cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Huche'er
Huche'er (druga polovica 2. vijeka - prva polovica 3. vijeka) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han. Odlikovao se velikom fizičkom snagom, a nije bio kineskog porijekla. Prvo je služio gospodara rata Dong Zhuoa, a potom Zhang Xiua. Navodno je i Zhang Xiuov neprijatelj Cao Cao bio duboko impresioniran njegovom snagom, te ga angažirao u svojoj vojsci nakon Zhang Xiuove predaje.
Boschetto, Padova
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 67 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 0 m.
Bácsalmás
Bácsalmás (hrvatski: Aljmaš ili Bačaljmaš, njemački: Almasch) je grad na jugu Mađarske od 6,586 stanovnika. koji administrativno podpada pod Županiju Bács-Kiskun..
Geografske karakteristike
Bácsalmás leži udaljen 33 km istočno od Baje, nedaleko od granice sa Srbijom.
Današnji Bácsalmás je većinski mađarski grad, dok su do Drugog svjetskog rata 2/3 stanovništva činili Nijemci. Nakon njihovog protjerivanja, umjesto njih doseljeni su Mađari, prebjegli iz Slovačke. Isto tako je i s Bunjevcima koji su nekada bili znatno brojniji (danas ih ima samo 2%).
Historija
Čitav taj kraj bio je u 15. vijeku feud Janoša Hunjadija, nakon osmanske invazije Ugarske kraj je opustio, pa je koloniziran Hrvatima Bunjevcima. Selo Bácsalmás prvi put je dokumentirano 1543. u spisu nadbiskupa od Kalocse. Posljednje velike grupe hrvatskih kolona doveli su iz Bosne u 17. vijeku vođe Marković i Vidaković.
Bácsalmás je 1808. dobio status trgovišta.
Nakon Prvog svjetskog rata sve do 1921. čitav taj kraj uz granicu bio je okupiran od strane Vojske Kraljevine Jugoslavije.
Cao Anmin
Cao Anmin (? -197) bio je kineski oficir iz doba kraja dinastije Han. Bio je nećak gospodara rata Cao Caoa te služio u njegovoj vojsci. Poginuo je u bitci kod Wanchenga, štiteći Cao Caovo povlačenje; na isti način su tada poginuli Cao Caov sin Cao Ang i tjelohranitelj Dian Wei.
Legio II Parthica
Legio secunda Parthica ('Druga partska legija) bila je rimska legija koju je car Septimije Sever formirao 197. radi pohoda na Partsko Carstvo, po čemu je dobila nadimak (cognomen) Parthica. Simboli su joj bili bik i kentaur.
Na pohodu protiv Parta se istakla zauzimanjem Ktesifona, a nakon čega ju je Sever povukao u Italiju, gdje je za nju podigao logor poznat kao Castra Albana. Tamo je trebala služiti i kao strateška rezerva rimske vojske, ali i sredstvo za odvraćanje potencijalnih uzurpatora i zavođenje reda u samog Rimu. Sever ju je poslije doveo u Britaniju gdje je sudjelovala u pohodima na sjeveru, a potom se vratila na Istok gdje je 217. njen komandant Makrin ubio Karakalu i proglasio se za cara. Međutim, već sljedeće godine se odmetnula od Makrina i prebjegla Elagabalu, olakšavši njegov dolazak na vlast. 230-ih je bila smještena u Germaniji gdje je 235. ubijen Aleksandar Sever. Poslije toga se opredijelila za Maksimina Tračanina i sudjelovala u njegovom maršu na Rim; međutim, čim su vojnici zaključili da protiv sebe imaju superiorne snage, ubili su Maksimina i na taj način dobili pomilovanje od Senata. Poslije toga je u 4. vijeku služila na Istoku. Posljednji put se spominje godine 400.
Edgard, Louisiana
Edgard je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Luizijana.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.441, što je 196 (-7,4 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Dian Wei
Dian Wei (? - 197) bio je kineski ratnik iz doba kraja dinastije Han. Isticao se nevjerojatnom fizičkom snagom te bio u stanju nositi ogromne helebarde. Služio je Zhang Miaoa, a potom Xiahou Duna, koji ga je preporučio svom pretpostavljenom Cao Caou. Postao je Cao Caov tjelohranitelj, te je poginuo štiteći svog gospodara u bitci kod Wanchenga, gdje su također poginuli Cao Caov sin Cao Ang i nećak Cao Anmin.
Vojislav Todorović
Vojislav Todorović (Beograd, 1966 - ) je srpski pisac. Autor je tri zbirke poezije: "Prahobran", 1986, "Karma-grad", 1994, "Pesme iz crvenih tramvaja", 1996; kao i tri romana: "Nevidljive senke Chuburos Airesa", 1997, "Nemaš gajtan, Erazmo", 2004, "Zavođenje", 2009, kao i "Čudovište iz Savskog jezera" 2016, za koji je nagrađen trećom regionalnom nagradom "Zlatna Sova" u Istočnom Novom Sarajevu. Zajedno sa pesnikom Milošem B. Mladenovićem, 1997. godine osnovao je umetničku grupu Kometaisti i napisao program grupe - Manifest kometaizma. Poznat je i kao autor bloga "Erazmo" koji je objavljivan na portalu mojblog.rs.
Snješko Cerin
Igrao je u Dinamovom sastavu koji je osvojio naslov prvaka 1981./1982. godine nakon 24 godine. Te je sezone bio najbolji strijelac prvenstva sa 19 postignutih pogodaka. S Dinamom je dvaput osvojio jugoslavenski kup, 1979./80. i 1982./83. godine. U tom je razdoblju 5 uzastopnih godina bio najbolji Dinamov strijelac.
Igrajući za Dinamo je ukupno postigao 295 pogodaka u 474 utakmica i treći je Dinamovih strijelac svih vremena, iza Igora Cvitanovića i Dražana Jerkovića. 101 pogodak od tih 295 je postigao u prvoligaškim utakmicama.
Prije nego je igrao za Dinamo, igrao je za Trnje i Zagrebačke plave, prije nego su se spojili sa Zagrebom 1980. godine. 1986. je otišao u inozemstvo. Igrao je jednu sezonu za Austriju iz Klagenfurta.
Unatoč svojoj sjajnoj karijeri i činjenici da je bio jednim od rijetkih igrača koji su ušli u klub igrača koji su dali preko 100 golova u 1. ligi, jugoslavenski izbornici ga nikad nisu pozvali u reprezentaciju.
Nakon što se povukao iz nogometa, otvorio je dom za starije osobe blizu Zadra.
La mujer de Judas (meksička telenovela)
La mujer de Judas je meksička telenovela, produkcijske kuće TV Asteka, snimana 2012. Predstavlja rimejk istoimene venecuelanske telenovele iz 2002.
Elektropop
Elektropop, također poznat kao tehnopop, žanr je popularne glazbe koji je svoj prvi procvat doživio između 1978. i 1981. u Engleskoj i Njemačkoj. U samim počecima sintisajzeri su bili dominantni instrumenti u tom žarnu. Mnogi glazbenici su tradiciju elektro popa održali u 1990im i 2000im.
Riječi pjesama često vuku na znanstveno-fantastične teme za razliku od tužne ljubavne tematike koja je prevladavala u komercijalnoj new wave glazbi 1980-ih. Mnoge elektro pop pjesme su u suštini pop pjesme, sa jednostavnim, pamtljivim melodijama i plesnim ritmovima ali se razlikuju od stilova elektroničke plesne glazbe na koje je utjecao (techno, dub, house, electroclash) po jakoj lirici koja ga uzdiže iznad jednostavne plesnosti.
Roeland Park, Kansas
Rouland Park je grad u američkoj saveznoj državi Kanzas.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 6.731, što je 86 (-1,3 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
NGC 1143
NGC 1143 je galaksija u zviježđu Kit.
Salvatore Quasimodo
Salvatore Quasimodo (Modica, Sicilija, 20. kolovoza 1901. - Napulj, 14. lipnja 1968.), talijanski pjesnik i prevoditelj
Salvatore Quasimodo rođen je u Modici na Siciliji 1901. godine; do 1935. radio je kao inženjer, no tada napušta to zanimanje i posvećuje se predavanju talijanske književnosti u Milanu. Kao mladi pjesnik djelovao je u skupini pjesnika okupljenih oko časopisa Solaria, da bi se razvio u vodećeg pjesnika hermetične lirike.
Quasimodo je pisao nedorečenim rječnikom, suzdržanost njegovih stihova otkrivaju duboka značenja njegovih riječi i pjesničke poruke. Prevodio je djela grčkih tragičara (Eshila i Sofokla) te je, prema njihovim uzorima, razvijao stilsku čistoću i funkcionalnu jednostavnost izraza. 1959. godine dobio je Nobelovu nagradu za književnost. Umro je u Napulju 1968. godine.
Mount Kosciuszko
Mount Kosciuszko [maʊnt kɒziːˈʌskoʊ (do 1997. Mount Kosciusko), najviši vrh Australije. Sa svojih 2.228 metara je najviši vrh australskog kontinenta.
Sredinom XIX vijeka Australiju su istraživali James Macarthur (zadužen za pašnjake) i Poljak Pawel Edmund Strzelecki koji je istraživao klimu, geologiju, paleontologiju i geografiju Novog Južnog Velsa. To je uključivalo i identifikaciju australijskog najvišeg vrha koji je Strzelecki ispenjao 12. marta 1840. Nazvao ga je prema poljskom nacionalnom junaku Tadeuszu Kościuszku koji je jedan od simbola borbe Poljaka za nezavisnost (Poljska je u to doba podijeljena i ne postoji kao država).
Geografija
Planina Kosciuszko leži na jugoistoku Australije, u blizini granice australskih saveznih država Novi Južni Wales i Victoria. Ona se prostire po masivu Snježne planine (Snowy Mountains) koja su pak samo južni dio Velikog razvodnog masiva. Prostor oko vrha je proglašen nacionalnim parkom (Nacionalni park Kosciuszko). Unutar nacionalnog parka ima mnogo skijališta. Park je relativno blizu Sydneyu, Melbourneu i Canberri te mnogo izletnika dolazi iz tih gradova.
Američki alpinista Richard Bass prvi je 1985. godine ostvario uspon na sedam najviših vrhova na sedam kontinenata. Među vrhovima koje je osvojio bio je i Mount Kosciuszko. Nakon toga isto je uradio i Reinhold Mesnner ali se umjesto na Mount Kosciuszko popeo na indonežanski vrh Puncak Jaya, ili Piramida Carstensz (4,884 m.). Usponi na svih Sedam vrhova postali su prestižni među alpinistima, a obe liste su ravnopravne.
NGC 1144
NGC 1144 je galaksija u zviježđu Kit.
Monticelli, Vercelli
Monticelli je naselje u Italiji u provinciji Vercelli, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 20 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 148 m.
Nassenfels
Nazenfels je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 30 opštinskih središta okruga Ajhštet. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 1.912 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9176149.
Kerč
thumb|300px|Mapa Krima sa prikazanom lokacijom većih gradova. Kerč (ukrajinski: Керч, ruski: Керчь) je lučki grad u Autonomnoj republici Krim u Ukrajini od 145 265 stanovnika.
Geografske i klimatske karakteristike
Kerč leži na krajnjem istoku krimskog poluotoka, u malom zaljevu, na zapadnoj obali istoimenog tjesnaca, koji vodi u Azovsko more.
Historija
Na mjestu današnjeg grada nalazila se kolonija miletskih Grka - Pantikapaion (grčki: Παντικάπαιον), osnovana u 6. vijeku pne. Grad je cvjetao kao trgovačko središte, a od 5. vijeka pne. postao je i prijestolnica kimerskog Bosporskog Kraljevstva. O tim slavnim danima svjedoče, brojni arheološki nalazi od katakombi do grobnih humaka, od kojih je najimpresivniji kraljevski kurgan. Kasnije je postao dio Rimskog Carstva, poznat po svom (latinskom imenu Panticapaeum.
Grad je trpio od brojnih barbarskih provala sve - 375. kad su ga totalno razorili Huni. Nakon što je za ranog srednjeg vijeka obnovljen, nad njim nakon Bizanta vladaju mongolski Tatari sve do - 1318., kad su ga ustupili Republici Genovi. Od tada je bio poznat kao Korčev (talijanski: Cerco ili Cerchio), iz tog je izvedeno današnje ime grada. Od 15. vijeka gradom vladaju Osmanlije, sve do - 1774. kad su ga nakon Rusko-turskog rata prepustili Ruskom Carstvu. left|thumb|260px| Panorama grada Za ruske vlasti postao je luka za pretovar roba koje su kasnije prevožene u Azovsko more. Krajem 19. vijeka pored grada otkrivene su velika nalazišta željezne rude, koja je iskapana i prevožena u Donbaski bazen na daljnju preradu. Metalurški objekti podignuti - 1897., uništeni su tokom Drugog svjetskog rata, kad je i sam grad teško oštećen.
Znamenitosti i kultura
Najveće znamenitost grada su arheološki ostatci antičkog Pantikapaiona na Mitridatovom brdu, kraljevski kurgan iz 4. vijeka pne. i crkva iz 8. vijeka.
Brewster's Millions (film, 1921)
Brewster's Millions je američka crno-bijela nijema filmska komedija snimljena 1921. u režiji Josepha Henaberyja. Predstavlja drugu po redu ekranizaciju istoimenog romana Georgea Barra McCutcheona, Naslovni protagonist, koga tumači Fatty Arbuckle, je mladić koji od djeda naslijedi 10 miliona US$, ali samo pod uvjetom da prethodno u kratkom roku uspije potrošiti 2 miliona US$. Brewster's Millions je predstavljao jedan od posljednjih velikih hitova Fattyja Arbucklea čiju je karijeru iste godine uništio skandal vezan uz smrt Virginije Rappe. Film se danas smatra izgubljenim.
Crveni klokan
Opis
Crveni klokani imaju kratko, crveno krzno koje postepeno prelazi u svjetliju boju na udovima i na trbuhu. Imaju velike, zašiljene ušne školjke i crnu njušku, duge mišićave noge i rep. Noge crvenog klokana funkcioniraju kao gumena opruga - mužjak, u jednom skoku, može skočiti u punoj brzini više od 9 metara. Ženke su sitnije od mužjaka.
Chambellay (Men i Loara)
Šamble je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Loara, u departmanu Men i Loara koja pripada prefekturi Segre.
Cénac-et-Saint-Julien
Senak et Sen Žilijen je naselje i opština u jugozapadnoj Francuskoj u regionu Akvitanija, u departmanu Dordonja koja pripada prefekturi Sarla la Kaneda.
Chambellay (Men i Loara)
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 299 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 23 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 12,86 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 75 metara (maksimalnoj 76 m, a minimalnoj 17 m).
Cénac-et-Saint-Julien
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 1 068 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 53 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 19,87 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 70 metara (maksimalnoj 252 m, a minimalnoj 60 m).
Crveni klokan
Opis
Tjelesna temperatura crvenih klokana je oko 36 °C. Da bi je održali imaju izolirani sloj krzna i služe se raznim varijantama: znojenjem, dahtanjem, lizanjem prednjih udova ili sklanjanjem u hladovinu kada su visoke temperature.
Ovi klokani se hrane travom i ostalom vegetacijom. Mogu izdržati dugo bez vode, sve dok imaju pristup zelenim biljkama jer imaju sposobnost izvući vlagu iz njih.
Crveni klokan je životinja aktivna u sumrak i tijekom noći. Dan provodi spavajući ili se nekim drugim načinom relaksirajući.
Borba mužjaka crvenih klokana je sastavni dio njihovog života. Obično se usprave, stojeći na zadnjim nogama, pokušavajući odgurnuti svog protivnika udaranjem ili blokiranjem podlaktica. Ako borba postane ozbiljnija, mužjaci će početi "šutirati" jedan drugog, oslanjajući se na svoj rep, tako što bi se udarali svojim jakim zadnjim nogama.
Mužjaci su dugi do 1,8 metara, a teški oko 85 kg. Rep im može biti dug do jednog metra. Ženke su duge do 1,1 metar, a teške oko 35 kg.
Razmnožavanje
Crveni klokani se razmnožavaju tijekom cijele godine. Ženke imaju neobičnu sposobnost zaustavljanja rasta embrija dok se mladunac, koji je još uvijek u tobolcu, ne razvije dovoljno.
Novorođeno mladunče dolazi na svijet nakon samo 33 dana. Dugo je samo 2,5 cm i skoro da nema zadnjih udova. Nakon što se rodi, ono se pomoću razvijenijih prednjih udova penje do majčinog tobolca, za što je potrebno oko 5 minuta. U tobolcu se uhvati za jednu od dvije dojke. Njegova majka je skoro odmah spremna za ponovno parenje. Ako je parenje uspješno, ženka na neko vrijeme zaustavi razvoj embrija u sebi. Za to vrijeme, mladunac u tobolcu brzo raste. Sa oko 190 dana, mladunac je u stanju da izađe iz tobolca u potpunosti, a nakon otprilike 235 dana više ne ulazi u tobolac. Sisat će narednih 12 mjeseci, a spolnu zrelost će dostići sa oko 2,5 godine. Majčino mlijeko stalno mijenja sastav prema potrebama mladunca. Ženka je u stanju i da stvara različito mlijeko za starijeg i za mlađeg mladunca.
Azlocilin
Azlocilin je organsko jedinjenje, koje sadrži 20 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 461,492 Da.
Nennslingen
Nenslingen je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 27 opštinskih središta okruga Vajsenburg-Guncenhauzen. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 1.376 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9577151.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Vajsenburg-Guncenhauzen Nenslingen se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Vajsenburg-Guncenhauzen. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 523 metra. Površina opštine iznosi 22,0 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 1.376 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 63 stanovnika/km².
Yue Jiu
Yue Jiu (? -197) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han, koji je služio gospodara rata Yuan Shua. Kada je godine 197. Yuan Shu napadao Chen (陳; današnji Anhui ili Henan), protiv njega je Cao Cao pokrenuo pohod. Yuan se tada povukao, ostavivši obranu svojih područja Qiao Ruiju, Li Fengu, Liang Gangu i Yue Jiuu. Yue Jiu je tada poginuo.
Reference
Yue Jiu
Liang Gang (dinastija Han)
Liang Gang (? -197) je bio kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han, koji je služio gospodara rata Yuan Shua. Prvo se borio protiv Lü Bua i doživio težak neuspjeh. Potom mu je povjerena obrana Shouchuna od Cao Caoa. Liang Gang je tada poražen, zarobljen i pogubljen.
V. također
Liang Gang
NGC 1145
NGC 1145 je galaksija u zviježđu Eridan.
Pozzello, Frosinone
Pozzello je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 125 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 496 m.
Balkanski špijun
Balkanski špijun je srpska/jugoslavenska drama/komedija iz 1984. koju je po vlastitom scenariju režirao Dušan Kovačević. Satira govori o paranoidnom i zbunjenom Beograđaninu (Danilo Bata Stojković) koji je krivo umislio da je njegov običan podstanar zapravo terorist koji želi rušiti državu. Uz pomoć te priče film je obradio temu potrage za “nevidljivim neprijateljima” i krivim iluzijama. Pojam "balkanski špijun" se povremeno koristi na području bivše Jugoslavije kao sleng u smislu ismijavanja nečijih besmislenih, krivo usmjerenih napora.
Radnja
Beograđanin Ilija Čvorović, koji je par godina proveo u zatvoru na Golom otoku zbog staljinizma, pozvan je na rutinski razgovor u lokalnu policijsku stanicu. Tamo ga je ispitivač rutinski ispitao o njegovom podstanaru, Petru Jakovljeviću, krojaču koji je 20 godina radio u kapitalističkoj državi, u Francuskoj. Nakon par minuta Ilija biva pušten kući, no toliko ga je uhvatila nervoza i paranoja da je počeo sumnjati u Petra. Čim se vrati kući počne se jadati supruzi Danici da mu nikada nije trebao iznajmiti stan. Mašta počinje djelovati na Iliju i on počne umišljati da bi Petar mogao biti terorist koji želi rušiti državu. Ubrzo ga čak počne i špijunirati, na čuđenje Danice koja se više brine za njihovu kćerku Sonju koja kao diplomirani stomatolog već godinama nema posla. Ilija telefonira inspektoru državne sigurnosti te ga počne izvještavati o kretanjima i nekim susretima Petra sa „sumnjivim“ ljudima, no ovaj ga ne shvati ozbiljno. Ubrzo Ilija kupi fotoaparat s teleobjektivom i počne neprestano špijunirati Petra i njegove prijatelje, od toplica pa sve do šetnje u šumi.
U špijuniranju mu se uključi i brat Đuro. Jedne večeri Ilija se pojavi ozlijeđen i s poderanom odjećom i objavi kako ga je netko pokušao namjerno pregaziti automobilom dok je bio na ulici, kako bi ispalo kao nesretni slučaj. Ubrzo ga i Danica počne bezrezervno podržavati, dok Sonja u ocu već vidi psihički bolesnog čovjeka i ne pada na njegovu demagogiju. Ubrzo slijedi daljnji korak; Đuro uhvati Petrine prijatelje, mahom nedužne intelektualce i akademike, te ih sveže i stavi u svoj podrum gdje ih počne tuči i prisiljavati da priznaju svoju krivnju i terorističke planove. U kuću se vrati i Petar koji se htio oprostiti jer putuje u New York te upitati zašto ga Ilija stalno promatra. Tada upadaju Ilija i Đure te ga svežu za stolicu i počnu šamarati, zahtijevajući da im sve prizna. On im govori da su u zabludi, no oni mu ne vjeruju. Đuro nakratko napusti kuću kako bi otišao po profesora koji je pod batinama „sve priznao“, a Ilija sam nastavi ispitivati Petra. No od silnog uzbuđenja Ilija dobija srčani udar, pa Petar poziva hitnu pomoć te – svezan za stolicu – odlazi iz kuće kako bi uhvatio let za New York. Ilija, sav u bolovima, na telefonu kaže Đurinoj ženi neka Đuro „zaustavi sve letove na aerodromu“, a potom krene četveronoške za Petrom. Puzeći po ulici, Iliju slijedi njegov pas, u grotesknoj završnoj sceni.
Arhimedov zakon
Arhimedov zakon nazvan je po Arhimedu (oko 287.-212. pne.) iz Sirakuze koji je prvi otkrio ovaj zakon, a koji glasi:
Drugim rečima, na svako telo potopljeno u tečnost deluje sila potiska koja je jednaka težini telom istisnute tečnosti. Ovo je osnovni zakon hidrostatike (i aerostatike). Ovaj zakon je opšti i važi za sve fluide i gasove, ali je prvo otkriven kod tečnosti.
Arhimedov princip je razlog zašto čamci plivaju i vazdušni baloni lete. Ako je sila potiska jednaka težini tela, telo je u mirovanju.
Sile u fluidima
Na jedno telo u fluidu deluju dve sile i one se predstavljaju kao vektori koji deluju na težište tela. Potisak u homogenom fluidu opisuje se:
gde je ρflu gustina fluida, g zemljino ubrzanje i V je zapremina istisnute tečnosti (jednako je zapremini tela). Pored ovoga na telo deluje i sila teže koja za homogeno telo iznosi:
gde je ρsol gustina tela koje se zaranja.
Rudolf Belin
Rudolf "Rudi" Belin (Zagreb, 4. studenoga 1942.) je umirovljeni hrvatski nogometaš i trener.
Arhimedov zakon
Telo potopljeno u tečnost
thumb|desno|300px|Slučajevi ravnoteže sila potiska i težine tela
Rudolf Belin
Igračke karakteristike
Svestran igrač, velik tehničar, igrao je braniča, spojku, a najčešće pomagača s naglašenom ofenzivnom ulogom, iznimno korektan borac a posebno se isticao odličnim izvođenjem slobodnih udaraca i jedanaesteraca. Brat je hrvatskog nogometaša Brune Belina kojem je bio igrački uzor.
Arhimedov zakon
Telo potopljeno u tečnost
Neka je FA sila potiska, a Fp težina tela. Uzrok potiska je postojanje gravitacije, kao i za težinu, stoga obe sile imaju isti pravac ali suprotan smer. Rezultanta te dve sile je istog pravca, a intenzitet i smer je zavisan od toga koja je sila veća. Za telo potopljeno u fluid su moguća tri slučaja (kao na slici, zdesna na levo) u zavisnosti od odnosa sila
Rudolf Belin
Klupska karijera
Dinamo Zagreb
Arhimedov zakon
Plivajuće telo
Ukoliko telo pliva, ono je samo delom potopljeno i ravnoteža je uspostavljena između težine i potiska koji nastaje istiskivanjem dela od ukupne zapremine čvrstog tela (kao na slici).
Rudolf Belin
Klupska karijera
Rudi Belin svoju karijeru je započeo u zagrebačkom Dinamu 1959. godine. S klubom je osvojio tri jugoslavenska kupa te je bio važan igrač kluba koji je 1967. osvojio Kup velesajamskih gradova. U četvrtfinalu tog natjecanja, Dinamo je kod kuće pobijedio Juventus s 3:0 a posljednji pogodak postigao je i Rudi Belin. Belin je i u polufinalnoj utakmici protiv Eintracht Frankfurta postigao odlučujući pogodak za Modre iz jedanaesterca. Upravo tim pogotkom Dinamo se plasirao u finale protiv Leeds Uniteda u kojem je klub osvojio svoj jedini europski trofej. Belin je za Dinamo igrao u 410 utakmica, od čega su gotovo 200 njih bile prvenstvene, te sveukupno postigao 74 zgoditka.
Arhimedov zakon
Plivajuće telo
U ovom slučaju telo je potopljeno samo delom, i to je zapremina Vi, i to uzrokuje potisak koji je u ravnoteži sa težinom tela:
Rudolf Belin
Klupska karijera
K. Beerschot V.A.C.
Arhimedov zakon
Plivajuće telo
a odatle se izvodi formula:
Rudolf Belin
Klupska karijera
Nakon 11 godina provedenih u Dinamu, Rudi 1970. godine odlazi u belgijski klub Beerschot VAC gdje je proveo četiri godine od 1970. do 1974.
Reprezentativna karijera
Rudolf Belin nastupao je i za jugoslavensku nogometnu reprezentaciju za koju je skupio 29 nastupa i postigao 6 pogodaka. Debitirao je za A reprezentaciju Jugoslavije 27. listopada 1963. protiv Rumunjske (1:2) u Bukureštu, a posljednji put igrao je 19. listopada 1969. protiv Belgije (4:0) u Skoplju. Za Jugoslaviju je nastupao i 1964. na Olimpijskim igrama te 1968. na Europskom prvenstvu na kojem je SFRJ bila europski doprvak izgubivši u ponovljenoj završnici prvenstva od Italije s 2:0.
Arhimedov zakon
Plivajuće telo
na osnovu koje se može izračunati gustina nepoznatog tela (ako znamo zapreminu).
Rudolf Belin
Trenerska karijera
Nakon što je prekinuo igračku karijeru, Belin je postao trener. Bio je direktor Dinamove omladinske nogometne škole dok je trenirao Dinamo te hrvatski emigrantski klub Toronto Croatia iz Kanade. 2001. godine bio je nakratko izbornik iračke reprezentacije. U Irak je doveden ubrzo nakon iračkog 0:1 poraza od Saudijske Arabije. .
Arhimedov zakon
Plivajuće telo
Iz ove formule se mogu dobiti zanimljivi rezultati. Uzmimo na primer ledeni breg (kao što je onaj koji je udario Titanik) koji plovi morem. Gustina leda u plivajućoj santi je 917 kg/m³, što je manje od gustine morske vode koja iznosi 1027 kg/m³. Odnos gustina je jednak odnosu zapremina, što direktno vodi do zaključka da je 89,3% ledenog brega ispod površine vode (približno devet desetina).
Rudolf Belin
Zanimljivosti
2000. godine hrvatski sportski dnevnik Večernji list proveo je istra‍živanje o najboljim hrvatskih nogometašima. Na tom istra‍živanju, Rudi Belin je proglašen kao 36. najbolji hrvatski nogometaš svih vremena.
Elektrokemija
thumb|desno|200px|Engleski kemičari [[John Daniell i Michael Faraday smatraju se osnivačima elektrokemije]] Elektrokemija ili elektrohemija, jedna je od grana kemije. Svrstava se pod fizikalnu kemiju.
Arhimedov zakon
Lebdeće telo
Za razliku od tečnosti, gas je stišljiv i ima promenljivu gustinu u zavisnosti od nekih fizičkih parametara. Polazeći od jednačine idealnog gasa
Elektrokemija
Proučava kemijske reakcije koje se događaju između električnog vodiča (metalne, poluprovodničke ili grafitne elektrode) i ionskog vodiča (elektrolita) prilikom kojih dolazi do prijenosa elektrona između elektrode i elektrolita.
Arhimedov zakon
Lebdeće telo
gde p\, predstavlja pritisak, V\, je zapremina, n\, je broj molova gasa, T\, je apsolutna temperatura, i R\, je univerzalna gasna konstanta (8.314 J/mol K) možemo dobiti sledeći izraz za gustinu gasa
Dvostruki život (razvrstavanje)
Dvostruki život može označavati:
Elektrokemija
Ako je neka kemijska reakcija izazvana vanjskim naponom, kao u slučaju elektrolize ili ako napon nastaje kao posljedica kemijske reakcije, kao u baterijama, ta reakcija naziva se elektrokemijskom reakcijom. Elektrokemijske reakcije krutih i tekućih tvari odvijaju se prostorno odvojene jedna od druge.
Elektrokemija je od 19. stoljeća na dalje, dobila veliku praktičnu primjenu u mnogim područjima poput prijevoza, telekomunikacija, astronautike i dr. Kemijske reakcije u kojima dolazi do prijenosa elektrona između atoma zovu se oksidacijsko-redukcijske ili redoks reakcije. Elektrokemija proučava situacije u kojima su reakcije oksidacije i redukcije prostorno odvojene, pri čemu se protok elektrona ostvaruje kroz vanjski strujni krug. Oksidacija je prvobitno označavala reakciju spajanja kemijskog elementa s kisikom pri čemu nastaju oksidi. Onda je pojam proširen na svaku reakciju spajanja s kisikom (recimo oksidacijom alkohola nastaje aldehid, a daljom oksidacijom aldehida kiselina), što se izražava oksidacijskim brojem. Najšire shvaćena oksidacija predstavlja gubitak elektrona. Npr., anodna oksidacija je proces u kojem se molekula (ili ion) oksidira tako što (umjesto kisiku) predaje elektron anodi. Redukcija je suprotan proces oksidaciji i najšire shvaćena, predstavlja proces primanja elektrona. Npr. u katodnoj redukciji se kation primanjem jednog ili više elektrona reducira do čistog metala.
Razvoj elektrokemije u razdoblju od 16. do 18. stoljeća
thumb|left|Njemački [[fizičar Otto von Guericke pored svog električnog generatora tijekom eksperimenta.]] Bolje razumijevanje električnih pojava započinje u 16. stoljeću. Tijekom 16. stoljeća, engleski znanstvenik William Gilbert proveo je 17 godina eksperimentirajući na problematici magnetizma, te nešto manje na problematici elektriciteta zbog čega je postao poznat kao "otac magnetizma." Otkrio je različite metode proizvodnje i pojačavanja snage magneta.
Godine 1663. njemački fizičar Otto von Guericke konstruira prvi električni generator, koji je proizvodio statički elektricitet izazivanjem trenja u mašini. Generator je bio napravljen od velike sumporne kugle izlivene u staklenu loptu pričvršćenu za osovinu. Da bi došlo do trenja između kugle i osovine, kugla se kretala pomoću ručke pri čemu je dolazilo do pojave iskri statičkog elektriciteta. Lopta se mogla ukloniti i koristiti u eksperimentima kao izvor elektriciteta.
Sredinom 18. stoljeća francuski kemičar Charles François de Cisternay du Fay otkriva dva tipa statičkog elektriciteta i pojavu međusobnog odbijanja istovrsnih naboja, te privlačenja različitih naboja. Da bi objasnio ovu pojavu, Du Fay objavljuje da se elektricitet sastoji od dva fluida: "vitrolnog" (od latinskog naziva za "staklo") ili pozitivnog elektriciteta, te "smolastog" ili negativnog elektriciteta. Na taj način postavlja električnu teoriju dvaju fluida, koja je osporena kasnije u istom stoljeću teorijom jednog fluida, koju postavlja Benjamin Franklin.
Charles-Augustin de Coulomb je 1781. godine postavio zakon elektrostatskog privlačenja, koji je proizašao iz njegovog proučavanja zakona električnih odbijanja, kojeg je postavio englez Joseph Priestley. thumb|right|Talijanski fizičar [[Alessandro Volta pokazuje svoju električnu bateriju francuskom vladaru Napoleonu Bonaparti početkom 19. stoljeća.]] Krajem 18. stoljeća, talijanski liječnik i astronom Luigi Galvani svojim čuvenim eksperimentom sa žabljim kracima postavlja temelj elektrokemije. Svojim radom "De Viribus Electricitatis in Motu Musculari Commentarius" (latinski naziv za „O efektu elektriciteta na gibanje mišića“ ) 1791. godine uvodi pojam "nervo-električnih tvari" u biološke sustave. U svom radu, Galvani zaključuje da životinjsko tkivo sadrži do tada zanemarivanu životnu silu, koju je nazvao "životinjski elektricitet", a koja je odgovorna za aktivaciju živaca i mišića u kontaktu s metalom. Smatrao je da je ta nova sila još jedna vrsta elektriciteta pored '"prirodnog", kojeg proizvodi munja ili električna jegulja i "umjetnog"'' dobivenog trenjem (npr. statički elektricitet).
Arhimedov zakon
Način otkrića
mini|desno|Arhimedov mogući način dokazivanja čistoće zlata u kruni.
Postoji anegdota (prema Vitruviusu) koja govori kako je Arhimed otkrio da zlatna kruna, napravljena za kralja Hierona ll., nije od čistog zlata. Kada je zlatna kruna u obliku lovorovog vijenca napravljena, od Arhimeda je zatraženo da utvrdi je li kruna od čistog zlata ili je nečasni zlatar umiješao i srebro. Pri tom nije smio oštetiti krunu. Problem je bio kako odrediti volumen (obujam) krune pomoću kojeg bi se uz poznatu masu, odredila gustoća zlata. Rješenje je došlo za vrijeme kupanja. Primijetio je da se ulaskom u kadu podigla razina vode. Shvatio je da je to način kojim bi se mogao izračunati i obujam krune. Dijeljenjem mase krune s njenim obujmom izračunala bi se gustoća metala u kruni. Manja gustoća od gustoće zlata značilo bi da je zlatu dodano srebro. Našavši rješenje problema, bio je toliko uzbuđen da je, zaboravivši se obući, iz kade istrčao gol na ulicu, vičući Heureka! (grč. εὕρηκα!) - Našao sam!.
Elektrokemija
19. stoljeće
U prvom desetljeću 19. stoljeća, William Hyde Wollaston je napravio poboljšanja u galvanskom članku. Istraživanja elektrolize Humphry Davya dovela su do zaključka da je elektricitet koji nastaje u jednostavnim elektrolitičkim člancima rezultat kombinacije kemijskih međudjelovanja tvari suprotnog naboja. Ova istraživanja rezultirala su izolacijom natrija i kalija, te zemno-alkalijskih metala iz njihovih spojeva 1808. godine.
Armbouts-Cappel
Armbu Kapel je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Sever-Pa de Kale, u departmanu Sever.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 2.656, a gustina naseljenosti je iznosila 262 stanovnika/km².
Elektrokemija
19. stoljeće
Godine 1820. Hans Christian Ørsted otkriva magnetski efekt električne struje, što je ocijenjeno epohalnim otkrićem. André-Marie Ampère ponavlja Orstedov eksperiment i daje matematičku formulaciju magnetskog efekta. Godine 1821. estonsko-njemački fizičar Thomas Johann Seebeck je pokazao postojanje električnog potencijala u dodirnim točkama dvaju različitih metala kada među njima postoji razlika u toplini.
Njemački je znanstvenik Georg Ohm 1827. godine definirao Ohmov zakon u poznatoj knjizi "Die galvanische Kette, mathematisch bearbeitet" (Matematički ispitan električni krug) u kojem postavlja cjelovitu teoriju elektriciteta.
Eksperimenti Michael Faradaya doveli su 1832. godine do postavljanja dvaju elektrokemijskih zakona. Godine 1836. John Daniell otkriva jednostavni članak u kojemu se za proizvodnju elektriciteta trošio vodik. Daniell rješava i problem polarizacije, a njegova posljednja otkrića pokazuju da se amalgamiranjem cinka sa živom proizvodi jači napon. thumb|left|upright|Švedski kemičar Svante Arrhenius, portret iz 1880-tih godina.
William Grove stvara prvi gorivi članak 1839. godine. Godine 1846. Wilhelm Weber razvija elektrodinamometar, a 1868. Georges Leclanché patentira novi članak, koji će postati preteča prvih baterija za široku upotrebu, tzv. cink-ugljik članak.
Svante Arrhenius je 1884. godine objavio rad Recherches sur la conductibilité galvanique des électrolytes (Ispitivanja galvanske provodljivosti elektrolita). Zaključuje da se elektroliti otopljeni u vodi, u određenoj mjeri razlažu odnosno disociraju na suprotno nabijene, pozitivne i negativne ione.
Godine 1886. Paul Héroult i Charles M. Hall razvijaju Hall–Héroultov postupak dobivanja aluminija elektrolizom taline aluminijeva oksida, na osnovu zakona, koje je postavio Michael Faraday.
Friedrich Ostwald 1894. godine završava značajna ispitivanja vodljivosti i elektrolitske disocijacije organskih kiselina. thumb|right|upright|Njemački znanstvenik Walther Nernst, portret iz 1910-tih godina.
Walther Hermann Nernst godine 1888. razvija teoriju elektromotorne sile galvanskog članka, a 1889. godine dokazuje da se svojstva električne struje nastale u članku mogu upotrijebiti za računanje promjene slobodne energije kemijske reakcije članka. Izvodi jednadžbu poznatu kao Nernstova jednadžba, kojom je povezao napon članka i njegova svojstva.
Godine1898. Fritz Haber pokazuje da se u elektrolitičkim procesima s konstantnim naponom katode mogu dobiti točno određeni produkti. Iste je godine objasnio postupak redukcije nitrobenzena na katodi i postavio model za druge, slične redukcijske procese.
20. stoljeće
1902. godine osnovano je Elektrokemijsko društvo (The Electrochemical Society (ECS)).
1909. godine Robert Andrews Millikan počinje seriju eksperimenata s ciljem određivanja električnog naboja jednog elektrona.
Godine 1923. Johannes Nicolaus Brønsted i Martin Lowry objavljuju gotovo iste teorije o ponašanju kiselina i baza s elektrokemijskog aspekta. Arne Tiselius 1937. godine razvija prvu sofisticiranu aparaturu za elektroforezu i 1948. godine dobiva Nobelovu nagradu za svoj rad na elektroforezi proteina. Godinu kasnije, 1949., osnovano je Međunarodno elektrokemijsko društvo (The International Society of Electrochemistry (ISE)).
U razdoblju od 1960.–1970. Revaz Dogonadze sa svojim studentima razvija novu granu elektrokemije kvantnu elektrokemiju.
Marko Branica (1931-2004) radio je na Institutu “Ruđer Bošković” u Zagrebu, gdje je osnovao Laboratorij za fizikalno-kemijske separacije. Bavio se polarografijom i drugim elektrokemijskim metodama i brzo je postao svjestan mogućnosti primjene elektrokemije u okolišnoj kemiji. Tu ideju je ostvario kroz 250 publikacija fokusiranih na elektrokemijski pristup istraživanju kemije mora.
Redoks reakcije
U elektrokemijske procese spadaju dva tipa reakcija: redoks reakcije u kojima zbog spontanosti procesa dolazi do oslobađanja energije i stvaranja elektriciteta, te procesi u kojima električna struja stimulira kemijsku reakciju. U redoks reakciji dolazi do prijenosa elektrona, što ima za posljedicu promjene oksidacijskih stanja, odnosno električnog naboja atoma ili iona.
Oksidacija i redukcija
Reakcija u kojoj dolazi do oksidacije jedne i redukcije druge čestice naziva se redoks reakcija. Kao primjer redoks reakcije može se uzeti reakcija natrija i klora, u kojoj natrij daje elektron, pri čemu postiže oksidacijsko stanje +1. Klor prima elektron i postiže oksidacijsko stanje -1. Predznak ispred vrijednosti oksidacijskog stanja (pozitivno/negativno) odgovara vrsti električnog naboja svakog od iona. Elektrostatsko privlačenje različito nabijenih iona natrija i klora predstavlja ionsku vezu u kristalu natrijevog klorida.
Oksidacija predstavlja gubitak elektrona iz atoma ili molekule, a redukcija primanje elektrona. U slučajevima kada su atomi vezani kovalentnim vezama elektronski par je podijeljen između dva atoma. Negativno oksidacijsko stanje se tada pripisuje atomu koji ima veću vrijednost koeficijenta elektronegativnosti.
Atom, molekula ili ion koji gubi elektrone naziva se reducirajuće sredstvo ili reducens, a čestica koja prima elektrone oksidirajuće sredstvo ili oksidans. Oksidirajuće sredstvo se uvijek reducira, a reducirajuće sredstvo oksidira.
Kod reakcija u kojima sudjeluje kisik, vezanje kisika ukazuje na oksidaciju atoma ili molekule na koju se veže, pri čemu se kisik reducira. U slučaju organskih spojeva, kao npr. butan ili etanol, gubitak vodika ukazuje na oksidaciju molekule iz koje je vodik otišao (vodik je reduciran). Ovo je posljedica činjenice da vodik, prilikom cijepanja veze s drugim nemetalom, odnosi sa sobom jedan elektron. Obrnuto, gubitak kisika ili vezanje vodika na neku česticu predstavlja redukciju te čestice.
Izjednačavanje redoks reakcija
Elektrokemijske reakcije u vodenom mediju mogu se lakše razumjeti ako se izjednačavaju prema ionsko-elektronskoj metodi, gdje se prilikom izjednačavanja reakcija oksidacije i redukcije u polučlanku dodaju H+ ioni, OH– ioni, H2O i elektroni da bi se kompenzirale promjene oksidacijskog stanja.
Kiseli medij
U kiselom mediju se tijekom izjednačavanja ukupne reakcije dodaju H+ ioni i voda u polureakcije u članku.
Na primjer, kada mangan reagira s natrijevim bizmutatom.
Na kraju je ukupna reakcija izjednačena kada se izjednači broj elektrona u obje polureakcije u članku (oksidacije i redukcije), množenjem reakcije oksidacije s brojem elektrona, koji sudjeluju u reakciji redukcije (i obrnuto), te se nakon toga obje polureakcije zbroje.
Izjednačena reakcija
Bazični medij
U bazičnom mediju se dodaju OH– ioni i voda u polureakcije u članku da bi se izjednačila ukupna reakcija.
Na primjer, u reakciji kalijevog permanganata i natrijevog sulfita.
Izjednačena reakcija
Neutralni medij
Primjenjuje se ista metoda izjednačavanja ukupne reakcije kao i u kiselom mediju, na primjer za izjednačavanje potpunog izgaranja propana.
Kao i u kiselom i bazičnom mediju, ukupna reakcija se izjednačava množenjem obje polureakcije s brojem elektrona, koji sudjeluju u suprotnoj polureakciji i nakon toga se obje polureakcije zbroje.
Izjednačena reakcija
Elektrokemijski članak
Elektrokemijski članak je uređaj koji proizvodi električnu struju iz energije otpuštene spontanom redoks reakcijom. Ovoj vrsti članka pripadaju Galvanski ili Voltin članak, nazvani po znanstvenicima, Luigiju Galvaniju i Alessadru Volti, koji su tijekom 18. stoljeća provodili eksperimente o kemijskim reakcijama i električnoj struji.
Elektrokemijski članci sastoje se od dvije vodljive elektrode: anode na kojoj se odvija oksidacija i katode na kojoj se odvija redukcija. Između tih elektroda nalazi se otopina, elektrolit, unutar koje se ioni mogu slobodno kretati. Uvjet koji elektroda mora zadovoljavati da bi se koristila u elektrokemijskom članku je vodljivost. Iz tog razloga, kao elektroda se može koristiti bilo koji dovoljno vodljiv materijal. To su primjerice vodljivi metali, poluvodiči, grafit, te vodljivi polimeri.
Galvanski članak sastoji se od dviju različitih metalnih elektroda uronjenih u otopinu elektrolita. Na jednoj elektrodi, anodi, odvija se oksidacija dok se na drugoj, katodi, odvija redukcija. Metal s anode otpušta elektrone, tj. oksidira se, pri čemu iz oksidacijskog stanja 0 prelazi u pozitivno nabijeni ion. Na katodi, ioni metala koji se nalazi u otopini, primaju iste te elektrone i reduciraju se u oksidacijsko stanje 0 (u čvrsto stanje). Taj proces dobivanja metala u čvrstom stanju (oksidacijskog stanja 0), na katodi, naziva se elektrodepozicija. Važan preduvjet za odvijanje elektrodepozicije jest međusobna povezanost elektroda. Naime, da bi protok elektrona s anode na katodu bio moguć, one moraju biti međusobno povezane. Upravo taj protok elektrona jest zapravo električna struja koja se potom može koristiti za rad (npr. za paljenje motora, svjetla, itd.)
Galvanski članak čije su elektrode cink i bakar uronjene u otopine cinkovog sulfata (ZnSO4), tj. bakrovog sulfata (CuSO4), naziva se Daniellov članak. U Daniellovu članku anoda je metal cinka uronjen u otopinu ZnSO4 dok je katoda žica bakra uronjena u otopinu CuSO4. Na anodi se odvija oksidacija (cink gubi elektrone) pri čemu u otopini nastaju pozitivno nabijeni ioni cinka. Elektrone koje je cink otpustio primaju ioni bakra koji se pritom elektrodeponiraju na katodi. Polureakcije za Daniellov članak su:
Budući da se u ovoj vrsti članka protok elektrona, a time i proizvodnja električne struje odvijaju spontano, članak zapravo predstavlja jednostavnu bateriju. Primjenom određenog potencijala moguće je istu reakciju provesti u suprotnom smjeru. U tom slučaju doći će do elektrodepozicije metalnog cinka na anodi dok će ioni bakra nastati na katodi. Da bi se bilo koja od ovih reakcija mogla realizirati, neophodno je da otopine budu međusobno odvojene. U protivnome, ioni bakra direktno će reagirati sa cinkom:
Isto tako, da bi se zatvorio električni krug, otopine moraju biti povezane vodljivim medijem koji s jedne strane omogućuje protok iona između elektroda, dok s druge pak ne dozvoljava miješanje elektrolita. Taj uvjet moguće je zadovoljiti primjerice elektrolitnim mostom. Najjednostavniji oblik elektrolitnog mosta je U-cijev koja se sastoji od inertne otopine elektrolita (npr. KCl ili NH4NO3) čiji ioni ne reagiraju s drugim ionima iz otopine ili pak s elektrodama. Koristi li se u elektrolitnom mostu primjerice otopina KCl-a, tijekom odvijanja redoks reakcije (Jednadžba 1), elektroni će preko žice putovati od anode (Zn elektroda) do katode (Cu elektroda), kationi iz otopine (Zn2+, Cu2+ i K+) prema katodi, a anioni (SO42– i Cl–) prema anodi. Protok kationa i aniona odvije se preko solnog mosta. Bez njega bi došlo do nakupljanja pozitivnog naboja u anodnom dijelu, tj. negativnog naboja u katodnom dijelu što bi vrlo brzo onemogućilo rad članka.
Razlog protjecanja električne struje od anode prema katodi je u razlici njihovih električnih potencijala. Tu razliku moguće je mjeriti voltmetrom. Galvanski članak moguće je prikazati i shematski. Primjerice, shematski prikaz Daniellova članka, uz pretpostavku da koncentracije Zn2+ i Cu2+ iznose 1 mol dm−3 (1 M) je:
Prvo se piše reducirani oblik metala koji se oksidira na anodi (Zn). Vertikalna linija kojom je Zn (s) odvojen od oksidiranog oblika (Zn2+) predstavlja granicu faza (promjenu oksidacijskog stanja). Dvostruka vertikalna linija predstavlja elektrolitni most. Isto tako, oksidirani oblik metala koji se reducira na katodi (Cu2+) odvojen je drugom vertikalnom linijom od reduciranog oblika (Cu). Budući da su koncentracije elektrolita vrlo važne prilikom određivanja potencijala članka, one su također naznačene u shematskom prikazu.
Standardni elektrodni potencijal
Predviđanja potencijala članka mogu se napraviti uporabom tablica standardnih elektrodnih potencijala, koje su dostupne u literaturi. Potencijali dani u tim tablicama, određeni su u odnosu na standardnu vodikovu elektrodu (SVE), a njihove se vrijednosti odnose na polureakcije redukcije. Potencijal standardne vodikove elektrode se odnosi na slijedeću reakciju:
koja je također prikazana kao redukcijska reakcija, no to ne isključuje anodno ponašanje SVE, ovisno o oksidacijskom/redukcijskom potencijalu drugog sustava elektroda/elektrolit. Standardna vodikova elektroda predstavlja onu vodikovu elektrodu kojoj se plinoviti vodik dovodi pod tlakom od 1 bara u elektrolit, gdje je aktivitet H+ iona jednak 1. U elektrolit je uronjena elektroda od platinizirane platine.
Vrijednosti standardnih elektrodnih potencijala se, prema dogovoru, odnose na redukcijske potencijale. Ipak, redoks reakcije su reverzibilne i uloga određene elektrode u članku ovisi o relativnom redoks potencijalu i jedne i druge elektrode. Oksidacijski potencijal određene elektrode je negativna vrijednost redukcijskog potencijala. Standardni potencijal članka može biti određen razmatranjem standardnih elektrodnih potencijala obje elektrode (tzv. polureakcija članka). Manja vrijednost elektrodnog potencijala predstavlja anodu, odnosno reakciju oksidacije. Potencijal članka se računa kao suma redukcijskog potencijala katode i oksidacijskog potencijala anode.
Pri standardnim temperaturi, tlaku i aktivitetima iona, elektromotorna sila članka (mjerena multimetrom) iznosi 0,34 V. Kako je elektrodni potencijal SVE nula, bakar predstavlja katodu, a SVE anodu, pa je potencijal članka:
Odnosno, jednak je elektrodnom potencijalu redoks para Cu2+/Cu
Promjene stehiometrijskih koeficijenata izjednačene reakcije u članku, ne utječu na vrijednost E°red, jer standardni elektrodni potencijal predstavlja intenzivnu veličinu.
Spontanost odvijanja redoks reakcija
Tijekom rada galvanskog članka kemijska energija prelazi u električnu energiju. Količina pretvorene energije se matematički može izraziti kao umnožak elektromotorne sile članka i naboja, koji je prošao kroz vanjski strujni krug.
gdje je Ečlanka elektromotorna sila članka izražena u voltima (V) i Qtrans je umnožak struje članka izražene u amperima (A) i vremena rada članka izraženog u sekundama, što predstavlja količinu naboja izraženog u Coulombima (C). Qtrans se također može izračunati množenjem ukupnog broja izmijenjenih elektrona (izraženog u molovima) i Faradayeve konstante (F = 96485 C/mol).
Elektromotorna sila članka pri nultoj struji predstavlja maksimalnu moguću elektromotornu silu. Koristi se za računanje maksimalne električne energije, koja se može dobiti kemijskom reakcijom. Ova energija se često predstavlja kao električni rad i izražava se slijedećom jednadžbom:
gdje je rad definiran kao pozitivan, tj. rad koji se vrši nad sustavom.
Budući da Gibbsova energija predstavlja maksimalnu količinu rada, koja se može dobiti od sustava, vrijedi slijedeća relacija:
Kada članak ima pozitivan potencijal, promjena Gibbsove energije je negativna. Ovo je u skladu sa činjenicom da članak proizvodi električnu struju, koja teče od katode prema anodi kroz vanjski strujni krug. Ako se narine vanjski potencijal, struja će teći u obrnutom smjeru. U tom se slučaju, nad sustavom vrši rad, a proces koji se odvija naziva se elektroliza.