cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smajli
Nastanak
Prvi poznati primeri ovog crteža pripisuju se dizajneru po imenu Harvi Bol (Harvey Ball), koji je izmislio lik 1963. godine za američku osiguravajuću firmu State Mutual Life Assurance iz Vorčestera, Masačusets. Bol nikada nije pokušao da koristi, promoviše ili zaštiti prava na sliku. Ona je dospela u javno vlasništvo u Sjedinjenim Državama pre nego što je to moglo biti urađeno. Kao rezultat toga, Bol nikada nije stekao ikakvu zaradu za svoj ikonični crtež osim prvobitne isplate od 45 $.
Dejvid Stern (David Stern) iz David Stern Inc., marketinške agencije iz Sijetla, tvrdio je da je on izmislio smajlija. Stern je napravio svoju verziju 1967. godine kao deo kampanje za firmu Washington Mutual, ali je izjavio kako nije nameravao da je zaštiti.
S64
Termin S64 ima više značenja.
Linije javnog prevoza u Beogradu
Javni prevoz je deo saobraćaja u Beogradu i on obuhvata prevoz javnog karaktera u gradu Beogradu i okolini, koji se ostvaruje autobusima, tramvajima, trolejbusima i prigradskim vozom (Beovoz, BG VOZ). Područje koje pokriva javni prevoz u Beogradu približno se poklapa sa područjem grada Beograda (tzv. Beogradski region).
Po svom načinu odvijanja i tarifiranja sve linije javnog prevoza u Beogradu i okolini mogu se podeliti na dnevne, noćne i školske.
Dnevne linije
Dnevne linije pokrivaju vremensko razdoblje od 4 časa ujutru do ponoći. One se mogu podeliti na gradske linije (brojevi 2-99) i prigradske linije (preko 100). Gradske linije obuhvataju prevoz autobusom, tramvajom i trolejbusom, dok prigradske linije obuhvataju prevoz autobusom i prigradskim vozom (Beovoz, BG VOZ). Osnovna razlika između jednih i drugih linija je različito tarifiranje (tj. različita cena karte, koja je viša u slučaju prigradskih linija).
Prigradski voz
Pogledati:
Noćne linije
Noćne linije pokrivaju vremensko razdoblje od ponoći do 4 časova ujutro. One se mogu podeliti na gradske linije (brojevi 2n-99n) i prigradske linije (preko 100n).
Ciklopentobarbital
Ciklopentobarbital je organsko jedinjenje, koje sadrži 12 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 234,251 Da.
DBPC
__NOTC__ Termin DBPC ima više značenja.
S63
Termin S63 ima više značenja.
Mountain View, Uinta County, Wyoming
Mauntin Vju je grad u američkoj saveznoj državi Vajoming.
Boris Ulrich
Boris Ulrich (Zagreb, 1931. - Münster, 1983.) hrvatski je skladatelj, pijanist i dirigent, sin arhtekta Antuna Tunča Ulricha i unuk galerista Antuna Ulricha.
Životopis
Rođen i živio u Zagrebu. Studirao glasovir na Muzičkoj akademiji u Zagrebu u klasi prof. Svetislava Stančića te povijest umjetnosti na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Godine 1960. sklapa brak s hrvatskom pjevačicom Betty Jurković s kojom ima jednu kći. Još za studentskih dana počinje raditi kao ton-majstor na Radio Zagrebu (njegove se snimke i danas smatraju vrhunskima). Kasnije postaje šef glazbenog programa Radija Zagreb. Povremeno nastupa s Fredom Došekom u klavirskom duu, izvodeći djela za klavir četveroručno. Jedan je od ponajboljih suvremenih skladatelja ozbiljne glazbe u Hrvatskoj, no zbog prerane smrti danas je, na žalost, djelomice pao u zaborav. Također je s velikim uspjehom skladao scensku i filmsku glazbu. Bio je u član umjetničkog savjeta Muzičkog biennala Zagreb i Dubrovačkih ljetnih igara. Dobitnik je više nagrada, među kojima visoke nagrade pariške Međunarodne skladateljske tribine UNESO-a 1972. te nagrade International Rostrum of Composers (IRC] za Sinfoniju Vespro 1975. godine. Umro je s nepune 52 godine od akutne leukemije, 21. lipnja 1983., u Münsteru, gdje je bio prevezen radi liječenja.
Castello-di-Rostino
Kastelo di Rostino je naselje i opština u Francuskoj u regionu Korzika, u departmanu Gornja Korzika koja pripada prefekturi Kor.
Minibus
mini|200p|desno|Minibus mini|200p|desno|Minibus s autopilotom KamAZ "Shuttle". Minibus je motorno vozilo koje služi za prevoz putnika. Najčešće je kraći od osam metara i služi u transportu na aerodromima, kao taksi, ili kao prevozno sredstvo u gradskom saobraćaju. Ovakva vozila namenski proizvode fabrike poput mercedesa, tojote i folksvagena. Ime je dobio zbog sličnosti sa autobusom, od koga je manji po kapacitetu.
Kuppenheim
Kupenhajm je grad u njemačkoj saveznoj državi Baden-Virtemberg. Jedno je od 23 opštinska središta okruga Raštat. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 7.678 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 8216024.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Raštat Kupenhajm se nalazi u saveznoj državi Baden-Virtemberg u okrugu Raštat. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 127 metara. Površina opštine iznosi 18,1 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 7.678 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 425 stanovnika/km².
Vilim Svečnjak
mini|250px|Grob Vilima Svečnjaka i njegove supruge Marte na zagrebačkom [[Mirogoju.]] Vilim Svečnjak (Zagreb 12. srpnja 1906. - Zagreb, 3. lipnja 1993.), hrvatski akademski slikar i grafičar.
Životopis
Otac Vilima Svečnjaka (Ivan), rođen je 1881. godine u selu Sveti Petar Konoba, Kotar Krapina. Natjeran bijedom krenuo je, kao petnaestogodišnji dječak, u svijet. Uputio se prema Beču i propješačio cijeli put, zaustavljajući se u pojedinim mjestima Slovenije i Austrije, gdje se prihvaćao raznih poslova kod seljaka i obrtnika da bi preživio i ostvario svoju namjeru. Tako je putem naučio slovenski i njemački te izučio dva zanata.
Prispjevši u Beč imao je sreću da bude primljen kod uglednog fotografa, kod kojeg je u redovnom roku završio nauk i postao vrstan pomoćnik. Bistar i radoznao, za boravka u Beču posjećivao je kazališne predstave i koncerte, čitao dnevnu i periodičnu štampu i s posebnom pažnjom pratio politička zbivanja u domovini.
1883.	Rođena je Katarina Kolenko, majka Vilima Svečnjaka, u selu Greda, kraj Maruševca. Kao desetogodišnju djevojčicu, prihvaća je poznata plemićka obitelj Vraniczany, koja je tada obitavala u Zagrebu, u palači u kojoj se danas nalazi Moderna galerija i Kabinet grafike HAZU. Tu je mala Katica pomagala u kuhinji i tijekom godina postala vrsna kuharica.
1904.	Po povratku u Zagreb, Ivan Svečnjak upoznaje Katicu Kolenko i stupa s njom u brak.
1906.	12. srpnja rodio im se sin Vilim koga zovu Vilko. Obitelj stanuje u prizemnici, u Ilici 210. U blizini otac otvara skromni fotografski atelje.
1908. Na nagovor očevog prijatelja, obitelj seli u Čabar. Prema uvjeravanju tog prijatelja, u cijelom Gorskom kotaru nema fotografa, što je sjajna prilika za dobru zaradu. Obitelj se nastanjuje u samom središtu Čabra. U prostranom dvorištu otac gradi atelje sa staklenim krovom, koji se svake zime pod teretom snijega urušava, ali ga otac svakog proljeća obnavlja.
1912.	Nasuprot kuće, u kojoj je živjela obitelj Svečnjak, na malom središnjem trgu, nalazila se krčma Franje Vrusa i trgovina mješovite prekomorske kolonijalne robe. Vrusova pivnica bila je okrenuta trgu i tu se jednog dana pojavio neki radnik zaposlen u Turkovoj pilani. Taj bi čovjek subotom i nedjeljom, u slobodno vrijeme, oslikavao dna velikih bačava. Bio je samouk, a na tim bačvama slikao je prizore iz seoskog života: žetve, berbe grožđa, svadbe, sajmove, crkvene godove i pučka veselja.
1913.-1917.	Vilim pohađa pučku školu. Učiteljica mu je Danica Lipovac, koja će ga kasnije podučavati kao privatista za gimnaziju.
1914.-1916.	 Otac se nalazi na talijanskoj fronti na Soči, odakle se, napose noću, čuje tutnjava topova. Obitelj, koja je u godinama od 1908. do 1911. povećana za još dva člana, proživljava najtežu oskudicu. Kao i velika većina tamošnjeg pučanstva, doslovno gladuje. Prehranjuje se tucanom korom drveća pomiješanom sa posijama i neznatnim količinama kukuruznog brašna, što ga dobiva od aprovizacije.
1917. Vilim na isti način polaže i drugi razred gimnazije na Sušaku. Ocu konačno posao ide dobro, ali on ne odustaje od svojih ambicija i namjera te želi da se vrate u Zagreb i da tamo otvori moderni fotografski atelje. Da bi došao do potrebnih sredstava, u tijeku idućih godina obilazi sva proštenja od Plešaca, Gerova, Prezida, do Cerknice, Rakeka i Kočevja u susjednoj Sloveniji tegleći na leđima fotografsku opremu. Kod puka stječe povjerenje i dobro zarađuje. Za taj novac naručuje iz Beča velike, najmodernije aparate, kakve posjeduju samo najveći zagrebački fotografi onog vremena, kao što su "Mosinger" i "Tonka". U podrumu uređuje najkompletniji fotografski laboratorij. Majka Katarina, brižna i štedljiva, nema smisla za očeve ambicije i stalno mu prigovara da baca novac. Svađe postaju sve teže i za oca nepodnošljive. Truju mu život i volju za rad, što će na kraju dovesti do raspada braka.
1919.-1925.	Nastavlja školovanje na Drugoj realnoj gimnaziji u Zagrebu. Tu su mu nastavnici crtanja Krušlin, Angeli Radovani i Zlatko Šulentić. Svi oni zapažaju njegovu darovitost za risanje i akvarel, pa mu savjetuju da se nakon završetka gimnazije upiše na Likovnu akademiju.
Prve dvije godine od svog dolaska u Zagreb stanuje u podrumskom stanu tete Marice u Boškovićevoj ulici 3, gdje ona obavlja dužnost pazikuće. Njen suprug, Antun Lončarić, kožarski je radnik u tadašnjoj velikoj tvornici, u kojoj je danas smještena Gliptoteka. Nakon što stric Antun umire od tuberkuloze, teta Marica uzima neke podstanare da bi preživjela. U novoj situaciji, Vilko nema mogućnosti za učenje pa traži novi smještaj.
Ljetne i božićne praznike provodi kod kuće u Čabru. U ono vrijeme na relaciji Čabar - Delnice prometuje poštanska diližansa srednjovjekovnog tipa. Kad vlak iz Zagreba kasni, a to se česta događa, napose zimi, diližansa odlazi ne čekajući vlak. Vilim čitav put od Delnica do Čabra, oko 50 kilometara, prevaljuje pješice, s naprtnjačom na leđima u kojoj nosi kući rublje za pranje i skromne darove članovima obitelji. Da situacija bude gora, svaki puta kada bi se vraćao sa školskih praznika u Zagreb, čekalo bi ga neugodno iznenađenje. Gazdarica bi, u međuvremenu, iznajmila sobičak nekom drugom i tako se svaki puta našao na ulici teško nalazeći novi smještaj. Stanovao je u kojekakvim jazbinama i zakucima.
Nakon što mu je otac prestao slati i onu mizernu mjesečnu pomoć, Vilko je prisiljen odlaziti u pučku kuhinju na Tuškancu, gdje je za ručak dobivao besplatno tanjur graha ili ričeta. Da bi nešto zaradio, davao je poduku đacima s lošim ocjenama, uz bijednu naplatu. Od tog novca kupuje knjige, koje strastveno čita zanemarujući učenje, pa u većini predmeta ima najniže ocjene, osim u hrvatskom jeziku i risanju. Njegove sastavke na satu hrvatskog jezika čita profesor Kurbanović pred čitavim razredom kao literarno najuspjelije. Vilka posebno privlači kazalište i mnoge večeri provodi u đačkom parteru.
1925.	Teško obolijeva na srcu i vraća se izmučen kući u Čabar. Zbog bolesti gubi godinu dana. Prijatelji Anđelko Štimac, Vladimir Štetić i mlada glumica Jelena Bilbija dovode ga u Zagreb i osiguravaju mu pristojan smještaj i liječenje. Otac, u međuvremenu, napušta obitelj pokušavajući u Zagrebu naći primjerene prostorije za fotografski atelje. Nažalost, sva mu se nastojanja izjalovljuju. Njegova snaga je istrošena, pada u depresiju i, nakon dužeg bolovanja, umire od tuberkuloze.
Majka, koja je uz supruga naučila sve o fotografiranju, počev od snimanja, razvijanja negativa, retuširanja i kopiranja, do izrade fotografija, nastavlja voditi posao i uzdržavati obitelj. Ipak, pati od sramote da ju je muž ostavio te apelira na Vilka da nađe neko rješenje i preseli obitelj u Zagreb.
1926.	Vilim, uz nemale napore i probleme, ostvaruje majčinu želju i dovodi obitelj u Zagreb. Nastanjuju se u sobi s kuhinjom, u Krčkoj ulici 20, na Trnju, gdje će obitelj živjeti sve do majčine smrti.
Kako u jednom sobičku ne može spavati cijela obitelj od pet članova, Vilimu uspijeva da se, pomoću svojih starijih prijatelja studenata, prokrijumčari u Studentski dom u Ilici 83, u sobu, gdje je spavalo ukupno četrnaest studenata. Kada je direktor doma otkrio uljeza i htio ga izbaciti, Vilim ga od toga odvraća tako da mu izrađuje portret u akvarelu.
Student Veselovsky, upravitelj studentske menze na uglu Grškovićeve ulice, nakon dobivenog portreta u akvarelu, omogućuje Vilimu da se besplatno hrani u toj menzi. To su prvi portreti, koje je Svečnjak uspio u životu plasirati i dobiti materijalnu protuvrijednost. Ohrabren tim uspjehom, Vilim će od tada nastaviti s portretima isključivo u akvarelu, jer za uljene bolje, platno i pribor nema novaca, a niti poznaje tehniku rada u ulju. Tako, zapravo, započinje njegova slikarska karijera.
1927.	Upisuje se na Umjetničku akademiju, ali stjecajem okolnosti, ne na slikarski, nego na kiparski odjel. Nastavnici su mu Rudolf Valdec, Frane Kršinić, Ivo Kerdić, a povremeno i Ivan Meštrović. Istovremeno dolazi u doticaj s marksističkom literaturom i, vjerujući u pravedniji i bolji svijet, opredjeljuje se politički za marksističku ideju. Po nalogu Partije, radi kao instruktor u nekoliko kružoka sa srednjoškolcima i mladim radnicima te povremeno drži predavanja u studentskom klubu Svjetlost. Ali policija prati rad njegove ćelije, pa je brutalno uhićen pred očima svoje malodobne braće, za koju se brinuo dok je majka ležala operirana u bolnici. Dok su djeca plakala zaklinjući ga da ne ide, sav novac, koji je našao u džepu dao je petnaestogodišnjem bratu Zlatku i rekao mu: "Pazi na sestre, čuvaj ih i, ako trebaš nešto, moli susjede da ti pomognu, a kad ideš majci u bolnicu ne govori što se zbilo. Ako te pita zašto ne dolazim, izmisli nešto i reci da imam neke veće poslove da bih zaradio, ne brini, ja ću se brzo vratiti."
Nakon premlaćivanja u policiji, otac jednoga od privedenih uspio je namoliti šefa policije, svoga prijatelja, da "zavedene mulce" pusti, što je ovaj na jedvite jade i učinio, zaprijetivši im da će ih sve pobiti, ako ih još jednom uhvati. Prije puštanja održao im je govor otprilike sljedećeg sadržaja: «Vi ste svi obični kreteni i zavedeni mulci, koji mislite da pravite revoluciju i koji vjerujete da ćete biti nekakvi komesari i komandanti. K...c! Ako dođe do revolucije, ja ću biti prvi, koji će ovdje na policijskoj zgradi objesiti crvenu zastavu i opet ću ja biti šef policije. A vas će nagnati u prve redove i, ako ne krepate u blatu i zagnojite zemlju, opet ću vas ja hapsiti i prebijati na mrtvo. A znate za koga? Za ove iste, koji vas vrbuju da raznosite letke i brošure i da pišete parole protiv kralja i buržoazije dok oni u zapećku čuvaju svoje guzice i izmišljaju direktive što treba da radite. Ti vaši kaponje, članovi raznih komiteta, kad dođu na vlast, bit će gori od svih buržuja ovog svijeta. Zar ne vidite što čine u Rusiji? Gaze u krvi do koljena. Momci, pamet u glavu, moji ljudi, ako vas idući puta budu hvatali, neće vas hapsiti, nego će vam pucati u leđa, a u novinama će pisati da ste ubijeni u bijegu.»
Kasnije Svečnjak kaže da, od svih izvrsnih pedagoga, najviše duguje Ljubi Babiću.
1931.	S Kamilom Tompom i Majom Rukavina, osniva ljevičarski Pučki teatar, kojemu izrađuje statut i program.
Nakon završene Akademije, dobiva francusku stipendiju i odlazi u Pariz. Na Sorboni sluša predavanja prof. Schneidera.
1934.	Na poziv Miroslava Krleže, Svečnjak piše svoj opširni kritički prikaz: "Pariška izložba lijeve umjetnosti", koji mu Krleža objavljuje u petom broju svoga časopisa «Danas». Taj članak predstavlja početak Svečnjakovog prisnijeg kontakta s Krležom.
Sudjeluje na izložbi Zemljaša u Zagrebu, a zatim i Sofiji. Njegov nastup na tim izložbama dovodi ga u središte pažnje javnosti i kritike te dobija najlaskavija priznanja.
1935.	Izlaže sa Zemljom u Beogradu. Drži predavanja na koja polemički reagira i tadašnji ministar prosvjete, što još više pojačava interes publike za izložbu. Boravi kod prijatelja Franje Schneidera u Srijemskoj Mitrovici gdje, među ostalim, nastaju njegova antologijska djela, Sajam u Mitrovici, Tvornica u Sremskoj Mitrovici, Dvorište u Sremskoj Mitrovici. Iste godine policija zabranjuje djelovanje grupe Zemlja.
1936.	Članovi zabranjene Zemlje osnivaju Grupu nezavisnih hrvatskih umjetnika. Svečnjak u Banja Luci organizira izložbu Grupe hrvatskih grafičara. S prijateljem Vladimirom Švalbom putuje u Haifu i Aleksandriju, obilaze Kairo i Luxor. Vraćaju se preko Braile na Crnom moru. Na povratku, ponovno kod prijatelja Franje Schneidera u Srijemskoj Mitrovici, dolazi mu u ruke upravo tiskana knjiga kajkavske poezije Miroslava Krleže «Balade Petrice Kerempuha.» Nijedna knjiga nije ga u životu potresla kao ova. Odlučuje da svoj doživljaj pretoči u likovne kreacije. Nakon pola godine zamisao je i ostvario.
1937.	U Silvestarskoj noći s 1936. na 1937., na Sušaku, ne želi da sa Švalbinima ide na doček Nove godine. Osjetio je da je došao trenutak kada će realizirati Balade. Ostaje sam u stanu i, sjedeći na podu, okružen bočicama kineskih tuševa u boji, cijelu noć je, kao u transu, risao. Radio je bez predaha takvom silinom da su se crtačka drvca lomila pod rukom. Ideje su stizale i pretjecale jedna drugu, a inspiracija je vodila njegovu ruku sve do zore. Kad su se Švalbini vratili u zoru, imali su što vidjeti. S više od četrdeset izvanrednih crteža u boji bio je prekriven pod i svako slobodno mjesto u sobi.
Od ovih četrdeset listova Balada, sačuvano je svega petnaestak. Sve ostalo pomeo je ratni vihor. U strahu da ustaše ili esesovci ne nađu listove Balada, koje je Svečnjak pohranio kod prijatelja, oni su ih jednostavno spalili. Na isti način propao je velik broj i drugih Svečnjakovih radova nastalih u Zemljaškoj fazi.
1938.	U Splitu, u Salonu Galić, organizira izložbu Hrvatski napredni umjetnici. Obnavlja rad karlovačkog kazališta postavom i režijom drame Marijana Matkovića «Slučaj maturanta Wagnera». U nakladi zagrebačke Umjetničke biblioteke izlazi Svečnjakova monografska publikacija "Za spas duše" s izabranim radovima od 1934. do 1937. Za vrijeme ljetnih mjeseci, odlazi u Komižu na otoku Visu, gdje nastaju antologijska ulja kao što su Dogovor, Dva ribara, Ljeto, Komiški zaljev, Motiv iz Komiže. Iste godine obilazi Pisu, Firencu i Assisi.
1939.	Priređuje svoju prvu samostalnu izložbu u Umjetničkom paviljonu u Zagrebu. Osniva i s ostalima uređuje prva tri broja časopisa «Izraz». Za treći broj napisao je polemički prikaz o Krležinom romanu Banket u Blitvi. U tom tekstu nedvojbeno podržava Krležine stavove u pogledu umjetničkog stvaranja, suprotstavljajući se staljinističko-ždanovljevskim argumentima i imperativima poznate harkovske linije. Partijski savjet traži od njega da članak izbaci iz broja, ali to Svečnjak odlučno odbija. Na kraju žučne diskusije Svečnjak, znajući tko stoji iza toga i želi preuzeti njegovo mjesto, daje ostavku pod uvjetom da se članak objavi  u cijelosti. Savjet se jednoglasno složio, a od četvrtog broja «Izraz» uređuje Vladimir Bakarić.
Surađivao je u Pečatu (1939–1940).
1940.	Svečnjak intenzivno slika, a u nakladi knjižare Orbis izlazi monografija Otta Schweitzera: Grafika i ulja Vilima Svečnjaka sa 45 reprodukcija. Knjiga je razgrabljena u kratkom roku. Kasnije se pokazalo da je ta studija proročanski predvidjela Svečnjakov umjetnički put. Svečnjak je duboko uzbuđen činjenicom da svega četiri godine nakon što se pojavio na likovnoj sceni Hrvatske, dobiva monografsku studiju o svom radu i to iz pera tako eminentnog znalca i osobe kao što je Otto Schweitzer.
1941.	 Nacistička Njemačka napada Jugoslaviju. U tijeku je progon komunista i pripadnika lijevog pokreta. Zahvaljujući svojoj snalažljivosti i pomoći prijatelja, Svečnjak, nakon raznih dramatičnih situacija, jedva spašava živu glavu i, pomoću falsificirane propusnice, prebacuje se preko Kraljevice na Sušak. Tamo radi sušačke vedute i karakterne portrete.
1942.	 Prijatelji ga skrivaju u prostranoj kupoli hotela «Kontinental». U tom skrovištu slika portrete prijatelja i nature morte. Iste godine Vladimir Švalba upoznaje ga s mladom i lijepom Martom, suprugom doktora Premrua.
Marta, iz bogate češke obitelji, navikla na život u raskoši, sudbinski se zaljubljuje u mladog i siromašnog, ali naočitog slikara. Tako je uspjela privoljeti svoga supruga da lijekovima i hranom pomaže partizane. Svečnjak je od prvog trenutka fasciniran Martinom ljepotom i inteligencijom. Kako je i sama imala umjetničkog dara za glazbu i likovnu umjetnost, ta je veza postala prirodna i kasnije kulminirala brakom. Svečnjak je do kraja svog života govorio kako se njegova Marta odrekla bogatstva i pošla s njim u siromaštvo i neizvjesnost ratnog vihora.
1943.	 Osuđen na smrt u odsutnosti od strane ustaškog prijekog suda u Zagrebu. Marta mu pribavlja falsificirane dokumente da je građanin Sušaka više od dvadeset godina. Posredstvom generala Castellana, dobiva dozvolu da mu se dopušta odlazak u Assisi, gdje namjerava kopirati Giottove freske u asiškoj katedrali i istovremeno pisati studiju o tim freskama. Sâm general prebacuje ga svojim autom u Italiju.
U Assisiju je Svečnjak interniran te se mora javljati Questuri svaka dva dana i ne smije se udaljavati od centra Assisija više od 500 metara. Smješten je u dijelu samostana, gdje su utočište našli Židovi i političke izbjeglice iz raznih krajeva Europe. Zdravlje mu je sve lošije, liječi se od bolesti pluća. Svesrdno mu pomaže mlada redovnica Alfonsina, ali zdravlje mu je sve lošije.
U tom kratkom zatišju stiže mu vijest da mu je, prilikom bombardiranja Zadra, poginula sestra Vilma. Vijest ga strašno pogađa, neutješan je i utučen do bola. Marta ga tjera da riše kako bi mu odvratila misli. I tako na izvoru bola i duševnog rastrojstva nastaje ciklus Bella scrittura, koji će kasnije, 1952. godine, odigrati jednu od presudnih uloga u povijesnom obračunu sa socrealizmom i u otvaranju putova slobodnom likovnom stvaralaštvu na prostoru tadašnje Jugoslavije.
1947.	 U izdanju Grafičkog zavoda Hrvatske, izdaje mapu Istarski motivi. Uljima na platnu oslikava poratnu razrušenu Rijeku.
1948.	 Postavlja izložbu dječjeg crteža u Rijeci.
1949.	 Osniva i postavlja Galeriju likovnih umjetnosti u Rijeci, čiji je prvi direktor.
1950.	 Na zidovima škole Brusich i škole na Turniću u Rijeci načinio kazeinske freske.
1952.	 Samostalno izlaže u salonima ULUH i LIKUM. Načinio scenografiju za dramu Bratka Krefta «Velika puntarija», koju režira Mladen Škiljan u HNK u Zagrebu.
1954.	Svoje radove izlaže na XXVII. bijenalu u Veneciji.
1955.	Samostalno izlaže u Milanu. Izabran za predsjednika LIKUM-a na kojoj dužnosti ostaje do 1957. Radi na scenografiji za Shawovu Svetu Ivanu, koju režira Bojan Stupica u HNK u Zagrebu.
1960.	 U nakladi knjižare «Naprijed» objavljena monografija "Svečnjak", za koju je predgovor napisao Josip Depolo. Iste godine samostalno izlaže u Italiji, u Bassano del Grappa.
1962.	 Osnovao grupu Ars.
1964.	 Samostalno izlaže u Švicarskoj u Lausanni.
1966.	 Izlaže u Veneciji i postaje članom Europskog društva za kulturu.
Javni prijevoz
Javni prevoz je zajednički prevoz putnika odnosno usluga koja je dostupna za korišćenje, za razliku od privatnog transporta, kao što su taksi, minibus ili privatni autobusi.
Javni linijski prevoz putnika obavlja se na:
Plaćanje
Za korišćenje usluge prevoza putnik je dužan da u vozilu poseduje važeću voznu ispravu. Putnik je dužan da na zahtev ovlašćenog lica prevoznika pokaže važeću voznu ispravu. U slučaju prekida saobraćaja ili kvara vozila prevoznik je dužan da putnicima omogući da istim kartama mogu da nastave započetu vožnju drugim vozilom.
Vozni park
Javni prevoz putnika u Beogradu vrši se:
Vilim Svečnjak
Životopis
1969.	 U Bolu na Braču kupio staru kamenu kuću u kojoj boravi preko ljeta i slika isključivo krajolike.
1970.	 Priređuje izložbu u Bolu - Bolski motivi.
1972.	 Odlikovan Ordenom zasluga za narod sa srebrnim vijencem i Ordenom bratstva i jedinstva sa srebrnim vijencem.
1974.	 Ponovno izlaže u Italiji, u Bassano del Grappa, ovaj puta bolske motive. Uvod napisao prof. Dino Formaggio s naslovom "Il canto di Bol nella pittura di Vilim Svečnjak".
1975.	Započeo ciklus aktova i studija aktova.
1976.	Samostalno izlaže u Zemunu na temu Pejzaž i veduta.
1977.	Na inicijativu grupe kulturnih djelatnika organizirana retrospektivna izložba (1927-1977) u Umjetničkom paviljonu u Zagrebu.
1978.	Samostalno izlaže u Kumrovcu pod nazivom «Titu u čast», Politička škola SKJ «Josip Broz Tito».
1979.	Samostalna izložba «Slikar i njegovi modeli (uz tribinu društva književnika Hrvatske) u izložbenom prostoru «Chromos», Zagreb. Iste godine sudjeluje na izložbi «Inspiracija - žena», Dom kulture, Banja Luka te na izložbi slikara Baranjske umjetničke kolonije, Muzej Batinske bitke, Batina.
1980.	Sudjeluje na izložbi «Zemlji u čast» (povodom pedesete obljetnice utemeljenja likovne grupe Zemlja, Izložbeni salon Doma JNA, Zagreb.
1981.	Likovni annale (izložba umjetnika iz Bola i onih koji Bol redovno posjećuju), Bol. Iste godine samostalna izložba «Zemlji u čast», Galerija Zodijak, Osijek.
1982.	Samostalna izložba «Pejzaž i veduta», Salon Premzl u Splitu.
1985.	Samostalna «Izložba portreta» u Radničkom sveučilištu Moša Pijade u Zagrebu.
1987.	Samostalna izložba «Slikar našeg trenutka», Galerija Instituta «Ruđer Bošković» u Zagrebu. Skupna izložba i aukcija u zrakoplovu, «Galerija nad Atlantikom». Stalni postav Donacije Vilima Svečnjaka u Domu kulture u Čabru. Samostalna izložba u Salonu «Maja» u Zagrebu. Samostalna izložba u Galeriji «Lerota» u Ljubljani. Samostalna izložba u Galeriji Kaptol u Zagrebu. Samostalna izložba u Galeriji «Art studio» u Zagrebu.
Godine 1988. izabran je za redovitog člana Akademije znanosti i umjetnosti. Iste godine samostalno izlaže u Galerijskom prostoru knjižare «Naprijed» u Zagrebu. Samostalna izložba «Portreti i studije», u Galeriji «Amadeo» u Zagrebu.
Sudjeluje na izložbi povodom 60. obljetnice grupe Zemlja u galeriji «Miroslav Kraljević» u Zagrebu. Samostalna izložba «Mali formati» u Galeriji Frankopan u Zagrebu.
Samostalna izložba «Talijanski motivi» u Talijanskom kulturnom centru u Zagrebu.
«Pejzaž Hrvatskog zagorja u modernom hrvatskom slikarstvu», skupna izložba u Muzeju seljačkih buna u Gornjoj Stubici.
1990.	Darovnim ugovorom Marta i Vilim Svečnjak darovali su Gradu Zagrebu 842 djela (slike, crteži, grafike, kolaži), grupirana u dvije zasebne cjeline pod nazivom Donacija «Zemlja» i «Memorijalna zbirka Marta i Vilim Svečnjak», pod uvjetom da se koriste kao javna spomenička vrijednost za kulturne i znanstvene potrebe. Ugovoreno je da će donacija Zemlja biti trajno smještena u Muzej donacija nakon njegova osnivanja, a «Memorijalna zbirka Marta i Vilim Svečnjak» ostat će smještena u stanu donatora, koji bi Grad Zagreb trebao urediti kao galerijski prostor.
Do danas, dakle 17 godina od potpisivanja ugovora, Grad Zagreb nije stan uredio kao memorijalnu galeriju niti zbirku u tom prostoru prezentirao javnosti.
1992.	Samostalna izložba «Motivi Hrvatskog zagorja u slikarstvu Vilima Svečnjaka» u Muzeju seljačkih buna u Gornjoj Stubici. Skupna izložba «Hrvatska moderna», s radovima sedamdesetero umjetnika, nastalih u razdoblju od posljednjeg desetljeća 19. st. do početka II. svjetskog rata, Moderna galerija u Rijeci.
Marta je nepokretna, leži u svojoj sobi uz kućnu njegu patronažnih sestara.
Zbog opće slabosti i problema sa šećerom 1. siječnja 1993. smješten je u bolnicu. Marta umire 11. siječnja, ali mu rodbina i prijatelji o tome ne govore znajući da bi ga to teško pogodilo. Pomalo gubeći orijentaciju u vremenu i prostoru, umire u bolničkom krevetu 3. lipnja 1993., u 87. godini života. Svoju privatnu imovinu i likovna djela koja ne pripadaju donacijama, oporučno je ostavio isključivo svojoj nećakinji (djece nije imao), koja se za njega i Martu brinula nekoliko godina prije smrti.
Ustav Republike Hrvatske
Ustav Republike Hrvatske kao nacionalno obilježje samobitne države donesen je 22. prosinca 1990., i od tada je promijenjen pet puta: 1997., 2000., 2001., 2010. i 2013. godine.
Prva verzija definirala je dvodomni parlament - Hrvatski sabor, koji se sastojao od Zastupničkog i Županijskog doma, te polupredsjednički sustav. Promjenama je ukinut Županijski dom te je dobar dio ovlasti prebačen s predsjednika Republike i prebačen u nadležnost Vlade.
Definicija ustava: ustav je opći pravni akt vrhovne snage koji regulira osnove, ne sve osnove, i ne samo osnove datoga društva. Ustav je akt koji sadrži pravne norme donesene po posebnom ustavotvornom postupku. Sadrži temeljna načela državnog uređenja. Ustav je najviši pravni akt i temelj i okvir pravnog sustava, najznačajniji politički dokument države. Propisuje osnovna načela, ustroj i djelovanje političkog sustava.
Inženjerstvo
Inženjerstvo ili tehnika je primena nauke za potrebe čovečanstva. To je ostvareno znanjem, matematikom, i iskustvom i primenjeno kroz projektovanje upotrebljivih objekata ili procesa.
Tihomir Tunuković
Tihomir Tunuković (Zagreb, 30. lipnja 1967.  – bojište kod Travnika 1. studenoga 1992., hrvatski novinar,  televizijski i filmski snimatelj.
Inženjerstvo
Poređenje sa drugim profesijama
Smatra se da je inženjerstvo projektovanje rešenja praktičnih problema. Naučnici pitaju "zašto?" i istražuju da bi odgovorili na ovo pitanje. Sa druge strane, inženjeri žele da znaju kako da bi rešili problem, i kako njihovo rešenje može biti primenjeno.
Ustav Republike Hrvatske
Hrvatski ustav spada u moderne ustave. Čak 2/3 ustava sadrži norme o zaštiti temeljnih sloboda i prava. Ustav RH započinje preambulom odnosno izvorišnim osnovama. Hrvatski Ustav pripada prema broju članaka (147 članaka) i količini teksta među kraće europske ustave. Obuhvaća 9 dijelova (odjeljaka).
Tihomir Tunuković
Počeci
Studij snimanja na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu započeo je 1989.
S62
Termin S62 ima više značenja.
Ustav Republike Hrvatske
Proslov ili preambula
Naznačuje tko donosi ustav i upućuje na volju onoga u čije ime se ustav prihvaća (narod). Često se izlažu povijesni temelji ustava i države za koju se donosi. U proslovu se navode i tumače temeljna načela koja se zatim institucionalno razrađuju u normativnom dijelu ustava. Proslov ili preambula nije pravno oblikovan tekst i u načelu ne sadrži nikakve norme. On je uvod u normativni dio, stil je svečan, a način izražavanja deklaratoran.
Tihomir Tunuković
Novinarski i snimateljski rad
U novinarstvu od 1991. kao ratni reporter. Tada je, dok je još bio student treće godine, počeo raditi kao slobodni snimatelj za svjetske agencije, izvješćujući s bojištâ u Hrvatskoj. Iste godine je utemeljio tvrtku Tuna film. Snimio je i glazbene spotove Suza, U gori raste zelen bor i Na rijeci u režiji Lukasa Nole s glumicom Anjom Šovagović-Despot. U produkciji Akademije dramske umjetnosti, Tuna filma i Gama studija snimio je 1992. kratki igrani film Enya u režiji Nikše Sviličića). Kod Osijeka je 1992. ranjen u ruku. Te je godine za BBC snimao rat u Hrvatskoj te u Bosni i Hercegovini.
Inženjerstvo
Poređenje sa drugim profesijama
Drugim rečima, naučnici istražuju fenomene, za koje inženjeri prave rešenja problema ili poboljšanje postojećih rešenja.
Ustav Republike Hrvatske
Temeljne odredbe
Hrvatska se definira kao jedinstvena, nedjeljiva, demokratska i socijalna država, u kojoj vlast proizlazi iz naroda i pripada narodu. Suverenitet RH neotuđiv je, nedjeljiv i neprenosiv. Ukratko su definirani grb, zastava i himna, za koje je rečeno da se njihov podrobniji opis definira zakonom (ne Ustavom). Povijesna uzrečica "sloboda, jednakost, bratstvo" se malo modificirana spominje u trećem članku kao sloboda, jednakost, nacionalna ravnopravnost i ravnopravnost spolova, mirotvorstvo, socijalna pravda, poštivanje prava čovjeka, nepovredivost vladništva, zaštita prirode i čovjekova okoliša, vladavina prava i demokratski višestranački sustava su najviše vrijednosti ustavnog poretka naše države.
Tihomir Tunuković
Smrt
Ubijen je u blizini Travnika 1. studenoga 1992. projektilom iz srpskoga protuzrakoplovnog topa dok je bio u vozilu s britanskom registracijom i vidljivom oznakom Press, u koloni izbjeglica.
Inženjerstvo
Poređenje sa drugim profesijama
Inženjerska istraživanja imaju drugačiji karakter od naučnih istraživanja. Često rade na na poljima gde su osnovna fizika i hemija dobro razumljivi, ali su problemi suviše kompleksni da bi bili tačno rešeni. Zadatak inženjera je da istraživanjem nađu aproksimativna rešenja koja će rešiti problem.
Ustav Republike Hrvatske
Zaštita ljudskih prava i temeljnih sloboda
Svi su pred zakonom jednaki, nema povlaštenih. Prava i slobode se mogu ograničiti samo da bi se zaštitila prava i slobode drugih ljudi. Nema smrtne kazne, svatko je nedužan sve dok se pravomoćnom sudskom presudom ne ustanovi suprotno. Jamči se privatnost doma, sloboda mišljenja i pravo vlasništva.
Tihomir Tunuković
Obitelj
Otac mu je zagrebački novinar Zdravko Tunuković.
Inženjerstvo
Poređenje sa drugim profesijama
Uopšteno se može reći da naučnici grade da bi učili, a inženjeri uče da bi znali da grade.
Ustav Republike Hrvatske
Ustrojstvo državne vlasti
Hrvatski sabor predstavničko je tijelo građana, nositelj zakonodavne vlasti. Sabor donosi zakone, odlučuje o ratu i miru, nadzire Vladu i obavlja druge poslove definirane Ustavom, donosi strategiju nacionalne sigurnosti i strategiju obrane RH, ostvaruje građanski nadzor nad oružanim snagama i službama sigurnosti RH, obavlja izbore, imenovanja i razrješenja u skladu sa Ustavom te daje amnestiju za kaznena djela. Ima 100-160 zastupnika koji se u istom sazivu sastaju četiri godine.
Crocefisso, Pescara
Crocefisso je naselje u Italiji u provinciji Pescara, u regiji Abruzzo.
Ustav Republike Hrvatske
Ustrojstvo državne vlasti
Pučki pravobranitelj u Hrvatskoj štiti prava građana pred državnom upravom, a Sabor ga bira na razdoblje do osam godina.
Crocefisso, Pescara
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 359 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 195 m.
Inženjerstvo
Zadatak inženjerstva
"Inženjer je neko ko može da uradi za dinar ono što svaka budala može za sto."
Ustav Republike Hrvatske
Ustrojstvo državne vlasti
Predsjednik Republike Hrvatske predstavlja i zastupa Republiku Hrvatsku u zemlji i inozemstvu, vrhovni je zapovjednik Oružanih snaga Republike Hrvatske. Predsjednik može donositi uredbe sa zakonskom snagom samo u izvanrednim okolnostima, za vrijeme trajanja ratnog stanja, ili ako su druga tijela državne vlasti onemogućena u radu, uz supotpis premijera.
S61
Termin S61 ima više značenja.
Inženjerstvo
Zadatak inženjerstva
Krucijalni zadatak inženjerstva je prepoznavanje, razumevanje i svođenje problema na takav način da se može dobiti uspešan rezultat. To najčešće nije dovoljno da se dobije uspešan produkt, jer i drugi faktori moraju biti rešeni, kao što su raspoloživi resursi, fizička i tehnička ograničenja, fleksibilnost za buduće modifikacije, i drugi faktori.
Rešavanje problema
Inženjeri koriste svoje znanje nauke i matematike, i empirijsko (racionalno/odgovarajuće) iskustvo da pronađu odgovarajuće rešenje problema. Stvaranje odgovarajućeg matematičkog modela problema im omogućuje da ga analiziraju i isprobaju moguća rešenja. Obično postoji više prihvatljivih rešenja, tako da inženjeri moraju da vrednuju različita (konstrukcijska) rešenja u pogledu njihovih osobina i da odaberu ono rešenje koje ispunjava najviše njihovih zahteva. Kompromisi su u srži svakog inženjerskog projektovanja; najbolji projekat je obično onaj koji ispunjava što je moguće više zahteva.
Ustav Republike Hrvatske
Ustrojstvo državne vlasti
Vlada Republike Hrvatske obavlja izvršnu vlast u Hrvatskoj.
Inženjerstvo
Rešavanje problema
Inženjeri obično pokušavaju da predvide koliko uspešno će njihovi objekti (projekti) da zadovolje postavljene zahteve, pre nego što se objekti u potpunosti naprave. Da bi se utvrdilo koliko će (mašinski ili građevinski) objekat da bude funkcionalan, ili koliko će da traje, koriste se između ostalog: prototip, maketa, simulacija, destruktivno testiranje, nedestruktivno testiranje i testiranje naprezanja. Testovi daju sigurnost da će se objekat ponašati onako kako je planirano. Inženjeri kao profesionalci shvataju ozbiljno svoju odgovornost da će objekat zadovoljiti zahteve i da neće ugroziti javnost. U projekte su obično uključeni faktori sigurnosti, da bi se smanjio rizik od neočekivanog propadanja konstrukcije. Ipak, što su faktori sigurnosti veći, konstrukcija je manje efikasna.
Ograničenja
U mnogim savremenim državama, rešenja pojedinih inženjerskih problema, kao što su projektovanje mostova, elektrana, turbina ili hemijskih fabrika, moraju da bude odobrena od strane ovlašćenog inženjera. Zakoni koji štite zdravlje i sigurnost javnosti zahtevaju da profesionalac mora da bude dovoljno školovan i da ima odgovarajuće radno iskustvo. U SAD, svaka država članica posebno testira kandidate i odobrava licence tzv. Profesionalnih inženjera. U Srbiji je za dobijanje licence u odgovarajućoj inženjerskoj oblasti potrebno položiti državni ispit.
Čak i sa striktnim ispitima za dobijanje licence, inženjerske katastrofe se ipak dešavaju. U SAD, svaka inženjerska disciplina mora da se pridržava svog etičkog koda koji je podržan stavovima članova društva profesije.
Upotreba računara
Kao i u svim drugim naučnim i tehnološkim poduhvatima, računari i programi igraju važnu ulogu. Numeričke metode i simulacije pomažu da se predvide performanse objekta preciznije nego što je to ranije bilo moguće.
Elektronski inženjeri koriste razne softvere za rešavanje problema strujnih kola kao pomoć pri projektovanju kola koja će da izvode određene elektronske operacije kada se koriste u okviru štampanih ploča ili kompjuterskih čipova.
Pre ili kasnije elektronski računari će biti prevaziđeni. Inženjeri današnjice rešavaju probleme čak i korišćenjem mobilnih telefona, na primer konstrukciju grede na gradilištu, za šta nije potrebna upotreba lap-top ili desk-top računara. ( Izvor: Horng Hean TEE, September 2004, “Mobile Structural Software / WAP Structural Engineering Applications”, Suara Perunding, Association of Consulting Engineers Malaysia, Kuala Lumpur and Horng Hean TEE, 1 February 2005, “Developing WAP Structural Applications”, The Structural Engineer, The Institution of Structural Engineers, London)
Etimologija
U engleskom jeziku reč "engine" znači "motor", pa je odatle izveden stav da naziv inženjer potiče od potrebe da se označi onaj koji pravi motore. Ovo je mit. U stvari, obe su reči, engine i inženjer, izvedene iz latinskog korena ingeniosus koji znači "sposoban". Odatle, inženjer je neko ko je pametan i praktičan u rešavanju problema. Termin je kasnije evoluirao da bi uključio sva polja ljudske delatnosti gde je potrebna upotreba naučnih metoda. U nekim drugim jezicima, kao što je arapski, reč "inženjerstvo" označava i "geometriju".
Veza sa drugim disciplinama
Nauka se trudi da objasni novootkrivene i neobjašnjene fenomene, često praveći matematičke modele osmotrenih fenomena. Tehnologija i inženjerstvo su praktična primena znanja, najčešće naučnog. Naučnici razvijaju nauku, inženjeri tehnologiju. Ipak, često se javlja preklapanje nauke i inženjerstva. Nije redak slučaj da naučnici postanu aktivni u praktičnoj primeni svojih dostignuća, postajući na kratko inženjeri. Slično, u procesu razvijanja novih tehnologija, inženjeri ponekad istražuju nove fenomene, postajući na kratko naučnici.
Postoje značajne paralele između medicine i inženjerstva. Obe profesije su poznate po pragmatičnosti - rešenje realnog problema često zahteva da se deluje pre nego što je fenomen u potpunosti objašnjen u strogom naučnom smislu.
Postoje i bliske veze inženjerstva sa umetnošću, koje su u nekim oblastima direktne (arhitektura, pejzažna arhitektura, industrijski dizajn), a u nekim indirektne. Inženjerska i umetnička kreativnost su ponekad neraskidivo vezane.
Inženjeri u kulturi
Istorijski, inženjerstvo je od strane popularne kulture prihvaćeno kao bezidejna i neinteresantna oblast, za koju se često smatra da je domen "štrebera", sa nešto malo romantičnog shvatanja hakerske potkulture. Na primer, crtani lik Dilbert je inženjer.
U naučnoj fantastici, inženjeri su često portretisani kao visoko obrazovane, stručne i poštovane osobe koje razumeju raskošne buduće tehnologije koje se često opisuju ovim žanrom. Poznati primeri su karakteri serije Star Trek: Montgomeri Skot i Džordi LaFordž.
Pojam Konstruisanje
Konstruisanje ili konstruiranje je stvaralačko-duhovna aktivnost pri promišljanju najrazličitijih tehničkih sistema (alata, mašina, postrojenja, mostova).
U procesu inženjerskog konstruisanja, inženjeri primenjuju matematiku i temeljne nauke kao što su fizika i hemija te njihove izvedenice kao npr. nauka o čvrstoći, nauka o toploti, mehanika fluida) kako bi pronašli nova rešenja problema ili poboljšali postojeća rešenja.
Konstruisanjem se bave konstruktori, odnosno inženjeri iz raznih područja. Pod pojmom konstrukcija najčešće se podrazumeva opšte mašinstvo (automobilska industrija, brodogradnja, vazduhoplovstvo, alatničarstvo, raketna tehnika), ali i druga područja poput obrade drva itd.
Opsežne konstrukcije izrađuju se na temelju uspešno završene izrade i glavnog projekta, a jednostavne na temelju uspešnog razvoja. Prilikom konstruisanja uvek je važno oblikovati proizvod, što se mora raditi u bliskoj saradnji s konstruktorom i dizajnerom koji se međusobno pomažu u skiciranju, crtanju priborom za crtanje prema uzorku ili određenom predlogu. Tako nastaje crtež koji prikazuje predmet/objekat.
Inženjeri obično pokušavaju predvideti kako će njihova konstrukcija funkcionisati prema specifikacijama pre proizvodnje u punom obimu. Koriste: prototipove, makete, modele, simulacije, destruktivne i nedestruktivne testove. Testiranje osigurava da će proizvod raditi prema očekivanjima.
Inženjeri preuzimaju odgovornost za izradu konstrukcije koja će raditi onako kako se očekuje i neće uzrokovati neželjenu štetu. Inženjeri uključuju faktor bezbednosti u svoje konstrukcije kako bi smanjili rizik od neočekivanog kvara.
Poreklo reči
Reč konstruirati dolazi iz nemačkog, francuskog ili latinskog jezika, gdje construere znači izgraditi, napraviti, složiti, izmisliti, projektovati, realizovati svoju ideju, uraditi plan, načiniti mehanizme, razviti iz osnovnog pojma (nauku, teoriju).
Eksterni linkovi
/na engleskom/
Ustav Republike Hrvatske
Ustrojstvo državne vlasti
Sudbena je vlast neovisna i samostalna, najviši je sud Vrhovni sud Republike Hrvatske. Suce imenuje i razrješuje Državno sudbeno vijeće.
Državno odvjetništvo Republike Hrvatske ovlašteno je i dužno progoniti one počinitelje kaznenih, prekršajnih i prijestupovnih djela te zastupati interese Republike Hrvatske.
Ustavni sud
Ustavni sud Republike Hrvatske odlučuje jesu li zakoni u skladu s Ustavom (što moraju biti), odlučuje jesu li ustavne tužbe utemeljene, utvrđuje odgovornost Predsjednika (u skladu s Ustavom), te nadzire djelovanje političkih stranaka (opet u skladu s Ustavom). Sastoji se od trinaest sudaca, koji se biraju na razdoblje od osam godina, isto kao i pučki pravobranitelj.Nadzire ustavnost i zakonitost izbora i referenduma.
Lokalna samouprava
Jamči se pravo na lokalnu samoupravu.
Međunarodni odnosi
Mogu biti u nadležnosti bilo Sabora, Vlade ili Predsjednika. Međunarodne ugovore potvrđuje Sabor RH i jednom potvrđeni superordiniranisu zakonima RH.
Promjene ustava
Pravo na prijedlog promjena ima Predsjednik, Vlada ili barem petina Sabora. Većinom svih zastupnika donosi se odluka hoće li se pristupiti promjeni Ustava, a za izglasati promjenu potrebne su dvije trećine svih zastupnika.
Prijelazne i završne odredbe
Nalaze se na kraju ustava i njima se rješava pravno i faktičko pitanje usklađivanja prije donošenja ustava.
Promjena Ustava 2010. godine
Odlukom o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske, koju je Hrvatski sabor donio 30. travnja 2010. godine, odlučeno je da se pristupi promjeni Ustava Republike Hrvatske prema prijedlogu koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske 1. listopada 2009. godine i prema prijedlogu kojeg su podnijeli zastupnici u Hrvatskom saboru 16. listopada 2009. godine. Promjena Ustava prihvaćena je 16. lipnja 2010. Za izmjene Ustava glasovalo je 133 zastupnika, četiri su bila protiv, a jedan suzdržan.
Ovom su promjenom, a radi članstva u EU, ublaženi uvjeti za donošenje referendumske odluke. Umjesto dotadašnje natpolovične većine svih upisanih birača, ubuduće će biti dovoljna većina birača koji pristupe referendumu. Promjenom Ustava je omogućena primjena europskog uhidbenog naloga od stupanja Hrvatske u članstvo EU-a, kao i da se, i prije ulaska u EU, omogući izručivanje hrvatskih državljana pravosudnim tijelima drugih država na temelju međunarodnih ugovora.
Ojačana je neovisnost pravosuđa i osiguran neovisan izbor pravosudnih dužnosnika, kao i puna neovisnost Hrvatske narodne banke i Državnoga ureda za reviziju.
Državljani članica EU-a će od ulaska Republike Hrvatske u EU imati biračko pravo na lokalnim izborima, a sudovima se daje ovlast da izravno primjenjuju pravo EU-a.
U Ustav je dodana i posebna glava, kojom je utvrđena pravna osnova članstva Hrvatske u EU i sudjelovanje u europskim institucijama.
Uz "europske promjene", u Preambulu Ustava uvrštene su sve 22 nacionalne manjine, kao i formulacija o pobjedi hrvatskih branitelja u pravednom, legitimnom i oslobodilačkom Domovinskom ratu. U Ustavu je navedeno i da se država posebno skrbi za branitelje, hrvatske ratne vojne invalide, udovice i djecu poginulih hrvatskih branitelja.
Hrvatski državljani bez prebivališta u Hrvatskoj na izborima će ubuduće glasovati isključivo u sjedištima diplomatsko-konzularnih predstavništava u zemljama u kojima imaju prebivalište, no birat će fiksno tri zastupnika u Saboru, bez obzira na to koliko ih se odazove na izbore.
Ustavni suci će se, umjesto natpolovičnom, birati dvotrećinskom većinom svih zastupnika u Hrvatskom saboru, a sudac kojemu je istekao mandat će, ako Sabor ne imenuje novog, ostati na toj dužnosti do šest mjeseci nakon isteka mandata.
Izbrisana je odredba po kojoj se Ured predsjednika Republike Hrvatske uređuje posebnim zakonom, a ustrojstvo i djelokrug svog ureda utvrdit će sam Predsjednik Republike svojom odlukom.