cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mad Hatter (DC Comics)
Ostala pojavljivanja
Svoje posljednje značajno pojavljivanje prije New 52 serijala imao je u priči Batman: Life After Death, čiji je autor Tony S. Daniel, a koja se protegla kroz stripove Batman #692-697 (prosinac 2009. – svibanj 2010.). U ovoj se priči otkriva kako je Tetch, očigledno bez ozljeda, preživio sukob s grupom Secret Six te kako se spojio s Penguinom kako bi zajednički ubili novog Black Maska, kojemu pomaže Hugo Strange. Nakon što ga istraga slučaja dovede do napuštenog zabavnog parka Fairmount, kojega je, kako se otkriva, kupio upravo Mad Hatter, Vitez tame (čiji kostim nosi Dick Grayson) ima neugodan susret s vranama u sobi sa zrcalima. Iako se osigurao od Hatterovog pokušaja kontrole uma, napad vrana, čiji su kljunovi obloženi otrovom, potpuno ga je iznenadio i on je brzo pao svladan, nakon čega su mu Penguin i Hatter zajednički stavili gas masku pomoću koje je Tetch mogao kontrolirati njegov um. U takvom stanju, Batman je napao gradonačelnika Hadyja i ukrao dva Gene-Core paketa, koji služe kao protuotrov za Black Maskovu kontrolu uma, koju je ostvarivao uz Strangeovu pomoć. Ubrzo nakon toga, Penguin i Tetch su poslali Batmana u misiju da ubije Black Maska, što je ovaj i izvršavao, mlateći pri tom svakog tko mu je stao na put, ali uz Catgirlinu pomoć. Ipak, tokom hoda kroz Black Maskovo skrovište, Batman i Catgirl aktiviraju senzor i potonja spriječi Viteza tame da ubije svoju metu; Batman ju odgurne, nakon čega ga pogodi strujni udar. Utjecaj maske u tom trenutku prestaje, a pred Batmanom se pojavljuju Black Mask u pratnji svojih pomoćnika; Black Mask deducira kako iza ovog pokušaja atentata stoji Penguin, dok Strange doda da je uređaj za kontrolu uma izradio Mad Hatter. I dok se Batman oporavlja, Black Mask ga napadne i palnira ga ubiti, ali bezuspješno, jer ga je Vitez tame svladao. Black Mask je tada ispalio tri metka u njegova prsa, koja su ga izbacila kroz zid u vodu, ali ga, zbog zaštite, nisu ubili; cijela situacija dala mu je dovoljno dokaza da otkrije Black Maskov stvarni identitet - onaj Jeremiaha Arkhama. Penguinov i Hatterov plan je tako propao i oni se više nisu pojavljivali u stripu, s tim da je Batman uspješno eliminirao Black Maskovu prijetnju.
New 52
Kada je DC Comics započeo sa svojim New 52 serijalom, Mad Hatter je, kao i većina drugih zlikovaca, doživio relativno minorne promjene, ali je postao osjetno morbidniji i opasniji protivnik za Viteza tame. Kako saznajemo u ranije referiranom serijalu Batman: The Dark Knight, Jervis Tetch je u djetinjstvu obolio od hipogonadizma, što mu je onemogućilo normalan fizički razvoj u pubertetu, a posredno dovelo i do sve veće izoliranosti u društvu; interesantno, prije toga je Tetch bio potpuno normalno dijete, sretan i okružen prijateljima i zaljubljen u razrednu kolegicu Alice Dee. Shvativši da zaostaje za svojim vršnjacima, Tetch je počeo uzimati eksperimentalni lijek za povećanje testosterona, ali je ubrzo počeo osjećati posljedice - povećanu agresivnost, fizičke deformacije i psihotične napadaje. Nakon što je izgubio kontrolu i ubio svog kunuća, roditelji su ga poslali u Arkham, gdje ga i vidimo kasnije, kada ga misteriozna White Rabbit oslobađa, zajedno sa serijom drugih zlikovaca. Nešto kasnije, Mad Hatter, koji radi s braćom Tweed, odgovoran je za seriju incidenata, posljednji od kojih se zbio u podzemnoj, gdje su građani Gothama poludjeli i međusobno se pobili na brutalne načine. Istraga odvodi Batmana do podzemnih tunela u Gothamu, gdje ga neuspješno napadaju braća Tweed, koje Vitez tame slijedi; s druge strane, diljem Gothama se događaju novi incidenti, među kojima je i samoubojstvo senatora Toomeyja pred televizijskim kamerama dok je objavljivao kandidaturu za predsjednika. Braća Tweed bježe, međutim Batman ubrzo uspijeva otkriti izvor problema, pronalazeći njih dvojicu u društvu Mad Hattera na vrhu zgrade, gdje potonji preko satelita kontrolira umove građana. Tetch djeluje manijakalno i fizički deformirano, a Batman ubrzo zaključi kako preko satelita prenosi svoju vlastitu psihozu na druge. Iako, isprva, Tetch uspijeva svladati Batmana, pri čemu mu pomažu braća Tweed, dolazak Jima Gordona poremeti Tetchove planove i Batman preuzme kontrolu. Potpuno lud, Hatter pokuša harpunom pogoditi helikopter u kojemu je Jim Gordon, međutim Batman ga spriječi snažim udarcem i ovaj se otkotrlja kroz stakleni prozor u unutrašnjost zgrade.
Jervis Tetch je imao i posebno pojavljivanje u stripu Batman: The Dark Knight Annual #1 (srpanj 2013.), u priči "Once Upon a Midnight Dreary" (čiji je naslov prvi stih Poeovog "Gavrana"), koju je također napisao Hurwitz, a ilustrirao Szymon Kudranski. Radi se o kratkoj, tematski orijentiranoj priči čija je radnja događa na Halloween u prostorijama Arkhamove ustanove za mlade, gdje je Tetch proveo svoje djetinjstvo. Ispostavilo se kako je Tetch dobio poruku od Penguina, ali i on se našao u istoj zgradi, tvrdeći da je dobio poruku od njega; ubrzo otkrivaju i Scarecrowa, koji je pak tvrdio da je on dobio poruku od njih dvojice. Ne znajući tko im je smjestio, ugledaju siluetu Batman te se prestrave zbog misli da im je on smjestio. Tri se zlikovca, ubrzo, potpuno prestrave i dezorijentirano upadaju u niz strašnih situacija, što kulminira njihovim slučajnim inhaliranjem Scarecrowovog toksina za strah, tokom kojega se svi suoče sa svojim najvećim tragedijama; Hattera progoni lik Alice Dee. Nakon strašne večeri i halucinacija, trojica zlikovaca ujutro bježe i zaklinju se kako će ta večer ostati njihova tajna; otkriva se kako je pozivnice doista poslao Batman, međutim kako nije imao nikakvu ulogu u događanjima te večeri, odnosno kako su se trojica zlikovaca zapravo - sami isprepadali.
Njegova posljednja značajna uloga u New 52 serijalu bila je u specijalnom izdanju Forever Evil serije, točnije stripu Forever Evil: Arkham War, gdje je bio jedan od brojnih Batmanovih protivnika koji su izazivali kaos u Gothamu u međusobnom sukobu za dominaciju nad gradom. Hatter je surađivao s Mr. Freezeom, koji je pak iskoristio Man-Batove kako bi se domogao Talona, koje je koristio Court of Owls, a koje je želio i Bane. Ipak, njegova uloga u cijeloj priči je vrlo mala, više ona pomoćnika Mr. Freezeu i Scarecrowu, ali je ipak sudjelovao u konačnom okršaju venomom ojačanih zlikovaca protiv Banea, koji je završio pobjedom potonjeg.
Moći i vještine
Iako, kao i dobar dio Batmanovih protivnika, Mad Hatter ne posjeduje nikakve inherentne supermoći, ipak predstavlja jednog od najopasnijih protivnika Viteza tame. Po profesiji znanstvenik genijalnog intelekta, Jervis Tetch je u većini inkarnacija stručnjak za neuroznanost s iznimnim poznavanjem ljudskog uma; nerijetko posjeduje i hipnotičke vještine. Uz to, Tetch je i sposoban izumitelj koji izrađuje različite tipove uređaja za kontrolu uma, koje najčešće stavlja u šešire, mada je u određenim prilikama znao koristiti i druge uređaje (npr. slušalice u stripu Robin: Year One). U serijalu Secret Six, prikazano je kako Hatter može manifestirati svoje sposobnosti kontrole uma i bez uređaja, međutim upitno je koliko se tu radilo o novonastaloj nadljudskoj sposobnosti, a koliko u uznapredovalosti njegove tehnike s uređajima, koje je sposoban u potpunosti sakriti; ipak, ta je ideja bila vrlo kratko primijenjena te je već u sklopu New 52 serijala odbačena, kada je Tetch ponovno koristio uređaje u kapama i šeširima kako bi kontrolirao svoje pijune. Uz to, Hatter nije eksplicitno protiv ideje o korištenju svojih uređaja na samom sebi kako bi inducirao određena psihofizička stanja, što je vidljivo u stripu Secret Six.
Glavna odlika njegova lika je njegova opsjednutost Carrollovom Alice, koja u većini slučajeva u potpunosti determinira njegovu ličnost, od stila odijevanja do lajtmotiva u zločinima. Ipak, unatoč opsesivnoj prirodi njegove fiksacije, Hatter zadržava svoj genijalni intelekt i sposoban je razmišljati izrazito spretno kako bi ostvario svoj cilj. Uz to, u serijalu New 52 je prikazan kao osvisnik o halucinogenim sredstvima.
Iako je fizički prilično hendikepiran zbog niskog rasta i zakržljale muskulature, Mad Hatter je u određenim prilikama bio fizički izrazito spretan i agilan, a u crtanom romanu Madness je čak bio dostojan oponent u borbi s Batmanom; ipak, u većini slučajeva je njegov fizički hendikep njegova najočitija slabost.
Lažni Mad Hatter
Kada je, nakon svog debitantskog pojavljivanja, Jervis Tetch završio u Arkhamu, u Gothamu se pojavio potpuno novi Mad Hatter, koji je tvrdio da je Jervis Tetch. Lažni Mad Hatter (eng. Impostor Mad Hatter) premijerno se pojavio u stripu Detective Comics #230 (travanj 1956.), čiji su autori Bill Finger i Sheldon Moldoff, te je zapravo figurirao kao "službeni" Mad Hatter tokom kraja Zlatnog i cijelog Srebrnog doba stripa; naime, u tom još uvijek nije izvršena distinkcija između Jervisa Tetcha i Lažnog Mad Hattera, tako da je lažnjak zapravo figururao kao pravi Batmanov zlikovac u potpuno modificiranom obliku sve dok 1982. godine njegova krinka nije otkrivena, a u stripovski se svijet vratio Jervis Tetch.
Svoju posljednju veliku priču prije Tetchova povratka, Lažni Mad Hatter je imao u stripu Batman #297 (ožujak 1978.), gdje je navodno odustao od svoje kriminalne karijere, ali se ispostavilo da je to bila laž. Ova priča znakovita je i po tome što je donekle prikazala njegovu genezu, odnosno kratki flashback u kojem otkriva da je njegov djed bio vlasnik trgovine šeširima te da je on još kao dječak isprobavao različite primjerke, koji su aktivirali njegovu maštu i odvodili ga u različite svjetove. Kada se u stripu Detective Comics #510 (siječanj 1982.) Jervis Tetch vratio iz Arkhama, otkrili smo da Mad Hatter iz Srebrnog doba zapravo bio lažnjak koji se pretvarao da je Tetch, zbog čega ga je potonji ubio. Ipak, Lažni Mad Hatter se vratio, živ i zdrav, u stripu Detective Comics #573 (travanj 1987.), gdje je, zanimljivo, oslovljen kao Jervis Tetch i gdje je bio osjetno psihički nestabilniji u odnosu na svoja ranija pojavljivanja; naime, ispostavilo se da je ovisan o šeširima i da bez nekog oblika pokrivala za glavu uopće ne funkcionira tako da, kada od novinskog papira izradi improvizirani šešir, potpuno poludi i ponovno postane kriminalac (u toj je priči pušten iz zatvora), ali na kraju ga Batman i Robin uspješno svladaju. S obzirom da ovakav rasplet događaja predstavlja očiglednu rupu u kontinuitetu (po ovoj logici, i Mad Hatter i Lažni Mad Hatter su zapravo Jervis Tetch, što je fizički nemoguće), koja nikada nije potpuno razjašnjena, ova se priča treba tumačiti ili kao prikaz ranijeg slučaja iz perioda kada je Lažni Mad Hatter bio jedini Mad Hatter (dakle, smještena je prije Tetchova povratka 1982. godine), ili pak kao omašku uzrokovanu promjenama u kanonskom kontinuitetu, a koja je nastala zbog činjenice da je Lažni Mad Hatter tokom Srebrnog doba doista figurirao kao jedini Mad Hatter, odnosno Jervis Tetch.
Ovo nije bio kraj njegovih pojavljivanja, tako da je Lažni Mad Hatter imao i cameo nastup u stripu Secret Origins #44 (rujan 1989.), gdje je nanovo oslovljen kao Mad Hatter; u stripu ga vidimo kako u svojoj ćeliji u Arkhamu mahnito izrađuje papirnate šešire dok stražari u prolazu komentiraju kako bi bio sposoban ubiti s bilo kakvim pravim šeširom, ali kako ga čak i ovi papirnati ne sprječavaju da pokuša. Svoje posljednje pojavljivanje imao je u jubilarnom izdanju Batman #700 (kolovoz 2010.), gdje se identificiran kao Hatman i gdje je jedan od zlikovaca koji pomažu Jokeru.
Lažni Mad Hatter je, kako se ispostavilo, od izmijenjene verzije izvornog Jervisa Tetcha s vremenom postao samostalni zlikovac, ali s izrazito malim odjekom u među Batmanovim protivnicima. Za razliku od Tetcha, Lažni Mad Hatter (ili Hatman) je uglavnom prikazan kao psihički zdrava osoba (uz izuzetke u pričama iz 1987. i 1989.) i fizički potpuno normalan, odnosno normalna rasta. Iako majstor prerušavanja, najčešće je nosio odijelo koje je podsjećalo na ono Ludog Šeširdžije, a na glavi je uglavnom imao svakojake šešire. Uz to, uvijek je imao karakteristične brkove, a njegova je kosa varirala od riđe, preko plave do izrazito crvene. Unatoč svom ograničenom dometu u serijalu stripova o Batmanu, Lažni Mad Hatter je ipak neizostavan lik u proučavanju povijesti serijala, a posebice zbog njegova utjecaja na fizički izgled Mad Hattera u kultnoj seriji Batman iz 60-ih godina.
Ostale verzije
Kao jedan od Batmanovih glavnih neprijatelja, Mad Hatter se pojavljuje u cijeloj seriji različitih stripova koji se ne smatraju dijelom glavnog kontinuiteta, odnosno pripadaju nekom od drugih univerzuma u sklopu Multiversea. Među te alternativne verzije spadaju i:
DCAU stripovi
Kao jedan od zlikovaca koji su se pojavili u sklopu DC Animated Universe serijala, Mad Hatter je bio i lik u popratnim stripovskim materijalima, koji su dopunjavali radnju animiranih serija u kojima se pojavio (za više informacija, vidi ispod). Mad Hatter se pojavio u dva izdanja, u sklopu kojih je njegova priča prezentirana u cijelosti, od svog početka u epizodi "Mad as a Hatter" pa sve do stanja potpunog ludila u stripu Justice League Unlimited. U stripu The Batman and Robin Adventures #17 (travanj 1997.), Mad Hatter se pojavljuje kao lik u priči "But A Dream", koju je napisao Paul Dini, i gdje je prikazan sukladno prvoj inkarnaciji lika u animiranoj seriji Batman: The Animated Series. Radnja ove priče direktno se nadovezuje na epizodu "Mad as a Hatter" i prikazuje Jervisa Tetcha u Arkhamu, gdje polagano umire nakon što je otkrio da se njegova voljena Alice udaje. Nakon što Tetch umre, Alice naglo otkaže vjenčanje usred crkve i pobjegne, međutim Batman i Robin znaju kako je to sve samo Mad Hatterov plan, nakon što je lažirao vlastitu smrt. Dinamični duo ubrzo saznaje gdje se Tetch nalazi te odlaze u napušteni zabavni park, gdje se nalaze replike Batmanovih protivnika, ali i uplakana Alice. Batman joj pokuša pomoći, međutim ubrzo ga svladaju Riddler i Two-Face, a onda se otkriva i Tetch, koji dvojicu prvih identificira kao svoje maskirane pomoćnike. Ubrzo otkriva kako je njegov plan oženiti se Alice, međutim prije dovršenja ceremonije u prostoriju upada Robin i pomaže Batmanu da svlada svoje protivnike. Boy Wonder onda stavlja Hatteru njegov vlastiti uređaj za induciranje snova na glavu i ovaj padne u trans u kojemu vidi sebe kako ubija Batmana i Robina te se ženi za Alice i s njom živi sretno do kraja života. U stvarnosti, Batman i Robin su ga odveli natrag u Arkham. U epilogu se otkriva kako je Tetch doživio trajni raskid s realnošću te kako se nalazi u permanentnom stanju sretnog sna i života s Alice, sretan, ali kao biljka.
Svoje pojavljivanje u sklopu DCAU-ja bio je cameo nastup u stripu Justice League Unlimited #8 (lipanj 2005.), gdje ga kratko vidimo u njegovoj ćeliji u Arkhamu dok Question provodi svoju istragu. Tetch je ovdje u potpuno maničnom stanju, uvjeren kako će mu misli odletjeti ako nema šešir na glavi; tu je otkriveno kako su godine korištenja tehnologije za kontrolu uma u potpunosti spržile njegov mozak.
Injustice: Gods Among Us
U ovom stripu, Mad Hatter se pojavljuje kada ga Justice League planira preseliti iz Arkhama. Isprva prestravljen, Hatter uspijeva nestati uz Flashovu pomoć. U Year Five, vidimo ga kako zajesno s Black Maskom, Bronze Tigerom, Man-Batom, Scarecrowom te Tweedledumom i Tweedledeejem sve dok njihov sastanak ne prekine Damian Wayne. Iako zlikovci svladaju Damiana, Deadman ubrzo opsjedne Bronze Tigera, svlada ostale zlikovce i pozove pomoć.
Batman: Crimson Mist
U kratkom cameo nastupu u Elseworlds stripu Batman: Crimson Mist, posljednjem dijelu trilogije Batman & Dracula koja prikazuje Batmana kao vampira, Mad Hatter se može vidjeti tokom Batmanovog napada na Arkham, gdje ga Batman ubije i otkine mu glavu.
Psihološki profil
S obzirom na dosta slobodne i ponekad maštovite interpretacije Mad Hattera kroz stripovsku povijest, ali i osebujnost njegove poremećene psihe, gotovo da je nemoguće postaviti unisoni psihološki profil. Sukladno tomu, ovaj dio će analizirati najizraženije odlike njegove ličnosti te objasniti kako se one uklapaju u cjelokupni profil, a sve kako bi što bolje i što cjelovitije predstavio polivalentnost ličnosti Jervisa Tetcha. Kontroverzno pitanje pedofilije, koje je bilo aktualno u jednom razdoblju, bit će analizirano u posebnom pasusu.
Prva i svakako najočitija odlika Tetchovog profila je njegova opsjednutost Carrollovom Alice, koja se kod njega ogleda u gotovo svim aspektima njegova lika, od fizičkog izgleda i komunikacije pa sve do tematske preokupacije njegovih zločina. Uzroci njegove patološke fiksiranosti na Carrollovu priču za djecu različito su objašnjavani kroz povijest i različite inkarnacije lika, međutim njezini korijeni se uvijek pojavljuju u djetinjstvu i nerijetko su vezani uz njegov nizak rast i potrebu za nošenjem visokih šešira, kojima je nadoknađivao nedostatak visine. S vremenom je njegova fiksiranost dosegla patološki stadij i on se u brojnim inkarnacijama doista predstavljao kao Ludi Šeširdžija, pri čemu je bilo izrazito teško izdiferencirati stvarni lik Jervisa Tetcha i njegove vlastite fantazije. Kao što je ranije rečeno, ta se fiksacija manifestirala kroz različite aspekte njegove ličnosti. Prvi i najočitiji je njegov fizički izgled; naime, Tetch je gotovo uvijek odjeven u ekstravanagdne odjevne kombinacije i s cilindričnim šeširom u kojemu se nalazi kartica s porukom "In This Style 10/6", kakvu je nosio i Carrollov Šeširdžija. Iako su neke kasnije inkarnacije dodavale različite elemente njegovom fizičkom izgledu (visoke cipele u New 52 serijalu ili golotinja u Secret Six Gail Simone), isto je tokom godina bivao uglavnom nepromijenjen i trajna odlika njegovog psihološkog profila. Isto tako, često je znao govoriti u neobičnoj maniri, bilo u rimi, bilo citirajući dijelove iz priča o Alisi, što je također bio dokaz njegove patološke fiksiranosti pričom. No, iako su ove stvari možda bile najočitije na prvi pogled, najsnažniji dokazi Hatterove fiksacije ipak su vezani uz tematsku preokupaciju njegovih zločina. Naime, gotovo svi Hatterovi samostalni zločini su, u ovoj ili onoj mjeri, uključivali rekreaciju nekih aspekata iz Carrollove priče, bilo da se radilo o namjernom kostimiranju pomoćnika i žrtava u likove iz iste, bilo da se priča provlačila kao lajtmotiv, bilo da je njezina rekreacija bila fokus cijeloga plana. I dok su mu Tweedledum i Tweedledee najčešće, kao pomoćnici, služili kao idealna podloga za proživljavanje njegove fiksacije, ostale su likove često igrali ljudi koji bi ili bili prestravljeni od Hattera, ili pod utjecajem njegove kontrole uma. No, naznačajniju ulogu među tim likovima svakako je, i očekivano, igrala Alice, koja je u gotovo svakom njegovom individualnom zločinu bila krajnji cilj. Alice je, doduše, portretirana dvojako, ovisno o autoru i pristupu, bilo kao simbol, odnosno krunski predmet njegove fiksacije, bilo kao stvarna osoba, čiji je gubitak jedan od uzroka Hatterove istraumatizirane psihe.
Ukoliko je Alice simbol, onda je ona, zapravo, temeljni uzrok i krajnji cilj Hatterove poremećene psihe. Jervis Tetch je Mad Hatter zbog nje, ali i radni nje, jer njegova poremećena psiha bez Alice kao krajnjeg simbola nema smisla. Njegova se egzistencija, a s njom i njegova kriminalna karijera, suštinski svodi na pronalazak Alice i potpuno oživljavanje njegove fantazije, mada se u cijeloj toj priči postavlja postavlja pitanje što bi bilo da se ta fantazija zapravo realizira; iako Mad Hatter u nekoliko navrata govori kako realizacija fantazije za sobom povlači sretnu budućnost, njegov je odgovor dovoljno nejasan da ne odgovara jasno na ovo pitanje. U sklopu ovakve interpretacije, Alice nikada nije konkretna osoba, već netko (ili bilo tko) tko može odigrati tu ulogu, najčešće zbog fizičkog izgleda i generalne uklopljenosti u Tetchovu fantaziju; mada, postojali su brojni primjeri kada je Tetch birao svoje žrtve neovisno o fizičkom izgledu, spreman da ih kostimima i perikom prilagodi svojoj viziji. Gledajući povijest stripovskih pojavljivanja, ova je interpretacija Alice bila učestalija, a možda najreprezentativniji primjer iste je Batman: Haunted Knight; ova interpretacija korištena je i u serijalu video igara Batman: Arkham, gdje Tetch konstantno vapi za "svojom Alice", mada je jasno da to nikad nije konkretna osoba. S druge strane, Alice je u manjem broju interpretacija bila stvarna osoba, netko iz Tetchova života u kom je on vidio realizaciju svoje fantazije i čijem je uvlačenju u istu težio. Takva priča najčešće bi bila vezana uz Tetchovo djetinjstvo, odnosno traumu i gubitak Alice u ranom periodu, a onda bi se kasnije realizirala kroz njegovo kriminalno djelovanje. Najbolji primjer ovoga je strip Batman: The Dark Knight iz New 52 serijala, koji prezentira Tetchovu genezu upravo na ovoj bazi (mada stvarna Alice ovdje, nakon što ju Tetch ubije, postaje simbol; za više informacija vidjeti gore u tekstu). Teza o stvarnoj Alice korištena je i u animiranoj seriji Batman: The Animated Series te u seriji Gotham.
Kako god gledali i interpretirali Alice, bilo kao simbol, bilo kao stvarnu osobu, ona u svakoj inkarnaciji lika biva krunom Tetchove fiksacije, u jednom aspektu i njegov raison d'être. Kao što je ranije rečeno, njegova fantazija, ultimativno, nema smisla bez Alice i upravo su zbog toga svi njegovi zločini u konačnici fiksirani upravo na realizaciju njezinog lika, bilo da je u vidu izabrane, ali esencijalno nepoznate osobe, bilo da je u vidu izgubljene, ali postojeće Alice. Neovisno o žrtvama i cijeni, Tetch je spreman ići i do krajnjih granica kako bi ostvario svoju bizarnu fantaziju, vjerujući kako će mu upravo ona donijeti krajnju sreću, kojoj u konačnici teži. No, unatoč tome, njegova ovisnost o njoj ga čini izrazito osjetljivim upravo na nju, tako da je ona, paradoksalno, i njegov raison d'être i njegova najveća slabost.
Kao što je i rečeno, konačna evaluacija psihičkog stanja Mad Hattera vrlo je složena, mahom zbog različitosti u interpretaciji intenziteta njegove patologije. Radi se o liku čije psihičko stanje varira od nešto snažnije izražene opsesije pa sve do potpune psihoze, od gotovo potpune lucidnosti do manične izgubljenosti, zbog čega je izrazito teško dati točnu evaluaciju. Neke trajnije odlike, uz njihove varijacije, objašnjene su ranije kroz tekst i jasno indicidaju na postojanje opsesivno-kompulzivnog poremećaja ili istovjetnog poremećaja ličnosti, mada se u usporedbi s Riddlerom ili Calendar Manom radi o prilično blagoj varijanti. Ono što je možda nešto izraženije kod Mad Hattera je njegova shizofrenija ili možda shizotipni poremećaj ličnosti; distinkcija između to dvoje varira ovisno o samoj interpretaciji Hatterove psihe. Iz većine adaptacija je očito kako Hatterov um funkcionira vrlo shizofreno i kako je cijeli njegov mentalno-kognitivni sklop vrlo nekonvencionalan; tomu treba pridodati i česte halucinacije, bilo da su one samoinducirane bilo da su idiopatske. Hatterov shizofreni um uvelike utječe na njegovo svakodnevno ponašanje i njegovu socijalnu izoliranost, a još dodatno pojačava njegovu bizarnu opsesiju Carrollovim djelom, koja upravo zbog tog stanja uma često biva utjelovljena u njegovim zločinima. Ipak, uzroci njegove shizofrenije su nešto jasniji od same dijagnoze i mogu se pratiti sve do tragičnog djetinjstva, opsesije Carrollom te neuzvraćene ljubavi i nepostojećih socijalnih kontakata, a u velikom broju slučajeva i zlostavljanja te namjerne izolacije; u tom je kontekstu donekle sličan Penguinu. S obzirom na količinu psihičke traume koju je proživio, nije ni čudno da je Mad Hatter, a koji je uz to i fizički hendikepiran, postao, zapravo, tragična figura obilježena psihopatologijom koja mu je istovremeno i jedini spas od surove realnosti u kojoj živi, koja mu omogućava da živi u izoliranom, fiktivnom i stiliziranom svijetu rekreacije Carrollove bajke, svijetu djeteta u kojemu njegov smisao postojanja postaje tragična i vječna potraga za srećom u vidu Alice, ali je jednako tako i krajnje opasno oružje jer je upravo zbog te tragične psihe Jervis Tetch spreman na sve kako bi realizirao svoj plan.
Villa Juárez, Tepechitlán
Villa Juárez je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Zacatecas, u opštini Tepechitlán.
Peña de Horeb, Cintalapa
Peña de Horeb je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Chiapas, u opštini Cintalapa.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 5 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 610 m.
La Piedra, Tamazula
La Piedra je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Durango, u opštini Tamazula.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 18 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 453 m.
Mad Hatter (DC Comics)
Pedofilija
Prilikom psihološke analize Mad Hattera i njegovog uma, jedno pitanje ostalo je toliko kontroverzno i toliko značajno da je zaslužilo posebno poglavlje, a to je ono vezano uz njegovu presumiranu pedofiliju, koja je prvi puta implicirana u alternativnom stripu Arkham Asylum: A Serious House on Serious Earth Granta Morrisona, a kasnije se tek sekundarno provlačila kroz neka kasnija izdanja. No, kako bi ovaj aspekt njegove ličnosti bio potpuno jasan, prethodno bi trebalo objasniti koliku uopće ulogu seksualnost ima u Hatterovoj priči.
U velikoj većini interpretacija, Mad Hatter ili ne pokazuje nikakve znakove seksualne potrebe, ili pak pokazuje otvoren prijezir prema ženama i muškoj pohoti. Takav rasplet, unatoč činjenici da su neki zlikovci, poput Two-Facea ili Penguina, otvoreno realizirali svoje seksualne potrebe, za Tetcha nije uopće neobičan, s obzirom na to da je njegov um, iz gore objašnjenih razloga, zakočen u fazi djetinjstva u kojoj je seksualnost ne samo strana i apstraktna, već i nepostojeća. U svijetu Lewisa Carrolla, seksualnost je nepostojeća tema i osjećaji koje Mad Hatter prezentira prema svojoj fiktivnoj Alice zapravo su ili platonski ili potpuno aseksualni, usmjereni isključivo na emocionalni koncept vječne sreće u kojem i sam Tetch pronalazi spas. Tako da čak i u onim bizarnijim slučajevima, gdje Hatter doslovno rekreira Carrolla i realizira realnu verziju fiktivne djevojčice, cijela je scena lišena seksualnog konteksta. Možda najprecizniji primjer za ovo je upravo Hatterova geneza, gdje se ilustrira nekoliko specifičnosti vezano uz nepostojeći značaj seksualnosti za njegov lik. Prva stvar je njegova potpuna nezainteresiranost za ženski spol, a koja se manifestira kroz njegov brutalan tretman svih onih žena koje ne udovoljavaju njegovoj viziji, neovisno o njihovom realnom fizičkom izgledu; djevojka Brucea Waynea u ovom je kontekstu iznimka jer se radilo o osveti, ali i ona je čak uklopljena u kontekst Hatterove idealne Alice, bez kojega ni ona ne bi bila predmet njegova interesa. Drugo što je bilo razvidno jest njegovo potpuno ignoriranje fizičkih karakteristika u odnosu na idealiziranu viziju, što se očituje u njegovom susretu s Alice Dee, oronulom, ispaćenom ženom koju Mad Hatter ubija ne zato što ona fizički više ne predstavlja lijepu djevojčicu koju on pamti iz djetinjstva, već zato što je konceptualno njezin lik daleko od one djevojčice u koju se zaljubio - ona je odrasla, ona je prestala biti djevojčica koja je bila i zato ju je morao ubiti; dakle, Hatter je ovdje evidentno bio spreman zanemariti fizičku deterioraciju Alice Dee da je ona zadržala one psihološko-emocionalne karakteristike koje joj je on pripisao i njegov je zločin motiviran isključivo nedostatkom potonjih, a ne onim prvim. Treća i posljednja, a ujedno i najvažnija stvar upravo je mentalni sklop u kojem Jervis Tetch funkcionira, a koji je, suštinski, mentalni sklop djeteta, odnosno odrasle osobe zaostale u i fiksirane na ideji idealnog, neiskvarenog djetinjstva i jednog, sretnog i savršenog, trenutka kojeg želi rekreirati. Emocionalna veza koju Tetch, u svoj svojoj maniji, osjeća prema tom trenutku i likovima iz tog trenutka, lišena je bilo kakve seksualne konotacije i ista ni u kojem trenutku nije postala relevantan faktor u realizaciji njegova plana. U konačnici, Gail Simone u serijalu Secret Six odlazi čak toliko daleko da otkriva kako Hatter otvoreno pokazuje prijezir i nedostatak svakog interesa za golu Knockout, čija pojava potpuno izbezumi Catmana i Deadshota; u ovom kontekstu Hatter ne reagira čak ni na direktne podražaje.
Kao što je vidljivo, većina relevantnih stripovskih interpretacija u potpunosti zanemaruje seksualnost kod Mad Hattera, bilo da je u potpunosti ignorira, bilo da daje jasne dokaze kako je ona potpuno irelevantna u njegovom mentalnom sklopu. Takav rasplet, kao što je rečeno, nije neobičan jer je većina autora pristupla Tetchu kao odraslom djetetu, odnosno tragično psihotičnoj odrasloj osobi koja je zaostala u jednom trenutnku idealnog i nikada realiziranog djetinjstva, u fazi životnog razvoja u kojoj je seksualnost još uvijek vrlo apstraktan koncept. I dok stripovski Hatter uglavnom ne pokazuje gotovo nikakav, a posebice ne seksualni, interes za žene (i muškarce), osim onog čisto utilitarnog (koliko te osobe mogu biti od koristi u realizaciji njegova plana), neke derivirane verzije lika (o kojima će više riječi biti u sljedećem poglavlju) odlučile su se za drugačiji pristup, naglašavajući upravo seksualnost kao jedan od važnih faktora Hatterove psihe - takav primjer je u serijalu igara Batman: Arkham, gdje se seksualna priroda Tetchovih zločina, doduše, samo implicira, te u seriji Gotham, gdje ona dobiva i incestuozni karakter. Ipak, čak ni derivirane verzije nisu Hatteru pridavale dijagnozu pedofila.
Kao što je ranije rečeno, ova teza prvi put je prezentirana u Morrisonovom stripu smještenom u alternativnom realitetu, a gdje vidimo ostarjelog i prilično izgubljenog Mad Hattera kako u Arkhamu, pod utjecajem opijata, govori o "malim, bestidnim kurvama", odnosno o ženskoj djeci koja ga podsjećaju na njegovu Alice. Detalji ove priče nikada nisu otkriveni i cijela teza svedena je na tek par redaka teksta, koji su kontroverzno implicirali da je Hatterova fiksacija na djecu zapravo pedofilija. S obzirom na "izvučenost iz konteksta" samoga stripa, teško je ponuditi konkretno objašnjenje za ovu implikaciju, međutim moguće je osvrnuti se na činjenicu da je Morrison, u kontekstu mračnog karaktera svoga stripa i generalne atmosfere psihičkog kaosa koju strip uspješno prenosi, predstavio jednog ostarjelog i potpuno pogubljenog Mad Hattera, koji iz perspektive jednog starca promatra svoju vječnu fiksaciju na Alice; njegovi komentari u tom kontekstu dobivaju određenu težinu. Iako je izazvala kontroverze, ova teza nikada nije u potpunosti zaživjela u biografiji Jervisa Tetcha i dobila je tek sekundarnu važnost u stripu Robin: Year One. Naime, u tom je stripu Jervis Tetch otimao djevojčice i kostimirao ih u Alice, ali je to radio po nalogu diktatora Leeja, koji je jasno demonstrirao svoje pedofilske sklonosti. Iako je Tetch, dakle, otimao djevojčice i spremao se predati ih pedofilu, činjenica je da je on kroz strip pokazao gotovo nikakav interes za njih, izuzev onog poslovnog, i kako nije demonstrirao nikakvu seksualnu privlačnost prema svojim žrtvama; u najgorem slučaju, Tetch je tek odobravao pedofiliju, ali sam nije pokazivao simptome iste, radeći zapravo, kao i većina gothamskih kriminalaca, poslove radi vlastite, financijske koristi.
Televizija
Unatoč činjenici da u inicijalnom razdoblju nije uživao velik renome među Batmanovim protivnicima, Mad Hatter je na televiziji debitirao već u kultnoj camp seriji Batman iz 1960-ih godina, kao jedan od likova koji se svojom "kid-friendly" prikladnošću uklapao u tadašnje okvire. Hatter se pojavio u ukupno dvije dvodijelne epizode, u kojima ga je igrao David Wayne. Ova verzija Jervisa Tetcha fizički je, ali i konceptualno, identična onoj iz tadašnjih stripova, a za koju se tada još uvijek nije znalo da je Lažni Mad Hatter, a ne stvarni Jervis Tetch (o ovoj problematici u kontinuitetu više informacija dostupno je gore u tekstu). Svoj debi imao je u prvoj sezoni, u epizodama "The Thirteenth Hat" i "Batman Stands Pat". U prvoj od njih, Mad Hatter je krenuo u osvetnički pohod na porotnike koji su ga proglasili krivim za ranije kriminalno djelovanje. Njegov plan se sastoji u otimanju svakog pojedinačnog porotnika te krađi njihovih šešira, a kruna istoga je otimca Batmana i krađa njegove maske, a sve zbog činjenice da je Batman bio ključni svjedok koji je doveo do njegove osude; sve su ovo motivi koji su preuzeti iz tadašnjih stripova, u kojima je (Lažni) Mad Hatter također bio prilično bezazleni zlikovac opsjednut šeširima i krađom Batmanove maske. Iako Batman i Robin u toku epizode gotovo svladaju Hattera, ovaj uspijeva pobjeći i zatočiti Batmana u gipsanoj kutiji. U sljedećoj epizodi, Batman se uspijeva izvući iz gipsanog zatvora i nakon potrage, Robin i on uspijevaju pronaći Tetcha. Ono što njih dvojica nisu znali jest da je Hatter otkrio njihov ranije postavljeni uređaj za praćenje te da je u tvornici šešira, u kojoj drži svoju kolekciju, pripremio zamku za njih. Iako se isprva čini da će Mad Hatter ponovno poraziti Dynamic Duo, oni se uspijevaju snaći i svladati ga, prije nego ga Batman gurne u kanistar s nesmrtonosnom kiselinom koja ga omami, ali mu ne nanese nikakve ozljede, nakon čega oslobađa otete porotnike. Svoje drugo i posljednje pojavljivanje, Mad Hatter je imao u epizodama "The Contaminated Cowl" i "The Mad Hatter Runs Afoul" iz druge sezone. U prvoj od navedenih, otkrivamo kako je Mad Hatter pobjegao iz zatvora i kako ponovno planira ukrasti Batmanovu masku. Prerušen u orijentalnog pašu, Mad Hatter je infiltrirao gothamski bal klobučara, gdje je oteo veliki rubin sa šešira kolumnistice Hattie Hatfield. Iako su Batman i Robin došli kako bi ga zaustavili, Tetch je uspio pobjeći, ali je prethodno posuo Batmanovu masku rozim radioaktivnim sredstvom. Prateći Batmanova kretanja do laboratorija za atomsku energiju, Mad Hatter je želio iskoristiti priliku kada Batman skine masku radi dekontaminacije da istu ukrade, pri čemu bude uspješan, ostavivši Batmana i Robina da umru od radijacije. U sljedećoj epizodi, Gothamom se proširi glasina kako su dva kostura pronađena u laboratoriju tijela Batmana i Robina, što Mad Hatteru omogućava da nastavi sa svojim zločinačim valom. Ipak, tokom epizode se otkrije da su Batman i Robin zapravo živi te oni uspiju pronaći Tetcha. Nakon borbe na vrhu vodotornja, Dynamic Duo još jednom porazi svog protivnika, koji je na taj način zaključio svoja pojavljivanja u ovoj seriji.
Sljedeće pojavljivanje imao je već 1968. godine u animiranoj seriji The Batman/Superman Hour, što je ujedno bilo i njegovo prvo animirano pojavljivanje. Glas mu je, kao i mnogim zlikovcima, posudio Ted Knight, a on se pojavio u tek jednoj epizodi, prikladno naslovljenoj "A Mad, Mad Tea Party". Iako je cijela ova serija bila inspirirana ranije spomenutom serijom i tadašnjim stripovima, Mad Hatter je ovdje uvelike drugačiji u odnosu na svoje tadašnje inkarnacije, posebice u odnosu na Wayneovu interpretaciju, te je mnogo sličniji modernim interpretacijama lika, koje su se pojavile osjetno kasnije. Bez ikakvih brkova, Tetch je u ovom animiranom serijalu mnogo više fiksiran na Carrollovu Alice nego na same šešire, što je jedna od najvažnijih odlika modernih interpretacija tog lika, mada nikada nije prešao u mračnog i psihički opterećenog lika kakav je bio u kasnijem periodu. U samoj epizodi, Mad Hatter je planirao ukrasti antikni čajnik kako bi uspješno organizirao svoju "ludu čajanku", a uz to je imao i istrenirane bijele zečeve, automobil u obliku cilindričnog šešira te pomoćnike odjevene kao likove iz Carrollovih priča.
Gotovo trideset godina je trebalo da se Jervis Tetch ponovno pojavi na telviziji, ovoga puta kao lik u kultnoj animiranoj seriji, Batman: The Animated Series, gdje mu je glas posudio Roddy McDowall. Prvo pojavljivanje imao je u epizodi "Mad as a Hatter", za koju je scenarij napisao Paul Dini. U ovoj seriji, Jervis Tetch je doktor znanosti koji je zaposlen u kompaniji Brucea Waynea, gdje radi na uređajima za kontrolu uma, koje uspješno testira na štakorima. Nakon što njegov laboratorij posjeti Bruce Wayne osobno, ožalošćeni Jervis Tetch odlazi do svoje tajnice Alice Pleasance, kojoj indirektno pokušava reći da mu se jako sviđa; činjenica da ona ima dečka prilično ga razljuti. I dok on razmišlja treba li iskoristiti svoje uređaje za kontrolu uma, jer već je izradio prototip za ljudski um, na njoj, saznaje kako je Alice prekinula s dečkom i tu vidi svoju priliku. Odjeven kao Ludi Šeširdžija iz Carrollove priče, Jervis dolazi po Alice te ju izvodi na spoj kako bi ju impresionirao; Alice je doista vesela i sretna zbog takvog raspleta, ne znajući da je većina zapravo inscenirana, zahvaljujući Tetchovim uređajima za kontrolu uma. Tokom iste večeri, Batman spasi živote dvojice uličnih kriminalaca, kojima je Tetch naredio da se bace s gothamskog mosta. Nakon uspješnog spoja, Tetch odlazi kući sretan, ne znajući da je Alicein dečko došao kod nje i da su se oni pomirili. Kada sljedećeg jutra dođe veseo na posao, što izazove opće čuđenje njegovih kolega, s buketom ruža za Alice, biva teško razočaran kada saznaje što se dogodilo i da je Alice zaručena. U naletu bijesa, Tetch se odluči osvetiti tako što kontrolira Aliceinog zaručnika i naredi mu da nanovo prekine s njom, nakon čega odlazi u njezin stan i pokuša joj se nametnuti kao njegova zamjena. Batman, koji je povezao ranije incidente s Tetchom, dolazi do stana i konfrontira Tetcha, ali ovaj uspije pobjeći s Alice u tematski park napravljen prema Carrollovoj priči. Batman ih slijedi, ali prvo se mora sukobiti s Tetchovim pijunima odjevenim u likove iz Carrollove bajke, nakon čega dolazi do stola, za kojim pronalazi Alice, također pod Tetchovom kontrolom. Iako Batman pokuša uvjeriti Tetcha da je njegova ljubav pogrešna i da on voli beživotnu lutku, Tetch ne popušta i napada Batmana, kriveći njega za svoje postupke. Nakon kraće konfrontacije, Batman uspijeva svladati Tetcha uz pomoć modela zmaja Jabberwocka, koji razočaran promatra ponovno ujedinjenje Alice i njezinog zaručnika.
Mad Hatter se pojavio i u animiranoj seriji Batman: The Brave and the Bold, međutim tu se radilo o Lažnom Mad Hatteru, koji je bio korišten u stripovima za vrijeme nestanka Jervisa Tetcha. Njegova pojavljivanja u ovoj seriji bila su svedena na cameo nastupe i nisu bile govorne uloge.
Gotham
Pola stoljeća nakon Davida Waynea, Benedict Samuel je postao drugi televizijski Jervis Tetch, ovoga puta u sklopu serije Gotham. S obzirom na ton same serije, Gothamov Jervis Tetch je bio osjetno opasniji i mračniji lik od svog prethodnika, po mnogim odlikama jedan od najmorbidnijih zlikovaca čiju je priču serija prezentirala. Kreatori serije su Jervisa Tetcha predstavili kao vrsnog i vrlo sposobnog hipnotičara, koji ima sposobnost kontrolirati ljude i usađivati im različite misli u glavu. Svoj debi imao je u trećoj epizodi treće sezone, "Look Into My Eyes", kada se pojavljuje u Gothamu i unajmi Jima Gordona (Ben McKenzie) da pronađe njegovu sestru Alice (Naian Gonzalez Norvind), za koju se pretpostavlja da, zbog virusa u krvi, ima posebne moći. Kasnije se otkriva kako je Alice pobjegla od Jervisa jer joj je u pokušao usaditi "misli koje nijedan brat ne bi trebao imati", sugerirajući neprirodnu seksualnu privlačnost koju je Jervis osjećao prema Alice. Unatoč činjenici da ju je Gordon pokušao zaštititi, Jervis ju je otao i pokušao ju natjerati da ju voli, ali ju je na kraju slučajno gurnuo na šiljak, nakon čega je ona umrla. Jervis je za to okrivio Gordona. Kako bi se osvetio, Tetch je oteo Gordonovu bivšu djevojku, Leslie Thompkins (Morena Baccarin), te tada aktualnu, novinarku Valerie Vale (Jamie Chung), te ga je prisilio da odluči koju će od njih ubiti; kada Gordon odabere Lee, Tetch propuca Valerie i bježi. Kasnije je pokušao prošititi halucinogeno sredstvo naziva "Red Queen" po Gothamu, ali su njegov plan spriječili Nathaniel Barnes (Michael Chiklis) i Harvey Bullock (Donal Logue), koji su ga odveli u Arkham; Jim je, s druge strane, pao pod utjecaj sredstva i doživio halucinaciju tokom koje se suočio sa demonima iz prošlosti. Prije nego je odveden u Arkham, Tetch je uočio promjene na Barnesu temeljem kojih je deducirao da je otrovan Aliceinom krvlju (koja djeluje kao virus na sve koji dođu u doticaj s njom). Kasnije se otkrilo kako je on inficirao Marija Calvija (James Carpinello) istim virusom što ga je dobio Barnes. Na samom kraju sezone, njegova krv korištena je kako bi se sintezizirala antitijela za izradu lijeka protiv virusa, kojega je Court of Owls raspršio diljem Gothama.
Film
Za razliku od televizije, Mad Hatter se na filmu nije pojavio izvan animiranih adaptacija, gdje se pojavio u ukupno tri filma. Prvi od njih bio je Batman: Bad Blood iz 2016. godine, gdje mu je glas posudio Robin Atkin Downes. Mad Hatter je u ovom filmu vizualno dosta drugačiji nego u svim ranijim interpretacijama, podsjećajući likom na američkog predsjednika Abrahama Lincolna. U ovom filmu, Hatter radi za Taliju al Ghul te inicijalno saznajemo da je iskoristio svoje sposobnosti da oblikuje prazni um Heretica (klona Damiana Waynea) u onaj savršenog vojnika koji bi služio organizaciji League of Assassins. Nakon što Heretic otme Batmana, Mad Hatter reprogramira njegov um da bude potpuno odan Taliji i da otkrije sve tajne svojih saveznika. Uz Batmanovu pomoć, League of Assassins napadne sajam tehnologije u Gothamu, čiji je domaćim Bruce Wayne, te ukade tehnologiju Wayneove kompanije. Njegov sljedeći zadatak je da ispere mozak svim uglednim dostima i reprogamira ih da budu odani Taliji, međutim ne uspijeva završiti posao zbog borbe između Talijinih ljudi i Batmanovih saveznika. U sustavu dolazi do preopterećenja koja dovede do toga da Tetchova glava eksplodira, a on umire.
Njegova druga dva pojavljivana zapravo su cameo nastupi; prvi od njih bio je u filmu Batman Unlimited: Mechs vs. Mutants, gdje mu je glas posudio Troy Baker (iako nepotpisan u toj ulozi), dok je drugi bio Return of the Caped Crusaders, gdje se pojavio u vidu Lažnog Mad Hattera (zato što je film animirana verzija serije iz 60-ih), kao jedan od brojnih zlikovaca koji su se ujedinili s Robinom i Catwoman kako bi se borili protiv kloniranih, zlih Batmena.
Video igre
Mad Hatter je bio jedan od češće korištenih zlikovaca u video igrama o Batmanu. Svoje prvo pojavljivanje imao je već u igri The Adventures of Batman & Robin za Segu Genesis iz sredine 90-ih godina, gdje je zauzeo kazalište u Gothamu, koje je pretvorio u nadrealnu verziju Zemlje čudesa. Tamo je upravljao vojskom robota izrađenih prema likovima iz Carrollove priče.
Batman: Arkham serijal zapravo daje vrlo dobru genezu Hatterova lika, prezentirajući njegovu prošlost serijskog ubojice, uz natruhe tragične priče koja je uzrokovala morbidan zaokret u njegovom inače genijalnom umu. U kronološki najranijem nastavku, on je donekle maničan, ali još uvijek ima priličan doticaj s realnošću; on je više ubojica i kriminalac, nego što je patološki slučaj. U Arkham Cityju, a posebice nakon razgovora sa Strangeom i izoliranosti od stvari na koje je fiksiran, njegova je psiha prilično labilna i on se potpuno uživio u deluziju vlastitog lika, odnosno vjeruje da je on Ludi Šeširdžija i gubi doticaj sa stvarnošću. U konačnici, u posljednjem dijelu njegova je fiksacija otišla toliko daleko da se preorijentirala na Batmana, kojega je želio dovesti do ludila kako bi ga pretvorio u svoju Alice i kako bi provodio vrijeme s njim, pokazujući tako svu tragičnost svoje deterioracije do stadija u kojem je njegov doticaj s realnošću praktički nepostojan.
Jauja, Hermosillo
Jauja je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Sonora, u opštini Hermosillo.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 13 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 39 m.
Ejido Santa María Mazatla, Jilotzingo
Ejido Santa María Mazatla je naselje u Meksiku, u saveznoj državi México, u opštini Jilotzingo.
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 92 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2668 m.
Cascina Venturina, Pavia
Cascina Venturina je naselje u Italiji u provinciji Pavia, u regiji Lombardija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 16 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 97 m.
Ḑarb Qaḩmān, 'Amran
Ḑarb Qaḩmān je naselje u Jemenu u pokrajini Amran.
Prema proceni iz 2012. u naselju je živelo 3 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1083 m.
Rivera de la Viuda, Palizada
Rivera de la Viuda je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Campeche, u opštini Palizada.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 99 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 4 m.
El Cantón, Hermosillo
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 13 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 301 m.
Peter Weiss
Peter Ulrich Weiss (8. novembar 1916 - 10. maj 1982) je bio njemačko-švedski književnik, najpoznatiji po drami Marat/Sade kao i po monumentalnom romanu Estetika otpora koji se često naziva jednim od najznačajnijih djela njemačke književnosti iza Drugog svjetskog rata.
Weiss, koji je bio češko-jevrejskog porijekla, je zbog nacističkih progona morao emigrirati iz Njemačke, te je boravio u Britaniji, Čehoslovačkoj prije nego što se skrasio u Švedskoj, gdje će na kraju formalno preuzeti i državljanstvo. Bio je poznat po radikalno lijevim stavovima, kao i žestokoj kritici vijetnamskog rata, a pred kraj života se priključio komunističkoj Lijevoj stranci. Usprkos hladnoratovskih podjela, njegov talent je priznat i u Zapadnoj i u Istočnoj Njemačkoj, a što je najviše došlo do izražaja kada je njegova drama Die Ermittlung godine 1965. imala simultanu premijeru s obje strane Berlinskog zida.
Ojo de Agua, Jesús Carranza
Ojo de Agua je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Veracruz, u opštini Jesús Carranza.
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 124 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 62 m.
Excamé, Tepechitlán
Excamé je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Zacatecas, u opštini Tepechitlán.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 80 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1736 m.
Zapotán de Xahuanteno, Xochiapulco
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 45 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2078 m.
Barrio Nuevo, Xochiapulco
Barrio Nuevo je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Puebla, u opštini Xochiapulco.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 63 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2043 m.
Marat/Sade
Die Verfolgung und Ermordung Jean Paul Marats dargestellt durch die Schauspielgruppe des Hospizes zu Charenton unter Anleitung des Herrn de Sade, poznatija pod skraćenim naslovom Marat/Sade je drama švedsko-njemačkog pisca Petera Weissa objavljena 1963. i premijerno izvedena 1964. godine. Radnja, dijelom temeljena na stvarnim događajima, je smještena u Charentonsku umobolnicu 1808. godine i prikazuje kako tamošnji pacijenti pod vodstvom zloglasnog pisca markiza de Sade glume u predstavi kojom se rekonstruira ubistvo revolucionarnog vođe Jean-Paula Marata koje se zbilo petnaest godina ranije. Drama je dijelom "drama u drami", odnosno metafikcija, a dijelom politička alegorija, s obzirom da glumci, koji bi događaje trebali prikazati u skladu sa službenim stavom tadašnje Napoleonove vlasti, koriste svaku priliku za subverzivne skretanje od zadanog teksta.
Godine 1964. je znameniti režiser Peter Brooke u Londonu postavio verziju na engleskom, koju je kasnije prikazao na Broadwayu i sa njom osvojio nagradu Tony. Godine 1967. je na osnovu nje režirao i istoimeni film.
Frazione Montelavecchia, Torino
Frazione Montelavecchia je naselje u Italiji u provinciji Torino, u regiji Piemonte.