YU_grupa
1970—1981
Osnovali su je u jesen 1970. godine braća Dragi i Žika Jelić, u to vreme već iskusni muzičari iz bendova iz 1960ih: „Albatrosi“, „Alasi“, „Beduini“, „Siluete“, „Džentlmeni“, kao i Miodrag Okrugić (orgulje) i Velibor Bogdanović (bubnjevi). Ime YU grupe su zapravo odabrali obožavaoci na koncertu u Beogradu, prethodni naziv benda je bio Idejni posed. Novembra 1970, na njihovom koncertu u klubu Sinagoga u Zemunu, disk džokej Zoran Modli je pitao publiku da predloži ime za bend. Za rođendan grupe su odabrali 29. novembar (Dan republike u SFRJ) i svake godine su ga proslavljali koncertom u beogradskom Domu sindikata. Prva pesma benda, „Nona“, snimljena je krajem decembra. Pesma je inspirisana narodnom muzikom sa Kosova, čime YU grupa postaje jedan od pionira takozvanog etno-roka, kombinujući rok i elemente narodne folk muzike. Njihov prvi veliki koncert je u organizaciji šahovskog majstora Nikole Karaklajića i novinara Pece Popovića, urednika Radio Beograda i emisije Veče uz radio. Koncert je održan u pozorištu Dadov 21. januara 1971. Tokom godine održali su veliki broj koncerata, uglavnom u Srbiji. Snimaju četrnaest pesama za potrebe Radio Beograda, deo tih pesama je kasnije objavljen na vinil singlovima. Sve kopije njihovog prvog singla „Nona“ prodate su odmah nakon objavljivanja, ali PGP RTB je odbio da objavi novi broj primeraka, tako YU grupa prelazi u Jugoton. Bend nastupa na festivalu Beogradsko proleće s pesmom „Tajna“. Pesme „Drveni most“, „Mali Medved“ i „Mala Džoj“ su dobro prihvaćeni na svim njihovim koncertima. Leto provode na nastupima u prestižnom klubu Lanterna u Rovinju. Nakon toga Okrugić (kasnije formirao bend Opus) napušta grupu, dok se gitarista Miodrag „Bata“ Kostić pridružio bendu. Kostić je prethodno bio uključen u rad benda, pisao je neke od pesama. Dragi Jelić i Kostić su bili gitarski duo, a Kostić je nastavio da piše hitove u folk stilu. U martu 1972. bend je otišao na turneju po Bugarskoj, tokom koje su održali četrdeset koncerata. S obzirom na činjenicu da je emisija Veče uz radio imala kultni status u Bugarskoj, publika je znala sve njihove pesme, ali jedan deo tamošnje javnosti bio je šokiran njihovim izgledom. Nakon što su se vratili u Jugoslaviju, nastupaju na rok večeri Beogradskog prolećnog festivala, u dvorani Doma sindikata zajedno sa Korni grupom, Time i Mladi Levi. Zatim YU grupa nastavlja kao trio (Kostić i Bogdanović napustili grupu), ostaju braća Jelić i Ratislav „Raša“ Đelmaš, kao novi bubnjar. Sledećih nekoliko godina nastupaju po celoj Jugoslaviji, gde dobijaju nove obožavaoce u Sloveniji i Hrvatskoj. U to vreme, klavijaturista Tihomir „Pop“ Asanović je postao novi član, a februara 1973. YU grupa odlazi u London gde imaju koncert i snimaju jedan demo. Vraćaju se u Jugoslaviju kako bi održali koncert u beogradskoj Hali sportova, i drže visoku poziciju na jugoslovenskoj rok sceni, bend je odbacio karijeru u Engleskoj. U leto 1973. izdaju svoj debi istoimeni album. Album je doneo i brojne hitove u bluz stilu: „More“, „Trka“, „Čudna šuma“, kao i kultnu baladu „Crni leptir“. U novembru Kostić se vratio u bend. Početkom 1974, YU grupa izdaje svoj drugi studijski album „Kako to da svaki dan?“. Album je muzički raznolikiji, ali nema brojnih hitova kao prethodni. Na kraju godine, Dragi Jelić je otišao na odsluženje vojnog roka u JNA. Godine 1975, najbolji jugoslovenski gitaristi sudeluju na koncertu Kongres rok majstora, na kojem su bili Žika Jelić i Đelmaš. Dragi se vratio u junu 1975, a Kostić je napustio bend ponovo. Iste godine izdali su treći album (takođe pod imenom YU Grupa), na kome se izdvajaju hitovi „Oprosti ljubavi, „Novi zvuk“ i „Ja moram dalje“. U septembru 1976 je pušten kompilacijski album YU Zlato, na kojem se nalaze njihove singl pesme. Tokom iste godine, Đelmaš je napustio bend i formirao grupu Zebra. Dragan Micić je zamenio Đelmaša, a na kraju 1976, gitarista Nedžat Maculja se pridružio bendu. Godine 1977, otišli su na turneju u Sovjetski Savez, tokom koje su održali preko šezdeset koncerta. Iste godine, izdali su svoj četvrti studijski album „Među zvezdama“. Godine 1978, YU grupa izvodi na festivalu u Opatiji pesmu „Spali svoja sećanja“. Na kraju 1978, Kostić je ponovo postao član benda, a takođe i Dragoljub Đuričić (bubnjevi) i bivši član grupe Zdravo Dragan Janković (klavijature). Ova postava je održala još jednu turneju u Sovjetskom Savezu. Sledeći album Samo napred, objavljen je 1979, najpoznatije pesme su „Identitet, „Udaj se dobro“, „Ideš mi na nerve“ i „Autobus za raj“. Na albumu su gosti poznati muzičari Laza Ristovski, Bebi Dol i Slađana Milošević. U vreme velike popularnosti novog talasa bendova u Jugoslaviji početkom 1980ih, kao i velike popularnosti YU Grupe, dolazi do iznenadnog povlačenja grupe sa scene. Naime krajem 1981, njihov kombi s delom muzičke opreme je izgoreo, a Žika Jelić se povredio u požaru. Nakon ovog incidenta, članovi YU grupe odlučuju završiti svoju aktivnost. Braća Jelić su počeli da rade kao koncertni organizatori, Đuričić je postao član Leb i sol i Midorag Kostić radi kao urednik u Radio Beogradu.