cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Martinci
Istorija
Martinci su to iskoristili i još početkom 20. veka imali su preko 4.000 stanovnika, odnosno bili su najveće selo na ovom području. U najnovije vreme, kada je proces urbanizacije postao važan za razvitak sela, oni polako posustaju i ustupaju primat selima bližoj Sremskoj Mitrovici.
Ovde se još uvek najveći deo aktivnog stanovništva bavi poljoprivredom, a sem jednog mlina nema drugih industrijskih građevina.
Demografija
U naselju Martinci živi 2939 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 41,1 godina (39,4 kod muškaraca i 42,9 kod žena). U naselju ima 1133 domaćinstva, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,21.
Ovo naselje je velikim delom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.
La Sirena, Santa María del Río
La Sirena je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini Santa María del Río.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 30 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2094 m.
Fontenay-lès-Briis
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 1707 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 175 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 9,72 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 105 metara (maksimalnoj 170 m, a minimalnoj 59 m).
Los Arcos, Sayula de Alemán
Los Arcos je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Veracruz, u opštini Sayula de Alemán.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 6 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 124 m.
Kirkland, Illinois
Kerkland je grad u američkoj saveznoj državi Ilinois.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.744, što je 578 (49,6 %) stanovnika više nego 2000. godine.
La Noria, Turicato
La Noria je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Michoacán, u opštini Turicato.
Antonija Mlađa
Antonija Mlađa (Antonia Minor PIR2 A 885), također poznata i kao Antonija (31. januar 36. pne. - septembar/oktobar 37. n.e.) bila je rimska plemkinja koja je pripadala Julijevsko-Klaudijevskoj dinastiji. Bila je kćer Marka Antonija i Oktavije Mlađe, odnosno nećaka prvog cara Augusta.
Antonija se pojavljuje kao jedan od likova u romanu Ja, Klaudije Roberta Gravesa, a u po njemu snimljenoj TV-seriji ju je tumačila Margaret Tyzack.
Los Naranjos, Santa María Colotepec
Los Naranjos je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini Santa María Colotepec.
The Sword of Kahless
The Sword of Kahless je epizoda američke science fiction TV-serije Star Trek: Deep Space Nine, premijerno prikazana 20. novembra 1995. godine. Radnja prikazuje kako se Jadzia Dax, zajedno sa Worfom priključi svome starom prijatelju Koru u potrazi za drevnim artefaktom koji bi posjedniku trebao donijeti slavu, moć i vlast nad Klingonskim Carstvom.
Scenario za epizodu je bio prvi napisan nakon što je potvrđeno da će se Michael Dorn priključiti redovnoj glumačkoj postavi, odnosno Worf biti stalan lik u seriji. Velikim dijelom je bio inspiriran klasičnim hollywoodskim filmom The Treasure of the Sierra Madre.
Los Naranjos, Santa María Colotepec
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 131 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 73 m.
Căciulătești, Dobrești
Căciulătești je naselje u Rumuniji u okrugu Dolž u opštini Dobrești.
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 659 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 89 m.
Pirules, Acolman de Nezahualcóyotl
Pirules je naselje u Meksiku, u saveznoj državi México, u opštini Acolman de Nezahualcóyotl.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 193 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2302 m.
João Havelange
center|250px|João Havelange
Jean-Marie Faustin Goedefroid de Havelange (Rio de Janeiro, 8. svibnja 1916.), poznatiji kao João Havelange, bio je predsjednik FIFA-e od 1974. do 1998. godine. Nasljedio je Sir Stanleya Rousa, dok je njega nasljedio sadašnji predsjednik Joseph Blatter. Od 1963. godine, Havelange je član Međunarodnog olimpijskog odbora i trenutno je njegov najduži stalni član.
Rođen je u Rio de Janeiru. Kad je bio mlad, uspješan je bio u nekoliko sportova, poput vaterpola i plivanja, čak je kao plivač nastupio na OI 1936. u Berlinu. Uz to, nastupio je i za Brazil na OI 1952. u Helsinkiju.
Između 1958. i 1975. godine, João Havelange je obnašao dužnost predsjednika Confederação Brasileira de Desportos-a (CBD) (CBD),, a između 1955. i 1963. godine, bio je član Brazilskog olimpijskog odbora.
U svibnju 2006., britanski novinar Andrew Jennings izdao je knjigu "Foul" (Harper Collins), koja je izazvala kontrovrze u svjetskom nogometu, uključujući i Havelangea u navodnom njegovom davanju ugovora u zamjenu za novac, što je rezultiralo propadanjem FIFA-inog marketinškog partnera, ISL-a; a i otkriveno je kako su neke nogometne osobe žurile za tajnim plaćanjem za usluge.
Nagrade
Havelange je osvojio mnoge nagrade, poput Viteza Légion d'honneur-a (Francuska), nagrade za poseban doprinos sportu (Brazil), Zapovjednika vitezova Reda Infante Dom Henrique (Portugal), Viteza Vasa Ordena (Švedska) i nagradu Velikog Križa Elizabete Katolkinje (Španjolska). 1998. godine, odabran je za počasnog predsjednika najveće svjetske nogometne organizacije (FIFA).
24. kolovoza 2006., Havelange je postao počasni podpredsjednik brazilskog odbora za ledene sportove (CBDG) zbog njegovog doprinosa u razvoju zimkih sportova u Brazilu.
Brazilska prva liga 2000., koju je osvojio Vasco da Gama, a organizirao Clube dos 13, je zvan Copa João Havelange, po njemu.
Stadion sagrađen za Panameričke igre 2007., nazvan je Estádio Olímpico João Havelange i posvećen je Havelangeu. Također, bivše ime stadiona Parque do Sabiá je posvećen njemu.
Cantalupo Ligure, Alessandria
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 184 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 381 m.
Komet Shoemaker-Levy 9
Komet Shoemaker–Levy 9 (formalno kategoriziran kao D/1993 F2) je bio komet koji se raspao i pao na Jupiter u srpnju 1994., što je bilo prvo izravno promatranje izvanzemaljskog sudara objekata sunčeva sustava. Taj astronomski događaj je bio medijski praćen a astronomi su ga promatrali diljem svijeta. Sudar je ponudio nove informacije o Jupiteru i naznačio njegovu važnost u smanjivanju svemirskog otpada.
Komet su otkrili astronomi Carolyn i Eugene M. Shoemaker te David Levy. Shoemaker–Levy 9, u to vrijeme u orbiti oko Jupitera, je otkriven 24. 3. 1993., na fotografiji zvjezdarnice Palomar u Kaliforniji. Bio je to prvi uočen komet koji je bio u orbiti planete, te ga je Jupiter vjerojatno ulovio u svoju putanju prije 20-30 godina.
Prema predviđanjima, komet se raspao u nekoliko djelića (najvećeg promjera od 2 km) prilikom sve većeg približavanja Jupiteru, te je pao na južnu hemisferu planete između 16. i 22. srpnja 1994., brzinom od 60 km/s, ili 216.000 km/h. Udar je ostavio "ožiljak" na Jupiteru u obliku velike crvene pjege koja je bila vidljiva mjesecima.
Otkriće
Shoemakerovi i Levy su otkrili komet Shoemaker–Levy 9 tijekom noći 24. ožujka 1993. na fotografiji koju je snimila Schmidt kamera u opservatoriju Palomar u Kaliforniji. Komet je bio slučajno otkriće, koje je ubrzo steklo veliku važnost u znanstvenim krugovima.
Komet Shoemaker–Levy 9 je bio deveti periodični komet kojeg su otkrili Shoemakerovi i Levy, pa otuda i njegovo ime. Otkriće je objavljeno 27. ožujka 1993.
Već prva fotografija je natuknula da se radi o neobičnom kometu jer je imao nekoliko jezgri u produženoj regiji od koja je oko 50 arksekundi duga i 10 arksekundi široka. Brian Marsden iz Središnjeg ureda za astronomske telegrame je naznačio da komet leži samo oko četiri stupnja od Jupitera, gledano sa Zemlje, što je upućivalo da je neobično blizu planete. Zbog toga, on je predložio da su Shoemakerovi i David Levy otkrili fragmente kometa kojeg je poremetila Jupiterova gravitacija.
Komet u putanji oko Jupitera
Procjenjuje se da ga je zarobila Jupiterova gravitacija negdje u 1960-ima ili 1970-ima. Nekoliko astronoma su pronašli slike kometa i prije nego što je uočen, sve iz 1993. godine (Kin Endate, Satoru Otomo i tim koji je vodio Eleanor Helin). Slike komete prije 1993. nisu pronađene. Procjenjuje se da je komet prije kružio u putanji čiji je perihel bio u okolici Jupiterove putanje a apoapsis u asteroidnom pojasu. Zbog svoje masivnosti, Jupiter je ulovio komet u svoju putanju.
Volumen prostora u kojem se može reći da se neki objekt nalazi u orbiti Jupitera definiran je Jupiterovom Hill sferom (znana i kao Roche sfera). Kada je komet prošao pokraj Jupitera u kasnim 1960-ima ili ranim 1970-ih, našao se u blizini njegova afela te je završio u Hill sferi Jupitera. Jupiterova gravitacija približila je komet sebi. Zbog niskog kretanja, komet se vrlo brzo približio planeti, te je završio u njegovoj vrlo ekscentričnoj orbiti – njegova elipsa je gotovo izravnana.
Komet se već jednom jako približio Jupiteru 7. srpnja 1992., prema procjenama samo negdje 40.000 km daleko od planete, što je manje od Jupiterovog promjera od oko 70.000 km, bliže i od najbližeg Jupiterovog satelita, Metide i unutar planetove Rocheove granice, unutar koje su snage plime dovoljno jake da poremete tijelo koje jedino drži gravitacija. Iako se komet približio Jupiteru i prije, tog datuma se komet raspao u fragmente. Svaki fragment je dobio jedno slovo, od "A" do "W", praksa koja je već prije primijenjena za razbijene komete. Daljnja promatranja su dovela do uzbudljivih vijesti za astronome jer su računice vodile na zaključak da će se SL9 sudariti sa Jupiterom u srpnju 1994. Proračuni su navodili da će jezgre pasti u Jupiterovu atmosferu u rasponu od pet dana.
Predviđanja o udaru
Astronomi su procijenili da su vidljivi fragmenti SL9 bili u rasponu od nekoliko stotina metara do dva kilometara, sugerirajući da je izvorni komet moždao imao nukleus do 5km, što je nešto više nego komet Hyakutake, koji je postao jako sjajan kada je prošao blizu Zemlje 1996. Jedna od velikih rasprava i prije udara odvijala se oko učinaka te da li će tako malo tijelo biti vidljivo sa Zemlje, izuzev bljeska kada će se raspasti na manje meteore. Najoptimističnija predviđanja bila su da će velika, asimetrična vatrena kugla izroniti iznad površine Jupitera po Sunčevu svjetlu da će biti vidljiva. Drugi su sugerisali da će udar izazvazi seizmičke talase po cijeloj planeti, povećanje stratosfernih magla zbog prašine nastale udarom, kao i povećanje mase Jupiterovih prstenova. Ipak, s obzirom da je takav pad kometa na Jupiter bio bez presedana u astronomskoj eri, astronomi su bili oprezni sa predviđanjima.
Udari
thumb|left|200px|Ultraljubičasta fotografija Jupitera (oko dva i pol sata nakon udara). Crna pjega u blizini vrha je Jupiterov prirodni satelit
Iščekivanja su rasla kako se približavao datum udara, te su astronomi masovno promatrali Jupiter. Nekoliko svemirskih satelita i stanica je također uključeno u promatranje, među njima i svemirski teleskop Hubble, svemirski satelit ROSAT te svemirska letjelica Galileo, koja je već bila na putu prema Jupiteru. Udar se dogodio na strani Jupitera koji je okrenut od Zemlje, ali je Galileo uspio na udaljenosti od oko 240 milijuna km snimiti udare kako su se dogodili. Zbog Jupiterove brze rotacije, udarne strane su se okrenule prema Zemlji nekoliko minuta nakon pada kometa.
Svemirska letjelica Odisej, koja je zapravo bila namijenjena promatranju Sunca, je usmjerila teleskop prema Jupiteru na udaljenosti od oko 2,6 astronomskih jedinica, a udaljeni Voyager 2, koji je bio 44 astronomske jedinice daleko od Jupitera, na putu prema napuštanju sunčeva sustava jer je prošao Neptun još 1989., je programiran kako bi tražio radio valove u rasponu od 1–390 kHz.
Prvi udar dogodio se oko 20:13 sati po UTC-u, 16. srpnja 1994., kada je fragment A kometine jezgre ušao u Jupiterovu južnu hemisferu brznim od 60 km/s. Instrumenti na Galileu su detektirali vatrenu loptu koja je u jednom trenutku dosegla oko 24.000 Kelvina, u usporedbi sa tipičnim plinovitim temperaturama oblaka koje dosežu tek negdje oko -143 °C, a potom se munjevito ohladio na 1.200 °C nakon 40 sekunda. Dim uzrokovan vatrenom loptom dosegnuo je visinu od preko 3.000 km. thumb|right|150px|Slike vatrene lopte nakon prvog udara fragmenta kometa, vidljive iznad površine planete Nekoliko minuta nakon vatrene lopte, Galileo je izmjerio novi porast temperature, vjerojatno zbog iznačenog materijala koji je ponovno pao na planetu. Promatrači sa Zemlje su uočili vatrenu loptu koja se pojavila na rubu Jupitera nedugo nakon prvog udara.
Astronomi su ubrzo primjetili crnu pjegu nakon prvog udara. Pjega je bila vidljiva čak i uz pomoć malenih teleskopa, te je bila promjera od oko 6.000 km (promjer cijele Zemlje). Ova i druge tamne pjege su uzrokovane otpadom nakon udara, te su bile nesimetrične, u obliku polumjeseca u smjeru lokacije udara kometa.
Idućih šest dana, uočena je 21 lokacija udara, a najveća je bila 18. 7. u 07:33 sati po UTC-u, kada je fragment G pao na Jupiter. To je uzrokovalo ogromnu crnu točku od preko 12.000 km, a jačina njene izbačene energije je procijenjena na oko 6.000.000 megatona TNT-a (600 puta više od cijelogkupnog nuklearnog arsenala svijeta). Dva udara u razmaku od 12 sati su 19. 7. stvorili pjege slične veličine zbog fragmenta G, a udari su nastavljeni i do 22. 7. kada je fragment W posljednji pao na planetu.
Kemijske analize
left|200px|thumb|Smeđe pjege nakon udara na Jupiterovoj južnoj hemisferi
Promatrači su se nadali da će udari dati prvi uvid Jupitera ispod plinovitih oblaka, pošto su fragmenti kometa probušili gornji dio atmosfere. Spektroskopske analize su otkrile apsorpcijske linije u plinovitom spektru zbog dvoatomskog sumpora (S2) i ugljikovog dvosumpora (CS2), prvo takvo otkriće na Jupiteru, te jedino drugo otkriće S2 u bilo kojem astronomskom objektu. Ostale molekule su uključivale amonijak (NH3) i sumpor dioksid (H2S). Količina sumpora navodi na zaključak da je kvantiteta ovih sastojaka veća nego količina koju bi očekivali u malenoj jezgri kometa, pokazujući da je otkriven materijal ispod Jupitera. Molekule koje nose kisik, kao što je sumporov dioksid, nisu otkrivene, na iznenađenje astronoma.
Bilo je i emisija teških atoma kao što je željezo, magnezij i silikon, što se i očekivalo od jezgre kometa. otkriveno je i vode, ali ne u onoj količini u kojoj su znanstvenici očekivali. Neki smatraju da fragmenti kometa nisu penetrirali dovoljno duboko.
Valovi
Kao što je predviđeno, sudar je izazvao ogromne valove koji su se proširili diljem površine planete brzinom od 450 km/s te su promatrani preko dva sata nakon najsnažnijeg sudara. Neki znanstvenici smatraju da je stabilni sloj mora ležati unutar hipotetične troposfere vodenog oblaka. Ipak, drugi dokazi ukazuju da fragmenti kometa nisu stigli do vodenog sloja, a da su valovi umjesto toga vibrirali unutar stratosfere.
Ostala promatranja
Radio mjerenja su ukazala na oštro povećanje emisija crnog tijela na valnoj duljini 21 cm nakon najjačeg udara, koji su porasli na 120% normalnih zračenja planeta. Smatralo se da je to zbog sinhrotonskog zračenja, izazvanog ulaskom relativističnih elektrona – elektrona sa velikim brzinama blizu brzine svjetlosti – u plinovitu magnetosferu nakon udara.
Sat nakon što je fragment K udario Jupiter, promatrači su zabilježili emijsije polarne svjetlosti u blizini regije udara, kao i na suprotnoj strani mjesta pada, u odnosu na Jupiterovo snažno magnetno polje. Uzrok ovih emisija je teško utvrditi zbog manjka informacija o Jupiterovu unutranjem magnetskom polju i geometriji lokacija udara. Jedno moguće objašnjenje je da su udarni talasi ubrzali nabijene čestice dovoljno da izazove emisije polarnih svjetala, fenomen koji se inače povezuje sa snažnim solarnim vjetrom čije čestice udaraju na atmosferu planete u blizini magnetskog polja.
Neki astronomi sugerišu da su ti udari ostavili učinak na Iov torus, torus visoke energije koji povezuje Jupiter sa vrlo vulkanski aktivnim mjesecom Iom. Istraživanja spektrografom u visokoj rezoluciji su našla da su varijacije Iove gustine, brzine rotacije i temperature u vrijeme i nakon udara bile unutar normalnih razina.
Analiza
Prije udara, modeli Jupiterove atmosfere su ukazivali da će se raspad najvećih fragmenata događati pod atmosferskim pritiskom u rasponu od 30 kilopaskala do nekoliko desetaka megapaskala, dok su neki predviđali da će komet penetrirati sloj vode i stvoriti plavi veo iznad te regije planete.
Astronomi nisu uočili velike količine vode nakon udara, a kasnija su proučavanja došla do zaključka da se uništenje fragmenata kometa vjerojatno dogodilo na puno većoj visini od očekivanog, te su čak i najveći dijelovi uništeni kada je tlak dosegnuo 250 kPa, puno iznad očekivane dubine vodenog sloja. Manji dijelovi su vjerojatno uništeni i prije nego što su dosegli sloj oblaka.
Dugotrajni efekti
thumb|left|250px|Četiri fotografije vatrene lopte uzrokovane padom kometa Ožiljci na Jupiteru su bili vidljivi mjesecima. Promatrači su naveli da su bili uočljiviji od crvene pjege. Takve novije pjege nastale padom kometa nikada prije nisu snimljene na Jupiteru.
Spektroskopska promatranja su otkrila da su amonijak i ugljikov disulfid ostali u atmosferi najmanje 14 mjeseci nakon udara, a značajna količina amonijaka je ostala u stratosferi u usporedbi sa njenom normalnom lokacijom u troposferi.
Temperature u atmosferi pali su do normalnih razina puno brže u većim mjestima udara nego u manjim mjestima: kod većih lokacija udara fragmenata kometa, temperature su porasle u tom području u rasponu širine od 15.000 do 20.000 km, ali su spale do normalnih vrijednosti tjedan dana nakon pada kometa. Na manjim mjestima, temperature veće za 10 Kelvina su ostale gotovo dva tjedna. Globalne stratosferne temperature su porasle gotovo odmah nakon udara, a potom, dva do tri tjedna nakon toga, pale na temperature čak i niže prije tog događaj. Naposljetku, temperature su se potom vratile na staro stanje.
Učestalost udara
thumb|right|200px|Lanac kratera na [[Ganimed (mjesec)|Ganimedu, mjesecu Jupitera]]
SL9 nije jedinstveni slučaj: pet kometa (među njima i 82P/Gehrels, 147P/Kushida–Muramatsu i 111P/Helin–Roman–Crockett) je sa sigurnošću privremeno bilo uhvaćeno u putanji planete. Ipak, putanje kometa oko Jupitera su nestabilne, biti će vrlo eliptične te će vjerojatno biti poremećene gravitacijom Sunca.
Najmasivniji planet sunčeva sustava, Jupiter može uloviti objekte relativno često, ali veličina SL9 je rijetkost: jedno istraživanje navodi da kometi u promjeru od 0.3 km udaraju na tu planetu jednom svakih 500 godina a oni promjera 1,6 km jednom svakih 6.000 godina.
Postoje snažni dokazi da kometi koji su prije rascijepani također pali i na Jupiterove satelite. Tijekom putovanja Voyagera prema planeti, znanstvenici su identificirali 13 lančana kratera na Kalisti a tri na Ganimedu, čiji je porijeklo misterij. Udarni krateri na mjesecima plinovitih divova nisu vodili do većeg kratera. Udar SL9 navodi da su ti lančani krateri nastali ranijim fragmentima raspadnutih kometa koji su se srušili na njih.
Udar na Jupiter 2009.
19.7. 2009., pojavila se nova crna mrlja otprilike veličine Tihog oceana na Jupiterovoj južnoj hemisferi. Toplinska infracrvena mjerenja pronašla se proizvodnju viška vrućeg amonijaka i prašine bogatom silicijum dioksidom u gornjim područjima Jupiterove atmosfere. Znanstvenici su zaključili da se odigrao još jedan udar, a da se vjerojatno radilo o manjem, neotkrivenom asteroidu koji je pao na planet.
Jupiter kao "kozmički usisivač"
Udar SL9 je ukazao na značajnu ulogu Jupitera u uklanjanju svemirskog otpada, pa su ga neki nazvali "kozmičkim usisivačem" (ili "kozmičkom jetrom") sunčeva sustava. Snažna gravitacija te najveće planete u sustavu utječe na putanje mnogih malih kometa i asteroida koji se sudaraju sa planetom, te se stoga pretpostavlja da je stopa udara kometa na Jupiter između dva i osam tisuća puta veća od Zemlje. Da nema Jupitera, vjerojatnost udara asteroida na unutarnje planete sunčeva sustava bila bi puno veća.
Razlozi izumiranja dinosaura u Kredi su i dalje nerazjašnjeni, ali mnogi znanstvenici vjeruju da ju je uzrokovao udar asteroida ili manjeg kometa na prijelazu Krede i Tercijara koji se stvorio krater Chicxulub, demonstrirajući kako su takvi udari ozbiljna prijetnja životu na Zemlji. Astronomi pretpostavljaju da bi bez Jupitera, koji upija potencijalne opasne objekte, masovna izumiranja bila puno češća na Zemlji, te da se ne bi razvio složeniji život. Ovo je dio argumenta za hipotezu o rijetkoj Zemlji.
Planeta Jupiterove mase izgleda nudi povećanu zaštitu protiv asteroida, ali potpuni učinci na druga nebeska tijela u sunčevu sustavu su i dalje predmet rasprava.
Vrhnika (općina)
Općina Vrhnika (slovenski: Občina Vrhnika) je jedna od 212 slovenskih općina od 16 543 stanovnika, administrativni centar općine je istoimeni grad Vrhnika.
Orlja (Pljevlja)
Orlja je naselje u opštini Pljevlja u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 96 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 146 stanovnika).
Vrhnika (općina)
Geografske karakteristike
Vrhnika, leži u centru Slovenije, zapadno od Ljubljane, na rubu Ljubljanskog barja. Općina ima površinu od 115.6 km² na kojoj leži 26 naselja.
Naselja Općine Vrhnika
Bevke, Bistra, Blatna Brezovica, Drenov Grič, Jamnik, Jerinov Grič, Kurja vas, Lesno Brdo, Mala Ligojna, Marinčev Grič, Mirke, Mizni Dol, Padež, Podlipa, Pokojišče, Prezid, Sinja Gorica, Smrečje, Stara Vrhnika, Strmica, Trčkov Grič, Velika Ligojna, Verd, Vrhnika, Zaplana, Zavrh pri Borovnici.
Orlja (Pljevlja)
Demografija
Ovo naselje je uglavnom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2003. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.
Ara Pacis
thumb|left|250px|Ara Pacis Augustae (Oltar božanskog mira), muzej Ara Pacis, Rim. thumb|200px|Centralni reljef s prikazom božice mira. thumb|200px|Detalj svečanog mimohoda.
Ara Pacis Augustae (lat. Oltar veličanstvenog mira) je monumentalni oltar koji je napravljen po naredbi senata, od 13. pne. - 9. g., kako bi se proslavio Augustov pobjednički povratak iz Galije i Španjolske.
Na reljefima koji ispunjavaju cijelu površinu kvadratnog svetišta prikazana je carska obitelj sa simbolima vjerske pobožnosti i plodonosne zemljoradnje. Oltarni ukrasi naglašavaju Augustovu važnost u održavanju mira i blagostanja u Rimu, tzv. "Pax Romana" ili stogodišnji mir.
Ovaj zavjetni objekt najšire izražava carsku koncepciju portreta. Na licima iz svečanog mimohoda prevladava realistični naglasak bez insistiranja na pojedinostima, samo jednostavan ritam nabora koji su pokrenuti svečanim hodom.
Straziami ma di baci saziami
Straziami ma di baci saziami je italijansko-francuska filmska komedija snimljena 1968. godine u režiji Dina Risija. Protagonisti, koje tumače Nino Manfredi i Pamela Tiffin, su siromašni provincijski brijač Marino i njegova djevojka Marisa, koji se žele vjenčati, ali ih u tome stalno spriječavaju financijske nevolje, neprijateljstvo rodbine i susjeda i druge okolnosti. Radnja prikazuje kako zbog toga nekoliko puta pokušavaju samoubistvo, ali u tome nikako ne uspiju, te ih sudbina razdvaja, ali i spaja na bizarne načine. Risi je melodramatski zaplet namjerno začinio brojnim elementima tadašnje popularne kulture i kiča, ali su kritičari u njemu pronašli i svojevrsni homage popularnim fotoromanima (fotoromanzi) koji su tokom 20. vijeka predstavljali svojevrsnu preteču kasnijih televizijskih sapunicama i telenovelama.
El Zapote, Mexticacán
El Zapote je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini Mexticacán.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 18 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1798 m.
Keltska mitologija
Magični svijet Kelta
Kada bismo u povijesnim udžbenicima potražili što je napisano o keltskoj kulturi i civilizaciji, naišli bismo na opise "kulture groblja sa žarama", na "animizam" u njihovu vjerovanju, na to da su dobro poznavali metalurgiju, imali razvijen kovački i lončarski obrt, da su izrađivali razne ukrase i nakite, i tome slično. Jednom riječju, naišli bismo na ogoljeli prikaz kulture koji nas nikako ne bi mogao potaknuti na daljnje istraživanje. Tim više što su razvijeni narodi mediteranskog područja o Keltima ili Galima (kao ogranku Kelta) oblikovali predodžbe koje bi se u većini slučajeva dale svesti na to da su Kelti bili samo barbari.
Međutim, zapisi keltskih suvremenika, bez obzira na njihovu sažetost, pružaju drugačiji uvid u njihovu stvarnost. Tako grčki povjesničar i geograf Straton bilježi: "Sav rod kojeg danas zovemo Galima ili Keltima sklon je ratovanju; razdražljiv je i spreman za bitku, ali jednostavne prirode i nimalo pakostan... kad su izazvani, bez obzira gdje to bilo i kada, pa i zbog najmanjeg povoda, oni su odmah spremni prkositi opasnosti i upustiti se u bitku, oslonivši se samo na svoju snagu i hrabrost. Ako je vjerovati, posvećuju se korisnim poslovima, čak i učenju znanosti i književnosti. Njihova snaga temelji se dijelom na visokom stasu, a dijelom na brojnosti ljudstva. Ako se s lakoćom mogu okupiti u velikom broju, to je zbog njihove jednostavnosti i osobnog ponosa, pa su stoga uvijek povezani uz gnjev onih koji su žrtve neke nepravde." Diodor će u svojoj Općoj povijesti isto tako govoriti o njihovom stasu, snazi, hrabrosti i ogromnom samopouzdanju...
Pokušat ćemo u ovom tekstu doprijeti do maglovitog horizonta keltskog svijeta. Nastojat ćemo proučiti i oživjeti duh tih ljudi koji su vidjeli, doživljavali i oblikovali stvarnost na njima svojstven način.
Podrijetlo Kelta
Kelti su indoeuropski narod koji se početkom I. tisućljeća prije Krista naselio na području današnje istočne Francuske, južne Njemačke, Švicarske i Austrije. Bili su prvi "povijesni" narod na području Europe, sjeverno od Sredozemlja. Zlatnim dobom Kelta označava se razdoblje od VI. do II. st.pr.Kr. kada vode uspješne ratove i kroz dugi vremenski slijed utječu na tijek južnoeuropske povijesti. U VI. st.pr.Kr. keltska plemena kreću prema Pirinejima i današnjoj Španjolskoj, u V. i IV. st.pr.Kr. jedan se val otisnuo na Britansko otočje, a drugi prema Sredozemlju (francuska obala). Oko 400. g.pr.Kr. dolaze u Italiju i osvajaju Padsku nizinu, koja se potom naziva Cisalpinska Galija. Ovdje osnivaju svoje gradove Milano (Mediolanum), Bresciu, Vicenzu, Modenu, Veronu i Bolognu. 387. g.pr.Kr. osvajaju Rim (osim Kapitola), ali se povlače primivši otkupninu. Priča se da su se prilikom vaganja plemenite kovine za otkupninu Rimljani tužili na krive utege koje su napravili Kelti i da je Bren, vođa Gala, povikao "Vae victis!" (Jao pobijeđenima!) bacivši na vagu i svoj mač. Dan poraza ostao je u rimskom kalendaru zapisan kao dies ater - crni dan.
Nakon toga kreću na istok, stižu do Češke (pleme Boji, po kojem je Češka i dobila svoje staro ime Bohemija), Karpata, Rumunjske, Balkana i Bugarske.
Navodno je 335. pne. došlo do susreta Kelta s Aleksandrom Makedonskim. Prema predaji, na upit Aleksandra Velikog čega se njegov narod najviše boji, njihov je vođa odgovorio: "Jedina stvar koje se Kelti boje jest da im nebo ne padne na glavu!"
U 3. vijeku pne. kreću prema Trakiji, te preko Tesalije u Grčku. 279. pne. pleme Galata pokušalo je opljačkati Delfe, ali ih je u tome spriječila žestoka oluja. Dalje nas Strabon izvještava o prodiranju Gala u Malu Aziju gdje se naseljavaju kao Galaćani.
S prestankom osvajanja u 2. vijeku Kelti se trajno naseljavaju na osvojena područja i asimiliraju s tamošnjim stanovništvom.
U tom razdoblju šire se granice Rimskog Carstva; jačaju Germani koji napadaju keltska područja, polako ih potiskujući. Po dolasku kršćanstva, koje je svojom misijom smatralo iskorjenjivanje poganskih vjerovanja, keltska će tradicija preživjeti na Britanskom otočju sve do ranog srednjeg vijeka i dolaska germanskih plemena Angla i Sasa. Keltskim jezicima danas govori manje od milijun ljudi na području Irske, u dijelu Walesa, Škotske i na otoku Man.
Iako su osvojili veliki teritorij, Kelti nikada nisu stvorili državu. Ostvarili su, međutim, kulturno jedinstvo izraženo kroz sliku svijeta koja je povezivala mnogostruke aspekte života u jednu cjelinu. Elementi koji su ujedinjavali sva keltska plemena i povezivali ih u jedan narod bili su religija i mitologija, poimanje života i smrti, koncept vremena i kalendara, te društveno uređenje.
Izvori
Iz arheoloških ostataka teško je saznati nešto više o keltskoj slici svijeta. Pomoć u tom razotkrivanju predstavljaju kratki navodi antičkih pisaca o keltskoj povijesti, religiji i običajima. Međutim, zabilježeni običaji iz tih vremena čuvaju u sebi znanja čije je značenje i svrha zaboravljeno.
Najpotpuniji su nam izvor irske sage koje su ostale sačuvane zahvaljujući izoliranosti Irske od rimskih i kršćanskih utjecaja sve do ranog srednjeg vijeka. U tom vremenu sage su prvi puta zapisane i to od strane kršćanskih svećenika. Najpoznatije su Lebor Gabala - Knjiga osvajanja, Leinsterski ciklus, Ulsterski i Fenijanski ciklus.
Keltski mitovi ne poznaju kozmogoniju, proces stvaranja svijeta. Oni govore o valovima osvajanja u kojima su jedan za drugim dolazili naraštaji bogova, heroja i ljudi, čije su se sudbine međusobno ispreplitale. Prvi mitski osnivač došao je sa zapada, s mora. Posljednji, sinovi Mila, bili su ljudi koji su došli s istoka i za koje se smatra da predstavljaju povijesne Kelte. Oni su protjerali Tuatha De Dannan, božanski narod koji je posjedovao ogromna znanja i vještine. Jedan dio bogova i ljudi Tuatha De Dannan odlazi na zapad preko mora, dok drugi ostaju i povlače se u "drugi svijet" (kelt. Sidh, mir) iz kojeg mogu sudjelovati u sudbinama ljudi. Taj svijet je nevidljiv, a opet sveprisutan. To je tajni život humaka, jezera, rijeka, podzemnog svijeta. Nastanjuju ga vile, vilenjaci, patuljci, elfi. Ljudi s njim mogu komunicirati za velikih godišnjih svetkovina i na posvećenim mjestima.
Mitovi u sebi kriju duhovni život svake kulture, ali da bismo ih mogli "pročitati", moramo poznavati jezik kojim su pisani - jezik neizrecivog, jezik simbola. Svaki je mit prožet dubokim etičkim smislom, on donosi jedan pedagoški model čijim se ostvarenjem mogu dosegnuti odgovori na duboka ljudska pitanja, sadrži kriterije i vrijednosti koje na velikoj kozmičkoj pozornici ostvaruju bogovi i heroji, a na zemaljskoj ljudi. Ratnici, kraljevi, druidi, pjesnici, proroci i svi drugi imaju i nalaze uzore u mitovima; življenjem tih mitskih uzora stvara se povijest.
Georges Dumezil smatra da je keltska tradicija vjerno očuvala tri indoeuropske mitološko-socijalne funkcije, što se očituje i u podjeli društva na druide-svećenike, ratnike-plemiće i slobodne obrtnike.
Ratnici
Za Kelte je bitka predstavljala obnovu herojskih bitaka koje su vodili bogovi. Mitski junak Cuchulainn predstavlja uzor i donosi kodeks časti u borbi: ne ubija nenaoružane, kočijaše, sluge, žene, djecu. Bit ratničke uloge temelji se na vrlini i dosjetljivosti. On zamjenjuje kralja koji prisustvuje bitki, ali se ne bori.
Njihove su bitke bile prožete magijskim i ratničkim obredima: tijela obojena i ukrašena nakitom, štitovi s amblemima, a krikovi koje su ispuštali kada su jurili u boj izazivali su jezu kod Rimljana. Prema rimskim povjesničarima, neprijateljskim su se redovima približavali izazivajući najhrabrije na dvoboj, na pojedinačnu bitku. Pjevali su o podvizima svojih predaka, hvalili se hrabrošću; pokušavali su riječima poljuljati samopouzdanje protivnika.
Keltski ratnici nastupaju na bojiste iscrtanih tela u plavu boju (tribali),pustene kose i bez bilo kakve vrste oklopa.Ne poznaju nikakvu vrstu organizovane borbe ni taktike.Od oruzija koriste kratka koplja(dziliti),duge dvorucne maceve i velike stitove(ispleteni od gustog granja presvuceni kozom. Na sredini se nalazi metalno ispupcenje-umbo).Najcesci oblik jedinica su konjanici medjutim neretko koriste i pesadiju u frontalnoj borbi. pored vike koja izaziva jezu kod protivnika koriste i metalne trube ciji zavrsetci podecaju na glave zivitinja cij zvuk pojacava delovanje vike.
Kralj
Kralj je posrednik između svećeničkog i ratničkog staleža iz kojega je potekao. Odgovoran je za rodnost polja i plodnost životinja. Kralj je ujedno onaj koji raspodjeljuje i uravnotežuje na svim područjima ljudske djelatnosti budući da je on sudac i ratnik - on sam se ne bori, ali je za pobjedu nužna njegova prisutnost, jer kako kaže irska poslovica "Ne dobiva se bitka bez kralja".
Kralj mora biti lišen svih nedostataka: fizičkih, psihičkih i mentalnih. Ukoliko nije takav, odnosno ako ne dokaže svoje sposobnosti, biva svrgnut, a njegova palača zapaljena. Kada je prema legendi irskom kralju Nuadi za vrijeme bitke kod Mog Tuireda odsječena ruka, morao je abdicirati. Bog-liječnik mu je tada napravio novu, srebrnu ruku, i tako je ponovno mogao preuzeti vladavinu.
Tit Livije u V. st.pr.Kr. naziva galskog kralja Bituriges Ambigatus, tj. "onaj koji se bori na dvije strane", "onaj koji posjeduje dvostruku vlast" (duhovnu i svjetovnu). "...U tami vremena, u virovima godina, dok se sve mijenja, spavat ćete kao mrtvi i svijet će vas pamtiti samo kao kraljeve."
Druidi
Kako saznajemo iz mitova i zapisa antičkih pisaca, istinski čuvari znanja i stup keltskog društva bili su druidi - svećenici.
Naziv druid dolazi od riječi dru-vid u značenju "vrlo učeni", "oni koji imaju snažan uvid", "oni koji znaju dalje". Strabon ih naziva "istraživačima etike", Posejdonije filozofima i pripisuje im velike sposobnosti, a Ciceron se divi njihovom znanju. Diodor Sicilski kaže da je među Galima bilo pjevača, filozofa i proroka koje su nazivali druidima, a koji su poznavali umijeće proricanja sudbine, i još dodaje kako je "Pitagorino učenje imalo utjecaja na njih", misleći pritom na učenje o seobi duše. Julije Cezar u Galskom ratu kaže da je uloga druida bila golema; proricali su sudbinu, sudjelovali u izboru kraljeva i upravljanju kraljevstvom. Naučavali su o besmrtnosti duše i metempsihozi. Svoj su nauk učili napamet, za što im je trebalo i do dvadeset godina. Nazivalo ih se i "učiteljima riječi" jer su smatrali da se predaja morala prenositi usmenim putem kako bi ostala živa. Gali su u Cezarovo doba već poznavali pismo (grčko), ali se njime nisu služili za zapisivanje svetih tekstova ili književnih djela.
"Prema njihovim božanskim zakonima nije bilo dozvoljeno zapisivanje ovog učenja.(...) Izgleda da je razlog ovakve zabrane bio dvostruk: prvo, nisu željeli da njihovo učenje bude poznato svima, drugo, njihovi bi učenici zanemarili razvijanje pamćenja, što se obično događa kada se moramo osloniti na knjige. Suština njihovog učenja je da duše ne iščezavaju, već poslije smrti prelaze u drugo ljudsko biće i baš je ova seoba straha od smrti, po njima, bila najveći izazov hrabrosti."
Krka (Una)
Krka je rijeka koja cijelim tokom teče kroz zapadni dio Bosne i Hercegovine i desna je pritoka rijeke Une.
Keltska mitologija
Kralj
Druidi su poznavali i ogamsko pismo koje je pripadalo bogu Ogmiu. Prikazivan je kao starac u lavljoj koži koji svoje učenike vodi na lancima pričvršćenima s jedne strane za njegov jezik, a s druge za njihove uši. To je bio simbolički prikaz snage govorništva i riječi jer Ogmio je bio bog rata, borbe, magije i zaštitnik govorništva. Ovo pismo nije služilo za prenošenje znanja. Smatralo se da je ispunjeno čarobnom moći i predaja nam govori da su se njime ispisivale magične poruke na drvenim pločicama.
Krka (Una)
Izvire u blizini mjesta Mali Cvjetnić te se nakon 5 km ulijeva u rijeku Unu, 10 km uzvodno od Martin Broda, kao jedna od njezinih pritoka. Jednim dijelom svoga toka ova rijeka teče granicom Hrvatske i BiH, a cijelim svojim tokom protiče kroz Nacionalni park Una. Prilaz do izvora, uz koji je i stari mlin, je zahtjevan, a najlakši je iz pravca Drvara. U rijeci prebiva pastrmka i lipljen, pa je posjećuju ribari.
Keltska mitologija
Kralj
Oko druida je isprepleteno mnoštvo priča i legendi koje ih tako stavljaju u prostor između sna i jave. U mitovima se uz druide uvijek vezuje Kotao uskrsnuća i Kotao obilja. Bio je to talisman keltskog boga Dagde. Baštinik, a možda i nastavljač tog simbolizma je Sveti Gral u kršćanstvu. Neiscrpni Kotao obilja koji nudi hranu i taži žeđ, simbol je bezgranične spoznaje. Kotao uskrsnuća izvor je magične snage, žive vode; on daje besmrtnost ili vječnu mladost onome tko ga posjeduje ili u njega uroni. Mitovi nam također govore o njihovim velikim moćima: o sposobnosti komuniciranja sa snagama prirode, o vladanju četirima elementima (zemlja, voda, zrak, vatra)... Mitski druid Mog Ruith ("Sluga Kotača") govori: "Ja sam osnova mudrosti, onaj koji zapovijeda elementima, onaj koji se penje na nebo, koji zasljepljuje, koji obuhvaća snagu drugih. Svojim dahom i zazivanjima podižem oluje, rušim brda, isušujem jezera i rijeke, pretvaram svoje neprijatelje u kamen, gorim u mnogim rijekama."
Iz Strabonovog kratkog zapisa iz 1. vijeka vidljivo je postojanje tri stupnja svećenstva ili, bolje rečeno, tri magijsko-religijske funkcije: bardi ili pjevači, proroci ili vati i druidi. "Među Galima postoje uglavnom tri vrste ljudi koji se posebno poštuju, a to su pjevači, proroci i druidi. Pjevači su se bavili himnama, proroci prinošenjem žrtava i proučavanjem prirode, a druidi su tom proučavanju dodavali i izučavanje morala. U njihovu pravičnost se tako jako vjeruje da im se ostavlja pravo odlučivanja i u javnim i u privatnim nesuglasicama, a oni su svojim odlukama do sada sprečavali sukobe. (?) I oni i drugi (bardi i proroci) smatraju da je duša neuništiva kao i svijet, ali da će voda i vatra jednoga dana zagospodariti. "
Pjesnici - bardi
Uloga pjesnika bila je važna i imala je posve drugačije značenje nego što ga ima danas. Pjesnici su se bavili glazbom i poezijom, a obučavali su se za to zvanje u posebnim školama gdje su bili podijeljeni ovisno o stupnju naobrazbe. Postojao je poseban, ezoterijski način pjesničkog izražavanja. Tradicija razlikuje "zatamnjeni jezik poezije" i "obični jezik"; jedan je jezik bogova, drugi smrtnika. Uz hermetičnost izraza, teškoj razumljivosti bardske poezije pridonijela je i kratkoća izraza. Naime, smatralo se velikim umijećem s malo riječi izreći puno toga. Vrhunske barde tradicija naziva "učenjacima sažetog govora". Pomoću awena, božanske inspiracije, pjesnik pronalazi ritam u prozi, jeziku, riječi; "hvata" princip ritma, titraja vala.
Bardi su čuvari povijesti, legendi, junačkih djela. Nakon nestanka druida velik je dio njihovog znanja nestao, ali jedan dio je ostao sačuvan u pjesmama barda. Bardske škole, gorsedd, koje su u Škotskoj postojale još i u 18. vijeku, bile su zadužene "očuvati sjećanja i učenja o miru, istini i pravdi u zemlji, da bi se uspostavila vrijednost dobrih i premoć nad lošima".
Proroci - vati, ovati
Naziv im dolazi od korijena "wat" što znači tkanje, pletenje. Proučavali su prirodu i bili iscjelitelji i liječnici. Posjedovali su znanje o pravcima zemljinih strujanja i znali kanalizirati energije prirode. Zbog svog tog znanja zvani su prorocima.
Bavili su se odgojem i obrazovanjem mladih ljudi. Bili su i pravnici, te su mogli sudjelovati u borbama kao ratnici.
Učenje druida
Grk Diogen Laerćanin sažimlje njihov nauk riječima koje je čuo od jednog druida: "Naše učenje je poštivati bogove, ne činiti nepravdu i ustrajati u hrabrosti." Druidi su posrednici između svijeta bogova i svijeta ljudi. Za velikih godišnjih svetkovina uspostavljali su obredne veze s "drugim svijetom". Poznavaoci su svetih zakona prirode, čuvari tradicije i morala.
Temelj njihovog učenja bilo je učenje o besmrtnosti duše koja prolazi kroz mnoge živote u svijetu Abreda - svijetu Seljenja i Sudbine, sakupljajući tako iskustva i pročišćujući se. Selidba duše njeno je lutanje krugom života i smrti. Nakon smrti, kažu Kelti, duša odlazi u "onkraj" i tamo nastavlja život. Ali i "smrt" je isto tako prolazna, jer svako se ljudsko biće vraća u ovaj svijet kako bi steklo nova iskustva i svijest o svojoj besmrtnoj, božanskoj prirodi. Kada duša završi ciklus pročišćenja, stiže u krug Gwenweda, Krug Bijele Svjetlosti, Krug Blaženstva.
Kaže se da su Kelti toliko vjerovali u zagrobni život da su posuđivali novac vjerujući kako će im dug biti vraćen na drugom svijetu, ili su se na pogrebnu lomaču bacala pisma kako bi ih umrli "pročitao" davno umrlim rođacima. Valerije Maxim nam piše: "Oni pale i sahranjuju s mrtvacem ono što mu je za života služilo. Njegovi poslovi, računi i dugovi obično su se prenosili na drugi svijet."
Keltska je kultura i civilizacija uspostavila dvojnost život-smrt bez velikih trauma, sprežući ga u jednu cjelinu. Život i smrt bila su dva lica istog novčića i oboje se, s prvim učenjima, prihvaćalo od prvih godina života. Na isti način kao što se priroda ciklički obnavlja svake godine, a ne umire posve svake jeseni, tako i ljudska duša "ulazi"u pojavni svijet i "izlazi" iz njega. Zbog toga su, kako kaže Cezar, Kelti znali živjeti i umirati. Inspiriran učenjem druida pjesnik Lukan (I. st.) je napisao:
"Evo ih kako, besmrtne, lete i kruže da se s novim tijelima u novim svjetovima združe, i tako život beskrajno iznova teče, a smrt samo kao linija svemir presiječe; pod sjevernim nebom osjetit će samo sreće dah koji prezire najgori od svih - od smrti strah; zato se oni za ovo krhko biće ne boje, na oštrici noža hrabro koračaju, postoje, izazivaju svoju sudbu i ne žale života niti prekinuti
Suživot s prirodom
Hramovi Kelta bili su sveti gajevi ili šumski proplanci. Smatrali su da Onaj čiji je hram kozmos i priroda ne treba obitavati u ljudskoj kući. U prirodi, na otvorenom prostoru, čovjek je najbliže Bogu. Sveta ili nebeska šumska čistina ("nemeton") mjesto je susreta božanskog i ljudskog svijeta. Nemeton je ujedno i središte svijeta u malom. Svaki je nemeton i omphalos, os svijeta, jer stablo kojemu je korijenje uraslo u tlo, a vrh dodiruje nebo, posrednik je i veza između ta dva svijeta. U Irskoj je svako pleme imalo svoje sveto drvo u sredini plemenskog područja. Kad bi neprijatelj iščupao to "drvo života", bila je to najveća nesreća i poniženje za pleme. Cezar nam spominje posvećeno mjesto (locus consecratus) u karnutskoj šumi, koje je bilo središte Galije. Svetište Mediolanum ("središnja ravnica") bilo je središte Cisalpinske Galije.
Čuvena keltska izreka kako se oni "jedino boje da im nebo ne padne na glavu" pokazuje kako su se osjećali izravno odgovornima za svoje postupke koji, u krajnjoj liniji, mogu utjecati na prirodne zakone i poremetiti kozmički red.
Vrhnika
Geografske karakteristike
Vrhnika leži udaljena oko 20 kilometara od centra Ljubljane na staroj cesti za Postojnu, na rubu Ljubljanskog barja.
Upravo kod Vrhnike izvire rijeka Ljubljanica, koja je glavni uzročnik da je to močvarni kraj.
Historija
Stvari su se popravile 1899. kad je izgrađena lokalna željeznica Ljubljana - Vrhnika, tad su se počeli otvarati industrijski pogoni za proizvodnju cigli, krzna, namještaja, sira...Ipak pravi ubrzani razvoj Vrhnike desio se tek nakon 1945. jer je status grada dobila tek 1955.
Privreda
Danas je Vrhnika industrijski grad; krznarstvo, prerada drva, elektro-metalna industrija.
Laguna
thumb|right|180px|Venecijanska laguna Laguna je plitko područje slane ili bočatne vode (voda koja u sebi sadrži više soli nego obična slatka voda, a manje soli nego što je ima morska voda; nastaje miješanjem morske i riječne vode) uz morsku obalu koje je u manjoj ili većoj mjeri zatvoreno. Obično je odijeljena od otvorenog mora sa niskim pješčanim ostrvima (lido) ili koralnim prevlakama. Lagune se obično nalaze uz niske pješčane morske obale, posebno na ušćima rijeka u more.
thumb|left|220px|Gotovo pola područja Kiritimata je pokriveno lagunama, slatkovodnim i slanovodnim. Poznate su lagune na obali Venecijanskog zaliva, Baltičkog mora, Crnog mora i Meksičkog zaliva.
Spoegwolf
Spoegwolf je afrikanerski rock sastav iz Paarla, Južna Afrika. Neki od njihovih hitova su Loerie, Lenie Blou, Bittermaan i Somerset-Wes.
Opće informacije o sastavu
Sastav Spoegwolf je nastao u veljači 2012. godine.
Pored Spoegwolfa, Danie i Chris su studirali na Univerzitetu u Stellenboschu. Albert radi kao copywriter u Kaapstadu, a Moskou je poznati kuhar. Danie piše glazbu i stihove, Chris je uglavnom zadužen za produkciju i snimanje, a cijeli sastav se dalje bavi glazbenom obradom.
Sastav posjeduje produkcijski studio gdje odrađuju većinu produkcijskog posla. Veliki dio snimanja se odvija u Sunset Recording Studios pored Stellenboscha. Njihov najnoviji album, Die Donker Toring je izašao u srpnju 2017. godine.
Nacionalni park Kozara
Flora
Na relativno skromnoj površini područja parka od 3.907,54 ha, ustanovljen je impozantan biodiverzitet  od  865  biljnih vrsta. Od ukupno registrovanih vrsta 117 su gljive, 11 lišajevi, 80 mahovine i 657 vrsta viših (vaskularnih) biljaka. Među višim biljkama su 17 vrsta paprati, 114 vrsta dendroflore (77 autohtonih i 37 alohtonih) i 526 zeljastih cvjetnica. Dendrofloru Nacionalnog parka "Kozara" sačinjavaju: 33 vrste lišćarskog drveća, 2 vrste četinarskog drveća, 30 lišćarskih grmova, 1 četinarski grm, 2 drvenaste povijuše i 9 polugrmova.
Sjeverno od parka, na ostalim dijelovima Kozare dominiraju visoke šume bukve i jele, a u južnom dijelu površine su obrasle, niskim (izdanačkim) šumama hrasta i kulturama četinara (crni bor, bijeli bor i smrča).
Historija
Poslije II svjetskog rata planina Kozara postala je čuvena po borbama naroda ovog kraja za slobodu. Kao pjesničko svjedočanstvo stradanja naroda kozaračkog kraja nastala je čuvena pjesma Stojanka majka Knežopoljka koju je napisao Skender Kulenović 1942.godine. Na Mrakovici, centralnom dijelu Nacionalnog parka "Kozara", uređen je Memorijalni kompleks kojeg čine: Spomenik Revoluciji, memorijalni zid i muzej.
Frazzanò, Messina
Frazzanò je naselje u Italiji u provinciji Messina, u regiji Sicilija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 732 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 541 m.
Tajgeta
Tajgeta (Ταϋγέτη) bila je, u grčkoj mitologiji, kći Atlanta i Plejone i jedna od Plejada. Tajgeta je bila jedna od nimfi koje su pratile Artemidu u njenoj drevnoj ulozi "gospodarice zveri". Obitavala je na planini Tajgetu, koja je bila posvećena toj boginji, a nalazila se u Lakoniji.