Egzodus_Jevreja_iz_arapskih_država
Političko-ekonomske kontroverze
Angažman Palestinske oslobodilačke organizacije (PLO) potakao je rasprave o povratu palestinske imovine procijenjene vrijednosti od 5,2 – 6 milijardi USD, što je pak intenziviralo politizirane polemike o „zamjeni imovine“ od strane Izraela i jevrejskih organizacija s ciljem odvraćanja pozornosti od racionalnog i izravnog rješenja. Od 1970-ih na promoviranju takvog koncepta osobito je bila istaknuta propagandna organizacija WOJAC (, dosl. Svjetska organizacija Jevreja iz arapskih država), koja se uz promicanje političkih mitova i iracionalnih zahtjeva između ostalog bavila i izdavanjem pamfleta i publikacija o Jevrejima i kršćanima pod islamom kao „potlačenim nevjernicima“. Izraelski glasnogovornik ove organizacije otišao je toliko daleko da je tvrdio kako su „arapski Jevreji 1950-ih živjeli u izbjegličkim kampovima“, kao i Palestinci. Također, iz istih razloga manipulirano je i s terminima tranzitnih kampova po Izraelu koji su ponekad nazivani „izbjegličkim logorima“. Neumjerenost u aktivizmu doveli su do istupanja više izraelskih članova među kojima je najpoznatija M. Guez, zastupnica laburističke stranke u Knesetu. Protiv aktivizma WOJAC-a digli su glas i neizraelski Jevreji – npr. N. Dangur, britanski poduzetnik iračkog jevrejskog porijekla koji je potraživao imovinu od Baasovog režima iz Bagdada, konstantno je odbijao priznati Izraelu da zastupa njegova imovinska prava i da ih koristi kao sredstvo protiv Palestinaca. Dangur je inzistirao da se imovinsko-pravni odnosi rješavaju privatnim putem i oštro je kritizirao WOJAC zbog lažnog zastupanja prava arapskih Jevreja koji je prema njemu zapravo samo paravan za političke poteze izraelske vlade. Zbog ovih istupa, predsjednik WOJAC-a Š. Avizemer pokušavao je spriječiti sudjelovanje Dangura i neizraelskih arapskih Jevreja na konferencijama o povratu imovine. Organizacija je naposljetku ugašena 1999. jer se Izraelsko ministarstvo vanjskih poslova bojalo da bi njihov angažman mogao biti kontraproduktivan tj. motivirati Palestince na intenzivniju raspravu o povrataku, potaknuti arapske Jevreje na individualne zahtjeve protiv arapskih država, te implicitno i privatne palestinske tužbe protiv države Izrael. Zbog ovih razloga, ministarstvo im je prekinulo financiranje i pozvalo ih da prekinu sa svim aktivnostima. mini|desno|250px|[[Ehud Barak|E. Barak (lijevo), izraelski premijer čija je delegacija na konferenciji u Camp Davidu 2000. po prvi put u izraelskoj historiji službeno iznijela prijedlog o proglašavanju arapskih Jevreja „izbjeglicama“, što je zajedno s odbijanjem diskusija o povratku Palestinaca dovelo do raspada pregovora ]] Izraelski političari su prijedlog o proglašavanju arapskih Jevreja „izbjeglicama“ po prvi put iznijeli tokom konferencije u Camp Davidu 2000., predvođene američkim predsjednikom B. Clintonom, izraelskim premijerom E. Barakom i predsjednikom Palestinske samouprave J. Arafatom. Zbog izraelskog odbijanja bilo kakvih ozbiljnih diskusija o palestinskom pravu na povratak, ovaj prijedlog i konferencija u cjelini nisu urodili rezultatima i samo su dodatno razbjesnili Palestince, dok su Barakovoj vladi samo priskrbili glasove birača ultrakonzervativne stranke Šas među čijim članovima ima brojnih arapskih Jevreja. Angažman na političkoj sceni bio je ponovo popraćen aktivizmom – nakon WOJAC-a, druga organizacija koja je djelovala na srodan način bila je JIMENA (, dosl. Jevreji autohtoni Bliskom Istoku i Sjevernoj Africi), koja je od nastanka 2001. u historijskim interpretacijama imala tendenciju povezivati Arape i naciste odnosno tumačiti jevrejski egzodus kao posljedicu arapskog antisemitizma. Takav diskurs naišao je na opći otpor samih arapskih Jevreja koji ga tumače evrocentričnim i ukazuju da slijedi šablon viktimizacije tj. poistovjećivanja evropskih i arapskih Jevreja. Treća srodna lobistička organizacija bila je JJAC (, dosl. Pravda za Jevreje iz arapskih država), osnovana 2002. na temeljima WOJAC-a. Prema američko-jevrejskom historičaru M. R. Fischbachu specijaliziranom za pitanje povrata imovine, aktivnosti JJAC-a ukazuju da im glavna preokupacija nisu reparacije arapskih Jevreja već pomaganje Izraelu na ostvarenju diplomatskih ciljeva. Kampanja JJAC-a 1. 4. 2008. rezultirala je usvajanjem neobvezujuće rezulucije 185. od strane Američkog predstavničkog doma u kojoj se svi arapski Jevreji decidirano opisuju „izbjeglicama“ zakinute imovine i koja poziva američkog predsjednika na obezbjeđenje dužnosnika za sudjelovanje po međunarodnim forumima zbog zauzimanja za jevrejsko pitanje svaki put kada se podigne rasprava o palestinskim izbjeglicama. Fischbach takav potez tumači na isti način kao i ranije aktivnosti organizacije, te ističe da se radi o taktici onemogućavanja palestinskih zahtjeva ključnih za provedbu konačnog izraelsko-palestinskog mirovnog sporazuma.