cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Polimerazna lančana reakcija
Koraci reakcije
3. I na kraju, DNK polimeraza mora da popuni praznine na lancima, tako što počne od početnog prajmera i ide duž celog DNK molekula. Ovaj korak se naziva elongacija. Temperatura elongacije zavisi od enzima DNK polimeraze koji se upotrebljava. Zavisno od enzima i njegove brzine, ona je obično 10-30 baznih parova u sekundi, gruba procena koja bi trebala da bude zadovoljavajuća bila bi npr. - za 400bp elongacija u trajanju od 15-40 sekundi.
Lagunilla de Cárdenas, Santa Catarina Yosonotú
Lagunilla de Cárdenas je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini Santa Catarina Yosonotú.
Обртинце
Обртинце је насеље у Србији у општини Прокупље у Топличком округу. Према попису из 2002. било је 14 становника (према попису из 1991. било је 15 становника).
Lagunilla de Cárdenas, Santa Catarina Yosonotú
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 83 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2684 m.
El Timbinillo, Tiquicheo de Nicolás Romero
El Timbinillo je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Michoacán, u opštini Tiquicheo de Nicolás Romero.
Обртинце
Демографија
Ово насеље је великим делом насељено Србима (према попису из 2002. године), а у последња три пописа, примећен је пад у броју становника.
Pula
Pula (talijanski Pola [ ˈpɔːla ] ), najveći grad Istarske županije, leži na jugozapadnom području istarskog poluotoka u dobro zaštićenom zaljevu.
El Timbinillo, Tiquicheo de Nicolás Romero
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 5 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 752 m.
Pula
Poput ostatka regije poznata je po svojoj blagoj klimi, mirnome moru i netaknutoj prirodi. Grad ima dugu tradiciju vinarstva, ribarstva, brodogradnje i turizma, a ujedno je i tranzitna luka. Pula je administrativni centar Istre još od rimskoga doba.
Stanovništvo
Pula je najveći grad Istarske županije s metropolitanskim područjem koje broji 57,765 stanovnika (2011.), a uključuje Barban (2,802 stanovnika), Fažanu (3,050 stanovnika), Ližnjan (2,945 stanovnika), Marčanu (3,903 stanovnika), Medulin (6,004 stanovnika), Svetvinčenat (2,218 stanovnika) i Vodnjan (5,651 stanovnika). U samom gradu je prema popisu iz 2001. godine živjelo 58.594 stanovnika, što ga svrstava na deveto mjesto gradova po broju stanovnika u Hrvatskoj.
Gustoća naseljenosti Grada Pule iznosi 1.093,27 stanovnika/km² te je peti grad po gustoći stanovništva u Hrvatskoj.
Većinu stanovništva čine Hrvati, predstavljeni sa 71.65 % u ukupnom stanovništvu (popis iz 2001.). Etničke manjine i njihov sastav je sljedeći: 3,415 Srba (5.83 %), 2,824 Talijana (4.82 %), 980 Bošnjaka (1.67 %), 731 Slovenac (1.25 %) i ostatak koji zauzimaju ostale manjinske etničke zajednice. Prema vjeroispovijesti najviše je katolika (40.045 ili 68,34 %).
Geografija
Pula se nalazi na 44° 52' paraleli sjeverne geografske širine i 13° 51' meridijanu istočne geografske dužine, na prosječnoj nadmorskoj visini oko 30 m.
Današnja površina Grada Pule iznosi 5.165 ha, od čega 4.150 ha na kopnu i 1.015 ha na moru, a omeđena je sa sjevera otocima Sv. Jerolimom i Kozadom, gradskim naseljima Štinjan, Veli Vrh i Šijanskom šumom; s istoka područjima Monteserpo, Valmade, Busoler i Valdebek; s juga Starom Plinarom, marinom Veruda i otokom Veruda; te sa zapada Verudelom, Lungomareom i Musilom.
U Puli prevladava mediteranska klima, blagih zima i toplih ljeta s prosječnom insolacijom 2.316 sati godišnje ili 6,3 sata dnevno, uz prosječnu godišnju temperaturu zraka od 13,2° C (od prosječnih 6,1° C u veljači do 26,4° C u srpnju i kolovozu) i temperaturnom oscilacijom mora od 7 do 26° C.
Povijest
Glavni članak: Historija Pule
Vidi također: Historija Hrvatske
Prapovijest
thumb|right|250px|[[Amfiteatar u Puli|Amfiteatar u Puli]] thumb|right|250px|[[Amfiteatar u Puli|Amfiteatar u Puli]] Ljudski ostaci, datirani unatrag milijun godina prije Krista, pronađeni su u spilji Šandalja blizu Pule. Lončarija iz perioda neolitika (6000. - 2000. pr.Kr.), koja ukazuje na ljudska naselja, pronađena je u okolici Pule.
Ciudad Satélite, San Luis Potosí
Ciudad Satélite je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini San Luis Potosí.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 1448 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1907 m.
Pula
Prapovijest
Najraniji zapis trajnog naseljavanja na područja grada Pule potječu iz 10. stoljeća pne. Prvo naselje osnovalo je ilirsko pleme Histra, drevnog naroda koje je živjelo u Istri.
Grad je bio poznat grčkim putnicima i moreplovcima, budući da se njegov osnutak povezuje s Kolhiđanima. Pula se spominje u mitološkoj priči o Jazonu i Medeji, koji su oteli zlatno runo. Kolhiđani su se dali u potjeru za Jazonom stigavši do sjevernog Jadrana. Budući da nisu uspjeli uhvatiti Jazona i vratiti zlatno runo, nisu se smjeli vratiti kući, pa su na obližnjoj obali gdje je živjelo ilirsko pleme podigli naselje. Nazvali su ga Polai što znači "grad bjegunaca". Prisutnost grčke kulture dokazuje pronalazak grčke lončarije i dijela Apolonova kipa.
Antičko razdoblje
Rimljani su istarski poluotok zauzeli 177. pne., započevši proces romanizacije. Grad je uzdignut na kolonijalnu razinu između 46. - 45. pne. Tijekom tog razdoblja grad je cvjetao, te je dostigao vrhunac s oko 30,000 stanovnika. Postao je značajna rimska luka s velikim okolnim područjem pod svojom upravom. Nakon građanskog rata 42. pne. između trijumvira Oktavijana, Antonija i Lepida s jedne strane i Cezarovih ubojica Bruta i Kasija s druge, Pula je pristala uz Kasijevu stranu pošto je grad osnovao Kasije Longin, Kasijev brat. Nakon Oktavijanove pobjede kod Akcija 31. pne. grad je razoren i opustošen. Međutim, grad je ubrzo obnovljen na zahtjev Oktavijanove kćeri Julije, te je nazvan Colonia Pietas Iulia Pola Pollentia Herculanea. Podignuta su velika klasična zdanja od kojih je nekoliko preživjelo sve do danas. Rimljani su također u gradu izgradili vodovod i kanalizaciju. Utvrdili su grad bedemom s deset vratiju od kojih su neka još uvijek očuvana: Slavoluk Sergijevaca, Herkulova vrata (u kojima su uklesana imena osnivača grada) i Dvojna vrata. Tijekom vladavine cara Septimija Severa ime grada je promijenjeno u Res Publica Polensis.
Godine 425. grad je postao sjedište biskupa o čemu svjedoče ostaci temelja nekoliko vjerskih građevina.
Srednji vijek
Prvi dolazak Slavena u okolicu grada bilježi se u 7. stoljeću. Povijest grada nastavlja odražavati njegovu lokaciju i važnost, kao i čitave regije, u prekrajanju granica među europskim silama.
Od 788. nadalje Pulom vlada Franačko kraljevstvo pod Karlom Velikim. Pula je postala sjedište izbornih grofova Istre sve do 1077. Mlečani su preuzeli grad 1148., a 1150. Pula je prisegnula na odanost Mletačkoj Republici, postavši tako mletačkim posjedom. Stoljećima kasnije, sreća i sudbina grada ostali su tijesno povezani uz mletačku silu. Godine 1192. osvojili su ga Pižani, ali su ga Mlečani ubrzo vratili pod svoju upravu.
Rățoaia, Bucșani
Rățoaia je naselje u Rumuniji u okrugu D'mbovica u opštini Bucșani.
Pula
Srednji vijek
Godine 1238. papa Grgur IX. stvorio je savez između Genove i Venecije protiv Carstva, a uskoro i protiv Pise. Pošto je Pula stala na stranu Pise, grad su opljačkali Mlečani 1243. Ponovno je razoren 1267. te 1397. Kada su Đenovljani porazili Mlečane u pomorskoj bitci.
Rățoaia, Bucșani
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 514 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 193 m.
Pula
Srednji vijek
U Puli je nakon toga počeo polagan pad. Ovo opadanje ubrzano je sukobima lokalnih obitelji: antičkom obitelji Sergijevaca s obitelji Ionotasi (1258-1271) i sukobom Venecije s Genovom oko kontrole nad gradom i njegovom lukom (kasno 13. - 14. stoljeće).
Talijanski pjesnik Dante Alighieri spominje Pulu u svojoj Božanskoj komediji: come a Pola, presso del Carnaro ch'Italia chiude e i suoi termini bagna ili ... i ko što su [grobne rake] kod Pule, blizu žala, gdje Kvarner među Italije pere, ... (Pakao IX, 113-114). Istarski Razvod (1325.) potječe iz istog perioda. To je važan hrvatski dokument napisan na latinskom, njemačkom i hrvatskom jeziku, pisanim najstarijim hrvatskim alfabetom, glagoljicom.
Mletačka, Napoleonova i rana Habsburška uprava
Mlečani su zauzeli Pulu 1331. i vladali su njome sve do 1797. godine. Tijekom 14., 15. i 16. stoljeća Pulu su napadali i osvajali Đenovljani, hrvatsko-ugarska vojska, habsburška vojska. To je dovelo i do odumiranja brojnih malih srednjovjekovnih naselja i sela. Pored ratnih osvajanja, pulsko i istarsko stanovništvo desetkovano je velikim epidemijama kuge, malarije, tifusa, velikih boginja. Do 1750-ih grad je nastanjivalo samo 300 žitelja.
Nakon propasti Mletačke Republike 1797., kada je Mletke porazio Napoleon, grad postaje dijelom Habsburške Monarhije. Godine 1805. u grad su provalili Francuzi nakon što su porazili Austrijance. Grad je uključen u francusko marionetsko Kraljevstvo Italiju, a zatim stavljen pod izravnu kontrolu Ilirskih provincija Francuskoga Carstva.
Austrougarska i fašistička uprava
Godine 1813. Pula i Istra su vraćeni pod upravu Austrijskog Carstva (kasnije Austro-Ugarskog Carstva), te su postali dio krunske zemlje Austrijskog primorja. Tijekom tog razdoblja Pula je povratila blagostanje. Od 1859. godine pulska ogromna prirodna luka postala je glavna austrijska ratna luka i glavno središte brodogradnje. Grad je proživio preobrazbu iz gradića s izbljedjelim antičkim sjajem u industrijski grad. Otok Lošinj (Lussino) smješten južno od Pule postao je ljetna rezidencija austrijske carske obitelj Habsburg.
C7H9NO2
Molekulska formula C7H9NO2 se može odnositi na:
Pula
Austrougarska i fašistička uprava
Nakon propasti Austrougarskog Carstva 1918., Pula i čitava Istra predani su Italiji prema mirovnom sporazumu. To je razdoblje obilježeno ekonomskim i političkim nemirima. Pod fašističkom vladom Benita Mussolinija, ne-Talijani, posebice slavensko stanivništvo, izloženo je ogromnoj političkoj i kulturnoj represiji, pa su mnogi izbjegli iz grada i Istre. Talijanska uprava trajala je do kapitulacije tijekom Drugog svjetskog rata u rujnu 1943. godine. Njemačka vojska ubrzo je ispunila vakuum koji je nastao povlačenjem talijanskih vojnika. Tijekom njemačke uprave Pula je proživjela najgore razdoblje do tada: uhićenja, deportacije i egzekucije ljudi za koje se sumnjalo da potpomažu partizanskoj borbi. Također, savezničko strateško bombardiranje uzastopno je razaralo čitave dijelove grada.
Poslijeratno i suvremeno doba
Nekoliko godina nakon 1945. Pulom su upravljali Ujedinjeni narodi. Istra je podijeljena u okupacijske zone sve dok regija nije službeno sjedinjena s ostatkom Hrvatske unutar komunističke Jugoslavije 15. rujna 1947. godine.
Kad je grad potpao pod jugoslavensku vlast, većinu njegovog stanovništva činili su etnički Talijani – prema nekim proračunima čak 90 %. Nakon potpisivanja mirovnog sporazuma 1947. većina onih koji nisu odmah nakon 1945. izbjegli učinili su to tada. Između prosinca 1946. i rujna 1947. grad je napustila većina talijanskog stanovništva (istarski egzodus). Između 1947. i 1953. talijansko kulturno naslijeđe (natpisi, simboli itd.) u potpunosti je uklonjeno s pulskim spomenika.
18. kolovoza 1946. u Puli se dogodila strašna eksplozija na Vergaroli.
Godine 1946. C. Schiffer bilježi da u Puli živi 87,787 stanovnika (54,074 (64%) Talijana, 27,102 (32%) Hrvata, 771 Slovenac). Godine 1931. Pula je brojala 41,439 stanovnika, a 1948. ondje je živjelo samo 19,595 stanovnika.
Naposljetku je hrvatski naziv grada, Pula, postao službeni. Nakon raspada Jugoslavije 1991. godine Pula i Istra postale su dio moderne Republike Hrvatske.
Ekonomija
thumb|right|300px|[[Brodogradilište Uljanik u Puli]] Glavne industrijske grane obuhvaćaju brodogradnju, prerađivačku industriju, turizam, promet, prehrambenu industriju, građevinsku industriju, te ostale nemetalne industrije.
Veće tvrtke smještene u Puli:
Administrativna podjela
Na području Grada Pule osnovano je 16 mjesnih odbora kao oblika neposrednog sudjelovanja građana u odlučivanju o lokalnim poslovima od neposrednog i svakodnevnog utjecaja na život i rad građana. Svi su mjesni odbori dužni uvažavati interes Grada Pule u cjelini. Mjesni odbor osniva se za dio Grada koji u odnosu na ostale dijelove čini zasebnu razgraničenu cjelinu (dio naselja).
Mjesni odbori Grada Pule jesu:
Promet
Željeznički promet je danas u Puli slabo razvijen, izuzev županijskog željezničkog prijevoza kojim se u Pulu i obrnuto iz velikog dijela Istre svakodnevno vozi priličan broj putnika (Pula-Lupoglav). Razlog tomu je činjenica da Pula nije izravno povezana s ostatkom hrvatskog sustava željeznica, već se u druge dijelove Hrvatske mora putovati preko Slovenije. Planovi za izgradnju tunela koji trenutno predstavlja 'kariku koja nedostaje' između istarskih željeznica i Rijeke postojali su mnogo godina, ali unatoč nekoliko puta započetim radovima nisu nikad završeni do kraja.
Istočnim krakom Istarskog ipsilona Pula je spojena na mrežu hrvatskih autocesta, a zapadnim krakom iste poluautoceste izravno je spojena sa slovenskim autocestama, dakle, čitavim sustavom autocesta EU-a. U tijeku je širenje Istarskog ipsilona u puni profil autoceste.
Pula je autobusima povezana velikim brojem mjesnih, domaćih i međunarodnih linija koje kreću s glavnog autobusnog kolodvora u samome gradu. Javni gradski prijevoz održava Pulapromet, svakim danom od 05:00 do 23:00 sata, na 11 gradskih i 12 prigradskih linija.
Putnički pomorski promet također povezuje grad s obližnjim otocima, ali i s Lošinjom, Zadrom, te Venecijom u Italiji.
Pula je imala električni tramvajski sustav na početku 20. stoljeća. Izgrađen je 1904. kao dio pulskog gospodarskog uzlaza tijekom austrougarske uprave. Nakon Prvog svjetskog rata, tijekom fašističke uprave, potreba za tramvajskim prijevozom je opala, pa je tramvaj konačno ukinut 1934. godine.
Kultura
Kao rezultat svoje bogate političke povijesti, Pula je grad s kulturnom mješavinom ljudi i jezika s Mediterana i srednje Europe, iz antike i suvremenosti. Pulska arhitektura odražava te povijesne slojeve. Stanovnici su obično vični stranim jezicima, posebice talijanskom, a često i njemačkom i engleskom. Od 30. listopada 1904. do ožujka 1905. irski pisac James Joyce podučavao je engleski jezik u školi Berlitz; njegovi studenti uglavnom su bili austrougarski mornarički časnici koji su bili stacionirani u mornaričkom brodogradilištu. Za vrijeme svog boravka u Puli organizirao je mjesno tiskanje svojega djela The Holy Office, satiri o Williamu Butleru Yeatsu i Georgeu Russellu. U isto vrijeme na Brijunskim otocima radio je liječnik i mikrobiolog Robert Koch.
Ostale kulturne lokacije i događaji
U Puli trenutno postoje dva muzeja, Arheološki muzej Istre i Povijesni i pomorski muzej Istre. Ostali muzejski postavi mogu se pronaći u Amfiteataru, Augustovom hramu i Nezakciju. U planu je otvaranje i četiri nova muzeja, Muzeja moderne i suvremene umjetnosti Istre, Muzeja tiskarstva, Pomorskog muzeja, te Muzeja Antuna Motike.
Grad ima i dvije knjižnice, "Sveučilišnu knjižnicu u Puli" u sastavu Sveučilišta Jurja Dobrile, te "Gradsku knjižnicu i čitaonicu" koju čine Središnja knjižnica i ogranci: Knjižnica Veruda, Knjižnica Vodnjan, Knjižnica Žminj, Dječja knjižnica.
Grad ima  Zavičajnu knjižaru Petit , Kandlerova 24. Najvažnija kazališna ustanova je "Istarsko narodno kazalište (INK) - Gradsko kazalište Pula". Od ostalih kazališta postoje "MILK - Malo istarsko lutkarsko kazalište" i "Kazalište Dr. Inat".
Iako je kroz povijest imala brojne kinematografe koje su posjećivali brojni građani, danas djeluje samo jedno kino, "Kino Zagreb". Od kraja 2007. godine izvodi se potpuna rekonstrukcija, a novouređeno će kino, s novim imenom, vrata otvoriti uoči filmskog festivala u lipnju 2008. Uz ovo kino postoji i "Kinoteka INK-a" i sezonski otvoreno "Ljetno kino na Kaštelu".
Na području grada djeluju 4 kulturno-umjetnička društva koja njeguju tradicionalne istarske običaje, ali jednako tako i prezentiraju suvremena glazbena djela. Kulturno-umjetnička društva su "OKUD Istra", "KUD Matko Brajša Rašan", "KUD Uljanik" i "KUD Lino Mariani".
Glazbena scena je prepuna raznih stilova, od poznatih grupa poput Atomskog skloništa, KUD Idijota i Nole pa sve do underground kulture. Od brojnih klubova tu su "Klub Uljanik", "Aruba club", "Monte Serpente", "Pietas Iulia", "Metamedia", "Monteparadiso", "Imperial", "Zen", "E&D", "Rock Caffe", "Cabahia", "Podroom", "Actors Studio", "Peti element", "The Cube", "MMC Student".
Znamenitosti
thumb|right|Hram Rome i Augusta Grad je najpoznatiji po svojim sačuvanim antičkim rimskim građevinama od kojih je najpoznatiji amfiteatar iz prvog stoljeća, šesti po veličini u svijetu, popularno zvan Arena. Jedan je od najbolje sačuvanih amfiteatara iz antike te se i danas koristi tijekom ljetnih filmskih festivala i raznih kulturnih priredbi. Tijekom Drugog svjetskog rata za vrijeme talijanske fašističke uprave javili su se pokušaji rastavljanja i prijenosa amfiteatra na talijansko kopno, no ideja je ubrzo napuštena zbog visoke cijene izvedbe.
Druge dvije značajne i dobro očuvane antičke rimske građevine su trijumfalni luk, Slavoluk Sergijevaca iz 1. stoljeća i Hram Rome i Augusta, također iz 1. stoljeća, koji je sagrađen na forumu za vrijeme vladavine rimskog cara August.
Dvojna vrata (Porta Gemina) jedna su od nekoliko vratiju preostalih nakon rušenja gradskih zidina na poečtku 19. stoljeća. Potječu iz sredine 2. stoljeća, a nastala su na mjestu starijih vrata. Sastoje se od dva luka, stupova, ravnog arhitrava i dekoriranog friza. U blizini se mogu pronaći ostaci starih gradskih zidina.
Herkulova vrata su najstariji sačuvani spomenik rimske arhitekture u Puli, izgrađena sredinom 1. stoljeća pne. Na zaglavnom kamenu isklesana je glava Herkula, zaštitnika antičkog grada Pole, i njegova toljaga. Oštećeni natpis, u blizini toljage, sadrži imena Lucija Kalpurnija Pisona i Gaja Kasija Longina kojima je Rimski Senat povjerio osnivanje rimske kolonije Pole. Stoga se može zaključiti da je Pula osnovana između 47. i 44. pne.
Dva rimska kazališta oduprla su se povijesnim pustošenjima. Malo rimsko kazalište promjera oko 50 m potječe iz 2. stoljeća, dok su od Velikog rimskog kazališta promjera 100 m iz 1. stoljeća ostale samo ruševine na južnom rubu grada.
Stare gradske četvrti s uskim ulicama uz koje se nalaze srednjovjekovne i renesansne zgrade, popločene su još uvijek antičkim rimskim pločama.
Bizantinska kapelica sv. Marije Formose, ostatak istoimene ranokršćanske bazilike koja je činila dio sklopa Benediktinske opatije, podignuta je u drugoj polovici 6. st. u obliku grčkog križa nalik crkvama u Ravenni. Sagrađena je zahvaljujući ravenskom nadbiskupu Maksimijanu, porijeklom iz Istre. Trobrodna bazilika imala je dvije bočne kapele uz svetište, od kojih je južna sačuvana do danas, a sjeverna je dobrim dijelom ugrađena u susjedne stambene zgrade. Dekoracije nalikuju onima iz Mauzoleja Gale Placidije u Ravenni. Nadvratni zid sadrži bizantinsku klesanu kamenu ploču. Zidne slike iz 15. stoljeća mogle bi biti restauracije ranokršćanskih slika. Kada su Mlečani opustošili Pulu 1605., odnijeli su mnoge dragocjenosti iz kapelice u Veneciju, uključujući četiri stupa orijentalnog alabastera koji stoje iza visokog oltara Bazilike sv. Marka.
thumb|left|Crkva sv. Franje Samostan i crkva sv. Franje potječu s kraja 13. stoljeća. Sagrađeni su 1314. u kasnom romaničkom stilu s gotičkim dodacima poput rozete. Jednobrodna crkva sadrži tri apside. Neobično obilježje ove crkve je dvostruka propovjedaonica kojoj jedan kraj strši izvan glavnog dijela zgrade prema ulici. Drveni poliptih iz 15. stoljeća kojega je izradio emilijanski umjetnik krasi oltar. Zapadni portal urešen je motivima školjki i rozetom. Pridruženi samostan potječe iz 14. stoljeća. Klaustar prikazuje antičke rimske rukotvorine.
Katedrala Uznesenja Blažene Djevice Marije sagrađena je u 6. stoljeću, kada Pula postaje sjedište biskupije, nad ostacima izvornog mjesta na kojem su se kršćani okupljali i molili tijekom rimskih vremena. Proširena je u 10. stoljeću. Nakon što su je Đenovljani razorili, a Mlečani opustošili, gotovo u potpunosti je obnovljena u 15. stoljeću. Današnju formu dobila je u 16. stoljeću kada joj je dodana kasno renesansna fasada. Crkva i danas sadrži nekoliko romaničkih i bizantinskih obilježja poput dijelova zidova (datiranih u 4. stoljeće), nekoliko izvornih kapitela i gornjih prozora glavnog broda. U području oltara i u sobi okrenutoj na jug još se uvijek mogu vidjeti fragmenti podnog mozaika iz 5. i 6. stoljeća s natpisima štovatelja koji su platili mozaike. Prozori pobočnih lađa rekonstruirani su u gotičkom stilu nakon požara 1242. godine. Zvonik ispred crkve građen je između 1671. i 1707. kamenom od amfiteatra. Ispred crkve stajala je i krstionica iz 5. stoljeća koja je srušena 1885. godine.
Kaštel zvjezdolikog oblika s četiri bastiona smješten je na vrhu središnjeg brežuljka starog grada. Sagradili su ga Mleci nad ostacima rimskog Kapitolija u 14. stoljeću prema planovima francuskog vojnog arhitekta Antoinea de Villea. Od 1961. u njemu se nalazi Povijesni i pomorski muzej Istre. U blizini, na jugoistočnim padinama, mogu se vidjeti ostaci kazališta iz 2. stoljeća.
Arheološki muzej Istre nalazi se u parku na razini nižoj od rimskog kazališta, a blizu Dvojnih vratiju. Muzejsku zbirku je pokrenuo maršal Marmont u kolovozu 1802. kada je prikupio nekoliko kamenih spomenika iz hrama Rome i Augusta. Današnji muzej otvoren je 1949. godine i sadrži bogatstva sakupljena u Puli i okolici od prapovijesti do srednjeg vijeka.
Turizam
Prirodna ljepota pulske okolice i tirkizno plavoga Jadranskoga mora učinili su grad međunarodno popularnim ljetnim odmorišnim odredištem. Obližnji biser je nacionalni park Brijuni kojeg su posjetili mnogi svjetski vođe dok je još bio ljetna rezidencija vremešnog državnika Josipa Broza. Rimske vile i hramovi još uvijek leže zakopani među obradivim poljima i duž obale nekoliko okolnih ribarskih i poljodjelskih naselja. Obalne vode nude plaže, ribarenje, ronjenje do olupina antičkih rimskih galija i ratnih brodova iz Prvog svjetskog rata, te plovidba u netaknute špilje i velike i male otoke.
Pula je završna točka biciklističke rute EuroVelo 9 koja ide od Gdanjska na Baltičkome moru kroz Poljsku, Češku, Austriju, Sloveniju i Hrvatsku.
Na obližnjim morskim obalama mogu se vidjeti otisci dinosaura od kojih su zasigurno važni pronalasci napravljeni na neotkrivenom mjestu pored Bala.
Sport
U Puli djeluje brojni sportski klubovi i organizacije. Nogometni klubovi na području Pule su "NK Istra", "NK Istra 1961", "NK Pula ICI", "NK Veli Vrh". Tradiciju boćanja održavaju klubovi "Olimpija" i "Uljanik". Borilačke vještine promiču hrvački klub "Istarski borac" i boksački klub "Pula".
Pula kao primorski grad sadrži brojne klubove vezane uz vodene sportove: vaterpolski klubovi "UPAS Jadrograd" i "Pula", veslački klub "Istra", jedriličarski klubovi "Uljanik" i "Vega", te plivački klubovi "Pula" i "Arena".
U gradu još djeluju košarkaški klubovi "Pula 1981", "Žkk Pula" i "Stoja", odbojkaški klubovi OTP banka,Veli Vrh atletski klub "Istra", rukometni klubovi Žrk Arena i Rk Arena, stolnoteniski klubovi "Istra" i "Arena", te Udruga za promicanje amaterskog sporta (UPAS).
Obližnji gradovi i naselja
thumb|desno|250px|Zračni snimak Pule
Gatti, Treviso
Gatti je naselje u Italiji u provinciji Тревизо, u regiji Венето.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 47 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 149 m.
Gutweiler
Gutvajler je opština u njemačkoj saveznoj državi Rajna-Palatinat. Jedno je od 103 opštinska središta okruga Trir-Sarburg. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 655 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 7235038.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Trir-Sarburg Gutvajler se nalazi u saveznoj državi Rajna-Palatinat u okrugu Trir-Sarburg. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 300 metara. Površina opštine iznosi 2,5 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 655 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 261 stanovnika/km².
Donje Stravče
Donje Stravče je naselje u opštini Podgorica u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 21 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 29 stanovnika).
Piedra Gacha, Río Blanco
Piedra Gacha je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Veracruz, u opštini Río Blanco.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 6 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1329 m.
Pamela Anderson
thumb|220px|Pamela Anderson Pamela Denise Anderson (Ladysmith, Kanada, 1.7. 1967), kanadsko-američka glumica, producentica i model. Popularnost je stekla pojavljivanjem u TV seriji Spasilačka služba, u kojoj je od 1992. do 1997. glumila lik C. J. Parker.
Donje Stravče
Demografija
Ovo naselje je uglavnom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2003. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.
Pamela Anderson
Životopis
Rodila se 1.7. 1967. u 4 sata i 8 minuta i time postala prvo dijete rođeno na stogodišnjicu Kanade (Canadian Centennial). Zahvaljujući tome, roditelji Carol i Barry Anderson dobili su nešto novaca, darova i podosta fotografiranja za novine.
Slijedeća slučajnost s kojom se ponovno pojavila u javnosti bio je kada je kamera snimila lijepu djevojčicu kako sluša knjižničarku u lokalnoj knjižnici dok čita priču. Ta fotografija je postala plakat za promociju knjižnica. Kao tinejđerica je svirala saksofon i bavila se sportom, a zbog svoje gipkosti dobila je nadimak "djevojka od gume". Ipak, nije odrastala u sretnom okružju, jer je s 12 godina silovana a s 14 ponovo, a kao dijete je bila žrtva seksualnog zlostavljanja žene koja ju je čuvala. Godine 1989. na utakmici američkog nogometa, snimatelj je u stanci tražio zanimljivo lice i otkrivši sitnu plavušu prenio sliku na veliki ekran. Kada ju je publika ugledala, počele su glasne ovacije, a Pamela je na sebi imala majicu s logotipom poznate pivovare Labatt. Nakon toga je dobila ponudu iz pivovare i uskoro se pojavila na promotivnim posterima za jednu njihovu marku piva, a njezin je lik ukrasio mnogobrojne barove u Kanadi. Fotograf koji ju je snimao za tu reklamu, nagovorio ju je da svoje fotografije pošalje Playboyu i uskoro su je pozvali na snimanje. Svoju prvu naslovnicu dobila je u listopadu 1989. i do sada je bila na najviše naslovnica u povijesti Playboya.
SS Savannah
Savannah je na svoje putovanje krenuo 22.5. 1819. iz istoimene luke u američkoj federalnoj državi Georgia. Mnogi su tada smatrali kako parobrodi jednostavno nisu isplativi za prekooceansku plovidbu jer su bili prisiljeni veliki dio teretnog prostora koristiti za ugljen. Sam Savannah je uz parni stroj imao i jedra, a umjesto ugljena je kao gorivo korišteno drvo. Parni stroj je korišten samo u određenim dijelovima putovanja.
Korištenje parnog stroja pred irskom obalom je izazvalo zbunjenost kod britanskih vlasti, koje su, ne znajući da je riječ o parobrodu, pretpostavili da je na brodu izbio požar. Carinski brod poslan kako bi pomogao posadi je ustanovio kako tajanstveni brod ništa ne može prestići.
Murder by Decree
Murder by Decree je britansko-kanadski igrani film koga je 1978. režirao Bob Clark. Radnja je smještena u viktorijanski London godine 1888. a glavni protagonist fiktivni detektiv Sherlock Holmes (koga tumači Christopher Plummer) koji nastoji otkriti serijskog ubicu poznatog kao Jack Trbosjek. Scenarij je bio inspiriran knjigom Jack the Ripper: The Final Solution Stephena Knighta iz 1976. godine, koja je iznijela danas prilično popularne teorije zavjere vezane uz Trbosjekov identitet i motive.
Film je nagrađen s 5 Genieja (kanadski ekvivalent "Oscara") - uključujući najbolju režiju, najboljeg glavnog glumca (Plummer) i najbolju sporednu glumicu (Bujold).
U bivšoj Jugoslaviji je prikazivan u kino-dvoranama pod nazivom Sherlock Holmes protiv Jacka Trbosjeka, a kasnije pod nazivom Ubojstvo po naredbi.
Crvarevac
Crvarevac je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Velika Kladuša koja pripada entitetu Federacija Bosne i Hercegovine. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 911 stanovnika.
Granja San Luis (razvrstavanje)
Granja San Luis ima više značenja:
Los Saucitos, Zapotlán del Rey
Los Saucitos je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini Zapotlán del Rey.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 7 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1570 m.
C7H5BiO4
Molekulska formula C7H5BiO4 se može odnositi na:
SS Normandie
Normandie (također Paquebot Normandie, SS Normandie) je bio francuski prekooceanski brod izgrađen 1935. u Saint Nazaireu, za Compagnie Générale Transatlantique, poznatu i kao French Line. Po izgradnji bio je najveći i najbrži brod na svijetu, i do danas putnički brod sa najsnažnijim turbo-električnim strojevima. Moderan dizajn i raskošni interijeri prema mnogim mišljenjima čine ga najgrandioznijim transatlantikom ikada izgrađenim. Unatoč tome nije bio isplativ i djelomično se oslanjao na državne subvencije. Za vrijeme svoje kratkotrajne karijere obavio je 139 prelaska Atlantika zapadno i 138 istočno. Normandie je bio nositelj Plave vrpce, simbolično priznanje brodu za najbrži prelazak Atlantika, u nekoliko navrata tijekom karijere, s britanskim prekooceanskim brodom Queen Mary kao glavnim rivalom.
Za vrijeme drugog svjetskog rata, Normandie je zapljenila američka vlada i preimenovala ga u USS Lafayette. U toku konverzije u brod za prevoz trupa, zahvatio ga je požar, te se pod teretom vode korištene za gašenje prevrnuo i djelomično potonuo u njujorškom putničkom terminalu. Premda je brod izvađen iz mora i uspravljen, obnova je bila preskupa, te nakon što ni američka mornarica ni French Line nisu htjeli snositi taj trošak, prodan je u staro željezo i izrezan u New Yorku 1946. godine.
Normandie, zajedno s Queen Mary i Queen Elizabeth, jedan je od tri najveća i najznačajnija broda iz "zlatnog doba" velikih prekooceanskih brodova.
Koncept
1920-ih pomorske kompanije počele su tražiti zamjenu za sve starije prekooceanske brodove tada u upotrebi, kao Mauretania u prometu od 1907. Brodovi s početka stoljeća bili su konstruirani za prevoz velikog broja emigranata iz Europe u Sjevernu Ameriku. Kada su Sjedinjene Države ranih 1920-ih ograničile broj mogućih imigranata, brodarske kompanije preorijentirale su se na putnike srednje klase, posebno prema Amerikancima koji su za vrijeme prohibicije putovali u Europu radi alkoholnog turizma. Cunard i White Star Line planirali su izgradnju posebno velikih jedinica, tzv. Superliners, da bi mogli konkurirati njemačkim, tada dominatnim transatlanticima Bremen i Europa. Francuska Compagnie Générale Transatlantique također je planirala izgradnju vlastitih brodova.
U to doba glavni brod Frech Linea bio je Ille de France, s modernim Art Deco interijerima, ali relativno zastarjelim dizajnom trupa. Inženjeri novog francuskog broda isprva su namjeravali nadahnuti se estetikom starijih brodova francuske kompanije, dok ruski emigrant, inženjer Vladimir Jurkević, bivši inženjer Carske Ruske Mornarice, nije ponudio vlastite ideje. Njegova konstrukcija predviđala je kosi kliperski pramac i podvodni bulb profil u kombinaciji s vitkim trupom. Jurkevićevi koncepti funkcionirali su savršeno na testiranju s modelima, što je potvrdilo ispravnost njegovih zamisli i impresioniralo francuske inženjere koji su ga pozvali da se pridruži projektu. Svoje projekte ponudio je i Cunardu, ali bio je odbijen jer su ih smatrali isuviše radikalnima.
French Line je angažirao umjetnike za izradu postera i reklama. Jedan od najpoznatijih postera izradio je Adolphe Mouron Cassandre, također ruski emigrant u Francuskoj. Albert Sébille, izradio je 5 metara dugačak presjek broda, detaljan prikaz unutrašnjosti, izložen u Nacionalnom pomorskom muzeju u Parizu (Musée national de la Marine).
Izgradnja
Radovi na tada još neimenovanom brodu počeli su 1931. Radi velike depresije koja je izbila 1929., konkurentski White Star Line morao je otkazati već započetu gradnju broda Oceanic, a Cunard je na neodređeno vrijeme zaustavio radove na svom novom brodu Queen Mary. French Line također se našao u teškoćama te je zatražio pomoć francuske vlade za nastavak gradnje, što je naišlo na kritike tiska. Interes javnosti bio je velik i mediji su pomno pratili razvoj broda koji je trebao predstavljati Francusku u velikom međunarodnom pomorskom nadmetanju. Veći dio brodske kostrukcije i opreme bio je francuski proizvod, ukljućujući 29 kotlova, turbine, generatore, i 4 masivna elektro-motora koje je projektirao Alsthom, u novije doba angažiran i na gradnji broda Queen Mary 2.
Kako je gradnja napredovala ogromni trup rastućeg broda bio je poznat samo kao "T-6" ( T - inicijal od "Transatlantique" [Compagnie Générale Transatlantique], 6 - šesti brod u gradnji za tu kompaniju). Predloženo je mnogo različitih imena, ukljućujući Doumer, prema nedavno ubijenom predsjedniku Paulu Doumeru, također i Jeanne d'Arc, La Belle France i dr. Na kraju je izabrano ime Normandie, prema pokrajini Normandiji. U suprotnosti s francuskom gramatikom za Normandie nije korišten član "le" ili "la", da se izbjegne konfuzija između naziva pokrajine koja je ženskog roda i činjenice da se na francuskom brodovi oslovljavaju u muškom rodu.
Porinuće i pokusne vožnje
Porinut je 29. listopada 1932. pred 200 000 ljudi. 27 567 tona težak trup bio je najveći ikad porinut, te je neočekivano veliki val zapljusnuo gledatelje uz obalu, ali bez ozljeđenih. Opremanje interijera, strojeva i instalacija trajalo je do svibnja 1935., kada je bio spreman za pokusne vožnje. Odmah se pokazala djelotvornost Jukevićevog dizajna. Oštri pramac nije podizao velike valove, te brod je pokazao impresivne pefrormanse sa maksimalnom brzinom od 32,125 čvorova (59,496 km/h) i naglim zaustavljanjem u samo 1700 m.
Tehničke karakteristike
Osim po inovativnom dizajnu trupa, koji je radi manjeg otpora omogućavao veće brzine pri manjoj snazi motora, Normandie se isticao i tehničkim novitetima: Turbo-električnim pogonom, izabranom radi mogućnosti korištenja pune snage unatrag, te prema izjavama službenika French Linea, tišim i jednostavnijim pogonom za upravljanje i održavanje. Ta vrsta motora bila je teža od konvencionalnih turbina i nešto slabijih performansi pri najvećim brzinama ali su omogućavali rad svih propelera čak i ako je jedan motor isključen. Također, instaliran je i primitivni radar za detekciju ledenjaka i drugih brodova.
Interijeri
Izuzetno raskošni interijeri u Art Decou i Streamline Moderne, stilu koji se direktno vezuje uz Normandie, bili su većinom aluzija na Normandiju, francusku pokrajinu po kojoj je nazvan.
U ostalim dvoranama bili su postavljeni mozaici s prizorima iz francuske povijesti, tapiserije i skulpture. Javni prostori bili su dekorirani ornamentima, reljefima, vitražima, tropskim biljkama. Normandie je drugi prekooceanski brod, nakon talijanskog Rexa, koji je imao otvoreni i zatvoreni bazen, dok je brodski teatar s 400 mjesta služio je kao kazalište i kinematograf. U kuhinji je radilo 76 kuhara koji su dnevno pripremali oko 4000 obroka, a 11 paluba povezivala su 23 dizala. Na brodu je također bila i operaciona dvorana sa uvijek dva dežurna liječnika.
Također se se isticali i stepenište sa 2,5 m visokom statuom, aluzijom na boginju Atenu,  i mramorni hol pred ulazima u dizala. Popularan ambijent bio je café grill, koji je uvečer pretvaran u noćni klub, kraj kojega je bio salon za pušenje prve klase, obložen velikim muralima s prikazima antičko-egipatskog života.
Prvo putovanje
Nakon dugotrajnog opremanja radovi su dovršeni 1935. 29. svibnja 50 000 ljudi ispratilo ga je u Le Havreu na prvo putovanje, za kojeg se očekivano osvajanje Plave vrpce ostvarilo se bez problema. Pod zapovjedništvom kapetana Renéa Pugneta, Normandie je stigao u New York za 4 dana, 3 sata i 14 minuta pri prosječnoj brzini od 30 čvorova (56 km/h) i preoteo naslov najbržeg broda Atlantika talijanskom brodu Rex, što je potvrđeno i povratnim putovanjem u Francusku, kada je istom brzinom postao najbrži brod i na istočnom prelasku Atlantika. Osvajanje Plave vrpce bilo je izvor velikog ponosa za Francusku, koja do tada nije stekla taj simboličan trofej. Iako je Frech Line javno demantirao mogućnost da Normandie osvoji Plavu vrpcu već na prvom putovanju, prilikom dolaska u New York putnicima su dijeljene komemorativne medalje u spomen na trijumfalno putovanje, dok se na jarbolu vijorila devet metara dugačka plava traka. Doček je nadmašio ispraćaj u Francuskoj: Pri uplovljavanju u njujoršku luku brod je pratila velika flota manjih plovila, dok je na obali oko 100 000 ljudi dočekalo francuski transtlantik. U doba velike depresije tisuće ljudi bile su spremne izdvojiti tada velikih 50 centi da bi imali priliku obići brod, na što se svakodnevno satima čekalo u redu. Veliki uspjeh koji je postigao Normandie, potakao je upravu French Linea na razmišljanje o gradnji još jednog broda, čak većih dimenzija, koji bi se zvao Bretagne, ali rat i ekonomska situacija spriječili su tu ideju.
Suparništvo sa RMS Queen Mary
Iduće godine novi britanski transatlantik Queen Mary sa svojih 80 000 t preotima primat najvećeg broda. Radi toga Compagnie Générale Transatlantique odlučuje preinakama povećati tonažu Normandie, što se većim djelom odnosilo na dogradnju salona turističke klase. Preinakama su također riješeni problemi snažnih vibracija koje su stvarali propeleri, stari trokraki zamijenjeni su novim četverokrakim, a modifikacijama donjeg dijela krme uspješno su otklonjeni problemi pri velikim brzinama. Nakon pregradnje Normandie je težio 83 423 t, te je ponovo bio najveći brod na svijetu do izgradnje broda Queen Elizabeth, 1940. godine, teškog 83 673 t. Queen Mary u kolovozu 1936. osvaja Plavu vrpcu, i započinje žestoko suparništvo sa glavnim brodom French Linea. 1937. Normandie ponovo osvaja Plavu vrpcu, a iduće godine Queen Mary vraća ju u britanski tabor. Natjecanje je moglo potrajati i kroz 1940-te, ali izbijanje drugog svjetskog rata tome donosi kraj.
Poznati putnici
Za vrijeme svog radnog vijeka Normandie je među svojim putnicima imao niz istaknutih ličnosti, između ostalih pisci Colette i Ernest Hemingway, skladatelji Noël Coward i Irving Berlin, te hollywoodske zvijezde Fred Astaire, Marlene Dietrich, Walt Disney, Douglas Fairbanks, i James Stewart.
Normandie je također 1938. prevezao čuvenu pjevačku obitelj von Trapp (mjuzikl "Moje pjesme, moji snovi") iz New Yorka u Southampton, kada je bila na putu za turneju po Skandinaviji.
Posljednje putovanje i boravak u New Yorku
23. kolovoza 1939. Normandie isplovljava iz Le Havrea posljednji put. Kapetan je uzeo znatno sjeverniji kurs da bi se što više udaljio od njemačkog broda Bremen, što je tu posljednju transatlantsku plovidbu učinilo najdužom od svih, čak 7 dana. Povratak je bio predviđen za 1. rujna 1939. ali plovidba je otkazana istoga dana kada Njemačka napada Poljsku jer je francuska vlada smatrala je da će brod biti sigurniji u New Yorku. 4. rujna pridružuje mu se Queen Mary, a u ožujku 1940. stiže i Queen Elizabeth. Nekoliko dana, prvi i posljednji puta tri najveća broda na svijetu bili su privezani jedan pored drugoga, dok britanski transatlantici nisu isplovili za Australiju gdje su prerađeni u brodove za prevoz trupa. Dvije godine Normandie sa minimalnom posadom od 100 ljudi stoji besposlen u New Yorku. Nakon pada francuske, američke vlasti pljene brod, a nakon napada na Pearl Harbor, odlučuju ga pretvoriti u brod za prevoz trupa. Predlozi da se pregradi u nosač aviona odbačeni su radi hitne potebe za transportom vojske.
Požar
Radovi su započeli 1942., na transformaciji radilo je oko 2500 ljudi zajedno s 300 radnika obalne straže. 9. veljače, iskre iz aparata za zavarivanje zapalile su stotine pojasa za spasavanje ispunjenih visoko zapaljivim materijalom naslaganih u velikoj blagovaoni. Drvene obloge nisu još bile uklonjene i vatra se brzo proširila. Brod je imao vrlo efikasan protupožarni sistem, ali je bio deaktiviran tijekom konverzije, dok se cijevi njujorških vatrogasaca nisu uklapale u francuske ventile. Kako su vatrogasci s obale i vatrogasnih brodova lijevali vodu u plamen, brod se opasno nagnuo na lijevu stranu radi veće količine vode koja je stizala s morske strane. 10. veljače oko 2:45, brod se prevrnuo. Vladimir Jurkević bio je na mjestu događaja i ponudio pomoć gasiteljima radi svog poznavanja broda, ali lučka policija mu je zabranila pristup. Predložio je da se otvore ventili i poplave niže palube, što bi brod položilo na dno doka, i otklonilo mogućnost prevrtanja bez obzira na količinu vode korištene za gašenje, ali tu mogućnost odbio je lučki upravitelj Admiral Adolphus Andrews.
Spašavanje i kraj u rezalištu
1943., u do tada najskupljoj operaciji spašavanja, brod je djelomično isječen - odstranjeno mu je nadgrađe - i uspravljen. Pri spašavanju postavljeno je oko 100 pumpi, izbačeno oko 1000 t stakla i nekoliko desetina tisuća tona vode. Krajem listopada 1943. ponovo je uspostavio ravnotežu i odtegljen je do obližnjeg brodogradilišta gdje je ostao do kraja rata. Ustanovljeno je da bi troškovi obnove bili preveliki i nakon što ih niti američka mornarica niti French line nisu htjeli snositi, Vladimir Jurkević predlaže da se brod skrati i pregradi u putnički brod srednje veličine, što je također odbijeno. Trup Normandie prodan je za skromnih 161 680 američkih dolara kompaniji Lipsett Inc., te je izrezan u listopadu 1946.
Nasljeđe
Normandie je ostavio značajan utjecaj na dizajn i unutrašnje uređenje brodova i zgrada. Dizajner Marin-Marie podario je brodu inovativnu siluetu koja je nadahnula dizajn prekooceanskih brodova tijekom sljedećih desetljeća, uključujući i Queen Mary 2. Normandie i njegov glavni rival Queen Mary, bili su glavna ispiracija dizajnu cruisera Disney Magic i Disney Wonder, kompanije Disney Cruise Line.
Normandie je također nadahnuo arhitekturu i dizajn Normandie Hotel-a u San Juanu na Portoriku. Predmeti s broda, prodani su nakon raspreme na nizu aukcija, od kojih se mnogi danas smatraju vrijednim Art Deco dragocijenostima. Spašene stvari uključuju i deset velikih medaljona s vratiju velike blagovaone i namještaj, te neke od pojedinačnih staklenih ploča Jeana Dupasa koje su formirale velike murale u četiri kuta velikog salona.
Također, sačuvano je nešto od 24 000 komada kristala, djelomično s masivnih Lalique svjetlosnih fontana koje su krasile veliku blagovaonu i ponešto od srebrnine, stolica i pozlaćenih brončanih postolja za stolove. Namjenski dizajnirani namještaj za apartmane i kabine kao i originalna umjetnička djela i statue koja su ukrašavala brod, ili izrađena za French Line radi korištenja na brodu, također su sačuvana. Predmeti s broda povremeno se pojavljuju u BBC TV seriji Antiques Roadshow. Javni salon i promenada u hotelu Hilton u Chicagu, kreirani su pomoću materijala i namještaja s Normandie.
Natchitoches, Louisiana
Nakitoš je grad u američkoj saveznoj državi Luizijana.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 18.323, što je 458 (2,6 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Carlos Huerta Nájera, Saltabarranca
Carlos Huerta Nájera je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Veracruz, u opštini Saltabarranca.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 460 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 22 m.
Džepni bojni brod
Ideja za ovaj tip broda je nastala u vremenu, kada je Njemačkoj izgradnja većih ratnih brodova bila zabranjena klauzulama Versajskog ugovora. Da tome doskoči i omogući svojoj floti da ipak ima i bojne brodove, Njemačka je nastojala izgraditi jedan tip sa što jačim naoružanjem i zaštitom, a sa što manjim deplasmanom. Njemačka je propaganda tvrdila, da flota ima brod koji je brži od jačih brodova, a jači od bržih. To nije bilo točno jer su na pr. britanski bojni krstaši bili i brži i znatno jači.
Karakterisitke
Kod izgradnje je primjenjivan naročit sustav konstrukcije sa što većom upotrebom zavarivanja, glavni brodski strojevi bili su diesel-motori, u velikoj mjeri i gdje god se moglo upotrijebio se laki metal. Na taj se način na brodovima teškim približno 10.000 tona standardnog deplasmana postizao smještaj razmjerno jakog topništva, relativno dobar oklop i polučivanje maksimalna brzina od 26 čvorova (po nekim izvorima čak 28,5 čvorova) te velik djelatni radijus uz veliku ekonomsku brzinu. Naročito je ovo posljednje omogućivalo i obećavalo vrlo dobru upotrebu ovih plovnih jedinica u trgovačkom ratu na oceanima to više, što su te jedinice bile topnički znatno jače od krstarica, koje su inače predviđene za zaštitu konvoja. Međutim, pokazale su se i neke mane džepnog bojnog broda, koje su potvrđene u bitci kod La Plate, napose u pogledu zaštite kao i u pogledu strojeva i razvijanja brzine. Graf von Spee zadao je svojim jakim naoružanjem teške udarce protivničkim krstaricama (tešku krstaricu HMS Exeter je onesposobio), ali je i sam bio oštećen te je morao uploviti u Montevideo. Njemačka nije suviše mnogo očekivala od tih brodova, pa se zato već prije početka Drugog svijetskog rata prešlo na gradnju pravih bojnih brodova.
Brodovi u klasi
Ukupno su izgrađena tri ovakva broda i to:
C8H10N2S
Molekulska formula C8H10N2S se može odnositi na:
Cañón de Tlaxcala, Bolaños
Cañón de Tlaxcala je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini Bolaños.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 71 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1627 m.
C8H11N3O3S
Molekulska formula C8H11N3O3S se može odnositi na:
La Perla, Múzquiz
La Perla je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Coahuila, u opštini Múzquiz.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 5 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 461 m.
Port Said (muhafaza)
Muhafaza Port Said ( / Muḥāfāzah Būr Sa‘īd) je jedna od 27 muhafaza na koje je Egipat administrativno podjeljen.
Geografske karakteristike
Muhafaza se nalazi na sjeveroistoku Egipta na sjevernom dijelu Sueskog kanala, oko grada Port Saida. Velik dio muhafaze je pustinja, osim dijela na sjeveru uz Jezero Manzala i Sredozemno more gdje se nalazi Port Said. Prostire se na površini od 1,345 km², na kojoj živi 760,152 stanovnika.
Administrativna podjela
Administrativni centar provincije je grad Port Said, koji je i jedino naselje te muhafaze.
New London, New Hampshire
Nju London je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Nju Hempšir.
Los Amarraderos, Aguascalientes
Los Amarraderos je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Aguascalientes, u opštini Aguascalientes.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 42 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2011 m.
Pesma (Davičo)
Pesma je roman srpskog književnika Oskara Daviča objavljen 1952. godine. Radnja je smeštena u Beograd za vreme nemačke okupacije u Drugom svetskom ratu. Protagonist je Mića Ranković, mladi pripadnik antifašističkog pokreta otpora koji dobiva zadatak prevesti uglednog pesnika Andriju Vekovića na teritoriju pod kontrolom partizana; međutim, kada Vekovića uhvati u ljubavnom činu sa jednom praljom, postaje time toliko zgađen da se počne promišljati hoće li ga izvršiti ili ne, a što dovede do njegovog hapšenja. Pesma, koja je koristila tehnike toka svesti, se često navodi kao najbolji Davičov roman.
Ekranizovana je tri puta: