cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saving Private Ryan
Scene bitke
Neizbježno, neki povijesni događaji su izmišljeni radi priče i dramatike. 2. SS divizija "Das Reich", opisana je kao neprijatelj tijekom izmišljene bitke za Ramelle. 2. SS divizija uopće nije bila u Normandiji sve do srpnja, nego se kod Caena borila protiv Britanaca, sto milja istočno. Nadalje, mostovi na rijeci Merderet nisu bili cilj 101. padobranske postrojbe, nego 82. padobranske postrojbe. Konačno, mnogo se govorilo o raznim 'taktičkim greškama' njemačkih i američkih snaga u konačnoj bitci. Steven Spielberg odgovorio je kako je odlučio promijeniti poznate vojne taktike zbog dramskog efekta.
Zarada, kritike, nagrade
Film je dobro primljen od strane publike te je zaradio priznanja od kritike, osvojio je mnoštvo nagrada i ostvario veliku zaradu u kinima širom svijeta. Snimljen je u pravo vrijeme jer se publika sve više zanimala za Drugi svjetski rat; stari i novi filmovi, videoigre i romani o ratu uživali su veliku popularnost.
S druge strane, Arsen Oremović je prigovarao i filmu dao dva od četiri 'kritičarska prsta':
Održivost
Ljudska naselja
Konačno, stupanj ljudskog napretka prema održivosti ovisit će u velikoj mjeri na socijalnim pokretima koji utječu na izbore zajednice i izgrađeni okoliš. Ekomunicipiji primjer su takvog pokreta. Ekomunicipiji uzimaju sustavni pristup zasnovan na principima održivosti. Ekomunicipijski pokret je participatoran, tj. uključuje članove zajednice u pristupu od dna do vrha. U Švedskoj više od 70 gradova – 25 posto od svih municipija u zemlji – prihvatilo je zajednički skup "principa održivosti" i implementiralo ih sustavno kroz svoje municipijske operacije. U Sjedinjenim Državama danas postoji dvanaest ekomunicipija, a Američko udruženje za planiranje prihvatilo je ciljeve održivosti zasnovane na istim principima.
Ljudski odnos prema prirodi
Prema Murrayu Bookchinu ideja da ljudi moraju dominirati prirodom uobičajena je za hijerarhijska društva. Bookchin tvrdi kako kapitalizam i tržišni odnosi, ako nisu pod nadzorom, imaju kapacitet reduciranja planeta na goli resurs koji se treba iskoristiti. Priroda se stoga tretira kao udobnost: "Pljačkanje ljudskog duha koje uzrokuje tržište usporedivo je s pljačkanjem Zemlje koju uzrokuje kapital." Bookchin je još temeljitije tvrdio da je većina aktivnosti koja konzumira energiju i uništava okoliš besmislena zbog toga što pridonose malo kvaliteti života i blagostanju. Funkcija rada je legitimizirati ili čak stvoriti hijerarhiju. Zbog ovog razloga razumijevanje transformacije organskih društava u hijerarhijska jest presudno za pronalazak načina za napredak.
Socijalna ekologija koju je utemeljio Bookchin zasnovana je na uvjerenju da gotovo svi sadašnji ekološki problemi čovječanstva izviru iz duboko ukorijenjenih socijalnih problema. Dok većina autora nastavlja kako su naši ekološki problemi riješivi pomoću implementacije preporuka koje proizlaze iz fizičkih, bioloških, ekonomskih i drugih studija, Bookchinova tvrdnja govori kako se ovi problemi mogu riješiti jedino razumijevanjem socijalnih procesa koji se nalaze u njihovoj podlozi i intervencijom u te procese primjenom koncepata i metoda društvenih znanosti.
Dubinska ekologija uspostavlja principe za blagostanje čitavog života na Zemlji, bogatstva i raznolikosti životnih oblika. To je jedino kompatibilno sa znatnim padom ljudske populacije i krajem ljudskog uplitanja u neljudski svijet. Kako bi se to postiglo, dubinski ekolozi zagovaraju politiku za osnovne ekonomske, tehnološke i ideološke strukture koje će usavršiti kvalitetu života umjesto da to učine sa standardom življenja. Oni koji se obvežu na te principe dužni su da se uradi nužna promjena.
Tranzicija
right|150px|thumb|alt=Picture showing smoke from chimneys and wind turbines indicating old and new human uses of the atmosphere|Stari i novi pristup ljudskoj uporabi atmosfere Zemlja ima konačan kapacitet za osiguranje resursa i apsorpciju otpada, a ljudska potražnja već je prekoračila taj kapacitet. Trenutačni životni stilovi u razvijenom svijetu, a za kojim uzdišu mnogi narodi svijeta u razvoju, počivaju na iscrpljujućem prirodnom kapitalu i neodrživi su. Ujedinjene nacije su izjavile u Milenijskoj deklaraciji kako se "trenutačni neodrživi obrasci proizvodnje i potrošnje moraju promijeniti." Težina informacije i znanstvenog dokaza često je nedostatna za proizvodnju nužne socijalne promjene, posebice ako ta promjena povlači za sobom iseljavanje ljudi iz njihovih komfornih zona. Uzrok tome može biti visokosustavni otpor promjeni.
Na globalnoj razini pojailo se nekoliko ključnih principa u vođenju napora za održivošću:
Postoji bogatstvo savjeta dostupnih pojedincima čija je želja redukcija njihova osobna utjecaja na okoliš kroz malene, jeftine i lako postignute korake. No tranzicija potrebna za redukciju globalne ljudske potrošnje na održive granice uključuje mnogo veće promjene na svim razinama i u kontekstima društva. Ujedinjene nacije prepoznale su centralnu ulogu edukacije, te proglasili desetljeće edukacije za održivi razvoj od 2005. - 2014. čiji je cilj "izazvati sve nas na usvajanje novih ponašanja i praksi radi osiguranja naše budućnosti." Svjetski fond za prirodu predlaže strategiju za održivost koja ide izvan granica edukacije kako bi se izravno prionulo temeljitim individualističkim i materijalističkim društvenim vrijednostima te ojačalo ljudske veze s prirodnim svijetom. Razina promjene potrebne za osiguravanjem kapaciteta za podržavanje života na Zemlji postavlja nove izazove za zajednicu i političke strukture.
Der Bienenstaat
Der Bienenstaat je njemački kratki dokumentarni film snimljen 1938. u režiji Wolframa Junghansa i Ulricha K. T. Schultza. Na venecijanskoj Mostri je dobio nagradu za najbolji obrazovni ili naučni film.
HNK Hajduk Split - sezona 1947./48.
U sezoni 1947./48. Hajduk je osvojio drugo mjesto u Prvoj saveznoj ligi, dok je u prvom izdanju Kupa maršala Tita, igranom za 1947., ispao u osmini završnice. Trener momčadi je bio Ljubomir Benčić.
Champs-de-Losque
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 205 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 22 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 9,31 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 15 metara (maksimalnoj 35 m, a minimalnoj 0 m).
Oswego, Kansas
Osvigo je grad u američkoj saveznoj državi Kanzas.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.829, što je 217 (-10,6 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Douhet (Primorski Šarant)
Due je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Poatu-Šarant, u departmanu Primorski Šarant koja pripada prefekturi Sent.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 636 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 35 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 18,35 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 64 metara (maksimalnoj 81 m, a minimalnoj 12 m).
Popis KUD-ova (Hrvatska)
Ovo je popis kulturno-umjetničkih društava (KUD-ova) iz Hrvatske i hrvatskih KUD-ova iz drugih zemalja
OKUD
danas: "ZAGREBAČKI FOLKLORNI ANSAMBL dr. Ivana Ivančana"/Zagreb
Sulejman Tihić
Sulejman Tihić (Bosanski Šamac, 26. 11. 1951-25. 9. 2014) bio je bosanskohercegovački političar.
Morbiditet
Morbiditet je u demografskom smislu, apsolutni ili relativni broj oboljenja u određenoj grupi za određeni period. Na osnovu toga moguće je pratiti tok određenih pojava kao što je na primer smrtnost dece, dužina trajanja života i sl.
Sulejman Tihić
Tihić je za člana Predsjedništva Bosne i Hercegovine iz redova bošnjačkog naroda izabran na općim izborima u oktobru 2002, a Haris Silajdžić zamijenio ga je u oktobru 2006.
Na Sveučilištu u Sarajevu diplomirao je pravo. U rodnom Bosanskom Šamcu radio je kao sudija, javni tužilac i odvjetnik. Jedan je od utemeljitelja SDA. Tokom rata bio je zatočen u srpskim koncentracijskim logorima u Bosanskom Šamcu, Brčkom, Bijeljini, Batajnici i Sremskoj Mitrovici. U periodu od 1994. do 1996. radio je ambasadi Bosne i Hercegovine u Njemačkoj. Nakon toga, sve do 1999. savjetnik je u Ministarstvu vanjskih poslova. Od 1996. do 2000. zastupnik je u parlamentu Republike Srpske, a od 2000. do 2002. je na mjestu podpredsjednika.
Oktobra 2001. godine na kongresu SDA izabran je za predsjednika. U maju 2005. također je izabran za predsjednika, za mandatni period 2005.-2009.
5. 10. 2002. na općim izborima izabran je za člana Predsjedništva Bosne i Hercegovine iz redova bošnjačkog naroda. 28. listopada 2002. stupio je na dužnost na konstituirajućoj sjednici trećeg saziva Predsjedništva Bosne i Hercegovine.
Villa Roseto, Chieti
Villa Roseto je naselje u Italiji u provinciji Chieti, u regiji Abruzzo.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 13 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 756 m.
Koprinol
Koprinol je organsko jedinjenje, koje sadrži 15 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 234,334 Da.
Vasilije Veinović
Vasilije (Veinović; Podgorje, 23. mart/4. april 1928 — Manastir Mileševa, 13/26. jul 1997) bio je episkop Srpske pravoslavne crkve.
Život
Na tom položaju je ostao do 1991. godine, kada je izabran za episkopa australijsko-novozelandskog SSPC, potonje Novogračaničke mitropolije. Nakon prevazilaženja raskola u Srpskoj pravoslavnoj crkvi i stupanja u evharistijsko jedinstvo, Sveti arhijerejski sabor 1994. godine, bira episkopa Vasilija za drugog episkopa novoobnovljene Eparhije mileševske, gde je ostao sve do svoje smrti.
Umro je na praznik Svetog blagovesnika Arhangela Gavrila, 26. jula 1997. godine, te ga je sahranio patrijarh srpski Pavle, uz sasluženje 12 episkopa, mnoštva sveštenstva i vernika 29. jula 1997. godine, u manastiru Mileševi.
Armonie pucciniane
Armonie pucciniane je italijanski kratki film snimljen 1938. u režiji Giorgia Ferronija. Inspiriran je muzikom Giacoma Puccinija. Dobio je nagradu za kratki film na venecijanskoj Mostri.
Absie
Absi je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Poatu-Šarant, u departmanu De Sevr koja pripada prefekturi Partne.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 1 096 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 84 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 13,02 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 259 metara (maksimalnoj 256 m, a minimalnoj 168 m).
Borislav Paravac
Borislav Boro Paravac je srpski političar iz Bosne i Hercegovine, koji je služio kao član Predsjedništva Bosne i Hercegovine od 2003. do 2006.
Paravac je rođen 18. 2. 1943. u Kostajnici, općina Doboj. Diplomirao je na ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu 1966. godine. Od 1990. do 2000. bio je predsjednik općine Doboj i član Narodne Skupštine Republike Srpske.
Na izborima 2002. godine izabran je za poslanika u Predstavničkom domu Bosne i Hercegovine, gdje je bio i prvi zamjenik predsjedavajućeg Predstavničkog doma Bosne i Hercegovine. Jedanaestog aprila 2003. godine izabran je za člana Predsjedništva Bosne i Hercegovine. Paravac je član Saveza računovođa i revizora Republike Srpske. Posjeduje certifikat ovlaštenog računovođe i certifikat ovlaštenog revizora za finansijske izvještaje. Pasivno govori francuski jezik. Oženjen je Dragicom Paravac (poljoprivredni tehničar), i ima dvoje punoljetne djece. Sa porodicom živi u Kostajnici, općina Doboj.
Trepljari
Trepljari ili trepetljikaši (Ciliophora, Ciliata) su grupa protista, do sada svrstavana u praživotinje (Protozoa, protozoa), usled njihovog striktno heterotrofnog načina ishrane. Opisano je oko 8000 vrsta, koje naseljavaju slatke i slane vode, kao i vlažna zemljišta. Među njima ima slobodnoživećih, ali i dosta parazita beskičmenjaka i kičmenjaka (pa i čoveka). Telo im je pokriveno mnogobrojnim lokomotornim organelama cilijama (trepljama, otuda i ime grupi). Razmnožavaju se bespolno binarnom fisijom (poprečnom deobom), ili pupljenjem, a polno konjugacijom i autogamijom.
Građa
Ciliophora imaju najsloženiju građu tela među protistama, koja se ogleda u stalnom obliku tela i postojanom položaju organela u ćeliji, (kod njih se formiraju ćelijska usta, cytostom, ćelijsko ždrelo, cytopharynx i ćelijski anus, cytopyg). Lokacija kontraktilnih vakuola je takođe stalna, a njihovo punjenje i pražnjenje je sinhronizovano, naizmenično. Telo može biti simetrično ili asimetrično.
U prednjem delu tela mnogih vrsta se diferenciraju peristomalno polje, vestibulum, citostom i sistem membranela. U najprostijem obliku membranele su građene od 2 do 3 niza zbijenih cilija sa jedne strane citostoma. Pored njih postoji sa druge strane citostoma niz slepljenih cilija koje formiraju undulentnu membranu. Membranele i undulentne membrane oko citostoma formiraju takozvanu adoralnu zonu membranela, čija je primarna funkcija usmeravanje hrane prema citostomu, a jedna od sekundarnih kretanje. Peristomalno polje, vestibulum i citostom su različito strukturirani delovi i njihove karakteristike su taksonomski značajne. Cilije imaju važnu funkciju i u recepciji draži. Kod nekih trepljara cilije se grupišu u pramenove i formiraju cire (cirri) kojima se takođe izvodi kretanje „hodanjem“.
Castiglione, Verbano-Cusio-Ossola
Castiglione je naselje u Italiji u provinciji Verbano-Cusio-Ossola, u regiji Piemonte.
Trepljari
Građa
Ćelijska membrana kod trepljara je postojana i složeno strukturirana. Iznad membrane kod Tintinnida i nekih Hypotricha nalazi se troslojna membrana nežive prirode, perilema, nepoznate funkcije. Perilema se kod nekih trepljara nalazi samo duž cilija. Plazmalema trepljara je građena od spoljašnje i unutrašnje alveolarne membrane. Između njih se nalaze pravilno raspoređeni alveolarni meškovi (alveole). Alveole su napunjene proteinima ili polisaharidima. Alveolarna tečnost ima potpornu funkciju, a ima podataka da imaju i funkciju u regulisanju ravnoteže kalcijuma.
Alveolarne membrane čine pelikulu. Ispod nje se nalazi proteinski sloj epiplazma sa nepoznatom funkcijom, po nekim mišljenjima potpornom. Epiplazma je različito diferencirana. Pelikula sa alveolama, epiplazmom i delom citoplazme ispod nje čini površinski deo tela trepljara koji se označava kao korteks, odnosno ektoplazma. U korteksu se nalaze različite strukture. Oko osnova cilija se nalaze udubljenja plazmaleme. Dublje u kortikalnom delu se nalaze bazalna telašca cilija, koja se sastoje iz tri različite strukture: kinetodezmalnih fibrila, transverzalnih mikroubula i postcilijarnih mikrotubula. Kod nekih Ciliophora u ektoplazmi se nalaze različiti ekstruzomi: štapićaste trihociste koje se u samoodbrani izbacuju iz citoplazmatičnih meškova kroz ćelijsku membranu, kao i toksiciste koje se izbacuju prilikom hvatanja plena. U ektoplazmi se nalaze i kontraktilne vakuole, kao i brojne mitohondrije.
Endoplazma je znatno obimniji deo citoplazme i u stalnom je pokretu. U njoj se nalaze makro i mikronukleus, hranljive vakuole i druge organele. Mikronukleusi ili generativna jedra su sitni. Učestvuju u procesima razmnožavanja i može ih biti jedan ili više. Imaju diploidan broj hromozoma. Makronukleusi su krupna jedra i sa velikim sadržajem DNK. Ima ih najčešće jedan, dva ili više (kod nekih i preko stotinu). Do skoro se smatralo da je njihova funkcija isključivo regulacija metabolizma ćelije. Novija istraživanja ukazuju na to, da i makronukleusi učestvuju u polnom procesu.
Hranljive vakuole su brojne u endoplazmi, a formiraju se u citofarinksu fuzijom endocitotskih vakuola sa lizozomima. Formirane hranljive vakuole se kreću po citoplazmi, pri čemu se iz njih izvlače svarene materije, a nesvareni ostatak se izbacuje u predelu citopiga. Za većinu trepljara karakteristično je selektivno uzimanje hrane.
Klasifikacija
Phylum Ciliophora
Citostom
mini|desno|200px|Shema ćelije trepljara, sa označenim citostomom (7) Citostom ili ćelijska usta su deo ćelije pojedinih protista (protozoa) specijalizovan za fagocitozu (unošenje hrane). Oblik citostoma je nalik brazdi, pukotini ili levku na površini ćelije. Citostom se sastoji od dela ćelijske membrane, poduprtog sa unutrašnje strane odgovarajućim citoskeletnim strukturama, mikrotubulama. Hranljive materije koje se zahvate citostomom bivaju okružene membranom, i putuju dublje u citoplazmu u vidu vakuola/fagozoma.
Citostom je karakteristika ćelija malog broja grupa protista — nalazi se kod trepljara (Ciliopora), Bicosoecida, kao i pojedinih pripadnika grupe Excavata.
Šef vlade
Šef vlade je izraz kojim se označavaju funkcionari koji se nalaze na čelu ili operativno vode izvršnu vlast u nekoj državi. Oni najčešće rukovode tijelom koje se naziva vlada ili kabinet. Za šefa vlade se često koriste posebne titule kao što su premijer, prvi ministar, glavni ministar, kancelar i sl.
Ovisno o političkom uređenju, šef vlade može, ali ne mora biti istovremeno i šef države. Ukoliko su šef države i šef vlade predstavljaju jednu te istu funkciju, onda je najčešće riječ o predsjedničkom sistemu u republikama.
Mnogo češći slučaj je da šef vlade ima odvojenu funkciju i ovlasti od šefa države. Šefa vlade može imenovati šef države, odnosno izabrati parlament. U potonjem slučaju se govori o parlamentarnom sistemu. Ovlasti šefa države u odnosu na šefa vlade; tamo gdje su one u republikama izjednačene, govori se o polupredsjedničkom sistemu.
GNRHR
GNRHR, Gonadotropin-oslobađajući hormonski receptor je protein koji je kod ljudi kodiran GNRHR genom.
Opština Dojran
Opština Dojran  (makedonski: Општина Дојран) je jedna od 84 opština Republike Makedonije koja se prostire na jugo-istoku Republike Makedonije.
Upravno sjedište ove opštine je grad Star Dojran .
Geografske karakteristike
Opština Dojran graniči sa opštinama: Bogdanci na zapadu, te sa opštinama Valandovo na sjeveru, te državom Grčkom na jugo - istoku.
Ukupna površina Opštine Dojran  je 129,16 km².
Stanovništvo
Opština Dojran  ima 3 426 stanovnika.
Po zadnjem popisu stanovnika iz 2002 nacionalni sastav stanovnika u opštini bio je slijedeći;.
Naselja u Opštini Dojran
Ukupni broj naselja u opštini je 13, od toga je 12 sela i jedan gradić Star Dojran.
Antiagregacijski lek
Izbor antitrombotičkog leka
Postoje naučni izveštaji koji navode da niske doze aspirina povećavaju rizik od većeg krvarenja dva puta u poređenju sa placebom. Međutim, godišnja učestalost većeg krvarenja usred upotrebe niskih doza aspirina je umerena, samo 1.3 pacijenta po hiljadu više nego što je zabeleženo za tretman placebom. Lečenje grupe od oko 800 pacijenata godišnje sa niskom dozom aspirina za kardiovaskularne profilakse proizvodi samo jednu dodatnu epizodu većeg krvarenja.
Antitrombotski lekovi
Najvažniji antitrombotski lekovi su:
Acetilsalicilna kiselina (Aspirin) kao antiagregacijski lek
Najvažniji i najviše upotrebljavani lek među antitrombocitima je acetilsalicilna kiselina. Ona jedina među salicilatima inhibira agregaciju trombocita i to u malim dozama od 100 i 300mg. Ona to čini tako što inhibira biosintezu tromboksana, jednog člana iz serije prostaglandina. Ona istovremeno inhibira i sintezu prostaciklina i prostaglandina E2, kao i oksigenazu ireverzibilno, tako da efekat traje do smrti trombocita (osam dana).
Indikacije: Antiagregacijsko dejstvo acetilsalicilne kiseline koristi se u terapiji nestabilne angine pektoris (može se kombinovati sa klopidogrelom), akutnog infarkta miokarda, u sekundarnoj prevenciji infarkta miokarda - npr. posle većih hirurških zahvata, kod bolesnika sa aortokoronarnom zaobilaznicom, koronarna angioplastika sa i bez stenta (može se dodati Abciksimab), prevencija insulta posle tranzitornog ishemičnog ataka, u Cerebrovaskularnoj bolesti prevencija insulta (može se kombinovati sa dipiridamolom), Fibrilacija pretkomora.
Centerville, South Dakota
Sentervil je grad u američkoj saveznoj državi Južna Dakota.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 882, što je 28 (-3,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Opština Gjorče Petrov
Općina Gjorče Petrov (makedonski: Општина Ѓорче Петров) je jedna od 10 općina koje formiraju glavni grad Republike Makedonije Skoplje.
Geografske karakteristike
Općina Đorče Petrov graniči sa općinama: državom Kosovo na sjeveru.
Stanovništvo
Po posljednjem službenom popisu iz 2002. općina Đorče Petrov imala je 41.634 stanovnika čiji je nacionalni sastav bio:
Rewey, Wisconsin
je grad u američkoj saveznoj državi Viskonsin.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 292, što je 19 (-6,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Opština Gevgelija
Opština Gevgelija [~ d͡ʑeʋd͡ʑělija] (makedonski: Општина Гевгелија) je jedna od 84 opština Republike Makedonije koja se prostire na jugu Republike Makedonije.
Upravno sjedište ove opštine je grad Gevgelija.
Geografske karakteristike
Opština Gevgelija leži u jugozapadnom dijelu Gevgelijsko - valandovske kotline, u dolini rijeke Vardar. Zapad opštine tvore padine planine Kožuv.
Opština Gevgelija graniči s Grčkom na jugu, te s Opštinom Valandovo na sjeveru, s Opštinom Bogdanci na istoku, s Opštinom Kavadarci na zapadu, te s Opštinom Demir Kapija na sjeverozapadu.
Ukupna površina Opštine Gevgelija je 483,43 km².
Stanovništvo
Opština Gevgelija  ima 22 988 stanovnika. Po zadnjem popisu stanovnika iz 2002 nacionalni sastav stanovnika u opštini bio je slijedeći;
Lacuna, Belluno
Lacuna je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 50 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 982 m.
Galaninski receptor 3
Galaninski receptor 3 (GAL3) je G protein spregnuti receptor kodiran genom.
Petar Požar
Petar Požar (Borovo Naselje kraj Vukovara, 28.1. 1944. - Split, 23.6. 2005) je bio hrvatski novinar, publicist i nakladnik. Novinarstvom se bavio od 1966. godine.
Poslovne pozicije
Bio je glavni urednik Pravnika; zatim 1968. i 1969. godine urednik i glavnik urednik Studentskog lista; potom urednik Komunista od 1970. do 1972. pa ponovno 1974. i 1975; zamjenik glavnog urednika Slobodne Dalmacije i odgovorni urednik CAK-a 1973; direktor i glavnik urednik Glasa Slavonije 1976. i 1977. i odgovorni urednik Dosjea XX. stoljeća; potom glavni urednik Delegatskog vodiča općine Centar; pa urednik ILGI-a i časopisa Građevinar; rukovoditelj nakladne djelatnosti Informatora i glavni urednik Logosa, a do umirovljenja 2000. komentator Glasa Slavonije. Surađivao je u Privrednom vjesniku,  Zanatskom listu, Startu, Focusu, Vjesniku, Areni, Trnju, Ekspres Politici, Dugi, Reporteru, Novim baranjskim novinama, Telefaxu B (Beli Manastir), Slavonskom magazinu, Zrcalu i drugima.
Objavljivanje i pseudonimi
Objavljivao je povijesne feljtone, turističke vodiče, prijevode, rječnike... Pisao je pod raznim pseudoninima, a najčešće kao Sergije Luca, Irfan Kojič, Stipe Matić.
Champrepus
Šanprepi je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Donja Normandija, u departmanu Manš koja pripada prefekturi Sen Lo.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 237 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 25 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 9,12 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 120 metara (maksimalnoj 156 m, a minimalnoj 57 m).
Autostrada del Sole, Frosinone
Autostrada del Sole je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 48 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 118 m.
Koprostanol
Koprostanol je organsko jedinjenje, koje sadrži 27 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 388,669 Da.
Benet
Benet se može odnositi na
Alat
mini|desno|250px|Moderna kutija s alatom mini|desno|250px|Prethistorijski alati stari oko 10 000 godina, nađeni u pećini Les Combarelles ([[Francuska)]] 250px|desno|mini|Mikrometarski vijak za vanjska i unutarnja mjerenja, te dubinomjer
Alat  je pomagalo s kojim ručno ili na stroju obrađujemo materijal. S njim se radi lakše, brže i točnije.Omogućuje izradu vrlo složenih proizvoda. Alati su mnogobrojni i raznovrsni. Mogu biti jednostavni, ali i vrlo složeni i s vlastitim pogonom. Alati u izravnom dodiru obrađuju materijal, bilo odvajanjem čestica (nož, sjekira, turpija, glodalo, svrdlo, ručna pila, ručna blanja) ili bez odvajanja čestica (čekić, kliješta, odvijač).
Podjela alata
Primjena i razvoj alata usporedno su vezani uz razvoj ljudskog društva i civilizacije. Osnovni cilj je bio olakšati i ubrzati rad. Poseban zamah u razvoju alata uzrokovan je masovnom proizvodnjom različitih uređaja i opreme (npr: automobila), gdje se zahtjeva što kraće vrijeme pripreme i proizvodnje, kako bi se smanjili troškovi poslovanja. Današnje alate nazivamo pomoćnim priborom ili mehanizmima u procesu izrade proizvoda i njegove kontrole. Mogu se podijeliti, odnosno razvrstati po različitim kriterijima.
Podjela alata prema djelatnosti
Prema djelatnosti se alati mogu podijeliti na alate:
Podjela alata u strojarstvu
Opća podjela alata strojarske struke:
Podjela alata prema načinu korištenja i nabave
Prema načinu korištenja i nabave alat se može podijeliti na:
Orora
Orora se može odnositi na
Mara Matočec
Mara Matočec (Đelekovec, 9. rujna 1886. – Korija, 8. svibnja 1967.) bila je seljačka spisateljica, pjesnikinja, dramatičarka i političarka. Svoja književna djela pisala je sve do smrti, a djelovala je unutar Hrvatske seljačke stranke i Seljačke sloge kao članica Glavnoga odbora HSS-a te članica Glavnoga odbora Seljačke sloge.
U Hrvatskoj je poznata kao spisateljica i političarka u Seljačkom pokretu braće Radić i veliki zagovornik emancipacije.
Osobni podaci i obitelj
Mara Matočec, prva seljačka književnica i političarka u Seljačkom pokretu braće Radić, rođena je 9. rujna 1886. u Đelekovcu kod Koprivnice. Bila je kćer jedinica majke Mare r. Vrbančić te oca Luke Jendrašića. U ranoj mladosti s roditeljima se seli u Đurđevac. Sa sedamnaest godina udaje za Stjepana Matočeca, kolara i pravoužitnika đurđevačke imovne općine. Mara je imala četvero djece: Ignacija, koji stradava vrlo mlad od posljedica groma; Josipa, Valenta i kćer Maricu. Marica Šabarić r. Matočec u vrlo mladoj dobi ostaje trudna te rađa kćer Rozaliju, a nešto kasnije Marica naglo umire zbog bolesti žučnog kamenca.
Prvi poznati koraci u politici i spisateljstvu Mare Matočec
Potaknuta odlaskom svoga supruga u rat, tugom i boli da se vjerojatno više nikada neće vratiti, pokreće u Mari energiju za stvaranje pjesme posvećene svom suprugu. Napisala ju je neposredno nakon mobilizacije njena supruga i nazvala ju Sibiriji. U to vrijeme list koji je obavještavao i obrazovao hrvatskoga seljaka pod dominacijom Hrvatske pučke seljačke stranke bio je Dom. List je objavio je natječaj za pisanje radova od strane seljaka. Naime, listovo puno ime bilo je „Dom – list hrvatskom seljaku za razogor i nauk“, a njegov glavni urednik bio je dr. Antun Radić. Mara se je uključila u natječaj poslavši pjesmu Sibiriji. Pjesma je bila ubljavljena u „Domu“ već u siječnju 1915. godine i to je Marina prva objavljena pjesma. Imala je tematiku rata, vojnika i Sibirije, a možemo ju nazvati i tužaljkom. Pobudila je veliku opću pozornost te od onda Maru Matočec sa svih strana počinju poticati da nastavi pisati i objavljivati dalje. Tada joj je bilo trideset godina i već je počinjala dobivati prve izravne kontakte s braćom Radić. Dr. Antun Radić počinje utjecati na nju da prosvjećuje selo i prikuplja narodno blago sela. Nagovara ju da piše i dalje, da pokazuje kako su talentirani hrvatski seljaci, da njihova kultura nije posuđena nego da je to njihova prava misao. Želio je da Mara pisanjem i objavljivanjem pomogne u promicanju hrvatskoga seljačkoga stvaralaštva osobito kao žena i majka. Stjepan Radić je utjecao na njezinu političku usmjerenost i mišljenjâ, što je ona i kod Antuna i kod Stjepana u potpunosti prihvaćala i gradila svoju političku karijeru na učenjima braće Radić.
Početkom 1919. godine Mara Matočec primljena je u članstvo Glavnoga odbora HPSS-a. Bila je to velika čast na ponos domovine, seljačkog pokreta i ženama u politici jer je Glavni odbor najviše stranačko tijelo. Tada su u Glavnom odboru bili dr. Rudolf Horvat, dr. Đuro Basariček, Josip Predavec, Stjepan Uroić, Tomo Jalžabetić, dr. Vladko Maček i predsjednik HPSS-a Stjepan Radić.
Prvi javni nastup Mare Matočec
U Domu 24. prosinca 1918. godine bilo je objavljeno da će se održati izvanredna glavna skupština HPSS-a 3. veljače 1919. godine u zagrebačkoj Streljani na kojoj će se prosvjedovati protiv centralizma. Na skupštinu su uz ulaznice mogli doći samo članovi Glavnog odbora, a bez ulaznice gosti predsjednika Stjepana Radića te pristaše HPSS-a. Na skupštini je bilo ukupno 6 832 uzvanika.
Skupštinu je otvorio Stjepan Radić. U početku svoga govora spominje da su svi očekivali da će hrvatski narod od ujedinjenja osloboditi Rusija. Zatim nadovezuje kako je narod za republikanstvo, a ne militarizam Kraljevstva SHS. Ističe da je republika država bez žandarske sile. Napominje skoro rušenje hrvatske domovine, a da je hrvatski seljački narod spreman stati tomu kao 4/5 hrvatskog stanovništa. Ponovno govori o svojoj idejama federativne republike Srba, Hrvata, Slovenaca i Bugara. Želi osloboditi ženu i dati joj jednaka prava kao i muškarcima i prepustiti vlast narodu i pravo odlučivanja u svojoj domovini. Nakon predsjednika, riječ je uzeo dr. Rudolf Horvat. Napominje da sve što je hrvatski narod gradio godinama, sada nestaje. Smatra da se gospoda boje da seljak ne bi postao razbojnik i boljševik, a seljacima je u duši čovjekoljublje i mir. Ističe da nam Srbin može biti samo brat, a ne gospodar. Na kraju govora izriče da do sada ništa nije zatrlo hrvatski narod, pa nas neće niti batine.
Na govornicu stupa dr. Đuro Basariček. On prikazuje prisutnima propadanje hrvatskoga naroda pod austro-ugarskom vlašću. Predočava tablice o imovinskom stanju seljaka i navodi da 209 posjednika u Hrvatskoj drži u svojim rukama 22% zemljišta. Kako bi se to spriječilo, preporuča vraćanje staroga zadružnog prava. Poslije Rudolfa Horvata riječ uzima Mara Matočec. U početku govora Mara je isticala težak položaj žena u domovini, osobito kod današnjeg nasljednog prava nakon smrti muža. Želi da žene imaju pravo glasa i potiče u svojim krugovima emancipaciju.
Nakon Mare, na govornici su još bili Josip Predavec, dr. Vladko Maček, Stjepan Uroić, Tomo Jalžabetić i na kraju je skupštinu zatvorio Stjepan Radić. Nedugo nakon toga, stvrstala se povorka svih okupljenih na skupštini do Jelačićevog spomenika, a ondje je Radić održao govor o slobodi čovječanstva.
Događanja u Hrvatskoj (republikanskoj) seljačkoj stranci do atentata u Narodnoj skupštini
Mara Matočec je držala govor na skupštini u Koprivnici na Zrinskom trgu 7. ožujka 1920. godine. Tamo je bilo oko tri tisuće seljaka, što potrđuje da je Koprivnica seljačko mjesto. Ondje je i izabran novi gradonačelnik Ivan Kraljić. Govornici su se obraćali s balkona Gradske viječnice, a među njima bio je gradonačelnik Kraljić, dr. Rudolf Horvat i Mara Matočec. Skupština se je održala zbog prihvaćanja rezolucije kojom se zatjevao pravilan omjer zamjene krune u dinar, pripojenje hrvatskih krajeva koje su okupirali Talijani, služenje vojske u matičnoj zemlji, vođenje politike mira i da se seljačko te radno pravo može provesti samo u neutralnoj seljačkoj republici. Mara Matočec uključuje se u izbornu kampanju na izborima 28. studenoga 1920. godine kao član Glavnog odbora Hrvatske republikanske seljačke stranke tako što piše svoju prvu poznatu budnicu Ustaj, seljački rode u Đurđevcu, 8. listopada 1920. g. Nju objavljuje na naslovnoj stranici Slobodnog doma, 20. listopada 1920. godine, lista Stjepana Radića.
Koprivnica je 8. svibnja 1921. godine, prema riječima Mare Matočec, tada imala jednu veliku svečanost nikada do sada – veliku Radićevu skupštinu. Najveću zaslugu za organizaciju skupštine imao je gradonačelnik Koprivnice Ivan Kraljić, ali uvelike je pomogao i seljački narod. Gosti skupštine bili su predsjednik Stjepan Radić, njegova supruga Marija Radić i gospođa po prezimenu Barić. Svi oni bili su dočekani banderijama, pjevačkim društvima, cvijećem, vijencima i raznim zelenilom. Stjepan je Radić prvi stupio za govornicu. Nakon svojih prvih riječi, okreće se prema Mari Matočec i kaže: „Daj Maro i ti održi jedan govor ovim dragim seljačkim sestrama! Onako po domaći!“ Mara Matočec je bila spremna održati govor, ali u taj trenutak oglasi se narodni zastupnik Tomo Jalžabetić i reče: „Ne, ne, samo babama ne treba dati govoriti.“ Na te riječi, Stjepan Radić uskliče: „Tko je protiv ženama, ne spada k nama, nije dionik našeg velikog pokreta i programa. Jer, ako želimo dobro svomu narodu, onda moramo privesti žene u javni život. Ne, da one možda zanemare dom i kuću. Jer one svjesne i prosvjećene još će više ljubiti dom i kuću. Ne to ti, ženo, moraš – nego hoćeš. Ne smijete biti grubi ni prema političkom protivniku, a kamoli protiv ženama! Jednu poštuj kao sveticu, to ti je majka; drugu kao družicu, a svaku treću kao sestru!“ Zatim Mara Matočec stupa na govornicu započevši da je narodni zastupnik Tomo Jalžabetić pripada Hrvatskoj republikanskoj seljačkoj stranci samo tijelom, ali ne dušom. Nadovezuje da žene u politici ne traže vodstvo, nego već hoće samo sudjelovanje, uputstvo i orijentaciju. Napominje na težak život i položaj obitelji koje su u ratu izgubile svog ženidbenog druga ili oca. Unatoč Jalžabetićevoj kritici i on je održao govor na skupštini.
Nakon ''Spomena na „15. travnja 1923.'' Mara Matočec do lipnja 1928. godine više ne piše političke pjesme. Uzrok tomu je, što Stjepan Radić pridružuje 1. srpnja 1924. Hrvatsku republikansku seljačku stranku u Seljačku internacionalu u Moskvi te priznavanje Vidovdanskog ustava i srpskoga kralja. Mara Matočec nije shvaćala to pridruživanje, tj. kako je Stjepan Radićbio republikanac, a odjedom je prešao u monarhiste te se uključio u vladu kao ministar prosvjete. Zapravo, Stjepan je Radić samo želio pridruživanjem u visoke centre moći izboriti što veća prava za hrvatski narod i njegovu autonomiju. Od tih trenutaka Mara Matočec posvećuje pažnju obiteljskom, etnografskom i kolonizatorskom radu i javno ne djeluje. Mara Matočec nije jedina koja se povukla od Radića. To je učinila gotovo cijela Podravina i podravske organizacije.
Preseljenje Mare Matočec iz Đurđevca u Koriju
Sredinom dvadesetih godina prošloga stoljeća, Mara Matočec saznaje da se njezin muž više nikada neće vratiti. Zahvaća ju famozni Zakon o nasljeđivanju imovine u kojemu ona mora predati ¾ imovine suprugovoj rodbini, a samo ¼ ostaje njoj i njezinoj djeci. Obitelj Matočec u Đurđevcu je sveukupno imala 10 jutara obradive zemlje. Maru Matočec po nasljednom pravu zahvaća samo 2,5 jutara. Kako nebi zapala u krizu, a najviše se toga bojala radi djece, Mara se je morala preseliti. U tom vremenu dr. Đuro Basariček radio je na preseljenju stanovnika iz prenapučene sjeverne i sjeverozapadne Hrvatske na bivše vlastelinske posjede, kao npr. pustu Korija kraj Virovitice. U Koriju dolaze Zagorci, Podravci, Međimurci i mnogi drugi. Međutim, u Koriju se naseljavalo srpsko stanovništvo, a njihova kolonizacija bila je pod financiranjem države. Kolonisti koji su bili pod organizacijom dr. Đure Basaričeka nisu imali nikakvu financijsku potporu. Osim njih naseljavali su se i solunski dobrovoljci, Bosanci te Lićani i Hercegovci. Zemlja je bila plodnija i kvalitetnija od đurđevačkog pijeska. Dr. Đuro Basariček nagovarao je Maru Matočec na preseljenje kako bi zemlju naselilo hrvatsko stanovništvo i sačuvalo domovinu, ali i radi prilike kako ne bi zapala u krizu radi njezina slučaja. Mara obilazi okolne krajeve i poziva okolno stanovništvo također na kolonizaciju. Tada je i osnovan „Basaričekov kolonistički pokret“, a Mara Matočec je bila u njegovu vodstvu. Već 1926. godine Mara Matočec prodaje svoje 2,5 jutra u Đurđevcu i kupuje 7,5 jutara u Koriji i nešto se zadužuje u „Ravnogorskoj štedionici d.d.“ Parcelaciju i naplatu zemljišta vršila je „Ravnogorska štedionica d.d.“ U Koriju dolazi u ljeto 1927. godine sa svojom majkom Marijom Jendrašić, sinovima Josipom i Valentom. Gradilište koje je kupila Mara Matočec bilo je na brežuljku u samom središtu Korije na današnjem Školskom trgu. Postojala je ondje i mala kućica. Budući da postojeća kuća nije bila dovoljna za tako veliku obitelj, Mara Matočec gradi novu kuću 1936. godine, a postojeću pretvara u gospodarske objekte. Nastavak svoje djelatnosti obrađivanja zemlje i uzgajanja domačih životinja, kao i u Đurđevcu, morala je podizati iz temelja. Prije kolonizacija, Korija nije imala mnogo stanovnika niti kuća, a nakon nje, dobila je autonomiju kao selo koje je brojilo u početku oko 500-tinjak stanovnika, a danas je prigradsko naselje. Prema zemljišnim knjigama, Mara Matočec postaje vlasnica svoga imanja 6. travnja 1929. godine.
Utjecaj Mare Matočec na suseljane u Koriji
Dolaskom u Koriju, Mara je Matočec širila prosvjetu, kulturu, narodne riječi, pjesme i običaje – okuplja narodno blago. Tada njezina aktivnost postaje sve veća, a tijekom daljnjih godina nastati će i njezina poznata djela. Suseljani ju cijene i poštuju. Sama je organizirala u Koriji ženski zbor koji su sačunjavali Podravci i mješoviti zbor kojeg su sačinjavali uglavnom Zagorci. Nakon nedjeljne svete mise u korijanskoj kapelici, koju grade ruski zarobljenici tijekom Prvoga svjetskog rata, Mara Matočec okuplja članove zbora i često ispred same kapelice su znali imati i nastup. Isto tako, Mara je Matočec u Koriji organizirala seljačko diletantsko kazališno društvo. Ona bi ponekad znala napisati pokoji igrokaz, a zatim bi okupila članove društva u svoju kuću gdje bi uvježbavali tekst. Motivi za pisanje igrokaza bili su joj stanje u selu, narodni običaji i događanja u njezinom životu. Važno je napomenuti da je Mara Matočec pisala igrokaze prema istinitim događajima, koje je doživjela. Željena je širiti narodnu kulturu preko mladih, da i oni njeguju autohtonost narodnog blaga. Znalo se je događati, da Mara Matočec bude zakupljena poslom i zaboravi pisati novi igrokaz. Odmah kod nje dohitre roditelji i mole je da opet nešto novo napiše. Kada društvo nauči tekst za igrokaz i izvede ga u Koriji, oni počinju obilaziti daljnja mjesta. Odlaze u Viroviticu i druga veća mjesta kako bi št više širili prosvjetu, narodne običaje i pjesmu. U Koriji, gotovo da nije bilo nepismenog čovjeka. Mara Matočec je redovitno obilazila suseljane i pazila da se nebi pojavio netko nepismem, a ako bi ga i bilo, on je kod Mare polazio analfabetske tečajeve za osnove u pisanju. Kako bi narodna kultura bila utemeljena u Koriji, Mara je Matočec osnovala 1928. godine Ogranak Seljačke sloge u Koriji. Širila je ljepotu svoga kraja, zbog toga je po svuda bila poznata.
Atentat u narodnoj skupštini u Beogradu, reakcija Mare Matočec i bista Stjepana Radića
Obavijest o atentatu vrlo se brzo proširila do Hrvatske. Taj događaj zapamćen je u svijetu kao najsurovitiji događaj u povijesti paramentalne politike. Mara je Matočec nije bila izenanađena događajem, ali je izrazito bila tužna osobito za ranjavanje Stjepana Radića, a najviše potresena ubojstvom svog dugogodišnjeg političkog i obiteljskog prijatelja dr. Đure Basaričeka. Nadala se da će Stjepan Radić preživjeti i njemu u čast napisala je pjesmu Hrvatska nada koja je bila objavljena u Domu 25. srpnja 1928. godine. Mara Matočec nije išla na pogreb Pavla Radića i Đure Basaričeka, a razlog je nepoznat. Tri mjeseca kasnije, 8. kolovoza 1928. godine, preminuo je predsjednik Hrvatske seljačke stranke Stjepan Radić. Mara je Matočec izrazito potresena tim događajem. Osjetila je veliku prazninu gubitkom predvodnika Hrvatske seljačke stranke i smatra da im nema zamjene. Tek u proljeće 1929. Mara Matočec posjećuje grobove Stjepana, Pavla i Antuna Radića te dr. Đure Basaričeka i u mirogojskim arkadama. Povodom posjeta Mirogoju, Mara Matočec piše pjesmu nakon dolaska u Koriju pod nazivom Godinica već je dana potresena objavljuje u Domu na godišnjicu smrti Stjepana Radića. Nedugo nakon objaljivanja pjesme Godinica već je dana Mara Matočec piše pjesmu Duša roda moga, koja je jedna od njezinih najljepših pjesama. Objaljuje ju u Seljačkoj prosvjeti 1929. godine.
Mara Matočec gostovala je na konferenciji za unaprjeđenje seljačkog kućnog obrta 5. rujna 1928. godine u maloj saborskoj dvorani. Dr. Stjepan Košutić i Branka Frangeš izrađivali su planove kako treba seljačke žene uključiti u projekt. Tom prilikom, suprug Branke Frangeš, kipar Robert Frangeš Mihanović darovao je Mari Matočec patiniranu bistu Stjepana Radića u gipsu. Nju je Mara Matočec osobtno čuvala na posebnom mjestu u svojoj kući.
Spomenik dr. Đuri Basaričeku u Okrugljači
Ubojstvo dr. Đure Basaričeka izrazito je pogodilo slavonsko-podravske koloniste. Tako su kolonisti Podravci, Međimurci i Zagorci iz virovitičkog kraja dogovorili da će u Basaričekovom Novom Selu, a današnjoj Okrugljači nedaleko Korije, podignuti spomenik njemu u čast. Mara Matočec bila je jedan od prvih inicijatora za gradnju spomenika.
Spomenik je visoki betonski stup na kojemu se ističe brončani reljef Basaričekova lica, a podno reljefa je bijela mramorna ploča s tekstom Mare Matočec ispisan zlaćanim slovima.
Prečanski i purančok
U časopisu „Napredak“ Mara Matočec uvidjela da Aleksandar Freundenreich želi igrokaz iz stvarnog života ljudi. Povodom toga, Mara Matočec piše igrokaz Prečasni i purančok te ga šalje Freundenreichu. Igrokaz je pisan na kajkavskom narječju i prikazuje seljački život u Podravini. Točnije, prikazuje podravske svatove. U njemu nastupa 30 lica i sastoji se od 9 činova. Mara Matočec pozvala je Freundenreicha u Koriju na premijeru igrokaza. U Koriju dolazi 22. rujna 1934. godine s glazbenikom Rudolfom Matzom i Slavkom Batušićem, dramatičarom. Tog dana gosti su prisustovali komušanju kukuruza i slavlju, a već idućeg dana prikazan je Prečansi i purančok u velikoj dvorani vlastelinstva Schaumburg-Lippe u Virovitici. Dvorana je bila prepuna gostiju. Predstava je trajala puna tri sata. Rudolf Matz i Freundenreich su tijekom cijelog nastupa pisali bilješke, a na kraju su svi zajedno zaplesali na pozornici u kolu. Iste godine, igrokaz je bio prikazan i u Zagrebu.
(1935. – 1940.) – godine najvećeg uspjeha i popularnosti Mare Matočec u politici, dramaturgiji i spisateljstvu
Nakon smrti kralja Aleksandra I. Karađorđevića 1934. godine započelo je osnivanje novih listova i časopisa. Mara Matočec sada se uključuje u časopis Narodni napredak koji je uređivao poznati hrvatski pjesnik Dobriša Cesarić. Mara Matočec, uglavnom člancima i crticama u tom časopisu, se prisjeća kolonizacije i dr. Đure Basaričeka. Spominje da obilazi mjesta gdje ima puno kolonista po virovitičkom kotaru.
Početkom 1935. godine Mara se Matočec upoznaje s Marijom Jurić Zagorkom povodom posjeta u Zagrebu. Zagorka je bila zadivljena Marom Matočec kao seljakinjom-spisateljicom te objavljuje članak o Mari u Ženskom listu u 5. broju iste godine. Prijateljstvo sa Zagorkom donijelo joj je mogućnost objavljivanja svojih radova u svim njezinim časopisima poput Ženskog lista, Novog ženskog lista i Ženskog svijeta. Tako su žene bile savršeno upoznate s radom i djelovanjem Mare Matočec, pa je njezina popularnost prelazila Hrvatsku do Bosne, pa čak i u Sloveniju. O Mari Matočec u Sloveniji pisala je Angela Vode, a na slovenskom jeziku objavljenja je i Marina pjesma Kravica.
Ogranak Seljačke sloge u Koriji obnovljen je 6. listopada 1935. godine kao prva organizacija u Slavoniji koja je obnovila svoje djelovanje nakon diktature. Tada je uz ogranak osnovana diletantska družina, pjevački i tamburaški zbor – sve pod vodstvom Mare Matočec. Ogranak je bio toliko aktivan da je u periodu od 1935. do 1936. godine izveo 39 predstava, 42 narodna kola, 51 deklamaciju i 44 narodnih pjesama. Od predstava davali su Za volju djeteta, Čižme, Muž moje žene, On je gluh, Jožek na straži, a od autorice Mare Matočec Seljački razgovor, Večer na selu, Prosvjeta, Zarobljena djevojka, Zrinjski, Judita, Petronela Zrinjski, Preporod Hrvata, Prečasni i purančok, Cigani, Dvije sirote, Majka čeka sina i još mnoge druge. Više puta gostuju u Virovitici, Špišić-Bukovici, Pitomači, Đurđevcu, Okrugljači i Turnašici Turnašici.
S korijanskom družinom „Hrvatsko srce“, Mara Matočec nastupa u Malom kazalištu u Zagrebu (danas Gradsko dramsko kazalište Gavella) 11. travnja 1937. godine. Za premijeru bila je podpomognuta od strane Seljačke sloge i Hrvatske seljačke stranke. U Gavelli izvela je predstavu Povratak iz grada u selo. Igrokaz je sastavljen od četiri čina. Prikazuje ljepote, siromaštvo i bijeg sa sela u grad u nadi za bolju budućnost. Zadnji čin završava očajničkim povratkom u selo, koje ih dočekuje pjesmom. U predstavi nailazi se na sva tri hrvatska narječja, karakteri su površno zahvaćeni i nema jedinstva radnje te nije sentimentalno. Tom prigodom, predstavu su posjetili: ing. August Košutić, Marija Radić; dr. Ivan Pernar, dr. Josip Torbar i zagrebački nadbiskup Alojzije Stepinac s tajnikom D. Šeperom. Pobudom predsjednika Seljačke sloge Rudolfa Hercega i povodom tjedna hrvatske kulture u Zagrebu, održan je Prvi ženski seljački konges, 13. lipnja 1937. godine, koji je otvorila Mara Matočec. Ondje su žene razgovarale o svojim problemima i pravu glasa, a odlučeno je da će se ovakav kongres održavati svake godine. Kongres je posjetila Margareta Palmer rođ. Janković, vjerna prijateljica i obožavateljica Mare Matočec. Živjela je i radila u Chicagu i Floridi, članica i predstavnica Hrvatske seljačke stranke u emigraciji. Mara Matočec je pri otvaranju rekla da smatra kako žena nije vezana za kuću, kuhaču i djecu, nego već da mora imati i širi krug znanja, ali ne kako bi stavila na stranu kućanske poslove, nego već da prepoznaje zlo od dobra, da zaviri u pokrajinu, domovinu i svijet. Naglašava da je ženama potrebna prosvjeta jer ako se dogodi neka nelagoda u obitelji da se žena može u svemu tome snaći. Žestoko upozorava muškarce da oni nisu „pater famillius“ te da se ne može biti veliki Hrvat i demokrat ako se žena drži izoliranom od ostatka svijeta.
Najveći događaj u političkom djelovanju Mare Matočec bilo je otvaranje ženske organizacije Seljačke sloge 1. veljače 1939. godine. Mara je organizaciju otvorila te nakon toga drži predavanje. Pričala je o pismenosti žena i ženskom etnografskom radu. Ponovno prepirčava Radićeve riječi i događaj u Koprivnici iz 8. svibnja 1921. godine. Pozivala je okupljene na borbu protiv nepismenosti i prosvjetu te uzvikuje: „Budimo ljudi, priznajmo čovjeka čovjekom Ne usađujmo mržnju jednoga napram drugom. Neka nas ogrije sunce bratske ljubavi i čovječanske pravice, bez koje je neprohodan put k našoj velikoj ideji.“
Osim spisateljskog, dramskog i političkog djelovanja Mara Matočec bila je promicatelj zdravstvene kampanje. O zdravlju djece govorila je 1. listopada 1939. godine na sastanku u Daruvaru. Nekoliko dana kasnije govorila je o istome u Badljevini, Jugovom Polju i Trapinskoj.