cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Светићево
Клима
Ветар је један од значајнијих фактора који утиче на формирање климе једног подручја, као модификатор с обзиром да доноси особине области из које потиче, и представља кретање ваздуха у атмосфери. Јавља се због разлика у ваздушним притисцима, услед неједнаког загревања атмосфере. Ветар утиче на најважније климатске елементе: температуру, влажност ваздуха, облачност и падавине. При климатским проучавањима, води се рачуна о правцу, честини и јачини ветра. Учесталост ветрова и тишина је изражена у промилима, при чему се укупан збир осматрања ветрова из свих праваца и тишина узима као 1000‰. Општина Бачка Топола се налази на раскрсници ваздушних маса из Руске низије и централне Европе које доносе континенталне и поларне одлике, циркулације са југа и југозапада доносе ваздушне масе средоземног и суптропског подручја, а са запада и северозапада циркулишу ваздушне масе са Атлантског океана. Акциони центри, који изазивају атмосферску циркулацију крећући се преко Панонске низије, формирају се у облику антициклоналних и циклоналних стања у Руској низији, Средоземљу и Атлантском океану. Антициклонална стања током зиме су јако променљива. Слабљењем и настајањем антициклона формирају се циклони у Бискајском, Ђеновском и Млетачком заливу, крећу се преко Војводине, доносе облачно, кишовито и краткотрајно топло време, које се врло брзо замењује хладним и снежним временом.
Barranca Perico, Tlacoapa
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 22 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1874 m.
Großnaundorf
Grosnaundorf je opština u njemačkoj saveznoj državi Saksonija. Jedno je od 63 opštinska središta okruga Baucen. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 1.032 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 14625180.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Baucen Grosnaundorf se nalazi u saveznoj državi Saksonija u okrugu Baucen. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 253 metra. Površina opštine iznosi 15,0 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 1.032 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 69 stanovnika/km².
Availles-sur-Seiche
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 512 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 46 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 11,06 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 80 metara (maksimalnoj 89 m, a minimalnoj 52 m).
Светићево
Клима
Током лета ваздушна циркулација маса је слабија али и знатно стабилнија. Изнад Атлантика ствара се прилични широка зона барометарског притиска (азорски максимум), док се изнад Европе формира барометарски минимум. Услед овакве ситуације и благих етезијских струјања од Атлантика према југоистоку, у јулу и августу је време доста стабилно и суво. Међутим, продором циклоналних струјања из Сагерака крајем пролећа и почетком лета јавља се влажно време и обилније кише које су изузетно значајне за вегетацију.
Посебно је велики значај ветра за пољопривредну производњу, где његов рад може бити користан или штетан. Користан рад ветра огледа се у томе што он доноси влажне ваздушне масе, па тиме утиче на повећање падавина, а у пролеће, за време велике влажности земљишта, повећава испаравање и омогућава опрашивање биљака. Штетност ветра у зимским месецима одражава се на озимим усевима у одсуству снежног покривача. Јаки ветрови механички оштећују пољопривредне културе и односе продуктивно тле, а суви ветрови у пролеће и лето проузрокују појаву еолске ерозије.
Најчешћи ветрови су из правца северозапада 210,5‰. Ови ветрови дувају у топлијем делу године и доносе кишовито време. На другом месту су ветрови из правца југоистока (кошава) са честином од 205,9‰. Доминантан је у јужним деловима Војводине, а по честини примећује се да је веома изражен и у овом делу Бачке. Настаје када је висок ваздушни притисак над источном Европом, а низак над западним Средоземљем. То је сув ветар који подржава ведро време.
Трећи по честини јављања су ветрови из југозападног правца (164,8‰), ови ветрови се најчешће јављају у летњем делу године. На четвртом месту су североисточни ветрови са честином 85,8‰. Остали ветрови у општини Бачка Топола немају већи значај.
Највећу брзину дувања постижу ветарови из правца севера од 2,1 m/s, и ветрови са северозапада 2,0 m/s. Југоисточни ветар има брзину од 1,8 m/s, североисточни 1,7 m/s, а западни ветар 1,6 m/s. Најмању брзину дувања имају источни, јужни и југозападни ветар – 1,4 m/s. Можемо приметити да су најчешћи ветрови уједно и ветрови са највећом брзином дувања. Најмању брзину дувања има источни ветар који је и ветар најмање честине. У зависности од годишњих доба, мењају се и доминантни правци дувања ветрова. У јесен доминирају ветрови из североисточног и југоисточног правца, док зими преовлађује ветар из северног правца (северац). Северозападни ветар има висок степен учесталости током целе године.
Годишњи просек релативне влажности за посматрани период је 78,33 %. Највећа релативна влажност је у зимским месецима, (јануар 88,6 % и децембар 88 %). У летњим месецима је најмања, у јулу износи (71,0 %), јуну (71,5 %) и мају (71,7 %). Средња годишња сума осунчавања изражава се у часовима сијања Сунца. За територију коју покрива метеоролошка станица у Бачкој Тополи, она износи 2073,5 h. Највећа дужина сунчевог сјаја је у јулу (297,0 h), док је најмања у децембру (48,7h). Просечана годишња облачност је 5,6 десетина неба. Облачност је највећа у зимским месецима, децембру 7,8 и јануару 7,0 десетина неба. Најмања је у августу и износи 3,8 десетина неба. Најведрији део године са просечном облачношћу од 4,5 десетине је лето, затим следи јесен са 5,2 десетина. Зима је најоблачније годишње доба са 7,1 десетина док пролеће има просечно 5,7 десетина. Што се тиче прелазних годишњих доба уочавамо да је пролеће облачније од јесени за 0,5 десетина, што је последица нижих температура пролећних месеци од јесењих.
Централна Војводина је прилично аридна област, у општини Бачка Топола у просеку се годишње излучи 592 mm. То је количина падавина која одговара аридним условима. Распоред и количина падавина по месецима вегетационог периода је добра и погодује гајењу биљака, што је искоришћено у потпуности. Највећа средња месечна количина падавина излучи се у јулу месецу (74 mm), а најмања средња месечна количина падавина је у марту (31 mm). Највећа количина падавина у току године излучи се у току лета (190 mm), зима је на другом месту са 142 mm, док се иста количина падавина (130 mm) излучи у пролеће и јесен. У вегетационом периоду излучи се 330 mm, што је веома повољно за развој биљног света, јер се највећа количина падавина излучи у периоду од априла до септембра. Киша се углавном излучује у виду сипећих киша, а ређе у виду пљускова.
У зимским месецима падавине се јављају и у виду снега. Први снег се обично јавља у новембру, а последњи у првој половини марта. Просечан годишњи број дана са појавом снега је 28 најснеговитији месец је јануар са просечно 15 дана под снегом. Значај снежног покривача је веома велики и разноврстан, и огледа се пре свега у заштити пољопривредних култура, воћа и винове лозе од измрзавања, а поред тога представља и значајан извор влаге. Слој снега дебљине од само 1 cm, при крају зиме, даје око 30 t воде по хектару. За вегетациони период од посебног значаја је број мразних дана у току године, као и време јављања мраза. Средњи годишњи број дана са мразевима износи 85. Мраз се појављује у октобру и траје до априла месеца, а само у изузетним случајевима јавља се и у септембру месецу, па можемо закључити да је број мразних дана у току вегетационог периода мали.
Хидрологија
Атар Светићева је богат водама које се јављају у виду подземних и површинских. Подземне воде се јављају у виду фреатских (плитких издани) и артешких (дубоких издани). Површинске воде чине река Чик и вештачка акумулација Светићевско језеро и велики број канала који служи за наводњавање и одводњавање.
Подземне воде се деле на фреатску или плитку и артешку или дубоку издан. Проучавање подземних вода има вишеструки значај, нарочито ако се зна да су оне у извесним доменима људских потреба повољније од површинских, а за неке потребе су чак незаменљиве. Подземне воде су ретензиони резервоар од великог значаја за површинску хидрографску мрежу, а преко ове значајно утичу и на ерозивне и акумулационе процесе. Анализом првог периода може се констатовати да се фреатске воде јављају најчешће на дубини испод 3 m, 8 – 10 m у највећем делу општине, изузимајући југоисточни део атара Гунароша, где се подземне воде јављају на дубини између 2,5 и 3 m, и долине Криваје, њених притока и Чика, где се подземне воде јављају на дубини између 1,5 и 2 m.
У другом периоду воде се на целој територији општине јављају испод 3 m, најчешће се налазе на дубини између 10 и 12 m. Фреатске воде су неуједначеног квалитета и често се у једном насељу јављају сасвим неочекивани параметри. Воде најчешће имају повишен садржај гвожђа, велику тврдоћу, повећан садржај нитрата и нитрита. Поред тога воде су подложне бактериолошком загађењу, јер поред мале дубине постоји велики број загађивача које ствара човек (појава великог броја септичких јама, примена пестицида, хербицида и других агрохемијских препарата). Артешка издан (дубока издан) представља посебан тип издани, код које се подземне воде налазе између два вододржива слоја под великим хидростатичким притиском. Артешка издан има зону храњења и зону истицања. Зона храњења је веома удаљена (обронци Карпата и Алпа) од којих долази подземно кроз пукотине или друге издани. Основни фактор хидростатичког притиска је притисак водене масе у широј околини Бачке (северни делови Мађарске) и ободним планинама Панонске низије. Водене масе из ових делова врше притисак на ниже колекторе. Овај хидростатички притисак, увећан притисцима апсорбованих гасова и притиском повлатне серије слојева, која има 2,7 пута већу специфичну тежину од воде, манифестује се у виду артешких, односно псеудо артешких појава у Бачкој.
На територији општине Бачка Топола седиментне серије плиоцена и квартара садрже више водоносних хоризоната. Ови хоризонти као саставни део читавог Панонског басена међусобно су повезани. За сада нису утврђене тачне резерве артешке воде у општини Бачка Топола, али досадашња истраживања указују да су знатне. Испитивања указују да вода после бушења избија под великим притиском и у већим количинама, а потом се притисак и издашност смањују до потпуног пресушивања бунара. На основу постојећих бунара утврђено је да су са аспекта водоснабдевања најбоље артешке воде са дубина од 63 до 110 m. Артешке воде су углавном лошег хемијског и доброг бактериолошког квалитета. Хемијском анализом воде запажа се знатно одступање од потребног квалитета воде за пиће, услед повишеног садржаја амонијака, гвожђа и повремено утрошка KМnO4.
Површинске воде у атару Светићева представљене су реком Чик, вештачком акумулацијом Светићевско језеро и каналима за наводњавање и одводњавање. Чик је десна притока Тисе која извире код Горње Чикерије у Мађарској. Правац долине је северозапад – југоисток. Протиче источном ивицом Доње Чикерије, западном ивицом Вишњићева и кроз Чантавир. Протичући даље према југоистоку, Чик пресеца железничку пругу Бачка Топола – Сента, затим наставља поред Новог Орахова, Светићева, Гунароша, Оборњаче и код Бачког Петровог Села улива се у Тису. Ушће Чика је померено за 3,9 km после изградње насипа на десној обали Тисе јужно од Бачког Петровог Села, 1907. године, ради спасавања Доњепетровачког рита од поплавних таласа Чика. Канал гравитацијом одводи воду Чика у Тису, а на његовом ушћу изграђена је устава којом се регулише водостај Чика. Сем неколико долова и депресија које само у влажном делу године имају воде, Чик нема осталих притока. Дужина Чика износи 102 km – у нашој земљи 90 km, а у Мађарској 12 km. Извориште Чика налази се на 134 m, а ушће на 82 m апсолутне висине, укупан пад износи 52 m, а просечан пад 0,52‰.
Долина Чика је у горњем току, од извора на пустари Чикерија до пустаре Шебешић, састављена од већих или мањих депресија које представљају већа или мања језера у којима током целе године има воде. Од пустаре Шебешић може се лепо пратити долина Чика. Ширина долине креће се од 120 до 150 m, а дубина 18 – 20 m. Од Пустаре Верушић па до изласка са Бачке лесне заравни, Чик има знатно већу ширину и дубину, са читавим низом меандара. Ширина долине у овом делу креће се од 35 до 400 m, а дубина 20 – 25 m. Доњи ток Чика у дужини од 14 km налази се на Бачкој лесној заравни. У овом делу Чик више нема долину, те подсећа на стари напуштени меандар Тисе. Ширина долине у овом делу износи у просеку 80 – 100 m, а дубина 3 – 4 m. Слив Чика захвата површину од 637 km². Од тога на слив Чика у нашој земљи отпада површина од 610 km², а у Мађарској 27 km². Слив Чика може се поделити на два дела: на слив лесне заравни са површином 585 km² и слив на лесној тераси површине 52 km². Свега 62 km² чини активан слив, док је остали део слива без површинског отицања.
У горњем току слив припада решеткастом типу, у средњем правоугаоном типу, а у доњем току слив се приближава кругу. Просечна ширина слива износи 6,37 km. Чик добија воду од врло слабих извора у Мађарској, из атмосфере и од изданске воде. Највећу количину воде Чик апсорбује из атмосфере крајем пролећа и јесени, а најмању крајем лета, почетком јесени и зиме. Фреатска вода у Бачкој лесној заравни налази се у просеку 8 – 18 m испод површине терена. Геотехничким истраживањима утврђено је да постоји сасвим незнатно сливање подземних вода ка долини Чика, јер је дно претежно водонепропусно. Овде треба изузети влажне године, када подземне воде расту па је њихов прилив у долину Чика велики.
На Чику, код пропусне станице у Бачком Петровом Селу, постоји водомерна летва, али се на њој не врше осматрања. Чик је 1924, 1942, 1956, и 1970. године имао висок водостај. Тада се разливао по Доњепетровачком риту и у средњем току по депресијама. Низак водостај се јавља лети, а у сушним годинама Чик има изузетно мало воде. За време умерено влажних година, Чик би пресушио током лета да не постоји устава на Тиси, која се при ниском водостају спушта па се вода узводно у Чику вештачки одржава. Просечан протицај на ушћу код уставе износи 1,34 m³/sek. Максималан протицај је 2,20 m³/sek, односно пропусна моћ код уставе на ушћу. Специфичан отицај на Чику је 2,10 l/m³/sek, а висина отицаја износи 66,225 mm. Температура воде је различита у току године. Најнижа температура воде је током зиме, при температурама воде нижим од нуле вода се замрзне до 30 cm. У току лета температура воде је висока и мало се разликује од температура ваздуха. Боја воде у доњем току је затвореномрка, а у средњем и горњем току сивомрка. Највећи део долине Чика у нашој земљи (79 km) није регулисан. Светићевско језеро је вештачка акумулација изграђена 1986. године, у непосредној близини насеља Светићево, у долини Чика. Укупна запремина језера је 3.973.500 m³ а дужина бране износи 575 m. Брана је изграђена од земљаног материјала са бетонском облогом. Дужина језера је 7,9 km, правац пружања језера је северозапад – југоисток, а површина око 240 hа при коти максималног успора. Кота максималног успора је на 93,5 m, кота дна бране на 91,5 m и кота круне бране на 95 m. Велики вештачки хидрографски објкекат, Светићевско језеро, планирано је пре свега за прихватање површинских вода из сливног подручја, наводњавање пољопривредних површина, водоснабдевање сточарских фарми и индустрије, спорт, рекреацију и уопште за туризам. Светићевско језеро је одмах после изградње порибљено од стране предузећа „ДТД“, и као шарански рибњак веома успешно је пословао до деведесетих година. Данашње функције језера су:
Потенцијали Светићевског језера су велики, пре свега за наводњавање али и развој различитих облика туризма. Овај велики пројекат остао је неискоришћен и услед свеобухватне кризе друштва и привреде полако зараста у трску и пропада.
Педологија
Чернозем карбонатни (мицеларни) на лесном платоу представља специфичну педолошку творевину насталу у сувом и топлом климату у степској континенталој клими и њој својственој вегетацији. Карактеристике оваквог земљишта треба приписати особинама климе, затим својствима типског леса као матичног супстрата и уделу карбоната у њему, односно, доброј пропустљивости и дубокој подземној води. Данас је вегетација, која је у стварању овог земљишта играла важну улогу, сасечена и преорана, па се готово цео простор, под овим земљиштем, налази под пољопривредним културама.
По механичком саставу претежно је иловача и лака иловача. Захваљујући својој веома доброј порозности задовољавајуће упија водени талог, а довољна количина глине и капиларних пора омогућавају потребно задржавање влаге у земљишту. Структура је ситногрудвичаста и ситнозрнаста, а у сувом стању и мрвична. Боја овог чернозема је изразито мркосмеђа, али може и да варира од отворено до затворено мрке што, умногоме, зависи од влажности али и од процента хумуса. Први хоризонт је тамни хумусни хоризонт дебљине 50 – 70 cm. Прелазни хоризонт постепено мења боју и дебљине је 40 до 60 cm. На дубини од 110 cm почиње матична стена. Снабдевеност хумусом је осредња. Ово земљиште има богате резерве хранљивих састојака. Основна хемијска особина је висока карбонатност. Од биолошких особина најважнија је његова микробиолошка активност која је интензивна у првој половини вегетационог периода, док је у другој најчешће редукована због смањене влажности. На основу приказаних особина може се закључити да ово земљиште има веома велику производну вредност што га сврстава у ред најквалитетнијих земљишта. Највећи део атара Светићева налази се под овим земљиштем. Ливадска црница карбонатна на лесном платоу припада групи интерзоналних хидрогених типова земљишта. Формирала се у мањим депресијама услед деловања подземних вода на матични супстрат (лес) што је имало за последицу оглејавање леса у виду мањих или већих плавично – зелених флека или рђасто – зелених флекица. Земљиште има веома дубок хумусно – акумулативни хоризонт, претежно је иловастог састава, а у стању умерене влажности оранични слој креће се око 4 %. Земљиште је добро снабдевено биљним хранивом у доступном облику и има веома добре физичке, водно – физичке и топлотне особине. На крају, добре хемијске и физичке особине дубљих слојева су основне производне карактеристике које омогућавају да се ово земљиште сврста у групу земљишта високе производне способности (Група аутора, 1972).
Ово земљиште има нешто мање производне вредности од чернозема јер се високи приноси могу остварити једино кад има довољно воденог талога. Наводњавање, као једна од агротехничких мера, могло би отклонити недостатак влаге у земљишту, чиме би приноси били стабилнији. Ливадска црница карбонатна на лесној тераси је типично земљиште Бачке лесне заравни. Водно – ваздушне особине хумусног хоризонта овог земљишта су врло повољне. Ливадска црница карбонатна је изразито пољопривредно земљиште високих производних особина. Ово земљиште је одличне структуре, те је лако за обраду, богато је хумусом и азотом, као и фосфором и калијумом. Успешно се користи за гајење свих ратарских култура. Због тога се све површине под овим земљиштем користе као оранице.
Биљни и животињски свет
Биљни и животињски свет у атару Светићева, као и у читавој Панонској низији, знатно је измењен у последња три века. Ове промене су нарочито евидентне код биљног света где је дошло до преоравња природне степе и појаве већих површина под културним биљем. На ораничним повшинама највише се гаје житарице (пшеница, кукуруз, јечам) и индустријске биљке (сунцокрет, шећерна репа и соја), затим поврће, воће, ређе и виногради. Истовремено настали су нови еколошки услови, што је довело до нестајања неких старих и појаве неких нових животињских врста.
Биљни свет у атару Светићева представљен је пре свега културним пољопривредним културама. Природна вегетација се задржала на ограниченим површинама, поред путева, канала, у долини Чика и мањим необрађеним теренима. У атару Светићева могу се издвојити следеће биљне заједнице: ливадско – пашњачке, шумске заједнице, заједнице вода и мочварне заједнице. Ливадско - пашњачке заједнице. Биљни свет ливада и пашњака је разнолик како по заједницама тако и флористички. С обзиром на простране површине ораница ливаде и пашњаци заузимају релативно мала пространства. Зато се поједине заједнице овде најчешће јављају фрагментарно, на ограниченим површинама. Од важнијих врста срећу се: хајдучка трава (Achhilea millefolium), ливадска детелина (Trifolium pratense), ливадска жалфија (Salvia pratensis), млечика (Euphorbia cuparissias), зубача (Cinodon daktilon), ивањско цвеће (Galium verum), красуљак (Bellis perenis) и др. Шумска вегетација заузима најмањи део атара. Правих шума у атару нема, једино се поред водотока јављају заједнице тополе и врбе (Populeto – Salicetum), дивље трешње (Prinus ovium), дивље крушке (Pirus piraster) и др. Испод њих налазе се глог (Crataegus nigra), пољски брест (Ulmus Silvestris) и др.
Вегетација вода успева у Чику, каналским притокама и у Светићевском језеру. Неке од њих слободно пливају, а неке су чврсто укорењене у дну. Често се срећу: алге порожнице (Chara sp.), сочивица (Lemna sp.), водени троскот (Poligonum amphibium), бели локвањ (Nymphae alba), жути локвањ (Namphar luteum) и др. Мочварне заједнице се надовезују на вегетацију вода и јављају се ближе обали. У њима доминирају заједнице трске и рогоза, уз које се јављају једна или неколико, обично вишегодишњих зељастих биљака. Као доминантне врсте јављају се: трска (Phragmites communis), рогоз (Scirpus lakustris), шевар (Typha latifolie), сладика (Glyceris Fluitans), ниска сита (Schoenoplektus supinus) и др. Животињски свет је у прошлости био далеко богатији. Изменом вегетације, као и опсежним мелиорационим радовима, многе животињске врсте су нестале. Од ловне дивљачи у атару Светићева срећу се: срна, зец, лисица, бизам, фазан, пољска јаребица, препелица, дивља патка, гугутка и грлица. Најбројнији сисари су кућни пацов, кућни миш, хрчак, твор, ласица, кртица, јежеви и др. Поред пернате дивљачи срећу се и кукавица, ћук, детлић, сива врана, црна врана, сврака, кобац и др. Најзаступљенији гмизавци су барска корњача, сиви гуштер, змија беолоушка и др.
Демографија
У насељу има 58 домаћинства, а просечан број чланова по домаћинству је 2,28.
Становништво у овом насељу веома је хомогено, са претежно српским становништвом, а у последња четири пописа, примећен је пад у броју становника.
Привреда
Земљорадњом у Светићеву се баве искључиво индивидуална пољопривредна домаћинства. У селу три домаћинства обрађују веће површине од стотинак хектара, док остала домаћинства обрађују мале површине од десетак хектара. Разлози уситњености поседа у атару Светићева су пре свега велики број старачких домаћинстава, која нису у могућности да обрађују веће поседе, али и непостојање земљорадничке задруге, која би производњу организовала на већим површинама. Проблеми са којима се срећу пољопривредници у Светићеву су бројни: застарели машински парк, високе цене резервних делова, и пољопривредног репроматеријала, а ниске и несигурне цене пољопривредних производа. Све лошија ситуација у пољопривреди, изазвана свеобухватном кризом друштва од деведесетих година, условљава исељавање пре свега младог становништва, које одлази у град у потрази за послом.
У Светићеву се стока гаји искључиво у оквиру домаћинстава и за сопствене потребе. Животиње се као и у већини села данас не користе за рад већ за добијање хране. По домаћинствима се гаје свиње, живина, овце, козе и ретко говеда. Запажа се смањење сточног фонда, што је директна последица смањења броја становника у насељу и знатног пораста броја старачких домаћинстава. Индустрија у Светићеву у правом смислу речи није развијена, не постоји ниједан индустријски објекат, па се може рећи да је сведена на услужно занатство. Данашњи степен развијености занатства у Светићеву не може се окарактерисати као значајан. Многи стари занати су нестали, а нови су заступљени веома ретко и у недовољној мери.
Занати су пре индустријализације имали много већи значај него данас, па је тако Светићево после Другог светског рата имало више занатских радњи него данас. Од новијих заната у Светићеву данас ради неколико мајстора из различитих области и сви се тим запослењем баве као допунским, уз стално запослење или пољопривреду. Од трговинских објеката у селу постоји само једна продавница у центру, која је уједно продавница прехрамбених производа и сточне хране. Снабдевеност продавнице основним прехрамбеним артиклима је задовољавајућа, а становништво своје потребе за робом широке потрошње задовољава у околним селима и Бачкој Тополи.
Насеља
Првобитно је у насеље досељено 30 српских и црногорских породица из Лике, Баније, Кордуна и Црне Горе. Касније је у село досељена још једна група, од двадесетак добровољачких породица из Првог светског рата, такође из истих крајева. После досељавања колониста куће су плански подизане са циљем окупљања салаша и стварања насеља збијеног типа. Народно име за насеље после оснивања било је Колонија.
До 1935. године насеље носи име Светићево Село, а касније само Светићево. Оно данас обухбвата и део некадашњег насеља Мала Пешта. Морфолошке карактеристике су најуочљивије особине насеља. Оне заправо представљају изглед насеља. У морфолошке карактеристике насеља спадају: облик основе, структура и физиономија насеља. Оне су, најчешће, последица природних и друштвених услова настанка и развитка насеља.
Облик основе насеља представља површину земљишта коју једна агломерација заузима. Светићево има облик правилног правоугаоника и изграђено је уз пут ка суседном селу Кавилу.
Структура насеља подразумева унутрашње уређење, односно, правце пружања улица, тргова, слободних површина, распоред кућа и друго. Основни критеријум за одређивање структуре је правац пружања улица, Светићево по том критеријуму има линеарну структуру, јер је највећи број кућа подигнут уз пут главне улице.
После досељавања, куће су грађене стихијски поред дужи. У каснијем периоду даљи развој насеља каналисан је у планске оквире одређивањем улица. Светићево је данас типично панонско насеље, плански грађено, широких улица ортогоналног распореда, са центром на месту где се укрштају две највеће улице. Главна улица у Светићеву носи назив „Републичка“ и има правац запад - исток. На њу се са северне стране надовезују четири попречне улице, у правцу север – југ. Главна улица је део великог Ађанског пута у дужини од 600 m. Попречне улице су дугачке 300 m. Насеље има три улична блока правилног правоугаоног облика величине 300 пута 150 m. Грунтови су веома пространи, у просеку имају око 3200 m². Величина уличних блокова и грунтова сведочи о покушају да се једно разбијено салашарско насеље, одређивањем уличне мреже, преобрати у насеље збијеног типа. Село је подељено асфалтним путем из правца Гунароша и Победе према Кавилу на два неједнака дела. Део села јужно од пута је новији, и настао је комасацијом и планском градњом осамдесетих година. Овај део села нема попречних улица, а све куће су концентрисане уз пут.
Североисточно од насеља, поред пута који је продужетак „Гробљанске“ улице, на око 300 m од Светићева, налази се Мала Пешта. Пред Други светски рат, 1937. године, ту је формиран један низ од 18 кућа. Око продаје парцела био је ангажован неки човек по имену Пешти, па је заселак назван Мала Пешта. Данас је од овог засеока остало само пар салаша. Ту се налази гробље где се сахрањују становници Светићева и Кавила.
У центру села је смештена некадашња школска зграда, парк, сеоско игралиште, као и продавница. Физиономија насеља подразумева спољашњу и унутрашњу физиономију. Спољашњу физиономију чине: силуета насеља, висина зграда, распоред зграда и карактеристични маркантни објекти у насељу. Унутрашњу физиономију чине: висина зграда, њихов размештај, коришћени грађевински материјал, старост зграда итд.
У спољашњој физиономији најмаркантнији елемент је силуета насеља. Силуета Светићева је типична за војвођанско поднебље. Њу одређују ниске куће и мала густина градње. Због тога је и силуета Светићева неизражена, тј. има иражену хоризонталну димензију.
Насеље је сачињено углавном од приземних или једноспратних кућа. У центру насеља налазе се већ поменути објекти: објекат бивше школе, кафана и продавница. Према периферији смењују се нове спратне и старе приземне куће.
Распоред просторија је био такав да су поређане у низу, једна иза друге повезане вратима између сваке, а у неке просторије се могло ући и из ходника који је са једне стране био отворен, само са стубовима.
Новије куће грађене у последњих тридесетак година, све су од чврстог материјала, неке приземне, а неке на спрат. Неке од њих су грађене по узору на старе куће „уз пут“, док је већина њих са поткровљем или једноспратна. Спољашњост неких нових кућа је од фасадне цигле.
Предње и стражње економско двориште су строго одвојени. У предњем дворишту је увек чисто. Ту се обично налази леја са цвећем и понека воћка, а у економском дворишту смештене су стаја, најчешће у продужетку куће, затим свињци изнад којих је смештен кош за кукуруз од дрвета, кокошињац и разне шупе. Иза економског дворишта је башта.
Већина нових кућа није ушорена, већ су увучене 2 -3 m од улице. Предње двориште је у већини случајева бетонирано.
Запуштених и напуштених кућа у селу има много. Поједине улице су готово потпуно напуштене. Напуштених кућа у селу је било више пре доласка избеглица. Њихови власници углавном не живе у Светићеву, већ у градовима. Има и кућа које су настањене, али се не одржавају јер у великом броју тих кућа живе самачка домаћинства, а неке се не оджавају и због беспарице или немара власника.
Занимљиво је да се у селу налази велики број нових спратних кућа које су недовршене и неусељене. Ове куће су грађене осамдесетих година. Њихови власници су пореклом из Светићева, а градили су куће планирајући да се врате у село, које је у то време још увек имало перспективу. Услед кризе која је наступила деведесетих година ове куће су остале недовршене, а њихови власници се никад нису вратили у село. Судбина ових кућа, као и целог насеља је неизвесна и остаће да чекају нека боља времена, а до тада ће препуштене зубу времена наставити да пропадају.
Становници Светићева су се водом снабдевали до 1972. године са неколико ручних пумпи – бунара, који су били распоређени по свим улицама, а већина домаћинстава имала је отворени бунар у дворишту. И данас на неколико места у селу постоје пумпе за воду. Сеоски водовод је изграђен 1972. године, чиме је трајно решено снабдевање водом. У селу су ископана три бунара и сва домаћинства су прикључена на водоводну мрежу. На овај начин у селу је решено редовно снабдевање квалитетном водом.
Електрификација у Светићеву је почела 1933/1934. године, изградњом електричне централе на дрва, која је снабдевала село монофазном струјом све до 1957. године. Струја је у то време коришћена готово искључиво за јавну расвету. Доласком трофазне струје далеководима 1957. године, светићевска домаћинства постепено прелазе на савремени начин снабдевања струјом.
Здравствена заштита становништва Светићева је организована преко амбуланте у суседној Победи.
Од спортских клубова у селу постоји само ловачко друштво „Голуб“, које је заједничко за насеља Његошево, Гунарош, Победа и Светићево. Ловачко друштво газдује површином од 6521 ha и има око 80 чланова. Некада је друштво имало велике приходе од страних ловних туриста, а данас се финансира искључиво од чланарине и малог броја домаћих туриста.
У селу не постоји црква, становници православне вероисповести одлазе у православну цркву у Бачкој Тополи, а католичке у цркву у Гунарошу. Из тих места и долазе свештеници за потребе верских обреда становника села.
Напомене
→ * - Подаци за површину и густину насељености дати су збирно за катастарску општину Његошево, у којој се налазе Његошево и Светићево. Републички геодетски завод Сл. гласник 29/2001, 17.05.2001.
Rancho Moba, Balleza
Rancho Moba je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Chihuahua, u opštini Balleza.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 10 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2347 m.
Tonini, Lucca
Tonini je naselje u Italiji u provinciji Lucca, u regiji Toscana.
Opština Sănduleni, Bacău
Sănduleni je opština u Rumuniji u okrugu Bakau.
Tonini, Lucca
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 26 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 29 m.
Opština Sănduleni, Bacău
Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 278 m.
Gotebo, Oklahoma
Gotibo je grad u američkoj saveznoj državi Oklahoma.
La Digue (film)
La Digue je francuski kratki crno-bijeli nijemi historijski film snimljen 1911. u režiji Abela Gancea, kome je predstavljao režijski debi. Gance je za tu prigodu osnovao vlastitu producentsku tvrtku. Ona je međutim bankrotirala prije nego što je Gance film stigao prikazati, te se danas smatra izgubljenim.
Gotebo, Oklahoma
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 226, što je 46 (-16,9 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Erwin Schrödinger
Erwin Rudolf Josef Alexander Schrödinger (Beč, 12. kolovoza 1887. - Beč, 4. siječnja 1961.), austrijski fizičar.
Rođen je kao sin jedinac dobro obrazovanih roditelja. Do 11. godine obrazovao se je kod kuće, a nakon toga je pohađao školu da se pripremi za Bečko sveučilište.
Tamo je diplomirao fiziku te je ostao na sveučilištu do Prvog svjetskog rata u kojem je sudjelovao na talijanskoj fronti. Nakon rata vraća se u Beč gdje se ženi i 1921. dobiva poziciju teorijskog fizičara na sveučilištu u Zürichu. Šest godina koje je tu proveo bile su među najproduktivnijima u njegovoj karijeri, iako je na mehanici valova počeo raditi tek 1925. Već 1926. objavio je svoj rad gdje kretanje elektrona u atomu opisuje kao valnu funkciju. Godine 1927. dobiva veliko priznanje, jer ga pozivaju na Berlinsko sveučište gdje bi trebao zamijeniti Maxa Plancka. Tamo ostaje do 1933. kada zbog nacista odlazi na Oxford. Iste godine podijelio je Nobelovu nagradu za fiziku sa Paulom Diracom. Godine 1938. varaća se u Austriju, ali nakon što ju Njemačka pripaja emigrira u Dublin gdje se bavi filozofijom fizike. Godine 1960. vraća se u Beč i godinu dana kasnije umire.
Schrödingerova jednadžba gibanja elektrona je osnovna jednadžba u modernoj kvantnoj fizici. Potpuno odbacuje pokušaje da se gibanje elektrona odvija po određenim putanjama u atomu i nastoji opisati njihovo gibanje isključivo valnim svojstvima. U nekom trenutku ta vjerojatnost da se elektron nađe u nekoj točki prostora jednaka je kvadratu apsolutne vrijednosti valne funkcije. Valna funkcija se mijenja ovisno o kvantizaciji elektrona. Pomoću te jednadžbe dobiva se kvantofizikalni model svakog pojedinog atoma. Ipak, tu jednadžbu je iznimno teško riješiti i očekuje se da će svoju punu uporabnu vrijednost dosegnuti daljnjim razvojem računala.
Rane godine
Erwin Rudolf Josef Alexander Schrödinger rođen je 12. kolovoza 1887. u Beču kao sin Rudolfa Schrödingera, botaničara, i Georgine Emilie Brende Schrödinger. Majka bila je austrijsko-engleskog porijekla. Mladi Erwin je skoro istodobno učio i engleski i njemački zbog činjenice da su se oba jezika govorila u kući. Otac mu je bio katolik, a majka luteranka. Godine 1898. počinje svoje obrazovanje na Akademisches Gymnasiumu. Između 1906. i 1910. obrazovao se u Beču, a glavni mentori bili su mu Franz Serafin Exner i Friedrich Hasenöhrl. Tijekom tog studija obavio je i eksperimente sa Friedrichom Kohlrauschom. Godine 1911. postaje asistent Exneru na sveučilištu.
Srednje godine
Godine 1914., Schrödinger je dostigao akademski status znan kao venia legendi. Od 1914. do 1918., sudjelovao je u ratu kao časnik austrijske vojske. Dana 6. travnja 1920. oženio se s Annemariom Bertel. Iste godine postao je asistent Maxu Wienu u Jeni, a malo nakon doga je postao i izvanredni profesor u Stuttgartu. Godine 1921. postao je redoviti profesor u Wrocławu.
Godine 1922. počeo je studirati na Sveučilištu u Zürichu. U siječnju 1926. u časopisu Annalen der Physik izdaje članak Quantisierung als Eigenwertproblem (njemački: Kvantizacija vlastite vrijednosti) na temu valne mehanike. Taj rad znan je kao Schrödingerova jednadžba. U članku je dao "derivaciju" valne jednadžbe za vremenski neovisne sustave i pokazalo sa da je dao točnu energetsku vlastitu vrijednost za atom sličan vodiku. Ovaj članak slavljen je kao jedan od najvažnijih znanstvenih radova XX. stoljeća, a napravio je i revoluciju u kvantnoj mehanici, ta općenito u cijeloj fizici i kemiji. Četiri tjedna kasnije, Schrödinger izdaje još jedan članak koji je riješio kvantni harmonijski oscliator, kruti rotor i dvoatomne molekule, a dao je i novu derivaciju njegovoj jednadžbi. Treći članak, iz svibnja, prikazao je ekvivalentnost pristupa sličnog onom koji je primjenjivao Werner Heisenberg, a dao je i obradu Starkovog učinka. Četvrti članak, iz ove impresivne serije, dao je način rješavanja problema u kojima se sustav mijenja s vremenom. Ova četiri članak predstavljaju vrhunac Schrödingerovog znanstvenog rada i odmah su uvršteni među najvažnije znanstvene radove u fizici.
thumb|levo|300px|5. [[Solvayjska konferencija 1927.; Schrödinger se može vidjeti kako stoji u zadnjem redu (šesti s desna).]]
Godine 1927., Schrödinger je zamijenio Maxa Plancka na mjestu profesora na berlinskom Sveučilištu Friedrich Wilhelm. No, 1933. Schrödinger napušta novonastali Treći Reich zbog antisemitizma. Postao je profesor na koledžu Magdalen i na Sveučilištu u Oxfordu. Godine 1933. podijelio je Nobelovu nagradu za fiziku s Paulom Diracom zbog svog doprinosa u razvoju valne mehanike. No, unatoč njegovom znanstvenom uspjehu, njegov privatni život doveo je do toga da bude otpušten s Oxforda. Godine 1934. trebao je ići predavati na Princeton, no odbio je. Sljedeća postaja trebala je biti Sveučilište u Edinburghu, no zbog problema s vizom nije otputovao u Škotsku, a 1936. prihvaća posao na Sveučilištu u Grazu.
Kasne godine
Godine 1938., nakon što je Hitler okupirao Austriju, Schrödinger je imao problema jer je 1933. pobjegao iz Trećeg Reicha i jer je bio otvoren protivnik nacizma. Kasnije je porekao sve ovo, no ubrzo je povukao izjavu i osobno se ispričao Einsteinu. No, to nije smirilo strasti pa je Schrödinger otpušten sa sveučilišta pod izlikom političke nevjerodostojnosti. Bio je maltretiran i savjetovano mu je da ne napušta zemlju, no on i njegova supruga pobjegli su u Italiju. Iz Italije je putovao na sveučilišta u Oxfordu i Gentu.
Godine 1940. dobio je pozivnicu da pomogne u osnivanju Instituta za napredne studije u Dublinu. Otputovao je tamo i dobio posao ravnatelja Škole za teoretsku fiziku. Na toj poziciji ostao je 17 godina. Tijekom tog mandata postao je i naturalizirani državljanin Irske. Tijekom ovog perioda je napisao preko 50 radova na razne teme, a među najvažnije spadaju oni o njegovim istraživanjima ujedinjene teorije polja.
Plataci, Cosenza
Plataci je naselje u Italiji u provinciji Cosenza, u regiji Kalabrija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 752 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 942 m.
Erwin Schrödinger
Kasne godine
Prema memoarima Jamesa D. Watsona, DNA, tajna života, Schrödingerova knjiga inspirirala je Watsona da prouči gen, što je dovelo i do otkrića strukture molekule DNA. Slično Watsonu, Francis Crick, Watsonov suradnik, u svojoj autobiografiji piše kako je su Schrödingerove spekulacije o tome kako se genetska uputa pohranjuje u molekulama utjecale na njega. Schrödinger je u Dublinu ostao sve do svog umirovljena 1955. I tijekom ovog perioda Schrödinger je zapadao u skandale: imao je mnoge afere sa studenticama, a napravio je djecu dvama Irkinjama. Schrödinger je imao doživotni interes za hinduističku filozofiju Vedanta. Ta filozofija utjecaja je i na kraj knjige Što je to život? gdje Schrödinger piše o mogućnosti da je individualna svijest samo manifestacija jedinstvene svijesti koja prodire u svemir.
Godine 1956. vraća se u Beč. Na važnom predavanju tijekom Svjetske energetske konferencije, Schrödinger je odbio održati predavanje o nuklearnoj energiji zbog svog skepticizma prema njoj te je umjesto toga održao jedno filozofsko predavanje. Tijekom ovog perioda Schrödinger se udaljio od definicije valne duljine koju je davala kvantna mehanika, te je samostalno promovirao ideju o valovima što je uzrokovalo mnoge kontroverze.
Privatni život
Godine 1933., Schrödinger je odlučio da ne može živjeti zemlji u kojoj je progon Židova dio politike te države. Alexander Frederick Lindemann, vođa katedre za fiziku na Oxfordu, posjećuje Treći Reich u proljeću 1933. kako bi pokušao osigurati posao za neke mlade židovske znanstvenike. Sa Schrödingerom je popričao o poslu za njegovog asistenta, no tada je, na njegovo iznenađenje, saznao da i sam Schrödinger planira napustiti Reich. Schrödinger je također uputio molbu da njegov asistent bude Arthur March.
Većina znanstvenika koji su pobjegli iz Reicha, ljeto 1933. su proveli u provinciji Südtirol. Tu je Schrödinger napravio dijete Marchovoj supruzi Hilde. Dana 4. studenog 1933., Schrödinger, njegova supruga Anny i Marchova supruga Hilde stižu u Oxford. Po dolasku, dobio je posao na koledžu Magdalen. Ubrzo nakon što je došao u Oxford, Schrödinger je saznao da je zbog svog rada na području valne mehanike, dobio Nobelovu nagradu za fiziku. Tu nagradu podijelio je s Paulom Diracom.
Na početku 1934., Schrödinger je pozvan da održi predavanje na Sveučilištu Princeton, a ubrzo nakon održanog predavanja ponuđena mu je i pozicija predavača. Po povratku u Oxford pregovarao je oko financijske strane posla na Princetonu, ali na kraju ga je odbio i ostao u Engleskoj. Pretpostavlja se da je njegova želja da Anny i Hilde odgajaju njegovo dijete u Princetonu bila neostvariva. No, činjenica da Schrödinger nije skrivao svoju vezu s dvije žene istodobno, čak i ako je jedna od njih bila udana za drugog čovjeka, nije dobro prihvaćena ni na Oxfordu. No, unatoč svemu ovome, njegova kći Ruth Georgie Erica rođena je u Oxfordu 30. svibnja 1934.
Smrt i ostavština
thumb|200px|Bista Erwina Schrödingera. Erwin Schrödinger umro je 4. siječnja 1961. u Beču, u 73. godini života, od posljedica tuberkuloze. Pokopan je u mjestu Alpbach. Za sobom je ostavio udovicu Anny.
Enormni krater Schrödinger na Mjesecu posthumno je nazvan po njemu, a 1993., u njegovu čast, u Beču je utemeljen Međunarodni institut za matematičku fiziku Erwin Schrödinger.
Boja
Iako je Schrödinger puno poznatiji po svojim radovima na polju kvantne mehanike, radio je i sa bojama. Godine 1920. izdao je tri članka o toj temi:
Las Palomas, Tamazunchale
Las Palomas je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini Tamazunchale.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 322 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 163 m.
Geokorona
Geokorona je krajnji vanjski deo Zemljine atmosfere, vanjski deo egzosfere, koji ima osobine luminiscencije (emisija slabe svjetlosti). Najbolje se može vidjeti u ultraljubičastom svjetlu (Lyman-alfa), zbog raspršenja neutralnih atoma vodika. Osim toga, može se zapaziti u mikrovalnom području, posebno vodikova 21 cm linija (1420 MHz). Nalazi se na visini od oko 100 000 km (15,5 polumjera Zemlje).
Geokorona je bila proučavana i iz vanjskog svemira, sa satelitom Astrid i svemirskom letelicom Galileo, korištenjem ultraljubičastog spektrometra, prilikom izlaska iz Zemljine orbite.
Mesa de la Guerra, Uruapan
Mesa de la Guerra je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Michoacán, u opštini Uruapan.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 23 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1639 m.
El Puma, Soto la Marina
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 2 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 28 m.
Miericeaua, Crușet
Miericeaua je naselje u Rumuniji u okrugu Gorž u opštini Crușet.
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 278 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 195 m.
Magazzini, Salerno
Magazzini je naselje u Italiji u provinciji Salerno, u regiji Campania.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 94 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 52 m.
460. pne.
Godina '''460. pne.''' bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao Godina konzulstva Poplikole i Sabina (ili, rjeđe, godina 294. Ab urbe condita). Oznaka 460. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.
Familia Alvarado Márquez, Tijuana
Familia Alvarado Márquez je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Baja California, u opštini Tijuana.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 13 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 219 m.
Jiang Zemin
Jiang Zemin (17. kolovoz 1926 - 30. studeni 2022), peti kineski predsjednik i bivši predsjednik Komunističke stranke Kine. Bio je neprikosnoveni vođa Kine u razdoblju od 1989. do 2002. godine, kada ga je naslijedio Hu Jintao. U vrh partije i države došao je 1989. godine nakon pokolja na Tiananmenu, kao zamjena za dotadašnjeg glavnog tajnika KS Kine, Zhaa Ziyanga koji je smijenjen zbog naklonosti studentima koji su danima prosvjedovali na glavnom kineskom trgu. Držao je značajan utjecaj u cijeloj državi i nakon 2004. godine, kada se umirovio.
Piedra de Lodo, Tlacoapa
Piedra de Lodo je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Guerrero, u opštini Tlacoapa.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 23 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2499 m.
Tanagra
Tanagra (Τανάγρα) je naselje u Grčkoj koje se nalazi u Beotiji, nedaleko od Tebe, a koje je bilo poznato po brojnim figuricama od terakote - tzv. figuricama iz Tanagre. Pauzanija navodi kako se na njegovom mjestu nalazila Graea, mjesto po kome su ime dobili Graikoi, beoćansko pleme po kome je nastala grčka riječ Graecus za Grke. Isti grad je naveo i Homeru svom Katalogu brodova u Ilijadi.
Großolbersdorf
Grosolbersdorf je opština u njemačkoj saveznoj državi Saksonija. Jedno je od 69 opštinskih središta okruga Ercgebirge. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 3.077 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 14521240.
Tanagra
U drevna vremena se Tanagra zvala Poimandria, po osnivaču Poimandrosu koji je sudjelovao u trojanskom ratu. Također je poznata i kao poprište dvije bitke - 457. i 426. pne..
Danas se do njega može doći vestom GR-1 sa sjevera i provincijskom cestom iz Tebe sa zapada. Nalazi se jugoistočno od Tebe i Arme, jugozapadno od Schimatarija i sjeverozapadno od Agios Thomasa. Sam grad se nalazi između ceste i baze grčkog ratnog zrakoplovstva - jedne od najvećih vojnih baza u Grčkoj.
Ostalo
Tanagra ima nekoliko osnovnih škola, gimnaziju, nekoliko crkvi, poštanski ured i nekoliko trgova (platies).
Church Point, Louisiana
Čerč Pojnt je grad u američkoj saveznoj državi Luizijana.
Kristofor (antipapa)
Kristofor je bio katolički (protu)-papa, čiji je sporni pontifikat trajao od listopada 903. do siječnja 904. godine. Taj se pontifikat često smješta u tzv. saeculum obscurum, period historije papinstva u kojoj su pape bile tek marionete zakrvljenih klanova rimske aristokracije, a pape imali kratke pontifikate, prekinute nasilnim svrgavanjem ili ubistvima. O Kristoforovom životu ima malo podataka; zna se da je bio rodom iz Rima, da mu se otac zvao Leo, te da je prije pontifikata služio kao kardinal u jednoj rimskoj crkvi.
Njegov prethodnik Lav V je nakon samo 30 dana pontifikata ubijen; kontradiktorni podaci navode da ga je sam Kristofor dao ubiti kako bi postao papa. U svakom slučaju, i Kristofor je nakon nekoliko mjeseci skončao nasilnom smrću, iza koje je stajao novi papa Sergije III.