episode IX. Johnson je osobno potvrdio da će režirati Epizodu VIII u kolovozu 2014. godine. Kao što je bio slučaj i s Epizodom VII, Epizoda VIII će se snimati u Londonu.
Maison Carrée
right|thumb|405px|Maison Carrée – bočni pogled Maison Carrée (što na francuskom znači „Kvadratna kuća“) u Nîmesu (rimski Nemausus) jedan je od najbolje sačuvanih hramova Rimskog Carstva, te vjerojatno najbolje sačuvani hram Augustova doba.
Arhitektonske odlike
Po arhitektonskoj konstrukciji, riječ je o korintskom heksastilnom pseudoperipteru na visokom podiju (2,85 m), koji je izgrađen po uzoru na nekoliko godina ranija zdanja podignuta u samom Rimu. Osobito velika sličnost postoji između korintskih kapitela ovoga hrama i korintskih kapitela Hrama Marsa Ultora na Augustovu forumu u Rimu, te između vegetabilnih ornamenata vijenca, friza i kazetiranog stropa ovoga hrama i vegetabilnih ornamenata glasovite rimske Ara Pacis. left|thumb|345px|Maison Carrée – ulazno pročelje sa stubištem
Hramu na visokom podiju pristupa se širokim stubištem. Dužina hrama približno je duplo veća od njegove širine (26,42 x 13,54 m).
Heksastilni pronaos dubok je tri traveja i ukrašen prekrasnim kamenim kasetiranim stropom. Pravokutna cela koja zauzima cijelu širinu podija uzdužno je položena, te u nju svjetlost ulazi samo kroz vrata.
Korintski stupovi hrama vrlo su profinjene izrade, te akantusovo lišće njihovih kapitela nije onako oštro kao što je to slučaj kod njihovih grčkih preteča.
Vijenac hrama prividno se oslanja na ukrasne modiljone, male konzole koje su imale isključivo ukrasnu funkciju, a prvi puta se javljaju na Regiji na Rimskom forumu, restauriranoj 36. g. pr. Kr., te predstavljaju jednu od prvih tendencija k razvoju rimskoga baroka, čije odlike uočavamo i na frizu.
Vrh i rubove zabata hrama, kao i ogradu stubišta, izvorno su vjerojatno ukrašavale skulpture (akroteriji), što je u to vrijeme bio čest običaj.
Trg na kojem se hram nalazi izvorno je bio s tri strane okružen trjemovima sa stupovima. Ti trijemovi su bili blago uzdignuti nad popločanjem trga, dok četvrta strana trga, ona uz koju se nalazio hram, nije imala trijem, te je bila plitke polukružne osnove. Ovakav scenično komponiran forum bio je sretno rješenje koje će, ovisno o okolnostima i ukusu, u različitim inačicama biti slijeđeno i u drugim gradovima Rimskog Carstva. Svojim dominantnim položajem u osi trga, te uzastopnim nizanjem stuba, pronaosa i cele, hram Maison Carrée je u cijelosti orijentiran prema trgu, što je odlika rimskih hramova od samoga početka. Takav koncept, tzv. temenos, koji odražava ideju „božje vlasti“ koja se širi izvan njegove kuće (hrama), osobito je bio raširen u helenizmu. Rimljani su taj koncept spojili s također grčkim konceptom agore, čime je nastala tipično rimska sinteza - forum, čiji jedan od najranijih tipičnih primjera nalazimo u Pompejima, te ovdje u Nîmesu. thumb|365px|Rekonstrukcija izvornog posvetnog natpisa s pročelja hrama
Povijest gradnje
Podigao ga je – kako je to otkriveno na osnovi rupa u kamenu entablature za koje su bila pričvršćena brončana slova posvetnoga natpisa – Augustov zet Marko Vipsanije Agripa u čast Rome i Augusta, ali je nedugo nakon njegove smrti 12. g. pr. Kr. dedikacija promijenjena, te je hram posvećen kultu Agripinih dvaju sinova, Gaju Cezaru i Luciju Augustu, koje je August posinio određujući ih time za svoje nasljednike, ali su obojica rano umrla.
Na taj način, i ovaj se forum direktno uklopio u shemu foruma u čijem se središtu nalazilo hram koji je umjesto božanstvima rimskog panteona bio posvećen vladajućoj dinastiji, kako je to bio običaj još od Cezarovog i Augustovog vremena.
Agripa je hram podigao u Nîmesu koji je bio kolonija veterana Augustova Egipatskog rata, zadnjeg u nizu građanskih ratova u kojima je nestala Rimska Republika i nastalo Carstvo. right|thumb|320px|Maison Carrée – detalj krovnoga vijenca Usprkos posveti dvama preminulim Agripinim sinovima, hram zapravo nije bio posvećen zagrobnom kultu, nego nekovrsnoj državnoj religiji, paradoksalno lišenoj njezine metafizičke strane, kojom je August pokušavao povezati različite krajeve prostranoga Carstva u kompaktnu cjelinu.
Maison Carrée i Dioklecijanova palača u Splitu
Premda oko tri stoljeća stariji, Maison Carrée ima mnogo toga zajedničkog s arhitekturom splitske Dioklecijanove palače. To ponajprije vrijedi za vrlo bogatu dekoraciju oba zdanja koja već u Maison Carrée počinje napuštati Virtruvijevsku jednostavnost i strogost, otvarajući prostor sve većem bujanju ornamenta, koje svoj vrhunac dostiže upravo u dekoraciji sakralnih i profanih sklopova Dioklecijanove palače (Dioklecijanov mauzolej, Peristil, Kibelin hram, Jupiterov hram i dr.).
Maison Carrée nakon pada Zapadnog Rimskog Carstva
Maison Carrée je odlično očuvan ponajviše zahvaljujući tome što se u 4. stoljeću prenamijenjen u kršćansku crkvu, pa stoga što je ostao u funkciji, nije podleglo hirovima sudbine i zubu vremena. Kasnije je služio i kao gradska vijećnica, arsenal, štala (za vrijeme Francuske revolucije), te kao gradski arhiv. Nakon godine 1823. je pretvoren u muzej.
Aćim Grulović
Aćim Grulović (1898 — 1948) je bio jugoslovenski revolucionar, učesnik Narodnooslobodilačke borbe, pukovnik JA i društveno-politički radnik AP Vojvodine i NR Srbije.
Biografija
Rođen je 3. septembra 1898. godine u Beškoj, Srem. Osnovnu školu završio je u rodnom selu i do šesnaeste se godine bavio zemljoradnjom. Po završetku Prvog svetskog rata, u Aleksincu je 1920. godine završio šumarski kurs, 1926. u Beogradu dvogodišnju trgovačku školu i do 1930. još četiri razreda gimnazije.
Učešće u radničkom pokretu
Pod uticajem pelagićevaca se pridružio radničkom pokretu i propagirao politiku Komunističke partije Jugoslavije od 1919. do 1921. godine. Nakon zabrane KPJ i njenim prelaskom u ilegalu, svoju političku delatnost nastavio je u sindikatima. Kao sindikalni aktivista, u Beogradu je bio izabran za člana uprave „Merkura“, društva za socijalno osiguranje privatnih nameštenika, a kooptiran je i za člana Savezne uprave SBOTIČ-a.
Na opštinskim izborima 1927. bio je kandidat za Sremskomitrovački srez na listi Saveza radnika i seljaka, iza koje je stajala KPJ. Angažovao se i na stvaranju Narodnog fronta (1936. kroz Jedinstvenu radničku partiju, a 1938. preko Stranke radnog naroda) i postao jedan od vodećih aktivista borbe protiv fašizma.
Narodnooslobodilačka borba
Bio je izabran za člana obnovljenog Pokrajinskog komiteta KPJ za Vojvodinu maja 1943. i komandanta tek osnovanog Glavnog štaba NOV i PO Vojvodine. Bio je imenovan za većnika Drugog zasedanja AVNOJ-a u Jajcu, na koje zbog loših okolnosti nije stigao. U oslobođenoj Vojvodini bio je postavljen za načelnika Štaba Vojne uprave za Banat, Bačku i Baranju, a posle njenog ukidanja za potpredsednika Glavnog NOO Vojvodine, potom za poverenika za trgovinu i snabdevanje Narodne skupštine AP Vojvodine.
Posleratni period
Na skupštini izaslanika naroda Vojvodine 30. i 31. jula 1945. godine u Novom Sadu, ponovno je bio izabran za većnika AVNOJ-a, na čijem je Trećem zasedanju u Beogradu bio imenovan za člana finansijskog odbora (9. avgust 1945).
Bio je predsednik Ustavotvorne skupštine Srbije i posle donošenja Ustava 1947. predsednik Narodne skupštine NR Srbije do decembra 1948. godine, kada se teško razboleo. Umro je 23. decembra.
Imao je čin pukovnika Jugoslovenske armije.
Njegov brat je bio Nikola Grulović, revolucionar i učesnik Oktobarske revolucije.
Megarska farsa
Megarska farsa, ponekad megarska komedija, naziv je za starogrčku pučku scensku igru, za koju se pretpostavlja da je bila aktuelna u gradu Megari krajem 7. i početkom 6. veka pne. i čiji se razvoj odvijao paralelno s razvojem demokratskog uređenja u tom polisu. Ova megarska komedija sve vreme svog postojanja zadržala je karakter pučke lakrdije: nije prešla u umetničku književnost i nije proizvela nijednog značajnog autora. Prema Jacobu Burckhardtu, "izgleda da se megarska komedija zadovoljavala nezgrapno-smešnim obrascima; to je bila opora vesela igra (κωμῳδία φορτική), srodna s mimičkim prikazima, koja je, umesto komičnoga, davala prostakluke, pa odatle vodi most ka sicilijskoj Epiharmovoj lakrdiji s bogovima", pri čemu "tu pripada i osačka atelana sa svojim tipskim likovima, koja stoji pod grčkim uticajem".
Raspravljajući u Poetici o postanku grčke komedije, Aristotel ― pored danas uglavnom prihvaćene teorije o "pesmi kōmosa" ― iznosi i drugu teoriju, po kojoj "Dorani i tragediju i komediju uzimaju kao svoje tvorevine, a komediju Megarani, i to ovi ovde [tj. iz Megare u kopnenoj Grčkoj], jer je, kažu, postala kod njih za vreme demokratije, kao i oni sa Sicilije [tj. iz Megare Hiblejske], jer otuda beše Epiharm, koji je mnogo ranije živeo nego Hionid i Magnet... Kao dokaze za to uzimaju nazive. Jer, mesta u okolini nazivaju oni kōmai (κῶμαι), a Atinjani dēmoi (δήμοι) i dodaju da se komičari (κωμῳδοί) nisu tako prozvali po pokladovanju (κωμάζειν), nego po tome što su putovali po selima (κατὰ κώμας), jer u gradu nisu uživali nikakvo poštovanje".
Megarani su bili poznati po svom grubom humoru: Aristofan spominje "lakrdiju ukradenu iz Megare", Suda pod odrednicom γέλως μεγαρικός ("megarska lakrdija") objašnjava da je "megarska komedija procvetala grdno i Atinjani su joj se rugali i smejali", Eupolid u Prospalćanima govori o "brutalnoj i glupoj šali, kao da se radi o nekoj megarskoj lakrdiji, kojoj se samo dete može nasmejati", a kod Ekfantida nalazimo jedan fragment, koji je prilično oštećen, a August Meineke ga ovako rekonstruiše:
Pretpostavlja se i da je demokratsko uređenje u Megari, koje je bilo uvedeno dosta rano, naime nakon svrgavanja tiranije početkom 6. veka pne., moglo pogodovati razvitku ove grube komike. U polisima s aristokratskim uređenjem impuls za podražavanjem smešnoga i apsurdnoga morao je naći neki manje neobuzdan način izražavanja. Tvrdnja Megarana da je komedija od njih potekla ‒ što se možda odnosi samo na jampsku komičku tradiciju ‒ javlja se uporedo s tradicijom da je utemeljitelj atičke komedije Susarion, za koga Parska hronika kaže da je negde između 581. i 560. pne. prvi put prikazao komediju u atičkoj demi Ikariji, središtu Dionisovog kulta, i za koga kasnija predaja kaže da je rođen u jednom selu na području Megare, odakle se preselio u atičku demu Ikariju. Ikarija ‒ gde je, prema mitu, Ikarije ugostio Dionisa i naučio ga kako se pravi vino ‒ bila je najstarije središte Dionisovog kulta u Atici i sasvim je moguće da su procesije komosa tamo bile uobičajene mnogo pre Susarionovog vremena. Jampske rugalice su već upražnjavane na Eleusinskim misterijama, bilo u svrhu zabave bilo kao apotropajsko sredstvo, kada je procesija prelazila reku Kefis i tu morala da istrpi uvrede. Zbog takvih šala i dosetki, koje su dionisijski komosi dovikivali gledaocima i prolaznicima, nastala je poslovica τὰ ἐξ ἁμάξης ("ono s kola [dobačeno]"). Takva vrsta zadirkivanja smatrana je sastavnim delom festivala i praktikovala se ne samo na Seoskim Dionisijama, nego i drugog dana Antesterija. Treće godine 50. Olimpijade, tj. 578. pne., Susarion je u Ikariji prikazao jednu komediju, koja se ‒ pretpostavljamo ‒ nalazila na onom stupnju razvitka koji je dostignut među Megaranima.
Ako se i prihvati ta tradicija, nemoguće je utvrditi u čemu se mogao sastojati Susarionov doprinos daljem razvoju komedije. U toj komediji svakako nije moglo biti glumaca odvojenih od komosa ili hora. Hor je sam morao izneti ono dramske radnje što je u komadu postojalo, jer dotad još nije bio uveden glumac odvojen od hora. Prema jednom gramatičaru, Susarion je prvi jampskim izvedbama komosa dao pravilan metrički oblik. On je bez sumnje umesto drevnih improvizacija hora i njegovog vođe uveo plansku kompoziciju, ali je ona i dalje bila opšteg karaktera, s obzirom na to da je ‒ kako kaže Aristotel ‒ Krates bio taj koji je prvi "počeo obrađivati opšte gradivo i mitove, napustivši jampski pravac" (ἦρξεν ἀφέμενος τῆς ἰαμβικῆς ἰδέας καθόλου ποιεῖν λόγους καὶ μύθους). Schömann je pretpostavio da se pravilnost koja je uspostavljena za ikarijske horove odnosi na to da je definisan sasvim određeni broj osoba koje čine hor i da je za njega uveden neki opšti plan izvedbe, ali da su detalji ostavljeni improvizaciji. U nekom se trenutku kod izvedbe horova razvio i takmičarski element, te su za nagradu, kako se čini, davane smokve i vino. Isto tako, članovi hora su svoja lica premazivali vinskim talogom, bilo zato da ih ostali ne bi prepoznali, bilo zato da bi dobili groteskni izgled. Tako je komedija dobila naziv τρυγῳδία ili talog-pesma. Drugi su taj naziv povezivali s tim da je kao nagrada davan krčag mladog vina (τρύξ) ili da su se komičke predstave izvodile u sezoni berbe grožđa (τρύγη). S druge strane, Wilamowitz je sugerisao da tzv. megarska komedija u Atici uopšte nije poticala iz Megare, nego da se radilo o vrsti komedije koju su izumeli Atinjani i u njoj se podsmevali vulgarnosti i gluposti Megarana, smeštajući radnju u Megaru isto onako kao što su Rimljani radnju atelanske igre smeštali u grad Atelu. U svakom slučaju, nema sumnje da je ono što zovemo Susarionovom komedijom bilo namenjeno trenutnoj i kratkotrajnoj zabavi i da verovatno nije ni zapisivano: jedini cilj takve komedije bio je izazvati smeh kod gledalaca, i ona se najverovatnije oslanjala na grubi humor i neobuzdane lične napade karakteristične za megarsku komediju. No bez obzira na Susarionov eksperiment, čini se da je za takvu komediju još bilo prerano u Atini, možda zato što joj je za nju u to doba (polovina 6. veka pne.) nedostajao element slobode koju donosi demokratija. Prema tome, komedija se u Atini nije negovala, možda je čak bila i obeshrabrivana, i o njoj ne čujemo ništa narednih 80 godina, sve dok je nisu obnovili Euet, Euksenid i Milo upravo u vreme kad je Epiharm začeo dorsku komediju na Siciliji.
Chalahuite (razvrstavanje)
Chalahuite ima više značenja:
Gone with the Wind (film)
Film je s vremenom postao jako slavan i hvaljen, a prilagođeno po inflaciji je najkomercijalniji film svih vremena. Također se nalazi i na listi 250 najboljih filmova kinematografije na siteu IMDb.com. 1989. je zbog "kulturnog značaja" uključen u Državni filmski registar, dok ga je Američki filmski institut stavio na 4. mjesto na listi "100 godina...100 filmova" te na 4. mjesto na listi "10 najboljih epskih filmova".
Radnja
lijevo|thumb|250px|[[Vivien Leigh kao Scarlett u filmu]]
Amerika usred građanskog rata, 1861. Plantaža pamuka Tara u saveznoj državi Georgia mjesto je u kojem živi južnjačka ljepotica Scarlett O’Hara, najstarija od triju kćeri u obitelji O’Hara. Ona je izgleda najpopularnija djevojka u okrugu koju obožavaju svi mladići, osim Ashleya Wilkesa koju ju ne primjećuje a u kojeg je zaljubljena. Stoga ju iznenadi kada čuje da će se on oženiti za Melanie. Prije svadbe ona mu prizna ljubav, a on joj odgovori da ju također smatra atraktivnom, ali da se ipak odlučio za Melanie. Izbija rat a Scarlett se glavom bez obzira odluči udati za Charlesa, ali ubrzo postane udovica kada ovaj pogiba u bitci. Majka ju pošalje u Atlantu kako bi ju razveselila, makar sluškinja Mammy kaže da zna da Scarlett tamo samo želi ponovno sresti Ashleya. Tamo ju imućni, jednako uobraženi i cinični Rhett Butler pozove na ples.
Ashley odlazi u rat dok se Scarlett prijavljuje kao medicinska sestra u Atlanti, kako bi uvijek bila blizu Melanie u slučaju da se on vrati. No u gradu izbija kaos tijekom opsade Sjevernjačke vojske 1864.. Melanie zatrudni a Scarlett joj pomogne pri porodu dijeteta. Zaključno ih Rhett preveze u kočiji kako bi ih doveo natrag u Taru. Kada se Scarlett vrati natrag kući primjeti da ju je opljačkala sjevernjačka vojska, da joj je majka preminula a da joj je otac izgubio razum. Tada se zakune da nikada više neće biti gladna, pa čak i ako bude morala lagati ili varati. Na plantažu se kasnije vrati i Ashley, a da bi nabavila 300 $ za porez polja, Scarlett se odluči udati za Franka, zaručnika njene sestre, koji je u međuvremenu otvorio uspješnu trgovinu. No i taj ubrzo umire. Na kraju se odluči udati za Rhetta. Iako je često govorio da je zaljubljen u nju, Rhett nije zadovoljan njihovim brakom jer ona i dalje mašta o Ashleyju. Rhett i Scarlett dobiju kćerku, no ta pogiba pri padu sa konja. Rhett više ne može podnijeti Scarlettinu razmaženost i egoističnost, te ju napusti, a ona tek tada shvati da ga je voljela.
Uvod
Clark Gable je pak bio od početka favorit za ulogu Rhetta Butlera. No, tada je već bio pod ugovorom od drugog studija, MGM-a, pa su šanse da ga Selznick dobije bile male. Selznick je planirao da Rhetta stoga igra Gary Cooper, ali je ovaj odbio. Kako bi ipak nekako dobio Gablea, Selznick je prihvatio neobičnu ponudu; MGM će pomoći financirati film i posuditi Gablea, te zauzvrat dobiti 50 % profita od distribucije filma. Snimanje je konačno započelo 26. siječnja 1939. a završilo 27. lipnja. Prvi redatelj George Cukor je napustio snimanje pa ga je zamijenio Victor Fleming, a pomogao mu je i Sam Wood. Troškovi filma popeli su se na tada astronomskih 3.9 milijuna $ (jedini filmovi koji su tada koštali više su bili "Ben-Hur" iz 1925. i Hell's Angels iz 1930.), no komercijalni uspjeh na kino blagajnama je nadvisio sva očekivanja.
NGC 2223
NGC 2223 je galaksija u zviježđu Velikom psu.
Gone with the Wind (film)
Obrađivanje delikatnih tema
lijevo|thumb|200px|"Zameo ih vjetar" muzej u gradu [[Jonesboro, Georgia]] Što se tiče rasnih tema, neki su kritizirali film zbog rasizma i romantiziranja stanja crnog roblja koji služe bijelcima na američkom jugu. Kolumnist Leonard Pitts je film okarakterizirao kao „romansu smiještenu u Auschwitzu“. Ipak, većina publike 1939. nije primjetile takve prigovore. Neki su povezali lik Mammy (koju glumi Hattie McDaniel) sa sretnim robom, dok su drugi to osporavali i isticali da je ona kompleksan lik koji se ne srami biti tvrd sa svojom „gospodaricom“, Scarlett O'Hara. Sam Selznick je odgovorio da film nije rasistički te da su crnoputi likovi „dražesni, vjerni i otvoreni ljudi“. Malcolm X se prisjeća scene iz filma, one u kojoj sluškinja Prissy objavi Scarlett da ne zna ništa o porodu te da ne zna pomoči Melanie, na što ju ova ošamari, koju je vidio kao mali dječak te mu je bilo tako neugodno da „se htio sakriti ispod tepiha“. Ipak, drugi su dodali da Scarlett tijekom filma ošamari i Rhetta i sestru Suellen. Zanimljivo, glumica Hatte McDaniel nije smijela ući u kino u Atlanti jer je tada vladao zakon segregacije, što je razljutilo neke njene kolege iz filma.
Što se tiče obrađivanja spolnih tema, film je bio iznimno suptilan i delikatan. Implicira se da je Rhett Butler ženskar koji se zabavlja i sa prostitutkama, dok je Scarlett snažna žena koja ne prihvaća podređenu ulogu u društvu te upotrebljava svoje čari kako bi se udala za razne muškarce i nabavila njihovu imovinu. Kada se njih dvoje kasnije uda, morati će promijeniti svoje navike. U jednoj sekvenci, nakon što je rodila svoje prvo dijete, Scarlett počne prigovarati da se previše udebljala te odluči više ne imati djece – čime se implicira da neće više imati snošaj sa suprugom Rhettom Butlerom. On tada pronađe njenu sliku od Ashleyja te postane ljubomoran, shvativši da bi ona rado imala još djece čim bi ju Ashley zavolio - te da u mislima mašta o drugom.