cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maksimijan
Rođen je u siromašnoj porodici u okolini Sirmijuma, na tlu današnje Srbije. Maksimijan se probijao u vojsci sve do 285. godine, kada ga je novi car Dioklecijan, njegov prijatelj, načinio cezarom i vladarem zapadnog dela carstva. Sledeće godine Maksimijan je postao avgust, zajedno sa Dioklecijanom, a 293. kada je Dioklecijan uveo tetrarhiju, Konstancije Hlor je postao Maksimijanov cezar i oženio se njegovom ćerkom.
Tokom svoje vladavine, Maksimijan je imao nekoliko puta vojne uspehe, protiv Alemana i Burgunda u severnoj Germaniji, kao i protiv Karpa na Dunavu. Takođe, u Maksimijanovo vreme se pojavio protivcar u Britaniji, Karausije. 1. maja 305. godine, Dioklecijan i Maksimijan su zajedno odstupili sa trona. Jasno je da Maksimijan to nije učinio po sopstvenoj volji. Galerije i Konstancije Hlor postali su novi carevi, koji su uzeli za cezare Severa II i Maksimina Daju. Kada je Konstancije umro sledeće godine, Maksimijanov sin, Maksencije dobio je zapadni deo carstva na upravu i imenovao je Maksimijana za svog avgusta. Maksimijan je u bitkama pobedio Severa i Galerija i privukao na svoju stranu sina Konstancija Hlora, budućeg cara Konstantina Velikog, dajući mu za ženu svoju kći Faustu.
Ipak, 308. Maksimijan je podigao ustanak protiv svog sina, krenuo je na Rim, ali je bio poražen i sa Konstantinom je potražio utočište u Galiji. 310. godine proglasio se po treći put za cara, ali se nije mogao održati protiv Konstantina Velikog, koji ga je primorao da izvrši samoubistvo.
Inniswold, Louisiana
Inisvold je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Luizijana.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 6.180, što je 1.236 (25,0 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Dubravko Pavličić
Dubravko Pavličić (Zagreb, 28. studenoga 1967. - Elche, 4. travnja 2012. ) bivši hrvatski nogometaš.
Klupska karijera
U svojoj klupskoj karijeri nastupao je za NK Dinamo Zagreb, NK Rijeka, Hércules CF, UD Salamanca i Racing Ferrol. Pavličić je prošao nogometnu školu u NK Radniku iz Velike Gorice, zatim je pristupio zagrebačkom Dinamu i igrao za Dinamovu juniorsku momčad. Prvi puta nastupio je u službenoj utakmici za seniorsku momčad Dinama, 1986. godine, u derbiju protiv Hajduka u Splitu kada je Dinamo pobijedio sa 4:0. Za zagrebački Dinamo odigrao je sveukupno 124 utakmice i postigao 7 pogodaka.
Veći dio karijere proveo je u Španjolskoj gdje je poslije ostao živjeti i jedno vrijeme igrao nogomet amaterski.
Reprezentativna karijera
Bio je sudionikom europskog prvenstva 1996. godine u Engleskoj gdje je igrao u dvije utakmice, Hrvatska - Turska, 1:0 (ušao kao zamjena u 90. minuti) i Portugal - Hrvatska, 3:0 (odigrao cijeli susret).
Bolest, smrt i ispraćaj
Preminuo je nakon duge i teške bolesti u bolnici u španjolskom gradu Elcheu, od raka gušterače, u 45. godini, 4. travnja 2012. godine. Posljednji ispraćaj Dubravka Pavličića bio je 6. travnja 2012. godine na krematoriju u Alicanteu a dio pepela su, sukladno njegovoj želji, paraglajderi rasuli u Sredozemno more. Na drugoligaškoj utakmici njegova bivšeg kluba Hérculesa protiv Girone istoga dana susret je počeo minutom šutnje, a gledatelji su u petoj minuti, simbolički se prisjećajući njegovih nastupa u plavo-bijelom dresu s brojem pet, ustali sa sjedala i ovacijama mu odali počast skandirajući: "Dudo, Dudo, Dudo Pavlicic!"
Benociklidin
Benociklidin je organsko jedinjenje, koje sadrži 19 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 299,474 Da.
Cheppy (Meza)
Šepi je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Lorena, u departmanu Meza koja pripada prefekturi Verden.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 131 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 8 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 14,83 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 169 metara (maksimalnoj 239 m, a minimalnoj 155 m).
Cacau
Claudemir Jeronimo Bareto (Cacau) (São Paulo, Brazil, 27. 3. 1981) je bio njemački/Brasilski nogometaš, koji igra na poziciji napadača trenutno i reprezentativac za VfB Stuttgart. Cacau ze poznat po svojim refleksima i distribuciji. Prije Bundesliga, igrao je u Türkgücü München F. C.
Marcelo
Marcelo Vieira da Silva Júnior (Rio de Janeiro, 12. svibnja 1988.) je brazilski nogometaš i reprezentativac koji trenutno igra za Real Madrid. Stručnjaci kao njegove kvalitete ističu tehničke vještine, snažan udarac i dobro dodavanje, a među brojnim nogometnim legendama koje su ga hvalile spadaju i Roberto Carlos, koji ga je nazvao svojim nasljednikom, Diego Maradona i Paolo Maldini. Najčešće igra na poziciji lijevog beka, ali može igrati i na lijevom krilu.
NIM811
NIM811 je organsko jedinjenje, koje sadrži 62 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 1202,611 Da.
675
Godina 675. (DCLXXV) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 675. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Garden City, Colorado
Garden Siti je grad u američkoj saveznoj državi Kolorado.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 234, što je 123 (-34,5 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Palazzolo Vercellese, Vercelli
Palazzolo Vercellese je naselje u Italiji u provinciji Vercelli, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 1285 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 141 m.
Ginger Blue, Missouri
Džindžer Blu je grad u američkoj saveznoj državi Misuri.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 61.
Painten
Pajnten je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 24 opštinska središta okruga Kelhajm. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 2.236 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9273159.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Kelhajm Pajnten se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Kelhajm. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 490 metara. Površina opštine iznosi 13,8 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 2.236 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 162 stanovnika/km².
P.E.N.
thumb|Logotip Međunarodnog PEN centra P.E.N. ili Međunarodni PEN centar je kratica za međunarodno udruženje književnika: pjesnika, esejista i pisaca. Puni naziv udruge glasi na engleskom Poets Essayists and Novelists. Udruga se sastoji od pojedinih jedinica (PEN centara), koji djeluju u okviru pojedinih zemalja i komuniciraju izravno ili preko svoje centrale PEN-a u London u s drugima.
Povijest
Prvi PEN Centar je osnovan u Londonu 1921. godine, a do 2005. formirano je 135 centara u više od 100 država.
Beaumont-Monteux
Bomon Monte je naselje i opština u istočnoj Francuskoj u regionu Rona-Alpi, u departmanu Drom koja pripada prefekturi Valans.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 936 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 70 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 13,37 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 120 metara (maksimalnoj 160 m, a minimalnoj 108 m).
Seneca, Kansas
Seneka je grad u američkoj saveznoj državi Kanzas.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.991, što je 131 (-6,2 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Sveti Amand
Sveti Amand ili Amandus (Amantius) (rođen kao Jacob) (cca. 584 – 675) bio je francuski kršćanski svetac.
Rodio se u današnjoj oblasti Poitou u plemenitoj porodici. Usprkos njenog protivljenja, sa dvadeset godina se zaredio. U Bourgesu je pod vodstvom tamošnjeg biskupa Austregisila živio petnaest godina na kruhu i vodi. Poslije hodičašća u Rim, godine 628. je posvećen kao misionarski biskup. Franački kralj Klotar II ga je poslao da pokrštava pagansko stanovništvo u današnjoj Flandriji, pogotovo oko Ghenta.
Kino Klub Zagreb
Kino Klub Zagreb ili skraćeno KKZ, je filmski kino klub u Zagrebu. Kao udruga osnovana je 1928. godine kao Kino sekcija Foto kluba Zagreb, što ga čini najstarijim amaterskim kinoklubom u jugoistočnoj Europi. KKZ za svoju osnovnu zadaću ima različite načine približavanja audiovizualne kulture.
Kinoklub Zagreb je na taj način postao središte u kojem su svoje filmove pored mnogih zaljubljenika proizveli i mnogi budući filmski profesionalci. Rad Kinokluba se sastoji u organiziranju raznih stručnih radionica, projekcijama i produkciji nezavisnih filmova, koje su za sve članove kinokluba besplatne. Član KKZ-a postaju polaznici koji polože tečaj "Radionice scenarija, režije, kamere, rasvjete i montaže", koji se održava svake godine.
Pored toga KKZ je osnivač međunarodnog One Take Film Festivala te sudjeluje u koordinaciji NISI MASA programa. Trenutni predsjenik kluba je Mladen Burić. Potpredsjednik kluba, Vedran Šuvar, napisao je manifest koji je izašao u časopisu Zarez 2012. godine. u 2015. godini, produkcija KKZ-a zabilježila je rekordan broj snimljenih filmova, bilo kratkometražnih, animiranih ili eksperimentalnih, njih točno 111. 2018. godine Kinoklub Zagreb slavi 90. godišnjicu postojanja.
Benorilat
Benorilat je organsko jedinjenje, koje sadrži 17 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 313,305 Da.
Madonna delle Grazie, Pescara
Madonna delle Grazie je naselje u Italiji u provinciji Pescara, u regiji Abruzzo.
Nimbin (jedinjenje)
Nimbin (jedinjenje) je organsko jedinjenje, koje sadrži 30 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 540,601 Da.
San Biagio Saracinisco, Frosinone
San Biagio Saracinisco je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 126 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 851 m.
Daniel Radcliffe
Daniel Jacob Radcliffe (London, 23. srpnja 1989.), britanski filmski glumac, najpoznatiji po ulozi čarobnjaka Harry Pottera u filmovima koji se temelje na romanima J. K. Rowling.
Životopis
Rođen je kao jedino dijete Alana i Marcie Radcliffe u Fulhamu u Londonu. S pet je godina pokazao interes za glumu. U prosincu 1999. prvi se put pojavio na malim ekranima u BBC-evoj verziji Dickensova romana David Copperfield u glavnoj ulozi.
Karijera
1999. između tisuća djece izabran je za ulogu u visokobudžetnom filmu o Harry Potteru koji se temelji na romanima J. K. Rowling. Radcliffe se prvi put pojavio na filmskom platnu u maloj ulozi u filmu Krojač Paname 2001. Film u kojoj je imao glavnu ulogu, Harry Potter i Kamen mudraca izašao je kasnije te godine i bio je velika financijska uspješnica. U to je vrijeme bio drugi film po zaradi svih vremena.
2002. Radcliffe se vratio s ulogom u Harry Potteru i Odaji tajni. U tom je filmu glumio s Kennethom Branaghom koji je iste godine režirao predstavu "Drama koju sam napisao" u kojoj se pojavio i Radcliffe. 2004. i 2005. Radcliffe je glumio u nastavcima Harry Pottera - Harry Potteru i Zatočeniku Azkabana, Harry Potteru i Plamenom Peharu, Harry Potteru i Redu Feniksa, Harry Potteru i Princu miješane krvi te u Harry Potteru i Darovima smrti.
Radcliffe će se pojaviti i u televizijskoj seriji Extras.
Lovrijenac
300px|mini|Tvrđava Lovrijenac. thumb|mini|Prikaz svetog Vlaha na Lovrijencu Tvrđava Lovrijenac, također poznata kao Gibraltar Dubrovnika, tvrđava je koja se nalazi na hridi izvan vanjskih zidina sa zapadne strane Dubrovnika, 37 m iznad razine mora. Tvrđava je poznata po predstavama i vjenčanjima koje se održavaju u ovom monumentalnom zdanju te najvažnije kao povijesni simbol otpora Mletačkoj republici.
U vrijeme sukoba Dubrovnika i Mletaka, Mleci su planirali izgraditi kulu na istom mjestu gdje sada stoji Lovrijenac. Da su uspjeli, imali bi Dubrovnik pod nadzorom no Dubrovčani su ih, saznavši za njihov plan, pretekli u tome. Dubrovačke kronike otkrivaju kako su Dubrovčani u samo tri mjeseca izgradili Lovrijenac te kad su mletački brodovi stigli, puni materijala za gradnju, nisu imali izbora nego vratiti se u Veneciju neobavljena posla.
Konstrukcija tvrđave
Lovrijenac je trokutastog oblika s tri razine. Debljina zidova prema moru iznosi i do 12 metara dok su oni prema gradu i uvali unutra debeli samo 60 cm. Zidovi sa strane koja je okrenuta Gradu su tanji zbog lakšeg probijanja iz ostalih gradskih kula u slučaju pada tvrđave u neprijateljske ruke. Dva mosta vode u tvrđavu, a iznad vrata u kamenu je uklesano "Non Bene Pro Toto Libertas Venditur Auro" – "Sloboda se ne prodaje ni za sva blaga svijeta". Kao pozornica, Lovrijenac je počeo služiti tek nedavno, na njemu je uz mnoga djela domaćih književnika postavljan i Shakespeareov Hamlet, postao je jedan od simbola Dubrovačkih ljetnih igara. U podnožju tvrđave za vrijeme održavanja PENova kongresa 1933. godine u znak sjećanja zasađeni su borovi.
Naoružanje
Osim ostalog naoružanja i više topova na najvišoj razini tvrđave do listopada 1814. godine stajao je danas najpoznatiji top starog Dubrovnika zbog zelene patine nazvan Gušter. U nastojanju da top odnesu u muzej u Beču Austrijanci su u listopadu 1814. godine srušili unutarnja vrata tvrđave nad kojima je stajo natpis.
Marion, Arkansas
Marion je grad u američkoj saveznoj državi Arkanzas.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 12.345, što je 3.444 (38,7 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Lovrijenac
Naoružanje
Što u prijevodu I. A. Kaznačića glasi: Da Tifea or'jaškoga / Ovaka je tvrđa krila, / Njeg' osveta Perun-boga / Ne bi bila dohvatila.
Drugi križarski rat
thumb|thumb|300px|„Turska zaseda“(XIX vek),[[Gistav Dore]] Drugi krstaški rat trajao je od 1147. do 1149.godine i pokrenulo ga je tursko osvajanje Edese i cele istoimene grofovije.Krstaši su pokušali da osvoje Damask,ali u tome nisu uspeli i ceo pohod se završio potpunim neuspehom.
Chemiré-le-Gaudin
Šemire le Goden je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Loara, u departmanu Sart.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 819, a gustina naseljenosti je iznosila 36 stanovnika/km².
Oscar (fudbaler, rođen 1991.)
Oscar dos Santos Emboaba Júnior (Americana, 9. rujna 1991.) je brazilski nogometaš i reprezentativac koji igra za londonski Chelsea na poziciji ofenzivnog veznog. Karijeru je započeo u klubu São Paulo, a nastavio ju u Internacionalu, da bi 2012. godine prešao u Chelsea. Za reprezentaciju je debitirao 2011. godine te je osvojio srebrnu medalju na Olimpijadi 2012. godine i zlato na Kupu konfederacija 2013. godine.
Četvrti križarski rat
thumb|300px|right|„Ulazak križara u Carigrad“(1840.), [[Eugène Delacroix]]
Četvrti križarski rat 1201 - 1204. Pohod na Carigrad. Prvo osvajanje grada koji je bio u kršćanskim rukama (17. 7. 1203.) slijedi pokolj i pljačka njegovih stanovnika - kršćana. Sve je to toliko oslabilo Bizant, da su Turci kasnije lako prodrli u Europu.
Započeo je na poticaj pape Inocenta III., a križare je na istok prevozila Mletačka Republika, zbog koje su križari svoje oružje okrenuli protiv samih kršćana. Naime, prvo su, kao naknadu za prijevoz, u korist Venecije osvojili Zadar. Zatim su se upleli u unutarnje borbe u Bizantu, osvojili Carigrad i srušili Bizantsko Carsvo, umjesto kojeg su osnovali novu križarsku državu - Latinsko Carstvo.
Leechburg, Pennsylvania
Ličberg je grad u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.156, što je 230 (-9,6 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Chenay (Sart)
Šene je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Loara, u departmanu Sart.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 134, a gustina naseljenosti je iznosila 62 stanovnika/km².
Pappenheim
Papenhajm je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 27 opštinskih središta okruga Vajsenburg-Guncenhauzen. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 4.132 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9577158.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Vajsenburg-Guncenhauzen Papenhajm se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Vajsenburg-Guncenhauzen. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 405 metara. Površina opštine iznosi 64,3 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 4.132 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 64 stanovnika/km².
Hastings-on-Hudson, New York
Hejstings na Hadsonu je grad u američkoj saveznoj državi Njujork.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 7.849, što je 201 (2,6 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Obične golupke
Obične golupke (Macroglossum stellatarum), poznate i kao kolibri leptir, vrsta su ljiljaka. Zbog svojeg dugog jezika uz pomoć kojeg se hrani nektarom cvijeća, i brzog titranja krila koje proizvode zvuk zujanja, ovaj leptir se katkad zbog sličnosti zabunom smatra kolibrijem. Sličnost sa tom pticom znanstvenici navode kao primjer konvergentne evolucije. Obične golupke žive u umjerenim krajevima Europe, središnje Azije i sjeverne Afrike, a tijekom ljeti šire prebivalište prema sjeveru Europe, sve do Skandinavskih zemalja i Islanda, a dolaskom hladnijih razdoblja odlaze prema jugu. Postoji malo istraživanja o prosječnom životnom vijeku ovog kukca, ali prema raspoloživim istraživanjima, odrasla jedinka živi između četiri i šest mjeseci.
Obične golupke lete tijekom dana, pogotovo tijekom vedrih dana, ali također i tijekom večeri. Neki primjerci lete i tijekom kiše, što je neobično za noćne leptire. Pri tome vrlo brzo titraju krilima, između 70 i 90 puta u sekundi. Prema istraživanjima, ima dobar vid uz pomoć kojeg raspoznaje jarke boje, a najviše ju privlači plava. Oblijeće cvijeće u potrazi za nektarom, te time i oprašuje cvjetni prah. Razmnožava se dva do tri puta godišnje tako što liježe zelena jaja iz kojih se izlegu zelene gusjenice nakon 6 do 8 dana. Ženka liježe i do 200 jaja, svako na različitoj biljci. Gusjenica sazrijeva u odraslu jedinku nakon mjesec dana, te doseže veličinu od 40-45 milimetara. Ovi leptiri su aktivni i po visokim temperaturama od 45 stupnjeva Celzijevih, a tijekom zime se skriva u kamenju ili rupama drveća kako bi prezimio do proljeća.
Rasprostranjenost
Obične golupke žive na području Europe, središnje Azije i dijelom sjeverne Afrike. Južna granica ovog leptira su sjeverna Afrika, Bliski istok, Pakistan, južna granica Kine i Japan na istoku. Sjeverna granica rasprostranjenosti ovog leptira nisu jasno utvrđene, ali se ugrubo kreću od sjeverne Francuske, preko Alpa, Turske, južnog dijela Kazahstana i sjeverne granice Kine. Granice su rastezljive, pošto se ovaj leptir u zadnje vrijeme zbog sve toplijih klimatskih prilika širi prema sjeveru sve do Rusije, gdje u nekim toplijim područjima može preživjeti zimu.
Uz mrtvačku glavu, obične golupke su jedini primjerak ljiljaka na Azorima, gdje su europske kontinentalne vrste vrlo rijetke zbog velike udaljenosti.
Ovaj leptir prebiva na različitim nadmorskim visinama, od razine mora do podalpskih vegetacijskih područja, tj. do visine od 1.500 metara. Gusjenice pak žive na nižim predjelima, najviše do 1.000 metara.
Migracije
Obične golupke su leptiri koji migriraju tijekom promjene godišnjih doba. Tijekom ljetnih mjeseci, kada su temperature visoke, javljaju se i po Ujedinjenom Kraljevstvu, Islandu i dijelovima Rusije (na istoku čak i do Sahalina). U Hrvatskoj i na području bivše Jugoslavije, ovaj leptir je relativno česta pojava tijekom proljeća i ljeta. Tijekom zime, ovaj kukac odlazi na južnija i toplija područja, tako da ga se tada može naći i u Gambiji, Indiji i Vijetnamu.
Ovaj leptir pri tome prelazi velike udaljenosti te može prijeći i do 3.000 kilometara u manje od 14 dana. Njegova brzina je i do 80km/sat. To ga čini jednim od najbržih poznatih leptira na svijetu. U središnjoj Europi, obične golupke se mogu uočiti najčešće krajem lipnja, sredinom srpnja i krajem kolovoza i rujna. Tom prilikom se miješaju generacije koje su se izlegle na jugu sa onima na sjeveru. Tijekom zime, većina običnih golupki odleti na jug, no dio ih i prezimi u zaštićenim dijelovima, kao što su staro drveće, kamenje, rupe ili povremeno i kuće.
Ovaj kukac se može uočiti u parkovima, vrtovima, selima i gradovima, gdje god nalazi cvijeće. Izbjegava jedino guste šume.
Odrasle jedinke
right|thumb|225px|Glava obične golupke desno|mini|225px|Gusjenica obične golupke Obične golupke dosežu u zapadnim dijelovima staništa raspon krila od 36 do 50 milimetara, a težinu od oko 0,3 grama do najviše 6 grama. U istočnim teritorijima znaju doseći veću veličinu: raspon krila na tim područjima je između 40 i 76 milimetara. Promjer tijela im je oko 4,5 centimetara. Tijelo im je prekriveno dlakama koje na prednjem dijelu imaju otprilike istu sivo-smeđu boju kao i prednje strane krila. Tek na stražnjoj strani repa leptira počinje tamnija, crna boja. Na tom dijelu tijela nalazi se rep koji je zapravo produžetak ljuske uz pomoć koje obične golupke izvrsno navigiraju ispred cvijetova. Sa donje strane tijela nalaze se svjetlije dlake koje se razlikuju od tamnog pigmenta leđa. Donji dio tijela i glava su sivkaste boje.
Kao i skoro svi ljiljci, i obične golupke imaju jezik uz pomoć kojeg se hrane nektarom cvijeta. Njihov jezik je dužine između 22 i 28 milimetara, tj. gotovo dvije trećine ukupnog tijela. Njemu duguje i svoje grčko ime: "macro" znači "veliki" a "glossum" jezik. Dva ticala su ravnomjerne građe i raspoređena na glavi, tipična za tu vrstu leptira. Oči su svijetle, ali imaju tamno središte i katkad također tamnija područja. Tamno središte daje dojam velike zjenice. Za razliku od ostalih leptira, golupke imaju superpozicijske oči koje su iznimno asferične te sadrže velike gradijente rezolucije i osjetljivosti. Iako su te značajke poznate za apozicijske oči (u danjih kukaca), prije se smatralo da nisu moguća za superpozicijske oči (u kukaca sumraka i rakova) zbog principa slike nerazdvojnog od ovog dizajna. Fotoreceptori superpozicijskih očiju golupki su organizirane tako da tvore mjesne oštre zone, od kojih je jedna frontalna a druga daje poboljšanu rezolucije slike na ekvatoru oka.
Gusjenice
Gusjenice su dužine od 45 do 50 milimetara te imaju različite boje. Većinom su zelene, ali postoje i smeđe boje, crvene ili ljubičaste. Glava je iste boje kao i ostatak tijela. Trup je prekriven žuto-bijelim točkama. Sa strane tijela im se nalaze dvije pruge: jedna bijela otprilike sa središta tijela i jedna žuta malo niže, ispod smeđih stigmi. Gornja bijela pruga završava na repu gusjenice, koja je karakteristična za obične golupke. Rep je isprva ljubičast, a kasnije plavkast, ima žuto-narančast vrh te lagane tamne točke. Noge gusjenice su smeđe.
Slične vrste leptira su vrbolikin ljiljak (Proserpinus proserpina) i hrvatska golupka (Hemaris croatica).
Životni ciklus i ponašanje
Obične golupke su, netipično za ljiljke, aktivni danju. Povremeno lete i tijekom večeri i noću, a dokumentirano je i da lete tijekom oblačnih dana, pri blagoj kiši i temperaturama od najmanje 10 °C. Pri hladnoći vibriraju kako bi zadržali toplinu, i za razliku od drugih ljiljaka, sa zatvorenim krilima. Tijekom tih razdoblja koriste izvore toplina: primjerice, skupljaju sunčevu energiju na obasjanom kamenju. Tijekom vrlo toplih dana, izabiru mirovati prilikom podneva i lete ujutro ili navečer. Ovi leptiri su aktivni i po visokim temperaturama do 45 stupnjeva Celzijevih. Rijetka su vrsta leptira koji znaju letjeti i unatrag.
Ovi leptiri se katkad okupljaju navečer kako bi zajedno spavali. Tom prilikom traže uglavnom vertikalne, od sunca obasjane površine kamenja ili slično. Ova okupljanja se koriste i za odabir partnera. Istraživanja ukazuju na dobro pamćenje običnih golupki: dan za danom se vraćaju na točne lokacije izvora nektara, a znaju cijeli život ostati vjerni mjestu gdje prenoće.
U laboratorijskim uvjetima, golupke su imale životni vijek od četiri mjeseca. Ipak, prema jednom drugom istraživanju, odrasle jedinke znale su doseći starost i do šest mjeseci.
Prehrana
Obične golupke nisu izbirljive i lete oko nekoliko različitih vrsta cvijeća. Ipak, draže im je cvijeće sa puno nektara, dugim i uskim oblikom latice jer tu ima manje konkurencije od drugih kukaca koji se hrane nektarom. Prema laboratorijskim istraživanjima, obične golupke najviše vole plavo, ljubičasto i žuto cvijeće. Ipak, sposobni su učiti koje cvijeće ima dovoljno nektara, te time stječu iskustvo pri potrazi za hranom. Prilikom jednog laboratorijskog istraživanja, gladnim golupkama su ponuđena dva žuta i dva plava papirnata cvijeta, ali samo su žuti imali nektar. Isprva su ovi leptiri instinktivno išli na plave cvijetove i ignorirali žute. Ipak, kada su im ponuđeni nektari i u plavim cvijetovima, to je motiviralo 95% pokusnih primjeraka da i isprobaju žute cvijetove. Prilikom ponavljanja pokusa, 80% golupki je sada tražilo isključivo žute cvijetove, jer su naučili da tamo ima najviše nektara. Prema tim istraživanjima, golupke su po sposobnosti učenja superiorne drugim leptirima, ali inferiorne pčelama. Almut Kelber navodi da je razlog njihovom učenju veliko putovanje po kontinentu i različitim klimatskim predjelima, zbog čega su se morali navikavati na različite vrste cvijetova.
Prema jednom istraživanju, obične golupke imaju dobar vid jer su u dobro osvijetljenom laboratoriju mogli pronaći i raspoznati cvijet samo na temelju vizualnih natuknica, ali je poznato da se oslanjaju i na miris cvijeća jer su aktivni i navečer uzduž mediteranske obale Europe. right|thumb|225px|Golupka se hrani nektarom cvijeta Kako bi održale letenje, Obične golupke mašu krilima brzinom od otprilike 70-80 Hz-a. Njihov let je jedan od energetski najzahtjevnijih lokomotornih aktivnosti u svijetu životinja, zbog čega održavaju metaboličke vrijednosti koje su čak i do 100 puta više od običnih vrijednosti metabolizma u mirovanju pri sobnoj temperaturi. Ovaj leptir posjeti između 100 i 500 cvijetova svakog dana tako što brzo leti i oblijeće od jednog do drugog. Ipak, Pfaff navodi kako mogu obići i do 1.500 cvijetova dnevno. Uz pomoć dugog jezika, hrani se nektarom. Prema istraživanjima, obične golupke prosječno konzumiraju količinu šećera koja odgovara između 20 i 50% njihove ukupne težine. Prosječno troši oko 0,6 grama nektara po satu prilikom letenja. Najteži primjerci, koji dosežu 6 grama težine, zahtijevaju 6 miligrama šećera svake minute, što bi bio ekvivalent da osoba od 57 kilograma težine konzumira 57 grama šećera svake minute. Sveukupno, ovaj leptir može konzumirati i do 211 μl nektara dnevno.
Uz boju, i veličina cvijeta igra ulogu prilikom potražnje ovog kukca. Latice promjera 30 milimetara, iako se takve naklonosti mijenjaju prilikom stjecanja iskustva. Općenito golupke oblijeću cvijeće veličine između 3 i 50 milimetara.
Ženka liježe jaja samo tamo gdje ima i dovoljno cvijeća sa nektarom i biljaka kojima se hrane gusjenice. Ovo je neophodno jer ženke liježu jaja kroz dugo razdoblje, pa im je stoga potreban i nektar. Idealna mjesta su sunčane livade ili granice šuma. Gusjenice se hrane livadnom broćikom. Ličinke jedu i ivanjsko cvijeće, broćike, lazarkinju i priljepaču. Na jugu Europe jedu broć i broćike.
Odrasle jedinke najviše vole sljedeće cvijetove:
Razmnožavanje
right|thumb|225px|Kukuljica obične golupke Potraga za partnerom počinje često prilikom zajedničkih lokacija za spavanje, dakle kod kamenja i raznih pukotina u drveću. Mužjaci oblijeću ova područja dok ne naiđu na ženku koja je spremna za parenje. Ženka luči feromone, što se može primjetiti kod proširenih feromonskih žlijezda na stražnjem dijelu tijela. Kada su mužjak i ženka sretnu, lete živahno jedno oko drugog. Parenje se odvija u mirovanju i traje manje od jednog sata, u iznimnim slučajevima najviše dva sata. Pri tom su im tijela okrenuta u obrnutim položajima i spojeni spolnim organima na stražnjem dijelu. Prilikom uznemiravanja, mogu zajedno odletjeti bez da se odvoje.
Ženke nakon toga odlaze u potragu za nektarom, te tek kasnije liježu jaja. To se odvija uglavnom kasnog popodneva. Pri tom traže sunčana mjesta na kojima ostavljaju po jedno jaje na jedan pupoljak biljke. Jaja se stavljaju na mladim biljkama koje još nisu procvale. Ženke mogu izleći i do 200 jaja, koja izlaze iz stražnjeg dijela ženke. Ovaj leptir se zna pariti dva do tri puta godišnje.
Razvoj
Jaja su okrugla, promjera između 0,84 i 0,95 mm te su svjetlo zelene boje. Podsjećaju na pupoljke biljke na kojoj se nalaze. Nakon 6 do 8 dana izlegu se ličinke koje su isprva veličine od dva do tri milimetara te su lagano prozirne i žućkaste boje. Odmah počnu jesti, isprva prikriveno, a potom otvoreno na vrhu biljke. Jedu i tijekom dana i tijekom noći. Tu se javlja prvo presvlačenje te se razvijaju u gusjenice.
Dariush Grand Hotel
Dariush Grand Hotel (perzijski: هتل بزرگ داریوش) iranski je luksuzni hotel sa 5 zvjezdica koji se nalazi na otoku Kiš u Hormuzganu na istočnoj obali Perzijskog zaljeva. Nazvan je prema starovjekovnom perzijskom vladaru Dariju Velikom.
Obične golupke
Razvoj
Prema nekim istraživanjima, ove gusjenice na nekim područjima Europe mogu prezimiti. Gusjenice se razvijaju početkom ljetnih mjeseci. Nakon 20 dana, gusjenice izrastu te su spremne za metarmofozu. Vise na biljci kao kukuljica veličine 3 do 3,5 cm i ima sivo-smeđu boju. U tom stadiju, već je vidljiv jezik i oči budućeg leptira. Mirovanje kukuljice traje otprilike tri tjedna. Tada se razvija u odraslog leptira i kreće u potragu za cvijećem.
Dariush Grand Hotel
Izgradnja
Oblikovanje Dariush Grand Hotela inspiriran je starovjekovnim Perzepolisom, simbolom slave i sjaja drevne iranske civilizacije tokom Ahemenidske Perzijske Monarhije. Hotel je projektirao i financirao iranski poduzetnik Husein Sabet koji je vlasnik brojnih turističkih objekata i hotela na Kanarima. Uređenje hotela završteno je 2003. godine, a vodi ga nekoliko uglednih turističkih kompanija.
Obične golupke
Status zaštite
IUCN nije pravio evaluaciju ugroženosti obične golupke na svojoj crvenoj listi. Pigneys Wood navodi kako je smanjen rizik ugroženosti golupki.
Predatori
Pojedine predatorske ose (Amblyoppa fuscipennis, Ischnus migrator, Cotesia glomeratus) i muhe gusjeničarke (Exorista larvarum, Oswaldia spectabilis) napadaju ličinke i gusjenice običnih golupki. Ose umeću svoje ličinke u ličinke golupki, koje ih onda unište iznutra. Na istočnim teritorijima, nisu poznate specijalizirane predatorske vrste koje napadaju ovog leptira, izuzev standardnih kao što su primjerice pauci.
Dariush Grand Hotel
Gospodarenje
Belgijska kompanija Rezidor Hotel Group je 7. 5. 2004. objavila kako preuzima upravljanje Dariush Grand Hotelom idućih 10 godina, no ugovor s vlasnikom prekinut je 2006. godine. Od tada hotel vodi trenutno nepoznata tvrtka.
Obične golupke
Imenovanje
Obične golupke je prvi put spomenuo Carl Linnaeus 1758. u desetom izdanju svojeg djela Systema Naturae gdje je skovao naziv Sphinx stellatarum za njih:
Naziv Stellatarum potječe od cvijeta Stellatae, sinonim za broćiku, jer se njom hrane ličinke golupka.
Dječji križarski rat
Dječji križarski rat je naziv za nekoliko fiktivnih i stvarnih događaja koji su se odigrali 1212. godine i koji se sastoje u kombinaciji nekih od sljedećih događaja:
Postoji nekoliko kontradiktornih izvještaja o događaju, a činjenice su i dalje predmet debate među povjesničarima.
Dugo prevladavajuće mišljenje
Prema dugo prevadavajućem shvaćanju, radi se o jednoj od nekoliko verzija događaja sa sličnom tematikom. Ili u Francuskoj ili u Njemačkoj, izvjesni dječak počeo je propovijedati tvrdeći da ga je posjetio Isus i naložio mu da predvodi sljedeći križarski rat. Nizom navodnih proročanstava i čuda pridobio je značajno mnoštvo sljedbenika, uključujući možda čak i 20000 djece. Poveo je svoje ljedbenike na jug prema Sredozemnom Moru, gdje je, smatra se, vjerovao da će se more rastvoriti kad dođe, kako bi on i njegovi sljedbenici mogli nastaviti pohod prema Jeruzalemu. No rastvaranje mora se nije dogodilo. Dva trgovca ponudila su prijevoz za onoliko djece koliko je moglo stati na sedam brodova. Djeca su tada bila ili odvezena u Tunis i prodana u roblje, ili su poginula u brodolomu. Prema nekim izvještajima, djeca nikad nisu ni došla do mora, umrijevši ranije ili odustavši od pohoda zbog gladi i iscrpljenosti. Znanost je, međutim, pokazala da je ovo dugo prevladavajuće shvaćanje više legenda nego činjenica.
Moderna istraživanja
Prema novijim istraživanjima [1], čini se da su se dogodila dva pokreta tijekom 1212: u Francuskoj i u Njemačkoj. Sličnosti dvaju spomenutih događaja potakle su kasnije kroničare da ih spoje u jednu jedinstvenu priču.
U prvom događaju, Nikolas, njemački pastir, predvodio je u rano proljeće 1212 jednu skupinu kroz Alpe u Italiju. Oko 7000 ljudi pristiglo je u Genovu kasno u kolovozu. No njihovi planovi izjalovili su se kad se voda nije razdvojila kako im je bilo obećano i družina se raspala. Neki su se vratili kući, neki su možda otišli u Rim, a ostali su možda otputovali niz Rhonu u Marseilles gdje su vjerojatno bili prodani u roblje. Malo ih se vratilo kućama, a niti jedan nije stigao u Svetu Zemlju.
Drugi pokret predvodio je "dječak pastir" [2] imenom Stephen de Cloyes nedaleko od sela Chateaudin, koji je u lipnju ustvrdio da je dobio pismo od Isusa za francuskog kralja. Privukavši mnoštvo od preko 30000 sljedbenika, zaputio se u Saint-Denis gdje je viđen kako izvodi čuda. Po zapovijedi Filipa II, prema savjetu Sveučilišta u Parizu, masa je poslana kućama i većina se razišla. Niti jedan onodobni izvor ne spominje planove mnoštva na put prema Jeruzalemu.
Kasniji kroničari spojili su ove događaje. Nedavna istraživanja sugeriraju da sudionici nisu bili djeca, barem ne osobito mlada djeca. U ranim 1200-tima, družine lutajuće sirotinje počele su se pojavljivati diljem Europe. Ti ljudi bili su pokrenuti ekonomskim promjenama onoga vremena, koje su prisilile mnoge seljake u sjevernoj Francuskoj i Njemačkoj da prodaju zemlju. Ove skupine nazivalo se, na snishodljiv način, imenom pueri (lat. dječaci), slično kao što se ljude u ruralnim područjima Sjedinjenih Američkih država i danas naziva "country boys" ("seoski momci"). Godine 1212, mladi francuski puer imenom Stjepan i njemački puer imenom Nikolas nezavisno su ustvrdili da su imali slična viđenja Isusa. To je rezultirao stvaranjem grupa lutajućih siromaha, ujedinjenih u vjerski protestni pokret koji je ovo prisilno lutanje pretvorio u vjersko putovanje. Pueri su marširali, slijedeći križ i poistovjećujući svoje putovanje s Isusovim biblijskim putovanjima. Ovo lutanje, međutim, nije bilo nikakav uvod u sveti rat.
Tridesetak godina kasnije, kroničari su pročitali izvještaje o ovim pohodima i preveli "pueri" kao "djeca", bez da su razumjeli upotrebu riječi. Tako je rođen Dječji križarski pohod. Rezultirajuća priča oslikava koliko je uvriježen bio koncept križarstva u mentalitetu ljudi onog vremena - kroničari su naprosto zaključili da su PUERI morali biti križari, vraćajući se u svojoj nevinosti temeljima križarstva karakterističnim za Petra Hermita i skončavši na isti tragični način.
Prema Matthewu Parisu, jedan od vođa "Dječjeg križarskog pohoda" postao je "Le Maitre de Hongrie", vođa Pastirskog križarskog pohoda 1251.
U umjetosti
Gabriel Pierne: La Croisade des Enfants (1902), rijetko izvođeno remek-djelo s dječjim zborom, temeljeno na događajima iz Dječjeg križarkog pohoda.
Gian-Carlo Menotti: opera Smrt biskupa Brindizija (1963) opisuje sjećanja umirućeg biskupa, mučenog osjećajem krivnje, vezana uz Dečiji krstaški pohod, tijekom čega on preispituje svrhu i ograničenja svoje vlastite moći.
Klaonica-Pet (1969), novela Kurta Vonneguta, referencira ovaj događaj i koristi ga kao svoj alternativni naslov
Krstaški pohod u jeansu (1973, nizozemski Kruistocht in spijkerbroek), novela nizozemski autorke Thea Beckman o Dječjem križarskom pohodu viđenom očima vremenskog putnika.
Lionheart (1987), slabo poznat povesno-fantasy film, labavo zasnovan na pričama o Dečjem krstaškom pohodu.
Parkstein
Parkštajn je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 38 opštinskih središta okruga Nojštat an der Valdnab. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 2.298 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9374144.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Nojštat an der Valdnab Parkštajn se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Nojštat an der Valdnab. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 547 metara. Površina opštine iznosi 30,8 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 2.298 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 74 stanovnika/km².
Scotch Meadows, North Carolina
Skoč Medous je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Severna Karolina.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 580.
Bressanin, Padova
Bressanin je naselje u Italiji u provinciji Padova, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 171 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 16 m.
Balada
350px|thumb| Cerveri de Girona, Balada - Si voletz que•m laix d'amar (PC 434a,65), Cançoner Gil (Biblioteca de Catalunya, MS 146), f. 34v, [[14. stoljeće.]] Balada proizlazi iz okcitanskog jezika balar („plesati“, iz lat. ballare „plesati“, starogrčki ballein „bacati, pokretati, kretati se“) izvorno označava južnufrancuske srednjovjekovne trubadurske plesne epske i lirske pjesme.
Radnja se najčešće bavila o kršenju moralnih načela po kojima neizbježno slijedi kazna. Izvorne narodne balade su se posebice radile o temama iz legendi, gdje se junaci s nadnaravnim moćima.Te na kraju junaci umiru ili imaju blizak susret sa smrti. Od kasnog 18. stoljeća balade se tendencijalno bave socijalnim temama. Balada je obično duža usmena prijelazna književna vrsta koju karakterizira istovremeno prisustvo epskih i lirskih elemenata,iskazanih često na dramatičan način.
Galerije
Galerije (* rođen oko 250. godine, umro 311. u Serdici) ili punim imenom Gaj Galerije Valerije Maksimijan bio rimski car od 305. do svoje smrti, 311. godine. Pored Dioklecijana, bio je jedan od rimskih tetrarha.
Napredovanje do carskog položaja
Galerije je bio ilirskog porekla i poticao je iz okoline Serdike. Rođen je oko 250. godine, i započeo je svoju vojnu karijeru pod Aurelijanom, a služio je i pod Probom. Istakao se kao sposoban vojnik i dobijao je najviše počasti.
1. marta 293. godine, Dioklecijan je, uspostavivši sistem tetrarhije, za svog savladara na Istoku, sa titulom cezar izabrao Galerija. Galerije je tada napustio svoju prvu ženu i oženio se Valerijom, Dikolecijanovom kćerkom. 294. Galerije je ratovao u Egiptu i 295. kod Ktesifona se borio protiv Sasanida. 297-298. godine Galerije je pobedio kralja Narzesa, zbog čega je podigao svoju trijumfalnu kapiju u Solunu. Posle Dioklecijanovog povlačenja, 305. godine, Galerije je došao na njegovo mesto sa titulom avgusta. Za svog cezara izabrao je Maksimina Daju. U međuvremenu, Konstancije Hlor je postao avgust na Zapadu. Galerije se, oslanjajući se na Severa II, nadao da će posle smrti Konstancija Hlora zavladati samostalno čitavim Carstvom. Do toga nije došlo, budući da je to sprečio sin Konstancija Hlora, Konstantin Veliki.
Galerije je pokušao da povrati svoje pozicije invazijom Italije 307. godine, kada je napao Maksencija. Ali, ovim ništa nije postigao. Onda je uzdigao svog prijatelja Licinija do položaja avgusta. Galerije je umro 311. g.n.e u Serdici (današnja Sofija u Bugarskoj) strašnom smrću. Naime, telo mu se raspadalo i zaudaralo od neke polne bolesti. Laktancije kaže da je zaudarala ne samo palata nego i čitav grad. Bio je poznat kao hedonista i bludnik, pa ne čudi ovakav njegov kraj. Prerana smrt (nije dočekao da se nakon 20 godina povuče sa prestola) omela ga je da se povuče u svoju utvrđenu palatu, koju je sagradio nedaleko od Zaječara, da tu provede starost kao što je uradio Dioklecijan.
Galerije i hrišćani
Galerije je važio, naročito kod Laktancija (omiljenog učitelja Konstantina Velikog), za jednog od najvećih progonitelja hrišćana. Galerije je proganjao hrišćane još dok je Dioklecijan vladao, a kasnije je, kao avgust, samo nastavio sa tom politikom. Poslednje edikte o progonu hrišćana izdao je upravo Galerije, počevši od 303. godine. 30. aprila 311. godine, malo pre njegove smrti, Galerije je ipak izdao jedan edikt o toleranciji prema hrišćanima, verovatno pod uticajem teške bolesti koja ga je sporo ubijala (najverovatnije se radilo o nekoj vrsti raka). Tako je hrišćanstvo postalo dozvoljena religija, dok god nije ugrožavalo uspostavljeni poredak.
Megalania
Megalania (Varanus priscus) golemi je izumrli monitorski gušter iz porodice Varanidae. Bio je dio megafaune koja je naseljavala prostranstva južne Australije i tijekom razdoblja pleistocena, a smatra se da je do njegova izumiranja došlo otprilike prije 40 000 godina. Fosili su pronađeni u Južnoj Australiji, Queensland te Novom Južnom Walesu s time da su relativno rijetki, a do sada nije pronađen cjelokupni kostur.
Ime
Ime Megalania prisca skovao je engleski biolog i paleontolog sir Richard Owen, a znači „velika drevna lutalica“. Ime je proizišlo iz grčke riječi ēlainō (“lutam”), a budući da je slično latinskoj riječi lania (ženski rod riječi “krvnik”), često je dolazilo do zabune i opisivanja Megalanie kao “velikog drevnog krvnika”. Megalania prisca je u početku bila svrstana u zaseban rod (Megalania) no taj status je upitan budući da ga većina znanstvenika smatra sinonimom za rod Varanus koji obuhvaća sve danas živuće monitorske guštere. Kako su imena Megalania i Varanus različita roda, došlo je i do promjene epiteta prisca u priscus tako da je danas prihvaćeno službeno latinsko ime Megalanie Varanus priscus. Megalania se smatra velikim izumrlim rođakom današnjih monitorskih guštera poput Komodo varana (Varanus komodensis), šarenog varana (Varanus varius) te najvećeg australskog guštera – perentia (Varanus giganteus). Sličnost se može zamijetiti u građi tijela i lubanje. Lijevo|mini|250px|Rekonstrukcija lubanje Megalanie, dužina oko 74cm ([[Museum of Science, Boston)]]
Gušter (top)
Gušter je top koji je izradio Ivan Krstitelj Rabljanin i bio postavljen na dubrovačkoj utvrdi Lovrijenac.
Megalania
Ime
mini|lijevo|200px|Prikaz Varanus priscus-a u muzeju [[Melbournea]]
Gušter (top)
Povijest
U dubrovačkim povijesnim dokumentima topovi se spominju već 1351. godine dok je njihova upotreba za potrebe obrane grada započela 1358. godine. Prvu ljevaonicu osnovanu 1411. vodio je domaći majstor. Prema Lukši Beritiću Dubrovnik je 1524. imao 251 top različitog kalibra ukupne mase 90.758 kolograma i vrijednosti 14.444 dukata od čega je većina bila smještena na dubrovačkim gradskim zidinama. Sam Gušter izliven je 1537. što potvrđuje natpis na topu.
Megalania
Fizičke karakteristike
Zbog nedostatka kompletnog ili barem gotovo kompletnog kostura teško je odrediti točne dimenzije ovog drevnog guštera. Prema ranijim procjenama, veliki primjerci mogli su doseći i 7 metara dužine sa ukupnom težinom tijela od 600 do 620 kilograma. Novije procjene se razlikuju ovisno o autoru. Danas se uglavnom smatra da je prosječna dužina Megalanie bila oko 5 metara s težinom od oko 400 kilograma. S tom veličinom Megalania je najveći do sada poznati gušter. Megalania je bila slična današnjem Komodo varanu no bila je robusnija i imala je nešto kraći rep i zube koji su bili zakrivljeniji i rijeđe raspoređeni nego u današnjeg Komodo varana. Poput današnjih varana i drevna Megalania imala je vrlo snažne kandže na nogama.
Gušter (top)
Povijest
Što u prijevodu glasi: ''Godine spasa 1537. Da Jupiter svemogući po drugi put uništiti želi okrutni rod, tada bih i sam dakako silama svojim bjesnio češće od Jupitera samog silom koju umješno dala je ruka Baptiste. Djelo Baptiste Rabljanina na tvrđavi svetog Lovrijenca.'' Iako se iz topova izbjegavalo pucati, u nekim trenutcima Dubrovčani su ih učinkovito usmjeravali na napadače. Tako je zapovjednik Lovrijenca Pero Ohmučević neposredno nakon velikog potresa 1667. godine naredio da se puca na dvije mletačke galije koje su počele s iskrcavanjem na najoštećenijem dijelu zidina, između bastiona sv. Andrije i tvrđave Bokar. Nakon paljbe iz Guštera galije su se povukle prema Gružu i dalje za Veneciju.
Stipe Pletikosa
Stipe Pletikosa (Split, 8. siječnja 1979.) je bivši hrvatski nogometni vratar i reprezentativac.
Gušter (top)
Povijest
Za razliku od ostalih topova koje su razrezali i u manjim komadima odnijeli Austrijanci su se u listopadu 1814. godine htjeli domoći Guštera u jednom komadu kako bi ga mogli postaviti u muzeju kao remek djelo starinskog topništva. Kako ga ni nakon djelomičnog rušenja vrata na tvrđavi nisu uspjeli odnijeti, pokušali su ga konopcima spustiti na splav na moru. Pri spuštanju su konopci, za koje se pričalo da su ih namjerno zarezali neki Dubrovčani, popucali pa je top pao u more.
Stipe Pletikosa
Sa 114 nastupa, iza Darija Srne drugi je na ljestvici hrvatskih reprezentativaca po broju nastupa.
Hajduk
Pletikosa je, iako podrijetlom Miljevčanin, rođen u Splitu te je karijeru započeo u splitskom Hajduku, gdje ga je prvi u postavu stavio trener Ivan Buljan, dok je kod Ivana Katalinića 1998. postao prvi vratar kluba, smijenivši na tome mjestu Tonča Gabrića. Otad se iskazao sjajnim refleksima i savršenom koordinacijom. Zbog sjajnih obrana navijači Hajduka nadjenuli su mu nadimak hobotnica.
Anvar al-Avlaki
Anwar al-Avlaki (Anwar al-Avlaki, također navođen i kao Aulaqi; أنور العولقي Anwar al-‘Awlaqī; 22. april 1971 – 30. septembar 2011) bio je američki imam jemenskog porijekla, poznat po tome što je bio jedan od glavnih propagandista i, prema navodima američkih vlasti, vođa al Qaede, odnosno što je postao prvi američki državljanin nad kome su američke vlasti izvele operaciju tzv. ciljanog ubijanja. Za Al-Awlakija se navodi da je bio duhovni savjetnik najmanje trojici sudionika napada 11. septembra, kao i još nekoliko terorista koji su izveli ili pokušali izvesti terorističke akcije u SAD, uključujući majora Nidala Malika Hasana, osumnjičenog za Napad u Fort Hoodu. Zbog vođenja bloga, Facebook stranice i proizvodnju video-snimaka na YouTubeu, često se za njega koristio nadimak "bin Laden Interneta".
Stipe Pletikosa
Hajduk
Godine 2002. Pletikosa je, u izboru Večernjeg lista, proglašen najboljim igračem Hrvatske. Od 1972. do danas samo je još Zoran Simović kao vratar dobio tu nagradu.
Gušter (top)
Povijest
U više navrata tragalo se za Gušterom u predjelu pod tvrđavom, ali do sad nije pronađen.
Megalania
Prehrana
Sudeći prema veličini, Megalania se hranila srednje velikim i velikim životinjama što je vjerojatno povremeno uključivalo i velike tobolčare poput Diprotodona (veličine današnjeg nosoroga) te ostale guštere, manje sisavce te ptice i njihova jaja i mlade. Smatra se da je ovaj gušter bio apex predator te da nije imao prirodnih neprijatelja iako je dijelio barem dio svog životnog prostora s marsupialnim lavom (Thylacoleo carnifex), velikim karnivornim tobolčarem koji je također živio u Australiji tijekom pleistocena i za kojeg je poznato da je lovio velike životinje. Poput današnjeg Komodo varana, vrlo vjerojatno je i Megalania lovila iz zasjede te bila proždrljiva i hranila se lešinama. Nastanjivala je travnjake i šume, a neki znanstvenici ne isključuju mogućnost i da je bila djelomično vezana za vodu.