cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stevan Sremac
Glavna Sremčeva djela su romani (ili, opsežnije pripovijetke koje su obimom nadrasle žanr) "Ivkova slava", 1895., "Pop Ćira i pop Spira", 1898., i "Zona Zamfirova", 1903., te niz pripovijesti među kojima se ističu "Vukadin", "Limunacija na selu", Čiča Jordan" i dr. Konzervativnoga svjetonazora, rojalist i "nacionalist" u politici, privrženik patrijarhalnih vrijednosti - Sremac je bio zdravohumorni temperament, čovjek koji je prihvatao stvarnost kakva jest. Satirik, no ne gorak i jedak; realistički opisivač, no ne i balzakovski analitik; humorni pripovjedač blagonaklonoga stava spram tursko-orijentalne baštine, no bez elegičnosti i sjete, Sremac je poglavito zdravi i jedri majstor svakodnevnoga, dobar opažač životnih trivijalnosti i pitoresknosti. Vlastiti je nedostatak maštalačke imaginacije pretvorio u prednost, pišući realistična djela zasnovana na stvarnim događajima (npr. Ivkova slava) koje je zapisao u svojim bilježnicama, kasnije ih kolažirajući u svoje romane i pripovjetke. Općim je mjestom postala tvrdnja da je Stevan Sremac jedini opisao tri regionalna tipa srpskoga društva: beogradsko-varoški, vojvođansko-banatski i južnosrbijansko-niški. Rjeđe se spominju ostale značajke njegova stvaralaštva: Sremac nije ni pjesnik iščezle prošlosti ni naturalistički društveni kritik suvremenosti; on nije ni tvorac osobnosti problematiziranoga unutrašnjeg života, niti razglobitelj uzlova međuljudskih odnosa. Njegova snaga je u prihvaćanju burlesknosti, na nižoj razini i banalnosti svakodnevnosti ljudske opstojnosti, te, na paradoksalan način, proslavljanju i posvećivanju običnih i neznatnih sudbina. Dok su u «Popu Ćiri i popu Spiri», pripovijetci koja je postala roman, na dobrodušan način ismijani srpski pravoslavni popovi (sam Sremac bijaše vjernikom, i njegova satira nije žučna ni maliciozna), u "Zoni Zamfirovoj" evocirana je atmosfera srbijanskog "orijenta"; roman je životan i zbog piščeve znalačke upotrebe torlačkoga narječja u dijalozima, a velik je uspjeh polučila i moderna ekranizacija. Izgleda da su srpski režiseri pronašli pravi mali rudnik u Sremčevim djelima što odišu orijentalnom aromom, tako da je režiser Zdravko Šotra 2005. snimio i ekranizaciju Sremčeve pripovijesti "Ivkova slava".
Nagrada "Stevan Sremac"
Niški kulturni centar svake godine dodeljuje nagradu "Stevan Sremac" za najbolji roman ili knjigu priča na srpskom jeziku. Nagrada se dodeljuje od 2004. godine. Dosadašnji dobitnici su:
Literatura
D. Vučenov: Stevan Sremac, u: Sremac - Izabrane pripovjetke, Zagreb - Beograd, 1949., str. 207-216
FIN
Termin FIN ima više značenja.
Bruxelles
Bruxelles [bʁysɛl] (srpskohrvatsko arhaično ime Bruselj; nizozemski Brussel: [ˈbrɵsəl], Brisel), glavni grad Belgije.
Poznat je po Atomiumu, koji predstavlja glavnu gradsku znamenitost. U njemu se nalazi upravno središte Europske Unije. Na nacionalnoj razini Bruxelles je glavni grad Francuske zajednice u Belgiji, te Flamanske zajednice i regije, kao i regije glavnoga grada. Na međunarodnoj razini je grad jedan od sjedišta Europske unije i mnogih njezinih institucija, NATO-a, Evropske unije i mnogih drugih međunarodnih organizacija.
Iako je povijesno nizozemski bio jezik grada, danas većina stanovnika Bruxellesa govori francuski kao materinski jezik. Oba ova jezika imaju službeni status u Briselskoj regiji.
Sam naziv „Bruxelles“ tj. „Brussel“ se službeno gledajući može odnositi na Regiju glavnoga grada Bruxellesa ili na Grad Bruxelles koji je jedna od općina unutar te regije. U aglomerizacijskom području Bruxellesa koji uz regiju glavnoga grada uključuje i 103 okolne općine, živi oko 2,7 milijuna stanovnika.
Etimologija i izgovor
U hrvatskom pisanom jeziku, najčešće se nailazi na francusku inačicu imena (Bruxelles), iako se izgovor često razlikuje po tome što se francuski glas u [y] izgovara kao slovo „i“ [i], što je česti oblik fonetizacije francuskog na hrvatski, budući da u hrvatskom ne postoji taj glas.
Na njemačkom, koji je treći službeni jezik Belgije, ime ovog grada se piše Brüssel. Engleski je često jedan od službenih jezika mnogih međunarodnih institucija u gradu, tako da se često nailazi i na englesku inačicu imena grada (Brussels).
Objašnjenje izraza
Naziv Bruxelles se danas najčešće koristi kako bi se opisala grad-regija čiji je službeni naziv Regija glavnoga grada Bruxellesa. Sama ta regija je podijeljena na 19 općina koje de iure nisu spojene, kao npr. London. Glavna općina u toj regiji je Grad Bruxelles koji se sastoji od strogog centra grada (Pentagone ili Vijfhoek) te njegovih urbanih proširenja, kao što je npr. sjeverna četvrt Laeken. 18 ostalih općina nalaze se oko središta grada, te zajedno tvore urbanu sredinu od preko milijun stanovnika i stotinjak četvrti.
Prema belgijskom ustavu (čl. 194), Grad Bruxelles je glavni grad Belgije i sjedište belgijske savezne vlade. Neslužbeno se naziv grada koristi i kako bi se označilo urbano područje koje se proteže i izvan službenih granica Briselske regije.
Osnutak grada
Prvo naselje koje će kasnije postati Bruxelles osnovano je kada je sv. Gaugerije izgradio kapelicu na otoku u rijeci Senne (Zenne) oko 580. godine.
Službeno se datum osnivanja grada smješta oko 979. godine, kada je vojvoda Karlo Lotargijski premjestio relikvije sv. Gudule iz Moorsela u kapelicu sv. Gaugerija koja se nalazila na adi koja će se kasnije zvati otok sv. Gaugerija. Car Oton II. daje Karlu, koji je bio sin francuskog kralja Luja IV., vojvodstvo Donje Lotargije, a on je na tom otoku izgradio prve stalne utvrde.
Oko 1000. godine je Briselska grofovija dodana leuvenskom grofu Lambertu I. Godine 1047., u povelji Lamberta II. prvi put se spominje ime grada.
Srednjovjekovni Bruxelles
thumb|200px|Katedrala sv. Mihovila i Gudule Početkom 12. stoljeća, trgovina postaje važan faktor razvoja u zapadnoj Europi. Zbog svog položaja na rijeci Senne, Bruxelles postaje trgovačko središte. O razvoju grada u to vrijeme svjedoči izgradnja Katedrale sv. Mihovila i Gudule 1225. godine. Okolne močvare su tada isušene, kako bi se napravilo mjesta budućem proširenju grada koji je tada brojio oko 30 tisuća stanovnika. U 11. stoljeću grad je dobio svoje prve zidine. U tom razdoblju leuvenski grofovi postaju brabantske vojvode.
Godine 1430., burgundijski vojvoda Filip Dobri nasljeđuje Brabant, te naređuje proširenje i produbljivanje rijeke Senne, kako bi se olakšala trgovina. Bruxelles tada postaje prijestolnica Burgundijske Nizozemske, te upravno i kulturno središte slavno po sakralnoj arhitekturi. Godine 1477., Marija Burgundska udaje se za Maksimilijana Austrijskog. Nakon njezine smrti, njezin muž i dinastija Habsburg postaju vlasnici Brabanta.
Godine 1488., u gradu izbija rat, a godinu nakon toga i epidemija kuge. Nakon Maksimilijanove smrti, njegova kćer Margareta postaje glavna guvernerica Nizozemske te 1507. premješta glavni grad u Mechelen.
Renesansa
thumb|lijevo|Bruxelles 1555. godine Godine 1515., nadvojvoda Karlo Austrijski, sin Filipa Lijepog, s 15 godina postaje vladar Burgundije, a sa 16 nasljeđuje prijestolje Španjolske. U to vrijeme počinje španjolska dominacija u čitavoj regiji. Car Karlo ponovno postavlja Bruxelles za glavni grad i povezuje Nizozemsku sa Austrijom. Bruxelles tada prvi put biva dvorski grad i uskoro postaje najmoćniji brabantski grad, pobjeđujući time svoje rivale Leuven, Mechelen i Antwerpen. U to vrijeme Bruxelles postaje grad umjetnika i znanstvenika.
Nakon abdikacije Karla V. 1555. godine, na vlast dolazi Filip II. zbog čijeg režima u Nizozemskoj izbija pobuna. U 17. stoljeću ponovno nastupa zlatno doba za grad. Bruxelles sudjeluje u Utrechtskoj uniji 1579., te postaje autonomna kalvinistička republika od 1577. do ožujka 1585., kada ga ponovno zauzimaju Španjolci. Nakon toga grad postaje sjedište španjolske, pa austrijske Nizozemske.
Dana 13. kolovoza 1695., francuska vojska pod zapovjedništvom maršala Villeroya bombardira Bruxelles prema zapovijedi Luja XIV. Ovo je bio najdestruktivniji događaj u cijeloj povijesti Bruxellesa u kojem je uništena trećina grada i Grand Place. Nakon obnove lice grada se znatno izmijenilo.
Godine 1731., u požaru je uništena palača Coudenberg (Koudenberg) koja je bila jedna od najpoznatijih palača u Europi. Francuska vojska maršala de Saxea godine 1746. započinje okupaciju grada koja traje do 1749. Te godine, nakon povratka Austrijanaca, lotarinski vojvoda Karlo Aleksandar se triumfalno vraća u Bruxelles. On se nalazio na položaju vrhovnog guvernera Nizozemske sve do svoje smrti 1780. godine. U njegovo vrijeme izvršeni su značajni radovi u gradu.
Borba za nezavisnost
thumb|250px|[[Gustave Wappers: Prikaz Belgijske revolucije]] Godine 1789., izbija Brabantska revolucija protiv reformi Josipa II. Nakon odlaska Austrijanaca proglašene su Ujedinjene Belgijske Države koje su trajale manje od godine dana, te je poslije ponovno uspostavljen austrijski režim. Za vrijeme Francuske revolucije ovo područje biva pripojeno Francuskoj. Bruxelles je u to vrijeme postao sjedište departmana Dyle, te je po prvi put dobio demokratski birano općinsko vijeće. Francuska vlast doživljava svoj kraj Napoleonovim porazom kod Waterlooa, koji se nalazi nedaleko od Bruxellesa.
Prema Bečkom kongresu 1815., južna Nizozemska je spojena sa sjevernom u Ujedinjenu Kraljevinu Nizozemsku pod Willemom I Bruxelles je zajedno s Haagom proglašen glavnim gradom nove države. Zbog kulturnih i političkih razlika između dva dijela nove države, kao i zbog autoritarnog stila vladanja novog monarha, izbija nezadovoljstvo građana.
U noći s 24. na 25. kolovoza 1830. izbija Belgijska revolucija. Bruxelles je u to vrijeme imao oko 100.000 stanovnika. Revolucija je izbila u Bruxellesu, nakon opere La Muette de Portici u kazalištu La Monnaie, te se ubrzo proširila na sve dijelove zemlje. Dana 21. srpnja 1831., Leopold I. je okrunjen za kralja nove Kraljevine Belgije.
Moderna povijest
Kao glavni grad nove države, Bruxelles je privukao veliki broj stanovnika budući da je bio upravno i industrijsko središte zemlje. Tada u grad pristiže veliki broj francuskih izbjeglica i frankofonog stanovništva s juga zemlje. Budući da je francuski tada bio jezik dvora te poslovni jezik, grad polako postaje većinski frankofon. Godine 1834., osnovano je Slobodno belgijsko sveučilište, koje kasnije postaje Slobodno sveučilište u Bruxellesu. thumb|lijevo|Solvayska konferencija 1927. godine U novoj državi grad je dobio na međunarodnoj važnosti, tako da je 1927. ugostio Solvaysku konferenciju, te Svjetske izložbe 1935. i 1958. godine. U drugom svjetskom ratu grad je oštećen u njemačkom zračnom bombardiranju.
Zemljopis
thumb|lijevo|200px|Satelitska snimka šireg područja Bruxellesa thumb|200px|Grad Bruxelles unutar Briselske regije Bruxelles se nalazi u središtu Belgije, između flandrijske nizine i brabantske visoravni, na visini između 15 i 100 metara. Rijeka Senne (Zenne) prolazi kroz grad od jugozapada prema sjeveroistoku, makar u središtu grada ona nije vidljiva, budući da je natkrivena u 19. i 20. stoljeću.
Samo područje Grada Bruxellesa sastoji se od strogog središta grada, te još nekoliko dijelova i četvrti koje su naknadno dodane gradu. Današnja područja općine Bruxelles su: Haren, Laken, Neder-Over-Heembeek, Pentagone/Vijfhoek, Quartier Louise/Louizawijk, Espace Nord/Noordwijk i Bruxelles-Nord-Est/Noord-Oostwijk.
Briselska regija nalazi se u potpunosti okružena teritorijem Flamanske regije. Uz grad Bruxelles ona se sastoji od još 18 općina. Šire područje grada čak prelazi regionalne granice i obuhvaća i općine iz drugih belgijskih regija.
Klima
thumb|Klimatski dijagram za Bruxelles Bruxelles ima umjerenu oceansku vlažnu klimu, kao i cijeli zapadni dio Belgije, zahvaljujući blizini Atlantskog oceana. Utjecaj na ovakvu klimu imaju i obližnja močvarna područja.
Najtopliji mjeseci u godini su srpanj i kolovoz s 17,2 tj 17,0 °C, dok je najhladniji mjesec siječanj s 2,5 °C. Prosječna godišnja temperatura je 9,7 °C. Prosječni broj sunčanih sati je 1585 godišnje. Najveća prosječna temperatura je u srpnju s 22,7 °C, dok je minimum za taj mjesec 12,1 °C. U siječnju je najviša prosječna temperatura 4,3 °C, a najmanja −1,2 °C.
Prosječno (prema promatranjima u zadnjih sto godina) je godišnje kišno oko 200 dana.
Uprava
thumb|Briselski parlament Regija glavnoga grada Bruxellesa je jedna od tri belgijske regije, uz Valonsku i Flamansku regiju. Ova regija nalazi se i u Francuskoj i u Flamanskoj zajednici, tj. te zajednice imaju nadležnost nad svojim institucijama na tom području.
Regija ima svoj parlament i vladu. Članovi vlade i parlamenta grupirani su na jezičnoj osnovi. Tako npr. u parlamentu sjedi 72 zastupnika kojima je materinski jezik francuski i 17 koji govore nizozemski. U vladi postoje dva ministra iz svake jezične skupine, te ministar-predsjednik koji se bira neovisno od materinskog jezika.
Briselska regija nije pokrajina, niti pripada kojoj pokrajini. Ipak, upravno ima neke osobine pokrajine, kao npr. svog guvernera.
Grad Bruxelles, kao i sve općine u briselskoj regiji, ima svog načelnika tj. gradonačelnika (bourgmestre ili burgemeester). Njegova nadležnost seže samo u okvire općine i nije odgovoran za druge dijelove regije.
Međunarodna uloga
Od završetka drugog svjetskog rata Bruxelles je postao upravno središte mnogih međunarodnih organizacija. Vjerojatno najvažnije organizacije čije se glavne institucije nalaze u ovom gradu su Europska unija (EU) i Organizacija Sjeverno-atlantskog sporazuma. Među ostalim važnim međunarodnim organizacijama tu su; Svjetska carinska organizacija i EUROCONTROL, kao i mnoge međunarodne korporacije. Prema broju održavanje međunarodnih konferencija i konvencija, Bruxelles je u svjetskom vrhu. Zbog prisustva svih ovih institucija i organizacija, danas u Bruxellesu postoji veći broj veleposlanika i novinara nego primjerice u Washingtonu.
Europska unija
Bruxelles je praktički glavni grad Europske unije, budući da se u njemo nalaze veći dio institucija Europske unije. Iako EU službeno nema glavni grad, prema ugovoru iz Amsterdama Bruxelles je službeno sjedište Europske komisije (izvršne vlasti) i Vijeća Europske unije (zakonodavno i izvršno tijelo). Iako se službeno sjedište Europskog parlamenta nalazi u Strasbourgu, gdje se održavaju glasovanja, sastanci političkih i odbornih skupina održavaju se u Bruxellesu kao i određeni broj sjednica. Danas se oko tri četvrtine zasjedanja parlamenta odvija u Bruxellesu. Europsko vijeće također ima stalno sjedište u gradu.
Najveći dio zgrada Europske unije nalaze se u tzv. „Europskoj četvrti“. Samo Europska komisija u ovoj četvrti zauzima prostor od 865.000 m², što je četvrtina ukupne uredske površine u gradu.
Stanovništvo
Dana 1. svibnja 2008., u Briselskoj regiji živjelo je 1.070.841 stanovnika. Na prostoru samog Grada Bruxellesa 1. siječnja iste godine živjelo je 148.873 stanovnika. Godine 1991., 63,7% građana grada bili su Belgijanci rođeni u Belgiji. Danas se procjenjuje da više od pola stanovništva grada čine stranci. Najveće skupine stranaca dolaze iz dvije frankofone zemlje: Francuske i Maroka. Većina stanovnika grada ipak ima belgijsko državljanstvo (73,1%). 4,1% stanovnika ima francusko, 4,0% marokansko, a 6,8% državljanstvo neke zemlje koja nije članica EU.
Jezici
thumb|Jezici govoreni kod kuće u Briselskoj regiji (2006.)
Od osnivanja Kraljevine Belgije 1830., Bruxelles se transformirao iz grada u kojem se gotovo isključivo govorio nizozemski, u višejezični grad gdje je francuski postao jezik većine stanovništva i lingua franca grada. Ovaj jezični prijelaz počeo se događati u 18. stoljeću, a ubrzao se stjecanjem neovisnosti Belgije.
thumb|left|190px|[[Manneken Pis viđen je kao simbol suživota francuske i flamanske zajednice grada. ]]
Za ovaj prijelaz na francuski u gradu nisu odgovorni samo frankofoni imigranti, nego i sami Flamanci koji su kroz nekoliko generacije prešli s nizozemskog na francuski. Glavni razlog za ovaj prelazak je bio niski društveni prestiž nizozemskog jezika u Belgiji u to vrijeme. Od 1880. je sve više i više flamanskih građana postalo dvojezično, a nakon 1910. porastao je broj građana koji su govorili samo francuski. Tijekom 20. stoljeća je broj frankofonih građana prešao broj dvojezičnih flamanskih građana grada. Zbog imigracije su i flamanske općine u okolici Bruxellesa u drugoj polovici 20. stoljeća postale dobrim dijelom frankofone. Ovaj fenomen je, zajedno s budućnosti Bruxellesa, jedna od najkontroverznijih tema u belgijskoj politici.
Izvorni nizozemski dijalekt grada je briselski (brussels) koji je lokalni oblik brabantskog (oblik nizozemskog koji se govori u Brabantu). Ovaj dijalekt koji ima puno posuđenica iz francuskog se još uvijek koristi među manjim dijelom stanovnika, koji su danas najvećim dijelom dvojezični ili višejezični.
Zbog povijesne uloge nizozemskog, flamanske stranke zahtijevaju potpunu dvojezičnost gradske regije u svim pogledima. Također zahtijevaju odvojenost okruga Brussel-Halle-Vilvoorde od Regije glavnoga grada. S druge strane, frankofoni Belgijanci smatraju jezičnu granicu umjetnom i traže proširenje dvojezične regije na najmanje šest tzv. općina s jezičnim olakšicama u Flandriji. Flamanski političari čvrsto odbijaju ove prijedloge.
Religija
thumb|200px|Bazilika Svetog Srca Povijesno gledano, Bruxelles je izrazito rimokatolički grad. Nekad vrlo značajnu protestantsku zajednicu protjerali su Španjolci za vrijeme protureformacije u 16. stoljeću. Danas većina stanovnika grada ne prakticira svoju religiju, te prema procjenama oko 10% građana redovito ide na mise. U Bruxellesu postoji velika muslimanska zajednica koju sačinjavaju većinom građani turskog ili marokanskog podrijetla, te crnci iz frankofone Afrike. Priznate religijske manjine koje imaju mali broj pripadnika su protestanti, anglikanci, pravoslavci i židovi. Pripadnici priznatih religija uživaju financijsku potporu vlasti, također svaki učenik u dobi od 6 do 18 godina mora obvezno pohađati vjersku ili etičku nastavu dva sata tjedno.
Gospodarstvo
Bruxelles je vrlo značajno gospodarsko središte Belgije. Regija glavnoga grada Bruxellesa ima drugi po visini BDP po stanovniku u Europskoj uniji. Glavni gospodarski faktori su sektor usluga i ugostiteljstvo. U Bruxellesu postoji preko 2000 restorana (stanje 2007.).
Zbog svog europskog i svjetskog međunarodnog položaja, ovdje sjedišta imaju brojna međunarodna poduzeća, kao i interesne skupine i lobisti. Uredi mnogih zemalja, kulturne institucije i veleposlanstva donose veliku kupovnu moć u grad.
Promet
thumb|Stajalište međunarodnih vlakova Briselska zračna luka nalazi se u obližnjoj općini Zaventem u Flandriji. Druga gradska zračna luka nalazi se blizu Charleroia u Valoniji, oko 50 km od grada. Bruxelles je međunarodno povezan s brzim vlakovima: s Londonom preko Eurostara, kroz Eurotunel; s Amsterdamom, Parizom i Kölnom preko Thalysa; te s Kölnom i Frankfurtom preko njemačkog ICE-a. Uz veliki broj manjih, tri glavna velika gradska kolodvora su: Sjeverni kolodvor Bruxelles, Glavni kolodvor Bruxelles i Južni kolodvor Bruxelles.
Javni prijevoz
thumb|left|Mreža briselskog metroa Briselski metro proradio je 1976, ali su podzemne linije koje su poznate kao premetro pomoću tramvaja funkcionirale od 1968. godine. Grad je pokriven i velikom tramvajskom i autobusnom mrežom. Sveukupno se gradski javni prijevoz sastoji od tri linije metroa (Linije 1A, 1B i 2), dvije linije premetroa, 18 tramvajskih linija i 50 autobusnih linija. Mrežom javnog prijevoza upravlja Poduzeće za međuopćinski prijevoz u Bruxellesu (STIB/MIVB).
U planu je i izgradnja RER-a (Réseau Express Régional/Gewestelijk ExpresNet), regionalne željeznice koja bi povezivala područja u okolici grada. Od 2003., uveden je program dijeljenja automobila. Od 2006., postoji i sličan program s biciklima.
Cestovni prijevoz
Bruxelles je glavno sjecište nacionalnih cesta u zemlji, od kojih su najvažnije N1 (Breda), N2 (Maastricht), N3 (Aachen), N4 (Luxembourg) N5 (Reims), N6 (Maubeuge), N8 (Koksijde) i N9 (Ostende).
Što se tiče autocesta, kroz grad prolaze E19 (sjever-jug) i E40 (istok-zapad), dok E411 ide prema jugoistoku. Briselska obilaznica ima oznaku R0 i obično se naziva ring na francuskom ili grote ring na nizozemskom. Južna strana obilaznice nikad nije dovršena, zbog negodovanja stanovništva.
Brodski prijevoz
Briselska luka je s 7,5 milijuna tona prometa jedna od najvećih u Belgiji. Luka se nalazi na kanalu Bruxelles-Scheldt u sjeverozapadnom dijelu grada. Kanal Bruxelles-Charleroi spaja grad s Valonijom.
Kultura
thumb|200px|Briselska burza Bruxelles ima bogatu kulturnu i umjetničku tradiciju. Ovdje je npr. studirao poznati belgijski surealist René Magritte. Grad slovi kao prijestolnica stripa. Neki od poznatijih stripova ovdje nastalih su Lucky Luke, Tintin, Cubitus, Gaston Lagaffe i Marsupilami. Diljem grada mogu se na zidovima naći crteži poznatih likova iz stripova.
Stadion kralja Baudouina, je najveći takav objekt u zemlji s kapacitetom od 50.000 sjedala. Ovaj stadion nalazi se na mjestu gdje se nalazio stadion Heysel na kojem se 1985. održala jedna od najvećih nesreća u povijesti europskog nogometa.
Arhitektura
Vjerojatno najveća atrakcija grada je Grand Place (Grote Markt) koji se od 1988. nalazi na UNESCOvom popisu svjetske baštine, zajedno s gotičkom vijećnicom u središtu grada, katedralom sv. Mihovila i Gudule i dvorcem Laken. Druga važna turistička znamenitost je Kraljevska palača u Bruxellesu.
Atomium je 103 metra visoka struktura koja je izgrađena za Svjetsku izložbu 1958. godine. Sastoji se od devet sfera koje su spojene cijevima, te tvori kristalnu strukturu. Arhitekt A. Waterkeyn posvetio je ovo djelo znanosti. Odmah kraj Atomiuma se nalazi park Mini-Europe gdje se nalaze makete poznatih europskih građevina. thumb|left|Slavoluk u parku Cinquantenaire Simbol grada i poznata turistička atrakcija je brončana fontana Manneken Pis.
Ostale poznate znamenitosti su Parc du Cinquantenaire ili Jubelpark sa slavolukom pobjede i obližnjim muzejima, Bazilika Svetog Srca, Briselska burza, Palača prave i zgrade institucija Europske unije u Europskoj četvrti.
Gastronomija
thumb|250px|Briselski vafel Bruxelles je poznat po svojim vaflima, čokoladi, pomfritu, te mnogim vrstama piva.
Gastronomska ponuda grada uključuje oko dvije tisuće restorana i veliki broj visoko kvalitetnih barova. Belgijska kuhinja smatra se među najboljim u Europi. Uz tradicionalne restorane, u gradu je i veliki broj gostionica, kafića i čajana. Vrlo su česte i popularne pivnice u kojima uz veliki izbor piva se nude i nacionalna jela.
Belgijska kuhinja smatra se kombinacijom francuske kuhinje s flamanskom. Poznati specijaliteti su briselski vafel (gaufres) i dagnje s pomfritom (moules frites). Grad je nadaleko poznat po proizvodnji čokolade i pralina, a neke od najpoznatijih proizvođača u gradu su Godiva, Neuhaus i Leonidas. Diljem grada, a posebno u turističkim zonama, postoji veliki broj tzv. friterija gdje se svježi, vrući vafli prodaju na ulici.
Među mnogim vrstama belgijskog piva, ističe se poznato lambic pivo koje se proizvodi samo u okolici Bruxellesa. Jedno od najpopularnijih vrsta piva u gradu i ostatku zemlje je Kriek, pivo s dodatkom trešnje koje se nudi u praktički svim barovima i restoranima. Ostale poznate vrste piva su Hoegaarden, Leffe, Duvel, Jupiler i Stella Artois.
Obrazovanje
thumb|191px|Université libre de Bruxelles U Bruxellesu postoji nekoliko sveučilišta. Slobodno sveučilište u Bruxellesu je zapravo podijeljeno na dva sveučilišta, jedno za francusku, a drugo za flamansku zajednicu. To su Université libre de Bruxelles koje pohađa oko 20.000 studenata na tri kampusa u gradu (i dva izvan grada) i Vrije Universiteit Brussel kojeg pohađa oko 10.000 studenata. . Oba ova sveučilišta su nastala iz jedinstvenog sveučilišta nastalog 1834., a koje je podijeljeno nakon što su 1970. Flamanska i Francuska zajednica dobile pravo upravljanja i organizacije visokog obrazovanja.
Ostala sveučilišta u gradu su Facultés universitaires Saint-Louis s oko 2.000 studenata, Katoličko sveučilište u Bruxellesu (Katholieke Universiteit Brussel) , Kraljevska vojna akademija osnovana 1834., te dvije škole glume osnovane 1982. godine: Koninklijk Conservatorium i Conservatoire Royal.
Neka druga sveučilišta imaju svoje kampuse u Bruxellesu, kao Université catholique de Louvain koje u gradu ima medicinski fakultet od 1973. godine. U gradu postoji i kampus Boston University Brusselsa koje ovdje postoji od 1972. godine. Zbog svoje međunarodne važnosti, ovdje postoje i mnoge međunarodne škole kao što je International School of Brussels. U gradu postoje četiri Europske škole za službenike koji rade u institucijama EU.
Hamlet (film, 1900)
Hamlet, također poznat kao Le duel d'Hamlet je francuski kratki crno-bijeli nijemi film snimljen 1900. u režiji Clémenta Mauricea, najpoznatiji kao prvi filmski nastup znamenite glumačke dive Sarah Bernhardt. Temelji se na istoimenoj drami Williama Shakesperearea, te prikazuje scenu dvoboja naslovnog protagonista sa Laertom na kraju predstave. Bernhardt, koja je isti lik prethodne godine bila tumačila u kazalištu, je kao tada najpoznatija kazališna glumica na svijetu nastupom pred filmskim kamerama načela predrasude koje su prema filmu gajile njene etablirane kolege, smatrajući je "bezvrijednom sajamskom atrakcijom" za "prostačke mase" i nespojivom s glumačkom umjetnošću i visokom kulturom. Usprkos toga, Bernhardt će sljedeći put pred kamerama nastupiti tek 1912. godine. Hamlet predstavlja njen jedini filmski nastup prije nego što joj je zbog nesreće morala biti amputirana noga.
UK (razvrstavanje)
Termin UK ima više značenja.
Coal Hill, Arkansas
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.012, što je 11 (1,1 %) stanovnika više nego 2000. godine.
FI
Termin FI ima više značenja.
NGC 1111
NGC 1111 je galaksija u zviježđu Ovan.
Amineptin
Amineptin je organsko jedinjenje, koje sadrži 22 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 373,916 Da.
Chapelle-de-Guinchay
Šapel de Ginše je naselje i opština u istočnom delu centralne Francuske u regionu Burgonja, u departmanu Saona i Loara koja pripada prefekturi Makon.
Parrish, Alabama
Parrish je gradić u američkoj saveznoj državi Alabama. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu su živela 982 stanovnika.
Chapelle-de-Guinchay
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 2595 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 208 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 12,44 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 191 metar (maksimalnoj 295 m, a minimalnoj 168 m).
LV
Termin LV ima više značenja.
HR
Termin HR ima više značenja.
Eschau
Ešau je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 32 opštinska središta okruga Miltenberg. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 4.001 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9676123.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Miltenberg Ešau se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Miltenberg. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 171 metra. Površina opštine iznosi 38,1 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 4.001 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 105 stanovnika/km².
CY
Termin CY ima više značenja.
Ahaz
Ahaz (אחז, dosl. "držao", skraćenica od Jehoahaz, Bog je držao) bio je kralj Jude, te sin i nasljednik Jotama. William F. Albright mu je vladavinu datirao u period 735. pne.-715. pne., dok E. R. Thiele navodi datume 732. pne.-716. pne.. Vladavina mu je opisana u 2 Kraljevi 16; Izaiji 7-9; i 2 Ljetiopisi 28. On je jedan od kraljeva spomenutih u genealogiji Isusa u Evanđelju po Mateju.
Za njega se govori da se odao životu u opačini, uvodeći mnoge poganske i idolatrijske običaje (Isa. 8:19; 38:8; 2 Krlaljevi 23:12). Ignorirao je primjedbe i upozorenja proroka kao što su Izaija, Hosea i Mihej, te se obraćao za pomoć Tiglath-Pilaseru III, kralju Asirije, tza pomoć protiv Rezina, kralja Arama, i Pekaha, princa Izraela, a koji su prijetili Jeruzalemu. To je dovelo do mnogih nevolja za kraljevstvo, a njemu ponižavajuće podvrgavanje asirskoj vlasti (2 Kraljevi 16:7, 9; 15:29).
Umro je u dobi od 35 godina, nakon vladavine od 16 godina, a naslijedio ga je sin Hezekija. Zbog njegove opačine "nije bio sahranjen u grobnicu kraljeva."
Park City, Kansas
Park Siti je grad u američkoj saveznoj državi Kanzas.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 7.297, što je 1.483 (25,5 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Natrijum aluminosilikat
Natrijum aluminosilikat je hemijsko jedinjenje, koje ima molekulsku masu od 202,139 Da.
Banze, Padova
Banze je naselje u Italiji u provinciji Padova, u regiji Veneto.
Mihovil Nakić
Osnovni podatci
Studirao je na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu, gdje je i diplomirao 1981..
Turuhansk
Turuhansk (ruski: Туруханск) je gradić u Krasnojarskom kraju u Sibiru od 4 849 stanovnika.
Mihovil Nakić
Osnovni podatci
Po završetku karijere je bio tajnikom Hrvatskog košarkaškog saveza od 1991. do 1996.. Poslije toga obnaša dužnost športskog direktora u "Ciboni".
Turuhansk
Geografske karakteristike
Turuhansk leži na obali rijeke Donja Tunguska, nedaleko od njenog ušća u Jenisej, udaljen oko 1474 km sjeverno od Krasnojarska.
Mihovil Nakić
Osnovni podatci
Od 1997. je športskim veleposlanikom Republike Hrvatske pri Vijeću Europe.
Turuhansk
Historija
Turuhansk je osnovan 1607. kao jedno od prvih ruskih naselja u Sibiru, kao zimovalište za Kozake i trgovce na rijeci Donja Tunguska.
Mihovil Nakić
Igračka karijera
Igrao je na položaju krila. Igrao je '70-ih i '80-ih. Bio je prepoznatljiv po svojoj frizuri.
Klupska karijera
Karijeru je počeo u "Mladosti", a nastavio od 1973. u Industromontaži" (Montingu) . Uskoro je prešao u "Cibonu" za koju je igrao do ljeta 1987.. U Italiji je igrao za Fantoni iz Udina sezoni 1987/88..
Turuhansk
Historija
Za Carske Rusije od 1906. Turuhansk je bio poznat kao mjesto u koje se projeruju politički protivnici, tu je bio protjeran i Josif Staljin, istu ulogu dobio je i za Sovjetskog saveza kad je tu organiziran gulag.
Mihovil Nakić
Klupska karijera
Kao igrač, bio je poznat što je bio jedan od onih kojem se moglo baciti loptu kad je zbilja trebalo pogoditi.
Turuhansk
Privreda
Pored grada otkrivene su 1988. velike rezerve nafte i plina na nalazišu - Vankor, koji se danas eksploatira.
Mihovil Nakić
Klupska karijera
Bio je strijelcem odlučujućeg pogodka koji je "Ciboni" donio naslov državnog prvaka u doigravanju 1983/84. u utakmici protiv "Crvene zvezde".
Reprezentativna karijera
U jednom svom nastupu protiv SSSR-a, bio je jedini "raspoloženi" igrač Jugoslavije, koji je držao priključak (Jugoslavija je gubila desetak koševa razlike), i štoviše, rezultat je približavao izjednačenju. Sovjeti su tada uveli onda nebitnog i ne toliko poznatog Aleksandra Volkova, koji je "slučajno" u jednoj akciji zatrčao u stranu sa vodoravnim rukama savijenim u laktu. Nakiću je zadao udarac u vilicu, izbivši mu zub. Nakić je bio onesposobljen za daljnji nastup i morao je izaći sa terena, ne mogavši nastupiti dalje u toj utakmici (koju je SSSR dobio).
Park dinosaura
Pokrajinski park dinosaura je zaštićeno područje u kanadskoj pokrajini Alberta; smješten je u dolini rijeke Red Deer u srcu "rđave zemlje" (engleski: badlands) Alberte, oko 48 km sjeveroistočno od grada Brooks. Park površine 73,29 km² je osnovan 1955. godine kako bi se zaštitilo jedno od najbogatijih nalazišta fosila dinosaura na svijetu. U parku je otkriveno oko 40 vrsta dinosaura, dok je više od 500 skoro potpunih skeleta iz parka danas izloženo u muzejima širom svijeta. Sveukupno, ovdje je otkriveno skoro 500 fosila živih vrsta starih oko 75 milijuna godina, od miskroskopskih paprati do divovskih dinosaura, zbog čega je Pokrajinski park dinosaura upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi još 1979. godine. mini|lijevo| Pokrajinski park dinosaura u srcu "rđave zemlje Alberte"
Prirodne odlike
mini|lijevo| Hoodoo u parku dinosaura mini| Pokrajinski park dinosaura Ovo područje je najtoplija i najsuša podregija Alberte. Stalni vodotoci su relativno rijetki i zauzimaju tek 6% parka dinosaura, te stvaraju obalna staništa krševite i vijugave rijeke Red Deer, koji se odlikuju usjecima, širokim terasama i usječenim obalama. Riječne terase podržavaju bujnu i raznoliku vegetacijom u uzastopnim slojevima, od šumica mladih vrba do složenih ravnica, šuma jablanova i šikara visokih grmova, prolaznih močvara i gustih grmovitih visoravni (kojima dominiraju biljke roda Artemisia (pelini) i obitelji Chenopodiaceae. Obalne zajednice ravničarskih jablanova su među najugroženijim staništima u ovoj polu-sušnoj regiji. Travnjaci se rijetko javljaju, i to na poplavinama rijeke i velikim pedimentima (erodirana površina stijene).
Mikroklima blagih zima, u kombinaciji s obilnim zalihama hrane, čine idealno područje za zimovanje domaćih papkara kao što je vitoroga antilopa, ušati jelen (Odocoileus hemionus) i bjelorepi jelen (Odocoileus virginianus). Avifauna je također bogata s preko 150 vrsta ptica koje se ovdje gnijezde, uključujući i neke ugrožene vrste kao što su suri orao, prerijski sokol (Falco mexicanus), rđavi jastreb (Buteo regalis), mali sokol, glavati svračak (Lanius ludovicianus), vrabac i vrabac skakavac (Ammodramus savannarum). Tu se može pronaći i žaba vrste Spea bombifrons.
Paleontološka povijest parka dinosaura
Rijetke rijeke su na nekim mjestima duboko urezane u stijenama, otkrivajući tako šejl i pješčenjak iz razdoblja krede, i stvarajući opsežni badlands, najveći u Kanadi.
Velike rijeke koje su tekle ovuda prije 75 milijuna godina ostavile su naslage pijeska i blata koji čine zidove doline, brda i hoodoos (pješčenjačke stupce) današnjeg parka dinosaura. Prije oko 15.000 godina ovo područje je bilo ravno i pokriveno ledenjacima debljine od oko 600 m. Tijekom tog ledenog doba topljenje ledenjaka je isklesalo kanale strmih stranica, a kristali leda, vjetar i voda su nastavili oblikovati badlands. Danas voda iz prerijskih potoka i odvoda i dalje oblikuje krajolik i izlaže njegove čvrste temelje.
Tijekom kasne krede, prije 75 milijuna godina, krajolik je bio potpuno drugačiji. Klima je bila suptropska s bujnim šumama koje su pokrivale obalnu ravnicu. Rijeke su tekle istočno preko ravnice u toplo unutarnje more Bearpaw ("medvjeđa šapa"). Niska močvarna zemlja bila je dom raznim životinjama, uključujući i dinosaure. Uvjeti su također bili pogodni za očuvanje njihovih fosiliziranih kostiju. Između 1979. i 1991. godine prikupljeno je ukupno 23.347 fosilnih uzoraka, uključujući i 300 kostura dinosaura. Oni predstavljaju 35 vrste i 34 roda iz 12 obitelji dinosaura, uključujući primjere iz svih poznatih skupina dinosaura iz razdoblja krede. Najprisutniji su primjerci obitelji Hadrasauridae, Ornithomimidae, Tyrannosauridae, Nodosauridae, Pachycephalosauridae i Ceratopsidae. Ostali fosili uključuju obitelji kao što su ribe, kornjače, tobolčari i vodozemci.
Neki od dinosaura iz parka dinosaura, danas u Kraljevskom paleontološkom muzeju Tyrell (Drumheller, Alberta):
Gordan Giriček
Igračka karijera
Karijeru je započeo u KK Jedinstvu, malom zagrebačkom klubu, kao dvica (branič šuter). Kasnije se priključio Ciboni, gdje je ubrzo postao jedan od glavnih igrača i reprezentativac. Za vrijeme igranja u Ciboni opazio ga je skaut Dallas Mavericksa, te je u drugom krugu drafta 1999. godine prešao u Dallas kao 40. izbor (eng. pick). Odmah nakon dolaska u Dallas mijenjan je za Leona Smitha i poslan u San Antonio Spurs. Giriček nikada nije zaigrao za San Antonio, a 2001. je preselio u moskovski CSKA. Tamo je odigrao sezonu 2001./02.
U NBA je otišao 2002. i zabio 29 poena za Memphis u svojoj prvoj utakmici u NBA. Tijekom sezone 2002./03. mijenjan je zajedno s Drewom Goodenom u Orlando Magic za Mikea Millera i Ryana Humphreya. Nakon sezone izabran je u drugu momčad rookieja (igrača s prvom odigranom profesionalnom godinom). U sezoni 2003./04. mijenjan je iz Orlanda u Utah Jazz za DeShawna Stevensona. Za Utah je standardno nastupao ulazeći s klupe, a povremeno i u prvoj petorci.
U ljeto 2008. Giriček se vraća u Europu i potpisuje unosan ugovor s turskim euroligašem Fenerbahçeom. 2009. je odlučio prestati igrati za reprezentaciju što je izazvalo bijes navijača. Na gostovanjima u Zagrebu su ga izviždali. 24. prosinca 2010. potpisao je ugovor sa Cibonom u kojoj je nakon jedne sezone završio profesionalnu karijeru.
Antikomunizam
thumb|desno|Prekrižen srp i čekić, jedan od antikomunističkih simbola Antikomunizam je zajednički naziv za ideologije, grupe, organizacije ili pojedince koje karakterizira suprotstavljanje komunizmu, bilo kao ideologiji ili političkoj praksi.
EE
Termin EE ima više značenja.
Antikomunizam
Za antikomunizam je karakteristično da njegovi predstavnici obično dolaze sa desne strane političkog spektra. Historijski, ekstremni antikomunizam bio je profašistički orijentisan.
Ipak, antikomunizam može uključivati širok raspon političkih ideologija, od radikalnih fašista, preko relativno umjerenih zagovornika konzervativnih i liberalnih ideja, pa sve do sljedbenika socijaldemokracije. S obzirom da komunizam ima neprijateljski stav prema religiji, većina vjerskih fundamentalista su antikomunisti; zbog komunističkog inzistiranja na republikanstvu antikomunizam također predstavlja karakteristiku monarhista; ovisno o okolnostima, antikomunisti mogu biti i nacionalisti. Antikomunizam može dolaziti i sa lijeve strane političkog spektra, za što kao primjer mogu poslužiti socijaldemokrati ili anarhisti.
Izraz
Iako sam izraz komunizam ima relativno dugu historiju, antikomunizam se prvestveno odnosi na protivljenje marksizmu-lenjinizmu, odnosno na oblike komunizma koji od njega vode porijeklo. Počeo se koristiti od 1918. kada je tadašnja Ruska socijaldemokratska radnička partija (boljševika) promijenila ime u Ruska komunistička partija.
Povijest
Antikomunizam je nakon stvaranja prve komunističke države - SSSR-a - predstavljao jedan od temelja kako vanjske, tako i unutrašnje politike mnogih država, a što se često odražavalo kako kroz oružane sukobe, odnosno unutrašnju represiju koja je kao cilj ili opravdanje imala suzbijanje komunizma.
thumb|desno|250px|Nacistički propagandni prikaz sveta nereda i razvrata ako bi pobedio komunizam.
Neposredno nakon pobede komunizma u Rusiji, u Evropi se 1920-ih godina pojavio fašistički pokret kao militantna reakcija na uspon komunizma. 1930-ih godina nakon dolaska Hitlera na vlast u Nemačkoj, formiran je Antikominterna pakt, koji su poglavito činile sile Osovine, uperen protiv SSSR-a.
Antikomunizam je svoj vrhunac dosegao u hladnom ratu, kada je predstavljao neslužbenu ideologiju zapadnog svijeta, odnosno u shvaćanju da se komunizam mora zaustaviti i poraziti čak i po cijenu nuklearne apokalipse.
Završetkom hladnog rata, odnosno propašću najjače komunističke države i transformacijom vodećih komunističkih partija u Evropi u "reformirane", odnosno socijaldemokatske stranke, antikomunizam je uglavnom izgubio na svojoj relevantnosti; izuzetak predstavljaju SAD kao i pojedine države Azije ili Latinske Amerike koje se graniče sa preostalim komunističkim državama.
Antikomunizam u bivšoj Jugoslaviji
U Kraljevini Jugoslaviji 1930-ih godina antikomunizam kod demokrata i liberala stvorio i ambivalentan odnos prema učešću komunizma u antifašističkom frontu, što će se kasnije reflektovati na otpor i prema komunističkom vođstvu antifašističke borbe u Jugoslaviji. Iako orijentisana protiv fašizma, građansko-liberalna pozicija je sa dosta uzdržanosti posmatrala približavanje komunizma demokratiji. I u slučaju jugoslovenske javnosti 1930-ih se potvrđivalo tada opšte mesto evropskih podela. Ekstremni antikomunizam bio je profašistički orijentisan.
DK
Termin DK ima više značenja.
Andrew Carnegie
Carnegie je rođen u Dunfermlineu, u Škotskoj, a odselio se sa roditeljima u SAD godine 1848. Carnegie je započeo kao telegrafist te oko 1860. počeo je ulagati u željeznice, željezničke spavaće vagone, mostove i naftnih samarica. Sagradio je daljnje bogatstvo kao prodavač obveznica prikupljajući novac za američke poslove po Europi. U Pittsburghu je izgradio Carnegie Steel Company, koja je godine 1901. prodana JP Morgan-u za 480 milijuna dolara, stvarajući US Steel Corporation. Carnegie posvetio ostatak svog života dobrotvornim aktivnostima, s posebnim naglaskom na lokalne knjižnice, svjetski mir, obrazovanje i znanstvena istraživanja. Uz bogatstvo od poslovanja, izgradio je Carnegie Hall, i osnovao Carnegie Corporation u New Yorku, Carnegie zakladu za međunarodni mir, Carnegie Institut za znanost, Carnegie zakladu za sveučilišta u Škotskoj, Carnegie Hero fond, Carnegie Mellon i Carnegie muzeje u Pittsburghu, među ostalima. Njegov život je često spominjan kao prava priča "od krpa do bogatstva".
Časopis Forbes je 2007. procijenio njegovo bogatstvo u trenutku smrti na 298.3 milijardi današnjih američkih dolara što ga čini jednim od najbogatijih Amerikanaca, kao i najbogatijih osoba uopće u povijesti.
NU
Termin NU ima više značenja.
NGC 1112
NGC 1112 je galaksija u zviježđu Ovan.
YT
Termin YT ima više značenja:
Eschenbach in der Oberpfalz
Ešenbah in der Oberpfalc je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 38 opštinskih središta okruga Nojštat an der Valdnab. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 4.159 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9374117.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Nojštat an der Valdnab Ešenbah in der Oberpfalc se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Nojštat an der Valdnab. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 440 metara. Površina opštine iznosi 35,1 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 4.159 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 118 stanovnika/km².
NL
Termin NL ima više značenja.
Danko Cvjetićanin
Danko Cvjetićanin (Zagreb, 16. listopada 1963.), hrvatski košarkaš, bivši jugoslavenski i hrvatski košarkaški reprezentativac.
Igrao je na položaju beka. Igrao je '80-ih i '90-ih. Bio je poznat po dalekometnim ubačajima.
Kao član reprezentacije 1992. godine dobitnik je Državne nagrade za šport "Franjo Bučar".
Od 1998 do 2010 radi kao Europski Scout za NBA momčad Philadelphia 76ers.
Od 2010 radi kao Europski Scout za NBA momčad New Jersey Nets.
Klupska karijera
U karijeri je igrao za "Partizan", "Cibonu"...
Sonja Marinković
Sonja Marinković (1916 - 1941) bila inžinjerka agronomije i narodna heroina Jugoslavije.
Rođena je 3. aprila 1916. godine u selu Straževici, kod Pakraca. Gimnaziju je završila u Somboru i Novom Sadu, a Poljoprivredni fakultet u Zemunu 1939. godine. Još za vreme studija prišla je naprednom omladinskom pokretu i postala član KPJ.
Farma (Srbija, sezona 1)
Prva sezona Farme počela je početkom septembra, a završila se krajem decembra 2009. godine, tačnije 5 dana pred Novu godinu. Održala se u seoskoj kući u selu Lisovići. Pobedu je odneo Milan Topalović, koji je imao najviše glasova publike.
23. dodjela Oscara
Najveći pobjednik večeri bio je All About Eve, koji je po broju nominacija - njih 14 - bio razbio jedanaest star rekord filma Gone with the Wind, ali ih je osvojio 6. Drugoplasirani - i po broju nominacija (11) i po broju osvojenih nagrada (3) - bio je Sunset Boulevard. Njemu se, pak, dogodilo da bude nominiran u sve četiri glumačke kategorije, a ne dobije nijednu; to je bio prvi takav slučaj od My Man Godfrey 1936. godine, i posljednji sve do 2014. godine kada se slična stvar dogodila filmu American Hustle.
Farma (Srbija, sezona 1)
Spisak učesnika Farme 1:
Pelham, Alabama
Pelham je grad u američkoj saveznoj državi Alabama. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu su živela 21.352 stanovnika.
23. dodjela Oscara
Višestruke nominacije i nagrade
Ovi filmovi su osvojil više nagrada.
Bilogora
mini|232x232piksel|Bilogorski krajolik Bilogora (Bilo-gora, ili Bilogorje, Bilo-gorje) je nisko prostrano gorje u sjevernoj Hrvatskoj. Sastoji se od niza humaka i brežuljaka, te kratkih niskih bila zaobljenih grbina i glavica, koji se pružaju duž jugozapadnog ruba Podravine od sjeverozapada na jugoistok u dužini oko 80 km, s najvišim šumovitim vrhom; Rajčevica 309 m.
Amcinonid
Amcinonid je organsko jedinjenje, koje sadrži 28 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 502,572 Da.
Bilogora
Građa i reljef
Između Bedenika i Črešnjevice široka je od 16 do 18 km, dok je na zapadnom kraju, između potoka Dubravke i Koprivnice, oko 45 km – ako se 7 km široko Ivaničko humlje ne ubraja, na istočnom krilu od Bastaja prema Virovitici široka je oko 24 km.
Sjeveroistočni pristranci strmiji su od jugozapadnih. Na zapadu se 186 m visokim Lepavinskim prijevojem nadovezuje na Kalnik (željeznička pruga Križevci – Koprivnica), a na istoku 270 m visokim Đuloveskim prijevojem na Papuk (želj. pruga Daruvar – Veliki Bastaji – Suhopolje). Unutar ovih međa zaprema Bilo-gorje 1700 km² te je drugo po prostornom opsegu u sjevernoj Hrvatskoj. 750px|desno|mini|Slikovni prikaz prosjeka (prosječne širine, presjeka) Bilogore Građena je od stare kristalaste jezgre koja je prekrivena tercijarnim (pliocenski pjeskoviti lapori i pješčenjaci s ulošcima lignita) i kvartarnim (pleistocenski žuti pijesci i prapor) slojevima. Na sjevernim padinama prostire se širok pojas prapora (tzv. pijesci), stvoren nanosom sjevernih vjetrova. Najpoznatiji od njih su Đurđevački pijesci. Djelomično rasjednuta.
Bilogora se nalazi na prostoru između hrvatskih rijeka Drava i Sava, taj prostor još nazivaju i Međuriječje. Izvorište je pritoka rijeka Česme, duge 123 km (Bjelovacka, Plavnica, Ciglenski i Severinski potok, Kovačica, Mlinište, Velika, Račačka rijeka, Žavnica) i Glogovnice (Oslavica) kao i rijeke Ilove (duga 85 km). Česma utječe u rijeku Lonju, a ova u Savu, i tako sve važnije rijeke lonjsko-ilovske zavale pripadaju savskom riječnom slijevu.
Po svojoj visini Bilogora je najniža, ali prostranstvom jedna od najvećih naših gora. Premda se u geografskom smislu ubraja među humlje, zbog svoga je položaja usred prostrane ravnice prilično uočljiva. Vrlo je pravilnog reljefa. Njezino jasno izraženo bilo blago se spušta na južnu stranu, a malo strmije na sjevernu stranu. Razvodnica je između savskoga i dravskoga porječja i dijeli bilogorsku Podravinu od Lonjsko-čazmanske zavale. Na jugu Bilogore njezini pristranci pružaju se sve do Moslavačke gore.
Zapadno krilo
U vezi s visinskim oznakama bilogorskih ispona treba istaknuti, da se u raznim publikacijama i topografskim kartama nalazi prilična zbrka s oznakama visina Bilogore. Napose to vrijedi za najviši vrh, što je posljedica nekadašnjih oznaka u stopama i njihovih preračunavanja u metre, jer sve stope nisu jednake, a prethodno nije bilo označeno, da li se radi o stopama austrijskim, njemačkim, britanskima ili kakvim drugima. Pa ni u najnovijim specijalkama (vrsta karte) nema još dovoljno pouzdanih podataka usprkos nastojanjima, da se temeljitim reambulacijama uz savjesnu primjenu najsuvremenijeg geodetskog instrumentarija isprave stare pogreške. Zbog toga jedan savjet: nemojte se uzbuđivati ni ljutiti kad nam se visinski podaci Bilogorja (pa i ostalih planina) ne slažu za dva-tri metra.