cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirkintilloch
Geografske karakteristike
Kirkintilloch leži u srcu škotskog Lowlandsa, duž kanala Forth - Clyde i rijeke Kelvin, udaljen oko 16 km sjeveroistočno od Glasgowa, pa je u neku ruku danas njegovo predgrađe
Historija
Za rimskih vremena, na mjestu današnjeg grada stajala je rimska utvrda, koja je bila dio Antoninovog zida podignutog 142. Tragovi tih zidina još su vidljivi u Parku Peel, a najbolje su očuvani oni na lokalitetu Bar Hilla, koji je udaljen oko 5 km od centra grada.
Kirkintilloch se prvi put spominje početkom 13. vijeka pod imenom - Kirkintulach, a ono je izvedeno od Caerpentaloch, što je značilo utvrda na vrhu brda.
Nekako istovremeno škotski kralj William I Lav, proglasio ga je baronskim gradom.
Kirkintilloch je počeo rasti od sredine 18. vijeka, kad su izgrađene bolje ceste (koje su se plaćale), to je pomoglo razvoju tekstilne industrije (izbjeljivanje). Dodatni poticaj razvoju bila je izgradnja kanala Forth - Clyde 1785. koji je prošao kroz centar grada.
Kirkintilloch je postao slavan početkom 20. vijeka, kada je postao jedan od rijetkih škotskih gradova u kom je bila zabranjena prodaja i točenje alkohola, pod uticajem snažnog lokalnog trezvenjačkog pokreta. Ta situacija trajala je sve do 1970-ih kada je zbog priliva novog stanovništva iz Glasgowa, promijenio stav o tom pitanju.
Privreda
Sve do Drugi svjetski rata ekonomija grada bazirala se na eksploataciji ugljena i teškoj industriji, danas se ona bazira se na lakoj industriji i uslugama.
Trapiche de Abra, San Martín Hidalgo
Trapiche de Abra je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini San Martín Hidalgo.
Cuatro Vientos, La Huerta
Cuatro Vientos je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini La Huerta.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 23 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 298 m.
Arroyo Negro, La Trinitaria
Arroyo Negro je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Chiapas, u opštini La Trinitaria.
Santa Maria del Sasso, Arezzo
Santa Maria del Sasso je naselje u Italiji u provinciji Arezzo, u regiji Toscana.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 24 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 351 m.
Regina (bend)
Regina je bosanskohercegovački rock sastav osnovan 1990. u Sarajevu.
Tri člana, Aleksandar Čović, Denis Čabrić i Bojan Milićević, osnovali su 1990. amaterski sastav, no problem im je stvarao nedostatak pjevača. Ubrzo su pronašli Davora Ebnera i iste godine Regina izdaje svoj prvi album, Regina. Autor tekstova sastava bio je Aleksandar Čović, a tekstovi su mu inspirirani irskim sastavom U2. S prvog albuma proizašli su hitovi kao što su "Spavaj", "Ne pitaj me" i "Kao nekada ona", a ubrzo su postali jedan od najpopularnijih bendova na području bivše Jugoslavije.
Godine 1992. izdali su novi album, Ljubav nije za nas, ali ubrzo je sastav prekinuo s radom zbog početka rata u BiH. Iako je sastav prekinuo s nastupima, između 1992. i 1999. Aleksandar Čović nastavlja s radom sastava u Beogradu i izdaje albume Regina, Oteto od zaborava, Godine lete, Ja nisam kao drugi, Kad zatvorim oči i Devedesete.
Od 2000., sastav više ne djeluje, sve do 2006. kada Čović obnavlja suradnju s pjevačem Davorom Ebnerom i tako je skupina ponovo formirana. Uskoro izdaju još jedan album, Sve mogu ja.
Dana 12. siječnja 2009., BHT je objavila kako će Regina sa svojom pjesmom Bistra voda predstavljati Bosnu i Hercegovinu na Eurosongu 2009. u Moskvi. Pjesma je službeno predstavljena 1. ožujka 2009. godine. Izvučeni su za nastup u prvom polufinalu gdje su nastupali posljednji, 18. Uz još 9 zemalja, uspjeli su se kvalificirati u finale 16. svibnja 2009. gdje nastupaju 12. U finalu su nakon zbrajanja glasova zauzeli izvrsno 9. mjesto sa dobivenih 106 bodova.
Dana 5. lipnja 2009. izdaju svoj 10. studijski album po imenu Vrijeme je. Na albumu se, uz eurovizijsku, englesku i ruski verziju hita Bistra voda, nalazi još 10 novih pjesama. Bend je tijekom 2011. godine snimio duet s Tifom, bivšim pjevačem kultnog Bijelog dugmeta, pod naslovom "Ptico mala" koji je premijerno prikazan u tijekom ljeta 2011. zajedno sa spotom za pjesmu. Također su najavili i novi album, Sarajevo, a "Ptico mala" bi trebala biti najavni singl albuma. Iako je Sarajevo najavljeno za jesen 2011., bend je odgodio izlazak novog albuma te je u svibnju 2012. objavljeno kako je snimljena nova pjesma "Kad poludimo". Spot je izdan 8. svibnja 2012. godine te je najavljeno kako će se novi album zvati Kad poludimo i trebao bi izaći do kraja svibnja 2012. Dana 18. svibnja 2012., Regina je na svom službenom profilu objavila kako je album u prodaji.
Bojan Miličević 2015. godine napušta bend, a na njegovo mjesto dolazi Zoran Jamina Pahulja, koji je ujedno i menadžer benda.
Godine 2016., dugogodišnji basist benda, Denis Čabrić, iznenadno je preminuo od srčanog udara tako da je bend ostao na tri člana. Na Valentinovo 2017. godine, Regina, sada tročlani bend, objavljuje novi studijski album, U srcu, koji je najavljen singlom "Za one stare dane", spot za koji je sniman u Parizu.
Početkom 2022., bend je napustio dugogodišnji pjevač Davor Ebner, koji je započeo solo karijeru.
Kapitol
Kapitol ili Kapitolij (lat. Capitolinus mons, tal. il Campidoglio ili Monte Capitolino) nalazi se između Foruma i Marsovog polja (Campus Martius), te je jedan od najslavnijih i najviših od sedam rimskih brežuljaka. Do 16. stoljeća Capitolino je postao Campidoglio u rimskom dijalektu. U suvremenom talijanskom jeziku campidoglio također označava bilo kakvu kapitolnu zgradu. Hrvatska riječ kaptol također potječe od Kapitola. Kapitol sadrži relativno malo antičkih ruševina, pošto su one gotovo u potpunosti prekrivene srednjovjekovnim palačama (sada Kapitolskim muzejima) koji okružuju piazzu. Značajan dio arhitekture u ovom području projektirao je Michelangelo.
Stari vijek
Brežuljak je bio mjesto hrama Kapitolske trijade čiju je gradnju započeo peti rimski kralj Tarkvinije Stariji. Smatrao se jednim od najvećih i najljepših hramova u gradu (iako je tek malo ostataka sačuvano) i vjerojatno je podignut na ranijem etruščanskom hramu Veiovisa, od kojeg su ostali sačuvani ostaci i kip kulta. Legenda o gradu počinje s otkrićem ljudske lubanje (latinska riječ za glavu je caput) kada su iskopani temelji za Jupiterov hram prema Tarkvinijevoj zapovijedi.
Na tom je brežuljku Vestina djevica Tarpeja pustila u grad Sabinjanke, koje su gmizale do utvrđenog grada. Stoga je prva pretrpila kaznu zbog izdaje kojom se morala baciti sa strmog vrha brežuljka na Tarpejine stijene oštre poput noža. Čim su se senonski Gali nastanili u središnjoj i istočnoj Italiji, napali su Rim 390. pne. Nakon bitke kod rijeke Allije, Kapitolski brežuljak bio je dio grada koji je izbjegao barbarsko osvajanje, jer su ga utvrdili rimski branitelji.
St. Mary, Missouri
Sent Meri je grad u američkoj saveznoj državi Misuri.
Kapitol
Stari vijek
thumb|right|Kapitolska kordonata (središte slike) koja vodi od Via del Teatro di Marcello do Piazza del Campidoglio. Kada je Julije Cezar pretrpio nesreću tijekom svog Trijumfa, jasno uvidjevši Jupiterov bijes zbog svojih djela u građanskom ratu, pristupio je brežuljku i Jupiterovu hramu na koljenima radi uklanjanja nesretnog omena (usprkos tome, ubijen je šest mjeseci kasnije, a Brut i ostale ubojice zaključali su se unutar hrama odmah nakon ubojstva). Vespazijanov brat i nećak bili su također opsjedani u hramu tijekom Godine četiri cara (69.).
Nubijski divlji magarac
Posljednji puta u divljini je viđen krajem 20. stoljeća u južnom Sudanu na red Sea Hillsu, tako da se sumnja da je u divljini možda izumro.
Druga divlja podvrsta je somalijski divlji magarac koja na donjem dijelu nogu ima pruge slične zebrinim.
Kapitol
Stari vijek
Tabularij, smješten u podzemlju ispod piazze i vrha brežuljka, zauzima istoimenu zgradu sagrađenu u 1. stoljeću pne. i čuva rimske državne spise. Tabularij gleda sa strane na Rimski forum. Glavna atrakcija Tabularija, osim same građevine, je Veiovisov hram.
St. Mary, Missouri
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 360, što je 17 (-4,5 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Kapitol
Srednji vijek
Crkva svete Marije od Nebeskog Oltara nalazi se uz trg smještena blizu mjesta gdje je nekoć stajao antički arks ili citadela. Na njenoj bazi nalaze se ostaci rimske insule s više od 4 skladišta vidljiva s ulice.
U srednjem vijeku sakralna funkcija brežuljka zasjenjena je određivanjem brežuljka kao centra civilne vlasti u Rimu koji je kao komuna ponovo oživio u 11. stoljeću. Gradska vlast bila je sada čvrsto pod papinom kontrolom, ali je Kapitol postao pozornica mnogih pokreta urbanog otpora poput dramatičnih scena ponovo oživljene republike Cole di Rienza. Posljedica toga bilo je okruživanje piazze postojećim zgradama sve do 16. stoljeća.
Michelangelo
thumb|right|Michelangelova sistematizacija Campidoglija, gravura [[Étienne Dupérac|Étiennea Dupéraca, 1568.]]
Postojeći dizajn Piazze del Campidoglio i okolnih palača (palazzo) osmislio je slavni renesansni umjetnik i arhitekt Michelangelo Buonarroti u razdoblju od 1536. - 1546. Na vrhuncu svoje slave farneski papa Pavao III. povjerio je Michelangelu ovaj posao, pošto je želio da simbol novog Rima impresionira Karla V. koji je trebao doći u grad 1538.
Michelangelovi prvi dizajni za piazzu i remodeliranje okolnih palača datiraju iz 1536. godine. Učinkovito je preokrenuo klasičnu orijentaciju Kapitola u simboličkoj gesti kojom je rimski civilni centar okrenut od rimskog Foruma, usmjerivši ga prema papinskom Rimu i kršćanskoj crkvi u formi bazilike sv. Petra.
Redoslijed Cordonato piazze i središnje palače je prvo urbano uvođenje "kulta osi" koje će zaokupiti talijanske planove vrtova i doseći ostvarenje u Francuskoj (Giedion 1962).
Provođenje dizajna bio je spor posao: iako je malo stvari dovršeno za vrijeme Michelangelova života ("Cordonata" nije bila gotova kada je car Karlo stigao, a carska grupa trebala se uzverati uz padine do Foruma kako bi vidjeli radove u tijeku), radovi su nastavljeni držeći se izvornih Michelangeolovih zamisli, te je Campidoglio dovršen u 17. stoljeću. Na dizajn pločnika trebalo se sačekati još tri stoljeća.
Piazza
Ptičja perspektiva na gravuri Étiennea Dupéraca pokazuje Michelangelovo rješenje problema prostora na Piazzi del Campidoglio. Čak i s novim fasadama koje su bile usredotočene na novu palaču sa strane, prostor je bio trapezoidan, a fasada nisu bile okrenute jedna nasuprot drugoj kao u kvadratu. Još je gora stvar što je cijelo mjesto bilo nagnuto (nalijevo na gravuri). Michelangelovo rješenje bilo je korjenovito. Tri remodelirane palače zatvarale su harmoničan trapezoidan prostor, kojem se pristupale stube na kosini nazvane "Cordonata". Budući da "savršeni" oblici ne bi funkcionirali, njegov očigledan oval postavljen na pločniku zapravo je jajolik, uži na jednom kraju od drugog kraja. Travertinski dizajn postavljen na pločniku savršene je razine: uokolo njegova opsega niske stube se uzdižu i završavaju u pločniku kako nagib zahtjeva. Njegov centar polagano izvire tako da se osjeti kao da se stoji na izloženom segmentu gigantskoga jajeta čitavog, ali zakopanog u centru grada u centru svijeta, kao što je istaknuo Charles de Tolnay, povjesničar koji je proučavao Michelangela (Charles De Tolnay, 1930.). isprepletena dvanaesterokraka zvijezda stvara suptilan odnos sa konstelacijama, okrećući se oko ovog mjesta nazvanog Caput mundi ili "glava svijeta". Ovaj dizajn pločnika pape nisu nikad provele vjerojatno sluteći skriveni sadržaj manje kršćanskog uvoza. Benito Mussolini je naredio da se pločnik dovrši prema Michelangelovom dizajnu 1940. godine.
Marko Aurelije
U sredini je, ne prema Michelangelovu ukusu, stajala jedina konjanička bronca koja je preživjela od antike, prikazujući Marka Aurelija, cara filozofa. Michelangelo je osigurao nepretpostavljeni pijedestal za njega. Jedini razlog da je ova skulptura preživjela leži u činjenici da je vlast kršćanske Crkve tijekom srednjeg vijeka mislila da kip prikazuje cara Konstantina, prvog rimskog cara koji je legalizirao kršćanstvo u carstvu, i koji se prekrstio na kršćansku vjeru na samrtničkoj postelji (337.). Današnja bronca postavljena na tom mjestu je moderna kopija, a original se čuva u obližnjem Palazzo dei Conservatori.
Palazzi
Michelangelo je osigurao nove fronte za dvije službene zgrade rimske civilne vlasti, Palazzo dei Conservatori, Senatorio, i konačno Nuovo. Podnožni nadlučeni motiv u čitavom dizajnu Campidoglija jesu segmentalni zabati nad prozorima, koji daju blagi skok potpuno ugaonoj vodoravno-okomitoj ravnoteži dizajna. Tri palače (palazzi) sada su dom istaknutim Kapitolinskim muzejima.
Palazzo dei Conservatori
Palazzo dei Conservatori ("Palača Konzervatora"), izvorno nazvan Palazzo Caffarelli, sagrađen je u srednjem vijeku za lokalne magistrate na vrhu hrama iz 6. stoljeća p. n.e. posvećenom Jupiteru nazvanom "Maximus Capitolinus". Prvi se put koristio divovski red koji se prostirao na dva kata s pojasom korintskih stupova i supsidijarnih jonskih stupova koji su ograđivali prizemne otvore lođe i prozore na prvom katu. Drugi divovski red služio je kasnije za eksterijer bazilike sv. Petra. Njegovu fasadu je obnovio Michelangelo u 1530-ima, kao i drugi umjetnici više puta kasnije.
Palazzo Senatorio
Sagrađen tijekom 13. i 14. stoljeća, Palazzo Senatorio ("Senatorska palača") stoji nad Tabularijem koji je nekoć udomljavao arhive antičkog Rima. Blokovi peprino mramora ugrađeni u Tabularij ponovo su korišteni na lijevoj strani palače i uglu zvonika. Danas se tu nalazi rimska gradska vijećnica. Dvostruke stube dizajnirao je Michelangelo. Fontana ispred stuba sadrži riječne bogove Tibera i Nila kao i Deu Romu (Minervu). Zvonik je dizajnirao Martin Longhi Stariji, a sagrađen je između 1578. i 1582. Trenutnu fasadu dizajnirali su Giacomo della Porta i Girolamo Rainaldi.
Palazzo Nuovo
Kako bi se piazza simetrično zatvorila i sakrio toranj Aracoeli, započelo se 1603. s gradnjom "Nove palače" (Palazzo Nuovo). Palazzo Nuovo dovršen je 1654. a otvoren za javnost 1734. Njegova fasada duplicira onu na Palazzu dei Conservatori. Drugim riječima, identična je kopija napravljena korištenjem Michelangelovih nacrta kada je redizajnirao Palazzo dei Conservatori stoljeće ranije.
thumb|left|Bliski pogled na cordonatu na Kapitolinskom brežuljku. Stube nalijevo vode do crkve [[Santa Maria in Aracoeli|svete Marije na Aracoeliju.]]
Balustrade
Balustrade istaknute skulpturama na vrhu divovskih stupova koji natkrivaju kompoziciju, jedan su od najutjecajnijih Michelangelovih dizajna. Dva masivna antička kipa Kastora i Poluksa koji ukrašavaju balustrade nisu kakvima ih je postavio Michelangelo, koji se sada nalaze ispred Palazza del Quirinale.
Cordonata
Do starijih i strmijih stuba koje vode do Aracoeli, Michelangelo je postavio monumentalno široke stube (cordonata), nježno i stupnjevito uzdižući se uz brdo sve do visoke piazze, tako da je Campidoglio čvrsto okrenuo leđa rimskom Forumu nad kojim je nekad zapovijedao. Sagrađene su da budu dovoljno široke kako bi se konjanici mogli uspeti na brdo bez da sjašu. Ogradu natkrivaju dva kipa egipatskih lavova u crnom bazaltu koji se nalaze na njezinoj bazi, te mramorni prikazi Kastora i Poluksa na njezinom vrhu.
Kosmos-961
Kosmos-961 je jedan od preko 2400 sovjetskih vještačkih satelita lansiranih u okviru programa Kosmos.
Kosmos-961 je lansiran sa kosmodroma Tjuratam, Bajkonur, SSSR, 26. oktobra 1977. Raketa-nosač R-36 ili RT-2 (8K67, NATO oznaka SS-9 Scarp ili 8K98, NATO SS-13 Savage) sa dodatim stepenom je postavila satelit u orbitu oko planete Zemlje.
Србово
Србово је насеље у Србији у општини Неготин у Борском округу. Према попису из 2002. било је 502 становника (према попису из 1991. било је 951 становника).
Демографија
У насељу Србово живи 432 пунолетна становника, а просечна старост становништва износи 49,6 година (48,0 код мушкараца и 51,1 код жена). У насељу има 168 домаћинстава, а просечан број чланова по домаћинству је 2,99.
Nielsville, Minnesota
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 90, što je 1 (-1,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Србово
Демографија
Ово насеље је великим делом насељено Србима (према попису из 2002. године).
Golgota (drama)
Golgota je drama hrvatskog književnika Miroslava Krleže objavljena 1922. godine. Pripada njegovom ranom ciklusu drama Legende, i u njemu se na alegorijski način, kroz rekonstrukciju novozavjetne priče o stradanju Isusa Krista prikazuju dileme radničkog pokreta u razdoblju nakon Oktobarske revolucije.
Godine 1973. je RTV Zagreb ekranizirala njegov tekst kao istoimenu TV-dramu.
The Beach Boys
The Beach Boys su pop grupa osnovana u mjestu Hawthorne, Kalifornija 1961 čija je popularnost ostvarena i u 21. stoljeću. Originalana grupa sastojala se od pjevača-glazbenika-skladatelja Briana Wilsona, njegove braće Carla i Dennisa, njihovog rođaka Mikea Lovea i prijatelja Alana Jardinea. Mnoge promjene su se dogodile u glazbi, pa i u članovima grupe, ali vrhunac su bile bolesti Briana Wilsona, smrt Dennisa Wilsona 1983 i Carla Wilsona 1998 i pravne brobe s ostatkom grupe. The Beach Boys su nastavili svoju turneju s novim ali i starim članovima u 2005. Snimili su mnoge Top 40 hitove, albume best sellere i četiri US #1 singla, a primljeni su i u Rock and Roll Hall of Fame 1988.
Počeci
Grupa se sastojala od Briana Wilsona, njegove braće Carla i Dennisa, njihovog rođaka Mikea Lovea i školskog prijatelja Alana Jardinea, a osnovana je u mjestu Hawthorne, Kalifornija 1961. Prve inspiracje stizale su od oca braće Wilson, Murrya i vokalnih grupa kao The Four Freshmen. Na početku grupa se predstavljala kao The Pendletones, nakon što su Pendleton vunene majice bile popularne. Iako su surferski motivi bili jako zastupljeni u prvim pjesmama, jedini pravi surfer bio je Dennis. On je predložio braći da proslave njegov hobi i mjesto djelovanja, Južna Kalifornija.
Na početku Murry Wilson je bio njihov menedžer i vodio karijeru pjevanja sa Capitol Records. 1964. Brian Wilson otpustio je njegova oca nakon svađe u studiju. Nakon smrti Murrya Wilsona, Brian nije bio na pogrebu.
Kao i The Beatles, The Beach Boys su razvili svoju glazbu u 60-ima, a ona se temeljila na proucentima kao Burt Bacharach i Phil Spector. Oni su producirali hit ˝California Girls˝ 1965. Takav uspjeh doživjeli su glazbenici poput The Beatles, The Rolling Stones, The Byrds i James Brown. No teret da stvore mit američke slobode ležao je ipak na Beach Boysima.
Brianove inovacije i osobni problemi
Tijekom 1964. Brian je počeo dobivati napadaje i odustao je od turneja s grupom da bi se posvetio pisanju pjesama i produkciji. Tada je Bruce Johnston postao stalni član grupe.
Brianova stručnost u studiju i njegova sofisticirana glazbena djela dala su plod 1966., to je bio album Pet Sounds. Singlovi kao ˝Wouldn't It Be Nice˝ i ˝God Only Knows˝ (koje su po prvi put pokazale Carla kao glavnig vokalista) pokazuju Brianov talent kao skladatelj i producent. Govori se da je pjesma ˝God Only Knows˝ prva američka pop pjesma koja je imala riječ ˝God˝ (eng. za Bog). ˝˝Caroline, No˝, također uzeta iz Pet Sounds je izdana kao solo Briana Wilsona, jedini solo Briana Wilsona u ranim godinama u Capitol Records.
Taj album je bio svjetski poznat i Paul McCartney je rekao da mu je to najdraži album svih vremena i da je dao važan utjecaj na album Beatlesa pod imenom Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Iako je dobio vrlo pozitivne kritike Capitol Records dao mu je slabe ocjene i to je utjecalo na njegov rang (samo # 10). Njegov pad utjecao je duboko na Briana.
Iako mu se osobni život raspadao, njegova glazba u tim godinama bila je izvanredna. Njegovi sve veći problemi postali su stalne teme razgovora. On je koristio drogu, dobio je na težini, padao u duboku depresiju a postao je i paranoičan. Njegovo stanje se na kraju diagnosticiralo kao shizofrenija.
Smrti Carla i Dennisa Wilsona
U kasnim 70-im Dennis je također počeo patiti od droge i alkohola, i tako su neki koncerti bili obilježeni s pijanošću i drogiranošću nekih članova. Grupa je bila prisiljena ispričati se javnosti nakon katastrofalnog koncerta u Sydneyu 1979. gdje su većina članova bili pijani. Iako često pijan, Dennis je ostvario svoj prvi solo projekt Pacific Ocean Blue, i tako lansirati novi projekt Bamboo.
Za blagdan 4. srpnja 1980. The Beach Boys su održali koncert National Mallu u Washingtonu pred mnoštvom. Tradicija se nastavila još dvije godine no 1983. Ministar unutarnjih poslova James Watt im je zabranio koncerte u Mallu jer je rock imao ˝negativan˝ utjecaj. No 1985. Nancy Reagan, žena Ronalda Reagana im se ispričala i ponovo su se vratili u Mall. Zadnji put kad su The Beach Boys nastupili u Mallu bilo je 2005.
Dennisovi problemi počeli su se razvijati u ranim 80-ima, a 1983. je poginuo utopivši se u pijanom stanju pokušavajući sakupiti stvari bačene s broda.
Nakon tragične smrti Dennisa Wilsona The Beach Boys su nastavili dalje i uspjeli su napraviti # 1 hit 1988. pod imenom ˝Kokomo˝ koji je postao najbolji best-seller.
Tragedija je obitelj Wilson zadesila i 1998. kada je Carl Wilson preminuo od raka pluća. Iako Johnston i Love nastupaju pod imenom ˝The Beach Boys˝, nitko iz stare grupe nije s njima.
Nagrade
Primljeni u Rock and Roll Hall of Fame 1988. i Vocal Group Hall of Fame 1998.
Članovi
Originalni Članovi
Ostali Članovi
Članovi na današnjim turnejama s Loveom i Johnstonom
Nenciulești, Tetoiu
Nenciulești je naselje u Rumuniji u okrugu Valča u opštini Tetoiu.
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 482 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 261 m.
Spisak narodnih heroja/Ć
200p|desno|Orden narodnog heroja Spisak narodnih heroja čije prezime počinje na slovo Ć:
Venango County, Pennsylvania
je okrug u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u okrugu je živelo 54.984, što je 2.581 (-4,5 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Bivio Coldorso, Pesaro e Urbino
Bivio Coldorso je naselje u Italiji u provinciji Pesaro e Urbino, u regiji Marche.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 38 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 394 m.
Reana del Roiale, Udine
Reana del Roiale je naselje u Italiji u provinciji Udine, u regiji Furlanija-Julijska krajina.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 4336 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 162 m.
Ardabur
thumb|Detalj Asparovog misorija, na kome je prikazan [[Aspar sa mlađim sinom Ardabur (cca 434.).]]
Kosmos-962
Kosmos-962 je jedan od preko 2400 sovjetskih vještačkih satelita lansiranih u okviru programa Kosmos.
Kosmos-962 je lansiran sa kosmodroma Pleseck, SSSR, 28. oktobra 1977. Raketa-nosač R-14 Čusovaja (8K65, NATO oznaka SS-5 Skean) sa dodatim stepenom je postavila satelit u orbitu oko planete Zemlje. Masa satelita pri lansiranju je iznosila 7000 kilograma. Kosmos-962 je bio vojni navigacioni satelit.
Bărbuncești, Tisău
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 175 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 275 m.
Nivelleova ofenziva
Nivelleova ofenziva je naziv za francusko-britansku ofenzivu na Zapadnom frontu Prvog svjetskog rata, čiji je idejni tvorac bio Robert Nivelle. Francuski dio ofenzive trebao je biti taktički odlučujuć - proboj njemačke obrane kod rijeke Aisne u roku od 48 sati, uz očekivane gubtike od oko 10,000 ljudi. Francuska 3. armija trebala je lansirati preliminarni napad kod Saint-Quentina, dok su britanske 3. i 5. armija trebale napasti Nijemce kod Arrasa i tako stvoriti diverziju koja bi otvorila fronte na rijeci Aisne i u regiji Champagne. Glavni napad trebao se voditi uz Chemin des Dames, uz supsidijarni napad 4. armije. Posljednja faza ofenzive zamišljena je kao susret pobjedonosnih britanskih i francuskih trupa te nastavak protjerivanja Nijemaca do granice Carstva.
Francusko-britanski napadi su bili taktički uspješni; francuska 3. armija zarobila je njemačke jedinice zapadno od Hindenburgove linije u periodu 1. – 4. travnja 1917. godine. Britanske armije su ostvarile najdublji prodor otkako je započelo rovovsko ratovanje, slijedeći tok rijeke Scarpe i osvojivši Arras. Pad Arrasa nanio je Nijemcima teške gubitke, privukao rezerve i omogućio osvajanje Vimiyja na sjeveru. Glavna francuska ofenziva na Aisnei započela je 16. travnja i također je bila taktički uspješna. Ipak, pokušaj da se Nijemcima nametne strateški odlučujuća bitka pokazao se neuspješnim tako da je 25. travnja glavna ofenziva suspendirana.
Krah Nivelleove ofenzive i velik broj žrtava doveo je do serije pobuna unutar Francuske vojske, koje su pak dovele do Nivelleove smjene, imenovanja maršala Pétaina za vrhovnog zapovjednika i prohvaćanje defenzivne taktike dok se francuska vojska oporavi. Borbe koje su uslijedile, znane kao "Bitke za promatračnice", vodile su se cijelo ljeto za lokalnu prevlast na Chemin des Dames. Tokom listopada 1917., Francuzi su izveli napad ograničenog dometa na La Malmaison i prisilili Njemačku na povlačenje preko doline Ailette.
Hondsrug
Hondsrug je pješčani greben koji se proteže preko nizozemskih provincija Drenthe i Groningen.
Geografija
Pješčani greben Hondsrug visok je 32 metra i proteže se od visoravni Drenthe do grada Groningena.
Lalasho, Tancanhuitz
Lalasho je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini Tancanhuitz.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 8 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 270 m.
Westerkwartier
Westerkwartier (hol. Zapadni okrug) je regija u nizozemskoj provinciji Groningen, pored grada Groningena.
Geografija
Westerkwartier sa zapada graniči sa provincijama Friesland i Drenthe, a na istoku se prostire do grada Groningena. Južni dio okruga ima uglavnom pjeskovito tlo koje omogućava mješovitu ratarsku proizvodnju i stočarstvo. U prošlosti je bio poznat kao jedan od okruga regije Ommelanden, poznate po stalnim sukobima sa gradom Groningenom. Najveći grad u Westerkwartieru je Leek, udaljen 20 km zapadno od Groningena.
Lanark, Illinois
Lanark je град u američkoj saveznoj državi Ilinois. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 1.457 stanovnika.
Las Tranquitas, Casas
Las Tranquitas je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Tamaulipas, u opštini Casas.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 8 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 252 m.
Ten Little Niggers
Ten Little Niggers (srpskohrvatski: Deset malih crnaca), danas tiskan pod naslovom And Then There Were None, kriminalistički je roman Agathe Christie izdan 6. studenog 1939. od strane Collins Crime Cluba. Prvo američko izdanje knjige izdano je u siječnju 1940. od strane Dodd, Mead and Companyja. Roman govori o deset stranaca, ljudi koji naizgled nemaju nikakve veze jedan s drugim, ali su zapravo svi krivi za nečiju smrt, za što nisu oduđeni i/ili procesuirani. Iako su njih 10 jedini gosti na otoku, jedan po jedan počinje umirati, a uzrok njihove smrti prati stihove poznate dječje pjesmice "Ten Little Niggers".
Ovaj je roman daleko najpopularniji roman Agathe Christie, te ujedno i njezin najprodavaniji. Prodan je u više od 100 milijuna primjeraka, čime je ujedno sedma najpopularnija knjiga svih vremena. Ova je knjiga ekranizirana i dramatizirana u nekoliko navrata, a izašla je i u obliku video igre.
Radnja
Deset ljudi, koji se međusobno ne poznaju, dolaze iz različitih društvenih slojeva i, naizgled, nemaju nikakvu međusobnu vezu, bivaju pozvani na fiktivni Nigger Island, inspirian otokom Burgh, koji se nalazi u blizini obale Devona. Po dolasku, saznaju da su njihovi ekscentrični domaćini, izvjesni gospdin i gospođa U.N. Owen (Ulick Norman Owen i Una Nancy Owen), trenutno odustni, no da će im se pridružiti. U međuvremenu, o njima će se brinuti posluga, supružnici Thomas i Ethel Rogers. Gosti odlaze u svoje sobe gdje svaki od njih pronalazi čudni dio bric-à-braca, te uokvirnu dječju brojalicu "Deset malih crnaca" ("Ten Little Niggers"). Prije večere, gosti su u blagovaonici primijetili pladanj sa deset figurica malih crnaca na njemu. Tijekom večere, Rogers je, prema natuknici U.N. Owena, upalio gramofon i pustio ploču na kojoj je neidentificirani glas optužio svakog od gostiju za ubojstvo. Marston je optužen za ubojstvo dvoje djece zbog nemarne vožnje; Rogersovi su optuženi za ubojstvo svoje bivše poslodavke Jennifer Brady; general Macarthur optužen je za ubojstvo Arthura Richmonda, ljubavnika svoje supruge; Emily Brent optužena je za ubojstvo svoje bivše sluškinje, Beatrice Taylor; sudac Wargrave otpužen je za ubojstvo Edwarda Setona, čovjeka za kojega se smatralo da nije kriv; doktor Armstrong u pijanom je stanju ubio Louisu Clees za kirurškim stolom; Blore je optužen da je lažnim svjedočenjem uzrokovao smrt Jamesa Landora; Lomabrd je uzrokovao smrt 21 člana jednog afričkog plemena, a Vera Clythorne optužena je za ubojstvo mladog Cyrila Hamiltona. Nakon inicijalnog šoka (gđa. Rogers čak je izgubila svijest), svaki od gostiju priznaje da je svjestan ubojstva (ili da je u nekom obliku upleten), ali negira bilo kakvu podložnost zakonskom procesu.
Ubrzo gosti shvate kako je dolazak na otok zapravo prevera, no ne mogu otići. Narracottova brodica više ne dolazi, a oluja je izolirala otok. Ubrzo, jedan po jedan, gosti bivaju ubijeni prema stihovima brojalice, a nakon svakog ubojstva, jedna figura maloga crnca biva uklonjena.
Prvi koji je preminuo bio je Anthony Marston, nakon što se ugušio od posljedica trovanja cijanidom koji mu je ubačen u piće. Gđa. Rogers je tijekom noći primila smrtonosnu dozu lijeka za spavanje, što je uzrokovalo njezinu smrt i uperilo prst sumnje u njezina supruga. Sljedeće jutro gosti kreću u potragu za gospodinom Owenom, no ubrzo ustanove kako je otok prazan. General Macarthur u međuvremenu je boravio na plaži, s nostalgijom se sjećajući svoje supruge, da bi na koncu Veri Claythorne predvidio kako nitko od njih neće napustiti otok. Dok je boravio na plaži, pojasom za spašavanje mu je smrskana lubanja, čime je postao treća žrtva. Istovremeno ustanove kako već 3 figurice malih crnaca nedostaju s pladnja. Sudac Wargrave kao iskusni pravnik koji se susreo sa raznim slučajevima, postavlja se za vođu grupe i prvi, javno i otvoreno, govori kako je ubojica zapravo jedan od njih. Tada je zahtijevao da svatko ispriča svoju priču, što je u ovoj ili onoj mjeri i uspio, a uspio je i pojasniti komično značenje imena U.N. Owen, što je protumačio kao "Unknown" (engleski: nepoznati). Rogers je tu istu večer, kao mjeru predustrožnosti, zaključao figure malih crnaca, no sljedeće je jutro nestao. Ubrzo su ga pronašli u vrtu, glave smrskane od udarca sjekirom, a nestao je i još jedan mali crnac. Gosti se počinju grupirati i upirati prst sumnje u ostale. To poslijepodne u kuhinji je, ubrizgavanjem cijankalija u vrat, ubijena Emily Brent. Emily Brent ubijena je pomoću Armstrongove injekcije, zbog čega je isprva izgledalo kao ubod insekta, no kasnije je ta injekcija pronađena u vrtu, ispod prozora. Preostalih pet gostiju postaje iznimno preplašeno, paranoično, pa čak i manično u jednom trenutku.
Na sljedećem sastanku Wargrave predloži da na jedno mjesto zaključaju sva potencijalna oružja, uključujući i Armstrongovu lječničku opremu, te njegove vlastite tablete za spavanje. Lombard priznaje kako je sa sobom ponio revolver, ali kada ga krenu potražiti, ustanove da je nestao. Svi sumnjaju kako ga je Lombard namjerno sakrio, te kako je on ubojica, no on njihove argumente pobija tako što kaže da im, da stvarno jest ubojica, sigurno ne bi rekao da sa sobom ima revolver. Odlučivši kako je to najbolji način, dogovore se kako će se stalno držati zajedno, a skupinu će u jednom trenutku moći napustiti samo jedna osoba. Prva koja to pravo iskoristi je Vera Claythorne koja ode u svoju sobu, no ubrzo se sa gornjega kata čuje stravičan vrisak. Blore, Lombard i Armstrong pohitaju gore samo kako bi ustanovili da je Veru preplašila morska trava koju je netko položio na kuku u sredini njezine sobe. Kako je na otoku nestalo struje, a već je bio mrak, Vera se prepala da je netko u sobi. Uskoro, gosti ustanove da sudac Wargrave nije među njima, te brzo pohitaju dolje samo da bi posvjedočili novom ubojstvu. Sudac je položen u stolicu, sa komično nataknutim komadom bijele vune Emily Brent na svojoj glavi (simbol sudstva) i sa rupom od metna na čelu. Armstrong ode do njega i potvrdi da je zaista mrtav. Pokriju sučevo tijelo i odu na počinak, a Lombard uskoro ustanovi kako mu je pištolj vraćen.
Iste te noći, Blore je čuo korake u hodniku i otišao probuditi Lombarda kako bi istražili. Uskoro otkrivaju kako je Armstrong nestao. Bude Veru i njih troje provodi noć van kuće. Ujutro Blore odluči otići do kuće kako bi nešto pojeo, ostavivši tako Veru i Lombarda same. Uskoro, nakon što su rekli kako si međusobno vjeruju, čuju tup udarac. Odlaze provjeriti o čemu se radi samo da bi otkrili mrtovg Blorea, kojemu je glava smrskana velikim satom u obliku medvjeda koji je bačen iz Verine sobe. Isprva misle kako je Armstrong u kući, no ubrzo otkriju njegovo truplo u vodi. Nastupio je trenutak opće paranoje i obećanje da si vjeruju palo je u vodu - počeli su međusobno sumnjati jedan u drugog. Vera tada lukavo zamoli Lombarda da izvuku Armstrongovo tijelo iz vode, na što se ovaj ironično nasmije. Dok su vukli tijelo, Vera mu je izvukla revolver iz džepa i uperila u njega. Lombard joj ga je pokušao preoteti, no neuspješno, te ga je ova hladnokrvno propucala. Vera se tada zadovoljna, ali na rubu psihičkog sloma, vraća u kuću samo da bi u svojoj sobi našla omču i stolicu. Nastupio je psihički slom, kombiniran sa traumom i grižnjom savjesti, koji je rezultirao time da se Vera popela na stolicu, stavila omču oko vrata i počinila samoubojstvo, time dovršivši inicijalni plan misterioznog domaćina U.N. Owena.
Epilog
Inspektor Maine, detektiv koji vodi slučaj Nigger Islanda, raspravlja u Scotland Yardu sa Sir Thomasom Leggeom o pojedinostima ovog tajanstvenog slučaja. Na samom otoku nema nikakvih tragova, a čovjek koji je kupio vilu za "U.N. Owena" dobro je prikrio svoje tragove, a i ubijen je na dan kada su putnici otišli na otok. Jedini trag koji im je ostao su dnevnici putnika koji im omogućuju da djelomično utvrde kronologiju događaja, no smrti Blorea, Armstronga, Lombarda i Vere Claythorne ostaju misterij: Blore nije mogao baciti sat sam na sebe; Armstrongovo je tijelo izvađeno iz mora; Lombard je upucan na plaži, dok je njegov revolver pronađen ispred Wargraveove sobe. Činjenica da su na Lombardovom revolveru pronađeni Verini otisci prstiju, te da je sat kojim je ubijen Blore došao iz njene sobe, upućuju na to da je Vera Claythorne "U.N. Owen", no jedan ključni dokaz dokazuje suprotno. Stolica koju je Vera iskoristila kako bi se objesila kasnije je pomaknuta i pozicionirana uz zid, što znači da ona nikako nije mogla izvesti taj čin. Činjenica da je otok bio potpuno izoliran od kopna sprečavala je bilo koga da ode ili dođe na otok, što znači da je ubojica morao biti jedan od njih. No, kako je policija pronašla sva trupla, svih 10 gostiju, inspektori ostaju u čudu zbog činjenice da ne mogu pronaći nikakvo valjano objašnjenje za slučaj.
Post scriptum
Nakon što se riješio prvih pet žrtava, Wargrave je lako nagovorio naivnog Armstronga da udglume sučevu smrt, tako podmečući "crnu sipu" (u izvorniku "red herring", lažni trag; u prijevodu Mirana Stihovića koristi se fraza "crna sipa") pravom ubojici koji bi postao iznimno rastresen i lagana meta za neizgled mrtvog suca. Iste te večeri, dogovorio je sastanak s Armstrongom samo da bi ga gurnuo s litice u njegovu smrt. Wargrave je, kao izvrstan psiholog, znao da će Armstrongov nestanak uzrokovati sumnju kod preostalih. Dok su istraživali otok, Wargrave se slobodno šetao kućom da bi, na koncu, iz Verine sobe bacio teški metalni sat u obliku medvjeda Bloreu na glavu, tako ga ubivši. Nakon toga je sa zadovoljstvom promatrao kako Vera ubija Lombarda, te kako se na koncu i sama objesi. Wargrave je vratio stolicu koju je lukavo podmetnuo kako bi natjerao ionako rastresenu Veru da u psihotičnom napadu počini samoubojstvo, napisao poruku, stavio ju u bocu i bacio ju u more. Wargrave je priznao kako je žudio za posthumnim uvažavanjem ove njegove igre. Čak i ako se ovo pismo ne pronađe (sam je procijenio kako je šansa da se pronađe 1/100), ostavio je tri traga koja optužuju direktno njega, ali je (točno) pretpostavio kako slučaj neće biti riješen:
Na kraju, Wargrave opisuje kako planira ubiti sam sebe: kroz pištolj će provući elastičnu nit, vežući jedan kraj za svoje naočale, a drugi za vrata. Tada će, pomoću maramice (kako ne bi ostavio otiske), uzeti pištolj i prostrijeliti se u glavu. Njegovo će tijelo pasti natrag i biti u istom položaju u kojem ga je Armstrong ostavio. Inercijska sila koju će proizvesti pištolj povući će ga sve do vrata i odbaciti vani, u hodnik, i na koncu uzrokovati da se vrata zatvore. Nit će neprimjetno visiti s njegovih naočala, a maramica ne bi trebala uzrokovati sumnju. Tako će policija pronaći deset trupala i nerješiv zločin na Nigger Islandu.
Wargrave se na kraju pokazao kao izniman psiholog. Uspio je, nakon samo jedne bezazlene ideje, skrojiti nevjerojatno ingeniozan plan, napraviti nedokučivu igru u kojoj on izlazi kao sigurni pobjednik i još, uz sve to, detaljno predvidjeti ponašanje svih prisutnih. Ako se izuzmu ona ubojstva koja je sam napravio, možemo govoriti o briljantnosti njegovog plana nakon pakta s Armstrongom. Za svog je saveznika uzeo čovjeka koji je pod svaku cijenu želio preživjeti, čovjeka koji bi, vjerojatno, napravio sve samo da izvuće živu glavu i to je vrlo precizno odabrao samo njega. No, znao je da će ga upravo ta njegova želja za životom koštati tog istog života. Blorea, jednog lukavog detektiva, uspio je efektno namamiti do kuće i ubiti bez većih problema, a nakon toga je na red došla njegova teorija. Lombard je u sebi imao onaj životinjski instinkt za preživljavanje, ali Wargrave je znao što se skriva u Veri Claythorne. Ona je bila potpuno psihički rastrojena, na stanju psihičkog sloma i bila je spremna učinti sve, pa čak i ubiti Lombarda kojemu je koliko toliko vjerovala, da preživi. Wargrave je to znao i (točno) predvidio. Nakon toga, na red je došao posljednji čin njegove igre. Vera, uvjerena kako je preživjela igru, vraća se u kuću samo da bi u svojoj sobi našla omču. Njezino manično veselje se raspada, njezina ličnost nestaje, ona postaje kao hipnotizirana u trenutku kada ugleda tu omču. Vera Claythorne je doživjela onaj konačni psihički i nervni slom kojega je Wargrave anticipirao od samoga početka, i morala se, suočena s grižnjom savjesti, činjenicom da je ubojica i činjenicom da ipak nije pobijedila u toj igri, objesiti. Ona je, nesvjesno, izvršila Wargraveov naum i potvrdila njegov genij i znanje psihologije. Wargrave se tako na kraju, iako hladnokrvni, sadistički ubojica, postavlja u ulogu neobičnog pravednika, čovjeka koji nekažnjena ubojstva, najgore zločine, kažnjava na jednak način. On jest kriv, ali je kriv samo u toj mjeri što je neprimjerenom metodom učinio ono što je pravosuđe već davno trebalo učiniti. Potpunu osudu njegova lika sprečava jedino taj neosporivi osjećaj pravde kojeg je imao i koji ga je spriječio da nedužne osobe kazni bez povoda i opravdanja, a nije ga spriječio da rukom pravde dohvati one koji su to zaslužili. Sve u svemu, Wargraveov lik treba biti osuđen zbog 10 ubojstava koje je izveo i/ili prouzročio, ali je ujedno i toliko kompleksan da se mora pogledati i sa druge strane, čime se automatsku ublažava njegova osuda, jer ipak, on nije tipični ubojica (iz romana Agathe Christie) - on je ubojica koji ubija za pravdu.
Likovi
Ovaj opis i popis likova preuzet je iz romana. Imena likova ili neki detalji vezani uz njih često su mijenjani prilikom filmskih ili kazališnih adaptacija, tako da je sudac Wargrave u jednoj verziji bio sudac Quincannon, a Lombard je otpužen da je skrivio smrt svoje trudne djevojke.
Povijest izdanja
Roman je izvorno tiskan u Britaniji 1939. pod naslovom Ten Little Niggers (Deset malih crnaca). Sve ono što je kasnije preimenovanu u "indijance" u izvornom je romanu bilo vezano uz "crnce", pa se tako i neslavni otok zove Nigger Island, a ne Indian Island, dok je pjesmica također govorila o crncima, a ne o Indijancima.
Britanska serijalizacija romana izlazila je u Daily Expressu od utorka, 6. lipnja, do subote, 1. srpnja 1939. godine. Svaki je nastavak imao jednu "Prescottovu" ilustraciju, a prvi je nastavk imao ilustraciju otoka Burgh u Devonu, koji je inspirirao lokaciju romana. Ova serijalizacija nije sadržavala podjelu prema poglavljima.
U Sjedinjenim Državama, serijalizacija je tiskana u Saturday Evening Postu u sedam dijelova, od 20. svibnja do 1. srpnja 1939. godine, sa ilustracijama Henryja Raleigha. Knjiška verzija izdana je samostalno u siječnju 1940. Oba izdanja romana koristila su "blaži" naziv And Then There Were None (I ne osta Nijedan). Ekranizacija iz 1945. također je nosila ovaj naslov, a izdanje drame iz 1946. nosilo je naslov Ten Little Indians (Deset malih Indijanaca), pod kojim je i izvedena na Broadwayju. Američko izdanje iz 1964. također je nosilo ovaj naslov.
Britanska su izdanja originalni naslov koristila sve do 1980-ih godina, a prvo izdanje koje je nosilo naslov And Then There Were None izašlo je tek 1985. godine. Danas se u anglofonim zemljama najčešće koristi naziv And Then There Were None, dok to i nije praksa u drugim zemljama. Izdanja u drugim zemljama još su uvijek zadržala originalni naziv, tako da je u Grčkoj djelo dostupno pod naslovom Δέκα Μικροί Νέγροι, u Bugarskoj kao Десет малки негърчета, u Španjolskoj kao Diez negritos, u Rumunjskoj kao Zece negri mititei, u Francuskoj kao Dix petits nègres, a u Mađarskoj kao Tíz kicsi néger. Talijansko izdanje nosi naslov Dieci piccoli indiani, što je referencija na "Indijance". Nizozemsko 18. izdanje iz 1994. još uvijek koristi originalni naslov Ten Little Niggers. Sovjetska filmska adaptacija iz 1987. nosi naslov Desjat negritjat, dok kompjutorska igra umjesto crnaca i Indijanaca naslov pjesme mijenja u "Deset malih mornara".
Na području bivše Jugoslavije do 2019. izdano je 9 izdanja ovog romana. Prvo od njih bilo je iz 1964. godine pod naslovom Deset malih crnaca. Prijevod je odradio Ranko Bugarski, a ovo je izdanje tiskano u Sarajevu. Prvo hrvatsko izdanje iz 1977. bilo je ujedno i drugo izdanje ovog romana u Jugoslaviji. U prijevodu Sanje Tamburasev, djelo je u 261. stranici tiskano u izdanju Globusa u Zagrebu. Godine 1986. izlazi dvostruko izdanje knjige na srpskom (tiskano u Novom Sadu) i hrvatskom jeziku (tiskano u Zagrebu). Godine 1993. izlazi novo srpsko izdanje knjige tiskano u Beogradu u prijevodu Ane Smiljanić. Prvo hrvatsko izdanje tiskano nakon Jugoslavije došlo je tek u ožujku 2002. godine u prijevodu Mirana Stihovića. V.D.T. je knjigu izdao pod naslovom Deset malih crnaca, a to izdanje do danas ostaje prvo i jedino izdanje ovog romana u Hrvatskoj. Godine 2004., Vera Bostjančič-Turk prevela je prvo slovensko izdanje knjige pod naslovom In potem ni bilo nikogar več. Ovo je bilo prvo izdanje knjige na području bivše Jugoslavije koje je kao naslov koristilo And Then There Were None. Novo srpsko izdanje, ponovo pod naslovom Deset malih crnaca, izašlo je u Beogradu 2006. godine pod prijevodom Nadežde Ciprančić, dok je 2013. godine roman reizdan s istim naslovom, u prijevodu Olivere Nićiforović Babac. U Sloveniji je 2016. godine, u prijevodu Danice Križman, izašlo novo izdanje romana naslova Bilo jih je deset, koje je, tako, potpuno originalno i suprotno ranijoj prevoditeljskoj (ali i stranoj izdavačkoj) praksi iskoristilo prvi stih pjesme u naslovu. Dakle, sva izdanja na području bivše Jugoslavije (osim slovenskih iz 2004. i 2016.) koristila su izvorni britanski naslov Ten Little Niggers i pod naslovom Deset malih crnaca tiskali knjigu u svojim zemljama. Zanimljivo je kako je čak i slovensko izdanje dramatizacije ovog romana također izdano pod naslovom Deset malih crnaca.
Značaj i kritike
Deset malih crnaca jedno je od najpoznatijih djela Agathe Christie. Pišući za The Times Literary Supplement, Maurice Percy Ashley 11. studenog 1939. napisao je: "Ako u svojoj sljedećoj knjizi bude imala imalo detekcije, neće nedostajati ubojstava. Ipak, postoji određeni osjećaj monotonije koji je neizbježan zbog regularnosti ubojstava, koji je možda prikladniji novinama u nastavcima nego romanu. Ali ipak, tu je ingeniozni problem oko imenovanja ubojice. Samo jako lukav čitatelj to može pogoditi." Mnogi drugi kritičari jednako su hvalili ovo djelo. Isaac Anderson je 25. veljače 1940., pišući za The New York Times Book Review, detaljno obradio okolnosti radnje do trenutka kada "glas" optuži goste za njihove zločine, da bi nakon toga napisao: "Kada budete čitali što se događa dalje, nećete vjerovati, ali ćete i dalje nastaviti čitati, a kada se nevjerojatni događaji počnu nizati jedan za drugim, još uvijek nećete prestati. Cijela ta stvar potpuno je nemoguća i potpuno fascinantna. Ovo je najkompleksnija misetrija koju je Agatha Christie napisala, i ako je ijedan pisac uspio nadmašiti tu kompleksnost, njegovo ime je zaboravljeno. Govorimo, naravno, o misterijima koji imaju logička objašnjenja, kao što ova ima. Ovo jest nevjerojatna priča, istina, ali mogla se dogoditi."
Molteno, Lecco
Molteno je naselje u Italiji u provinciji Lecco, u regiji Lombardija.
Ten Little Niggers
Značaj i kritike
Kvaliteta ove knjige bila je tolika da su ju mnogi uspoređivali s njezinom uspješnicom iz 1926. - Ubojstvo Rogera Ackroyda. Dana 16. ožujka 1940., jedan je neimenovani recenzent za Toronto Daily Star napisao: "Drugi su pisalo bolje romane nego Agatha Christie, ali nitko nije nadmašio njezine ingeniozne radnje i iznenađujuće završetke. Sa Deset malih crnaca... ona je na vrhuncu ingenioznosti i iznenađenja... i, zaista, iznad standarda u usporedbi s njezinim nedavnim djelima i jako blizu 'Rogeru Ackroyjdu'."
Molteno, Lecco
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 2518 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 271 m.
Ten Little Niggers
Značaj i kritike
Ostali su kritičari doslovno slavili spletke, obrate i iznenađujući završetak ovoga djela. Maurice Richardson u izdanju The Observera od 5. studenog 1939. napisao je pomalo rapsodičnu kritiku djela: "Nije ni čudo što je ova posljednja knjiga Agathe Christie njezine izdavače bacila u trans. Ipak, nećemo se upuštati u neke uvredljive usporedbe sa 'Rogerom Ackroyjdom', već ćemo kazati kako je roman 'Deset malih crnaca' jedan od najboljih i najkompleksnijih što je Agatha Christie napisala. Također se nećemo upuštati u ozbiljnije analize jer djelo je toliko šokantno da bi i najmanja naznaka mogla pokvariti čitanje nekom čitatelju, a mislim da bi radije htjeli iskusiti užitak čitanja nego cjelovitost kritike. Naracija i karakterizacija su na samom vrhu njezinog opusa. Radnja možda i jest umjetna, ali je zabavna, briljantno lukava, čvrsto konstruirana i bez ikakvih lažnih crnih sipa koje katkad uništavaju djelo."
Robert Barnard, jedan noviji kritičar, složio se sa svojim kolegama i dodao: "Napeta i zlokobna kriminalistička priča/triler. Zatvorena sredina i kontinuirana ubojstva završavaju jednim logičkim krajem, a nebuloze i opća čitalačka nevjera lukavo su izbjegnuti. Vjerojatno najpoznatije njezino djelo, a sigurno među najboljima."