Meki_uvez
20. vijek
thumb|right|mini| Naslovnica romana Teen-Age Terror (1958) od [[Wenzell Brown|Wenzella Browna (1911-1981) sa ilustracijama Jamesa Meesea (1917-1971) ]] Njemački izdavač Albatross Books je 1931. preoblikovao format mekog uveza za masovno tržište 20. stoljeća, ali je dolazak Drugog svjetskog rata prekinuo eksperiment. Ipak pokazao je se trenutnim finansijskim uspjehom u Ujedinjenom Kraljevstvu kada je 1935. Penguin Books usvojio mnoge Albatrossove inovacije, uključujući upadljiv logo i korice u bojama za različite žanrove. Britanski izdavač Allen Lane je 1935. uložio svoj financijski kapital da pokrene izdavačku kuću Penguin Books, čime je nastala revolucija mekih uveza na tržištu knjiga na engleskom jeziku sa izdavanjem deset naslova za ponovno štampanje. Prva objavljena knjiga na Penguinovoj listi iz 1935. bila je Ariel Andréa Mauroisa. Lane je namjeravao proizvoditi jeftine knjige. Kupio je prava na meki uvez od izdavača, naručio velike naklade – kao što je 20.000 primjeraka, velika količina za to vrijeme – kako bi zadržao niske cijene po jedinici i zatražio je neobično maloprodajne lokacije za prodaju knjiga. U početku, prodavači knjiga nisu bili skloni njegovim knjigama, ali nakon jedne velike narudžbe od Woolworthsa, knjige su se prodavale izuzetno dobro a prodavači su veću zainteresiranost. Godine 1939. Robert de Graaf izdao je sličnu liniju u Sjedinjenim Državama, udruživši se sa Simon & Schusterom kako bi stvorio brend Pocket Books. Izraz «džepna knjiga» postao je sinonim za meki uvez u sjevernoj Americi na engleskom govornom području. U francuskom se koristio izraz «livre de poche» koji je u upotrebi i danas. De Graaf je, kao i Lane, ugovorio prava na meki uvez od drugih izdavača i proizveo mnoga izdanja. Njegova praksa bila je u suprotnosti sa Laneovim usvajanjem ilustrovanih naslovnica namijenjenih sjevernoameričkom tržištu. Da bi dosegao još šire tržište od Lanea, koristio je distribucijske mreže novina i časopisa, koje su imale dugu povijest da su – u formatu i distribuciji – bile usmjerene na masovnu publiku. Zbog plasiranja na vrhu na veoma dugačkoj listi džepnih izdanja, roman Lost Horizon autora J. Hiltona često se navodi kao prva američka knjiga u mekom povezu. Međutim, prva knjiga džepne veličine štampana u SAD-u bila je roman The Good Earth od strane Pearl Bucka, koju je tiskao Pocket Books kao dokaz koncepta krajem 1938. i prodato u New Yorku. U Drugom svjetskom ratu, američka vojska je vojnicima podijelila oko 122 miliona tzv. Izdanja oružanih snaga u mekom uvezu, što je pomoglo popularizaciji formata poslije rata. U početku su se meki uvezi u potpunosti sastojali od reprinta, ali je 1950. godine izdavač Fawcett je pustio u prodaju svoj ogranak Gold Medal Books koji je počeo objavljivati originalna djela u mekom uvezu. Fawcett je također bio nezavisni distributer po kioscima, a 1945. godine firma je sklopila ugovor sa nakladom New American Library za distribuciju njihovih naslova. Taj ugovor je zabranio Fawcettu da bude konkurent objavljivanjem svojih reprinta u mekim uvezima. Roscoe Kent Fawcett je želio uspostaviti novu liniju Fawcettovih mekih uveza i smatrao je da originalna djela neće predstavljati kršenje ugovora. Kako bi osporio ugovor, Fawcett je objavio dvije antologije — prva, The Best of True Magazine, druga, What Today's Woman Should Know About Marriage and Sex — preštampavajući materijal iz Fawcettovih časopisa koji nisu još bili tiskani u knjigama. Kada su te knjige objavljene, i to sa uspjehom, Fawcett je najavio Gold Medal Books, novu liniju originala u mekom povezu. Prodaja je porasla, što je navelo urednika Ralpha Daigha da prokomentariše: «U proteklih šest mjeseci proizveli smo 9.020.645 knjiga i čini se da se ljudima jako sviđaju.» Međutim, izdavači sa tvrdim uvezima izražavali su nezadovoljstvo na Fawcettovu inovaciju, o čemu svjedoči LeBaron R. Barker iz Doubledaya, koji je tvrdio da originali u mekom uvezu mogu «potkopati cijelu strukturu izdavaštva». Počele su da se pojavljuju žanrovske kategorije, a korice knjiga masovnog tržišta odražavale su žanrove. Meki uvezi za masovno tržište utjecali su na časopise a zatim tržište jeftinih časopisa je se smanjilo kada su kupci umjesto njih počeli kupovati jeftine knjige. Autori su takođe napustili časopise i pisali za tržište mekih uveza. Vodeći izdavači mekih uveza često su angažovali iskusne umjetnike omota časopisa, uključujući Rudolpha Belarskog i Earlea Bergeya, koji su pomogli u stvaranju izgleda i osjećaja mekih uveza i postavili privlačan vizualni standard koji traje do danas. Brojni poznati autori su objavljeni u mekom povezu, uključujući Arthura Millera i Johna Steinbecka. Drugi svjetski rat donio je i novu tehnologiju i široku čitalačku publiku muškaraca i žena koji su bili u vojsci ili zaposleni u smjenama. Meki uvezi bili su jeftini, lako dostupni i lako prenosivi. Nadalje, ljudi su otkrili da im ograničenja putovanja daju vremena da čitaju više mekih uveza. Štampanje u četiri boje i laminacija razvijeni za vojne karte učinili su da meke korice upadljivije i spriječile su da tinta teče pri rukovanjem knjigom. Okretni metalni stalak, dizajniran za izlaganje širokog spektra mekih uveza na malom prostoru, našao se u drogerijama, prodavaonicama i tržnicama. Vojnici su dobili milione knjiga u mekim povezima u izdanjima oružanih snaga. Američki meki uvezi brzo su ušli na kanadsko tržište, negdje u 1940-im sa White Circleom, podružnicom britanskog Collinsa, ali ga je ubrzo nadmašio uspjeh kuće Harlequin koja je počevši od 1949. godine objavila nekoliko zaboravnih romana, da bi se fokusirala na žanr romantike i postala jedan od najvećih svjetskih izdavača tog žanra.