cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taylor Swift
2008 – 2010: Fearless, kontroverza oko dodele nagrada i napad medija
Drugi studijski album Sviftove, Fearless, je objavljen u novembru 2008. godine. Iako je napisala dosta pesama na turneji, svesno je odlučila da ne objavi pesme sa putovanja: „Kao šesnaestogodišnjakinja, nikad nisam mogla da se poistovetim sa pesmama koje govore o nastupima u drugom gradu svake noći. Želim da pišem o osećanjima i ljubavi i nedostatku ljubavi“. Rekla je da naziv albuma (Neustrašiva) „znači da se plašiš mnogih stvari, ali ipak skočiš“. Sviftova je napisala sedam pesama sa albuma sama, uključujući dva singla, a ostalih šest sa tekstopiscima Liz Rouz, Džonom Ričom, Kolbi Kalaja i Hilari Lindzi. Producirala je album zajedno sa Nejtanom Čepmanom. Muzički, rečeno je da album odlikuju „glasne gitare i živi refreni, sa ponekim dodatnim zvukom violine i bendža“. Fearless je dobio uglavnom pozitivne kritike od muzičkih kritičara. Njujork tajms je opisao Sviftovu kao jednog od najboljih tekstopisaca popa, najistaknutijeg pragmatičara kantrija i osobu koja je više upoznata sa svojom dušom od većine odraslih ljudi. The Village Voice je smatrao da je prikazala „natprirodnu mudrost i inkluzivnost“, da „majstorski izbegava tipične zamke pripovedača koje se tiču banalnosti i lažno dubokih gluposti“. Roling stoun ju je opisao kao „stručnjaka za pisanje tekstova sa intuitivnim darom za građenje stiha i refrena“ čije intimne i istinite pesme izgledaju kao da su bukvalno iščupane iz dnevnika devojke iz predgrađa. USA Today je smatrao da je zadovoljstvo čuti nadarenu tinejdžerku koja zvuči kao nadarena tinejdžerka a ne kao glasnik za kolektivni pojam adolescentske težnje gomile starijih profesionalaca. The New Yorker je opisao album kao album bez loše pesme, dodajući da će najbolja pesma albuma, Fifteen, biti među citatima u godišnjacima godinama. Entertainment Weekly" je smatrao da će se album svideti uglavnom mladim devojčicama - „ona zvuči kao prava tinejdžerka, ne kao neka svađalica Lolita“ - ali je predvideo da će biti uzbudljivo gledati kako njen dragoceni talenat raste. Muzički kritičar Robert Kristgo je opisao Sviftovu kao neobično nemoguće jaku i talentovanu tinejdžerku.
Sviftova je promovisala Fearless nakon njegove objave. Epizoda emisije The Ellen DeGeneres Show je bila posvećena objavi albuma a Sviftova se pojavila i u mnogim drugim emisijama. Komunicirala je sa fanovima koristeći društvene mreže kao što su Tviter i video blogovi. Sviftova je pokrenula liniju letnjih haljina l.e.i. u saradnji sa prodavnicama Wal-Mart, kao i liniju prazničnih čestitki American Greetings i lutki Jakks Pacific. Postala je portparol hokejaškog tima Nashville Predators i digitalnih kamera Sony Cyber-shot i pojavila se u video-igri Band Hero. Pevačica je odala poštu velikom broju kolega u nastupima na televiziji: obradila je pesmu Drive (For Daddy Gene) Alana Džeksona u emisiji CMT Giants: Alan Jackson event, učestvovala je u zajedničkom televizijskom koncertu sa rok bendom Def Leppard i pevala pesmu Run Džordža Strejta na ACM-ovom televizijskom događaju koji je proslavljao Strejta kao umetnika decenije. Sviftova je pevala svoju pesmu Fifteen sa Majli Sajrus na 51. dodeli nagrada Gremi, izvela rep skeč koji je sama napisala sa Tipejnom na dodeli nagrada CMT i bila voditelj emisije Saturday Night Live. Glavni singl albuma, Love Story, je objavljen u septembru 2008, postao je drugi najprodavaniji kantri singl svih vremena i dostigao četvrto mesto na Bilbordovoj top-listi 100 pesama. Još četiri singla su izdata tokom 2008. i 2009: White Horse, You Belong with Me, Fifteen i Fearless. Pesma You Belong with Me je bila najuspešnija pesma sa albuma na top-listama, jer je dostigla drugo mesto na Bilbordovoj top-listi 100 pesama. Album je debitiovao na prvom mestu Bilbordove top-liste 200 albuma sa prodajom od 592.304 primeraka i od tad je prodao preko 8,6 miliona kopija širom sveta. Bio je najprodavaniji album 2009. godine i doneo je Sviftovoj ogroman uspeh.
Sviftova je bila na svojoj prvoj turneji od aprila 2009. do juna 2010. Tokom turneje Fearless koja je obuhvatala 105 koncerata, Sviftova je nastupala 90 puta u Severnoj Americi, 6 u Evropi, 8 u Australiji i jednom u Aziji. Složena bina je bila sačinjena od bajkovitog dvorca i srednjoškolskog podijuma. Svake večeri je pevala pesmu Džastina Timberlejka What Goes Around... Comes Around preplićući je sa svojom You're Not Sorry. Sviftova je pozvala Džona Mejera, Fejt Hil i Kejti Peri da nastupe sa njom na nekoliko nastupa tokom turneje u Severnoj Americi. Džastin Biber, Keli Pikler i Glorijana su bili predgrupe. Turneju je videlo više od 1,1 milion ljudi i zaradila je preko 63 miliona dolara. Taylor Swift: Journey to Fearless, koncertni film, je prikazan na televiziji a kasnije objavljen na DVD-u i Blu-ray disku. 2009, Sviftova je takođe nastupala kao predgupa na svetskoj turneji Escape Together Kita Urbana.
U septembru 2009, Sviftova je postala prvi kantri izvođač koji je osvojio MTV nagradu za spot kada je You Belong with Me proglašen najboljim spotom ženskog izvođača. Njen govor je prekinuo reper Kanje Vest, koji je učestvovao u nekoliko incidenata na drugim dodelama nagrada. Vest je izjavio da je Bijonsin spot za pesmu Single Ladies (Put a Ring on It), nominovan u istoj kategoriji, „jedan od najboljih spotova ikada“. Dosta gledalaca je zviždalo i izazvalo ga da pokaže srednji prst publici. On je zatim vratio mikrofon Sviftovoj koja je ostala bez teksta. U bekstejdžu, Sviftova je viđena kako histerično plače. Kako piše Roling stoun, kada se majka Sviftove suočila sa Vestom, on se nevoljno izvinio i dodao da i dalje misli da je Bijonsin video bolji. Vest je uklonjen sa događaja. Kada je Bijonse kasnije osvojila nagradu za spot godine, pozvala je Sviftovu na binu da završi svoj govor. U prostoriji za novinare, Sviftovu, koja je 2008. izrazila želju da peva refren u rep pesmi Kanjea Vesta su pitali da li je ljuta na njega: „Ne poznajem ga, nikad ga nisam upoznala, pa... Ne želim ništa da započinjem jer je večeras bilo divno veče za mene“. Incident je privukao veliko interesovanje medija i širio se po internetu na mnoge načine. Predsednik Barak Obama je tokom intervjua, u poverenju nazvao Vesta budalom. Bivši predsednik SAD Džimi Karter je rekao da je Vestov prekid bio „potpuno nepotreban“. Vestovo ponašanje su kritikovale mnoge zvezde, uključujući Eminema, Snup Doga, Lejdi Gagu i Madonu. Vest se izvinio za svoj verbalni ispad u dva bloga i u emisiji The Jay Leno Show. I dalje je tvrdio da je, iako je Sviftova veoma talentovana, „Bijonsin spot je najbolji spot decenije! Predao sam svoje nagrade bendu Outkast kada su ih zaslužili više od mene. Nisam lud, samo sam realan“. Dva dana nakon dodele nagrada, Sviftova je rekla u intervjuu da Vest nije razgovarao sa njom od ceremonije. Vest ju je onda pozvao i lično joj se izvinio, što je Sviftova prihvatila: „Kanje me jeste zvao, i izvinjenje mu je bilo veoma iskreno“. Odbijala je da razgovara o incidentu i intervjuima koji su usledili da ne bi povećavala važnost događaja: „Desilo se na TV-u, što znači da su svi videli šta se desilo. Smatram da ne moramo da nastavimo da pričamo o tome“. Smatra se da su incident i interesovanje medija koje ga je pratilo pretvorili Sviftovu u veoma popularnu zvezdu.
Sviftova je izdala obradu pesme Toma Petija American Girl na sajtu Rhapsody u junu 2009, koja se i dalje pušta pre njenog izlaska na scenu. Pevala je prateće vokale u pesmi Džona Majera Half of My Heart, koja je ovjavljena na njegovom četvrtom albumu u novembru 2009. Mejer je napisao pesmu kao priznanje Tomu Petiju i bendu Fleetwood Mac: „Mislio sam: 'Ako će ovo biti moje ljubavno pismo toj vrsti muzike, ko će biti Stivi Niks u toj jednačini?' I pomislio sam: 'Ova devojka Tejlor Svift će biti popularna dugo'“. Sviftova i Mejer su otpevali pesmu uživo u Medison Skver Gardenu u Njujorku 2009. Pesma je izdata kao treći singl albuma u junu 2010. i dostigla je 25. mesto na Bilbordovoj top listi 100 pesama. Sviftova je sarađivala i sa mnogim drugim izvođačima tokom 2008. i 2009. Napisala je i snimila pesmu Best Days of Your Life zajedno sa Keli Pikler. Napisala je dve pesme za Hana Montana: Film - You'll Always Find Your Way Back Home i Crazier – sa Martinom Džonsonom i Robertom Elisom Oralom. Sviftova je takođe pevala u pesmi Two Is Better Than One benda Boys Like Girls koju je napisao Martin Džonson. U januaru 2010, Sviftova je obezbedila dve pesme - uključujući Today Was a Fairytale - za film Dan zaljubljenih i obradila pesmu Breathless benda "Better Than Ezra za album Hope for Haiti Now.
U novembru 2009, Sviftova je postala najmlađi izvođač ikada i jedna od samo šest žena koje su proglašene zabavljačem godine od strane Udruženja kantri muzike. Fearless je takođe osvojio nagradu za album godine od strane Udruženja. Album je osvojio mnoga druga priznanja i postao najgrađeniji album u istoriji kantri muzike. Sviftova je bila najmlađi izvođač ikada koji je osvojio nagradu za album godine od strane Akademije kantri muzike. Američke muzičke nagrade su nagradile Sviftovu izvođačem godine i omiljenim kantri albumom. Dobila je nagradu Hala Dejvida od strane Kuće slavnih tekstopisaca i imenovana je za tekstopisca/izvođača godine od strane Nešvilskog udruženja tekstopisaca. Osvojila je četiri nagrade BMI. Bilbord ju je imenovao izvođačem 2009. godine. Sviftova je uključena u Tajmovu godišnju listu 100 najuticajnijih ljudi 2010. U januaru 2010, Sviftova je osvojila 4 nagrade Gremi, od 8 nominacija. Fearless je proglašen za album godine i najbolji kantri album, dok je pesma White Horse proglašena za najbolju kantri pesmu i najbolji žensko kantri izvođenje. Sviftova je najmlađi izvođač ikada koji je osvojio nagradu za album godine. Tokom ceremonije, Sviftova je pevala pesme Rhiannon i You Belong with Me sa Stivi Niks. Njeno izvođenje je dobilo negativne kritike i izazavalo je širok napad medija. Njen vokal je opisan kao falširanje, upadljivo loš i neverovatno jadan. Dok je Njujork tajms smatrao da je osvežavajuće videti nekog tako nadarenog kako ponekad greši i opisao Sviftovu kao najvažniju pop zvezdu poslednjih godina, muzički analitičar Bob Lefsec je predvideo da će joj se karijera završiti preko noći i javno zatražio od oca Sviftove da zaposli menadžera za krize da se bavi pričom. Tejlor je previše mlada i glupa da bi razumela kakvu je grešku napravila, dodao je Lefsec. U aprilu 2010, Stivi Niks je, pišući u Tajmu, branila pevačicu: „Tejlor me podseća na mene zbog svoje odlučnosti i detinjaste prirode. Takva nevinost je tako posebna i retka. Ova devojka piše šesme koje teraju ceo svet da peva, kao Nil Dajamond ili Elton Džon. Ženski rokenrol-kantri-pop tekstopisac se vratio, i ime joj je Tejlor Svift. I žene kao ona će spasiti muziku“.
2010 – 2012: Speak Now; uživo i studijska saradnja
mini|320x320piksel|Tejlor septembra 2011. godine. Sviftova je objavila svoj treći album, Speak Now, u oktobru 2010. godine. Svih dvanaest pesama je napisala sama: „Inspiracija mi je dolazila u 3 ujutru u Arkansasu i nisam ni sa kim sarađivala.“ Sednice oko snimanja albuma su bile u Kaliforniji, Tenesiju i Kentakiju, što je trajalo oko dve godine. Tejlor, koja je radila na albumu sa Nejtanom Čapmanom, rekla je da je album kao „kolekcija ispovesti koje sam trebala reći u par navrata“. Prvo je htela da nazove album Enchanted, ali Skot Boršeta, direktor njene izdavačke kuće, mislio je da naziv mora biti povezan sa zrelijim temama: „Ona mi je izvodila dosta njenih novih pesama. Gledao sam je i mislio, Tejlor, ovaj album nije o bajkama i srednjoj školi. To nije ono gde si sada. Pričalo se da se album „nalazi između popa i alternativnog roka“. Generalno, Speak Now je dobijao pozitivne kritike. "USA Today" tvrde da Tejlorina sposobnost pisanja pesama podseća slušaoce „na svu frku koja je bila na prvom mestu“, a da album obuhvata „slatki bol odrastanja“. The Los Angeles Times je takođe pohvalio njenu sposobnost u pisanju pesama da „prikaže ta zajednička iskustva koja se jednostavno osećaju“. Njujork tajms opisuje album kao divlji, muzički raznovrstan i „takođe fenomenalan, čak možda i njen najbolji“. The Village Voice smatra da album zahteva „pravi prikaz Tejlorinog talenta, koji nije ispovedan, ali dramatičan: Kao povorku kantri tekstopisaca pre nje, ona stvara likove i situacije iz realnog života i nalazi načine da ih opiše.“ Entertainment Weekly je napomenuo da, dok je ljubav možda nekada posrami, „umetnost stručnog tekstopisca očigledno ne može“. Kritičar Džon Kristgau misli da su pesme sa albuma predugačke i prerađene ali je primetio da one pokazuju sve napore koje nosi briga, odnosno, da se čovek brine u najboljem, najširem, a većina i u emotivnom smislu. "Rolling Stone" opisuje Sviftovu kao jednu od najboljih tekstopisaca u pop, rok i kantri muzici: „Sviftova jeste možda pametan Nešvil profesionalac ko zna za sve trikove u vezi pravljenja hitova, ali ona je takođe razdražljiva, veoma romantična devojka sa melodramatičnim kukavičlukom veličine the size of the Ačafaleja močvare“.
Sviftova je sprovela opširnu promociju pre objavljivanja Speak Now albuma. Prisustvovala je mnogim emisijama i jutarnjim programima, i odežavala mini koncerte na neobičnim mestima, uključujući autobus bez krova u Bulevaru Poznatih, kao i salu kod JFK aerodroma. Bila je deo guitar pull-a zajedno sa Krisom Kristofersonom, Emilau Haris, Vins Gilom i Lionel Ričijem u Nokia klubu u Los Anđelesu. Muzičari su delili binu i koristili šanse da predstave akustične verzije svojih pesama kako bi zaradili novac za Muzej kantri muzike. Sviftova je takođe postala model za CoverGirl što je pokrenula Elizabet Arden koja je bila deo u pravljenju Tejlorinog prvog parfema Wonderstruck, kao i specijalnu ediciju Speak Now albuma kroz Target. Vodeći singl albuma, Mine, izašao je u avgustu 2010. godine, a zatim i pet singlova koji su izašli tokom 2010. i 2011. godine: Back to December, Mean, The Story of Us, Sparks Fly i Ours. Speak Now je stvorio veliki uspeh tokom svog nalaženja na prvom mestu na američkoj Bilbord top 200 listi. Prodalo se 1.047.000 kopija, što je album dovelo do šesnaestog mesta u istoriji po milionskoj prodaji u samo jednoj nedelji. Već u februaru 2012. godine, rasprodalo se 5.7 miliona kopija širom sveta. U Tejlorinoj karijeri, do maja 2012. godine, prodalo se oko 22 miliona kopija albuma, kao i 50 miliona pesama koje su se skidale sa interneta širom sveta.
Sviftova je bila na Speak Now turneji tokom 2011. i početkom 2012. godine. Turneja je trajala 13 meseci i imala 111 nastupa, a Sviftova je održala 7 koncerata u Aziji, 12 u Evropi, 80 u Severnoj Americi i 12 u Australiji. 8 koncerata je održala na američkim poznatim stadijumima. Tri koncerta u Americi su bila pomerena jer je Tejlor bolovala od bronhitisa. Bina je bila inspirisana Brodvej muzičkom teatru, sa sjajnim koreografima, organizacijom, pirotehnikom i kostimima. Sviftova je pozvala dosta muzičara da joj se pridruže na turneji dok je bila u Severnoj Americi. Neki od njih su bili i: Džejms Tejlor, Džejson Mraz, Šon Kolvin, Džoni Rzeznik, Endi Gramer, Tal Bačmen, Džastin Biber, Selena Gomez, Niki Minaž, Neli, B.o.B., Ašer, Flo Rida, T.I., Džon Formen, Džim Adkins, Hejli Vilijams, bend ”Hot Chelle Rae”, Roni Dan, Darius Raker, Tim Mekgro and Keni Česni. Tokom turneje u Severnoj Americi, Sviftova je pisala tekstove iz pesama na svojoj levoj ruci, i svaki put kada bi nastupala, to je bio neki drugi tekst. Dešifrovanje tih tekstova je postala aktivnost fanova, a „The New Yorker” je izjavio: „Ona ima sposobnost da drži fanove zainteresovane i uzbuđene, a isto tako da održava tu intimnost između nje i svojih fanova”. Sviftova je izvela i dosta akustičnih nastupa tokom turneje u Severnoj Americi. U svakom gradu, obraćala je pažnju na domaće umetnike. Izjavila je da obrađivanje tuđih pesama tokom turneje drži atmosferu spontanom i odličnom: „Ima dosta ljudi koji će doći na više mojih koncerata, a ja želim da svaki put dožive drugačija iskustva.” Turneji je prisustvovalo oko 1.6 miliona fanova, a zarađeno je oko 123 miliona dolara. Tejlorin prvi CD sa turneje nazvan ”Speak Now World Tour: Live”, sadrži svih sedamnaest nastupa iz Severne Amerike, a izašao je u novembru 2011. godine. U julu, 2012. godine, Džejms Tejlor je pozvao Sviftovu da se pojavi kao specijalan gost tokom ”Tanglewood” seta; izveli su Fire and Rain, Love Story i Ours zajedno. Tejlor, koji je upoznao Sviftovu kada je imala osamnaest godina, jednom je izjavio: „Upravo smo rasturili. Volim njene pesme, a njeno prisustvo na bini je bilo sjajno“.
Na 54. dodeli Gremi nagrada u februaru 2012. godine, Tejlorina pesma Mean je proglašena za najbolju kantri pesmu i za najbolji kantri solo nastup. Takođe je izvela tu pesmu tokom ceremonije. Bob Lefsec, jedan od najpoznatijih kritičara njenog nastupa u 2010. godini, veruje da je pesma namenjena njemu. Bob je prethodno podržavao njenu karijeru i Sviftova i Lefsec su povremeno razmenjivali mejlove i poruke. Vremenom se osetilo da ona „isporučuje svoju osvetu" dok je ”USA Today” primetio da je kritika iz 2010. godine „napravila Sviftovu boljim tekstopiscem“. Sviftova je imenovana za tekstopisca godine od strane Udruženja nešvilskih tekstopisaca (2010. i 2011. godine). Tokom ceremonije u 2011. godini, Sviftova je izvela akustičnu verziju pesme Where Were You (When the World Stopped Turning) u čast Alana Džeksona, koji je kasnije zahvalio Sviftovoj svojom izjavom da je to bila „najbolja prerada koju sam ikada čuo“. Tejlor je osvojila još dosta nagrada za album Speak Now . Imenovana je za zvezdu godine od strane Akademije kantri muzike (2011. i 2012. godine). Takođe je imenovana za zvezdu godine od strane Udruženja nešvilskih tekstopisaca u 2011. godini. Na dodeli Američkih muzičkih nagrada, Tejlor je imenovana za umetnika godine u 2011. godini, a ”Speak Now” je proglašen omiljenim kantri albumom. Takođe je primila i tri BMI nagrade. Bilbord je imenovao Sviftovu za ženu 2011. godine. Iste godine, Bilbord ju je postavio na 15. mesto na listi ”Top 20 Hot 100 Songwriters 2000–2011”; ona je bila druga najbolje plasirana žena. Drugo mesto je zauzela na listi časopisa Roling stoun koja se zove ”Top 16 Queen Of Pops" decenije.
Sviftova je doprinela dve pesme za film ”Igre gladi” u martu 2012. godine. Safe & Sound je napisala i snimila zajedno sa grupom ”The Civil Wars” i T-Boun Burnetom. Džon Pol Vajt je izjavio da je saradnja sa Tejlor bila otkrovenje. Imala je neke sjajne ideje. Imali smo totalnu slobodu. To je bila prava saradnja. Mi smo uneli melanholiju i tamniji ugao. Tejlor je unela melodiju i akorde." Roling stoun je opisao pesmu kao Tejlorinu najlepšu baladu i pitao se da li je to kantri-folk pesma „sa jednokratnom novinom, kao probni balon ili samo nagoveštaj odraslog stila“. Sviftova i The Civil Wars su predstavili pesmu uživo na Ryman Auditorium-u u Nešvilu u januaru 2012. godine. Pesma je izašla kao glavni singl albuma, a već u julu 2012. godine, prodalo se oko milion kopija u Americi. Tejlorina nova pesma za album, Eyes Open, je napisana bez ikakve pomoći, ali je proizvedena uz pomoć Nejtana Čapmena. U maju 2012. godine, Sviftova je ”pozajmila” glas za pesmu Both of Us, koja je singl pevača B.o.B-a na njegovom drugom albumu ”Strange Clouds”.
2012 - 2013: Red i intenzivni nadzor medija
mini|Tejlor na Red turneji (2012) Četvrti album Sviftove, Red, je objavljen 22. oktobra 2012. Ona je devet pesama sa albuma napisala sama. Saradnici su Maks Martin, Liz Rouz, Den Vilson, Ed Širan i Geri Lajtbodi. Nejtan Čepman je glavni producent albuma, ali Džef Basker, Bač Voker, Džeknajf Li, Den Haf i Šelbek su takođe producenti pojedinih pesama. Čepman je rekao da je podstakao Sviftovu da "se odvoji i testira sebe u raznim situacijama“. Muzički, dok eksperimentiše sa rok, dabstep i pop muzikom, "sve je prepoznatljivo za Sviftovu“. Džon Karamnika iz Njujork tajmsa je stavio Red na drugo mesto svoje godišnje liste, karakterišući album gde Sviftova "prestaje da se pretvara da je nešto drugo osim pop mega zvezde, sa velikom brigom, kao da dva tela pričaju jedno sa drugim i osećaju se isto“. Tajms je pohvalio njene "uzvišene" tekstove pesama, posebno one na udaru pesme "All Too Well". Roling Stoun je uživao "gledajući Sviftovu kako se pronalazi kao odličan pisac pesama... Njeno upoznavanje sebe je jedna od najboljih stvari u popu."
Kao deo promocije albuma Red, predstavnici 72 svetske radio stanice su došli u Nešvil tokom nedelje izlaska albuma kako bi pojedinačno intervjuisali Sviftovu. Takođe se pojavila u mnogim emisijama i nastupala na dodelama nagrada u Americi, Ujedinjenom Kraljevstvu, Francuskoj, Španiji i Australiji. Prvi singl albuma, "We Are Never Ever Getting Back Together" je dospeo na prvo mesto Bilbordove top 100 liste. Sledeća tri singla su izašla: "Begin Again" (na kantri radijima), "I Knew You Were Trouble" i "22" (na pop radijima). Red je debitovao na prvom mestu na Bilbordovoj top 200 listi. Prodat je u 1,2 miliona primeraka tokom prve nedelje od objavljivanja albuma; ovo je označilo najprodavaniji album u deceniji i proglasilo Sviftovu prvom ženom čiji album je rasprodat u 2 miliona primeraka tokom prve nedelje. U maju 2013. godine, Red je rasprodat u 5,2 miliona primeraka širom sveta. U njenoj karijeri, u novembru 2012. godine, prodala je 26 miliona albuma, a pesme su skinute sa interneta 75 miliona puta.
2014 - 2016: 1989 i promena žarna
mini|Tejor na 1989 turneji (2015.) U avgustu 2014. godine je najavila peti studijski album, 1989, koji je objavljen 27. oktobra 2014. Uz najavu albuma, objavila je i prvi singl sa albuma "Shake It Off" koji je debitovao na prvom mestu Bilbordove top 100 liste. Album 1989 je debitovao na prvom mestu na Bilbordovoj top 200 listi. Prodat je u 1,2 miliona primeraka tokom prve nedelje od objavljivanja albuma, i proveo je 11 nedelja na prvom mestu. Takođe je bio najprodavaniji album u 2015. godini. Pored pesme "Shake It Off", "Blank Space" i "Bad Blood" su takođe bili na prvom mestu Bilbord top 100 liste. U maju 2015. godine je krenula na svetsku turneju pod nazivom "1989 World Tour" koja je trajala do decembra te godine. Turneja je donela zaradu od 250$ dolara za 85 koncerata. Turneju je posetilo više od 2 miliona ljudi, što je čini jednom od najuspešnijih turneja svih vremena.
2017 - sada: Reputation
U avgustu 2017. godine, pevačica je izbrisala sve objave na svojim društvenim mrežama. Nekoliko dana kasnije, objavila je da će njen šesti studijski album Reputation biti objavljen 10. novembra 2017. Prvi singl sa albuma "Look What You Made Me Do" je objavljen 25. avgusta 2017.
Uticaji
250px|thumb|desno|Tejlor Svift
Jedna od Tejlorinih ranijih muzičkih uspomena je slušanje njene bake Mardžori Finli kako nastupa kao operska pevačica. U svojoj mladosti, Finli je bila velika zvezda u Portoriku i nastupala je u operama u Singapuru: „Nastupala je u The Bartered Bride, The Barber of Seville i mjuziklima kao West Side Story. Imam te predivne, glamurozne slike koje su crno bele. Bila je tako prelepa“. Kao veoma mala, Sviftova je uživala u pesmama iz Diznijevih crtaća: „Moji roditelji primetili da kada god sam zaboravljala reči pesama, sama bih izmislila ono što mi padne na pamet“. Kasnije, njeni roditelji su je izložili umetnicima kao što su Sajmon i Garfunkel, Cejms Tejlor i Def Lepard. Sviftova je izjavila da duguje poverenje svojoj majci, koja joj je pomagala u spremanju prezentacija za časove: „Ostajale bismo po celu noć budne, kako bi vežbale stvari koje moram reći.“ Ona je takođe opisuje kao fascinantnu u pisanju i pripovedanju: „Kada sam bila mala, ona je sve prepuštala mojoj mašti i stalno mi je pričala priče.“ Sviftova je uživala u čitanju i pisanju poezija: „Rano sam primetila da je poezija bila nešto što mi se uvuklo u glavu i ja sam ponavljala te rime“. A posebno su je privlačila dela Sela Silvestejna i doktora Seusa. Ona ostaje zainteresovana za „svako pisanje iz perspektive deteta“ i navodi da je To Kill a Mockingbird i dalje njena omiljena knjiga.
Sviftova se upoznala sa kantri muzikom pomoću „sjajnih ženskih kantri zvezda devedesetih kao što su: Šania, Feit, bend Dixie Chicks.“ One su zaista zapečatile dogovor sa Tejlor i ona je postala zaluđena zvukom i pripovedanjem kantri muzike. Šania Tvejn je imala najveći uticaj: „Ona je jednostavno bila veoma jaka i nezavisna i tako napisala sve svoje pesme“. Kao umetnica, Sviftova je izjavila da samo može da priželjkuje da bude kao ona i, u 2009. godini, imenovala je Tvejnin album Come On Over za svoj omiljeni album. Provodila je vreme sa Tvejn, koja je kasnije izjavila da je boravak sa Tejlor vratio vreme u nazad, što je gotovo nadealno. Feit Hil je bila Tejlorin idol tokom detinjstva i ona je probala da kopira sve što je Feit rekla, uradila ili nosila. Poštovala ju je zbog toga što je iznosila kantri muziku pred publiku, kao i njenu milost koja je bila u centru pažnje. Hilova je postala dobrodošla u Tejlorinom životu od njenog dolaska u slavu. Jednom prilikom, Hilova i njen muž Tim Mekgro su dopustili Sviftovoj da koristi njihovu kuću u Los Anđelesu kada radi u tom kraju. Cowboy Take Me Away od benda Dixie Chicks je bila prva pesma koju je Sviftova naučila da svira na gitari. Veoma je poštovala bendov „ne zanima nas šta vi mislite“ stav. Lien Rajms je takođe uticala na Tejlor. Sviftovu je motivisalo to posmatranje uspeha drugog umetnika. Tako je započela da istražuje muziku starijih kantri zvezda kao što su Patsi Klajn, Loreta Lin, Tami Vinete i Doli Parton. Pesma Fist City od Lorete Lin je Tejlorina ominjena kantri pesma. Rekla je da je Partonova odličan primer svakom ženskom tekstopiscu i da postoji mnogo stvari o Doli Parton koje bi svaki umetnik trebao da ceni, makar da pročita njene izjave ili intervjue ili bar da ode na neki od njenih koncerata. Poštuje i Alana Džeksona kao tekstopisca jer „on ne pokušava da bude neko drugi, već dečko peva o svom životu. To je ono što ja hoću“. Poštuje Keni Česnija, bukvalno iz biznis pogleda: „On je jedan od retkih koji nastupa na stadijumima. On je uvek bio moj heroj“. Ostale ličnosti koje su uticale na Tejlor su: Džordž Streit, Gart Bruks, Riba Mekintajer, Martina Mekbraid i Bred Peisli.
Na Sviftovu su uticali i mnogi umetnici koji se ne bave kantri muzikom: „Ja nikada ne slušam nešto zbog određenog žanra. Trudim se da ne radim to kao slušalac. Tom Peti je na postolju za mene“. Šon Kolvin inspiriše Sviftovu jer „njeno pisanje je konstantno sjajno i pažljivo i zamišljeno i lepo“. Ona je opsednuta sam muzikom pedesetih i šezdesetih kao na primer The Shirelles i The Beach Boys. Voli grupu Bon Džovi jer „tu je uvek melodična lepljivost koja me uvek kod njih privlači“. Veliki uticaj su takođe imali i Stivi Niks, Pet Benatar, Melisa Ederidž i Šeril Krou. Sviftova je fascinirana hip hop muzikom, posebno rimom koju koriste umetnici kao što je Eminem: „Kantri i hip hop su dva najiskrenija žanra jer mi volimo da pevamo o životu. Ponos je nešto što hip hop i kantri muzika dele“.
U Tejlorinu posebnu listu spadaju: Pol Makartni, Brus Springstin, Emilou Haris i Kris Kristoferson i oni su njeni idoli svih vremena: „Oni su iskoristili prilike, ali su takođe isti umetnici tokom cele karijere.“ Makartni, i kao deo grupe Bitlsi i kao solo pevač, tera Sviftovu da se oseća „kao da sam puštena u njegovo srce i um. Svaki muzičar sanja o takvoj privilegiji." Voli da sluša Springstina jer je on „tako bitan za muziku“. Sviftova priča o Kristofersonu: „On sija u pisanju tekstova, sija u solo karijeri, sija u filmovima i sve to radi tako sjajno. Upoznala sam ga prošle godine, i on je jednostavno onaj tip čoveka koji je bio u ovom poslu već godinama, a još uvek nije sažvakan i ispljuvan“.
Lirske teme i stil
Tematski, The Guardian je primetio da je Sviftova bila fantastično dobra u opisivanju života tinejdžera uz neku vrstu zemišljene, napregnute nostalgije tokom svoja prva dva albuma. New York Magazine je napomenuo da je par tekstopisaca o tome napisalo da su pesme „odlično napisane posebno za tinejdžere. Njena preciznost podseća na Brajan Vilson iz šezdesetih godina, jednu pravu autorku za tinejdžere“. Takođe su je poredili i sa Džanis Ian zbog bajki i mašte koje se nalaze na Tejlorinom drugom albumu, Fearless. Ona je istraživala nepovezanost između bajki i prave ljubavi: „Odgajene smo kao male devojčice misleći da smo princeze i da će princ na belom konju doći i oboriti nas sa nogu“. Speak Now, Tejlorin treći album, obuhvata više odraslih veza. Pored romantike i ljubavi, njene pesme obuhvataju i odnos između roditelja i deteta (The Best Day, Never Grow Up), prijateljstvo (Fifteen, Breathe), poremećaje u ishrani (Tied Together with a Smile), otuđenost (The Outside, A Place In This World, Mean) kao i ambicije u karijeri (Change, Long Live). Njeno definisanje kvalitetnog pisanja pesama, kako kažu je odlučnost da se registruje i osloni na osećanja i utiske, preventivna nostalgija za sadašnjošću (a ponekad čak i za budućnošću), za koju ona zna da će jednom biti i za prošlošću. Sviftova često uključuje fraze kako bi prikazala velike i ozbiljne stvari koje se ne uklapaju sa pesmom, koje poboljšavaju površinu. The New Yorker je rekao da njene pesme iako nisu subverzivne, imaju jaku prefinjenost. Sentimentalne pesme su protkan nagoveštaj budućeg razočaranja.
Strukturno, magazin Slate primećuje da Sviftova ima beznapornu, natprirodnu nadmoć nad pop muzikom: Veoma malo tekstopisaca može napisati bolje prelaze od nje. The Village Voice je primetio da Sviftova voli da pripiše prvih par refrena naratoru, a zadnji nekom drugom odnosno, reći će da voli nekoga, a na kraju će joj neko uzvratiti tu ljubav. Ona ima tendenciju da stalno koristi iste slike. Kako tvrdi The Guardian, ona provodi previše vremena ljubeći se u kiši, što je čini čudom. American Songwriter opisuje Sviftovu kao odličnog tekstopisca, koji piše nepovezane i gotovo neprirodne oštrine. Čak je i njen raniji materijal okarakterisan kao veoma pažljiv – možda čak i pedantan – izbor reči i dobro melodijski izgrađen, sa lenjim rimama ili besciljnim tonovima. Dok su ocene Tejlorinog posla skoro ravnomerno pozitivne, The New Yorker je rekao da je generalno prikazan više kao tehnički vešt nego kao vizionarski. Sviftova je izjavila da je pisanje pesama nešto što ona apsolutno ne može zaustaviti: „Smešno je jer nekada ćete čuti umetnike kako pričaju o tome da moraju da požure sa pisanjem, ali ja ne mogu da prestanem. Ne mogu to da isključim iz svog života, to je kao disanje. Tekst pesme i melodija su venčani, ja ih pišem sve zajedno.“
Sviftova koristi autobiografske detalje u svom poslu. Slušajući muziku još kao dete, osećala se zbunjeno „kada sam znala da se nešto dešava u nečijem privatnom životu, a ta osoba to nije unela u svoju muziku“. The New York Times veruje da je „ispravljanje nepravde Tejlorin razlog postojanja“. U njenim pesmama, Sviftova često pominje „anonimne simpatije iz srednje škole“ i, još češće, poznate ličnosti. Entertainment Weekly je zapazio da je Speak Now album nekada bio „vežba zvana pogodi-poznatu-ličnost“. Džon Majer, glavna tema pesme Dear John, izjavio je da ga je pesma ponizila: „Mislim da je to vrsta jeftinog pisanja pesama. Znam da je ona najveća stvar na svetu, i ne pokušavam da potopim nečiji brod, ali mislim da je zloupotrebljavanje talenta ako trljaš ruke i jednostavno budeš u fazonu: „Samo čekam da on vidi sve ovo!“ The Village Voice je umanjio ovaj način pisanja pesama: „Biti svestan značenja pesme je isto kao imati veoma agresivnog profesora. I ugrožava pravo uvažavanje Tejlorinog talenta, što nije ispovedano, ali je dramatično.“ Pevačica je rekla da njene pesme nisu faktične; ona nekada stvori čitav scenario oko prljavog izgleda ili obične konverzacije: „Bilo šta može da vas inspiriše. Više mojih pesama dolazi iz iskustva“.
Neil Jang opisuje Sviftovu kao odličnog tekstopisca: „Volim da slušam njenu muziku. Nekako volim da gledam njene odgovore na sve te napade. Sviđaju mi se načini na koje se ona brani. Tako da je držim na oku“. Kris Kristoferson tvrdi da ga „ona oduševljava. Po meni je fantastično kada neko tako mlad piše tako sjajne pesme. Ona ima sjajnu karijeru ispred sebe“. Doli Parton je veoma impresionirana njome, posebno njenim pisanjem pesama. Veoma sam impresionirana njenom dubinom: „Ima kvalitet koji može baš dugo da traje“. Stivi Niks veruje da Sviftova piše pesme koje teraju ceo svet da zapeva, baš kao Neil Dajamond ili Elton Džon. To je žena koja će sačuvati muziku. Sviftova je takođe dobila pohvale za pisanje pesama i od Keli Klarkson i Lejdi Gaga. Lena Danhem, kreator i zvezda HBO-ove Girls, opisala je Sviftovu kao umetnički duh. Način na koji ona koristi svoju autobiografiju u svom poslu i način na koji proziva momke koji su joj ostavili samo loše uspomene je sjajan. Ali istovremeno, tu je nešto nežno i neosuđujuće u njenoj muzici, što vrlo cenim.
Muzički i vokalni stil
250px|thumb|desno|Sviftova na dodeli muzičke [[MTV nagrade 2007.]]
Tejlorina muzika sadrži elemente popa, pop roka, roka i kantri popa. Ona sebe smatra kantri pevačicom. To kategorisanje su doveli u pitanje mnogi muzičari kao što su Miranda Lambert i Džordž Džons. Roling stoun tvrdi da se njena muzika možda pušta najviše na kantri stanicama, ali ona je jedna od istinskih rok zvezda koje danas imamo. Njena definicija kantri muzike je da je veoma jednostavna. To je pevanje o svom životu i znanju, iz jednog autentičnog mesta. Jedan dečko bi pisao kako je odrastao na farmi i zaljubio se u decu koja su takođe tu odgajena. Neki ljudi pevaju o tome kako kada su tužni, odu u bar i piju viski. Ali ja pišem pesme o tome kako ne mogu da provalim veze i kako sam fascinirana ljubavlju. Rekla je da će biti velikih iskušenja u pravljenju alternativno-kantri albuma u karijeri. The New York Times je zabeležio da, nema mnogo stvari u njenoj muzici koje ukazuju na kantri stil — tonovi bendža, kaubojke na bini, zvuk gitare — ali tu su veoma dopadljive i ranjive poruke iz Nešvila. The New Yorker veruje da njena muzika sadrži tradicije iz Nešvila jer ona piše narativne pesme sa melodičnom jasnoćom i dramatičnim pričama - baš kao što je i Nešvil. Gardijan je izjavio da Sviftova sastavlja melodije sa nemilosrdnom efikasnošću. Isto tako, Roling stoun je zapazio da njene melodije podsećaju na švedske pop kraljeve doktora Luka i Maks Martina.
Njen glas je opisan kao sladak ali mekan. Los Angeles Times definiše Tejlorin glas kao liniju koja klizi kao zadovoljan uzdah ili poput podignute obrve, dajući joj osobine voljene devojke i njene privatnosti. Roling stoun, je jednom prilikom izjavio: ”Njen glas je toliko neizveštačen da može da maskira njenu profesionalnost; ona snizi svoj glas kako bi dočarala osećanja stidljive devojke koja pokušava da zvuči tvrdo“. The Village Voice je zapazio da je fraziranje prvo bilo blago i smušeno, ali se kasnije sve promenilo. Ona i dalje može može da zvuči zategnuto i tanko, a često odluta u visinu koja izluđuje ljude; ali je naučila da reči zvuče baš onako kakvo im je i značenje. Slate je opisao Sviftovu kao tehnički lošu pevačicu: „Stvara se utisak da ona svojim frazama želi da maskira svoj glas (način na koji se podsmeva Gleda me kao da sam neki trend/A ona ga je već prevazišla, u pesmi Better Than Revenge je veoma upadljiv), Sviftova u svakom svom albumu ima nešto loše“. Tokom nastupa, prema ”The Hollywood Reporter”, „Sviftova daje sve od sebe, ali sigurno ne može da se poredi sa pevačicama kao što su Kristina Agilera ili Keri Andervud”. Njen glas tokom nastupa je opisan kao „ravan, tanak a ponekad kao glas tek novorođenog magarca”. Kako god, Sviftova je dobijala i dosta pohvala zbog odbijanja korišćenja auto-tjuna. U jednom intervjuu za The New Yorker, Sviftova je sebe okarakterisala kao ozbiljnog tekstopisca: “Ja pišem pisme, a moj glas je samo način da te tekstove iskažem”. Skot Boršeta iz Big Machine Records je izjavio da Sviftova nema baš najbolju tehniku u pevanju ali je opisuje kao najboljeg komunikatora. Njen glas je nešto što je stalno brine i ona ulaže mnogo truda kako bi ga usavršila. U 2010. godini ona je još uvek išla na časove pevanja. Rekla je da je veoma nervozna tokom nastupa jer „nisam sigurna šta publika u tom trenutku misli o meni, baš kao na dodelama nagrada“.
Glumačka karijera
Glumački debi Sviftove bio je u epizodi Si-Bi-Es-ove serije Mesto zločina iz 2009, gde je igrala buntovnu tinejdžerku. Njujork tajms je primetio da je lik omogućio Sviftovoj da bude malo nevaljala, i to verodostojno. Roling stoun je smatrao da je bila uspešna i da joj dobro ide sa scenariom dok je Čikago tribjun rekao da se dobro držala. Kasnije te godine, Sviftova je bila i voditelj i muzički gost u jednoj epizodi emisije Subotnje veče uživo. Entertainment Weekly ju je opisao kao najboljeg voditelja 'Subotnje večeri uživo' ove sezone, primetivši da je uvek bila spremna za izazov, izgleda da se zabavljala i pomogla je ostatku glumaca da naprave odličan završetak. Dokazavši da može da se prilagodi veoma različitim ulogama u skečevima, Sviftova je udahnula više ženske osećajnosti, devojačke u najboljem smislu, emisiji nego što je prikazano još od dana Tine Fej i Ejmi Poehler.
Filantropija
Muzička karijera Sviftove i rezultat karijere, bogatstvo, doveli su do ovoga: „Mogu da se brinem o ljudima koje volim, a volim i da to širim dalje.“ Kao što moj otac kaže: „Ne možeš da ga poneseš sa sobom kad odeš“. Njene filantropske napore su primetili nagrade Uradi nešto, Fond za vraćanje i pomoć za katastrofe u severozapadnom Tenesiju. Godine 2012, Mišel Obama je Sviftovoj uručila nagradu za veliku pomoć zbog njene „posvećenosti u pomaganju drugima“ i „inspirisanje drugim svojim postupcima“. U decembru 2012, Etel Kenedi će uručiti Sviftovoj nagradu za pomoć Centra za pravdu i ljudska prava Roberta F. Kenedija zbog njene posvećenosti proparanju iako je veoma mlada.
Privatni život
Glavno prebivalište Sviftove je stan na dva sprata u potkrovlju jedne zgrade u centru Nešvila, u Tenesiju. Takođe ima rezidenciju u Beverli Hilsu u Kaliforniji. Uz to, poseduje kuću, koju je kupila svojim roditeljima, u Brentvudu, u Tenesiju. Prema Forbsovoj listi 100 zvezda, koja izlazi svake godine u maju, Sviftova je zaradila 18 miliona dolara 2009, 45 miliona 2010. i 2011. i 57 miliona 2012. godine.
Veze
Sviftova je bila u vezi sa pevačem Džoom Džonasom od jula do oktobra 2008. i sa poznatim glumcem Tejlorom Lautnerom od oktobra do decembra 2009. Povezivali su je sa muzičarem Džonom Mejerom od kraja 2009. do početka 2010. nakon što su snimili duet, Half of My Heart, krajem 2009. Sviftova je bila u vezi sa glumcem Džejkom Džilenholom od oktobra do decembra 2010. 9. decembra 2010, Džilenhol je pozvao policiju u pomoć, nakon što je veliki broj fotografa pratio auto para u Los Anđelesu. Nakon raskida su viđeni zajedno u januaru i februaru 2011. 2013. godine je bila u vezi sa Herijem Stajlsom. Sviftova je trenutno u vezi sa Konorom Kenedijem, osamnaestogodišnjakom, najstarijim sinom Roberta F. Kenedija mlađeg i preminule Mari Ričardson Kenedi.
Politika
Na njen osamnaesti rođendan, prva stvar koju je Sviftova uradila bila je registrovanje za glasanje. Tokom predsedničke kampanje tokom 2008, podržavala je kampanju „Svaka žena se računa“ koja je imala za cilj da uključi žene u politiku, i bila je jedna od mnogo kantri zvezda koje su snimile reklamu za kampanju „Glasajte za svoju zemlju“ (engl. kantri). Izjavila je: „Mislim da uticanje na ljude kako da glasaju nije moj posao“. Nakon inauguracije predsednika Obame, rekla je časopisu Roling stoun: „Nikada nisam videla ovu zemlju tako srećnu zbog političke odluke tokom celog svog života. Tako mi je drago što su ovo bili moji prvi izbori“. 2009. nakon što je Kanje Vest prekinuo govor Sviftove na dodeli VMA nagrada, predsednik Obama je opisao Vestovo ponašanje kao veoma neprikladno. „Mlada dama izgleda kao veoma dobra osoba. Prima svoju nagradu. Šta on tu radi? Budala je“. Bivši predsednik SAD Džimi Karter je rekao da je Vestov prekid bio „potpuno nepotreban“.
Godine 2010, bivši predsednik SAD, Džordž H. V. Buš, je prisustvovao snimanju televizijskog specijala o Sviftovoj u Kenebunkportu, u Mejnu, i kasnije opisao Sviftovu kao nerazmaženu i veoma simpatičnu. 2012, Sviftova je primila nagradu dečje publike kao priznanje njenog dobrotvornog rada od Mišel Obame, koja ju je pohvalila rečima da je neko ko je skočio na vrh muzičke industrije ali i dalje stoji sa obe noge na zemlji, neko ko je prevazišao očekivanja o onome šta 22-godišnjakinja može da ostvari. Sviftova je kasnije opisala prvu damu kao „uzor“. U intervjuu 2012. godine, Sviftova je rekla da je bila veoma pažljiva s korišćenjem svog javnog profila u političke svrhe, dodajući da se nada da će polako postati otvorenija: „Ne znam dovoljno u ovom trenutku“. Pričala je o svom zanimanju za knjige o američkoj istoriji.
Teozofija
desno|bezokvira Teozofija (grč. Teosophie) pojam je koji novoplatoničari koriste za označavanje znanja o božanskom pomoću neposrednog saznanja - γνοσις, putem doživljavanja božanskog i mističnog objedinjavanja sa njim - ekstaza (unio mistica). Mnogi mističari su se nazivali teozofima. Pojam je bio protegnut na sve religije kod kojih je saznanje Boga, znanje, a ne vera.
Taylor Swift
Politika
Sviftova je prijatelj porodice Kenedi. „Divan je prijatelj svima nama“, rekla je Rori Kenedi. „Super je i volimo je“. Pevačica je pričala o svom divljenju Etel Kenedi a, kada su je pitali za prijateljstvo sa Sviftovom, Etel je odgovorila: „Ona je divna! Tako dobro društvo“. Rori je rekla: „Postoji obostrano divljenje između moje majke i Tejlor Svift koje mi se jako sviđa! Mislim da to govori mnogo o Tejlor - ona ima mogućnost da se poveže sa drugim generacijama. Divna je i tako dobar uzor za mlade devojke, za sve žene u stvari. Tako je radoznala i zainteresovana“. Sviftova je upoznala Etel 2011. i bila u Juti u januaru 2012. na festvialu Sandens, na premijeri HBO-ovog dokumentarca „Etel“. Pevačica je viđena kako se drži za ruke sa Etel dok su ulazile u bioskop. Kasnije iste godine, proslavila je četvrti jul sa porodicom Kenedi u Hajanis Portu u Masačusetsu. Centar za pravdu i ljudska prava Roberta F. Kenedija će joj dodeliti nagradu na gala večeri u decembru 2012.
Teozofija
Božanska mudrost, saznanje, tobože, Boga putem neposrednog duhovnog opažanja i udubljivanja u sebe i u natčulni svet (sistem religiozne mistike, sastavljen od prastarih praznovernih hrišćansko-magijskih predstava, veruje u seobu duša i reinkarnaciju).
Glannes (Marna)
Glan je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Šampanj-Arden, u departmanu Marna koja pripada prefekturi Vitri le Fransoa.
Teozofija
1875. u Njujorku je osnovano Teozofsko društvo čije je glavno sedište, prema Adijaru bilo premešteno u Indiju i koje se raširilo po celom svetu, a naročito preko A. Bezantove (Drevna mudrost, 1897.), koja je 1907-1933 bila predsednica društva, koje se višestruko pocepalo. Od jednog dela je nastalo Antropozofsko društvo, koje je osnovao Rudolf Štajner, koji je kod nas dosta prevođen, čak i između dva rata (Tajna nauka itd.)
Glannes (Marna)
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 149 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 11 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 13,1 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 109 metara.
Teozofija
האגודה התאוסופית
William Desmond Taylor
William Desmond Taylor (26. april 1872 – 1. februar 1922) bio je američki filmski glumac i režiser anglo-irskog porijekla koji je radio u doba nijemog filma, ali koji je najpoznatiji kao žrtva ubistva koje je izazvalo veliki skandal, i koje se smatra jednom od najvećih nerazjašnjenih misterija u historiji Hollywooda.
Život
Taylor se rodio kao William Cunningham Deane-Tanner u porodici anglo-irskih sitnih plemića u Carlowu u današnjoj Irskoj. Otac mu je je bio major u britanskoj vojsci, a stric zastupnik u Britanskom parlamentu. Godine 1890. je u dobi od 18 godina emigrirao u SAD. Kratko vrijeme je radio kao glumac u njujorškim kazalištima; sljedeće godine se oženio za Ethel May Hamilton, mladu glumicu koja je bila kćer bogatog burzovnog mešetara. S njom je dobio kćer po imenu Ethel Daisy. Uz pomoć tasta je otvorio antikvarnicu, a Deane-Tannerovi su postali dio njujorškog otmjenog društva. Međutim, 1908. je Deane-Tanner misteriozno nestao, nedugo nakon što je razotkrivena njegova ljubavna afera s udanom ženom. Supruga Ethel je kasnije tvrdila kako je i ranije imao običaj nestajati na neko vrijeme, što je tumačio napadima duševnog rastrojstva.
Deane-Tanner se u stvari zaputio u Kaliforniju gdje je u decembru 1912. pod imenom William Desmond Taylor kao glumac nastupio u svom prvom filmu. Nakon dvije godine je 1914. režirao svoj prvi film. Njegovu filmsku karijeru je nakratko prekinula odluka da se uključi u prvi svjetski rat. U julu 1918. se priključio Kanadskim ekspedicionim snagama; dok je stigao do pozadinske jedinice u Dunkerqueu u januaru 1919. rat je već bio završio njemačkom kapitulacijom. Usprkos toga je službeno otpušten iz vojske u aprilu 1919. sa činom majora. Nakon povratka u Hollywood je nastavio karijeru snimajući filmove u kojima je nastupio niz istaknutih glumaca i glumica tadašnjeg Hollywooda. Posebnu je pažnju kao mentor, pak, posvetio mladoj Mary Miles Minter.
Ubistvo i istraga
2. februara 1922. u 7:30 ujutro je mrtvo tijelo Williama Desmonda Taylora pronađeno u njegovom bungalovu, smještenom u tada otmjenom naselju Westlake u središtu Los Angelesa. Tek prilikom dolaska mrtvozornika je na njegovim leđima pronađena rana od pištolja malog kalibra, za koju je kasnije utvrđeno da je prouzročila njegovu smrt. Istraga je utvrdila da je do smrti najvjerojatnije došlo oko 19:50 prethodnog dana. Kod samog Taylora je pronađen nedirnut novčanik i druge dragocjenosti, pa se pljačka nije smatrala glavnim motivom (iako je nestao velika suma novca koga je Taylor dan ranije bio pokazao svom knjigovođi).
Taylorova smrt je izazvala medijsku senzaciju i intenzivne špekulacije o eventualnim počiniteljima. Istraga losanđeske policije, međutim, nije dala rezultata. Kao prvi sumnjivac je iskristalizirao Edward F. Sands, batler koga je Taylor sedam mjeseci ranije bio otpustio zbog krivotvorenja čekova, a koji je netragom nestao nakon ubistva. Drugi sumnjivac je bio afroamerički batler Henry Peavey, koji je pronašao Taylorovo tijelo; iako je intenzivno ispitivan, nisu pronađeni nikakvi dokazi o njegovoj upetljanosti. Peavey je, međutim, javno za ubistvo optužio popularnu komičarku i Taylorovu dobru prijateljicu Mabel Normand, koja je u to vrijeme imala velikih problema sa ovisnošću o kokainu. Kada su otkrivena ljubavna pisma koja je Mary Miles Minter slala Tayloru, sumnjivom je postala i ona, a potom i njena majka Charlotte Shelby, čiji je pištolj imao neobični kalibar sličan onome iz koga je ispaljen smrtonosni hitac. Prema navodima prvi put objavljenim 1999. godine, godine 1964. je glumica Margaret Gibson na samrti priznala da je ubila Taylora.
Taylorov slučaj je kasnije postao predmetom zanimanja brojnih historičara koji su prilikom svojih istraživanja pronašli navode o tome da je Taylorov matični studio Paramount Pictures bio posredno uključen u cijeli slučaj, odnosno da su njegovi funkcionari prije policije došli na poprište ubistva kako bi uklonili razne kompromitirajuće predmete i/li dokumente. Godine 1968. je, pak, režiser King Vidor citirao policijskog detektiva koji mu je saopćio da su tjedan dana nakon početka istrage dobili naređenje da "prekinu s istragom".