cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Commodore International
Uništavanje Amige 500
thumb|desno|280px|Amiga 600 koja se proizvodila 1992. i 93. godine Posle debakla s Commodore CDTV i ulaska operativnog sistema Amiga 2.0 na poslovne Amiga modele korporativno rukovodstvo je doneslo odluku o izdavanju nove Amige 500 koja će imati taj operativni sistem i malo unapređen grafički čip koji dobiva ime Enhanced Chip Set, a već je ugrađen u poslovne modele. Realizaciju te ideje Commodore International radi u svom uobičejenom stilu, ignorirajući kompaktibilnost s Amigom 500 za koju su pisane svi programi i igre. Rezultat je bio još jedan financijski debakl pošto su kupci tražili Amigu 500,a dobivali novu Amigu 500 plus na kojem nisu mogli igrati veliki broj igara. Božićno prodajno razdoblje u kojemu se prodaje najviše proizvoda je 1991. godine zbog te promene završilo ultimativnim zahtjevima kupaca koji traže zamenu svojih novih kompjutera Amiga 500 plus za staru Amigu 500, koja se više nije proizvodila. Taj je fijasko osim financijske štete naškodio i reputaciji Commodore International, a Amiga 500 Plus postala najbrže ukinuti kompjuter ove kompanije.
Drugi deo uništavanja Amige 500 će biti izvršen završetkom proizvodnje prvog neuspešnog modela i stvaranjem drugog - Amige 600 - čija prodaja počinje u martu 1992. godine. Ovaj kompjuter sada nitko nije mogao greškom ili namerno zamijeniti s Amigom 500, iako je imao identični procesor dok su mu grafika i operativnim sistem bili oni od Amige 500 Plus. Glavna razlika između nove Amige 600 i oba modela Amiga 500 je bila nepostojanje numeričke tastature, a što je stvorilo nove, dodatne probleme s kompaktibilnošću. Jedina pozitivna stvar u dizajnu je bila korištenje PC kompaktibilnog utora za hard disk, ali to je bilo potpuno nevažno pošto sada oko 50 % ili više softvera s Amige 500 na ovom kompjuteru nije radilo. Bez obzira na taj važan problem direktori smješteni u SAD, su usprkos potpunog uništenja američkog tržišta za Commodore, uvjereni u popularnost svog novog kompjutera te su donijeli odluklu o ukidanju dotadašnje autonomije poslovnih jedinica po svijetu; njima je naloženo da se svugdje mora prodavati Amiga 600. Uz sve probleme koje je donio ovaj kompjuter tu se našao i onaj po pitanju cijene. Amiga 600 prvobitno zamišljena kao 50 dolara jeftinija verzija Amige 500 je na kraju ispao 50 američkih dolara skuplji kompjuter.
Šest mjeseci je to bio jedini kompjuter koga je Commodore proizvodio i pokušavao prodavati, a što je donijelo najveće financijske štete od bilo kojeg drugog kompjutera.
AGA
thumb|thumb|desno|300px|Amiga 1200 s mišem i dodatatnom disketnom jedinicom
Neobična kadrovska politika Commodore International je rezultirala da na položaj glavnog kompjuterskog dizajnera dođe Bill Sydnes, došao na zao glas zbog kompjutera IBM PCjr, koji se smatrao najvećim fijaskom 1980-ih. Početkom 1990-ih su on i generalni direktor Medhi Ali donijeli odluku o zaustavljanju dizajniranja AGA kompjutera pošto će svi kupovati Sydnesovu Amigu 600. Između te odluke i njenog povlačenja prolazi više od šest mjeseci, a dodatni mjheseci će biti izgubljeni odlukom da se dizajnira potpuno novi AGA kompjuter, a ne Amiga 3000+ na kojoj se već ranije radilo. Rezultat tih oduvlačenja postaje izlazak na tržište Amige 1200 za kućne korisnike i Amige 4000 za poslovne korisnike tek u oktobru 1992. godine. Izdavanjem ovih kompjutera s AGA grafičkim čipsetom mogućnost prikazivanja boja na kompjuterskom monitoru ili televizijskom ekranu je povećana s 4096 na 16,8 miliona boja, s time da se na ekranu istovremeno moglo prikazivati 256 boja čime je ponovno i neupitno vraćena grafička premoć Amiga kompjutera nad PC i Macintosh kompjuterima na tržištu. Ona se odrazila i na Hollywood, pa su tako, na primjer, Amiga 4000 korišteni za specijalne efekte u televizijskim serijama 1990-ih kao što su Babylon 5, Star Trek: Voyager, seaQuest DSV i dr.
Bez obzira na postojanje Amige 1200, upravo Commodore International nije napustila fiks-ideja o Amigi 600 tako da je božićna sezona 1992. godine prošla katastrofalno za korporaciju; ona je masovno izrađivala proizvod koji nitko ne želi (Amiga 600), a odbila pokrenuti masovnu proizvodnju proizvoda kojeg kupci u zapadnoj Evropi žele (Amiga 1200).
CD32
Nakon neuspeha s CDTV upravo Commodorea nije odustala od tržišta video konzola. Ovaj put se mnogo ozbiljnije prihvatilo posla, pa su unaprijed kontaktirani proizvođačo softvera kako bi tokom izlaska na tržište na njemu već bio što veći broj igara koji će prodavati konzolu; po prvi put se uložilo i u marketing. Nova konzola CD32 je bila Amiga 1200 bez tastature i bez flopi diska, ali s CD ROMom s kojeg su učitavaju igre. U trenutku svog izlaska na tržište 14.9.1993. Amiga CD32 je postala prva 32bitna igraća konzola s CD ROMom što je značilo da je bila tehnološki najnaprednija konzola svog doba.
thumb|200px|Amiga CD 32
Na žalost po Commodore International, baš u trenutku kada je na tržište izbacila hit proizvod, korporacija se nalazila u fazi propasti zbog katastrofalno velikih dugova, stvorenih neuspjesima kao što su CDTV, Amiga 500 plus i Amiga 600, kao i nedostatkom novca za proizvodnju koja bi zadovoljila narudžbe kupaca. Usprkos toga što je mogla proizvesti tek nešto više od 100.000 konzola, Commodore je dominirao božićnom prodajom u Evropi tako da je, na primer, u Velikoj Britaniji osvojeno 38% tržišta CD ROM igara. .
Rađanje duopola-Eliminacija konkurenata
Krajem 1970-ih i početkom 1980-ih dvadesetog veka Commodore International je sa svojim procesorom MOS 6502 ostvario de facto tržišni monopol. Tu tržišnu situaciju najbolje pokazuje podatak o 15 miliona prodanih kompjutera i video konzola izgrađenih oko tog procesora (više od 10 miliona Atari 2600, više od miliona VIC-20 i Apple II + ostali). U doba takve gotovo apsolutne kontrole tržišta Commodore International je odustao od daljnjeg razvoja procesora, što je objašnjeno poteškoćama i visokom cijenom razvoja novih procesora.
Praktički u isto vreme IBM je doni odluku o stvaranju o stvaranju poslovnog kompjutera IBM PC koji će se temeljiti na procesoru Intel 8086, operativnom sistemu Microsofta i ostalim lako dostupnim dijelovima. U drugoj polovici 1980-ih ovaj kompjuter će postati standardni poslovni kompjuter, ali istovremeno će IBM izgubiti kontrolu tržišta zbog pojave IBM PC kompaktibilnih kompjutera drugih kompanija. Kraj 1980-ih je prošao u pokušajima IBMa da povrati kontrolu nad vlastitim proizvodom protiv čega će se boriti s poslovnim savezom Intel-Microsoft koji će desetak godina kasnije dobiti neformalno ime Wintel. Pored te tržišne borbe poslovni savez Wintel će se istovremeno boriti protiv korporacija koje su izgradile kompjutere oko procesora Motorola 68000 u koje spada i Commodore Amiga.
Posljednja tvrtka koja se borila protiv duopola Intel-Microsoft je bila Apple Computer, prisiljen na kapitulaciju tek 1997. godine nakon čega biva spašen financiranjem od strane Microsofta i "nagovoren" da počne tranziciju prema Intel procesorima.
Od svih važnijih kompjuterskih korporacija pregaženih od Wintel duopola samo je Commodore International potpuno propao putem nekontroliranog bankrota.
Nekontrolisani bankrot
thumb|Menscheov [[WDC 65816 procesor, se koristio u Apple IIGS i Acorn Communicator kompjuterima, ali je bio najpoznatiji kao procesor koji pokreće SNES konzulu]]
Pošto je u razdoblju od ljeta 1992. do Nove godine 1994. Commodore International poslovao s gubitkom malo većim od 350 miliona dolara, a najveći proizvođači kompjuterskih igri (Electronic Arts, Virgin Games i dr.) nahavili prestanak podrške za Commodore proizvode, postalo je očito da je kraj korporacije blizu i da se on samo odgađa masovnim otpuštanjima radnika tokom druge polovice 1993. godine. Tokom aprila 1994. godine zbog ne plaćanja računa Filipini su na svom području zaustavili proizvodnju video konzole CD32 nakon čega 29.4. 1994. Commodore International koji je formalno premjestio već nekoliko godina ranije upravu na Bahame kako bi sprečio smjenu Gouldove uprave (Irving Gould je imao "samo" relativnu većinu dionica) proglašava bankrot i biva likvidiran pa će se traženje novog vlasnika voditi po zakonu Bahama.
Post-period
Nakon likvidacije, Commodoreova bivša imovina otišla je odvojeno, a nijedna od potomnih tvrtki nije ponovila Commodoreov raniji uspjeh. Obje linije proizvoda Commodore i Amiga proizvedene su u 21. vijeku, ali odvojeno od Amiga, Inc. svojom vlastitom tvrtkom i Commodore računalima koje proizvodi Commodore USA, nepovezana Florida-based tvrtka koja je kupila marku. Druge tvrtke razvijaju operativne sustave i proizvode računala za robne marke Commodore i Amiga, kao i softver.
Commodore UK bila je jedina podružnica koja je preživjela stečaj i čak je postavila ponudu za otkup ostatka operacije, ili barem bivšeg matičnog poduzeća. Za neko vrijeme smatralo se kao voditelj u ponudi, a brojni su izvještaji pojavljivali tijekom vremenskog okvira 1994-1995 koji je Commodore UK kupio. Commodore UK ostao je u poslovanju prodajom starog inventara i izrade računalnih zvučnika i nekih drugih vrsta računalnih perifernih uređaja. Međutim, Commodore UK povukao je svoju ponudu na početku postupka aukcije nakon što je nekoliko većih tvrtki, uključujući Gateway Computers i Dell Inc., postalo zainteresirano, prvenstveno za 47 Commodoreovih patenata koji se odnose na Amigu. Na kraju, uspješni ponuđač bio je njemački PC conglomerate Escom, a Commodore UK otišao je u likvidaciju 30. avgusta 1995.
Godine 1995. Escom je platio 14 miliona USD za imovinu Commodore Internationala. [63] Odvojio je operacije Commodora i Amige u odvojene odjele i brzo započeo s upotrebom robne marke Commodore na liniji računala prodanih u Europi. Međutim, uskoro je počeo gubiti novac zbog prekomjerne ekspanzije, bankrotirao je 15.jula 1996. godine i likvidiran.
U 1997., robna marka Commodore kupila je nizozemsko računalna tvrtka Tulip Computers NV.
U septembru 2004. Tulip je najavio novu seriju proizvoda koji koriste Commodore ime: fPET, USB Flash pogon temeljen na flash memoriji; mPET, Flash Player i digitalni snimač; eVIC, glazbeni player od 20 GB. Također je licencirala zaštitni znak Commodora i logotip "piletina usta" proizvođačima C64 DTV.
Krajem 2004. Tulip je prodao Commodoreove robne marke Yeahronimo Media Ventures za 22 miliona eura. [64] Prodaja je završena u martu 2005. nakon mjeseci pregovora. Yeahronimo Media Ventures uskoro se preimenovala u Commodore International Corporation i započela operaciju namijenjenu ponovnom pokretanju robne marke Commodore. Tvrtka je pokrenula svoju šljunčanu liniju proizvoda: osobni multimedijski reproduktori opremljeni Wi-Fi-jem, s nadom da će im Commodore brand pomoći da se skinu. Šljunak nikada nije bio uspješan i prekinut. Dana 24. lipnja 2009. godine CIC se preimenovala u Reunite Investments. [65] Osnivač CIC-a, Ben van Wijhe, kupio je tvrtku Asiarim iz Hong Konga, [66] Marka sada posjeduje C = Holdings (bivši Commodore International BV): [67] [68] Reunite je postao jedini vlasnik u 2010, nakon kupnje preostalih dionica iz stečaja Nedfield, [69] zatim ga prodao Commodore Licenciranje BV, podružnica Asiarima, kasnije 2010. godine. [68] Ponovno je prodana 7. novembra 2011. godine: ova je transakcija postala temelj pravnog spora između Asiarima (koji su, čak i nakon tog datuma, komercijalno koristili robnu marku Commodore, između ostalog oglašavanjem za prodaju Commodore računala i licenciranjem sporazumi o zaštitnim znakovima) i novim vlasnicima, koji je 16. prosinca 2013. godine riješio Okružni sud SAD-a za južni okrug New Yorka u korist novih vlasnika. [67]
Commodore Semiconductor Group (bivši MOS Technology, Inc.) kupio je bivši menadžer, a 1995. nastavio je s radom pod nazivom GMT Microelectronics, koristeći problematično pogon u Norristownu u Pennsylvaniji, koji je Commodore zatvorio 1992. godine. Do 1999. godine imao je 21 dolar milijun u prihodima i 183 zaposlenika. Međutim, 2001. godine Američka agencija za zaštitu okoliša zatvorila je postrojenje. GMT je prestao raditi i likvidiran.
Vlasništvo nad preostalim sredstvima Commodore Internationala, uključujući autorska prava i patente i zaštitne znakove tvrtke Amiga, prešlo je iz Escoma na proizvođač US PC klonera Gateway 2000 1997. godine, koji je zadržao patente i prodao autorska prava i zaštitne znakove zajedno s licencom za upotrebu patenata, tvrtki Amiga, Inc., tvrtke Washington, koju su među ostalima osnovali bivši podizvođači Gatewaya Bill McEwen i Fleecy Moss 2000. godine. 15. ožujka 2004. Amiga, Inc. objavila je da 23. aprila 2004. godine ona je prenijela svoja prava na prošle i buduće inačice operacijskog sustava Amiga (ali još nije nad drugim intelektualnim vlasništvom) tvrtki Itec, LLC, a kasnije ga je kupila KMOS, Inc., tvrtka Delaware. Ubrzo nakon toga, na temelju nekih kredita i sporazuma o sigurnosti između tvrtke Amiga, Inc. i Itec, LLC, preostala imovina intelektualnog vlasništva prenesena je iz tvrtke Amiga, Inc. u KMOS, Inc. Dana 16. marta 2005., KMOS, Inc. objavila je da je dovršila sve registracije s državom Delawarea kako bi promijenila svoje korporativno ime u tvrtku Amiga, Inc. Commodore / Amiga autorska prava kasnije su prodane Cloantou. [70] AmigaOS (kao i spin-offovi MorphOS i AROS) i dalje se održavaju i ažuriraju. Nekoliko tvrtki danas proizvodi povezane hardver i softver.
Amiga Inc.
Amiga Inc. je jedna od kompanija koja je nastavila tradiciju proizvodnje kompjutera od bivseg Commodora. Ona je otkupila sva prava na amiga patente.
Commodore Usa
Commodore USA. je takodje vlasnik jednog dijela bivseg Commodora. Commodore USA je takodje pokrenula proizvodnju kompjutera a to su: Commodore USA je 2013. prestao sa proizvodnjom kompjutera jer je vlasnik Commodore USA preminuo.
Aktivnosti
Commodoreova bivša sjedišta SAD-a trenutno je sjedište QVC-a.
U februaru 2017. otvorena je izložbena soba za oko 200 Commodora proizvoda u Braunschweigu, koja je obilježila europski proizvodni pogon Commodore koji je imao do 2000 zaposlenika.
Indijske planinske pruge
Indijske planinske pruge čini pet željezničkih pruga u planinskom dijelu Indije koje su izgrađene koncem 19. i početkom 20. stoljeća, za vrijeme britanske vlasti, a koje su još uvijek u upotrebi. Ovih pet linija su sve željezničke pruge uskog kolosijeka [1], koje povezuju značajna zimska naselja s podnožjima, vijugajući kroz oštar, ali slikovit krajolik. S obzirom na nepristupačan teren, one su "izvanredan primjer međurazmjene vrijednosti, razvoja tehnologije i jedno od inženjerskih čuda", zbog čega su upisane na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 1999. godine. mini| [[Parna lokomotiva na petlji poznatoj kao "Točka jada" pruge Darjeeling (1925.)]] Tri pruge se nalaze na himalajskom planinskom području sjeverne indije:
Dok su druge dvije mnogo južnije u području Zapadnih Gati (Gorje Sahyadri):
Sundarbans
Sundarbans (bengalski: সুন্দরবন, Shundorbôn; što znači "lijepa šuma") je najveća šuma mangrova na Zemlji. Šuma se pruža s obje strane granice između Bangladeša i Indije. Ovo područje od oko 6.000 km2 nalazi se na vrlo razgranatom i teško pristupačnom području delte Gangesa, Bramaputre i Meghne. Područje, veličine od oko 10.000 km², od kojih je 6.000 km² u Bangladešu, je ekosistem vrlo bogat različitim životinjskim i biljnim vrstama, neke od njih su endemske. Tu žive i vrlo ugrožene životinje kao što su bengalski tigar, (Panthera tigris tigris) i čital (Axis axis).
UNESCO je Sundarbans uvrstio na svoj Popis mjesta Svjetske baštine. S indijske strane zaštićen je kao nacionalni park, a s bangladeške kao utočište za divljač.
Ekološki značaj
mini|lijevo| Ribarsko selo u Sundarbansu Sundarbans predstavlja nenadomjestivu prirodnu zaštitu za kopneno zaleđe od tropskih oluja koje redovno dolaze s juga iz Bengalskog zaljeva.
Šume mangrova Sundarbansa smatraju se zadnjim područjem na kojem još žive bengalski tigrovi. Pored toga, ovdje žive brojne vrste ptica, riba i pitona, ali i krokodili i divlje svinje. Pored toga, ovdje rastu i mnoge rijetke biljke.
Klimatske promjene, porast razine mora, povećano zasoljavanje slatkovodnih područja, zagađivanje naftom i uljima iz obližnje luke Mongla kao i krivolov i ilegalna sječa šuma ozbiljno ugrožavaju opstanak Sundarbansa.
HNK Hajduk Split - sezona 2004./05.
U sezoni 2004./05. Hajduk je drugi put zaredom osvojio prvenstvo. Također je osvojio i superkup, dok je u kupu došao do završnice. Neuspjeh u ovoj sezoni predstavlja ispadanje u drugom pretkolu Lige prvaka od poluamaterskog Shelbournea iz Irske. Treneri momčadi su bili Ivan Katalinić, Blaž Slišković i Igor Štimac.
Batalión
Batalión je čehoslovački crno-bijeli film snimljen 1937. u režiji Miroslava Cikana. Temelji se na istoimenom romanu Josefa Hais-Týneckog. Glavni lik, koga tumači Frantisek Smolik, je nekoć ugledni advokat i političar koga je ženina nevjera natjerala da se oda alkoholu i sve vrijeme provodi u krčmi pod imenom "Batalión". Film je premijerno prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio priznanje žirija.
Tabor, South Dakota
Tejbor je grad u američkoj saveznoj državi Južna Dakota.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 423, što je 6 (1,4 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Flamingo (protein)
Flamingo je član adhezionske GPCR familije proteina. Flamingo je sekventno homolan sa kadherinima i G protein spregnutim receptorima (GPCR). Flamingo je otkriven kao Drozofila protein koji učestvuje u polarnosti planarnih ćelija. Sisari imaju tri flamingo homologa, CELSR1, CELSR2, CELSR3. Kod miševa sva tri imaju osobene obrasce izražavanja u mozgu.
Adhezionski G protein spregnuti receptori
Adhezionska GPCR familija ima preko tridest članova u ljudskom genomu. Adhezinski receptori su proteini sa sedam transmembranskih heliksa koji imaju dugačke N-terminalne domene. Na primer, flamingo ima u svom N-terminalnom ekstracelularnom domenu sekvencu sličnu EGF, lamininu G i kadherinu.
Aksonski svežnjevi
Miševi bez CELSR3 imaju promenjenjeno pakovanje aksonski svežnjeva.
Uloga u dendritnoj morfologiji
Kod Drozofile, flamingo mutanti imaju abnormalna dendritna grananja, izdanke i rutiranje. Pretpostavlja se da flamingo reguliše elogaciju dendritnih grana i sprečava upredanje sa dentritima susednih neurona.
Grunge
Grunge je žanr američke rock glazbe. Pojavio se sredinom 80-ih, no primjećen je tek početkom 90-ih. Najveći je utjecaj imao između 1988. i 1993. Grunge je okarakteriziran kao spoj hardcore punka, heavy metala, te indie rocka.
right|thumb|Grupa Nirvana na [[MTV Video Music Awards 1992.]]
Najbolji primjer grunge glazbe je singl "Smells Like Teen Spirit" izdane od strane glazbenog sastava poznatog pod imenom Nirvana iz Seattlea.
Najvažnija obilježja grungea su gitare podešene na jaku distorziju, te tekstovi pjesama koji su na granici između idealizma i pesimizma. Popularnost Nirvane dovela je i do toga da su ljude počeli zanimati i ostali seattleski slični glazbeni sastavi npr. Pearl Jam, Soundgarden i Mudhoney.
Grunge glazba sadrži melodičku osjećajnost Beatlesa kao i brutalnost hard rock glazbenih sastava kao na primjer Black Sabbath. Grunge glazbenici bili su antimaterijalističkog pogleda na svijet.
Beograd
Beograd, glavni i najveći grad Srbije. Prva naselja na široj teritoriji Beograda datiraju iz praistorijske Vinče, 4.800 godina pre nove ere. Sam Beograd su osnovali Kelti u 3. veku pre n. e, pre nego što je postao rimsko naselje Singidunum. Slovensko ime „Beligrad“ prvi put je zabeleženo 878. godine. Beograd je glavni grad Srbije od 1405. godine i bio je prestonica raznih južnoslovenskih država od 1918. pa do 2003, kao i Srbije i Crne Gore od 2003. do 2006.
Grad leži na ušću Save u Dunav u centralnom delu Srbije, gde se Panonska nizija spaja sa Balkanskim poluostrvom. Broj stanovnika u Beogradu prema popisu stanovništva iz 2002. je iznosio 1.576.124. Najveći je grad na teritoriji bivše Jugoslavije i po broju stanovnika četvrti u jugoistočnoj Evropi posle Istanbula, Atine i Bukurešta.
Grad Beograd ima status posebne teritorijalne jedinice u Srbiji sa svojom lokalnom samoupravom. Njegova teritorija je podeljena na 17 gradskih opština, od kojih svaka ima svoje lokalne organe vlasti. Beograd zauzima preko 3,6% teritorije Republike Srbije, a u njemu živi 21% ukupnog broja građana dela Srbije na kome je izvršen popis 2002. godine (bez podataka za Kosovo i Metohiju). Beograd je takođe ekonomski centar Srbije i središte srpske kulture, obrazovanja i nauke.
СК Југославија
Спортски клуб Југославија је био југословенски фудбалски клуб из Београда. Основан је 1913. године, а угашен 1945. године. Био је двоструки државни првак, те је једини клуб из Србије, уз БСК, који је освојио првенство Краљевине Југославије. На вечитој табели предратног првенства заузима четврто место, што га чини другим најуспешнијим српским клубом у периоду између два светска рата.
NGC 663
NGC 663 je otvoreni skup u zviježđu Kasiopeje.
Beograd
Geografija
thumb|left|230px|l|Satelitski snimak Beograda Beograd se nalazi na 116,75 metara nadmorske visine, i to na koordinatama 44°49'14" severno i 20°27'44" istočno. Istorijsko jezgro Beograda (današnja Beogradska tvrđava) nalazi se na desnoj obali Save. U sastavu Beograda su Novi Beograd i Zemun koje su na levoj obali reke Save, pa time i u srednjoj Evropi. Manja naselja preko Dunava, kao što su Borča, Ovča,Kotez I Padinska Skela takođe pripadaju teritoriji Beograda. Grad leži na ušću dveju reka, Dunava i Save. Urbana površina grada iznosi 359,92 kvadratnih kilometara. Beograd se nalazi na raskrsnici zapadne i istočne evropske kulture.
NGC 663
Astronomska promatranja
Iako ga Charles Messier nije svrstao u svoj katalog, ovaj je skup mnogo lakše uočljiv u malim amaterskim teleskopima nego susjedni mnogo poznatiji Messier 103, posljednji objekt kojeg je Messier katalogizirao.
Beograd
Klima
Beograd ima umerenu kontinentalnu klimu. Prosečna godišnja temperatura je 11,7 °C, dok je najtopliji mesec jul, sa prosečnom temperaturom od 22,1 °C. Ipak, Beograd u proseku ima oko 31 dan u godini sa temperaturom preko 30 °C, a temperatura prelazi 25 °C čak 95 dana u godini. Prosečna godišnja količina padavina je oko 700 milimetara. Godišnje, Beograd ima oko 2.096 sunčanih sati, sa julom i avgustom kao najsunčanijim, i decembrom i januarom kao najmračnijim danima, sa tek 2—2,3 sunčana sata dnevno.
NGC 663
Astronomska promatranja
Skup je, čak i u gradskim uvjetima, lako uočljiv i sa dvogledom 10x50. U dvogledu se uočava kao sviejtla mrlja, dok i mali teleskop otkriva pojedinačne zvijezde.
Beograd
Istorija
U strogom centru Beograda, ispod današnje palate Albanija, pronađeni su, tokom njene gradnje, 1938. godine skeleti neandertalca koji je poginuo u borbi sa mamutom čiji je skelet nađen u blizini, što govori o naseljenosti prostora današnjeg Beograda još u praistorijsko doba. Kasnije se na prostoru Balkana, pre oko 7.000 godina, razvila Vinčanska kultura, pa se njeni ostaci mogu pronaći i u okolini Beograda kod istoimenog naselja, po kome je cela kultura dobila ime. Naseljen u trećem veku pne. od strane Kelta, taj prostor ubrzo prelazi u ruke Rimljana i postaje naseobina Singidunum. Za vladavine cara Dioklecijana, tokom progona hrišćana, u Singidunumu se pominju prvi hrišćanski mučenici. Jedni od najstarijih po imenu poznatih hrišćanskih stradalnika u ovom gradu su Ermil i Stratonik. Podelom rimskog carstva ostaje pod kontrolom Vizantije.
NGC 663
Astronomska promatranja
U skupu NGC 663 se ističu 5 zvijezda u središtu skupa, dok preostalih desetak slabijih zvijezda daju skupu oblik romba.
Beograd
Srednji vek
thumb|210px|d|Turska opsada Beograda [[1456.]] Singidunum su osvajali mnogi osvajači, poput Huna, Sarmata, Ostrogota i Avara — pre dolaska Slovena oko 630. godine nove ere. Prvi zapisi o slovenskom imenu Beograd datiraju iz 878. godine, za vreme vladavine Prvog bugarskog carstva. Grad je ostao predmet razmirica između Vizantije, Mađarske i Bugarske naredna tri veka.
Grad konačno prelazi pod vlast Srba kao deo Srema 1284. godine. Prvi srpski kralj koji je vladao Beogradom bio je Stefan Dragutin (1276—1282), vladar Kraljevine Srema, kog je dobio na poklon od svog tasta, hrvatsko-ugarskog kralja Ladislava IV. . Nakon njegove smrti grad se vraća pod Ugarsku kontrolu, ali će u 15 veku biti ponovno nakratko vraćen Srbiji. Nakon velikih gubitaka u Kosovskom boju 1389. godine, Srpsko carstvo počinje da se raspada i njegovi južni delovi velikom brzinom prelaze u ruke Turaka Osmanlija. Ipak, sever je dugo odolevao. Srpski despot Stefan Lazarević dobio je Beograd od hrvatsko-ugarskog kralja i svetog rimskog cara Žigmunda Luksemburškog, nakon što je postao njegov vazal. Godine 1405. Stefan Lazarević je proglasio Beograd svojom prestonicom, ali će grad nakon njegove smrti 1427. godine ponovno biti vraćen Ugarskoj. U narednom periodu, Beograd je doživeo veliki uspon. Ponovno su utvrđene stare zidine grada, zajedno sa zamcima, a crkve i tvrđave obnovljene, što je pomoglo da grad branjen od vojski hrvatsko-ugarskih kraljeva odoleva navalama Turaka čak 70 godina.
Križaljka-eliminatorka
Križaljka-eliminatorka, križaljka uobičajenog sadržaja, kod koje je za svaki broj umjesto opisa dana jedna riječ. Iz svake takve riječi treba izostaviti jedno slovo, ali tako da se od ostatka dobije nova riječ i tu novu riječ treba upisati u lik. Sva slova izostavljena iz vodoravnih riječi i sva slova izostavljena iz okomitih riječi, čitana redom, daju konačno rješenje.
Beograd
Srednji vek
U ovo vreme, Beograd je postao utočište mnogim balkanskim narodima koji su bežali od vlasti Osmanlija. Veruje se da je broj stanovnika u ovo vreme dostizao i 40.000—50.000. Tokom vladavine Đurađa Brankovića, veći deo despotstva dospeva pod tursku vlast, međutim, Beograd dolazi pod zaštitu mađarskih kraljeva. Turci su želeli da pokore Beograd jer im je predstavljao prepreku u daljem napredovanju ka centralnoj Evropi. Napali su 1456. kada se odigrala čuvena Opsada Beograda gde je hrišćanska vojska pod vođstvom Sibinjanin Janka uspešno odbranila grad od turskog napada.
СК Југославија
Оснивање и почеци
У жељи да створи најбољи тим у Србији, Данило Стојановић - Чика Дача је 6. августа 1913 године у Београду основао СК Велика Србија, дајући му име као успомену на велики успех ондашње Краљевине Србије у тек завршеним Балканским ратовима.
Križaljka-eliminatorka
Primjer križaljke-eliminatorke
Jedna takva križaljka objavljena je u zagrebačkom Kvizu broj 53 (27. II. 1974, str. 10, autor nepoznat):
R A N A █ S T U P S R █ R A K A █ R █ A V A L █ N O A O M E █ A L K A █ Č █ L E N A █ S I I T A L █ A R I A VODORAVNO: Grana, Ustup, srS, raTka, avalA, noVa, Kome, alkaR, lenKa, siL, italE, ariCa - Gustav Krklec. OKOMITO: rAs, Uoči, aGram, Uvela, Sara,Tel, Calan, sEk, laSa, tanAk, oRasi, pEra, iCa - August Cesarec.
СК Југославија
Оснивање и почеци
Тиму је одмах пришло неколико искусних и младих играча из београда, као и група играча крагујевачке Шумадије. Наиме, у то време није било неуобичајено да играчи наступају за више клубова истовремено. Од старијих београдских играча први су се прикључили Влада Крстић, Миливоје Ивановић, Јосип Фурјановић и Чех Едуард Мифек. Из Крагујевца су стигли Петар Радојковић, Мирослав Најдановић, Милан Стефановић, Богосав Гавриловић, Милан Павловић, Драгољуб Вељковић и Радош Роглић. Као подмладак, тиму су се заједнички прикључили играчи београдске Славије: будући репрезентативац Јован Ружић, затим Милета Јовановић, Димитрије Митић, Милорад Илић и други. За тренера је позван из Чехословачке познати фудбалер Алојз-Лојда Махек, који је био предвиђен и као играч. Убрзо за њим је стигао још један играч, Венца Петровицки.
Прву управу сачињавали су председник Данило Стојановић, потпредседник Момчило Борисављевић, секретар Миливоје Ивановић, благајник Ранимир Марковић и вођа секције Владимир Крстић. Већина чланова управе је истовремено и играла у тиму, па је тако и сам председник Чика Дача био први голман.
Након озбиљних припрема и тренинга, клуб је одиграо своју прву утакмицу 8. септембра 1913., а противник је био БСК. Иако је поражена са 0:2, Велика Србија се игром наметнула као достојан ривал једном од најбољих српских клубова. Недуго потом, остварена је и прва победа - савладан је београдски Српски мач резултатом 3:1.
Године 1914., освојила је и први трофеј - Српски олимијски куп, савладавши у финалу, одиграном 11. маја на игралишту Сокола у Кошутњаку, крагјевачку Шумадију са 3:1.
Исте године, због почетка Првог светског рата, клуб престаје са радом.
Доба највећих успеха
Клуб је, уз учешће највећег дела предратне управе и играча, обновљен 1919. под именом СК Југославија и све до 1941. играо је значајну улогу у развоју фудбалског спорта у Југославији. До промене имена је дошло јер је управа клуба, на челу са Чика Дачом, сматрала да је у новим условима уједињене државе старо име постало беспредметно и да би чак могло бити и штетно. Аналогно старом имену, које је носило национално-политичко обележје, настало је и ново - Југославија.
Исте године започело је и прво организовано фудбалско такмичење у новој држави, првенство Српског лоптачког савеза, у којем се такмичило неколико најбољих српских клубова (сви из Београда). У прва два издања овог такмичења (сезоне 1919./20. и 1920./21.) Југославија је заузела друго место, иза БСК-а. СК Југославија се у почетку концентрисала на играње ових локалних утакмица и стабилизацију клуба, а прва гостовања уследила су 1920. У гостима је савладан ХАШК са 2:0, што је била прва победа неког српског клуба у Загребу. Клуб је још гостовао у Сплиту и Сарајеву.
Нагли успон клуба почео је 1921. године. Стварање шампионске генерације је почело довођењем голмана Сретена Жујовића и младих нападача Драгана Јовановића и Душана Петковића. Следеће године из подмлатка су пристигли дефанзивац Милутин Ивковић и везиста Стеван Лубурић. И чувени Благоје Марјановић, будућа звезда БСК-а, играо је у ово време у подмлатку Југославије. Почело се и са пријатељским сусретима са клубовима из Чехословачке, Румуније, Немачке...
Југославија је 1923. године, након три сезоне доминације БСК-а, освојила првенство београдског подсавеза и квалификовала се за завршницу првог званичног државног првенства, које се играло по куп систему. Иако је у полуфиналу испала од САШК-а, ово је била најава великог успеха у наредне две сезоне.
Наредне сезоне Југославија је постала првак државе. У финалу, одиграном у Загребу, 12. октобра 1924., савладала је сплитски Хајдук резултатом 2:1 и постала први српски клуб који је освојио државно првенство. Југославија је следеће сезоне одбранила титулу, победивши 5. јула 1925., поново у Загребу, домаћи Грађански са 3:2. Ове године постигнут је и велики успех на међународној сцени - побеђена је Славија из Прага резултатом 4:2. Трофејну генерацију Југославије чинили су: голман Драгутин Немеш, затим Милутин Ивковић, Бранко Петровић, Михаило Начевић, Алојз-Лојда Махек, Света Марковић, Дамјан Ђурић (у другој сезони Александар Ђорђевић), Драган Јовановић, Стеван Лубурић, Душан Петковић и Бранислав Секулић. Тренер који је предводио тим до обе шампионске титуле био је још један Чех, Карел Блаха.
Beograd
Osmansko carstvo
Vojska pod vođstvom Sulejmana Veličanstvenog, 28. avgusta 1521. je osvojila Beograd od Mađara, što je označilo pad grada pod Osmansko carstvo. Turci Osmanlije nakon toga naseljavaju srušen i spaljen grad, postepeno ga pretvarajući u kitnjasti orijentalni grad, čija je panorama sa mnogobrojnim munarama izdaleka oduševljavala mnoge evropske putnike tog doba. Oko 1571. godine u Beogradu je bilo 27 naselja (mahala). Grad je 1594. zahvatila velika srpska pobuna (Banatska pobuna) koju su Turci uspeli da uguše, spaljene su mnoge crkve, relikvije i mošti Svetog Save na Vračaru. Upravo zbog toga je ovo mesto odabrano za gradnju Hrama Svetog Save. thumb|250px|l|Beograd u 16. veku Sledećih decenija grad je bio miran, a bio je i važno sedište okruga (Smederevskog sandžaka, poznatog i kao Beogradski pašaluk), povezan sa Istanbulom Carigradskim drumom. Privukao je mnoge trgovce i stanovnike — Turke, Jermene, Grke, Rome i ostale. Prema osmanlijskom putopiscu Evliji Čelebiji, koji je boravio u Beogradu 1660. godine, Beograd je tada imao oko 98.000 stanovnika, od kojih 21.000 nisu bili Muslimani. Postao je više od običnog grada, sa islamskom arhitekturom, javnim kupatilima i mnogim novim džamijama. Beograd je već koncem 16. veka, po svojoj lepoti i veličini, u mnogome nadmašivao Budim, Sofiju, Sarajevo, Skoplje i mnoge druge gradove evropskog dela Osmanskog carstva. Kako saznajemo iz Putopisa Evlije Čelebije, u vreme kada je on boravio u Beogradu 1660. godine, u gradu je bilo čak sedamnaest derviških tekija u kojima su se izučavala dela velikih sufijskih mislilaca. Pretpostavlja se da je bio zastupljen veliki broj derviških bratstava, uključujući bajramije, melamije, bektašije, halvetije, gulšenije, kadirije, hindije, mevlevije, nakšibendije, rifaije, sadije, sunbulije, šabanije, šazilije i ušakije. Isti Putopis nam prenosi da su u Beogradu, u vreme Osmanskog carstva, postojale 273 islamske bogomolje, džamije i mesdžidi. Najvećom i najlepšom smatrana je Batal džamija, koju su putopisci upoređivali sa Aja Sofijom. Nalazila se na mestu današnje Savezne skupštine, a pored nje je bilo groblje na kome su sahranjivani viđeniji Turci. thumb|250px|l|Austrijska opsada Beograda [[1717. godine]] Beograd je tri puta od Turaka osvajala Austrija (1688—1690, 1717—1739, 1789—1791), a Osmanlije su ga ponovo zauzimale, uz velika razaranja. Beograd postaje ”Dar-ul-džihad” – Tvrđava Džihada, kako su ga Osmanlije tada nazivale. Tokom ovog perioda, grad su zahvatile dve velike seobe Srba, u kojima su se stotine hiljada Srba, predvođenih patrijarsima, povlačili zajedno sa Austrijancima u Habzburško carstvo 1690. i 1737—39, gde su se naselili u današnjoj Vojvodini i Slavoniji.
СК Југославија
Смена генерација
Следеће сезоне Југославија је после четири године доминације препустила титулу београдског подсавеза вечитом ривалу БСК-у, али и прославила отварање новог стадиона и победу над великим Ференцварошем из Будимпеште резултатом 5:3.
Југославија се [1928. вратила на прво место београдског подсавеза, али у лигашкој завршници првенства није имала успеха и завршила је на последњем, шестом месту. У оквиру прославе 15 година постојања угостила је славну Аустрију из Беча и изгубила резултатом 3:6. Уследила је смена генерација која се поклопила са почетком златног доба највећег ривала БСК-a. У државном првенству 1929. заузето је треће, а 1930. друго место. Те године, три играча Југославије учествовала су на првом светском првенству у Монтевидеу - Бранислав Хрњичек, Теофило Спасојевић и Момчило Ђокић. На међународној сцени, истиче се победа над Хунгаријом од 2:0.
Beograd
Osmansko carstvo
Nakon turskog poraza pod Bečom, septembra 1688. godine, Austrijanci su zauzeli Beograd. Prilikom prvog austrijskog osvajanja (1688-1690) mnoge džamije su porušene, a one koje su preostale, pretvorene su u hrišćanske crkve. Nakon toga, za vreme ponovne kratke osmanlijske vladavine (1690-1717.) mnoge džamije su obnovljene, a neke su iz temelja izgrađene. Kada je vojska Austrijskog carstva (u čijem su sastavu bili vojnici raznih narodnosti: Nemci, Francuzi, Italijani, Švajcarci, Portugalci, Španci, Mađari i drugi), pod zapovedništvom nadvojvode Eugena Savojskog po drugi put osvojila Beograd (1717-1739) porušili su minarete džamija beogradske tvrđave, kako bi panorama grada izgledala više evropska. Mnoge džamije su pretvorene u crkve raznih hrišćanskih redova koji su došli zajedno sa vojskom i doseljenicima: trinitarci, franjevci, jezuiti, minoriti i Jermeni katolici. Ostale sačuvane džamije su upotrebljene za vojne magazine, trgovine i nastambe. Tada u Beogradu nije ostalo muslimanskog stanovništva, jer su se povukli usred najezde. Posle pobede nad austrijskom vojskom 1739. godine kod Grocke, Osmanlije su ponovo zagospodarile Beogradom, i njime vladale narednih 50 godina (1739-1789. godine). Za to vreme su popravili mnoge oštećene džamije i povratili u prvobitno stanje mnoge pretvorene u crkve. Prema nekim savremenicima, u Beogradu je 1780-tih godina bilo 50-ak džamija. U toku velikih borbi za Beograd 1739. godine, stradalo je oko 30 džamija. U planu Beograda, kojeg je izradio austrijski potporučnik Bruš 1789. godine, ucrtano je 15-ak džamija. Taj se broj džamija uglavnom održao do Prvog srpskog ustanka. thumb|200px|Nekadašnja Batal džamija, oko [[1860.]] U Prvom srpskom ustanku tokom borbi za oslobođenje Beograda 1806. godine, mnoge džamije su stradale, a one preostale bile su pretvorene u bakalnice, u nekim su držane svinje, jedna je bila pretvorena u pravoslavnu crkvu, a neke su određene turskim ženama za stanovanje. Ustanici su držali grad od 8. januara 1806. do 1813, kada su ga ponovo zauzele Osmanlije. Povratkom Osmanlija dolazi do obnavljanja nekih oštećenih džamija. Srpske vlasti su 1836. godine popisale džamije u Beogradu, i u tom spisku se nalazilo 16 džamija. Iseljenjem "turskog" življa iz Beograda 1867. godine (među kojima je veliki broj bio slovenskog porekla) započeo je kraj beogradskih džamija. Kako navodi Feliks Kanic ”gde kad bi noću slučajno eksplodirale mine rušeći džamije koje su ometale regulaciju”. Danas je jedina preostala Bajrakli džamija na Dorćolu.
СК Југославија
Тридесете године
Тридесете године Југославија је провела у сенци комшијског БСК-а и ривалских загребачких клубова Грађанског, Конкордије и ХАШК-а. И даље је играла значајну улогу у сваком такмичењу у којем је учествовала али никада више није успела да понови успех генерације из 1924. и 1925. Средином деценије Бранислав Секулић се вратио у клуб после каријере у Француској и Швајцарска|Швајцарској, а 1936. у клуб је стигао Александар Петровић, који је постао први стрелац, љубимац навијача и предводник екипе у годинама до гашења клуба. Освојено је друго место у првенству 1934/35 године и треће место 1938/39. Многи успеси су постигнути у сусретима са најбољим клубовима Енглеске (Челси), Француске (Расинг, Ред стар), Аустрије (Адмира, Рапид), Мађарске(Ујпеш), Италије (Амбросиана) и других земаља. За клуб су у овом периоду наступали и будући играчи Црвене звезде Љубомир Ловрић и Предраг Ђајић и Партизана Александар Атанацковић, као и Миливоје Ђурђевић и Милован Ћирић који су после рата носили дрес оба нова вечита ривала.
Клуб је до 1941. ширио своју делатност и на друге спортске гране. Екипно првенство државе, осим фудбалера, освајали су и рвачи, а поједини чланове те секције су готово у свим категоријама дуги низ година освајали првенство Југославије.
Други светски рат и гашење клуба
Почетком Другог светског рата и окупације Краљевине Југославије мења име у СК 1913 и под тим називом наступа од 1941. до 1944., Такмичи се у српској лиги у којој је освојио прво место у сезони 1941./42. и био другопласирани у следеће две сезоне, изгубивши обе титуле од највећег ривала, БСК-а. Године 1944. првенство престаје да се игра, а рад је обновљен 1945., али се почиње са реорганизацијом целокупног спортског живота и исте године клуб је угашен. Стадион и опрема су предати новоформираном клубу Црвена звезда, у који је прешао и велики број играча СК 1913 и БСК-а.
Стадион
Трећи пут, али сада на Топчидерском брду (улица Љутице Богдана), клуб подиже знатно већи стадион за преко 20.000 гледалаца, са прописаном атлетском стазом, затрављеним тереном за фудбалсске утакмице и посебним тереном за тренинг, покривеним трибинама и другим просторијама. Игралиште је званично отворено 24. априла 1927. године. Свечаност је увеличана дводневним турниром на којем су, поред фудбалера Југославије, били и играчи САНД-а из Суботице, Грађанског из Загреба и Слована из Беча.
22. јуна 1932. године на стадиону Југославије је одиграна прва ноћна утакмица, под рефлекторима велике јачине. Атрактивни ривал, Расинг из Париза, савладан је са убедљивих 3:0.
Године 1938. Југославија је приступила амбициозном пројекту обнове и проширења стадиона. Стадион је проширен тачно према димензијама Олимпијског стадиона у Берлину и био је предвиђен да прими 50000 гледалаца. На простору поред стадиона започета је изградња читавог спортског комплекса од помоћних терена, бициклистичког веледрома, стрелишта, базена, тениских терена, терена за хазену (рукомет), кошарку и одбојку и дворане за борилачке спортове, до ресторана и клупског дома. Нови стадион је био практично завршен и његово свечано отварање је било заказано за 20. април 1941. године, али због напада Сила осовине, до њега никада није дошло.
Након рата и гашења клуба, стадион је предат новооснованој Црвеној звезди.
Клупске боје
Након што је тек основана СК Велика Србија добила играче и игралиште, приступило се набавци опреме. Пошто у Београду тада није било могуће набавити потребне фудбалске реквизите, један од играча, Фурјановић, је послат у Беч да набави опрему. Вратио се са лоптама, копачкама и два комплета дресова - зеленим и црвеним. У прво време, првотимци су наступали у зеленим, а резервисти у црвеним дресовима. Своју традиционалну, црвену боју, клуб је званично усвојио после рата и промене назива у СК Југославија. У првој послератној утакмици коју је одиграо, против тима енглеске морнарице (и победио са 9:0), први тим Југославије је по први пут носио црвене дресове. Резервна гарнитура дресова је најчешће била плава. Дизајн се често мењао, па је тако клуб некада играо у једнобојним, а некада у пругастим црвено-белим дресовима, али црвена боја је остала заштитни знак клуба и извор његовог надимка црвени.
Ривалство са БСК-ом
У првим годинама развоја фудбала, Београд није имао чисто фудбалски клуб. Клубови као што су Соко или Српски мач били су заправо само секције већих спортских друштава. То се променило 1911. када је основан БСК]], као први искључиво фудбалски клуб у Београду. Захваљујући томе, БСК се развијао брже од осталих и убрзо преузео примат у београдском фудбалу. Велика Србија је основана 1913. као други чисто фудбалски клуб у престоници, и одмах је показала тежњу да преузме вођство од БСК-а. Састављен је тим од најбољих играча из Београда и Крагујевца, доведени су интернационалци из Чешке, стадион је завршен за мање од два месеца и клубу је пришао приличан број угледних личности. После рата, оба клуба су обновљена у практично истом саставу, и ривалство је само продубљено. Штампа је овај дерби прогласила вечитим.
Ипак, корени ривалства ова два тима сежу чак и у време пре него што је Југославија основана, и потичу од њеног оснивача Данила Стојановића-Чика Даче. Почетком 1912. у Крагујевцу је играна утакмица између БСК-а, чији је у то време Чика Дача био потпредседник, и домаће |Шумадије, чији је био оснивач. Чика Дача је једним писмом пре утакмице јавио управи Шумадије састав БСК-а и дао неколико корисних савета, што му је у управи плавих замерено, те је након утакмице избачен из клуба. Годину дана касније је, у тежњи да створи клуб равноправан БСК-у, основао Велику Србију.
Ривалство су продубили спортски успеси које су Југославија и БСК постизали. Током читавог међуратног периода смењивали су се на месту најбољег београдског клуба и стално били у борби за врх табеле, било међусобно, било са клубовима из Загреба и Сплита. Успеси су привукли готово подједнак број навијача на обе стране, и предратни вечити дерби није био ништа мањи догађај за Београд од оног послератног.
Такође, ривалству су допринели и комшијски односи два клуба. Све до 1925. оба клуба су имали своја игралишта на Тркалишту, раздвојена само уским колским пролазом. И када су, због изградње Техничких факултета, морали да се селе, остали су близу један другом. Југославија је 1927. подигла стадион на месту данашњег стадиона Црвене звезде, а БСК се 1929. преселио недалеко одатле, на место где је данас стадион Партизана.
Укупно је, у периоду од 1913. до 1943. одиграна 141 утакмица ова два тима. БСК је добио 74, Југославија 42, а нерешено је било 25 пута. Укупна гол разлика је 310:233 у корист БСК-а. Рекордна победа остварена је 25. новембра 1923. када је Југославија славила у гостима са 9:1. Најтежи пораз Југославија је доживела 7. априла 1929. на свом терену - БСК је победио са 1:7.
Највише голова за Југославију постигли су Драган Јовановић (22), Бранислав Секулић (19) и Душан Петковић (15). Највише дербија у дресу Југославије одиграли су Мирослав Лукић (43), Александар Петровић (41) и Момчило Ђокић (40).
Трофеји
Националнa првенства: 2 Национални куп: 1 Остали
Chuck Palahniuk
Charles Michael "Chuck" Palahniuk (Pasco, Washington, 21.2. 1962.-) je američki satirički romanopisac i freelance novinar ukrajinskog porijekla. Trenutno živi u Vancouveru u državi Washington. Najpoznatiji je po nagrađenom romanu Fight Club, koji je kasnije adaptiran u film Davida Finchera.
Beograd
Kraljevina Srbija
Od 1841. bio je prestonica Kneževine Srbije (s izuzetkom Zemuna koji je bio deo Kraljevine Hrvatske-Slavonije u sklopu Austro-Ugarske), a do tada je to bio Kragujevac. Prestonicu iz Kragujevca u Beograd je premestio Knez Mihailo Obrenović. Kad je Srbija stekla potpunu nezavisnost 1878. i 1882. postala Kraljevina Srbija, Beograd je opet postao ključni grad na Balkanu koji se veoma brzo razvijao. Međutim, uprkos izgradnji železničke pruge do Niša, ukupni uslovi u Srbiji bili su kao i u ostalim pretežno poljoprivrednim zemljama, a Beograd je 1900. imao samo 69.100 stanovnika. Ubrzo, 1905. broj stanovnika se povećava na preko 80.000, a na početku Prvog svetskog rata 1914. i do 100.000, ne računajući Zemun koji je tada pripadao Austrugarskoj.
Drugi svetski rat
thumb|Beograd posle bombardovanja 1941.
Jugoslavija je 25. marta 1941. potpisala Trojni pakt i pridružila se Silama osovine. Zbog ovoga je 27. marta usledio masovni protest u Beogradu i državni udar. Grad je 6. i 7. aprila teško bombardovao Luftvafe i usmrtio 2.274 ljudi. U bombardovanju je zapaljena i izgorela Narodna biblioteka Srbije, gde su nastradale hiljade knjiga i srednjevekovnih rukopisa. Jugoslaviju su napale nemačke, italijanske, mađarske i bugarske snage, uz pomoć kvislinga, od slovenačkih i hrvatskih do srpskih i albanskih. Nakon kapitulacije Kraljevine Jugoslavije, sremska predgrađa Beograda (Zemun) su ušla u sastav Nezavisne Države Hrvatske, nacističke marionetske države. U Beogradu i centralnoj Srbiji nacisti su podržali formiranje vlade Milana Nedića.
Borbe za oslobođenje grada su počele 13. i 14. oktobra, a grad je konačno oslobođen 20. oktobra 1944. Oslobodili su ga zajedničkim snagama partizani i Crvena armija. Gubici partizana su bili oko 1.000 boraca, a Crvene armije oko 2.000. U toku celog rata, Beograd je izgubio oko 50.000 ljudi i pretrpeo teška razaranja.
SFR Jugoslavija
U posleratnom periodu Beograd se razvijao kao glavni grad nove Jugoslavije i ubrzo izrastao u veliki industrijski centar.
Godine 1951 je počela izgradnja Novog Beograda sa druge strane reke Save, gde su se do tada nalazile samo močvare i trska. Grad su, bar u početku, gradile dobrovoljne omladinske radne brigade.
Godine 1961, povodom mučkog ubistva Patrisa Lumumbe (januar 1961), u Beogradu su održane žestoke demonstracije, sa više povređenih. Tom prilikom je izvršen i upad u Belgijsku ambasadu.
Beograd je bio i poprište velikih studentskih demonstracija 1968.