Jašunjski_manastiri
С циљем да открије остатке старијих објеката (по народном предању на овом месту и у овој цркви се причестила српска војска пре одласка на Косовски бој 1389. године), археолошка ископавања вршена у четири наврата: 1973. године, у периоду од 1986. до 1988. године, као и у периоду од 14. септембра до 23. октобра 2007. године, открила су два хоризонта коришћења и две градитељске фазе. На основу трагова и списа Народног музеја у Лесковцу и Археолошког института у Београду, а на основу археолошких истраживања порте манастира: „ отворене су три сонде површине 112,5м. •	У првој сонди је откопан само слој рушења дебљине од 0,12м у јужном до 0,47м у северном делу сонде. Једини јасно уочен и прецизно дефинисан објекат је основа пећи. Пећ је неправилног облика, фланкирана директно на стену, која је са јужне стране профилисана. За прецизно датовање пећи недостају археолошки артефакти. У другој сонди се могу дефинисати два стратиграфска слоја: млађи слој из 19. и 20. века у коме се јавља слој интензивног шута до релативне дубине од 0,80м до 1,00м, и старији слој дебљине од 0,55м до 1,40м светло сиве боје у коме су откривени фрагменти позносредњевековне кухињске керамике из 16. и 17. века. Поред керамике пронађен је и дубровачки новац из 17.века и средњовековни оловни печат. •	У сонди два су такође, откривени темељи пет зидова старијих конака. На основу начина градње констатоване су две фазе. Зидови 1 и 3 пружају се у правцу исток – запад. Сачувана су три реда темеља који је на спољњем лицу зидан од крупноломљеног, а на унутрашњем од ситније ломљеног камена. Темељ је укопан у слој шута од уломака ћерамиде и запечене земље дебљине 1,5м. Зид 2 се пружа у правцу север – југ и везује се за зид 1 са јужне стране. У градњи зида се уочавају две фазе: старија у којој је зид грађен од ломљеног и тесаног камена повезаног блатом и млађа од ломљеног камена у техници сувозида. На зиду 2 извршена је доградња ширине 0,6м у правцу југа од ломљеног камена у техници сувозида, која је истовремена са млађом фазом градње зида. Истоветне две фазе градње констатоване су и код зида 4 који се пружа у правцу исток – запад. Зид 5 се са западне стране везује за зид 2 и пружа се према западу. По начину градње – камен повезан блатом истовремен је са зидом 2 и чини са њим целину. •	У сонди три је након савременог шута дебљине о,15м до 0,50м откривен културни слој из позноримског доба. Ископани су темељи два зида под правим углом – зид 1 видљиве дужине 2,10м, ширине 0,80м и висине 0,65м у правцу северозапад-југоисток и зид 2 видљиве дужине 0,33 у правцу југозапад-североисток. Темељи припадају касноантичком профаном објекту и грађени су од ломљеног камена у техници сухозида. Спољне и унутрашње лице зида 1 грађено је од крупније ломљеног и притесаног камена, а у унутрашњости зида налази се ситнији камен. На основу налаза комада запеченог ћерпича и фрагмената тегула и imbrex-a у слојевима рушења од црвенозапечене земље, претпоставља се да су зидови у горњим зонама били грађени од ћерпича, а кров покривен тегулама и imbrexima. Велики број кухињске керамике, фрагменти обода стаклених посуда, више гвоздених и неколико бронзаних новчића могу прелиминарно датовати овај културни слој у другу половину 4. и 5. века. Темељ је укопан у здравицу светломрке боје, па се може констатовати да овај слој представља најстарији хоризонт насељавања. У северном делу сонде слој је оштећен укопавањем гроба 1 који представља део манастирске некрополе. Археолошка ископавања у 2007. години су открила постајање три стратиграфска слоја. Најстари слој откривен је у сонди три у кв. Н7 и потиче из позноримског доба – 4. и 5. век. Други стратиграфски слој са остацима конака из сонде два у кв. Б6 и Б7 припада времену оснивања (16. век) и првим вековима живота манастира (17. и прва половина 18. века). Најмлађи слој потиче с краја 18. и из 19. века.