Protivpešadijska_mina
Korišćenje protivpešadijskih mina u raznim konfliktima
1939-1945:  U II Svetskom ratu je došlo do prave evolucije u razvoju mina kao i masovnog korišćenja protivpešadijskih kao i protivtenkovskih mina gde je upotrebljeno više miliona mina u toku rata. Nemačka je proizvodila od 1935 do 1945 godine dve vrste mina pod nazivom S-mine u varijantama SMi-35 i SMi-44. Veoma mala razlika je bila u ovim minama skoro beznačajna. Ova mina je bila odskočno rasprskavajuća, kada se aktivira mina ona onda dejstvuje tako što odskoči na 0,9 metara od zemlje i njeni fragmenti i čelične kuglice deluju u svim pravcima nanoseći smrtonosne povrede kao i teške rane onima koji su se našli u zoni dejstva tih mina. Namena mine je bila kao ključni deo odbrambene strategije Trećeg rajha da nanese teške gubitke pešadiji kao i da uspori ili odbije napade neprijatelja. Ove mine su se masovno koristile tokom II Svetskog Rata i mnoge zemlje su kopirali ove mine i uvodili u svoje naoružanje radi odbrane svoje teritorije ili odbrane svojih trupa. Proizvedeno je 1,93 miliona ovih mina u Nemačkoj. Druga jedna mina pod nazivom Schu-42 je proizvedena 1942 godine isto u Nemačkoj, a telo mine joj je bilo od drveta i 200 grama livenog trotila. Mina se ukopavala u zemlju i aktivirala se kada neko zgazi na nju. Minoistraživači koji su detektovali metal nisu mogli zbog svoje drvene konstrukcije ovu minu da detektuju. Ovakva vrsta mine je imala jednu veliku manu a to je zbog toga što je telo mine bilo od drveta i kad se zakopa u zemlju i ako duže tu boravi u zemlji onda može da se desi da mina posle nekog vremena postane neaktivna zbog atmosferskih prilika kiše, snega i drugo. Zato su Nemci vrlo brzo osmislili jednu drugu protivpešadijsku minu koja se masovno koristila tokom II Svetskog Rata a to je Glasmine 43. Ova vrsta mina se proizvodila od kraja 1943-1945 gde je proizvedeno oko 11 miliona mina, a na kraju rata je zatečeno oko 9,7 miliona tih mina u skladištima. Ova mina je bila karakteristična po tome što je telo mine bilo napravljeno od neke vrste stakla pa minoistraživači nisu mogli da je detektuju, što je umnogome otežavalo čišćenje minskih polja. Čak i danas još uvek postoje minska polja sa ovim minama u Nacionalnom parku Eifel. SSSR je za vreme za vreme II Svetskog rata koristio protivpešadijske mine tipa PMD-6 i PMD-7, telo mine je bilo od drveta. Mina se aktivirala na pritisak kada neko nagazi na nju od 1 do 10 kg je bilo dovoljno da je neko aktivira. Ove mine su kopirane u velikom broju zemalja u svetu. SSSR je takođe koristio mine POMZ, a kasnije varijante POMZ-2 i POMZ-2M su se koristile u Korejskom i Vijetnamskom ratu. SAD su proizvodile i koristile mine M16 za vreme II Svetskog Rata. Ova mina je veoma slična S mini Nemačke proizvodnje i Amerikanci su u toku rata razoružane mine odneli na ispitivanje i tada su ih u većoj meri prekopirali i napravili, sa vrlo malim razlikama u odnosu na Nemačke. Ova mina se proizvodila u više verzija i to: M16, M16A1, M16A2, KM16A2. Male su razlike u tipovima ovih mina, u prve 2 mine je mala razlika u upaljaču, a kod mine sa oznakom A2 na kraju je malo veća razlika u težini i ta vrsta mine je korišćena u Korejskom ratu. Ove mine su se proizvodile u još nekoliko zemalja i to: Grčka, Indija, Južna Koreja i Turska. Vojska SAD je do 1945 godine izgubila od protivpešadijskih mina 2,5% svojih vojnika, a od protivtenkovskih je stradalo 20,7% od ukupnog broja vojnika koji je učestvovao u ratu što je veoma visok procenat stradalih.