cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Denis & Denis
Povijest sastava
Davor Tolja vraća se iz JNA 1985. godine. Sastav nastupa kao trio (Tolja-Perazić-Kraljić), najčešće po festivalima. U sklopu "Mirodroma" pojavljuju se na poljudskom stadionu u Splitu, a zatimm i na MESAM-u gdje izvode vrlo zapaženu kompoziciju "Oaze snova". Marini je na MESAM-u također uručena nagrada za najbolju pjevačicu godine. Nastupaju na kvalifikacijama za pjesmu Evrovizije u Prištini, gdje su osvojili treće mjesto sa pjesmom "Braća Grimm i Andersen".
U septembru 1986. godine Marina Perazić odlazi iz sastava i kratko se posvećuje svojoj solo karijeri. Sljedeće godine objavljuje svoj samostalni album pod nazivom Marina na kojemu se najviše ističe pjesmaa koja se i danas često čuje na radio staanicama, "Kolačići". Na albumu se kao tekstopisci pojavljuju Alka Vuica i Marina Tucaković, dok je producent bio Mato Došen.
Davor Tolja i Edi Kraljić nastavljaju djelovati kao Denis & Denis, te okupljaju koncertnu postavu i prelaze na rock. Album Budi tu objavljuju 1988. godine na kojemu se izdvajaju "Miris krila anđela", "Bio sam dijete" i "Bengalski tigar". Tekstove potpisuju Davor Tolja, Edi Kraljić, Bora Đorđević i Mladen Popović. Nakon niza održanih koncerata na kojima je promoviran album, Denis & Denis iste godine prestaje s radom.
Nakon raspada sastava
mini|Marina Perazić s riječkim glazbenicima na okupljanju "Riječkog novog vala" 15. veljače 2008. Marina Perazić nakon što je izašla iz skupine Denis & Denis i objavila svoj samostalni album Marina, 1988. godine odlazi u Sjedinjene Države. Živjela je u izvanbračnoj vezi s Ivanom Feceom Fir­či­jem (bubnjar kultne beogradske skupine Ekatarina Velika), te rodila dvije kćerke Lunu (1995.) i Miju (1993.). Godine 1997. prekida vezu s Feceom i vraća se u Rijeku. U novije vrijeme bila je sudionica hrvatske i srpske verziji reality showa Farma.
Nakon što je Denis & Denis prestao s radom Davor Tolja se posvećuju studijskom radu kao producent i snimatelj. Godine 1990. objavljuje svoj solo album Stari mačak, na kojemu mijenja svoj stil i okreće se pop glazbi. U Portorožu 1991. godine dobio je prvu nagradu za aranžman. U to vrijeme osniva riječki Band Aid Rijeka mira. Sudjeluje kao solist na brojnim festivalima zabavne muzike. Kao autor i producent surađuje s brojnim izvođačima, a 1997.g. s grupom "E.N.I." i pjesmom "Probudi me" pobijeđuje na "Dori" i sudjeluje na Eurosongu u Dublinu (Irska).
Povratak
Na jesen 2012. godine na konferenciji za novinare utemeljitelj i autor pjesama Davor Tolja najavio je regionalnu turneju sastava "Denis & Denis", sa sadašnjim i bivšim članovima grupe, kojom su obilježili 30. godišnjicu svog prvog nastupa održanog 1982. godine.
Krajem 2013.g s pjevačicom Ruby Montanari Knez objavljuje novi album grupe "Denis & Denis" pod imenom "Restart".
Stykkishólmur
Stykkishólmur je grad i općina na zapadu Islanda od 1 095 stanovnika
Geografske karakteristike
Stykkishólmur leži na sjeveru poluotoka Snæfellsnes. Udaljen je oko 134 km od administrativnog centra Regije Vesturland - Akranes i oko 170 km sjeverno od Rejkjavika. Stykkishólmur je poznat i kao trajektna luka za regiju Vestfirðir (Zapadni fjordovi).
Historija
Stykkishólmur je osnovan 1550. kao naselje njemačkih trgovaca iz Bremena i Oldenburga. Nakon 1602. danski kralj uveo je monopol na trgovinu, i istisnuo sve druge osim danskih trgovaca. Grad je počeo značajnije rasti od 19. vijeka, kad se počelo razvijati ribarstvo.
Elektra
Elektra (grč. Ήλέκτρα, Êléktra) nije boginja svjetla. Izuzme li se Agamemnonova kći, u mitologiji su postojale dvije Elektre:
Elektra - Agamemnonova kći
thumb|200px|Elektra i Orest
Elektra je Agamemnonova i Klitemnestrina kći, Orestova i Ifigenijina sestra.
Život
Elektra je bila odsutna iz Mikene kad se njezin otac, kralj Agamemnon vratio iz Trojanskog rata i ubrzo biva ubijen od Egista, Klitemnestrina ljubavnika i vlastite žene. Egist i Klitemnestra ubili su i Kasandru, trojansku proročicu koju je Agamemnon doveo sa sobom kao ratni plijen.
Euripid u svome djelu Ifigenija u Tauridi priča drukčiju inačicu. Oresta su Srde dovele do Tauride na Crnome moru gdje je njegova sestra Ifigenija bila držana (pripremala je žrtve Artemidi). Kad su doveli Oresta i Pilada da budu žrtve, prepoznali su se te su pobjegli u domovinu. Pilad je pomogao Orestu i Elektri da ubiju majku i njezina ljubavnika. Egist i Klitemnestra dali su Elektru u brak jednome seljaku, misleći da se tako neće osvetiti. No, seljak, Piladov imenjak, poštovao je Elektru i nije je htio dirati. Na posljetku su se Pilad, Orestov prijatelj i Elektra zaljubili i vjenčali.
Daniele De Rossi
Daniele "Danny" De Rossi (Rim, Italija, 24. srpnja 1983.) je umirovljeni talijanski nogometaš i reprezentativac.
Klubska karijera
De Rossi je svoje nogometne početke započeo u momčadi Ostiamare 1997. godine. Od 2000. prelazi u mladu momčad AS Rome, gdje je igrao kao napadač. Do 2003. igrao je za mladu momčad, s time da je od 2001. postepeno ulazio u igru u seniorima AS Rome. Debi za prvu momčad imao je 10. listopada 2001. protiv belgijskog Anderlecht Bruxellesa, u Ligi prvaka. Debi u Serie A imao je 25. siječnja 2003. protiv Coma. 10. svibnja iste godine u utakmici protiv Torina je prvi puta zaigrao u početnom sastavu, te je u toj utakmici postigao i prvi pogodak u prvenstvu.
U ožujku 2006., igrača je sudac Mauro Bergonzi na kraju utakmice pohvalio za fair-play igru. AS Roma je tada gubila sa 1:0 u prvenstvenoj utakmici protiv Messine. De Rossi je postigao pogodak rukom koji sudac nije vidio, no igrač je svejedno priznao sucu svoj prekršaj, te je gol poništen. Ipak, Roma je na kraju uspjela pobijediti sa 2:1.
U sezoni 2006./07., De Rossi je u utakmici protiv Fiorentine postigao pogodak sa udaljenosti od 40 jardi, francuskom golmanu Sébastienu Freyu. Također, De Rossi je iste sezone u Ligi prvaka postigao pogodak Manchester Unitedu za 1:0 pobjedu, u četvrtfinalu natjecanja.
Iako u matičnom klubu AS Romi igra na poziciji povučenog veznog, u reprezentaciji igra na poziciji srednjeg veznog u paru sa Gennarom Gattusom. Tamo oboje imaju tendenciju kretanja u napad, te zbog toga De Rossi ima bolji prosjek postignutih pogodaka u reprezentaciji, nego u matičnom klubu.
Reprezentativna karijera
De Rossi je prikupio nekolicinu nastupa u talijanskim U19 i U20 reprezentativnim selekcijama. Sa U21 talijanskom reprezentacijom bio je europski prvak 2004. na prvenstvu održanom u Njemačkoj. Iste godine, sa mladom reprezentacijom je osvojio brončanu medalju na Olimpijadi u Ateni. Nekoliko tjedana nakon povratka iz Grčke, Daniele De Rossi je prvi puta nastupio za talijansku seniorsku reprezentaciju. U kvalifikacijskoj utakmici protiv Norveške, odigranoj u Palermu, postigao je pogodak za 2:1 pobjedu Italije.
SP 2006.
Daniele De Rossi bio je član talijanske reprezentacije koja je nastupila na Mundijalu 2006. U utakmici u skupini, protiv SAD-a, De Rossi je dobio direktni crveni karton zbog udarca u lice Briana McBridea. Amerikanac je napustio teren sa krvavim licem, no vratio se u igru nakon liječničke pomoći. Britanski BBC je De Rossijev nesportski čin popratio riječima: "Osramotio je sebe sa odvratnim, nepotrebnim laktom u lice Briana McBridea." Talijan se poslije ispričao McBrideu, no suspendiran je na sljedeće 4 utakmice te kažnjen sa 10.000 CHF.
Nakon što je diskvalificiran za sljedeća četiri susreta, De Rossi je zaigrao za Italiju u finalu protiv Francuske. Tada je ušao u igru u 61. minuti kao zamjena za legendu AS Rome, Francesca Tottija. Nakon što je utakmica nakon produžetaka završena neodlučenim rezultatima (1:1), pobjednik se odlučivao jedanaestercima. Daniele De Rossi je pucao i realizirao treći jedanaesterac za Italiju, te time "pomogao" svojoj zemlji da osvoji četvrti naslov svjetskog prvaka u povijesti.
EURO 2008.
De Rossi je igrao sve reprezentativne utakmice kvalifikacija za Euro 2008., te je pritom postigao pogodak protiv Gruzije. Nakon što je Francesco Totti završetkom Mundijala 2006. objavio kraj reprezentativne karijere, De Rossi je dobio čast da nosi dres sa brojem 10. Kapetan reprezentacije bio je na tri utakmice: u prijateljskim utakmicama protiv Južne Afrike (17. listopada 2007.) i Portugala (6. veljače 2008.) te utakmici kvalifikacija protiv Farskih otoka. 17. lipnja 2008., tokom Europskog prvenstva u Austriji i Švicarskoj, De Rossi je protiv Francuske postigao pogodak iz slobodnog udarca za 2:0 pobjedu. Prilikom tog slobodnog udarca, Thierry Henry je skrenuo loptu u gol. To je bio De Rossijev peti reprezentativni pogodak koji je omogućio Italiji da se plasira u četvrtfinale prvenstva. U utakmici četvrtfinala protiv Španjolske, pobjednik je odlučivan izvođenjem jedanaesteraca. Španjolski vratar Iker Casillas uspio je obraniti De Rossijev penal, te se Španjolska plasirala u polufinale rezultatom 4:2 u jedanaestercima.
Kup konfederacija 2009.
2009. Italija je nastupala na Kupu konfederacija održanom u Južnoj Africi. Na utakmici protiv SAD-a, igranoj u Pretoriji, 15. lipnja 2009., Italija je gubila 1:0, pogotkom Landona Donovana na početku utakmice. Na 1:1 izjednačuje Giuseppe Rossi, dok Daniele De Rossi postiže pogodak za 2:1 vodstvo Italije niskim udarcem iz velike daljine. Za 3:1 pobjedu "pobrinuo" se Andrea Pirlo svojim pogotkom.
Mnogi smatraju da bi Daniele De Rossi mogao postati novi talijanski kapetan, nakon Fabija Cannavara. Ljubimac je talijanskih navijača koji ga smatraju važnim igračem, budući da igra važnu ulogu u "razbijanju" protivničke igre.
SP 2010.
10. rujna 2008. igrač je u kvalifikacijskoj utakmici za Mundijal u JAR-u, odigranoj u Udinama, prvi puta postigao dva pogotka, na utakmici protiv Gruzije.
Marko Atilije Regul
Marko Atilije Regul (Marcus Atilius Regulus) (? - cca. 250. pne.) bio je rimski vojskovođa i političar, najpoznatiji po ulozi koju je imao u prvom punskom ratu.
Daniele De Rossi
SP 2010.
De Rossi je bio član reprezentacije koja je nastupala na Mundijalu u Južnoj Africi 2010. Za Italiju je postigao pogodak na prvoj utakmici u skupini protiv Paragvaja (1:1). U konačnici, Italija je kao tadašnji branitelj svjetskog naslova, doživjela debakl, te ispala već u ranoj fazi natjecanja.
Privatni život
De Rossijev otac je Alberto De Rossi, bivši igrač i trener AS Rome. Daniele De Rossi oženio se za Tamaru Pisnoli, 18. svibnja 2006. Par je prekinuo početkom 2009.
Marko Atilije Regul
Godine 267. pne. je izabran za konzula te su pod njegovom komandom poraženi Salentinci i osvojen Brundizijum (današnji Brindisi).
Za konzula je po drugi put izabran 256. pne., odnosno u devetoj godini prvog punskog rata. Regul je bio jedan od komandanata pomorske ekspedicije koja je razbila kartaginsku flotu u u Rta Ekonom, a potom se iskrcala u Sjevernoj Africi kako bi napala samu Kartaginu. Pohod se doimao toliko uspješnim da je drugi konzul -Lucije Manlije Vulso Long - opozvan u Rim kako bi sam Regul mogao dovršiti rat.
Regul je tada Kartaginjanima nanio toliko težak poraz u bitci kod Adisa, da su oni počeli mirovne pregovore. Međutim, Regul je postavio tako oštre uvjete da su Kartaginjani odlučili da nastave rat. Godine 255. pne. je Kartagina smijenila svog nesposobnog vojskovođu Hamilkara. Iste je godine Regul u bitci kod Tunisa poražen i zajedno s 500 svojih ljudi zarobljen od Ksantipa, komandanta spartanskih najamnika u kartaginskoj službi.
Rimska tradicija navodi da je pet godina kasnije - 250. pne. - Regul na zadanu riječ pušten iz zarobljeništva kako bi rimskom Senatu osobno prenio kartaginske mirovne uvjete odnosno pregovarao o razmjeni zarobljenika. Regul je prenio poruku, ali iznio i vlastito mišljenje prema kojima bi se svi kartaginski uvjeti trebali odbiti, odnosno da bi Rim morao nastaviti rat. Regul se poslije toga vratio u Kartaginu gdje je, prema Horaciju, pogubljen. Kasniji pisci su navodili različite verzije načina pogubljenja - prema jednoj je bačen u tamnicu, a potom prisiljen gledati u sunce nakon što su mu isjekli očne vjeđe; prema drugoj je stavljen u bačvu, koja je izvana zakucana čavlima, te potom otkotrljana niz brdo.
Regul se zbog svog postupka često navodio kao svijetli primjer rimske časti i patriotizma. S obzirom da Polibije nije spomenuo ovu priču, dio historičara je smatra naknadnom izmišljotinom, odnosno rimskom propagandom koja je za svrhu imala opravdati okrutno postupanje prema Kartagini i njenim stanovnicima.
Porodica
Atilije Regul je bio sin istoimenom konzula izabranog za 294. pne., a poticao je iz drevne kalabriske porodice. Prema kasnijim rimskim istoričarima, supruga mu se zvala Marcija, a pripisuje joj se to da je na smrt mučila nekoliko kartaginskih zarobljenika čuvši vijest o muževom pogbljenju. Prema Liviju je imao najmanje dva sina i jednu kći; oba sina su bili konzuli - Marko 227. pne. i Gaj 225. pne. (ubijen u bici protiv Gala).
Brat ili rođak po imenu Gaj je također bio konzul 257. i 250. pne.
Daniele De Rossi
Privatni život
De Rossi je debitirao za AS Romu u dresu sa brojem 27, kojeg je nosio dvije sezone. Nakon toga zamijenio je dres sa brojem 4 koji je nosio i u reprezentaciji tokom Mundijala 2006. U AS Romi je dres sa brojem 4 zamijenio sa brojem 16 u sezoni 2005./06. Razlog je bio što mu se kćer iz braka sa Tamarom Pisnoli, rodila 16. lipnja 2005.
Neptunijum heksafluorid
Neptunijum heksafluorid je hemijsko jedinjenje, koje ima molekulsku masu od 350,990 Da.
Hatteras, North Carolina
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 504.
Tip 90
mini|desno|200px mini|desno|200px
Tip 90 (japanski: きゅうまるしき せんしゃ ) je japanski borbeni tenk koji je veliki napredak za japansku vojnu industriju. Tenk proizvodi Mitsubishi Heavy Industries i trenutno ih je napravljeno više od 300 komada. Cijena jednog Tip 90 tenka je oko 790 milijuna japanskih jena ili 7.4 milijuna američkih dolara. Japan svoje tenkove proizvodi samo za vlastite potrebe.
Povijest
Prva dva prototipa napravljeni su 1980. i bili su opremljeni japanskim topom od 120 mm topom (proizvod / la Japan Steel Works Limited), a streljivo (proizvod po Daikin Industries Limited)je dovršeno 1982 godine. Izvedena su testiranja i napravljena poboljšanja na kupoli i izmijenjen je dizajn. Drugi niz od četiri prototipa napravljeni su između 1986 i 1988 godine koji uključuju poboljšanja koja su izvedena na prva dva prototipa. Dodan je Rheinmetall 120 mm glatkocijevni top kojeg koriste Leopard 2 i M1A2 Abrams MBT. Uz iznimku topa od 120 mm, koji je napravljen pod dozvolom od Njemačke, Tip 90 i njegov podsustav je u potpunosti projektiran i izgrađen u Japanu. Serijska proizvodnja je krenula 1989. godine.
Vatrena moć
Tip 90 koristi licenciranu kopiju njemačkog Rheinmetall L44 120 mm glatkocijevnog topa kojeg proizvodi Japan Steel Works. To je isti top koji je montiran i na Američki M1 Abrams, Njemački Leopard 2, Južno Korejski K1 i izraelska Merkava Mk 3/Mk 4. U Tip 90 ugrađen je kvalitetan SUP koji se sastoji od 32-bitnog balističkog računala, termovizije, automatskog sustava za praćenje cilja koji je sposoban pratiti vojnika, vozilo i helikopter. Kupola i top pokreću se uz pomoć elektromotora. Top se puni automatski a u slučaju kvara može se punit i ručno. Prilikom punjenja top se mora vratiti u vodoravni položaj. Tip 90 sposoban je precizno pogađati pokretne ciljeve u svim vremenskim uvjetima.
Oklopna zaštita
Oklop tenka Tip 90 je sličan oklopu koji ima Leopard 2. Iako su podaci o oklopu stroga tajna pretpostavlja se da koristi modularni keramički kompozitni oklop.U izgradi oklopa sudjelovale su tvrtke Mitsubishi Heavy Industries i Kyoto Ceramci Company. Čelik koji je rabljen za tijelo nije samo tvrd nego je i elastičan. Ploče kompozitnog oklopa štite prednju stranu tijela i kupole. Na bokovima su zavjesice od tvrdog čelika koje štite podvozje. Može se i ugraditi radioaktivni oklop koje se postavljaju na kupolu i prednji dio tjela.
Pokretljivost
Tip 90 koristi dizel motor Mitsubishi 10ZG s 10 cilindara najveće snage 1500KS (1100 kW). Taj višegorivi dvotaktni motor ima elektronički kontrolirano direktno ubrizgavanje goriva i vodeno hlađenje. Motor je povezan s MT1500 Mitsubishi automatskim prijenosom. Najveća brzina je 70 Km/h i omjer snage i težine je 30 KS/t. Sa 1100 litara goriva može prijeći 400 kilometara.
Pozzillo, Frosinone
Pozzillo je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 19 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 486 m.
Jasmin Agić
Jasmin Agić (Pula, Hrvatska, 26. prosinca 1974.) je bivši hrvatski nogometaš i nacionalni reprezentativac.
Karijera
Agić je većinu svoje klupske karijere proveo igrajući za Rijeku i zagrebački Dinamo te je nakratko igrao u Južnoj Koreji i Austriji. Tijekom igranja za Croatiju Sesvete optužen je za namještanje utakmica u akciji Offside. Igrač je u travnju 2011. uz još četvoricu igrača priznao namještanje. Zbog toga je nepravomoćnom presudom Županijskog suda u Zagrebu, osuđen na 9 mjeseci zatvora te mora vratiti 26.500 eura.
Za hrvatsku reprezentaciju Jasmin Agić je debitirao 10. ožujka 1999. na utakmici protiv Grčke te je do 2004. odigrao 14 utakmica u nacionalnom dresu.
Senebkay
Weseribre Senebkay, egipatski faraon koji je vladao u drugom prijelaznom razdoblju, oko 1650. godine pne. Otkriće njegova groba 15. siječnja 2014. dokazalo je postojanje posebne dinastije u Abydosu, suvremenika XV.-XVI. dinastije. Otkriće dokazuje da Hiksi, semitski narod koji je stigao s juga današnje Sirije, nisu vladali cijelim Egiptom. Hiksi su osnovali petnaestu i šesnaestu egipatsku dinastiju. Ime faraona prije otkrića nije bilo poznato. Neki hijeroglifi iz faraonova imena pojavljuju se na Torinskom papirusu, dokumentu starom više od 3 000 godina, na kojemu se nalazi oko 300 faraonskih imena (Weser ... re). Na postojanje tzv. abidoske dinastije prvi je uputio Detlef Franke, a kasnije je teoriju dodatno razvio egiptolog Kim Ryholt 1997. godine.
Grobnica
Grobnicu su u južnom dijelu Abydosa otkrili Josef W. Wegner sa Sveučilišta u Pennsylvaniji i tim egipatskih arheologa. Grobnica se sastoji od četiri komore i ukrašena je vapnencem, slikama božica Izide, Nut, Neftis i Selket. Tijelo je otkriveno u drvenom sarkofagu unutar oštećene kamene grobnice. Tekst nađen unutar kraljevske kartuše glasi: "kralj Gornjeg i Donjeg Egipta, Woseribre, sin Re, Senebkay". Grob nije pokriven nikakvim nadgrobnim spomenikom i stoga je morao biti opljačkan u antičkom dobi. Faraon je bio visok oko 185 cm, a umro je u kasnim 40-ima.
Etimologija
Etimologija je grana lingvistike (jezikoslovlja) koja proučava porijeklo riječi.
Riječi mijenjaju oblik i značenje kroz stoljeća, a mogu se i "posuđivati" iz drugih jezika, moguće u promijenjenom obliku (izvorišne riječi se zovu etimoni). Kroz proučavanje starih tekstova i usporedbom s drugim jezicima, etimolozi pokušavaju rekonstruirati povijest riječi - kada su ušle u jezik, iz kojeg izvora, te kako su se mijenjali njihov oblik i značenje.
Etimolozi također pokušavaju rekonstruirati podatke o jezicima o kojima nemamo nikakvih direktnih informacija (na primjer, tekstova). Uspoređujući riječi u srodnim jezicima, mogu se izvesti zaključci o njihovom zajedničkom pretku. Na primjer, na taj način, pokušava se rekonstruirati praindoeuropski jezik.
Pučka etimologija naziv je za jezičnu pojavu - sami govornici analiziraju riječi pomoću elemenata (drugih riječi) koje slično zvuče, ali su zapravo nevezane, i nakon toga mijenjaju izvorne riječi. Npr. riječ buldožer se dovodi u vezu sa žderati i mijenja u buldožder.
Pučka etimologija česta je u zemljopisnim nazivima koji su često nasljeđeni od stanovništva koje je prije živjelo na nekom području. Na taj je način nastao toponim Crna Vlast preoblikovanjem starijeg naziva Črna Vas (vas = selo, ali ta riječ nije bila shvaćena od novog stanovništva na tom području).
Etimološki nejasne riječi (govornicima nekog jezika to su najčešće tuđice) vrlo se lako usvajaju kao termini za nove pojave, dok se izvedenice koje su etimološki jasne često teže usvajaju. Npr. odvijač je zamjena za termin šrafciger koja sasvim ne odgovara, jer ljudi shvaćaju da se s tim alatom i zavijaju vijci, a ne samo odvijaju. Budući da je šrafciger riječ koja se ne može analizirati u hrvatskom, može poprimiti bilo koje značenje.
Vanjske veze
Etimološki rječnici na Internetu:
Kišna šuma
Tropske kišne šume
Tropske kišne šume nastale su na svim kontinentima koje presijeca ekvator. Protežu se s obje strane ekvatora do oko 10° širine, prije svega u južnoj Americi i Oceaniji, ali i izvan tih područja. Najveća povezana površina - istovremeno i više od polovice ukupne površine svih tropskih kišnih šuma - nalazi se u području amazonskog bazena. Druge velike povezane tropske kišne šume postoje i u Zairu i Indoneziji.
Pojam tropska kišna šuma obilježava ekosustav sastavljen od velikog broja tipova šuma: nizinska tropska kišna šuma koja se prostire do oko 800 m nadmorske visine, zatim brdska tropska kišna šuma do oko 1500 m visine i zatim maglena šuma iznad 2000 m. U stručnoj literaturi ponekad se za neka područja koriste i drugi raznoliki nazivi, kao "oblačna šuma" za šume koje rastu na sjevernim dijelovima obalnih Kordiljera u Venecueli.
Tlo i kruženje hranjivih tvari
Uvijek zelene tropske kišne šume razvijaju zbog cjelogodišnje vegetacije bez godišnjih doba gotovo savršeno kruženje hranjivih tvari. Sve hranjive tvari prešle su u živu biomasu, a šume rastu na kvarcnim, prastarim tlima (za razliku od ledenim dobom uvjetovanih mladih tala bogatih hranjivim tvarima ili borealnih igličastih šuma s neprekidnim odlaganjem hranjivih tvari u mrtvu biomasu koje se zamjetnije mobiliziraju tek nakon požara). Mikorize vode minerale do stabala. Stabla ne mogu sana uzeti minerale iz tla, ono mu služi samo za fizičku stabilizaciju.
80% biomase stvara se u krošnjama, pa se radi toga oko 2/3 životinja zadržava u njima, a samo rijetke žive na tlu. Obilježje kišnih šuma je velika biljna i životinjska raznovrsnost. Prema Terry Edwinu iz Smithsinian instituta (1982.), na zemlji živi oko 30 milijuna različitih vrsta (međutim, taj broj još 2003. nije verificiran, i smatra se da bi to prije mogla biti donja granica broja vrsta).
Ugroženost
Svake godine iskrči se veliki broj kvadratnih kilometara tropske kišne šume, s jedne strane radi dobivanja površina za plantažno gospodarstvo, ispašu stoke ili poljoprivrednu obradu, a s druge strane, oborena stabla koriste se kao drvo za proizvodnju namještaja. Ali najveći dio se koristi jao jeftino građevinsko drvo ili za proizvodnju papira. U te svrhe upravo su u Jugoistočnoj Aziji (Malezija, Indonezija) već sagrađene ogromne tvornice papira.
Velike površine pripremaju se za poljoprivrednu obradu krčenjem uz pomoć vatre, spaljivanjem šume. Na taj način s jedne strane uklanja postojeća se vegetacija, a s druge spaljivanjem nastaje pepeo koji sadrži hranjive tvari. Uprkos tome, ovako iskrčena područja mogu se koristiti za efikasnu poljoprivredu samo nekoliko godina jer je sloj humusa vrlo tanak a poljoprivreda crpi iz njega više hranjivih tvari nego što se može obnoviti. Godišnje se uništava 125.000 km2 tropskih šuma, što čini gubitak od oko 34.000 hektara dnevno.
Do danas je nestalo već više od 50% kišnih šuma. Kišne šume Brazila ugrožene su spaljivanjem, što čini veći dio ukupno "proizvedenih" stakleničkih plinova te zemlje. Samo od kolovoza 2003. do kolovoza 2004. u Brazilu je uništeno 26.130 km2 kišne šume.
Zbog uznapredovalog ilegalnog krčenja preostalih tropskih kišnih šuma radi brze zarade kao i dozvoljavanja spaljivanja šuma opstojnost neizvjesnog broja bioloških vrsta je ugrožena. Postoji velika opasnost izumiranja vrsta.
Selektivna sječa
Selektivnom sječom naziva se ciljano rušenje samo određenih stabala. Taj oblik sječe bi trebao spriječiti smanjivanje količine hranjivih tvari u tlu kišnih šuma. U idealnom slučaju, sječa pojedinog stabla ne bi trebala uzrokovati trajne štete na okolnoj fauni. No, često se za odvoz posječenog stabla radi usjek do najbliže ceste. No, analizirajući satelitske snimke 2 milijuna kvadratnih kilometara kišnih šuma u vremenu od 1999. do 2004., stručnjaci su utvrdili da je i selektivna sječa dovela do potpunog uništenja šume. Na jednoj šestini promatranih područja je već godinu dana nakon početka selektivne sječe ostao potpuno bez šume, a nakon 4 godine, već je na trećini tih područja šuma izgubljena.
Primjena pojedinih vrsta drveta
Mahagonij i tikovina obično se koriste za vanjsku upotrebu, jer su vrlo otporni na atmosferske utjecaje, dok se za izradu glazbenih instrumenata najčešće koriste palisander i ebanovina. Ovo drvo je posebno omiljeno pošto radi specifičnih odlika klime u kojoj rastu, nema godove.
Zaštita kišnih šuma
Zaštita kišnih šuma vrlo je važna iz još jednog razloga. Smatra se, da su to najveće ljekarne na svijetu. Do sada su istražena ljekovita svojstva tek malog dijela tamošnjih biljki. Ako se nastavi krčenje i spaljivanje u ovako dramatičnom obujmu kao do sada, veliki broj prirodnih lijekova izgubit će se nepovratno, za uvijek, i prije nego što se utvrdi njihovo postojanje.
Joggins
Joggins je seoska zajednica u kanadskom okrugu Cumberland na zapadu kanadske pokrajine Nova Škotska.
Neuendorf (Unterfranken)
Nojendorf je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 40 opštinskih središta okruga Majna-Špesart. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 874 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9677164.
Joggins
Ona je najpoznatija po svojim obalnim liticama koje predstavljaju paleontološki lokalitet veličine 689 ha, koje je zbog količine i kvalitete jedinstvenih fosila prozvano "Karbonski Galápagos" (prije 354-290 milijuna godina). Stijene fosilnih litica Jogginsa se smatraju presudnima za razumijevanje ovog razdoblja povijesti Zemlje, te su najdeblji i najsveobuhvatniji svjetski zapis slojeva iz pennsylvanija (prije 318 do 303 milijuna godina) s najkompletnijim fosilima zemaljskog života iz tog vremena. To uključuje ostatke i tragove vrlo ranih životinja i prašume u kojoj su živjeli, na licu mjesta, netaknuto i nesmetano.
Neuendorf (Unterfranken)
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Majna-Špesart Nojendorf se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Majna-Špesart. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 156 metara. Površina opštine iznosi 9,7 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 874 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 90 stanovnika/km².
Joggins
Svojom 14,7 km dugom morskom liticom, niskim strminama, stjenovitim platformama i plažama, ovo mjesto predstavlja tri ekosustava: estuarijski zaljev, poplavna prašuma i požarima sklona šumovita dolina sa slatkovodnim bazenima. Ona nudi najbogatiji presjek poznatog fosilniog života u ova tri ekosustava sa 96 rodova i 148 vrsta fosila i 20 skupina otisaka. Kako ovo mjesto posjeduje izvrsne primjere koji predstavljaju glavne etape u povijesti Zemlje, fosilne litice Jogginsa su upisane na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi 2008. godine. thumb|lijevo|500px| Fosilne litice Jogginsathumb|lijevo| Satelitski snimak gornjeg dijela [[Zaljev Fundy|zaljeva Fundy s liticama Jogginsa i selom u središtu desne strane.]]
Povijest
thumb|lijevo| Fosilne litice Jogginsa kod zaljeva Fundry Na ovom području su živjeli Micmac Indijanci koji su ga zvali Chegoggins, što znači "velika riblja brana". Francuski i engleski doseljenici su mu pojednostavili ime i ovo područje je postalo ugljenokopom u 18. stoljeću. thumb| Otisak fosiliziranog korijena na stijeni Jogginsa Eksploatacija ugljena se pojačala povezivanjem Jogginsa s Interkontinentalnom željeznicom 1887. godine. Rudarsko naselje Joggins je privlačilo veliki broj radnika i do tada većinskom francuskom stanovništvu pridružili su se irski i škotski emigranti. Kada je 1919. godine Joggings dobio naziv grada, već je imao tri crkve, dva groblja, hotel, kino dvoranu, vatrogasnu postaju, veletržnicu, poštu, željezničku postaju i školu. Joggins je izgubio status grada 1949. godine nakon pada važnosti ugljenokopa i selidbe većine stanovništva u potrazi za poslom. Nakon velike rudarske nesreće u obližnjem Springhillu 1958. godine, rudnici Jogginsa su potpuno zatvoreni, a željeznički kolovodvor je zatvoren 1960-ih.
Znamenitosti
Prema legendi Mikmak indijanaca, mitski stvoritelj Glooscap je stvorio Novu Škotsku i upravljao je njezinim velikim plimama. Naime, zaljev Fundry ima najveće razlike u plimi i oseci na svijetu. Upravo su ove plime oblikovele krajolik jedinstvene ljepote s nedirnutim plažama, dramatičnim stijenama, obalnim liticama, slapovima i načičkanom šumom. U ovoj prirodi obitava veliki broj životinja kao što su mnoge ptice selice, te orlovi, bukoči i losovi. Zbog toga je turistička infrastruktura s ljetnikovcima, planinarskim kućama i mostovima poveznim putovima (Glooscap Trail) obnovljena početkom 1990-ih, te predstavlja važnu gospodarsku granu ruralnog razvoja Nove Škotske.
Fosilne litice Jogginsa
Joggins je postao slavan u ranom 19. stoljeću kada su na njegovim obalnim liticama prinađeni jedinstveni fosilni ostaci iz razdoblja pennsylvanija (Carboniferous), uglavnom fosili paprati, prapovijesnog drveća i ranih oblika morskog života. Osnivač moderne geologije, Sir Charles Lyell, je prilikom svojih posjeta Jogginsu 1842. i 1852. god., fosile iz Jogginsa nazvao "najboljim primjerima na svijetu". Njegov suradnik, geolog Sir William Dawson, je otkrio jedan od najvažnijh fosila u povijesti, najstariji fosil reptila koji je dobio ime - Hylonomus ("šumski"), jer je pronađen zarobljen u fosiliziranom drvetu.
Ove fosile je iskoristio Charles Darwin u svom djelu "Podrijetlo vrsta" iz 1859. godine, te Thomas Henry Huxley prilikom svojih debata o evoluciji s biskupom Samuelom Wilberforceom u Oxfordu 1860. god.
Kasnije je otrkiven i najstariji fosil sinapsida (amniota starijih od reptila), Protoclepsydropsa, 1964. god. Također, najstariji oblik vaskularnih biljaka, Lycopodiophyta Sigillaria je sačuvan na licu mjesta, kako strši iz stijene Jogginsa (slika desno gore), i velika je turistička atrakcija.
Danas je veliki broj fosila iskopanih na ovom mjestu smješten u Centar fosila Joggins.
Žrtva (film)
Žrtva (švedski Offret) je švedsko-britanska drama iz 1986. koju je režirao i napisao Andrej Tarkovski. To je njegov sedmi i posljednji dugometražni film, ne računajući dokumentarac Tempo di Viaggio. Radnja se odvija oko umirovljenog glumca ateista (Erland Josephson) koji se preobrati natrag religiji uoči neidentificirane ratne katastrofe koja bi mogla uništiti sav život na Zemlji, te obeća Bogu žrtvu ako se uspostavi natrag mir. Kada se mir doista vrati natrag na svijet, junak mora odlučiti hoće li zapaliti svoju kuću kako je obećao. Takrovski je izjavio kako je film duhovna alegorija kršćanskog koncepta samo-žrtvovanja radi nekog većeg dobra, iako film sadrži i poganske elemente, utjelovljene u vještici Mariji.
Radnja
Alexander je sredovječni umjetnik, bivši glumac, profesor i kazališni kritičar, koji živi sa svojom obitelji - suprugom Adelaide, kćerkom Martom i maloljetnim sinom Gossenom, koji ne može govoriti jer se oporavlja od operacije na grlu - na jednom udaljenom imanju negdje kraj švedske obale. Alexander i Gossen posade drvo kraj plaže, nadajući se da će primiti korijene. Sretne poštara Otta te mu kaže da je njegov odnos s Bogom "nepostojeći". Njegova obitelj i prijatelji se okupljaju u njegovoj kući kako bi slavili njegov rođendan. Sluškinja Maria odlazi, dok Otto gostima priča kako skuplja "neobjašnjive, ali istinite priče" koje su se dogodile ljudima. Iznenada se čuju zvukovi aviona a na televiziji se objavi vijest o neidentificiranom sukobu koji bi vjerojatno mogao dovesti do Trećeg svjetskog rata i moguće nuklearne katastrofe na Zemlji.
Produkcija i analiza
Žrtva je posljednji film Tarkovskog, koji je umirao od raka u tom razdoblju, koji je vjerojatno nastao kao posljedica snimanja filma Stalker na lokacijama u Estoniji, u blizini kemijskog postrojenja. Od kada je snimao na Zapadu, Tarkovski više nije imao problema sa cenzurom sa kojom se borio dok je snimao u SSSR-u, ali se morao naviknuti na drugačije uvjete snimanja. U svojem dnevniku, zapisao je kako su "Šveđani lijeni" te ih "samo zanima pridržavanje pravila: snimanje mora početi u 9 ujutro i niti trenutak kasnije!"
Veliki problem tijekom snimanja iskrsnuo je kada je Tarkovski zahtijevao da se sekvenca kuće u požaru snimi sa samo jednom kamerom, usprkos prosvjedu snimatelja Svena Nykvista. Usred snimanja, kamera se zaglavila i tako nije snimila kako je kuća izgorila do temelja. Dva tjedna kasnije, uz velike dodatne troškove, kuća je ponovno izgrađena, ali je požar ovog puta snimljen sa dvije kamere. Ta verzija je prošla bez greške. Michal Leszczylowski je u svojem dokumentarcu Directed by Andrei Tarkovsky iz 1988. opisao tu nezgodu.
Filmski leksikon analizira film, navodeći kako je "desetominutna uvodna sekvenca, unutar koje kretanje kamere stalno pregrupira likove u daljini, stvara nove dinamičke odnose, metonimijski predočuje oblik čitavog filma, u kojem ništa ne postiže konačni i definitivno stabilan oblik". Fragmentarnom prikazu nezavršene Leonardove slike Poklonstvo mudraca u uvodnoj špici, "koja se potom u filmu javlja u odrazu ili djelomice zaklonjena, supostavljaju se ikone koje se uvijek prikazuju čitave, što oblikuje napetost između dva modusa predstavljanja, simboličkog i ikoničkog." Prema analizi, "ta napetost određuje poetiku filma u kojem se prikazana zbivanja ne mogu sagledati ni kao zbilja, ni kao halucinacija, nego jedino kao nadilaženje binarne oprjeke duhovnog i materijalnog, izravno predočeno otvorenim krajem koji se podjednako može tumačiti kao uslišenje molitvi protagonista ili kao priviđenje".
Demarest, New Jersey
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 4.881, što je 36 (0,7 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Zlatno brdo
Zlatno Brdo je naziv za kosu koja se pruža na desnoj obali Dunava, gotovo paralelno sa obalom, uzvodno od grada Smedereva. Prvo je u nizu uzvišenja koje od ravnica: Panonske nizije sa severa i sr na zapadu, reljef pretvaraju u talasastu Šumadiju.
Severna padina, ka Dunavu i Banatu, naziva se Plavinac, ima izuzetan pogled, pa je tu izgrađen sr, gde je posebno voleo da boravi kralj Srbije Aleksandar Obrenović.
Druga, južna padina se spušta ka Petrijevskom potoku. Preko celog dana je osunčano i ima dosta vinograda. Grožđe sr sa tog potesa ima izrazito zlatnu žuto zelenkastu boju pa je po tome i brdo dobilo ime. Dugo se smatralo da je na toj lokaciji bilo i staro rimsko naselje sr, oko koga je imperator Prob zasadio prvu vinovu lozu u ovom kraju i da je ovaj toponim po njemu dobio ime. Novija arheološka istraživanja su ostatke tog naselja locirali par stotina metara uzvodno, u rejonu sela Seone.
Jedna mesna zajednica u Smederevu je nazvana ovim imenom (prostorno zauzima teritoriju jugozapadne padine), a svojevremeno je Smederevska vinogradarska zadruga, u godinama pre Drugog svetskog rata pod imenom Zlatni breg flaširala vino proizvedeno od grožđa Smederevke.
Júnior Fernándes
Junior Fernándes (Tocopilla, 4. listopada 1988.) je čileanski fudbaler ili nogometaš, koji trenutačno nastupa za turski Alanyaspor, na posudbi iz zagrebačkog Dinama. Igra na mjestu napadača.
Transferi
U svibnju 2014. Fernándes je potpisao za Dinamo za 2,5 milijuna eura. U siječnju 2017. je Čileanac posuđen turskom Alanyasporu, čiji je trener Safet Sušić.
Klupska
Dinamo Zagreb
Banteux
Bante je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Sever-Pa de Kale, u departmanu Sever koja pripada prefekturi Kambre.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 364 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 58 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 6,18 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 77 metara (maksimalnoj 133 m, a minimalnoj 71 m).
Atlantik
Atlantski ocean ili Atlantski okean zvan i Atlantik, drugi je najveći ocean na Zemlji i pokriva približno petinu njene površine. Ime oceana potječe iz grčke mitologije i znači »Atlasovo more«.
right|Sjeverni i Južni Atlantski ocean
Atlantski je ocean od sjevera prema jugu izduženi bazen u obliku slova S, kojega se u području ekvatorskih protustruja na približno 8° sjeverne širine može podijeliti na sjeverni i južni dio. Na zapadu ga omeđuju Sjeverna i Južna Amerika, na istoku Evropa i Afrika, a preko Arktičkog oceana na sjeveru i Drakeovog prolaza na jugu povezan je s Tihim oceanom. Od godine 1914. postoji i poveznica s Pacifikom kroz Panamski kanal. Na istoku granica Atlantskog i Indijskog oceana teče po 20° istočne dužine. Granica s Arktičkim oceanom ide po izlomljenoj crti od Grenlanda do najjužnijih dijelova Svalbarda i natrag na jug do Norveške.
Nacionalni park Jasper
Nacionalni park Jasper (engleski: Jasper National Park) je nacionalni park na istočnim obroncima kanadskog Stjenjaka na jugoistoku kanadske pokrajine Alberte, tek nešto zapadno od grada Edmontona. NP Jasper ima površinu od od 10.878 km² i osnovan je još 1907. godine. On svojom južnom stranom graniči s NP Banffom, s kojim je, zajedno s drugim susjednim parkovima Stjenjaka, upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Americi još 1984. godine pod nazivom "Nacionalni parkovi kanadskog Stjenjaka"
Atlantik
Atlantski ocean pokriva oko 20% površine Zemlje i drugi je po veličini nakon Tihog oceana. Zajedno sa susjednim morima obuhvaća površinu od oko 106,450.000 km²; a bez njih 82,362.000 km². Površina kopna s kojeg se rijeke slijevaju u Atlantski ocean je dvostruko veća od površine kopna koje napaja Tihi i Indijski ocean zajedno. Volumen Atlantskog oceana sa susjednim morima je 354,700.000 km³, a bez njih 323,600.000 km³.
Prosječna dubina Atlantika i susjednih mora je 3332 m; a bez njih čak 3926 m. Najdublja točka, 8605 m, nalazi se u Portorikanskoj brazdi. Širina oceana kreće se od 2.848 km između Brazila i Liberije do oko 4830 km između SAD-a i sjeverne Afrike.
Nacionalni park Jasper
Odlike
U parku izviru neke od najvažnijih rijeka ovog područja kao što su Sjeverna Saskatchewan rijeka (koja pripada slivu Hudsonova zaljeva), te rijeke Athabasca i Smoky (koje pripadaju slivu Arktičkog oceana).
Atlantik
Obala Atlantskog oceana je razvedena, s brojnim zaljevima i morima, uključujući Karipsko more, Meksički zaljev, Zaljev St. Lawrence,Sredozemno more, Crno more, Sjeverno more, Baltičko more, Norveško more i Weddellovo more. Među otocima Atlantskog oceana ističu se Svalbard, Grenland, Island, Velika Britanija, Irska, Veliki i Mali Antili, Fernando de Noronha, Azori, Madeira, Kanarski otoci, Zelenortski otoci, Bermuda, Karibi, Ascension, Sveta Helena, Tristan da Cunha, Falklandski otoci i Južna Georgia.
Nacionalni park Jasper
Odlike
Najznamenitiji dijelovi parka Jasper su planina Mount Edith Cavell, jezero Pyramid i planina Pyramid, jezero Maligne, jezero Medicinei dolina Tonquin, te ledenjak Athabasca (koji pripada ledenjačkoj dolini Columbia) i istoimeni Athabasca slap, te slap Sunwapta. Neka od najprivlačnijih mjesta za posjetitelje povezuje tzv. Put ledenjačkih polja (Icefields Parkway). Termalni izvor Miette, koji se nalazi na samom sjeveroistočnom ulazu u park, ima ugodnu temperaturu jer ga hlade planinski zvori. Park nudi i mogućnost kampiranja, planinarenja, šetnje, golfa, jahanja, alpskog i nordijskog skijanja (zimovalište Marmot Basin).
U parku je zabilježeno mnogo vrsta sisavaca kao što su grabežljivci: sivi medvjed, američki crni medvjed, puma, ris, vuk, gorska kuna, lasica, sjeverna riječna vidra; te biljojedi: wapiti, ušati jelen (Odocoileus hemionus) i bjelorepi jelen (Odocoileus virginianus). U alpskim područjima se mogu naći: divokoza, svisci, zviždači (Ochotonidae); dok u vlažnijim područjima žive: los, dabar, dikobraz i vjeverice.
Od oko ptica u parku najprisutnije ptice grabljivice su: bjeloglavi orao, suri orao, bukoč i mali sokol; te siva šojka (Perisoreus canadensis) i planinska sjenica (Poecile gambeli) na nižim djelovima, dok se na višim djelovima može naći i bjelorepi tetrijeb (Lagopus leucura), a na vlažnim plijenori, čaplje i divlje patke koje ovdje provode svoja ljeta.
Inicijativa za multi-sektorsku tehnološku i ekonomsku saradnju u Benglalskom zalivu
thumb Inicijativa za multi-sektorsku tehnološku i ekonomsku saradnju u Benglalskom zalivu je međunarodna organizacija čije su članice države u južnoj i jugoistočnoj Aziji: Bangladeš, Indija, Mianmar, Šri Lanka, Tajland, Butan i Nepal. Organizacija je osnovana 6. juna 1997. godine u glavnom gradu Tajlanda Bangkoku. Mianmar se organizaciji pridruzio 22. decembra iste godine. 2004. organizaciji su se pridružili Nepal i Butan, a organizacija je uvela i današnji naziv (pre toga se zvala Bangladeš, Indija, Šri Lanka i Tajland ekonomska saradnja a posle pridruživanja Mianmara u naziv je dodala i Bangladeš, Indija, Mianmar, Šri Lanka i Tajland ekonomska saradnja).
Challain-la-Potherie
Šalen la Poteri je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Loara, u departmanu Men i Loara koja pripada prefekturi Segre.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 774 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 16 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 47,87 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 58 metara (maksimalnoj 106 m, a minimalnoj 42 m).
Južni Sudan
Republika Južni Sudan ( i ) je kontinentalna država istočne Afrike. Graniči se sa Sudanom, Etiopijom, Ugandom, DR Kongom i Centralnoafričkom Republikom. Površina iznosi oko 620.000 km², na kojoj živi približno 7-9 miliona stanovnika, pretežno hrišćana i animista. Najveće etničke grupe su Dinke, Nueri i Azande. Glavni i najveći grad je Džuba, na jugu države. Prethodnih pedesetak godina ove prostore karakterisao je građanski rat, koji je odneo oko tri miliona života. Južni Sudan postojao je u dva navrata kao autonomni region. To je jedna od najmlađih nezavisnih država koja je samostalnost stekla referendumom u januaru 2011, a zvanično od 9. jula 2011. godine.
Ime
Zvaničan naziv države je Republika Južni Sudan, a proistekao je iz geografskog položaja zemlje. Pre nezavisnosti bilo je još nekoliko predloga za ime, kao na primer Azanija, Republika Nil, zatim Republika Kuš (prema antičkom kraljevstvu) i Džuvama, prema početnim slovima tri najveća grada — Džuba, Vav, Malakal.
Položaj
Južni Sudan se nalazi u istočnoj Africi između država Sudan na severu, Etiopija na istoku, Kenija, Uganda, DR Kongo na jugu i Centralnoafrička Republika na zapadu. Smešten je na prelazu između regije Sudan u ekvatorsku Afriku. U fizičko-geografskom smislu Južni Sudan je centralnoafrička, ekvatorijalna zemlja u dolini Belog Nila. Prostire se između 10° i 4° sgš i 25° i 35° igd.
Reljef i geologija
Geološka podloga ovih predela je od kristalastih škriljaca, koji su na jugu prekrivenim vulkanskim izlivima lave, dok na severu dominira mezozojski peščar. Glavna reljefna forma Južnog Sudana je basen i dolina reke Beli Nil. Na obodima dominiraju Bongo, Azandski prag, Imatong, Centralnoafrički prag i Etiopska visoravan. Najviši vrh Južnog Sudana je Kinjeti u blizini granice sa Ugandom i iznosi 3.187 metara.
Klimatske odlike
Klima Južnog Sudana je subekvatorijalna-savanska. Na krajnjem jugu i jugozapadu je izrazitiji uticaj ekvatora pa se padavine kreću u proseku između 1.000-2.000 milimetara godišnje, dok ostatak države prima 500-1.000 mm taloga. Srednja januarska temperatura je oko 26-{°S}-, a srednja julska 20°-24-{°S}- na jugoistoku, a u ostatku države do 28-{°S}-.. Kišni period traje od aprila do septembra.
Hidrografija
thumb|desno|250px|[[Bijeli Nil|Beli Nil]] Osnovicu hidrografske mreže čini reka Beli Nil. On prima veliki broj pritoka od kojih su najznačajnije Bahr el Gazal sa leve i Sobat sa desne strane. Bahr el Gazal je dug 716 kilometara i prima nekoliko tokova među kojima se ističu Džur, Gel i Bahr el Arab. Uliva se u Beli Nil kod jezera No, nedaleko od grada Bentiju. Sobat se uliva u Nil blizu grada Malakal. Tokom kišne sezone u slivu Belog Nila formira se najveća močvarna oblast na svetu, poznata pod imenom Sud. Njena površina u periodu april-novembar dostiže 130.000 km², te je praktično jedna petina Južnog Sudana poplavljena.
Živi svet
Vegetacija Južnog Sudana je raznolika. Na severu i severozapadu dominira niskotravna savana, koja se nastavlja na visokotravnate predele sa galerijskim šumama. Za središte zemlje u oblasti Sud karakteristični su barska i močvarna vegetacija. Krajnji jug Južnog Sudana odlukuje se topskim kišnim šumama. Dominantne vrste su akacija, tvrdolisno žbunje, i razne vrste trava.
Fauna Južnog Sudana je tipično savanska. Ističu se slonovi, žirafe, bafalo, lavovi, zatim nekoliko vrsta antilopa (oko 1,3 miliona jedinki), divlje svinje i dr. Na jugu ima šimpanzi i drugih planinskih majmuna. Zbog izuzetnih prirodnih odlika izdvojeno je i zakonom zaštićeno nekoliko oblasti — močvara Sud sa dolinom Belog Nila, nacionalni park Boma i nacionalni park Bandingilo.
La Cesa, Pescara
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 16 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 399 m.
Južni Sudan
Stanovništvo
thumb|desno|250px|Pripadnik naroda [[Dinka (narod)|Dinke]] thumb|desno|180px|Pripadnik naroda [[Nuer]]
Razmeštaj
Prema procenama misije Ujedinjenih nacija u Sudanu, Južni Sudan naseljava između 7,5 i 9,7 miliona ljudi. Na osnovu zvaničnog popisa na teritoriji Sudana koji je sproveden 2008. godine, komisija je došla do brojke od 8.260.490 stanovnika u Južnom Sudanu, dok su sa druge strane vlasti te zemlje naredne godine došli do brojke od 11-13 miliona.
Najgušće naseljen vilajet je Centralna Ekvatorija sa gradom Džuba, gde živi preko 2,5 miliona ljudi ili preciznije 109 stanovnika po km². Sa druge strane, najređe naseljeni su Istočna Ekvatorija sa 2,7 st./km² i Zapadni Bahr el Gazal sa 3,5 st./km². Glavni grad Džuba je najveći grad Južnog Sudana sa 250.000 stanovnika prema procenama iz 2008. godine. Slede Malakal (165.000), Vav (137.000) i Rumbek (100.000).
Narodi
U Južnom Sudanu živi veliki broj naroda, tačnije oko 200 etničkih grupa. Najbrojniji narod ove zemlje su Dinke, kojih ima između 2,5 i 3 miliona, što čini trećinu ukupnog broja stanovnika. Druga najvažnija grupa Južnog sudana je Nuer, tradicionalni neprijatelji Dinki, kojih ima oko 2 miliona. Slede ih Azande na jugozapadu zemlje u vilajetu Zapadna Ekvatorija kojih ima oko jedan milion. Značajan udeo čine i etničke grupe Šiluk na severoistoku Južnog Sudana (500.000).
Jezici i religija
Zvanični jezik Južnog Sudana je engleski. Pre proglašenja nezavisnosti, u zvaničnoj upotrebi bio je i arapski. U upotebi je i veliki broj regionalnih jezika među kojima dominiraju dinka, (oko 2-3 miliona), sledi ga nuerski jezik sa približno milion govornika, zande takođe oko milion, zatim bari i šiluk sa po 420, odnosno 200 hiljada.
Na osnovu nekih izvora u Južnom Sudanu su najzastupljenija tradicionalna afrička verovanja (animizam, spiritualizam, totemizam), sa izraženom hrišćanskom manjinom. Međutim, prema navodima iz 2011. godine, čak četiri miliona stanovnika Južnog Sudana, tj. približno polovina od ukupnog broja praktikuje hrišćanstvo i pripada anglikanskoj crkvi Sudana. Uprkos tome, veliki broj naroda Južnog Sudana zadržao je svoja tradicionalna verovanja i običaje.
Istorija
thumb|desno|200px|Predsednik [[Salva Kir Majardit]]