cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jesenska točka
Proljetna točka je jedno od dvaju presjecišta nebeskog ekvatora i ekliptike, gdje Sunce u prividnome godišnjem gibanju prelazi s južne na sjevernu nebesku polutku, što se dogodi oko 21. ožujka. Tada je astronomski početak proljeća. Zbog Zemljine precesije i nutacije, proljetna točka neprestano se pomiče među zvijezdama i danas se nalazi u zviježđu Ribama, a nosi znak Ovna, jer je u doba kada je današnji znak standardiziran bila u tom zviježđu. Za vrijeme Platonove godine proljetna točka opiše puni krug po ekliptici.
Utjecaj Zemljine putanje na klimu
Pri obilaženju Sunca, os Zemljine vrtnje zauzima sasvim određen položaj. Ona nije okomita na ravninu gibanja, već je od okomice otklonjenja za 23.44° (nagib osi). Za jednaki kut, kut priklona ili inklinacije, nagnut je i ekvator prema ravnini gibanja (ekliptika). Taj nagib osi Zemljine vrtnje dovodi do posljedica koje su od najveće važnosti za čovječanstvo, do promjene godišnjih doba. Smjer kojim se Zemlja giba oko Sunca isti je kao i smjer vrtnje. Zemlja obilazi oko Sunca kao što se zakreće desni vijak, koji napreduje na sjevernu stranu.
Ekliptika
Neposredne astronomske posljedice Zemljinog obilaska oko Sunca (revolucije Zemlje) jesu prividno gibanje Sunca (godišnje gibanje Sunca) i godišnja promjena noćnog neba. Promatrajući Sunce, projiciramo ga u neko područje neba (nebeska sfera); na primjer 23. rujna Sunce vidimo u zviježđu Djevice. Spojnica povučena od Zemlje do Sunca prema nebeskoj sferi stalno se zakreće u toku našeg gibanja. Slika Sunca na nebu "neprestano bježi", i to također u smislu vrtnje desnog vijka. Kružnica kojom se Sunce prividno giba među zvijezdama zove se ekliptika. Gibanje Sunca odvija se ekliptikom od zapada prema istoku, što je upravo suprotno smjeru dnevnoga gibanja nebeske sfere! Gibanje Sunca među zvijezdama je optička varka, nastala promatranjem Sunca s pokretne Zemlje. Zviježđa kroz koja Sunce na taj način "prolazi" zovu se zviježđima zodijaka ili životinjskog pojasa. Kako puni kut (360°) ima otprilike isto toliko stupnjava koliko u godini ima dana, Sunce će ekliptikom u jednom danu prelaziti oko 1°.
Sunce se giba među zvijezdama koje se nalaze na dnevnoj strani nebeske sfere, no to njegovo relativno pomicanje izravno ne zapažamo. Zato ćemo na noćnoj strani vidjeti da se zvijezde smjenjuju iz dana u dan, od mjeseca do mjeseca. Mijenja se vidljivo područje noćnog neba. Budući da se spojnica od Sunca do Zemlje prema nebeskoj sferi zakreće na istok, novo će nam zvjezdano područje nicati na istočnom obzoru. Zaključujemo da se godišnje gibanje neba odvija od istoka prema zapadu, isto kao i dnevno gibanje neba, a suprotno od godišnjeg gibanja Sunca među zvijezdama.
Godišnja doba
S obzirom na položaj Zemljina ekvatora prema smjeru Sunčevih zraka, razlikujemo u toku godine 4 važna trenutka, a to su počeci godišnjih doba. Za datume početaka godišnjih doba uvjetno uzimamo: proljeće 21. ožujka, ljeto 21. lipnja, jesen 23. rujna i zima 21. prosinca, jer tom pravilnom izmjenom najčešće i započinju godišnja doba. U tim važnim trenucima Sunce je projicirano u 4 glavne točke ekliptike: proljetnu, ljetnu, jesensku i zimsku točku. Promatramo li ih iz položaja Sunca, zapazit ćemo da su one razmaknute za pravi kut.
Kakav je odnos Zemlje i Sunca 21. ožujka i 23. rujna? Tih se dana smjer linije koji spaja centar Zemlje s centrom Sunca prolazi točno uzduž ravnine ekvatora, dok je Zemljina os vrtnje okomita na tu spojnicu. Sunčeve zrake padaju stoga okomito na sva mjesta koja se nalaze na Zemljinom ekvatoru. Drukčije rečeno, na mjestima sa zemljopisnom širinom 0°, Sunce će se u gornjoj kulminaciji naći u zenitu. Na Zemljinim polovima, gdje je zemljopisna širina +90° ili -90°, Sunce će "ležati" na obzoru. Obasjana su mjesta svih zemljopisnih širina. Tih datuma Sunce će presjeći nebeski ekvator. Početkom proljeća, 21. ožujka, Sunce će proći proljetnom točkom ♈ koja se nalazi u zviježđu Ovna. Početkom jeseni, 23. rujna, Sunce će proći jesenskom točkom ♎ koja se nalazi u zviježđu Vage. U oba trenutka duljina dana i noći jednaka je na cijeloj Zemlji, pa se ti dani nazivaju ravnodnevice ili ekvinociji.
Poslije početka proljeća, Zemlja putuje oko Sunca tako da joj je područje Sjevernog pola sve više okrenuto Suncu. Dana 21. lipnja, kada Sunce prolazi ljetnom točkom ♋' koja se nalazi u zviježđu Raka, Sunčeve zrake obasjavaju cijeli sjeverni ledeni pojas i Sunce je tamo iznad obzora. Paralela na sjevernoj zemljopisnoj širini 66° 33′ 39″ N čitav je dan obasjana Suncem. Ona se naziva sjevernom polarnicom (polarni krug). Istog trenutka Sunčeve zrake padaju okomito na mjesta sjeverne zemljopisne širine 23° 26′ 21″ N, pa će tim mjestima Sunce u toku dana proći kroz zenit. Sjevernije od tih mjesta Sunce nikada ne može proći kroz zenit, pa tako ne prolazi zenitom ni u našim krajevima. Paralela na sjevernoj zemljopisnoj širini 23° 26′ 21″ N zove se sjeverna ili Rakova obratnica. Na svom "putu" prema sjeveru Sunce je "zastalo", pa će poslije tog datuma obasjavati okomito mjesta sa zemljopisnim širinama manjim od 23° 26′ 21″ N. To je razlog zašto se prvi dan ljeta naziva ljetnim suncostajem ili solsticijem. Do tog dana Sunce se nebeskom sferom udaljavalo od ekvatora, a poslije tog dana približavat će mu se.
S dolaskom u jesensku točku, Sunce će tlo na ekvatoru ponovno obasjavati pod pravim kutom. S daljim putovanjem Zemlje po stazi Sunce prvog dana zime, 21. prosinca, prividno stiže u zimsku točku ♑ koja se nalazi u zviježđu Jarca. Sada je stanje na Zemljinoj južnoj polutki posve jednako stanju koje je prvog dana ljeta vladalo na sjevernoj polutki. To je zimski suncostaj. Sunce prolazi kroz zenit mjestima južne zemljopisne širine 23° 26′ 21″ S, a paralela se naziva južnom ili Jarčevom obratnicom. Na Južnom polu je tada visina Sunca 23.5° iznad obzora. Sva mjesta južne zemljopisne širine 66° 33′ 39″ S, jedan su čitav dan obasjana Suncem; tu je južna polarnica. Južnija mjesta obasjana su i više od jednog dana. Na samom Južnom polu rasvjeta traje polovicu godine.
Godišnji ciklus završava s povratkom Sunca u proljetnu točku. To je ciklus promjene godišnjih doba ili sezona, nazvan tropska ili Sunčeva godina. Praćenje perioda izmjene godišnjih doba bilo je jednim od najvažnijih praktičkih zadataka astronomije u prošlosti, zbog važnosti koju ta izmjena ima u ljudskoj djelatnosti. Stoga je već vrlo rano i u pojedinačnim, međusobno odvojenim civilizacijama, postignuta visoka točnost određivanja trajanja godine. Tropska ili Sunčeva godina je jednaka 365 d 5 h 48 min 46 s ili 365.24219 d.
mini|center|700px|Položaj [[proljetna točka|proljetne točke danas (2014.) i prije, za razdoblje od 6 tisućljeća. Na sličan način se giba i jesenska točka po nebu.]]
mini|desno|300px|Zemljina precesija.
mini|desno|300px|[[Nebeska sfera|Nebeski svod se kreće po krivulji, koja je rezultanta uzajamnog djelovanja rotacije (zeleno), Zemljine precesije (plavo) i nutacije (crveno).]]
Zemljina precesija i nutacija
Osim vrtnje (rotacije) i obilaženja oko Sunca (revolucije), Zemlja pokazuje još jednu vrstu gibanja. Njena os također se neprestano giba i opisuje stožac oko pola ekliptike, i to u smislu lijevog vijka koji napreduje na sjever. Vršni polukut stožca jednak je nagibu ekliptike (ekliptika je nagnuta je pod kutom od 23°27′ prema nebeskom ekvatoru). Zbog toga zakretanja osi u istom se smislu zakreće i presjecište ravnine ekliptike s nebeskim ekvatorom, a s njime i proljetna točka. Zato proljetna točka mijenja mjesto među zvijezdama. Pomak proljetne točke odvija se u smjeru dnevne vrtnje neba, a to je upravo suprotno od prividnog, godišnjeg gibanja Sunca: proljetna točka se kreće na zapad, a Sunce na istok. To znači da proljetna točka ide u susret Suncu, ili "pred" Sunce. Otuda potječe latinski naziv te pojave, jer praecedere znači ići naprijed.
Zemljinu precesiju tumači mehanika rotirajućeg krutog tijela. Najjači utjecaj na nju pokazuju Mjesec i Sunce. Mjesec je djelotvorniji zato što je mnogo bliže. Zajednički učinak Mjeseca i Sunca naziva se luni-solarnom precesijom. No dok se Sunce nalazi uvijek u ravnini ekliptike, Mjesečeva staza je prema njoj nagnuta otprilike za 5°. Otuda dolazi do periodičke promjene Mjeseceva utjecaja, u vremenu od 18.66 godina (to je period regresije čvorova Mjesečeve staze), pa precesijski stožac nije sasvim gladak nego ispunjen naborima. Pojava nabora naziva se nutacija.
Opća precesija
Veličina luni-solarne precesije iznosi 50.37" na godinu. To je kut za koji bi se po ekliptici pomaknula proljetna točka kada bi djelovali samo Mjesec i Sunce. No utječu još i planeti. Njihov se učinak ili planetska precesija ističe kao promjena položaja ravnine ekliptike. Pod privlačnom silom planeta, Zemlja se njiše oko 0.05" na godinu (u današnje vrijeme). Zbog toga će proljetna točka kliziti i po nebeskom ekvatoru za 0.13" na godinu, pa će u smjeru ekliptičkih dužina ukupan pomak iznositi 50.25" na godinu. To je godišnji iznos opće Zemljine precesije.
Platonova godina
Iz iznosa opće precesije lako nađemo razdoblje vremena u kojemu Zemljina os obiđe precesijski stožac, a proljetna točka puni krug po nebeskom ekvatoru. Ako pomak u jednoj godini iznosi 50.25", tada za pomak od 360° treba 25 800 godina. To je Platonova godina. U tom razdoblju nebeski pol opiše kružnicu među zvijezdama. Stoga će današnju Sjevernjaču (α Malog medvjeda) zamjenjivati druge zvijezde. Prije 5000 godina zabilježena je kao Sjevernjača zvijezda Tuban (α Zmaja). Oko godine 14 000. kao Sjevernjača će služiti zvijezda Vega, iako sjevernom nebeskom polu neće prići bliže od 5°. Od vremena kada su astronomi imenovali zviježđa i ustanovili Zemljinu precesiju, proljetna se točka pomaknula iz zviježđa Ovna u zviježđe Riba, a tako su se u susjedno zviježđe pomaknule i ostale glavne točke ekliptike. Znakovi tih točaka ostali su međutim isti kao što su i bili. S pomakom proljetne točke povezana je najviše i promjena zvjezdanih rektascenzija, dok je promjena deklinacija mnogo manja.
Difenilbutilpiperidin
right|thumb|250px|Opšta hemijska struktura difenilbutilpiperidinskih antipsihotika.
Difenilbutilpiperidini su klasa tipičnih antipsihotika koje je razvilo i prodaje preduzeće Janssen Pharmaceutica.
Ova grupa lekova obuhvata:
Amperozid je atipični antipsihotik iz difenilbutilpiperazinske klase.
Dogna, Belluno
Dogna je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Puls (Holstein)
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Štajnburg Puls se nalazi u saveznoj državi Šlezvig-Holštajn u okrugu Štajnburg. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 30 metara. Površina opštine iznosi 10,9 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 615 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 56 stanovnika/km².
Boscobel, Wisconsin
je grad u američkoj saveznoj državi Viskonsin.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 3.231, što je 184 (6,0 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Besneville, Manche
Benvil je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Donja Normandija, u departmanu Manš koja pripada prefekturi Šerbur-Oktevil.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 516 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 28 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 18,27 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 60 metara.
Uvod u Prvi svjetski rat
Uvod u Prvi svjetski rat govori o političkim savezništvima, krizama i "izdajama" između 1905 i 1914 godine koje su na kraju dovele do izbijanja Prvog svjetskog rata.
Uvod
Početkom dvadesetog stoljeća europske velesile se nalaze podijeljene u dva suprostavljena politička bloka. Na jednoj strani se nalaze Francuska, Velika Britanija i Rusija (Antanta), a na drugoj Austro-Ugarska, Italija i Njemačka (Središnje sile). Natjecanje tih velesila za kolonije, trgovačka povlastice i kontrolu nad Balkanom će rezultirati izbijanjem prvog svjetskog rata.
Prva marokanska kriza
Prva velika međunarodna kriza dvadesetog stoljeća postaje ona u Maroku koja se događa 1905. godine. Godinu dana ranije Francuska je dobila političku podršku od Velike Britanije i Španjolske radi uspostave protektorata nad Marokom. Njemačka je odlučila da se usprotivi toj odluci zahtjevajući otvaranje međunarodne konferencije o tom pitanju. Prvobitno protivljenje Pariza konferenciji će se promjeniti u prihvaćanje tek nakon dobivanja službene podrške Londona. Vrhunac krize dvije države će dostići 3. siječnja 1906. godine kada Francuska počinje pomicati svoju vojsku prema granici s Njemačkom. Na konferenciji koja će trajati gotovo 3 mjeseca (siječanj-travanj 1906.) Njemačka će biti izolirana i poražena. Jedinu podršku ona dobiva od Austro-Ugarske, a i to je bila više figurativna nego prava podrška.
Nepčana tonzila
mini|Grlo s vidljivim nepčanim tonzilama mini|Tonzilektomija Nepčani krajnik ili nepčana tonzila (lat. tonsilla palatina) je naziv za nakupine limfnog tkiva, jednu na lijevoj i jednu na desnoj strani grla, točnije u usnom dijelu ždrijela, orofarinksu.
Uvod u Prvi svjetski rat
Aneksija Bosne i Hercegovine
Nakon poraza Rusije u ratu s Japanom i gušenja revolucije oslabljena Rusija se počela politički približavati Središnjim silama. U skladu s tim dolazi do zatopljenja odnosa Berlina i Petrograda, a pored ostalog postiže se dogovor o Balkanu. Glavna točka dogovora postaje dužnost Njemačke da "kontrolira" akcije Austro-Ugarske na Balkanu, a zauzvrat dobiva podrušku Rusije za željezničku prugu Berlin-Bagdad. Nakon tog dogovora ruski ministar vanjskih poslova Aleksandar Izvolskij na svoju ruku bez dogovora s carem ili ostalim ministrima daruje Austro-Ugarskoj slobodne ruke za aneksiju Bosne i Hercegovine u zamjenu za njen pritisak na Tursku kako bi Ruska ratna flota mogla ploviti iz Crnog u Sredozemno more. U skladu s tim dogovorom Austro-Ugarska je 7. listopada 1908. godine anektirala Bosnu i Hercegovinu što stvara novu međunarodnu krizu.
Britanski kralj Edvard VII koji je 1907. posjetio Franju Josipa kako bi ga nagovorio da napusti Središnje sile je bez obzira na neuspjeh posjeta o Austro-Ugarskom caru imao pozivitno mišljenje tako da ga je nazivao simpatičnom osobom. Nakon aneksije Franjo Josip u očima kralja Velike Britanije dobiva atribute prevarant i mnogo drugih negativnih osobina. Kako nakon aneksije Rusija ipak nije dobila slobodan prolaz za svoje brodove njihov ministar vanjskih poslova je rekao o Austro-Ugarskom: "Prljavi židov me izigrao....."
Nepčana tonzila
Nepčane tonzile se sastoji se od limfnih čvorića prekrivenih mnogoslojnim pločastim epitelom, koji oblikuju tonzilarne kripte (uvrnuća epitela). Čvoriće obuhvaća čahura od vezivnog tkiva koja sprečava širenje infekcije iz tonzila u okolno tkivo.
Uvod u Prvi svjetski rat
Aneksija Bosne i Hercegovine
Tijekom krize Srbija će se mobilizirati 7. listopada 1908. godine, a Austro-Ugarska uz blagoslov Njemačke i Rusije će se mobilizirati u ožujku 1909 i uputiti ultimatum Srbiji. Na kraju kriza će se riješiti bez započinjanja rata uz obećanje Srbije da će biti "dobar susjed". Zbog toga Kraljevina Srbija će se osjetiti izdana od Rusije koja će za debakl preuzeti moralnu odgovornost.
Druga marokanska kriza
Početak treće velike predratne krize počinje pobunom protiv "vladavine" sultana Abdelhafida u Maroku 1911. godine. Njemačka koja se tome usprotivila šalje kao odgovor jedan svoj ratni brod u luku Agadir čime službeno ova kriza počinje. Kao što je u prvoj krizi Austro-Ugarska dala formalnu podršku Njemačkoj sada Velika Britanija daruje formalnu podršku Francuskoj ili po rječima tamošnjeg ministra vanjskih poslova:"Ono što Francuzi rade nije pametno, ali mi se ne možemo uplitati zbog naših sporazuma"
Nepčana tonzila
Nepčane tonzile zajedno sa ždrijelnom tonzilom, tubarnim tonzilama i jezičnom tonzilom čine limfnog prstena ždrijela (lat. annulus lymphaticus Waldeyer).
Kirurški zahvat potpunog uklanjanja nepčanih tonzila naziva se tonzilektomija, a djelomičnog uklanjanja nepčanih tonzila tonzilotomija.
Uvod u Prvi svjetski rat
Druga marokanska kriza
Kriza završava dogovorom po kojemu Njemačka priznaje Francuskoj kontrolu Maroka, a zauzvrat dobiva dio francuskih kolonija u Africi. Nuspojava tog sporazuma postaje francuski osjećaj da su bili izdani od Londona.
Balkanski ratovi
Posljednja velika predratna kriza se događa tijekom Balkanskih ratova. Prijateljski odnosi između Njemačke i Rusije će doživjeti veoma brzo katastrofalnu promjenu nakon završetka Bosanske krize pošto Petrograd postaje organizacijsko središte prvog balkanskog rata koji će početi 8. listopada 1912. godine. Istovremeno s tom objavom rata Rusija vrši "pokusnu" mobilizaciju svojih snaga protiv Austro-Ugarske kako bi ju spriječila da uđe u rat na strani Turske. Ta neočekivana ruska odluka ubrzo stvara političku situaciju iz koje nastaje Prvi svjetski rat, a 1912 postaje odlučujuća godina.
Kako je u Berlinu, Parizu i Londonu bilo jasno da bi u slučaju Njemačke vojne intervencije protiv Rusije Francuska objavila rat Richard Haldane premijer Velike Britanije obavještava Njemačku da "Velika Britanija neće dopustiti poraz Francuske u ratu".
Za Njemački dogovor o cjelokupnoj situaciji moralo se čekati do 2. prosinca kada tamošnji premijer Theobald von Bethmann-Hollweg izjavljuje u parlamentu: "ako je Austro-Ugarska napadnuta od treće strane dok brani svoje interese na Balkanu Njemačka će se boriti da zaštiti svoje mjestu u Europi", a gotovo istovremeno 8. prosinca njemački državni vrh se odlučuje na pokretanje antiruske propagandne kampanje. Situacija u Rusiji je bila gotovo identična s vlastitim stanovništvom koje žestoko podržava panslavenske ciljeve i "mrzi" njemce koji se njima protive.
Reakcije Francuske i Italije na ovu krizu će biti mnogo mirnije, ali će u potpunosti ukazati na kasniji razvoj događaja. Francuska se odlučuje na povećanje obvezne vojne službe na 3 godine, a Italija 1913. godine upozorava Austro-Ugarsku da će njen svaki rat na Balkanu biti agresivan, a sporazum središnjih sila važi samo za obrambene ratove.
Na kraju 1913 godine poslije zahtijeva Berlina, Beč odustaje od napada na Srbiju koji zahtjeva njegov vojni vrh.
Rezultat
Tijekom 4 međunarodne krize u manje od deset godina s izuzetkom Velike Britanije svaka velika sila je bila minimalno jedanput napuštena od svojih saveznika. Austro-Ugarska je bila napuštena od Njemačke 1913 godine, a Njemačka od Austro-Ugarske 1906 godine. Francuska je s druge strane bila napuštena od Velike Britanije 1911. godine, a Rusija od Francuske i Velike Britanije 1909 godine. Za kraj te iste 1909 godine malena Srbija je bila napuštena od Rusije.
Sejšelska rupija
Rupija je valuta na Sejšelima. Dijeli se na 100 centi. Na lokalnom sejšelskom kreolskom (Seselwa) jeziku se zove roupi. Međunarodni valutni kod SCR. Ponekad se koriste skraćenice SR i SRe.
McDonald, Kansas
Makdonald je grad u američkoj saveznoj državi Kanzas.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 160, što je 1 (0,6 %) stanovnika više nego 2000. godine.
1432
Godina 1432 (MCDXXXII) bila je prijestupna godina koja počinje u utorak (1. 1. po julijanskom kalendaru).
Kroz godinu
mini|250px|[[Gentski oltar, Klanjanje mističnom janjetu]]
1657
mini|250px|[[Leopold I., vladar habsburških poseda do 1705.]]
Godina 1657 (MDCLVII) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak po gregorijanskom kalendaru odn. redovna godina koja počinje u četvrtak po 10 dana zaostajućem julijanskom kalendaru.
April/Travanj – Jun/Lipanj
mini|180px|left|Turci i Mlečani su se borili oko [[Tvrđava Gripe|tvrđave Gripe]]
Jul/Srpanj – Septembar/Rujan
mini|180px|Turci neuspešno opsedali [[Kotor]]
Marin Tomasov
Marin Tomasov (Zadar, 31. kolovoza 1987.), hrvatski nogometaš koji nastupa za njemački TSV 1860 München.
1657
Kroz godinu
mini|200px|Unutrašnja Austrija sa delom Hrvatske 1657.
Marin Tomasov
U NK Zadru, gdje upisuje prve minute u među seniorima, mladi je nogometaš rodom s Pašmana, došao sa 17 godina. Dvije godine poslije debitira za prvu momčad u Drugoj ligi. Već naredne sezone bilježi više od 20 nastupa, te prve pogotke, a ulaskom u Prvu ligu i standardiziranjem u prvoj momčadi predstavlja se sportskoj javnosti kao jedna od nadolazećih zvijezda, tim više jer se iskazuje kao vrstan ljevak tehničar, te veliki trkač, što je u nogometu izuzetno rijetko. Najviše je to došlo do izražaja na Dvoranskom prvenstvu u siječnju gdje sa 9 pogodaka biva najboljim strijelcem turnira. Već tada pobuđuje pažnju vodećih hrvatskih, te nekih inozemnih klubova, no ostaje u Zadru do sredine naredne, 2008./09. sezone, kada nakon predposljednjeg jesenskog kola obznanjuje 400.000€ težak transfer u redove splitskog Hajduka.
Waldeyerov limfni prsten
Waldeyerova limfni prsten (lat. annulus lymphaticus Waldeyer) je naziv za prsten kojeg čini limfno tkivo (tonzile tj. krajnici) u ždrijelu i usnoj šupljini.
Prsten sačinjavaju sljedeće nakupina limfnog tkiva:
Anitrella-Chiaiamari, Frosinone
Anitrella-Chiaiamari je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 2108 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 224 m.
Geu (Gornji Pirineji)
Že je naselje i opština u južnoj Francuskoj u regionu Središnji-Pirineji, u departmanu Gornji Pirineji koja pripada prefekturi Aržele Gazo.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 145 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 54 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 2,67 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 400 metara (maksimalnoj 779 m, a minimalnoj 386 m).
Holt (Sydslesvig)
Holt je opština u njemačkoj saveznoj državi Šlezvig-Holštajn. Jedno je od 134 opštinska središta okruga Šlezvig-Flensburg. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 182 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 1059124.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Šlezvig-Flensburg Holt se nalazi u saveznoj državi Šlezvig-Holštajn u okrugu Šlezvig-Flensburg. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 18 metara. Površina opštine iznosi 13,4 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 182 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 14 stanovnika/km².
Karminska kiselina
Karminska kiselina je organsko jedinjenje, koje sadrži 22 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 492,386 Da.
Mario Čutuk
Mario Čutuk je bio nogometaš i nogometni trener. Sredinom 90-ih godina 20. stoljeća trenirao je RNK Split.
Mahuna
Mahuna je vrsta pojedinačnih, pucajućih plodova. Otvara se pucajući preko dva uzdužna šava, „trbušnog“ i „leđnog“. Poput meška, ovaj plod nastaje od jednog oplodnog listića. Tipska mahuna je duguljastog izgleda, čija veličina zavisi od broja semena na trbušnom šavu (primer mahune vrste Laburnum vulgare). Postoje i znatno izmenjene mahune u odnosu na tipsku. Izmenjene mahune su: naduvena, spljoštena, mahuna u vidu brojanice, uvijena i sabljasta mahuna. Postoje i nepucajuće mahune (javljaju se npr. kod gledičije i rogača).
Tadžici
Tadžici pripadaju jednoj od glavnih etničkih skupina srednje Azije, a žive prvenstveno u Avganistanu, Tadžikistanu, Uzbekistanu, Iranu, Pakistanu i kineskoj provinciji Xinjiang.
Potječu od drevnih iranskih plemena srednje Azije. Po vjeri su većinom sunitski, manjinom šiitski muslimani. Bave se poglavito zemljoradnjom i uzgojem ovaca; vješti su drvorezbari. Narodna im je nošnja bogato izvezena.
Jezik
Jezik Tadžika je perzijski, poznat kao dari. Tadžički dijalekt je poznat kao tadžiki.
Bois (Primorski Šarant)
Boa je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Poatu-Šarant, u departmanu Primorski Šarant koja pripada prefekturi Žonzak.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 428 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 20 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 21,12 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 34 m metara (maksimalnoj 59 m, a minimalnoj 29 m m).
1658
Godina 1658 (MDCLVIII) bila je redovna godina koja počinje u utorak po gregorijanskom kalendaru odn. redovna godina koja počinje u petak po 10 dana zaostajućem julijanskom kalendaru.
Januar/Siječanj – Mart/Ožujak
thumb|180px|left|[[Marš preko Beltova]]
Jul/Srpanj – Septembar/Rujan
thumb|200px|[[Aurangzeb, vl. 1658-1707.]]
Carceri Alte, L'Aquila
Carceri Alte je naselje u Italiji u provinciji L'Aquila, u regiji Abruzzo.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 148 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 937 m.
Hartford, South Dakota
Hartford je grad u američkoj saveznoj državi Južna Dakota.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.534, što je 690 (37,4 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Danijel Vušković
Danijel Vušković (5. siječnja 1981.) je hrvatski nogometaš.
Nastupao je u Hajduku, Rijeci i Zadru.
Tipton, Pennsylvania
Tipton je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.083, što je 142 (-11,6 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
FIBA
right|thumb|Logo FIBE Međunarodna košarkaška federacija ili skraćeno FIBA je udruženje nacionalnih košarkaških saveza koje upravlja međunarodnom košarkom. FIBA određuje međunarodna pravila košarke, upravlja razmenom sportista među klubovima i proverava imenovanja međunarodnih sudija. Sada se u Međunarodnoj košarkaškj federaciji nalazi preko 200 zemalja članica.
Istorija
FIBA je osnovana 18. juna 1932. godine u Ženevi. Ovo udruženje je osnovalo osam država: : Argentina, Čehoslovačka, Grčka, Italija, Letonija, Portugal, Rumunija i Švajcarska. Do 1928. godine međunarodnu kontrolu košarkaških takmičenja držala je Međunarodna atletska federacija, a potom Međunarodna rukometna organizacija i njena komisija za košark. Prvi predsednik Međunarodne košarkaške federacije je bio Švajcarac Leon Bufard.
Rang-lista
Svetska rang-lista Međunarodne košarkaške federacije za muškarce
Zona Industriale, Torino
Zona Industriale je naselje u Italiji u provinciji Torino, u regiji Piemonte.
FIBA
Rang-lista
Stanje: posle EP 2007. (17.09.2007)
Zona Industriale, Torino
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 32 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 352 m.
Pozitivna Crna Gora
Pozitivna Crna Gora je građanska politička partija u Crnoj Gori. PCG je osnovana 26. маја 2012. godine i profiliše se kao suverenistička partija građanske orijentacije lijevog centra.
Na osnivačkom kongresu koji je održan pred 414 delegata iz cijele Crne Gore, za prvog predsjednika stranke izabran je embriolog Darko Pajović. Na svojim prvim parlamentarnim izborima poslanička lista "Pozitivna Crna Gora - Darko Pajović" osvojila je 29.881 glas, odnosno 8.4% i sedam mandata u Skupštini Crne Gore. Pozitivna Crna Gora je samostalno učestvovala na svim lokalnim izborima koji su održani u 2012. i 2013. godini - u Kotoru, Budvi, Nikšiću, Andrijevici, Mojkovcu, Cetinju i Petnjici.
Triciklici
thumb|right|200px|[[Dibenzazepin]] thumb|right|200px|[[Fenotiazin]]
Triciklici su hemijska jedinjenja koja sadrže tri kondenzovana atomska prstena. Mada mnoga jedinjenja imaju tricikličnu strukturu, u farmakologiji je ovaj termin tradicionalno rezervisan za opisivanje heterocikličnih lekova. Među njima su antidepresivi, antipsihotici, i antihistamini (kao što su antialergeni, lekovi za tretiranje bolesti kretanja, antipruritici, i hipnotici/sedativi) iz dibenzazepinske, dibenzocikloheptenske, dibenzotiazepinske, dibenzotiepinske, fenotiazinske, i tioksantenske hemijske klase, i drugi.
Drago Čelić
Drago Čelić (1. siječnja 1970.), hrvatski nogometaš i trener.
Joško Vidošević
Joško Vidošević, hrvatski nogometaš, legendarni hajdukov igrač, osvajač srebrne medalje na Olimpijskim igrama u Melbourneu 1956. godine.
Klupska karijera
Karijeru započeo u mlađim kategorijama splitskog Hajduka 1949., a već 1952. nastupa u prvom sastavu, gdje njegov je član punih 11 godina, odigrao je ukupno 349 utakmica i polučio 228 zgoditaka. Sudionik je osvajanja državnog prvenstva 1952. i 1955. Nakon Hajduka, igrao je samo pola sezone u RNK Split, 1964. u švicarskom Luganu, u kojem je i okončao igračku karijeru zbog bolesti.
Bio je i predsjednik Hajduka 1985. godine.
Reprezentativna karijera
Za Jugoslavensku reprezentaciju odigrao je 1955. tri utakmice, te bio njen član i na Olimpijskim igrama u Melbourneu 1956., iako nije igrao.
Odigrao je jedini susret koji je Hrvatska nogometna reprezentacija odigrala u vrijeme dok je bila republika bivše SFRJ (12. rujna 1956. u Zagrebu, protiv momčadi Indonezije, 5:2)
Bitka za Našice 1944.
Bitka za Našice novembra 1944. godine je, po broju boraca NOVJ i neprijatelja, po žestini i trajanju, bila najveća bitka na tlu Slavonije.
Ukupne snage Šestog slavonskog korpusa NOVJ u operaciji za oslobođenje Našica, imale su 9 000 boraca. Na obe strane učestvovalo je oko 18 000 boraca NOVJ i neprijatelja.
Bitka
Početak napada na okolne garnizone bio je predviđen za 17. novembar u 22 časa. Napad na Našice počeo je u 7 časova, 18. novembra, a u napadu su učestvovale Šesnaesta i Osamnaesta brigada 40. slavonske divizije. Borbe u Našicama trajale su punih 7 dana i noći. Neprijatelj se koristio tenkovima, artiljerijom i avijacijom. U likvidaciji bunkera glavnu ulogu odigrali su borci koji su, uz pomoć diverzanata, bacali eksploziv na bunkere. Razorna snaga eksploziva imala je veći učinak i od topova. Na taj način za 2 dana i 2 noći uništeno je i razoreno preko 36 armirano-betonskih bunkera sa nemačkim posadama. U toku borbe sa nemačkom odbranom, ofanzivna akcija slavonskih boraca trajala je 50 časova bez spavanja i odmora.
Dvanaesta proleterska brigada je u sadejstvu sa 18. brigadom zauzela Našice, sem Pejačevićevog dvorca. Ostatak od oko 250 nemačkih vojnika, pobegli su u srednjovekovni dvorac, u poslednje uporište. Oko 16,30 časova 22. novembra 1944, Štab 12. proleterske obavestio je Štab Divizije da je Brigada izvršila dobiveni zadatak. No, 24. novembra oko 5 časova, nemački tenkovi su sa 1500 nemačkih vojnika ušli u Našice, nakon čega su uspeli da zadrže uporište.
Rezultat
Za vreme borbe oko Našica, uništeno je 7 tenkova i 40 automatskih oružja. Na obe strane iz stroja je izbačeno preko 2000 boraca. Na ulicama Našica je ostalo oko 300 nemačkih leševa. Prema partizanskoj proceni, gubici neprijatelja iznosili su oko 900 poginulih i 600 ranjenih. Gubici NOVJ iznosili su 156 poginulih i 812 ranjenih. Zaplenjeno je 600 pušaka, 40 puškomitraljeza i mitraljeza, 10 lakih minobacača, 327 000 puščanih metaka, 230 mina za minobacače, 180 šatorskih krila, 150 pari obuće i odeće i druge opreme.
Sejšelski narodni napredni front
Sejšelski narodni napredni front Seychelles People's Progressive Front, SPPF, (Front Progressiste du Peuple Seychellois) je socijalistička politička stranka na Sejšelima.
Stranku je godine 1964. osnovao France-Albert René pod nazivom Sejšelska narodna ujedinjena stranka (SUPF). Ona se zalagala za nezavisnost Sejšela od Ujedinjenog Kraljevstva, što je i postignuto 1976. godine. Sljedeće godine je došla na vlast u koaliciji sa Sejšelskom demokratskom strankom (SDP). Iste je godine izvršen puč i SPPF preuzima sama vlast. Godine 1979. je uveden jednopartijski sistem koji je na snazi bio sve do 1991. godine kada SPPF odlučuje vratiti višestranački sistem. Prvi slobodni izbori su održani 1993. godine i na njima je SPPF pobijedila, kao i na svim izborima poslije toga.
Andrija I od Mađarske
Andrija I (, Fehér/Katolikus, András/Endre ) (r. 1015 – † 6. decembar 1060 Zirc), kralj Mađarske u periodu (1046-1060). Potiče iz mlađe grane dinastije Arpadovaca. Posle petnaest godina provedenih u izgnanstvu vraća se nazad u Mađarsku, u periodu buna paganskih Mađara (mnogobožaca), kada i 1046. godine preuzima vlast. Tokom svoje vladavine je ojačao hrišćanstvo u državi i održao nezavisnost kraljevine u odnosu na Sveto rimsko carstvo.
Poreklo i mladost
Jedini preostali sin kralja Stefana I, Emerik, je 2. septembra 1031. godine poginuo u lovu na vepra. Kralj Stefan je ovime ostao bez naslednika pa je iz tog razloga morao da bira naslednika. Izbor mu je otežalo to što je i dalje jedan deo mađara bio priklonjen starim tradicijama i mnogobošstvu a kralj Stefan je hteo da ojača hrišćanstvo. Iz tog razloga je hteo da za svog naslednika postavi svog sestrića Petra Orseola koji je bio hrišćanin. Iz tog razloga je Vazul, Andrašev otac, uzeo učešće u zaveri da bi se kralj Stefan ubio.
Pokušaj ubistva kralja Stefana nije uspeo, zaverenici su bili pohvatani i ubijeni. Vazulovi sinovi su proterani i otišli su da žive prvo u Bohemiju, pa u Poljsku gde je Bela ostao a Andraš i Levente su produžili za Kijev.
Pozadina
Mađari su u vreme plemenskih zajednica, i u Andrija vreme, za naslednog vladara umesto prvorođenog ili najstarijeg sina, favorizovali mlađeg vladarevog brata pri određivanju reda nasleđivanja vladarskog trona. Ovim nepisanim pravilom ostale grane Arpadovićke porodice su dovele u opasnost namere i planove postojećeg kralja. Grana kojoj je Andraš pripadao je odavno predstavljala suparnički tabor ogranku Arpadovića kojoj je pripadao Stefana I. U prethodnih pedeset godina rivalitet ove dve grane se ogledao u davanju prednosti paganizmu ili hrišćanstvu. Starija grana, grana kralja Stefana je ostala bez muškog potomka, i to je otvorilo širom vrata mlađoj grani Arpadovića. Mađarsko društvo jedanaestog veka je i dalje davalo prednost liniji nasleđivanja samo preko muških potomaka, tako da je Andraš iako u izgnanstvu bio logičan pretendent na mađarski presto.
Izgnanstvo
Posle smrti svoga oca, tri brata Andrija, Bela i Levente su bili primorani da napuste Mađarsku. Prvo su otišli za Bohemiju, pa posle za Poljsku gde se Bela oženio sa ćerkom poljskog kralja Mješka II, članom dinastije Pjastovići.
Andrija i Levente su nastavili svoj put u izgnanstvu i otišli za Kijevsku Rusiju. U Kijevu Andrija se oženio ćerkom velikog kneza Jaroslava, Anastazijom
Gerard, tadašnji biskup, je odlučio da 1046. pozove nazad Andraša i poslao mu je pismo u kojem traži Andrašev povratak. Andraš se zajedno sa bratom Leventeom vraća u Mađarsku koja je tada bila u velikim verskim i političkim previranjima.
U leto 1046. godine, nezadovoljstvo pod vladavinom Petra I. dostiže kulminaciju i sveštenstvo na čelu sa tadašnjim biskupom Gerardom poziva nazad Vazulove sinove iz Kijeva, a takođe mađari koji su bili privrženi staroj veri se pobunjuju. Andraš je sklopio savez sa paganskim buntovnicima u Abaujvaru a pobunjenici su prihvatili Andraševo vođstvo i zajedno su krenule protiv vladajućeg kralja Petra Orseola. Deo pobunjenika predvođeni Vatom zbacuju Petra Orseola sa prestola koji beži u zapadni deo kraljevstva. Kod mesta Zamolj biva uhvaćen, oslepljen i vraćen u Stolni Biograd kao zarobljenik gde i umire.
Vladavina
Odnosi sa Svetim rimskim carstvom su i dalje ostali zategnuti. Glavni razlog tome je bio kralj prethodnik na tronu, Petar, koji je ne samo bio blizak Henriku III, već je i bio vazal Svetog rimskog carstva. I pored toga što je Andraš poslao diplomaciju sa ponudama na Henrikov dvor, uslovi nisu prihvaćeni i Henrik je odbio da sklopi mir. Ovi događaji su doveli do novih sukoba. Andraš je u pomoć pozvao svog mlađeg brata Belu, koji je bio veoma uspešan vojskovođa u Poljskoj, i za uzvrat mu je dao trećinu kraljevine na upravljanje.
Posle ovih događaja Papa Lav IX je pokušao da posreduje u pregovorima za mir ali Henrik III je opet odbacio sve ponude. Kada su se sve imperatorove snage povukle, Andraš se 1053. godine udružio sa Konradom II, ova snažna alijansa je donekle smirila Henrika III i time je uspostavljen relativan mir na granicama.
Karnozinska kiselina
Karnozinska kiselina je organsko jedinjenje, koje sadrži 20 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 332,434 Da.
Andrija I od Mađarske
Vladavina
Andrija I je 1055. godine osnovao benediktansku opatiju u Tihanju, na obali Balatona, a takođe je podigao manastir za pravoslavne monahinje.
Naslednička kriza
U pokušajima da svojoj lozi obezbedi nasledstvo na prestolu, Andrija je 1057. godine krunisao svog petogodišnjeg sina Šolomon i proglasio naslednikom. Krunisanje je dovelo do nezadovoljstva Bele, koji je i sam tražio mesto na prestolu. Bela je nezadovoljan napustio dvor.
Posle uspostavljanja mira sa Svetim rimskim carstvom, Andrija I je pokušao da se pomiri i sa svojim bratom Belom, međutim Bela je napustio Mađarsku i otišao za Poljsku da sakupi vojsku da bi povratio pozicije na koje je on mislio da ima pravo. Andraš I je osetio novu ratnu opasnost, poslao je celu porodicu za Austriju i počeo je da se pripšrema za novi rat. Bela se uskoro pojavio na granicama Mađarske sa novim poljskim trupama i porazio Andraševe snage i bici kod Tebanskog prolaza blizu Vajsburga pored Dunava u današnjoj Austriji. Andrija je pokušao da pobegne, međutim biva zarobljen i odveden u mesto Zirc, gde je ostao sve do svoje smrti 1060. godine.
Andrija I je sahranjen u opatiji koju je još za života sagradio u Tihanju.
Ženidba i deca
# tokom 1039: Anastazija Jaroslavna (tokom 1023 – tokom 1074/1096), ćerka velikog kneza Kijevske Rusije Jaroslava Mudrog i Ingegerde
Šolomon nikada nije uspeo da se ustali kao kralj Mađarske, niti su on niti njegov mlađi brat David ostavili za sobom muškog potomka, tako da je loza Andraša I bila nastavljena samo preko loze Pjastovića.
Al-Hansa
Tumāḍir bint ʿAmr ibn al-Ḥarth ibn al-Sharīd al-Sulamīyah (تماضر بنت عمرو بن الحرث بن الشريد السُلمية), najčešće navođena jednostavno kao al-Khansā’ (الخنساء) (što se sa arapskom najčešće prevodi kao 'gazela' ili 'kratkonosa') bila je arapska pjesnikinja iz 7. vijeka. Rođena je i odrasla u oblasti Najd (današnja centralna oblast Saudijske Arabije). Roditelji su joj bili imućni. Godine 612. joj je brat Muʿawiyah ubijen u sukobu sa suparničkim arapskim plemenom. Al-Hansa je inzistirala da njen brat Sakhr osveti njegovu smrt; on je to učinio, ali je kasnije umro od zadobivenih rana. Al-Hansa je njegovu smrt opjevala u elegiji koja ju je učinila poznatom među Arapima. Godine 629. se srela sa prorokom Muhamedom koji je, prema nekim navodima, volio njenu poeziju. Nakon toga se preobratila na islam. Imala je četiri sina koja su se također preobratila na islam. Sva četvorica su godine 636. poginula u bitci kod Kadisije. Kada je čula vijest, navodno nije tugovala, nego slavila Alaha koji je "počastio njihovim mučeništvom". Danas se smatra jednom od najvećih pjesnikinja arapske književnosti.
Bitka za Koprivnicu 1944.
Bitka za Koprivnicu oktobra 1944. godine je bila jedna od krvavijih i manje poznatih bitaka Drugog svjetskog rata na području okupirane Jugoslavije, odnosno tadašnje NDH.
Nakon 4 dana i 5 noći žestokih borbi, završena je teškim porazom Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije od strane snaga NDH, koje su uporno branile grad.
Poznata je i kao druga bitka za Koprivnicu, u odnosu na prethodnu bitku u kojoj su pobedili partizani.
Pozadina
Početkom listopada 1944. godine partizani su na području sjeverozapadne Hrvatske krenuli u veliku ofenzivu, koja je, zajedno s istodobnim napadom na Banja Luku i Knin, imala za cilj uništenje svih osovinskih snaga istočno od crte Koprivnica-Knin. U ovom naletu, partizani su uspjeli osvojiti Podravsku Slatinu, Viroviticu, Pitomaču, Kloštar, Đurđevac, Virje i Novigrad Podravski, čime su praktički zagospodarili gotovo čitavom Podravinom. Nakon pada Đurđevca, Virja i Novigrada Podravskog, ostaci njihovih garnizona su se povukli u Koprivnicu, tada još jedino veće mjesto koje je bilo u rukama snaga NDH.
Prema partizanskim izvještajima, u Đurđevcu se, prije pada, nalazila XX. i dio XXXVII. stajaće djelatne bojne V. ustaškog stajaćeg djelatnog zdruga (dalje XXXVIII/V USDZ), otprilike oko 1000 ljudi, u Virju jedna neidentificirana bojna V. USDZ (najvjerojatnije I. bojna), u Novigradu ostali dijelovi XXXVII./V. USDZ, u Koprivnici Oklopni i Brzi sklop Poglavnikovog Tjelesnog Sklopa (dalje PTS), a u Bregima 1. bojna 1. pješačke pukovnije PTS-a (dalje I/1 PTS). Brzi sklop PTS-a je bio raspršen prilikom pokušaja proboja iz Novigrada prema Hlebinama, a I/1 PTS, I/V USDZ i XX/V USDZ su se nakon velikih gubitaka povukle u Golu (16 km sjeverno od Đurđevca), odakle su vlakom 12. listopada prebačeni u Koprivnicu.
Zbog takvih velikih uspjeha, koji su izneseni uglavnom protiv dijelova elitnog PTS-a i V. USDZ, moral je uvelike porastao među partizanima. Ostaci neprijateljskih jedinica su se povukli u Koprivnicu, koja se nalazila na raskršću cesta za Zagreb, Varaždin, Bjelovar, Osijek i Gyékényes. Padom tog mjesta bi se otvorila svojevrsna "vrata" prema Zagrebu i Varaždinu. Također, partizani su očekivali da bi napokon uspjeli uništiti V. USDZ, pod zapovijedništvom pukovnika Rafaela Bobana. Nesumnjivo bi uništenje tog zdruga, koji je i dalje nosio ime svojeg prethodnika, Crna legija, nanio velik udarac Hrvatskim oružanim snagama. Zbog svih tih razloga, umjesto napada na Bjelovar, za koji su već vršene pripreme, Glavni štab NOV i PO Hrvatske je odlučio napasti Koprivnicu, prihvativši tako prijedlog zapovijednika X. zagrebačkog korpusa Vladka Matetića.
Ustaše
Početkom listopada V. ustaški stajaći zdrug, nastao iz dijela I. stajaćeg djelatnog zdruga "Crna legija" povlači se iz Livna i Tomislavgrada u Posušje iz kojeg je uskoro izbačen te se povlači u Imotski iz kojeg je ponovno vraćen u Posušje. Jesen prolazi u borbama s dalmatinskim partizanima oko Posušja i na području Imotske krajine. Potom je V. ustaški zdrug prebačen u Podravinu, a u njegov sastav ulazi ustaška bojna iz Bjelovara. Bio je stacioniran u Koprivnici pod zapovjedništvom Rafaela Bobana. Koprivnicu su branili preostali dijelovi I/V, XX/V i XXXVII/V USDZ i I/1 PTS, koji su izbjegli uništenje od partizana u prethodnim borbama. Otprilike oko 2000 ljudi.
Jovan Kokot u svojoj knjizi "Dvanaesta slavonska proleterska brigada" piše kako je Koprivnicu branilo 9000 ustaša.
Partizani
minijatura|Mitraljesko odeljenje 6. korpusa u toku borbi za oslobođenje Koprivnice. Partizanske snage su u drugoj polovici 1944. godine i narasle i počele ostvarivati uspjehe. U Podravini su uspjele zauzeti Virje, Hlebine, Molve, Đurđevac i logično je bilo krenuti na Koprivnicu i tako zaokružiti uspjehe na bojnom polju. Padom Koprivnice bio bi otvoren put prema Zagrebu i to su partizani i te kako dobro znali, baš kao i ustaše. Partizani su se dvojili, krenuti prvo na Bjelovar ili na Koprivnicu. Odluka je bila - osvojiti Koprivnicu i uništiti "Crnu legiju".
Za napad na Koprivnicu partizani su odredili 5 divizija NOVJ jačine oko 17-18000 boraca, i to:
Naoružanje partizanskih snaga sastojalo se od artiljerijskog diviziona 6. korpusa od 10 topova, tenkovske čete sa 5 lakih tenkova, Auto-bataljona i velikog broja automatskog oružja. Za korpusnu rezervu je određena jedna brigada 12. divizije, koja se nalazila u selu Bregi. Također, određeno je da će se Tenkovska četa isto nalaziti kod korpusne rezerve. 33. divizija je svoju brdsku bateriju od 4 topa stavila na raspolaganje 32.D, a 40.D svoju brdsku bateriju (topovi kalibra 75mm) na raspolaganje 7.D. Tenkovska četa se sastojala od tenkova Hotchkiss (tipa 35 ili 39, naoružanje: top kalibra 37mm) i tri tankete L3/35 (naoružanje: dvije strojnice kalibra 8mm), koji su zarobljeni 5. listopada 1944. u Pitomači i Kloštru Podravskom.
Plan napada
mini|Položaj [[Koprivnica|Koprivnice u Hrvatskoj.]] Napad na Koprivnicu, koji je trebao početi 13. listopada u 22 sata, je trebalo otvoriti partizansko topništvo jačine 20 topova. Nakon uvodnog granatiranja, 32.D je trebala napasti grad sa zapadne i južne strane, u cilju prodiranja do središta grada i spajanja s jedinicama 7.D koja je napadala sa sjevera. Zona napada je bila; desno: potok Koprivnica (na kojoj je trebalo hvatati vezu sa 7.D), lijevo: željeznička pruga Koprivnica-Gyékényes. Brigada "Matija Gubec" (u sastavu 32.D) je za prvi napadni cilj imala osvojiti željezničke stanice Koprivnica i Uljarice, te iste zadržati pod svaku cijenu. Ako bi se situacija povoljno odvijala, brigada je trebala napredovati dalje do hotela "Car". 7.D je trebala napasti Koprivnicu sa sjeverne i sjeverozapadne strane. Zona napada je bila desno do linije pruga Koprivnice-Gyékényes, a lijevo potok Koprivnica. U zonu napada je spadala i tvornica "Danica" s aerodromom. 33.D je trebala zauzeti položaje prema Ludbregu s dvije brigade, a s jednom brigadom prema Križevcima, te na taj način spriječiti moguću pomoć braniteljima. Njezina izviđačka četa je trebala biti upućena u selo Križevački Ivanac kako bi promatrala pokrete neprijateljskih snaga u pravcu Križevci-Koprivnica. 40.D je imala zadatak da s jednom brigadom zatvori pravce na liniji Crnje-Torčec-Ungerov mlin-Pustakovec, dok je druga brigada trebala biti u rezervi u selu Ivanec, kako bi po potrebi djelovala zajedno s 33.D.
Haubičku bateriju je trebalo postaviti na prostoru Glogovac-Bakovčica-potok Draganovac-željeznička pruga do željezničke stanice Bregi-Glogovnica. Kao glavni ciljevi granatiranja su određeni željeznička stanica Koprivnica, Uljarica i središte grada. Kad bi doprle do željezničke stanice Koprivnica, postrojbe 32.D bi trebale ispaliti dvije zelene i jednu crvenu raketu kao znak za prestanak topničkog napada na taj dio, a nakon zauzimanja Uljarice jednu zelenu i dvije crvene rakete. Baterija je trebala pola sata gađati željezničku stanicu, nakon čega vatru prenijeti na Uljaricu, te nakon 15-minutnog granatiranja, vatru usmjeriti na središte grada. Korpusna improvizirana bolnica se nalazila u selu Plavšinac. Mjesta štabova su bila: 32.D na Starom Gradu, 33.D u selu Vrhovac, 7.D u selu Herešin, 40.D u selu Torčec. Sve jedinice su trebale poduzeti potrebne mjere za zaštitu od napada aviona u niskom letu, te mjere za sprječavanje prolaza motoriziranih protivničkih postrojbi (postavljanje barikada i sl.).
Obrana grada
Koprivnica je grad kružnog oblika, ispresijecana mnogim ulicama i teren oko nje je potpuno ravan, bez ikakvog rastinja ili prirodnog zaklona koji bi napadaču omogućio prikriven prilaz. U središtu grada se nalazio širok prostor s parkom, što je omogućavalo manevar u svim pravcima u protunapadu. Branitelji su bez problema mogli lako braniti grad, pri čemu bi oslonac obrane bio na željezničkim prugama, potoku Koprivnici i pojedinim čvrstim zgradama (mlin, uljara).