Tosca
I čin
Crkva Sant’ Andrea dela Vale (Sant’ Andrea della Valle). Poslepodne je i crkva je prazna. Anđeloti se skriva u crkvu gde mu je sestra sakrila ključ od porodične kapele njenog muža, Atavantijevih, gde mu je spremila žensku odeću da bi mogao uspešno da pobegne. Crkvenjak dolazi da sredi crkvu i donese čiste četkice za slikara Kavaradosija, koji radi na slici Marije Magdalene. Iznenađen je što slikara nema kada je jasno čuo nekoga. Kada se začuju zvona, crkvenjak klekne i moli Angelus. Dolazi slikar da nastavi rad i otkriva sliku. Crkvenjak je šokiran kada vidi da je to lik žene koja već danima dolazi sama u crkvu i dugo se u njoj moli. Kavaradosi potvrđuje da ju je naslikao jer ga je zadivio njen lik tako predan u molitvi. Ipak, ona nije osoba koju on voli, već je to Florija Toska. U poznatoj ariji Recondita armonia, on govori o umetnosti koja uspeva da dve tako različite lepotice, neznanu plavokosu i crnu Tosku, sjedini u njegovom srcu i dok on slika Magdalenu, njegove misli su ispunjene samo Toskinim likom. Crkvenjak ga prekoreva što se tako poigrava sa sveticom i sebi u bradu gunđa da se bolje i ne može očekivati od republikanaca. Crkvenjak odlazi i napominje Kavaradosiju da zaključa kada bude išao. Slikar ostaje sam. Anđeloti, misleći da je crkva ponovo prazna izlazi iz kapele i prepoznaje slikara, kojeg zna kao velikog podržavaoca Republike. Otkriva mu da je njegova sestra sve rizikovala da ga spase od Skarpije. Kavaradosi shvata: ta devojka koja se tako predano molila i on ju je naslikao je delovala kao osoba koju ispunjava velika ljubav... i to je bila sestrinska ljubav. On se zariče da će mu pomoći i po cenu života. Odjednom, spolja se začuje Toska koja je naišla na zaključana vrata crkve i doziva Marija. On kaže Anđelotiju da se sakrije u kapelu i da sačeka dok se on ne reši Toske. Daje mu svoju korpu sa hranom i sklanja ga u kapelu. Toska ulazi i ljubomorno pita Kavaradosija sa kim je to pričao jer je čula razgovor i šuštanje odeće. On je uverava da je sve to umislila. Toska ostavlja to po strani i poziva Marija da dođe po nju večeras u pozorište gde ona peva u kratkoj predstavi i posle toga će otići u njegovu vilu. On je neodlučan jer ne zna šta će biti sa Anđelotijem. Toska pokušava da ga smekša i govori mu o noći punoj mesečine, šapata i mirisa i o svojoj ljubavi. Mario podleže njenom zavođenju i obećava da će doći. Ipak, ona mora ići i ostaviti ga da što pre završi. Ona nevoljko kreće, ali joj pogled skrene slika na kojoj Kavaradosi radi. Već je negde videla te plave oči... i seti se: to je markiza Atavanti. Mario to potvrdi, ali Toska je besna. Da li to znači da je vara... i tada se seti razgovora i šuštanje haljine koje je čula. Misli da je prevarena i da je Kavaradosi više ne voli. On uspeva da je razuveri i ona odlazi, ali samo ako obeća da u crkvu neće doći neka plavuša ili crnka koja će mu skretati pogled. Pred odlazak daje mu savet: Ipak... naslikaj joj oči crne!. Čim Toska ode, Kavaradosi odlazi u kapelu po Anđelotija. Daje mu ključ od svoje vile do koje može stići uglavnom pustim putem od crkve. Tamo je sigurno, ali u slučaju nužde, u vrtu je bunar koji je dubok, a na pola dubine je prolaz koji vodi do male, ali sigurne pećine. Tada se začuje top sa tvrđave, znak da je Anđelotijev beg otkriven. On beži, a Kavaradosi kreće sa njim. U crkvu utrčava crkvenjak sa radosnim vestima: Napoleon je poražen u bici kod Marenga. Razočaran je što Kavaradosija nema jer uživa da rastuži slikara koji podržava Francuze. On poziva ceo crkveni hor i ministrante da se spreme, jer će kasnije tog dana biti održana posebna služba u čast pobede, a uveče će biti velika parada i na zabavi kod kraljice će kantatu u čast pobede pevati Toska. Hor je veseo jer znaju da će dobiti povišicu za posebnu službu i razdragano igraju i pevaju u crkvi u čast pobede. U tom trenutku ulazi baron Skarpija sa svojim špijunima i žandarima. Besno otpušta hor, ali zadržava crkvenjaka. Spoleta i ostali treba da pretraže crkvu i da paze na ulaz jer je Anđeloti viđen u okolini. Od crkvenjaka traži da mu pokaže kapelu Atavantijevih. Našavši je otključanu, vidi to kao dobar znak i ulazi. Iako nema Anđelotija, ipak ima vredan trag... izgubljenu lepezu na kojoj je grb markize Atavanti. Dok razmišlja ko je još mogao da mu pomogne u begu, on vidi i njen lik na slici Marije Magdalene. Crkvenjak u kapeli nalazi praznu korpu sa slikarevim ručkom i Skarpija shvata da je Kavaradosi bio saučesnik u Anđelotijevom begu. Tada se vraća Toska i on odlučuje da je navede da izda ljubavnika i to će učiniti lepezom, kao što je Jago to učinio sa maramicom u „Otelu“. Toska je tužna što Marija nema, a ona želi da mu saopšti da je večeras obavezna da peva pred kraljicom i neće moći da se nađe s njim. Skarpija uspeva da je ubedi da je lepezu našao među slikarevim stvarima, da mora da je bio sa nekom ženom i da je, kada ih je neko prekinuo, ona nju izgubila u begu. Toska, shrvana jadom, zaklinje se da će ih uhvatiti i da neće Atavantijeva imati Marija večeras. Skarpija za njom šalje svoje žandare. Crkva se puni svetom i počinje svečani Te Deum u čast pobede kod Marenga. Ipak, Skarpija misli na Tosku i on samo razmišlja kako da se reši Kavaradosija i da ona završi u njegovim rukama. U molitvi ga prekine hor i on se, uz reči: „Toska, zbog tebe zaboravljam i na Boga!“, zajedno sa okupljenim narodom priključuje hvalospevu Bogu.