Tvrđava_Svetog_Mihovila
Kaštel svetog Mihovila
U sjeveroistočnom su dijelu pronađeni ostaci materijalne kulture, keramika iz željeznog doba pretpovijesti, pa je sigurno da su Hrvati tvrđavu podigli na mjestu gdje je nekoć postojao gradinski punkt starih Ilira. Citadela je jednom ili više puta doživjela potpuno ili parcijalno rušenje. Na sačuvanim zidovima kaštela se može iščitati slojevitost u gradnji pojedinih dijelova tvrđave. Utvrđeno kako je uvijek iznova građen unutar istih tlocrtnih gabarita. Najstariji dijelovi ziđa su iz 13. st., a uz njih nalazimo one građene u 14. st., te popriličan dio ziđa 15. i 16. st. Obnove poduzete nakon dvaju rušenja eksplozijama barutane u 17. i 18. st. su također čitljive na ziđu. thumb|right|330px|Pogled s sjeveroistočne kule na preprostor i ulaz na istočnom zidu ispod jugoistočne kule Najranije zabilježeno rušenje kaštela je izveo mletački dužd Ordelafo Faledro 1116. godine. O samom izgledu kaštela u to doba ne znamo ništa. Ponovno je srušen u 13. st., i to od strane samih građana u naumu da ga ne nasele templari koji su u Šibenik došli između 1221. i 1227. godine pa se u to razdoblje može datirati i rušenje. Vjerojatno su porušili samo zgrade unutar kaštela kako ih templari ne bi nastanili. Šibenik 1378. g. s flotom od 36 galija napada mletački admiral Vettore Pisani, koji je zahvaljujući slabim zidinama na morskoj strani uspio doprijeti do grada, no ne i do kaštela, od kog je dvaput odbijen. Bijesni Mletci su u nemogućnost da zaposjednu kaštel opljačkali i zapalili grad. U 13. i 14. st. se zasigurno datiraju kvadratne kule i dio kortine na istočnoj strani. Potkraj 14. i početkom 15. st. je nalogom hrvatsko-ugarskog kralja Žigmunda, a po projektu Petra Mišlina, citadeli dograđen zapadni podzid (barbakan) smješten uz kaštel od dvostrukih bedema. Ovom prilikom su otvorena mala vrata na sjeverozapadnom dijelu kortine. Ona su omogućavala izlaz na šetnicu podzida. 1409. kad je Dalmacija prodana Mlečanima Šibenik nije mirno pristao na mletačku vlast. Šibenčani su počeli s pripremama za obranu grada, obnovivši i ojačavši gradske zidine i kule kamenom namijenjenim gradnji katedrale. Nakon 38 mjeseci duge opsade Mlečani uspijevaju 1412. ući u grad. Po točki 6. ugovora o predaji Šibenčani su tražil se da se potpuno uništi Utvrda Petra Mišlina kako se tad zvao kaštel te da Mlečani ne grade nikakve utvrde u gradu i njegovom kotaru kako bi mletačku vlast ograničili na političku ne i vojnu. Mlečani su započeli rušenje kaštela, vjerojatno južnih i istočnih zidova između kula kako ne bi otvorili rupu u fortifikacijskom sustavu grada. No vještom diplomacijom uspijevaju uvjeriti građane da odustanu od točke 6. zbog ugovora zbog njihove sigurnosti, pa su Mlečani započeli obnovu kaštela 1416. godine. Obnova je obavljena u nekoliko mjeseci pa je očito da su u prethodne tri godine odugovlačili s rušenjem kaštela po ugovoru. Na istočnom zidu kaštela je sačuvan grb Biaggia Dolfina, šibenskog kneza i kapetana u razdoblju između 1415. i 1417. godine pa se pretpostavlja da je tada obnovljena kortina između istočnih kola i probijena nova vrata kaštela. Direktnu vezu s morem su ostvarili izgradnjom “dvostrukog bedema” zbog nepovjerenja prema građanima i sigurne opskrbe tvrđave. Tad su unutar kaštela izgrađene i dvije cisterne za vodu. Odmah nakon obnove tvrđava ima posadu od šezdeset mletačkih vojnika a 1419. pada na četrdeset vojnika zbog manje opasnosti od hrvatsko-ugarskih postrojbi koje su se nalazile u kotaru. Možemo pratiti stalno nadograđivanje i pojačavanje tvrđave kroz izvještaje iz 1421. i 1422. s obzirom na razvoj oružja. Znamo i da radovi nisu bili gotovi ni 1440. godine kad se u izvještaju šibenskog kneza spominje da su neki zidovi kaštela još drveni. A 1454. općina traži od Mlečana da se odobri obnova kule na kaštelu s kopnene strane. Kula je trebala šetnicu i krunište te krov. Osim toga tad su i obnovljene dvije cisterne.