cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apostolsko nasledstvo
Objava vaskrslog Hrista
Pejgels zaključuje da "doktrina da se sva vlast zasniva na susretu određenih apostola s vaskrslim Hristom, susretu sada okončanom jednom zasvagda, ima ogroman uticaj na političku strukturu hrišćanske zajednice." Pre svega, kako je istakao nemački naučnik Karl Hol, ova doktrina sužava rukovodeći krug na malu družinu čiji članovi drže neprikosnovenu vlast. Zatim, sledi da samo apostoli imaju pravo da postave buduće vođe — svoje naslednike. Ove tvrdnje ne mogu se proveriti; umesto toga, naslednici moraju štititi svedočanstvo apostola, verovati u njega i prenositi ga budućim pokolenjima.
Supremacija Rima
thumb|175px|Krist predaje svetom Petru ključeve neba.
Suprotstavljanja
Razne hrišćanske grupe su se protivile crkvenoj doktrini o apostolskom nasleđu, opisujući susrete s uskrslim Hristom i naglašavajući preimućstvo tajnog predanja nad učenjem sveštenika i biskupa, koji poseduju samo opšte predanje.
Nove objave vaskrslog Hrista
Gnostici su se također pozivali na uskrslog Krista radi legitimiziranja svoje pozicije. Oni su tvrdili da se uskrsli Isus nakon raspeća pojavljivao određenim učenicima otkrivajući im razne božanske uvide (vidi npr. Tajna knjiga Jakovljeva). Tako Petrova apokalipsa (oko 200—300. g.), jedan od spisa iz zbirke pronađene kod Nag Hamadija, govori kako je apostol Petar bio ožalošćen kad je čuo da će mnogi vernici »dopasti pogrešnog imena« i »da će njima vladati jeretici«. Ustali Hrist objašnjava Petru da su oni koji sebe nazivaju biskupima i đakonima, kao da su svoj autoritet primili od Boga, u stvari »bezvodni kanali«:
Mada oni »ne razumeju misteriju, hvališu se da misterija istine pripada samo njima.« Otkrivenje ih optužuje da su pogrešno protumačili učenje apostola i tako stvorili »veštačku crkvu« umesto istinskog hrišćanskog »bratstva«.
Spoznaja nasuprot nasleđa
Ranohrišćanski gnostici su, nasuprot katoličkoj doktrini o nasledstvu, smatrali da ko god unutarnjim okom »vidi Gospoda«, može tvrditi da njegov (ili njen) autoritet odgovara autoritetu apostola i njihovih naslednika ili da ga čak nadmašuje. Za razliku od pravovernih, koji prihvataju samo otkrovenja koja potvrđuju apostolsku tradiciju, gnostici očekuju da će napredujući neprekidno povećavati znanja (kao najnoviji eksperimenti iz psihologije). Biskup Irenej to komentariše ovako:
Ovakav stav prema apostolima ustvari odražava njihov odnos prema sveštenicima i biskupima koji tvrde da su nosioci apostolskog nasleđa. Gnostici su smatrali da duhovni autoritet poseduje svako ko dođe u neposredan lični dodir sa „živim“. Oni su verovali da lično iskustvo ima prvenstvo nad svedočenjem iz druge ruke i tradicijom. Prema ovom načinu mišljenja, rukovođenje zajednicom se ne sme učvrstiti u institucijske okvire: ono mora ostati spontano, harizmatsko i otvoreno.
Tajna nasuprot javne predaje
Gnostici su tvrdili da postoje dva izvora predanja, jedan javan, drugi tajan. Dok se crkva isključivo služila javnim učenjima koje su Isus i apostoli pružali »mnoštvu«, gnostici su, po sopstvenoj tvrdnji, izlagali tajno učenje poznato samo nekolicini. U kanonskom Evanđelju po Marku, Isus se ovako obraća svojim učenicima:
Matej također beleži da se Isus prilikom javnih govora za narod služio isključivo parabolama. Kada bi ga učenici upitali zašto to čini, on bi odgovorio »Vi ste predodređeni da znate tajne (mysteria) carstva nebeskog, ali oni nisu.« Po gnosticima, neki od učenika, držeći se Isusovih uputstava, su čuvali njegova ezoterična učenja u tajnosti: ova su učenja predavana samo privatno određenim osobama koje su, pokazavši duhovnu zrelost, smatrane sposobnim za »uvođenje u gnozu« — tajno znanje.
Ovo predanje Crkva je odbila argumentom da Crkva nije „škola“ gde se istina poseduje i prenosi preko izvesnih „stručnjaka“ umnima, već „zajednica“ gde se istina doživljava kao neophodnost između vernih, nezavisno od njihovih umnih sposobnosti. Zato se „apostolsko prejemstvo“ u Crkvi izražava kroz episkope.
Petreștii De Jos (razvrstavanje)
Petreștii De Jos ima više značenja:
1791
thumb|Wolfgang Amadeus Mozart.
Godina 1791 (MDCCXCI) bila je redovna godina koja počinje u subotu po gregorijanskom kalendaru odn. redovna godina koja počinje u srijedu po julijanskom kalendaru.
Jakovo
Jakovo je naselje u opštini Surčin u Gradu Beogradu. Do 2004. godine i formiranja nove opštine je pripadalo opštini Zemun. Jakovo je u jugoistočnom Sremu, 24 km jugozapadno od centra Beograda, 4 km od obale reke Save. Kod sela se nalazi manastir Fenek.
1791
April/Travanj
mini|200px|[[Panteon (Pariz)|Panteon u Parizu]]
Hawley, Pennsylvania
Holi je grad u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
C2H2Cl2O2
Molekulska formula C2H2Cl2O2 se može odnositi na:
Hawley, Pennsylvania
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.211, što je 92 (-7,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
1791
Jun/Juni/Lipanj
thumb|350px|[[Bjekstvo u Varennes]]
Avgust/August/Kolovoz
mini|200px|[[Brandenburška kapija]]
Jakovo
Istorija
Na ovom prostoru život je bio razvijen u najstarija vremena, o čemu svedoče arheološka nalazišta sa ovih prostora. Materijalni dokazi potvrđuju da su ovi prostori bili naseljeni još u kameno i gvozdeno doba. Kasnije su ovde živeli Iliri i Kelti. Najznačajniji je pronalazak Germanske nekropole, gde su pronađeni dobro očuvani pehari, nakit od ćilibara, predmeti od keramike.
Po predanju, naziv se vezuje za ime stročara Jakova, koji je živeo na brdašcetu u kolibi od trske. Tada nije bilo zaštitnog nasipa, pa je Sava plavila prostor. Tokom leta, kad bi se voda povukla, do Jakova bi dolazili čobani iz okolnih sela i govorili "idemo do Jakova".
Jakovo se u spisima pominje od početka 15. vijeka (1404. god. u jednom mađarskom spisu). Postanak naselja vezuje se za manastir Fenek, udaljen dva kilometra jugozapadno od Jakova, a najraniji pisani pomen o manastiru datira iz 1563. godine. Jakovo se kao naselje pominje i u tursko doba. Posle povlačenja Turaka 1718. godine ulazi u sastav zemunskog vlastelinstva, a nakon sklapanja mira sa Turskom Jakovo je priključeno Vojnoj granici.
Kraj 18. vijeka obeležio je i početak rada škole. Pravoslavni hram, posvećen Vaznesenju Gospodnjem (Spasovdan), podignut je u periodu od 1804. do 1810. godine, dok je seoska slava Sv. Petka.
Demografija
U naselju Jakovo živi 4656 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 36,8 godina (36,3 kod muškaraca i 37,3 kod žena). U naselju ima 1685 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,53.
Tres Pozos (razvrstavanje)
Tres Pozos ima više značenja:
Der Kongreß tanzt
Der Kongress tanzt je njemačko-francuski crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1931. u režiji Erika Charella. Radnja je smještena u Beč 1814. godine, gdje su se nakon pobjede nad Napoleonom okupili suvereni i državnici Šeste koalicije kako bi na Bečkom kongresu odlučili o sudbini poslijeratne Evrope. Protagonistica, koju tumači Lilian Harvey, je bečka cvjećarica u koju se zaljubi car Aleksandar I od Rusije (koga glumi Willy Fritsch), a što izaziva niz komičnih peripetija i diplomatskih spletki. Der Kongress tanzt je predstavljao jedan od najambicioznijih projekata njemačkog studija Universum Film AG, koji nije štedio budžet kako bi dokazao da se može nadmetati sa Hollywoodom u proizvodnji raskošnih muzičkih spektakala. Istovremeno s verzijom na njemačkom snimljena je i verzija na francuskom jeziku pod naslovom Le congrès s'amuse. Sljedeća je godine snimljena i engleska verzija pod naslovom Congress Dances.
1955. je u Zapadnoj Njemačkoj snimljen istoimeni remake, a 1966. još jedna verzija u zapadnonjemačko-austrijsko-francuskoj koprodukciji.
CAT II
Termin CAT II ima više značenja.
Petelea (razvrstavanje)
Petelea ima više značenja:
Clarion Project
Clarion Project (prijašnji naziv Clarion Fund) je američka organizacija sa sjedištem u Washingtonu. Godine 2006. utemeljio ju je Raphael Shore, kanadsko-izraelski rabin, zaposlenik HonestReportinga i direktor Hasbare. Na službenim stranicama kao svrha organizacije navodi se "razotkrivanje opasnosti islamskog ekstremizma, pružanje platforme za umjerene glasove i promoviranje plodnog aktivizma". Clarion se istaknuo po produkciji četiri filma: Opsesija, Treći džihad, Iranium i Dnevnici časti. Stručnjaci i organizacije za ljudska prava kritiziraju Clarion kao ekstremističku islamofobnu organizaciju, a njene projekte kao propagandne filmove koji sadrže laži, fabrikacije i teorije zavjere.
Ustroj i financiranje
Matičnom organizacijom Clariona navodi se Aiš HaTora odnosno njeno radikalno krilo koje je u uskoj sprezi s neocionističkim naseljeničkim pokretom. S ukupno 17,7 milijuna USD donacija za Clarion, kao glavni sponzor 2008. istaknula se zaklada Donors Capital Fund (DCF) koju vodi multimilijarder Sheldon Adelson. Uz Raphaela Shorea, članovi savjetodavnog odbora i vanjski suradnici Clariona su Wayne Kopping, Ryan Mauro, Zuhdi Jasser, Frank Gaffney, Daniel Pipes, Nina Cunningham i Clare Lopez. Clarion također surađuje s medijskom organizacijom MEMRI i u filmovima koristi njene kontroverzne prijevode.
CAT III
Termin CAT III ima više značenja.
Hadžišabanovića vila
Historija
Braća Hadžišabanović (ranije hadži-Šabanović) su, 1898. godine pored dvije svoje pilane u Sarajevu, podigli još jednu sa dva gatera na Palama. Pilane su uglavnom zadovoljavale lokalno tržište, ali sa izgradnjom željezničke pruge prema Višegradu i njenim puštanjem u promet 1906. godine, pilana Hadžišabanovića na Palama je u značajnoj mjeri proširila svoje kapacitete.
Godine 1910. Pale su imale 179. kuća i 1082 stanovnika. U to vrijeme, vlasništvo Hadžišabanovića na Palama je obuhvatalo i farmu krava, pekaru, prodavnicu, pa čak i mekteb, gdje su se muslimanska djeca podučavala vjerskim obredima i arapskom pismu.
Vila je dvospratnica, građena namjenski, kao ishodišna kuća. Projekat je rađen u martu iste godine u stolarskom ateljeu Augusta Tabory-a u Sarajevu. U privatnom vlasništvu je bila do 1946. godine, kada su je jugoslavenske vlasti nacionalizovale. Danas je vila vlasništvo opštine Pale.
Dugogodišnja nebriga društva, neadekvatno održavanje i nepovoljni vremenski i drugi uslovi, doveli su objekat u vrlo loše stanje. Uslijed dugodišnjeg vlaženja zidova, mraza i drugih faktora, kao i vrlo visokog snijega 2000./2001. godine, došlo je do kolapsa konstrukcije i rušenja zapadnog dijela. Ostatak zapadnog zida također je vrlo nestabilan i postoji realna opasnost da se sruši, što bi dovelo do rušenja većeg dijela objekta.
Opis
Vila predstavlja masivnu dvokatnicu zidanu opekom i omalterisanu produžno-cementnim malterom. Građena je namjenski kao ishodišna kuća. Predstavlja arhitektonski izraz iz perioda austrougarskog carstva – stil austrijske vile, što je vidljivo u izgledu i materijalizaciji objekta.
Današnje stanje objekta bitno se razlikuje od izgleda u projektu Augusta Tabory-a. Vjerovatno je prilikom kasnijih intervencija (najveća 1936. godine) došlo do promjene izgleda kompletnog objekta, tako da su postojeće fasade riješene puno jednostavnije, bez ikakvih detalja u drvetu, ali sa interpoliranim novim sadržajima i složenijim krovnim plohama. Na objektu su istaknuta dva tornja od kojih je istočni pokriven šatorastim četverostrešnim krovom, dok je drugi (zapadni) pokriven osmostrešnim krovom sa salonit pločama.
Od profilacije na tornjevima su istaknuti krovni vijenci. Prozorski otvori su velikih dimenzija i uglavnom su lučno završeni. Okviri su izvedeni u malteru. Objekat je trenutno pokriven crijepom i limom.
El Pilón (razvrstavanje)
El Pilón ima više značenja:
C27H43NO8
Molekulska formula C27H43NO8 se može odnositi na:
Pescari (razvrstavanje)
Pescari ima više značenja:
C27H42O3
Molekulska formula C27H42O3 se može odnositi na:
Arkoma, Oklahoma
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.989, što je 191 (-8,8 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Pesceana (razvrstavanje)
Pesceana ima više značenja:
Tres Puertas (razvrstavanje)
Tres Puertas ima više značenja:
La Carrera, Matamoros
La Carrera je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Tamaulipas, u opštini Matamoros.
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 3 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 8 m.
Burthecourt-aux-Chênes
Birkurt o Šen je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Lorena, u departmanu Mert i Mozel koja pripada prefekturi Nansi.
La Escondida, Bolaños
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 12 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2032 m.
Abas I od Egipta
Abas I znan i kao Abas Helmi I (-, 1813 - Benha, 13. jul 1854.) bio je Egipatski kediv koji je vladao od 1879. do 1854.
Abasa su njegovi suvremenici opisali kao sebičnog, okrutnog i reakcionarnog vladara, protivnika bilo kakvih reformi. Za njegove vladavine je ojačao britanski utjecaj na prilike u Egiptu.
Biografija
Abasov djed Muhamed Ali (kediv 1805-48), pripremao ga je još od malih nogu za državničke poslove, pa je već prije nego što je postao kediv bio na brojnim visokim položajima, između ostalog bio je komandant egipatskih trupa u Siriji. Kad je postao kediv, zaustavio je reforme koje je pokrenuo njegov djed, smanjio oružane snage, zaustavio gradnju brane u Delti Nila i usprotivio se izgradnji Sueskog kanala, koji su predložili Francuzi.
S druge strane podilazio je Britancima, koji su mu pomogli u sporu sa osmanskom vladom oko primjene prozapadnjačkog Tanzimata u Egiptu, kog je žestoko odbijao. Njima je dozvolio da izgrade željezničku prugu Kairo-Aleksandrija i cestu od Kaira do Sueza. Bio im je saveznik u Krimskom ratu i naizgled vjerni podanik svog sultana poslavši ekspedicijski korpus na front. Ali je ukinuo monopol u trgovini koji je predstavljao glavnu prepreku u pregovorima Evropskih velesila sa Osmanskim Carstvom, što je opet odgovaralo Britancima.
Njegov konzervativizam imao je i dobru stranu, jer je odbijanjem reformi smanjio državne troškove ali i namete, pa su siromašni živjeli nešto bolje.
Abas je privatno živio vrlo izolirano u svojoj palači u Benhi, gdje je u julu 1854]]. pronađen mrtav. U službenom izvještaju je kao uzrok smrti navedena apopleksija (moždani udar), ali se pretpostavlja da su ga zadavile sluge.
San Sossio II, Caserta
San Sossio II je naselje u Italiji u provinciji Caserta, u regiji Campania.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 58 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 0 m.
Pesac (razvrstavanje)
Pesac ima više značenja:
La Parrita, Tiquicheo de Nicolás Romero
La Parrita je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Michoacán, u opštini Tiquicheo de Nicolás Romero.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 14 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1324 m.
Görgeshausen
Gergeshauzen je opština u njemačkoj saveznoj državi Rajna-Palatinat. Jedno je od 192 opštinska središta okruga Vestervald. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 811 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 7143023.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Vestervald Gergeshauzen se nalazi u saveznoj državi Rajna-Palatinat u okrugu Vestervald. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 283 metra. Površina opštine iznosi 3,2 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 811 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 250 stanovnika/km².
El Pinabete (razvrstavanje)
El Pinabete ima više značenja:
Granja San Luis, Aguascalientes
Granja San Luis je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Aguascalientes, u opštini Aguascalientes.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 47 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1878 m.
Tres Reyes (razvrstavanje)
Tres Reyes ima više značenja:
Fonte Alto, Treviso
Fonte Alto je naselje u Italiji u provinciji Тревизо, u regiji Венето.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 921 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 104 m.
Perișoru (razvrstavanje)
Perișoru ima više značenja:
C2H2Cl4
Molekulska formula C2H2Cl4 se može odnositi na:
Izobutiraldehid
Izobutiraldehid je hemijsko jedinjenje sa formulom (CH3)2CHCHO. On je aldehid, koji je izomeran sa n-butiraldehidom (butanalom). Izobutiraldehid se često proizvodi kao nusproizvid putem hidroformilacije propena. Njegov miris podseća na vlažne žitarice ili slamu.
Boljevci
Boljevci je naselje u opštini Surčin u Gradu Beogradu. Prema popisu iz 2002. bilo je 4056 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 4284 stanovnika).
Izobutiraldehid
Sinteza
Izobutiraldehid se industrijski proizvodi hidrofomilacijom propena. Nekoliko miliona tona se proizvede godišnje.
Boljevci
Geografske odlike
Nalaze se na levoj obali reke Save oko 40 km uzvodno od Beograda, odnosno 28,9 kilometara lokalnim putem. Naselje pripada opštini Surčin odnosno gradu Beogradu.
Izobutiraldehid
Sinteza
Jake mineralne kiseline katalizuju preuređenje metalil alkohola do izobutiraldehida.
Boljevci
Geografske odlike
U njemu živi 4055 stanovnika od čega je oko 40% pripadnika slovačke nacionalne manjine. Boljevci su sa gradom povezani linijom 605 GSP, koja saobraća od Progara do naselja Ledine.
U Boljevcima postoje dva Kulturno-umetnička društva "Branko Radičević" i Sladkovič" Nekada su Boljevci predstavljali veoma važnu saobraćano, ekonomsko kulturnu lokaciju, imali su bioskop, savremenu ambulantu, banku, Dom kulture, Benzinsku pumpu. Danas je situacija izuzetno loša. Naselje je zahvaljujući lošem odnosu opštine Zemun u proteklih nekoliko decenija zapušteno. Nije izgrađen vodovod, loši su putevi, telekomunikacije.
Boljevčani se nadaju pomoći od strane opštine Surčin. Jedna od velikih perspektiva je izgradnja mosta na Savi kod obrenovačke T.E. "Nikola Tesla" koja će naselju bratiti izgubljenu saobraćanu važnost i uticati na njegov dalji razvoj.
Tokom seoske slave se već godinama održava manifestacija "Srem u Boljevcima" tokom koje se održava "Strašilijada".
El Pinacate (razvrstavanje)
El Pinacate ima više značenja:
Boljevci
Istorija
Pod današnjim imenom naselje se pominje 1702. godine, a prvi pisani dokument datira iz 1716. godine. Pravoslavni hram je posvećen Sv. Petki i izgrađena je u periodu od 1797. do 1800. godine. Seoska slava je Velika Gospojina (28.8.).
U prvoj polovini 19. vijeka ovaj prostor, pored Srba, naseljavaju i Slovaci. Kao privremeno rešenje 1900. godine je podignut molitveni dom, sa drvenom zvonicom po strani. Godine 1908. evangelistička crkvena opština se osamostaljuje, a krajem 19. vijeka je na izgrađena i crkva.
Najpoznatija pesma u Boljevcima je pesma zvana: "Boľovčania čo robíte" i mnogi je zovu himnom Boljevčana.
Kultura Slovaka iz Boljevaca:
https://youtu.be/1DFyFbNIAI0
https://youtu.be/Lja7mqoUNbE
https://youtu.be/8X65eEYet2A
Ко зна колико пута по хиљаду година на овој питомој земљи живе људи. Сигурно је да ту обитавају од прадавних времена због доброг и прелепог положаја. Камени шиљак нађен на Водоплавици сведочи да се овде човек заустављао и ловио већ у преласку из старијег у млађе камено доба, пре око 9000 година. Најстарије станиште је на Збегу, припада Старчевачкој култури, пре око 6500 година. Млађа култура, Винчанска, пре око 5500 година, откривена је у самом данашњем селу, на брегу изнад старог Вока. Бронзано доба, пре око 4500 година, у атару данашњих Бољеваца оставило је трага на два велика локалитета: на Пејином брегу и у самом селу - од Великог до Малог раскршћа па према Сави.
Сходно слабим материјалним остацима из гвозденог доба, пре око 2700 година, наслућују се налазишта на више места у атару Бољеваца. Доласком ратоборних Келта, њиховим мешањем са староседеоцима Срема и рубних области образује се моћно племе Скордисци пре око 2250 година. Значајни трагови нађени су на Преком путу и код Радио станице, на Малом Грабовцу и у селу. Римска освајања у време императора Августа (28.п.н.е.-14.н.е.) доносе нове облике културе. Област између Дунава и Саве, много касније прозвана Срем, припојена је империји у оквиру Доње Паноније.
Трагови Рима су на Збегу, Малом Грабовцу, у селу, на Економији, Кумши, Великом Селишту, код Фенека и другде. Из 4. века је вила рустика неког од римских магната вероватно из Сингидунума (Београда), археолошки потврђена на Малом Грабовцу. У временима која су позната као Сеоба народа, после 375. године ово имање је разорено. Из Сеобе Народа које захвата време последњих деценија 4. па до самог почетка 9. века, нису запажени знатнији трагови, осим словенских остатака с краја 7. и из 8. и 9. века.
После слома римског царства област Срема поред Саве припала је његовом похришћањеном делу - Византији. После пропасти Византијске мисије свете солунске браће, словенских апостола Ћирила и Методија, пут их води у Срем, у Митровицу (Дмитровицу) где су почивали мошти св. великомученика Димитрија, сада у Солуну. У северном делу Срема, у брдима, настањују се франачки монаси (Фрузи - отуд Фрушка гора) заснивајући бенедиктинске опатије као противофанзиву православном богослужењу међу словенима на њиховом, словенском језику. Смењују се Византијска, Бугарска и Угарска влас у области Срема у којој су данашњи Бољевци. Археолошки материјал потврђује превласт словенског живља на овом простору, од првих појава па до граница савремене историје. У средњем веку честе су велике битке за превласт на овим просторима. Из извора сазнајемо да је војска у походима прелазила реку Саву у месту Буциаш, или Бућаш (Бузиас), у пределу велможде Вида.
Када је краљ Драгутин добио град Купиник као мираз уз Угарску принцезу Каталину којом се оженио, у тој области свакако је био и Бућаш и неки каснији поседи манастира Фенека. Под крај 14. века помиње се обнова утврђења Барич, налази се код Веранде. У Турским тефтерима из 1546. и 1566-1567. године, старо бољевачко село помиње Евангелистичка црква се под именом Бућавци, а околина насеља из тих пореских бележница сужавају положај села на подручје савременог од Великог до Малог раскршћа па према Сави.
Под турску власт село је свакако потпало када и Београд, 1521. године. Када је настојањем великог везира Мехмед-Паше Соколовића, под његовим сродником Макаријем Соколовићем обновљена Пећка патријаршија 1557. године са јурисдикцијом на свеколиком пространству турске империје, Бољевци као и манастир Фенек потпали су под стару Београдску митрополију којој је цркву обнављао деспот Стефан Лазаревић. Он је у перивоју (баштама) те митрополије подигао цркву Три Јерарха, око 1408-1410. године, за сахрањивање упокојених београдских митрополита. У њу, данас манастир Фенек, из Крушевачке придворне цркве Св. Стефана преноси мошти преподобне матере Параскеве (Петке) Трновске (Епиварске) заснивајући на тај начин у скорије време затомљени београдски култ Свете Петке Српске.
О насељу Бућавци затим се не налази помена све до ослобађања овог дела Срема од Турака под Евгенијем Савојским. Тада се насеље помиње под данашњим именом, најпре око турско-аустријске границе 1702., а затим 1716., као настањено. Домовни протокол српске православне парохије бољевачке из 1913. бележи да је село основано око 1730. године за време цара Карла трећег, што је само одраз свести о приливу новог становништва, пребеглих Срба после неуспелог аустроугарског рата против Турака (1737-39) у људством ослабљено село. У једном попису становништва и православне архидијецезе, 14. јануар 1733. године, каже се за Бољевце да је «црква стара, од плетера, покривена трском, прокисава на све стране, трпеза од дрвета». То не сме да чуди пошто се у то време у Бољевцима живи у земуницама а такве су и штале за стоку. Забележено је 1734. године «започели су правити нову цркву од брвна и плетера у дољи, у пљошти, те им је заповеђено да је пренесу горе на брег, не усхнул то учинити неће им се црква осветити. Дотле нек иду у манастир Фенек у цркву и нека им се тамо крсте деца». Тада је забележен поп Јован Поповић, рођен у селу, коме су и отац и деда поповали у Бољевцима.
У Бољевцима је прелаз преко Саве за аустријску војску и за избегле Србе током и после рата. У Фенеку је смештен војни штаб. Да би додатно обезбедиле границу власти насељвају прве словачке породице, источно од шанца. После пропасти аустријске војне и Кочине крајине са бројним српским породицама које су војевале против Турака, око 1791. у Бољевце, из Сремчице прелази значајни Ђорђе Симић са братом. Био је заставник, другокомандујући у бољевачкој пешадијској јединици. Његови синови, Стојан и Алекса, рођени у Бољевцима и ту учили буквар, прелазе у Београд у службу Кнеза Милоша. Касније постају, уз Тому Вучић-Перишића, уставобранитељске вође. Из Бољеваца је и деда Бранка Радичевића. Бранко, када је долазио у Земун, боравио је у Бољевцима код својих стричевића.
Темељи цркве положени су 1797. а завршена је 1800. године. Њен градитељ зидао је цркве у Прогару, манастиру Фенеку и звоник Богородичне цркве у Земуну. По слому Првог српског устанка Карађорђе борави у Фенеку. Током прве половине 19. века спорадично се насељавају нове граничарске породице Срба и Словака. У годинама 1847-1849. досељава се четрдесетак словачких породица, углавном из Пазове.
Словаци у Бољевцима су Евангелици аугзбуршке вероисповести (Лутерани). На почетку нису имали свештеника него је повремено долазио из Пазове. Године 1891. одвојили су се од пазовачке и припојили се сурчинској ц.о. као филијала. Молитвени дом, као привремено решење, подигнут је 1900. са дрвеном звоницом по страни. Године 1908. се осамостаљују у црквену општину.
Смутна времена Првог светског рата у Бољевце уносе немире. Добри односи међу већином становништва нису помућени. Уједињењем Војводине српске у Краљевину СХС, 1918. од насеља које је било у далекој провинцији цесарокраљевине Бољевци постају место у близини престонице, што им отвара нове могућности развоја. У нову државу улазе као сеоска општина са знатним иметком и строгим обичајним правом које је обезбеђивало поштивање заједничког власништва. Постојале су две засебне школске зграде, српска и словачка, са по три простране учионице.
Такође и две зграде са по четири службена стана за учитеље, у центру села. За време Аустрије, са Земуном и Београдом повезани су железничком пругом. У поштанском лексикону аустроугарске империје налазе се од 18. века а пошту са телеграфом добијају кад и железницу. Електрична струја уведена је 1929. Тада су поплочани и тротоари. Земљорадња је одувек била основна грана привређивања а стока је држана углавном за домаће потребе, што је подразумевало сеоског свињара, говедара и чобанина. Нека газде су имале чопоре свиња и стада оваца. Гвоздени плуг се уводи око 1900. а пред Други светски рат у селу напредније газде имају механизацију за коњску запрегу или за тракторску вучу. Велику улогу у просвећивању сељаштва одиграо је манастир Фенек са својим напредним имањем, стакленим баштама и ратарском механизацијом као и проповедима народу о потреби увођења савременог оруђа. Други светски рат - нове невоље и страдања.
По ослобођењу развој земљорадничке заједнице није текао примерено близини два велика тржишта - Земуна и Београда. Нови проповедници су напустили идеје оних из Фенека па су Бољевчани уместо поврћа за престоничко становништво гајили јефтино жито и кукуруз. Сеоска сиротиња и надничари регрутовани су у радничку класу, са редовним примањима и другим погодностима.
За њима су пошла и деца сељака чиме је разарана земљорадничка структура насеља и норме обичајног права по коме је заједница опстајала. После рата Бољевчани су саградили задружни дом који касније прераста у Дом културе, организацију се самофинансирањем. Од 1957. до касних седамдесетих ради биоскоп, са изузетним репертоаром. Шездесетих до половине седамдесетих у Бољевцима су велике игранке, гостију водећи певачи и забављачи. Изграђена је нова школа (1957) и здравствена амбуланта са службеним станом за лекара. Асфалтиране су улице.
Изведена је комасација атара, то је све што је рађено по питању пољопривреде. По директиви ледине су уступљене ПКБ-у на газдовање (obradiva zemlja je u donjem polju tokom komunizma oduzeta Slovackoj Crkvi i vracena u 21vom veku, nakon decenija koristenja bez ikakve naknade).
Perișani (razvrstavanje)
Perișani ima više značenja:
Boljevci
Istorija
Седамдесетих је успостављен одличан приградски саобраћај Ластиних линија преко Земуна до Београда у који се стизало за 50-так минута.
Данас се до Прогара и Бољеваца стиже аутобусом број 605 са Ледина (Бежанија). Бољевци од 60-тих година потпадају под Општину Земун и град Београд. Од 2004. године одлуком Скупштине града Београда Сурчин поново постаје општина којој данас припадају Бољевци. Од 1931. године постоји фудбалски клуб «Посавац»
Demografija
U naselju Boljevci živi 3247 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 39,5 godina (38,7 kod muškaraca i 40,3 kod žena). U naselju ima 1231 domaćinstvo, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,29.
Ovo naselje je u uglavnom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2002. godine).
{| width="50%" style="background:transparent; "
C28H41N3O3
Molekulska formula C28H41N3O3 se može odnositi na:
Araona
mini|Araona položaj na etničkoj karti Bolivije Araona, skupina srodnih plemena i njihovih jezika i dijalekata nastanjenih u Boliviji u departmanima La Paz, Beni i Pando, osobito uz rijeku Manupari i Beni. Araona vlastiti danas žive u departmanu La Paz u selu Puerto Araona (općina Ixiamas, provincija Iturralde). Populacija: 90 (2000 W. Adelaar).
Cavineño
mini|Etničke grupe Bolivije Cavineño, pleme Tacanan Indijanaca iz sjeverne Bolivije, naseljeno jugoistočno od Riberalte duž rijeke Beni (departman Beni) i u departmanu Pando. Jezično su srodni plemenima Tacana, Reyesano i Toromona. Žive od poljodjelstva i sakupljanja brazilskog oraha-castaña. Populacija im iznosi 1,736 (2000 W. Adelaar).
Cavineño danas žive u naseljima koja se nalaze u općinama Santa Rosa, Gonzalo Moreno, Reyes i San Pedro, to su: Baqueti, Bolívar, California, Galilea, Candelaria, Misión Cavinas, Natividad, Paraíso, Peña Guarayo, Santa Catalina, San Juan, San José, San Miguel, Francia, El Choro, Buen Destino i Santa Ana.
Araona
Ostala plemena koja bi im mogla pripadati su: Capachene (ili Kapaheni), Mabenaro, Caviña, Machui i Cavineño; a u 19. stoljeću spominju se i potplemena Beyuma, Buda, Cahoco, Cama, Camaya, Camoavi, Canamary, Capa, Capaheni, Capanary, Capechene, Capu, Chumu, Cuesi, Curupi, Dejabi, Ecuary, Eno, Giry, Guajima, Habuwi, Hamapu, Huary, Huarymodo, Ino, Isebene, Jicho, Machui, Machuvi, Manipo, Mapumary, Marani, Maru, Masatibu, Mayupi, Moyana, Odoary, Sabatini, Sara, Tade, Taranu, Tuama, Tuno, Uaui, Uranico i Yuma
Salto de Coyotes, Zapotlanejo
Salto de Coyotes je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini Zapotlanejo.
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 87 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1860 m.
Dimoiu, Ulmi
Dimoiu je naselje u Rumuniji u okrugu D'mbovica u opštini Ulmi.
C2H3Cl3
Molekulska formula C2H3Cl3 se može odnositi na:
Dimoiu, Ulmi
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 117 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 242 m.
Periș (razvrstavanje)
Periș ima više značenja:
El Pinal (razvrstavanje)
El Pinal ima više značenja:
Asocijacija afričkih univerziteta
Asocijacija afričkih univerziteta sa sedištem u glavnom gradu Gane-Accri je organizacija institucija visokog obrazovanja u Africi. Organizacija je osnovana u Rabatu u Maroku 12. novembra 1967. na temelju ranijih preporuka iz septembra 1962. sa konferencije UNESCO-a u Antananarivu na Madagaskaru.
Komitet za osnivanje organizacije sastao se po prvi puta u septembru 1963. u Kartumu gde je usaglašen i predlog statuta organizacije. U početku je asocijacija uključivala 34 institucije visokog obrazovanja da bi do danas ta cifra prešla 340 članica u 46 zemalja. Primarna funkcija asocijacije je da pruži platformu za razmenu znanja i iskustava među afričkim univerzitetima. Asocijacija prema potrebi stvara zajedničke grupe stručnjaka u različitim naučnim domenima.
Tres Ríos (razvrstavanje)
Tres Ríos ima više značenja:
Trebeševo
Trebeševo je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Novo Goražde koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 29 stanovnika.
Istorija
Trebeševo se prije rata u Bosni i Hercegovini nalazio u sastavu opštine Goražde.
Battle of Britain (film)
Battle of Britain (ili Bitka za Britaniju) je britanski ratni film snimljen 1969. u režiji Guya Hamiltona. Radnja prikazuje istoimenu bitku Drugog svjetskog rata, odnosno pokušaj nacističke Njemačke da u ljeto 1940. nakon pada Francuske kampanjom zračnih napada uništi britanski RAF i tako stvori uvjete za invaziju kojom bi se osvojila Britanija i tako rat okončao brzom nacističkom pobjedom. Bitka za Britaniju je predstavljala izuzetno ambiciozan i skup projekt, koji se prije svega odlikovao nastojanjem za što većom autentičnošću, bez obzira na strahovite financijske i logističke probleme koje je zahtijevala rekonstrukcija scena zračnih borbi. Producenti su iz raznih izvora uspjeli za film dobaviti preživjele i operativne primjerke britanskih i njemačkih aviona, odnosno stvoriti spektakularne scene borbi i bombardiranja djelomično koristeći minijaturne modele i za tadašnje vrijeme vrhunske specijalne efekte. Zbog svega toga se Bitka za Britaniju dan-danas smatra jednim od najspektakularnijih i najautentičnijih prikaza drugog svjetskog rata, odnosno njegovi inserti se koriste za ilustraciju dokumentarnih filmova i emisija posvećenih tim zbivanjima.
Balearska burnica
Opis i stanište
Balearska burnica je ptica veličine. Prosječno je duga 35-40 cm, s rasponom krila 85-90 cm. Boja perja varira od tamno smeđe na leđnoj strani tijela do prljavo bijele na trbušnoj.
Gnijezdi se na Balearskim otocima, po kojim je i dobila ime. Jako je društvena i često se viđa u velikim skupinama, posebno u jesen. Na moru je tiha, a za vrijeme sezone parenja vrlo glasno gakće u večernjim satima. Hrani se ribama i mekušcima. Ne slijedi ribarske brodove kao neki njegovi rođaci.
Ugroženost
Međunarodni savez za zaštitu prirode (IUCN) uvrstio je ovu vrstu među kritično ugrožene, s procijenjenim vremenom vjerojatnog izumiranja u slijedećih 40 godina. Uzroci smanjenja broja jedinki je smanjenje staništa radi pretjerane izgrađenosti turističkih struktura na Balearskim otocima, kao i predacija mladih od strane mačaka i štakora.
Duško Ljuština
1974.
Međunarodni studentski klub prijateljstva
1975. do 1982.
Centar za kulturnu djelatnost
1982. do danas
U Satiričkom kazalištu «Jazavac» koje je 1994. preimenovano u Satiričko kazalište «Kerempuh»
U 30-godišnjem razdoblju, kako rukovodi kazalištem temeljito su obnovljene sve tri scene kazališta:
U tom razdoblju kazalište je za svoja postignuća dobilo niz nagrada i to:
Kazalište  Kerempu  je u ovom 30-godišnjem razdoblju odigralo 10.189 predstava, koje je gledalo ukupno 3.529.738 gledatelja, premijerno su predstavljeni na sceni 130 hrvatskih i inozemnih autora, a 36. puta održan je kazališni festival DANI SATIRE. U 30 godina otkako Duško Ljuština rukovodi kazalištem  Kerempuh  obnašao je i neke druge važne gradske funkcije, i to:
Osim profesionalnog rada u kazalištu, obavljao je i niz drugih društveno odgovornih funkcija kao što su:
Danas je:
Luna, Ramos Arizpe
Luna je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Coahuila, u opštini Ramos Arizpe.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 9 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 894 m.
Maropa
Maropa (Reyesano), pleme američkih Indijanaca pordice Tacanan naseljeno u bolivijskom departmanu Beni blizu Reyesa (otuda i Reyesano), u okolici San Borja. Jezik, nazivan i san borjano, gotovo je nestao, ali etničkih ih ima 4,118 (2000 W. Adelaar).
Prvi puta u kontakt sa Europljanima dolaze 1530. u vrijeme potrage za rijekom Beni, a prve misije franjevci utemeljuju krajem 17. stoljeća, ali i danas su manjim dijelom stali animisti.
Grbi Do
Grbi Do je naselje u opštini Podgorica u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 27 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 34 stanovnika).
Demografija
U naselju Grbi Do živi 23 punoletna stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 48,2 godina (40,3 kod muškaraca i 55,6 kod žena). U naselju ima 10 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 2,70.
Stanovništvo u ovom naselju veoma je heterogeno, a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.
Otkrivenje po Petru (koptsko)
thumb|desno|Fragment Petrovog otkrovenja
Otkrivenje po Petru na koptskom jeziku, nazvano i gnostičko otkrivenje po Petru radi razlikovanja od Otkrivenja po Petru na grčkom jeziku, je hrišćanski gnostički spis iz 3. vijeka otkriven u okviru zbirke Nag Hamadi.
Petrova apokalipsa sadrži pripovijest o otkrivenju koje je doživio apostol Petar i koje je protumačio Isus Spasitelj, čime Petar postaje prosvetljen i otkriva pravu tajnu Isusove muke. Progon Isusa predstavlja model za razumijevanje ranokršćanske povijesti koja se odnosi na ugnjetavanje gnostičkih vjernika od "onih koji sebe nazivaju biskupima i đakonima". U spisu, Isus nizom proročanstava, koja zapravo odražavaju prošle događaje, kritizira glavnu struju kršćanstva.
Pisac ove knjige, po svoj prilici, je bio gnostički hrišćanin zabrinut zbog opasnosti progona. Spis odražava sukob između glavne struje kršćanstva i ranohrišćanskih disidenata u periodu uspostave episkopalne vlasti. Neki proučavaoci primećuju da su u ovom spisu "heretici" više nalik onima koji se obično smatraju "ortodoksnima".
Spis pripada književnom žanru otkrivenja.
Nastanak
Procenjuje se da je Otkrivenje po Petru napisano u 3. vijeku, kada je razlika između ortodoksije i hereze postala izraženija.
Sadržaj
Otkrivenje po Petru je organizirano u tri viđenja koja se pripisuju Petru, a koja tumači Spasitelj, kao onostrani tumač. Na početku Otkrivenja Petar vidi napad svećenika i naroda na njega i Isusa (72), te kaže: "Gledao sam sveštenike i narod kako trče prema nama sa kamenicama kao da hoće da nas ubiju; ja sam se uplašio da ćemo umreti". Isus ga nakon toga upozorava da će mnogi koji »prihvate naše učenje u početku« pasti u zabludu. Ovi »lažni vernici« ustvari predstavljaju ortodoksne hrišćane. Iz prvoga viđenja se može zaključiti kako je bilo barem šest neprijateljskih skupina, takozvanih "slijepaca koji nemaju vodiča." Većina tih skupina bila je iz ortodoksne crkve, no neke se mogu shvatiti i kao suparničke gnostičke sljedbe. Autor najviše zamera tim hrišćanima što nevinu sabraću u veri nateruju da idu »dželatu« — instrumentu rimske države — i veruju da »će postati čisti« ako se »drže imena mrtvog čoveka«.
Isus dalje govori protiv shvatanja da su dobro i zlo nastali iz istog izvora:
Dalje se posebno kritikuju oni koji su preuzeli vodeće položaje u crkvi:
Druga scena (81) na doketski način opisuje Isusovo raspeće i stradanje. Spis pravi razliku između tjela i živoga Isusa koji stoji iznad, smijući se progoniteljima.
Ova vizija pomaže Petru da se suoči sa patnjom. U početku, on se plašio da će Gospod »umreti«; sada shvata da samo »telesni deo«, odnosno »zamena«, može umreti. Gospod objašnjava da je »prvobitni deo« oslobođen kako bi sastavio »savršenu svetlost sa mojim svetim duhom«. Treća scena (82) odgovara Isusovu uskrsnuću u ortodoksnoj predaji, no protumačena je gnostičkom terminologijom, kao ponovno sjedinjenje Isusova duhovnoga tijela s svjetlošću nebeske plerome.
Analiza
Rana Kršćanska Crkva je opisana kao podijeljena na različite frakcije koje se suprotstavljaju gnostičkoj zajednici. Svijet je za besmrtne duše (gnostike) neprijateljsko okružje. Te besmrtne duše izvana nalikuju smrtnim dušama (negnosticima), no iznutra se od njih razlikuju po svojoj besmrtnoj biti. Obdarene znanjem o svome nebeskom podrijetlu, vjernici žude za povratkom nebeskomu Sinu Čovječjemu, koji će doći kao eshatološki sudac, kako bi sudio tlačiteljima i osvetio progonjene. Crkveni poglavari se čak osuđuju kao jeretici koji, iako »ne razumeju misteriju ... hvališu se kako misterija istine pripada samo njima«.
Chama
Chama (Ese'Ejja) je pleme američkih Indijanaca jezične porodice Tacanan nastanjeno duž rijeka Madre de Dios, Tambopata i Heath u Boliviji i Peruu. Ovi Indijanci nazivaju se i Ese'Ejja (Esseejja). Grupa se dijeli na par skupina, to su Chama ili Ese'Ejja i Guacanahua u Boliviji i grupa poznata kao Guarayo ili Huarayo ili Tiatinagua iz Perua koji možda imaju pripadnika i na bolivijskoj strani. Sve se ove grupe zajedno nazivaju Tiatinaguan i govore srodnim dijalektima. Prema Von Hasselu 1905. godine bilo ih je 3,000.
Perieți (razvrstavanje)
Perieți ima više značenja:
Tres Sabinos (razvrstavanje)
Tres Sabinos ima više značenja:
Berrie (Vijena)
Beri je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Poatu-Šarant, u departmanu Vijena koja pripada prefekturi Šatelro.
Dodir (kratki film)
Dodir je jugoslovenski crno-beli kratki igrani film snimljen 1967. godine. Režirao ga je Branko Milošević a scenario je napisao Milutin Mišić.
C2H4Br2
Molekulska formula C2H4Br2 se može odnositi na:
Longoni Sud, Bergamo
Longoni Sud je naselje u Italiji u provinciji Бергамо, u regiji Ломбардија.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 16 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 306 m.
St. Johnsbury, Vermont
Sent Džonsberi je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Vermont.
Perieni (razvrstavanje)
Perieni ima više značenja:
El Palmar de Cuatro Hermanos, San Antonio
El Palmar de Cuatro Hermanos je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini San Antonio.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 17 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 88 m.
Srđan Šaper
Srđan Šaper (rođen 9. oktobra 1958. u Beogradu) je srpski i jugoslovenski muzičar, osnivač I&F McCann Grupe, jedne od vodećih kompanija za pružanje usluga u oblasti tržišnih komunikacija u jugoistočnoj i severnoj Evropi. Poznat je i kao jedan od osnivača i članova benda “VIS Idoli”, koji je pokrenuo novi talas na muzičkoj i kulturnoj sceni bivše SFRJ osamdesetih godina prošlog veka
El Pinalito (razvrstavanje)
El Pinalito ima više značenja:
Srđan Šaper
Biografija
Rođen je 1958. godine u Beogradu, pohađao je osnovnu školu “Sveti Sava” i Osmu beogradsku gimnaziju, sada poznatu kao Treća beogradska gimnazija. Njegov otac Radomir Šaper bio je profesor i prodekan na Tehnološko-metalurškom fakultetu Univerziteta u Beogradu, reprezentativac Jugoslavije u košarci i istaknuti sportski radnik. Majka Ljiljana završila je Filozofski fakultet Univerziteta u Beogradu posle čega je radila kao profesorka istorije u beogradskoj OŠ „Vuk Karadžić“ gde je od 1980. do 1990. godine bila i direktorka. Ljiljana je bila i predsednik Društva istoričara Beograda, kao i član Društva istoričara Srbije.
Povodom 20 godina od smrti Radomira Šapera održan je prvi turnir koji nosi njegovo ime, a na kome su primenjena neka od inovativnih pravila u igranju košarke za čiju primenu se zalagao Radomir Šaper tokom svog života (mešovite muško ženske ekipe, drugačije bodovanje, trajanje utakmice). Organizatori turnira su Sportski centar „Radivoj Korać“ i košarkaški klubovi OKK Beograd i ŽKK Radivoj Korać, dok je pehar koji nosi ime Radomir Šaper pobedniku istoimenog turnira, uručio Srđan Šaper, sin Radomira Šapera.
Po završenoj gimnaziji Šaper upisuje Medicinski fakultet, ali uprkos uspešnom početku studija, odlučuje da ih napusti kako bi prešao na Fakultet dramskih umetnosti u Beogradu, gde je diplomirao na katedri za filmsku i televizijsku režiju.
VIS Idoli
Za vreme studija na Medicinskom fakultetu Univerziteta u Beogradu, Srđan Šaper upoznaje Nebojšu Krstića, i 1979. godine dvojica prijatelja zajedno sa Vladom Divljanom osnovaju bend “VIS Idoli”. Ovaj bend kasnije postaje jedan od glavnih predstavnika novog talasa i jedan od najpopularnijih bendova u bivšoj Jugoslaviji.
“VIS Idoli” su “zvanično” formirani 1. marta 1980. godine na probi benda. Njihove pesme “Retko te viđam sa devojkama” i “Pomoć, pomoć” pojavile su se mesec dana kasnije na prvom singlu koji je izašao u aprilskom broju tada popularnog magazina “Vidici”.
Idoli zatim izdaju legendarni singl “Maljčiki” sa novom verzijom pesme “Retko te viđam sa devojkama”. Spot za pesmu “Maljčiki” je prvi put emitovan u novogodišnjoj noći 1981. godine u emisiji “Rokenroler”. Ubrzo je ova pesma, u to vreme kontroverzna, postala hit u celoj Jugoslaviji, a singl izdanje se našlo na svim prvim mestima top-lista i bilo je proglašeno singlom godine od strane kritičara.
Prvi zvanični album (zapravo mini LP) “VIS Idola” pojavio se pod jednostavnim nazivom "VIS Idoli". Na njemu su se, pored šest novih pesama, našle i dve bonus pesme “Retko te viđam sa devojkama” i “Maljčiki”. Nove pesme na albumu "Dok dobuje kiša (u ritmu tam-tama)", "Zašto su danas devojke ljute", "Ime da da", "Malena", "Devojko mala" (Darka Kraljića) i "Hajde!" (pesma koju je originalno izvodio Chuck Berry), donele su bendu još veću popularnost.
Kao gost emisije DRIVE na radiju Yammat FM, koju vodi Emil Tedeschi, govori o nastanku benda “VIS Idoli” i pesama koje su obeležile ovaj deo istorije.
[https://www.nedeljnik.rs/knjiga-o-milutinu-pobedila-je-nasu-odbranu-srdan-saper-za-novi-nedeljnik-povodom-40-godina-novog-talasa/ Sledeći album iz 1982. godine "Odbrana i poslednji dani", dobio je naziv po istoimenom romanu Borislava Pekića.] Po oceni muzičkih kritičara, proglašen je najboljim albumom ‘82. godine i najboljim albumom YU roka u XX veku. Za tako pozitivnu percepciju zaslužne su sledeće numere: "Kenozoik", "Poslednji dani", “Moja si”, “Senke su drugačije”, “Nemo”, “Nebeska tema”, "Rusija", "Igrale se delije", “Jedina”, “Odbrana”, “Gdje si sad, cica maco”, “Glavna ptica” i “Hajde sanjaj me, sanjaj”.
Poslednji muzički zapis pod imenom “VIS Idoli” pojavio se na albumu "Šest dana juna", što je bila muzika iz istoimenog filma. Pesme sa ovog albuma su “Mala tema filma”, “Ona to zna”, “Samo me gledaj i budi tu”, “Znaš da neću da pobegnem”, “Tema groblja”, “Tema fabrike”, “Ja je zovem meni da se vrati”, “Ljubavi”, “Ljubavna tema”, “A kada te vidim ja”, “Da je duži moj dan” i “Bluz”.
Nakon ovog albuma bend je praktično i prestao da postoji. Srđan Šaper je učestvovao na snimanju poslednjeg izdanja “VIS Idola”, kao pevač.
Karijera posle “VIS Idola”
Posle raspada “VIS Idola” 1984. godine, Šaper glumi Spiridona Kopicla u kultnom filmu “Davitelj protiv davitelja” i nastavlja da se bavi muzikom. Napisao je pesmu “Beogradski davitelj”, koju je izvodio sa bendom “VIS Simboli”.
1986. godine sa Nebojšom Krstićem osniva bend “Unutrašnja imperija”. Iste godine snimaju album “Poslednja mladost u Jugoslaviji”, koji je objavio Jugoton 1987. godine. U isto vreme, Šaper komponuje muziku za TV dramu “Šumanović – komedija umetnika”.
U martu 1991. pojavljuje se kao gost na koncertu benda “Akcija” u SKC-u gde izvodi pesmu “Beogradski Davitelj” iz filma “Davitelj protiv davitelja”.