cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tihi ocean
Tijekom Magellanovog putovanja do Filipina, po izlasku iz prolaza kroz Ognjenu zemlju (prolaz je kasnije po njemu dobio ime) poznatom po silovitim olujama, učinilo mu se da je Tihi ocean vrlo miran ocean, po čemu je dobio i ime. Ipak, nije uvijek miran. Kopno raspršeno po Tihom oceanu podložno je vulkanskim erupcijama i potresima. Također, brojni tajfuni počinju upravo na tom području. No, najopasniji su cunamiji (koji su posljedica podvodnih potresa) s ogromnim valovima koji uništavaju otoke i gradove na svom putu.
Sjeverni Mahavavi
Geografske karakteristike
Ukupna duljina rijeke Sjeverni Mahavavi je 160 km, a površina njena sliva je 3 270 km².
Oberhaid (Oberfranken)
Oberhajd je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 36 opštinskih središta okruga Bamberg. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 4.656 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9471165.
Tihi ocean
Karakteristike vode
Temperature mora u Tihom oceanu kreću se od smrzavajućih na Zemljinim polovima do vrlo toplih (oko 29 °C) na ekvatoru. Salinitet također varira po zemljopisnoj dužini. Voda bliže ekvatoru manje je slana od one u umjerenom pojasu zbog mnogo obilnih padalina na ekvatoru tijekom cijele godine. Također, salinitet vode na polovima vrlo je nizak zbog malenog ili nikakvog isparavanja vode. No, po prosjeku temperatura, Tihi ocean topliji je od Atlantskog oceana.
Gadr-110
Gadr-110 je balistički projektil srednjeg dometa (MRBM), projektiran i razvijen u Iranu. Projektil ima domet 2500 – 3000 km. Oružane snage Irana objavile su detalje 2005. prilikom vojne parade kojom je obilježen kraj Iransko-iračkog rata.
Tihi ocean
Karakteristike vode
Morske struje na sjevernoj polutci uglavnom se kreću u smjeru kazaljke na satu, a na južnoj polutci obrnuto. Sjevernoekvatorska struja tjerana vjetrovima kreće se širinom 15°N u smjeru zapada da bi kod Filipina skrenula na sjever i postala topla japanska ili Kuroshio struja.
Na oko 45°N Kuroshio struja skreće prema istoku gdje se račva. Dio struje skreće prema sjeveru postajući Aleutska struja. Drugi dio vodenih masa skreće prema jugu i ponovo dolazi u područje sjevernoekvatorske struje. U blizini Sjeverne Amerike, Aleutska struja također se račva. Sjeverni dio ulazi u Beringovo more kružeći njime u smjeru kazaljke na satu. Južni krak usporava i nastavlja prema jugu kao kalifornijska struja.
Južnoekvatorska struja prati ekvator u smjeru zapada. Istočno od Nove Gvineje skreće prema jugu da bi se na oko 50°S, priključila antarktičkoj struji. U blizini čileanske obale, južnoekvatorska se struja dijeli; jedan ogranak teče oko rta Horn, a drugi skreće prema sjeveru i formira peruansku ili Humboldtovu struju.
Geološki podaci
250px|thumb|right|Pogled na Tihi ocean. Andesitska linija najvažnija je linija koja služi za odvajanje regija u Tihom oceanu. Odvaja dublji dio oceana s eruptivnim stijenama od plićeg dijela s dijelovima kopna. Ova linija prati zapadni rub kalifornijskih otoka i prolazi Aleutima, onda sve do poluotoka Kamčatke u Rusiji, poslije ide Japanom, a onda u Oceaniju na Solomonske otoke i Novi Zeland. Zatim se nastavlja sjeveroistočno zapadnom granicom Kordiljera duž Južne Amerike, te svoj put završava preko Meksika opet u Kaliforniji.
Gadr-110
Projektil Gadr-110 je unaprijeđena verzija Šahaba-3A, koji je poznat i kao Gadr-101. Pretpostavlja se da ima prvi stupanj koristi tekuće pogonsko gorivo, dok drugi stupanj koristi kruto pogonsko gorivo što povećava domet na preko 2000 km.
Karakteristike Gadr-110 projektila su veće manevarske sposobnosti i kraće vrijeme pripreme od Šahaba-3. Vrijeme postavljanja projektila u aktivno stanje je 30 minuta, dok kod starijih modela poput Šahaba-3 iste pripreme straju više sati. Projektil je u potpunosti razvijen u Iranu, u strogo čuvanom raketno-industrijskom kompleksu Hemat.
Tihi ocean
Kopnene mase
thumb|250px|Tihi ocean je pun [[vulkana i oceanskih brazdi.]] Najveća je kopnena masa na čitavom Tihom oceanu Nova Gvineja, ujedno i drugi najveći otok na svijetu. Gotovo su svi otoci i atoli između koordinata 30°N i 30°S, tj. od jugoistočne Azije do Uskršnjeg otoka. Polinezijski trokut, koji spaja Havaje, Novi Zeland i Uskršnji otok, okružuje sve ostale otočne cjeline (Cookovi otoci, Samoa, Tokelau, Tonga, Tuamotu, Tuvalu i Wallis i Futuna).
Sjeverno od ekvatora i zapadno od datumske granice nalazi se nevjerojatno mnogo malih mikronezijskih otoka, uključujući Karolinske, Marijanske i Marshallove otoke.
Otoci Tihog oceana se dijele na tri osnovne vrste:
Povijest i ekonomija
Vidi i: Oceanija right|thumb|200px|[[James Cook, poznati engleski istraživač iz 17. stoljeća.]] Važne su se ljudske migracije dogodile na Tihom oceanu u prapovijesti, od kojih je najistaknutija bila polinezijska migracija od azijskog ruba oceana do Tahitija i Novog Zelanda.
Europljani su došli u kontakt s Oceanijom u 16. stoljeću. Prvi istraživač koji je zapisao svoja putovanja do Oceanije bio je Vasco Núñez de Balboa (1513.), a potom i Ferdinand Magellan tijekom svojih putovanja od 1519. do 1522. 1564., konkvistadori su prešli Tihi ocean krenuvši iz Meksika. Ostatak 16. stoljeća prošao je pod najsnažnijim španjolskim utjecajem. Brodovi su kretali iz Španjolske do Filipina, Nove Gvineje i Solomonskih otoka.
Oberhaid (Oberfranken)
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Bamberg Oberhajd se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Bamberg. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 239 metara. Površina opštine iznosi 27,0 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 4.656 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 172 stanovnika/km².
Tihi ocean
Povijest i ekonomija
U 17. stoljeću, Nizozemci su, ploveći oko Afrike, vodili glavnu riječ u trgovini. Abel Tasman otišao je dalje otkrivši Tasmaniju i Novu Gvineju godine 1642. U 18. stoljeću, Rusi su počeli iskorištavati Aljasku i Aleute, Francuzi Polineziju, a Englezi, posebno James Cook, otkrili su Australiju i Havaje.
Imperijalizam u 19. stoljeću za posljedicu je imao okupaciju brojnih oceanijskih teritorija od Velike Britanije i Francuske, a potom i SAD-a. Jedan od najvećih doprinosa u povijesti oceanografije imao je Charles Darwin 1830ih na brodu Beagle.
Iako je SAD prisvojio Filipine, Japan je imao većinu zapadnopacifičkih otoka tijekom Drugog svjetskog rata. No, do kraja rata, Japanu su, kao jednoj od poraženih zemalja, oduzeti svi posjedi.
Paul Fix
Paul Fix (Dobbs Ferry, 13. mart 1901 – Los Angeles, 14. oktobar 1983) bio je američki filmski i televizijski karakterni glumac, najpoznatiji po ulogama u vesternima. Vrhunac karijere mu je predstavljala uloga šerifa Micaha Torrancea u popularnoj TV-seriji The Rifleman.
Tihi ocean
Povijest i ekonomija
Sedamnaest neovisnih zemalja nalazi se u Tihom oceanu: Australija, Fidži, Japan, Kiribati, Maršalovi otoci, Mikronezija, Nauru, Novi Zeland, Palau, Papua Nova Gvineja, Filipini, Samoa, Solomonski otoci, Tajvan, Tonga, Tuvalu i Vanuatu. Jedanaest od ovih sedamnaest zemalja steklo je potpunu nezavisnost 1960. Sjevernomarijanski otoci zapravo su pod vlašću SAD-a, dok su Cookovi otoci i Niue u sličnim odnosima s Novim Zelandom. U sklopu Tihog oceana, osim SAD-a, svoje teritorije i danas imaju Čile, Ekvador, Francuska, Japan i UK.
Iskorištavanje je tihooceanskih mineralnih dobara spriječeno zbog vrlo velikih dubina. U plitkim se dijelovima iskorištavaju prirodni plin i nafta, dok se biseri skupljaju duž obala Australije, Nikaragve, Paname i Filipina, iako se aktivisti Greenpeacea žestoko protive ovom iskorištavanju. U Tihom oceanu živi neslućen broj riba. U dijelovima bliže obali najviše se lovi riba poput tune, lososa, srdela, sabljarki, kao i školjke.
1986. članice su južnopacifičkog ugovora odredile da je ogroman dio Tihog oceana nedostupan za nuklearna testiranja i odlaganje nuklearnog otpada na tom području.
Glavne luke
right|thumb|250px|Predivan pogled na luku i Tihi ocean iz [[Honolulua, glavne havajske i jedne od glavnih pacifičkih luka.]] thumb|Tihi ocean thumb|Tihi ocean
Gillis, Louisiana
Gilis je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Luizijana.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 657.
Beksaroten
Beksaroten je organsko jedinjenje, koje sadrži 24 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 348,478 Da.
Nacionalni park Kootenay
Nacionalni park Kootenay (engleski: Kootenay National Park) je nacionalni park na zapadnim obroncima kanadskog Stjenjaka na jugoistoku kanadske pokrajine Britanska Kolumbija. NP Kootenay ima površinu od od 1.406 km² i osnovan je 1920. godine. On svojom sjevernom stranom graniči s NP Yoho, a istočnom s NP Banffom, s kojima je zajedno upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi još 1984. godine pod nazivom "Nacionalni parkovi kanadskog Stjenjaka" mini|lijevo| Paint Pots u NP Kootenay ispod planine Deltaform
Odlike
Park je osnovan 1920. godine kao sporazum pokrajine Britanske Kolumbije i kanadske federalne vlade da će zemljište oko novoizgrađenog autoputa biti pretvoreno u nacionalni park. Zbog toga je park jako uzak, tek 8 km u širinu s obje strane 94 km dugog autoputa. S druge strane, zbog istog razloga su znamenitosti parka uglavnom lako dostupne i blizu autoputa. Nazvan je po istoimenoj rijeci Kootenay, koja je jedna od najvećih rijeka u parku; druga je rijeka Vermillion i obje se ulijevaju u rijeku Columbia i pripadaju slivu Tihog oceana. Nadmorska visina parka je od 918 m na jugozapadnom ulazu u park, do 3.424 m visoke planine Deltaform.
Glavne znamenitosti parka su termalni izvori kod mjesta Radium Hot Springs koji imaju bazene s temperaturama od 35 °C do 47 °C, a nalaze se nešto južnije od ulaza u park kroz klanac Sinclair; u ovom području obitava gumena zmija (Charina bottae). Nedaleko od njih je Maslinasto jezero (Olive Lake) i rijeka Kootenay. Mramorni klanac (Marble Canyon) se nalazi na donjem toku potoka Tokumm, nešto prije njegova ušća u rijeku Vermillion čiji je najveći slap Numa nešto južnije. U parku se nalaze i brojni mineralni izvori bogati željezom, poznati kao Paint Pots ("Lonci boje"), a koje su lokalni indijanci koristili za bojenje svoje odjeće okerom sve do 20. st.
Dillon, Colorado
Dilon je grad u američkoj saveznoj državi Kolorado.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 904, što je 102 (12,7 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Wanted: Dead or Alive (TV serija)
Wanted: Dead or Alive je američka vestern TV-serija koja se originalno prikazivala na programu mreže CBS od 1958. do 1961. Njen protagonist, koji se prvi put pojavio kao lik u epizodi TV-serije Trackdown, bio je Josh Randall, južnjački veteran građanskog rata koji je na Divljem Zapadu zarađivao za život kao lovac na ucjene. Randall je prikazan kao lik meka srca, uvijek spreman svoju nagradu ustupiti osobama u nevolji ili pružiti priliku odmetnicima i zatvorenicima za koje misli da je zaslužuju. Serija je McQueena učinila velikom zvijezdom i značajno doprinijela njegovoj karijeri.
Godine 1986. je snimljen njen nastavak u obliku igranog filma Wanted: Dead or Alive čija je radnja bila smještena u suvremeno doba, a protagonist bio Randallov unuk Nick Randall, koga je tumačio Rutger Hauer.
Igor Pamić
Igor Pamić (Žminj, 19. studenog 1969.) je bivši hrvatski nogometaš koji je sada nogometni treneru u NK Istra 1961.
Pamić napušta Sochaux u srpnju 1997. te potpisuje za njemačku Hansu iz Rostocka. U sezoni i po skupio je 37 nastupa u Bundesligi, te je zabio 13 golova. Godine 1999. prelazi u redove austrijski Grazer AK, gdje je igrao sve do kraja karijere, odigravši svoju posljednju utakmicu 21. listopada 2001. protiv Rapida iz Beča. U dvije polusezone, te dvije pune sezone, nastupio je za GAK 66 puta, te je zabio 23 golova.
Za hrvatsku reprezentaciju je debitirao 10. travnja 1996. u Osijeku, u prijateljskoj utakmici protiv Mađarske, te je na toj utakmici zabio svoj prvi i posljednji pogodak za reprezentaciju, koji je ujedno i bio jubilarni 100. gol hrvatske nogometne reprezentacije. Bio je i član reprezentacije na Europskom prvenstvu 1996. u Engleskoj, gdje je igrao prvo poluvrijeme utakmice protiv Portugala. Za reprezentaciju je nastupio ukupno 5 puta te zabio jedan gol.
Ubrzo nakon završetka igračke karijere, postao je trener trećeligaša Žminja. Godine 2004. postaje trener drugoligaša Istre 1961. Pod njegovim vodstvom, Istra 1961 postaje prvak druge lige, te se plasirala u prvu ligu. Nastavio je voditi Istru 1961 do 2005., te se 2006. vraća u Žminj. Godinu dana kasnije preuzima vođenje NK Karlovca, također trećeligaša s kojim ostvaruje ulazak u 2.HNL uz maksimalan učinak na domaćem terenu, a u Drugoj ligi je sjajnim nizom doveo Karlovac na vrh.
Otac je nogometaša Zvonka i preminulog Alena Pamića.
Islamski fundamentalizam
Islamski fundamentalizam je naziv za islamske struje koje karakteriziraju rigidna tumačenja Kurana i hadisa odnosno odbacivanje svih historijskih i modernih interpretacija (idžtihad). Dva žarišta fundamentalističkih pokreta u sunitskom svijetu pojavila su se tokom 19. vijeka na različitim mjestima – salafizam u Arabiji i deobandizam u Indiji. Oba pokreta nastala su kao reakcija otpora na utjecaj britanskog kolonijalizma i širenja evropskih modernističkih ideja, a u 20. vijeku oba pokreta su brzo raširena – prvi zbog uticaja bogatih zaljevskih monarhija, a drugi među siromašnim stanovništvom Indijskog potkontinenta (Pakistan i Indija) zbog prihvaćanja ideologije kao sredstva za izražavanje antizapadnjaštva i kao antipatije prema neokolonijalizmu zapadnih sila. Oba fundamentalistička pokreta proizvela su ekstremne struje koje su obilježile geopolitičku situaciju Bliskog Istoka početkom 21. vijeka – salafističku Al Kaidu osnovanu od strane Saudijaca i deobandijske talibane u Pakistanu. Podudaranje osnovnih postulata ovih pokreta i zajednička borba protiv SSSR-a u Afganistanu doveli su do političke sinteze što se najjasnije odrazilo u talibanskom režimu u Afganistanu. Islamski fundamentalizam posebno je bio uspješan u iskazivanju težnji gradske sirotinje u zemljama u razvoju, koje su do 1970-ih veoma često bile privučene socijalizmom bilo u islamskom ili marksističko-lenjinističkom odliku. Osim u sunitskom svijetu, fundamentalistički pokret ahbarizam javio se u šijitskom Iranu još u 17. vijeku, no idućeg vijeka potisnula ga je usulijska škola zbog čega su danas ahbaristi prisutni u manjim zajednicama po južnom Iraku, Bahreinu i Indijskom potkontinentu. Fundamentalistički karakter navedenih sunitskih i šijitskih pokreta ne predstavlja podlogu za ikakvu suradnju i između njih se često javlja izražena netrpeljivost. U zapadnom svijetu islamski fundamentalizam se često pogrešno koristi kao sinonim za islamizam.
Ivan Kelava
Ivan Kelava (Zagreb, 20. veljače 1988.) je hrvatski nogometaš. Trenutačno igra za talijanski klub Udinese. Igra na mjestu vratara.
Dinamo Zagreb
Ivan Kelava počeo je igrati nogomet u zagrebačkom Dinamu 1997. godine u 9 godini života. Prošao je sve dobne uzraste u Dinamovoj nogometnoj školi. U prvu momčad Dinama ušao je 2006. godine. Na posudbi u zagrebačkoj Lokomotivi bio je 2009.-2010. Za Dinamo je branio u 101 prvenstvenom susretu.
S 950 minuta bez primljenog pogotka Ivan Kelava je od 18. svibnja 2013. godine novi rekorder prve hrvatske nogometne lige.
Udinese
4. srpnja 2013. stigla je druga vijest: Kelava je prešao u talijanski Udinese.
Reprezentativna karijera
Za hrvatsku nogometnu A reprezentaciju još nije nastupio. Bio je u momčadi od 23 igrača za Euro 2012. godine. U mlađim selekcijama ima nastupe u dobnim uzrastima: do 16, do 17, do 18, do 19, do 20 i do 21.
Klupska
Dinamo Zagreb
Heliosfera
Sunčev vjetar
Sunčev ili solarni vjetar je struja električki nabijenih čestica koje su izbačene iz gornje atmosfere Sunca. Uglavnom se sastoje od elektrona i protona, čija je energija između 10 i 100 keV. Njihova temperature se mijenja, kao i brzina s vremenom. Te čestice mogu izbjeći Sunčevu gravitaciju jer imaju vrlo veliku kinetičku energiju i zbog visoke temperature u koroni. On stvara i geomagnetske oluje, koje mogu ometati električnu mrežu na Zemlji, polarnu svjetlost i rep kometa koji sadrži plazmu i uvijek je u smjeru od Sunca.
Budući da Sunce rotira oko svoje osi za otprilike 27 dana, magnetsko polje koje prenosi Sunčev vjetar je zavijeno u spiralu.
Dražan Jerković
Dražan Jerković (Šibenik, 6. kolovoza 1936. - Zagreb, 9. prosinca 2008.), hrvatski nogometaš, reprezentativac, trener, športski direktor i izbornik. Podrijetlom je s otoka Hvara, iz Bogomolja. Otac mu je iz Bogomolja poslom otišao u Šibenik i poslije u Zagreb.
Južna kruna
Južna kruna (lat. Corona Australis ili Corona Austrina) je zviježđe južnog neba. Jedno od 88 modernih i 48 Ptolomejevih originalnih zviježđa. Osim južne, postoji i zviježđe sjeverna kruna.
Povijest
Zviježđe se povremeno smatralo krunom zviježđa Strijelac, koja mu je, iz nekog razloga, pala na zemlju.
Zbrka oko imena
Godine 1932, Međunarodna Astronomska Unija (IAU) je službeno promijenila ime zviježđa (na latinskom) iz  Corona Australis u "Corona Austrina" (genitiv: "Coronae Austrinae"), vjerojatno usljed nenamjerne pogreške oko imena koje nikad nije ispravljeno. Službene stranice IAU  i danas zviježđe nazivaju "Corona Austrina", iako naziv nije zaživio među astronomima, pa se "Corona Australis" mnogo češće koristi.
Dražan Jerković
Igrač
Bio je klasičan napadač, «plavi 9». Od najmlađih dana bio je je član zagrebačkog Dinama, s kojim je osvojio prvenstvo države (1958) i dva puta Kup maršala Tita (1960. i 1965). Pred kraju igračke karijere otišao je belgijskom klubu FC Gantoise. Međutim, na treningu se ozlijedio pa je prekinuo već potpisani ugovor i vratio se u Zagreb.
Na 315 utakmica polučio je čak 322 zgoditaka, u prosjeku više od jednog gola po utakmici, što ga čini najučinkovitijim strijelcem Dinama svih vremena.
Reprezentativac
Za hrvatsku nogometnu reprezentaciju nastupio je jedno poluvrijeme. Bilo je to 12. rujna 1956., u Zagrebu protiv Indonezije (pobjeda 5:2), kada ga je u drugom poluvremenu zamijenio Ivan Medle. U reprezentaciji bivše Jugoslavije kao igrač Dinama odigrao je 21 utakmicu i postigao 11 pogodaka. Na Europskom prvenstvu 1960. u Francuskoj, s jugoslovenskim sastavom pripalo mu je srebreno odličje. U polufinalu tog prvenstva postugao je dva pogotka, kada je Jugoslavija izbacila Francusku (5-4), a u finalu su izgubili od SSSR-a 2-1 nakon produžetaka. Putovao je i na Svjetsko prvenstvo u nogometu - Švedska 1958., ali nije nastupio.
Najbolji strijelac SP
Na Svjetskom prvenstvu 1962. u Čileu, pod jugoslovenskom zastavom bio je četvrti, a s 4 zgoditka dijelio je prvo mjesto na ljestvici najboljih strijelaca s još petoricom igrača (Čileancem Leonelom Sánchezom, Brazilcima Garrinchom i Vaváom, Mađarom Flóriánom Albertom, te Valentinom Ivanovim iz Sovjetskog Saveza).
Trener
Nakon igračke nastavio je s trenerskom karijerom. Bio je tehnički direktor i trener klubova NK Dinamo Zagreb, austrijskih INCO Klagenfurt i Villach, NK Dinamo Vinkovci, te NK Zagreb.
Sportski direktor
Sportski direktor bio je od 1983. do 1989. u vinkovačkom Dinamu, a od 1989. do 2000. u NK Zagrebu.
Jugoslavija
Bio je izbornik u bivšoj državi jedanput i to za Mediteranske igre 1971. u turskom Izmiru, kada je osvojeno prvo mjesto i zlatno odličje. Bio je u stručnom stožeru bivše države za Svjetsko prvenstvo 1982. u Španjolskoj.
Hrvatska
Od 1. rujna 1990. do 24. lipnja 1992. prvi je izbornik u slobodnoj Republici Hrvatskoj. Imao je priliku i čast povesti hrvatske izabranike na europsku i svjetsku scenu pod vlastitom zastavom i himnom, poslije punih 46 godina (ako izuzmemo utakmicu 1956. protiv Indonezije za vrijeme FNRJ). Vodio je hrvatsku reprezentaciju protiv SAD–a u Zagrebu (2-1), protiv Rumunjske u Rijeci (2-0), te u Murskoj Soboti u gostujućoj pobjedi protiv Slovenije od 1-0.
Bolest i smrt
Dugo godina je bolovao od šećerne bolesti, zbog koje mu je 2. prosinca, 2008. u KBC Zagreb u Zagrebu amputirana lijeva noga. Nakon operacije je rekao "Ionako mi lijeva ne treba, s njom nikad nisam zabijao". Umro je u bolnici 7 dana poslije, 9. prosinca, 2008.
Heliosfera
Vanjske granice heliosfere
Sunčev vjetar putuje nadzvučnom brzinom duž Sunčevog sustava, da bi negdje iza Neptuna ta brzina pala ispod brzine zvuka, što se naziva krajnji udarni val (engl. termination shock). Vjeruje se da je ta granica 75 do 90 astronomskih jedinica. Brzina zvuka u međuzvjezdanoj tvari je oko 100 km/s.
Prema mjerenjima vjeruje se da je svemirska letjelica Voyager 1 prešla granicu udarnog vala u prosincu 2004., na 94 AJ od Sunca. Svemirska letjelica Voyager 2 je počela bilježiti povratne čestice negdje na 76 AJ od Sunca, u maju 2006. To navodi da heliosfera ima nepravilan oblik, koji ovisi o Sunčevom ciklusu, pa je vjerovatno zbog toga nastala ta razlika.
Nakon udarnog vala dolazi do područja Sunčeve ravnice (engl. heliosheath) gdje Sunčev vjetar postaje sporiji, sabija se i dolazi do turbulencija sa međuzvjezdanom tvari. To područje je negdje od 80 do 100 AJ od Sunca i sliči repu komete. Svemirska letjelica Voyager 1 je stigla u to područje pri kraju 2010.
Heliopauza je granica heliosfere, gdje je Sunčev vjetar zaustavljen djelovanjem međuzvjezdane tvari. Vjeruje se da će svemirska letjelica Voyager 1 stići u to područje 2014, što će se otkriti naglim padom temperature.
Nakon heliopauze vjeruje se da postoji područje pramčanog udara (engl. bow shock), gdje međuzvjezdana tvar putuje nadzvučnom brzinom i udara u Sunčev vjetar. Slična pojava je viđena sa Galex teleskopa u zviježdu Kit (crvena divovska zvijezda Mira).
Denis Buntić
Denis Buntić (Ljubuški, 13. listopada 1982.) je hrvatski rukometaš. Igra na poziciji desnog vanjskog, a trenutačno je član poljskog Vive Targi Kielce. Ljevoruki Buntić bio je član Hrvatske rukometne reprezentacije koja je osvojila srebrnu medalju na SP u Tunisu 2005. Igrao je još na Europskom prvenstvu u Švicarskoj 2006., Svjetskom prvenstvu u Hrvatskoj 2009. te na Europskom prvenstvu u Austriji 2010.
Karijeru je počeo u Izviđaču iz Ljubuškog, otkuda je prešao Agram Medveščak, a zatim u slovenski Cimos.
Drugi lionski koncil
Drugi lionski koncil održan je od 7. do 12. maja 1274. u katedrali sv. Ivana Krstitelja i sv. Etiennea u Lyonu, za pontifikata pape Grgura X. Taj koncil Katolička crkva smatra 14. ekumenskim koncilom.
Karakteristike i historija
Grgur X. organizirao je taj koncil, nakon što je bizantski car Mihajlo VIII dao uvjerenja da je pravoslavna crkva spremna za ponovno ujedinjenje sa Katoličkom crkvom i Rimom.
Već 1272. godine, papa planira sazvati Drugi lionski koncil. Važan je među ostalim, zbog pokušaja spajanja s istočnim pravoslavnim Crkvama. Od 1054. između Pravoslavne i Katoličke crkve postoji raskol. Papa je na Drugom lionskom koncilu također pokušao okončati borbu između sukobljenih plemića u Italiji. Koncil je također najavio stroža pravila prilikom izbora pape u konklavama. Između 1268. i 1271. nije bilo pape, jer se kardinali nisu suglasili tko će biti papa. Također su dogovoreni planove za slijedeći križarski rat.
Na koncilu je trebao sudjelovati i vrlo ugledni dominikanski teolog sv. Toma Akvinski, ali je umro na putu do koncila. Sudjelovali su ugledni teolozi sv. Albert Veliki i sv. Bonaventura, koji je bio duša koncila. Radeći oko ujedinjenja istočne crkve s zapadnom, teško oboli i naskoro umre, oplakan od čitavog koncila. Grgur X. održao mu je govor, istaknuvši, kako je Crkva smrću Bonaventurinom "inaestimabile damnum perpessa", i naredio svećenicima čitavog svijeta, da svaki čita jednu misu za njegovu dušu.
Bokokotorska episkopija
Bokokotorska episkopija je bila eparhija Srpske pravoslavne crkve.
Istorijat
Bokokotorska episkopija je obuhvatala Boku kotorsku, Paštroviće (oblast Budve i Petrovca) i staru dubrovačku oblast. Do pred kraj 18. vijeka, s malim izuzecima, Boka je potpadala pod staru episkopiju, kasniju Mitropoliju zetsku, čija je rezidencija u prvo vrijeme bila na Prevlaci kod Kotora, kasnije oko Skadarskog jezera, i najzad na Cetinju.
Kad je Požunskim mirom (1806) cijela Dalmacija došla pod francusku vlast, osnovao je Napoleon posebno Srpsko-pravoslavno vladičanstvo za Dalmaciju, a 1810. i posebno „veliko vikarstvo“ za Boku. Prvi Vikarni arhijerej bio je arhimandrit Gerasim Zelić. Tako je ostalo i kasnije, kad je cijela Dalmacija s Bokom došla pod austrijsku vlast (1814). Prvi podstrek, da se osnuje zasebno Bokokotorsko vladičanstvo, dao je književnik Stjepan Mitrov Ljubiša, koji je, kao poslanik na Carevinskom vijeću u Beču, najviše i uticao, da je car Franc Jozef I, poslije umirenja Bokeljskog ustanka 1869. godine, odobrio da se osnuje samostalna Bokokotorska episkopija, koja je 30. marta 1874, zajedno sa Zadarskom ili Dalmatinskom episkopijom, ušla u sastav nove Bukovinsko-dalmatinske mitropolije.
Prema podacima iz 1927. godine eparhija je imala 4 protoprezviterata (kotorski, risanski, hercegnovski i budvanski) sa 49 parohija, 215 crkava, 37 sveštenika i 26.448 duša.
Episkopi
Prvi episkop i organizator Bokokotorske eparhije bio je znameniti Gerasim Petranović (1874—1906). Poslije njega bili su episkopi:
Manastiri
Bokokotorska episkopija je imala osam manastira:
Haumont-près-Samogneux
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 0, a gustina naseljenosti je iznosila 0 stanovnika/km².
Carolina Tejera
Karolina Tehra je venecuelanska glumica i manekenka.
Biografija
Nakon tih telenovela biva angažovana od strane venecuelanske televizije Venevision za ulogu u telenoveli Gata salvaje, priči koja je ostavila važan trag na televiziji njene rodne Venecuele.
2003. odlazi u Majami gde tumači glavni lik u telenoveli La mujer de Lorenzo. Njen talenat i lepota privukli su pažnju i meksičke Televise, koja je 2004. i 2005. angažuje kao Nuriji u seriji Inocente de ti (Nevina).
Godine 2007. dolazi u Meksiko gde radi na telenoveli Lola, érase una vez.
Karolina učestvuje u humanitarnoj emisiji Bailando por un sueño (srp. Plesom do snova), međutim, pretrpela je blaži prelom vrata i bila je nekoliko meseci odsutna. Posle oporavka, glumica se vraća u SAD. Gde dobija ulogu u telenoveli Valeria.
Godine 2012. dobija ulogu Lorene u sapunici Corazón valiente.
Johnny Crawford
John Ernest "Johnny" Crawford (26. mart 1946 -) je američki karakterni glumac, pjevač i muzičar. Postao je poznat kao dijete, odnosno kao član trupe dječje glumačko-zabavljačke trupe poznate kao Mouseketeers. Vrhunac je slave stekao ulogom Marka McCaina, protagonistovog sina u popularnoj vestern-seriji The Rifleman.
Oberkotzau
Oberkocau je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 27 opštinskih središta okruga Hof. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 5.707 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9475158.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Hof Oberkocau se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Hof. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 484 metra. Površina opštine iznosi 21,5 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 5.707 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 265 stanovnika/km².
Nacionalni park Yoho
Nacionalni park Yoho (engleski: Yoho National Park) je nacionalni park na zapadnim obroncima kanadskog Stjenjaka na jugoistoku kanadske pokrajine Britanska Kolumbija. NP Yoho ima površinu od od 1.313 km² i osnovan je još 1886. godine. On svojom južnom stranom graniči s NP Kootenay, a istočnom s NP Banffom, s kojima je zajedno upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi još 1984. godine pod nazivom "Nacionalni parkovi kanadskog Stjenjaka"
Ime mu potječe iz Cree jezika indijanskih starosjedilaca plemena Cree, Yoho što znači "čudo". Sjedište parka se nalazi u naselju Field (Britanska Kolumbija), koji se nalazi na transkanadskom autoputu.
Odlike
Rijeka Kicking Horse ("Ritajući konj"), koja je proglašena nacionalnom baštinom, izvire na ledenjacima Wapta i Waputik koji se nalaze u parku Yoho. Ovi ledenjaci tvore ledenjačku dolinu, 3 km zapadno od grada Fielda, a dostupna je od Smaragdnog jezera (Emerald Lake). Od ove ledenjačke doline se spuštaju i Takakkaw (cree za "veličanstveni") slapovi (slika desno), koji su svojom visinom od 384 m drugi po visini u Kanadi. Wapta slapovi su svojom visinom od 30 i širinom od 150 m, najveći slapovi na rijeci Kicking Horse.
Najveći vrhovi u parku su Mount Goodsir (3.567 m), Mount Balfour (3.272 m), Mount Stephen (3.199 m), The President (3.138 m), The Vice President (3.077 m) i Mount Burgess (2.599 m).
Cijeli kanadski Stjenjak uglavnom čine sedimentne stijene s brojnim naslagama fosila. Upravo se najpoznatije paleontološko nalazište Stjenjaka nalazi u NP Yoho, Burgess šejl. Otkrio ga je 1909. godine Charles Doolittle Walcott, a slavan je po 505 milijuna godina starim fosilima iz razdoblja srednjeg kambrija, među kojima su i najstariji fosili sa sačuvanim otiskom mekog tkiva.
Na jugoistočnom kutu parka nalazi se magmatska stijena poznata kao Ice River Complex ("Kompleks ledene rijeke") u kojima se nalaze naslage ukrasnog kamena sodalita.
Ašura (raketa)
Ašura je model iranskog balističkog projektila srednjeg dometa. U novembru 2007. iranski ministar obrane Mustafa Muhamed Nadžar objavio je kako je Iran konstruirao raketu Ašura, novi balistički projektil dometa 2000 km. Nadžar je izjavio: "Islamska Republika Iran nema namjere napasti ijednu zemlju, niti će to ikad učiniti. No ako netko pokuša napasti Iran, uzvratiti ćemo svom vojnom snagom koju posjedujemo". Nije precizirao na koji se način novi projektil razlikuje od Šahaba-3, koji ima domet od 2100 km.
Prilikom skupnjanja paravojske Basidž na vojnim vježbama koje su održavane istog tjedna, Nadžar je izjavio: "Izgradnja projektila Ašura dometa 2000 km predstavlja veliki uspjeh za iransku obrambenu industriju".
Prema izvorima tjednika Jane's Defence Weekly, projektil Ašura predstavlja važan proboj za iransku balističku tehnologiju jer se radi o prvom dvostupanjskom balističkom projektilu na kruto gorivo, za razliku od dotadašnjih modela Šahaba na tekuće pogonsko gorivo. Novi sustav pogonskog goriva skraćuje vrijeme pripreme projekila što implicira povećanje preciznosti u ratnim situacijama. Tjednik navodi kako je razvoj projektila paralelan pakistanskom programu Šahen-II, iako nema dokaza da su Iranci s Pakistancima ili drugim zemljama vršili razmjenu tehnologije. Balistički projektil Ašura je razvila Industrijska Grupa Šahid Bageri (SBIG) pod Industrijskom grupom Sanam (Odjel 140), koji su dio iranske Organizacije obrambene industrije (DIO).
Bragante, Padova
Bragante je naselje u Italiji u provinciji Padova, u regiji Veneto.
Supergranulacija
Supergranule na Suncu su granule većih dimenzije. Materija iz dubine dolazi brzinom od nekoliko stotina m/s pa do 1 km/s. Materija izlazi u centru supergranula, a ponire pri rubovima. Gas koji izvire u centru delimično je jonizovan, pa se sa njim prenosi i magnetno polje. To objašnjava što je ono koncentrisano pri rubovima supergranula. Dimenzije su im oko 30000 km. Rasprostranjene su po celom Sunčevom disku. U svakom trenutku ih ima oko 2000 i traju do 24 sata.
Jedro (zviježđe)
Jedro ili Jedra jedno je od 88 modernih sazvežđa. Nastalo je deobom ranijeg sazvežđa Argo Navis ("brod Argo"), koje je podeljeno na Pramac, Jedra i Krmu.
Zvezde
Nakon podele sazvežđa Argo Navis, novonastala sazvežđa su zadržala stare oznake zvezda, pa tako ne postoje alfa i beta Jedara. Najsjajnija zvezda ovog sazvežđa je gama Jedara (Suhail, „veličanstvena zvezda zakletve“) magnitude 1,78, zvezdani sistem od bar 6 komponenti. U ovom sistemu se nalazi i najteža Volf-Rajeova zvezda do sada otkrivena. Gama Jedara se nalazi na oko 800 svetlosnih godina od Sunčevog sistema.
Delta Jedara, po sjajnosti druga zvezda ovog sazvežđa, je takođe višestruki sistem, koji se sastoji od dve binarne zvezde. Magnitude 1,96, ovo je najsjanija eklipsna promenljiva, a nalazi se na 79,7 svetlosnih godina od Zemlje.
Delta i kapa Jedara i jota i epsilon Pramca čine asterizam nazvan „Lažni krst“ jer se nakada meša sa Južnim krstom, asterizmom iz sazvežđa Krst
Objekti dubokog neba
levo|mini|200px|[[Planetarna maglina NGC 3132]] Pre 11 000 do 12 300 godina je ekplodirala supernova čiji je ostatak pulsar koji se nalazi u ovom sazvežđu. Sa ovom supernovom su povezane dve magline — planetarna maglina NGC 3132 i emisiona maglina NGC 2736.
Nigrosporin B
Nigrosporin B je organsko jedinjenje, koje sadrži 16 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 304,295 Da.
Beklometazon dipropionat
Beklometazon dipropionat je organsko jedinjenje, koje sadrži 28 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 521,042 Da.
Ahilej
Ahil, Ahilej ili Ahiles (antgrč. Ἀχιλλεύς, Akhilleús) junak je iz grčke mitologije.
Romeo Mitrović
Romeo Mitrović (Tuzla, 12. srpnja 1979.) je bosanskohercegovački nogometaš.
Ahilej
Rođenje i djetinjstvo
Ahilej je sin kralja Peleja, vladara Mirmidonaca u Pitiji, jugoistočnoj Tesaliji i morske nimfe Tetide. Tetida je uvijek pazila svog sina. Ali bila je tužna jer je znala da će joj sin umrijeti. Zato je smislila plan - Ahileja je dok je još bio beba, stavila u rijeku Stiks. No, zaboravila je smočiti petu za koju ga je držala dok ga je uranjala, tako da je to mjesto ostalo jedina ranjiva točka na njegovu tijelu. Također, možda je namazala Ahileja ambrozijom i dala vatri da oprži njegove smrtne dijelove. Ovaj mit spominje Homer u Ilijadi. Ahilejaa i Patrokla je odgojio Kentaur Hiron na planini Pelion. Vrač Kalhant prorekao je da mu je suđeno da umre u Troji, pa ga je Tetida odvela na Skiru, kralju Likomedu.
Ahilejev bijes
Dio invokacije Homerove Ilijade: μῆνιν ἄειδε θεὰ Πηληϊάδεω Ἀχιλῆος
Romeo Mitrović
Nasupao je za FK Slobodu, NK Osijek, NK Dinamo Zagreb i Zrinjski Mostar. Od 29. lipnja 2008. godine branio je mrežu mađarskog Kecskemétija potom norveškog Nybergsunda, zagrebačke Lokomotive. Trenutačno igra za Dinamo.
Ahilej
Ahilejev bijes
οὐλομένην, ἣ μυρί' Ἀχαιοῖς ἄλγε' ἔθηκεν
Romeo Mitrović
Ovaj golman svoju karijeru je započeo u rodnoj Tuzli, u tamošnjoj FK Slobodi. Nakon Slobode otišao je u Hrvatsku gdje je nastupao za NK Osijek, a bio je i u zagrebačkom Dinamu. 2004. godine dolazi u redove plemića gdje u sezoni 2004./2005. sa Zrinjskim osvaja naslov prvaka BiH. Te sezone postaje prvi vratar Zrinjskog i ljubimac mostarske publike. Nekoliko puta se spekuliralo o njegovom odlasku iz Zrinjskog, no to se nije dogodilo. Nastupao je i za mladu reprezentaciju BiH, a za nogometnu reprezentaciju BiH nastupao je 7 puta. Romeo Mitrović je, 4. lipnja 2008. godine, sa Zrinjskim osvojio Nogometni kup Bosne i Hercegovine.
Ahilej
Ahilejev bijes
Srdžbu mi, božico, pjevaj Ahileja, Peleju sina
Pogubnu, kojano zada Ahejcima tisuću jada thumb|200 px|Francois Leon Benouville: Ahilejeva srdžba, slika iz 19. stoljeća Agamemnon je uzeo Ahilejevu robinju Briseidu koja je zamijenila Hriseidu koju je morao vratiti njezinome ocu. Njezin je otac molio Apolona da mu je vrati, a Apolon je poslao kugu na Grke. Ahilej je volio Briseidu i odbio se boriti na grčkoj strani. Hektor je ubio Patrokla, a Ahilej je održao igre u njegovu čast. Tetida je utješila Ahileja i u nosnice Patrokla ulila nektara kako bi spriječila truljenje tijela. Zatim je zamolila Hefesta, boga-kovača, da naprvi novi štit, što je i učinio. Ahilej se vratio u borbu jer je bio bijesan zato što je Patroklo umro. Pronašao je Hektora i natjeravao ga oko Troje. Ahilej je ubio Hektora, jer je Atena bila na njegovoj strani, a potom je privezao tijelo za svoju kočiju i vukao ga oko bojnog polja. Ahilej je vratio tijelo Hektora njegovu ocu Prijamu, kralju Troje.
Ahilejeva smrt
Ahilej se borio prije smrti s Pentizelejom, kraljicom Amazonki. Ahileja je ubio Paris, Hektorov brat, a neki izvori govore da je Apolon vodio strijelu koja ga je pogodila u petu, njegovo jedino ranjivo mjesto, ili je ubijen nožem. U njegovu su čast održane igre. Odisej je uzeo Ahilejev štit.
Nagrada Saturn za najbolju seriju mrežne televizije
Slijedi lista dobitnika nagrade Saturn za najbolju seriju mrežne televizije:
Romeo Mitrović
Dvadesetak dana pred prvu utakmicu predkola Kupa UEFA 2008. godine, Zrinjski je ostao bez pouzdanog čuvara mreže Romea Mitrovića koji je 29. lipnja 2008. godine, potpisao za mađarski Kecskeméti, koji je novi član mađarske prve divizije. U sezoni 2009./2010. odlazi u norveški Nybergsund IL-Trysil, a 2010. godine dolazi u zagrebačku Lokomotivu, za koju nastupa do 2012., kada prelazi u Dinamo.
Arcadia, Florida
Arkejdija je grad u američkoj saveznoj državi Florida. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 7.637 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 7.637 stanovnika, što je 1.033 (15,6%) stanovnika više nego 2000. godine.
Kuiperov pojas
thumb|upright=1.3|Umetnička predstava Kajperovog pojasa i udaljenijeg [[Ortov oblak|Ortovog oblaka.]] Kajperov ili Kojperov pojas (bos., srp.) ili Kuiperov pojas (hrv.) je oblast malih tela Sunčevog sistema u obliku diska iza planete Neptun udaljenosti od 30 AJ do 50 AJ od Sunca i sadrži veliki broj malih tela sastavljenih uglavnom od leda. Izvor je mnogih kratkoperiodičnih kometa. Orbite tela unutar Kajperovog pojasa pod stalnim su dejstvom velikih planeta (Jupitera, Saturna, Urana i Neptuna), koje su imale veliki uticaj na oblikovanje pojasa. Iza Kajperovog pojasa prostire se Ortov oblak, a u njemu se nalaze i 4 patuljaste planete, kao što je Pluton.
Russell Springs, Kansas
Rasel Springs je grad u američkoj saveznoj državi Kanzas.
Kuiperov pojas
Hipoteze o postojanju Kajperovog pojasa
mini|150px|Džerard Kajper, astronom po kojem je imenovan Kajperov pojas Sredinom 20. veka veći broj naučnika je spekulisao o mogućem postojanju objekata iza planetskog regiona. Razmišljanjem o poreklu kratko-periodičnih kometa irski aristokrata Kenet Edžvort je 1943. došao na zamisao da one potiču iz oblasti dalje od Plutona – ideja koja je danas opšte prihvaćena. Američki astronom holandskog porekla Džerard Kajper je 1951. pretpostavio postojanje pojasa manjih objekata iza Plutona, kasnije spekulišući da bi to mogla biti i planeta. Međutim, još ranija pisanja Frederika Leonarda govore da je on 1930. godine prilikom otkrića Plutona pravilno spekulisao da bi Pluton mogao biti samo prvi objekat koji je pronađen na udaljenosti većoj od Neptunove.
Russell Springs, Kansas
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 24, što je 8 (-25,0 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Kuiperov pojas
Hipoteze o postojanju Kajperovog pojasa
Pretpostavke o postojanje pojasa objekata daleko od Sunca došle su iz ideja o načinu nastanka Sunčevog sistema. Cirkumstelarni akrecioni diskovi su posmatrani oko velikog broja drugih zvezda i to se smatra za osnovni način nastanka zvezda i planeta oko njih. Planete i manji objekti nastanu iz gasa i prašine koja se nalazi u disku oko protozvezde. Ipak, taj proces nije stoprocentno efikasan. Planete mogu da nastanu samo iz dela diska gde ima dovoljno materijala za njih. Gustina materijala u akrecionom disku se smanjuje postepeno kako se udaljavamo od centralne zvezde (Sunca u našem slučaju). U spoljnim delovima protosunčevog diska gde nije bilo dovoljno materijala za planete stvorili su se manji objekti - asteroidi Kajperovog pojasa.
Otkrića
Prvi direktan posmatrački dokaz za ovakvu populaciju objekata je otkriće -{1992 QB1}-, prvog poznatog objekta u Kajperovom pojasu. Pre ovog otkrića teorije o postojanju “kometnog pojasa” iza Neptuna se često smatrane za teoretski moguće, ali u isto vreme i spekulativne iako nije postojao ubedljiv razlog zašto bi se formiranje planetoida zaustavilo kod Plutonove orbite. Ovaj pojas, kako je danas poznato, sadrži velik broj malih tela koja orbitiraju na samoj ivici Sunčevog sistema, iza putanje Neptuna. Usled velikog rastojanja od Sunca asteroidi u Kajperovom pojasu imaju jako mali prividni sjaj (prividna magnituda -{m}- > 19) pa se izuzetno teško otkrivaju i detektuju. Posle više sistematskih pretraga, trenutno je poznato 2380 objekata u pojasu zajedno sa kentaurima (jul 2010.).
Iako se objekti u Kajperovom pojasu teško detektuju, oni su po veličini poprilično veliki, sa prečnicima čak i preko 1.000 -{km}-. Do sada najveći pronađeni objekti u ovom pojasu su (136108) Haumea, (136472) Makemake i (136199) Erida koje imaju prečnike od približno 1.500 -{km}-, 1.600 -{km}- i 2.400 -{km}- respektivno. Prečnik Plutona iznosi 2.300 -{km}-. Iz ovog se vidi da poznajemo asteroide Kajperovog pojasa koji imaju približnu masu i veličinu Plutona s tim da je Erida objekat koji je i veći i masivniji od samog Plutona. Takođe, najveći asteroid u Sunčevom sistemu više nije Cerera (975 -{km}-) već su tu titulu preuzeli asteroidi koji se nalaze iza Neptuna. Verovatno u tim udaljenim delovima Sunčevog sistema ima i većih objekata i od Plutona i od Eride. Zbog svega rečenog je u prošloj deceniji sa pravom pokrenuta debata da li je Pluton planeta ili je to samo najveći asteroid u pojasu, jer on i po fizičkim odlikama a i karakteristikama orbite izgleda samo kao objekat u Kajperovom pojasu, pogotovo posle pronalaska Eride. I zaista, Međunarodna astronomska unija je na godišnjoj skupštini 24. avgusta 2006. godine u Pragu donela odluku da se Plutonu oduzme status planete, i od tada je on član nove klase objekata – patuljastih planeta. Pored Plutona još 4 objekta ima ovaj status: Cerera, Haumea, Makemake i Erida (poslednja tri u nizu su članovi Kajperovog pojasa).
Struktura Kajperovog pojasa
Današnja struktura Kajperovog pojasa je formirana pod intenzivnim gravitacionim uticajem velikih planeta, prvenstveno Neptuna. Preko karakteristika orbita asteroidi u Kajperovom pojasu su podeljeni u četiri dinamičke grupe: (a) klasične, (b) rezonantne, (v) rasejane objekte i (g) objekte u proširenom rasejanom disku. Ipak, granice između ovih grupa objekata nisu čvrsto definisane.
Klasični objekti
Klasični objekti su trenutno najbrojniji u Kajperovom pojasu i nalaze se na a = 35 – 48 AJ od Sunca tako da nisu pod tako snažnim uticajem Neptuna kao rezonatni objekti. U tom delu Kajperovog pojasa razlikujemo dve vrste asteroida koji se razlikuju i po karakteristikama orbita i po boji. Jedan deo objekata ima veće inklinacije (i do 30°) i ekscentricitete i crveniji su od drugog dela klasičnih objekata i to je dinamički vruća populacija. Objekti sa malim inklinacijama (-{i}- < 4°) i ekscentricitetima pripadaju dinamički hladnoj populaciji. Nerazjašnjeno je pitanje koja su to dva različita mehanizma čijim delovanjem su ova nebeska tela dospela do različitih položaja i fizičkih karakteristika u klasičnom pojasu, iako se zna da je migracija Neptuna imala određeni uticaj na povećanje dinamičke vruće populacije. Enigmatična karakteristika ovog dela pojasa je i pojava iznenadne i oštre gornje granice klasičnog pojasa na 48 AJ. Nepoznato je zašto tako naglo iza te udaljenosti nema više klasičnih objekata. Tačna lokacija bi mogla biti rezultat dugotrajnog delovanja Neptuna, ali samo poreklo ivice je nepoznato. A još jedna zagonetka koju nam daje klasični pojas je činjenica da on sadrži ukupno oko 10% mase Zemlje , a poznato je da je neophodno bar 100 puta više mase da bi gravitacionim privlačenjem nastali objekti sa prečnicima od preko 1000 kilometara. Nisu poznati svi mehanizmi kojima je toliko velika masa mogla da se izbaci iz pojasa posle formiranja tih velikih asteroida.
Rasejani prošireni disk
Najudaljeniji objekti u Sunčevom sistemu koje trenutno poznajemo su objekti u proširenom rasejanom disku. Imaju jako izdužene orbite i veoma udaljene velike poluose. Ovi objekti su vrlo zagonetni. Kad se nalaze najbliže Suncu, u perihelu, oni su toliko udaljeni od planeta da na njih Neptun gotovo nema nikakav uticaj. Pa je zato nepoznato kako su oni pospeli na takve orbite. Njihov veliki ekscentricitet ukazuje da im je putanja formirana pod gravitacionim uticajem nekog tela, ali nije jasno koji im je objekat promenio putanju i udaljio ih iz pojasa s obzirom na to da nisu pod uticajem velikih planeta. Pored toga oni su na ogromnim udaljenostima od nas, tako da ih možemo videti samo kad su u blizini perihela. Zbog toga su nam do sada poznati samo desetak ovakvih tela, iako ih na udaljenostima na više od 6 milijardi kilometara ima velik broj; neke procene idu dotle da ih ima više nego objekata u klasičnom i rasejanom delu pojasa. Najinteresantniji su 2000 CR105 sa velikom poluosom a = 230 AJ i već pominjana Sedna, kojoj treba da jednom obiđe oko Sunca čak 12260 godina, dok joj je prosečno rastojanje od Sunca čak a = 531 AJ. Sedna, kad je naudaljenija od Sunca (990 AJ), već se nalazi u unutrašnjem delu Ortovog oblaka. A kad je najbliža Suncu, nalazi se na udaljenosti od 74 AJ, veoma daleko od Neptuna koji je na 30 AJ.
Pluton-Haron i Triton
Veza dvojnog sistema Pluton-Haron sa Kajperovim pojasom je već spominjana. Po fizičkim karakteristikama ta dva objekta su samo dva ogromna asteroida u Kajperovom pojasu. A po svojim fizičkim karakteristikama i sličnosti sa Plutonom i Neptunov satelit Triton bi se mogao povezati sa objektima Kajperovog pojasa. Prema takvoj slici Pluton i Triton su se formirali iza Neptunove orbite i postali najveći objekti u tom delu pojasa. Ovakav pristup jedino odmah ne rešava kako je Triton uhvaćen u orbitu Neptuna kao njegov satelit. Postoje neke hipoteze koje predlažu recimo sudar sa prvobitnim Neptunovim satelitom. Ipak, tek bolje razumevanje populacije i dinamike Kajperovog pojasa će ukazati na dinamičku istoriju Tritona.
Komete i Kentauri
Jupiterova familija kometa (komete čiji afeli presecaju ili se približavaju Jupiterovoj orbiti tako da on na njih snažno utiče) su najmanji objekti u spoljnom Sunčevom sistemu i veruje se da potiču iz Kajperovog pojasa. Jezgra tih kometa imaju ograničeno vreme i na njima materijal aktivno sublimira ~104 godina, a orbite su im dinamički stabilne u periodu ~105 godina (na dužem vremenskom opsegu su nestabilne usled izbacivanja ili udara sa planetama ili Suncem). Da bi se održavala stabilna populacija kometa na velikim vremenskim skalama potrebno je da postoji i stabilan izvor koji popunjava tu populaciju. Pre se mislilo da komete Jupiterove familije potiču od dugoperiodičnih kometa (komete iz Ortovog oblaka) gravitacionim zarobljavanjem od strane velikih planeta kad komete uđu u planetarni deo Sunčevog sistema, ali detaljni proračuni govore da je taj put nastanka kometa Jupiterove familije neefikasan. Najverovatnije da su te komete nekadašnji objekti u Kajperovom pojasu koji su privučeni ka unutrašnjosti Sunčevog sistema uticajem planeta. Nestabilnost Kajperovog pojasa, koja izaziva pomeranje objekata sa orbita koje su iza Neptuna na orbite bliže Suncu, može biti ili dinamički haos ili sudari. Kad neki objekat preseca Neptunovu putanju, za prelaz u unutrašnji planetarni region mu je potrebno od 107 do 108 godina.
Ako komete Jupiterove familije potiču iz Kajperovog pojasa i na kraju imaju orbite ne mnogo veće od Jupiterove, očekivalo bi se da možemo videti objekte u tranziciji, tj. objekte koji se trenutno pomeraju od Kajperovog pojasa ka unutrašnjosti. Ovi objekti su verovatno poznati i pripadaju klasi Kentaura. Trenutno je poznato oko 30 Kentaura i neki od njih pokazuju kometsku aktivnost. Najbolje proučeni Kentaur 2060 Hiron ima leda na površini i pokazuje stalnu komu već oko petnaest godina. Drugi (recimo 5145 Folus) nemaju komu što dozvoljava da se jezgro direktno proučava. Kao i objekti u Kajperovom pojasu i Kentauri pokazuju veliku raznolikost u bojama.
La dueña
La dueña se može odnositi na: