cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bor (grad)
Историја
Из борске чаршије иселили су после српских устанака и српско-бугарског рата богати муслимани Турци, Гагаузи, Бошњаци и Албанци у Турску, Санџак, Босну и у Румелију. Због историских разлога, и бројних грчких држављана, грчких трговаца и Цинцара из Грчке почасни конзулат у Бору је отворила Грчка. Живот и повремени немири шопских комита пратили су Бор све до великог рата. По попису из 1900. године Бор село има 775 становника и 146 кућа, настањено становништвом, које се бавило сточарством, пчеларством, гајењем винове лозе, смокве, кајсије и рогач. Енглески инжињери радили су опите с укрштеним тесалијским памуком. Од те године у Бор из Хрватског Загорја долазе инжењер Фрањо Шистек и стотињак мајстора. Мештани Бора први пут су чули кајкавски и механама су се певале песме на кајкавштини. Фрањо и мајстори врше проспекцију терена. Према лгенеди у пролеће 1902. године радили су без икаквих резултата месец и више дана. Већ кад је прекинуо рад радника и спремао се на пут, дечак од 16 година Междиновић Павле остао је добровољно да ради. После једног сата, пијуком ударио руду, одвалио парче и однео инжењеру Шистеку. Сопственика концесије за отварање рудника, Ђорђе Вајферт, силно је обрадовало што је нашао бакар. Злато увек вреди, али то је било време ране телеграфије кад су због телеграфских жица цене бакра отишле у небо. Сељаци су увек веровали су да се у брдима њиховог села крије злато и даће тако да се обогате. Вајферт је по масонским везама 1904. године продао концесије француској банци Мирабо у Паризу, где је формирано Француско друштво борских рудника. Доласком Француза у Бор село, у коме су куће биле од брвана, покривене сламом или ћерамидом, изглед места се у потпуности мења и трансвормише у рударску колонију са низом дугачких приземних зграда. Бор постаје мултинационална и мултиконфесионална средина у којој коегзистирају разнородне етничке групе: Руси, Французи, Италијани, Немци, Мађари, Чеси, Македонци, Хрвати, Словенци. Француско друштво борских рудника финансира изградњу православне цркве, посвећене св. Ђорђу – 1912. године. 1915. године Бугари су без велика отпора заузели Бор. Власи су побегли у Румунију. Срби су заточени у логор иза војних штала. Јермени су преко Грчке побегли у Америку. Седмог октобра 1918. француска коњичка бригада генерала Гамбете улази у Бор и ослобађа Србе. Рудник прелази у надлежност српских јединица, али цена француског заузимања за Србију је да пређе у сопственитво француског капитала.
Ampliación Vicente Guerrero, Jojutla
Ampliación Vicente Guerrero je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Morelos, u opštini Jojutla.
Bor (grad)
Историја
Брзо се ширио и постао рударски и индустријски центар домаћег, европског и светског значаја. Убрзано се а рударство и металургија у дугом периоду дају обележје економског развоја општине Бор и источне Србије. До средине 90-их година прошлог века, у РТБ Бор запослење је нашло око 14 хиљада радника. Развијале су се и друге привредне гране и друштвене делатности. Бор је постао привредни, образовни, здравствени, културни и спортски центар источне Србије. Први рачунар у Србији био је немачки ратни механичко-електрички рачунар у халама борског рудника, али због виших интереса тај је рачунар однесен. Фудбал се у Бору играо пре него у Београду јер су га овде играли инострани стручњаци. Прва утакмица била је између француских и енглеских великих акционара. У старим коповима накупљала се вода коју су немачки стручњаци оплеменили рибом. Насеље Бор уз рудник бакра отворио је 1903. године Ђорђе Вајферт. Бор се нагло рзавијао од тада. Од 1933. до 1940. добио је ново насеље, Нова (Јужна) колонија, подигнута је болница и нова школа, а рудник је прерастао у један од највећих у Европи. Амерички стручњаци и радници дошли су на позив француских сопственика. Тада је одиграна први кошаркашки меч у Бору и Србији, вероватно лета 1934. Године 1931. Бор је имао 4.749 становника. 30. маја 1947. године Бор је имао 11.000 становника и добио је статус града. Данас броји 34.160 (попис из 2011.) са двадесетак нација.
Ampliación Vicente Guerrero, Jojutla
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 18 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 911 m.
Bor (grad)
17. априла 1941. до 19. септембра 1944. године
Колона од око 3.000 мађарских Капоша напустила је руднике 17. септембра 1944. године под стражом око 1.000 фашистичких мађарских војника под командом Беле Озсватх-а, који је са породицом емигрирао у САД. Снаге су се преселиле до понтонског моста у Смедерову, а затим даље до Баје. У Панчеву су колону појачали чланови Deutsche Mannschaft и чланови њихових породица. 19. септембра 1944. друга колона од око 3.000 мађарских капоа напустила је руднике под врховном командом SS-Polizei-Gebirgsjägerregiment бр. 18. Од Панчева до Баје, колона је била под врховном командом Deutsche Mannschaft, а њени чланови су имали чланове породице са собом. SS-Policija је дошла из Грчке и коришћена је против офанзиве коју је водила Црвена армија у Панчеву. Ова јединица је додељена за пратњу одабраних капоа на запад за изградњу југоисточног зида. Врховно заповедништво имао је Obersturmbannführer Günther Lammert. У СС-полиција Углавном војници Scharfschützen са способношћу гађања циљано су „извршавали своју дужност“, како то неко воли да назива на немачком. Током оба присилна марша, било је неколико напада југословенских партизана. У међувремену су неки затвореници искористили прилику да побегну и тако пронашли заштиту за спасавање. Због масовне офанзиве Црвене армије за ослобођење Беча, ова полиција оставила је мађарске затворенике на граници и возом кренула на запад преко бечког Новог Мјесто и Беча. Многе преостале затворенике масакрирали су фанатични аустријски цивили, на пример у масакру у Рецхнитзу у Градишћу, коме се драмска списатељица Елфриеде Јелинек обраћала у представи. У 1943. годинУ око 17.000 присилних радника дошло је из Србије и морали су да покрију 50 посто потреба за бакром у ратној индустрији нацистичке Немачке. Сви мађарски Капоши имали су дужност надзора, али и привилеговане услове живота, за разлику од осталих затвореника. Капоси су или коришћени за изградњу југоисточног зида како би заштитили границу Остмарка или су их возом превозили од Баје до Аушвица. На крају, али не најмање важно, многи националистички социјалистички дунавски швапски званичници, укључујући чланове породица, такође су искористили прилику да побегну возом из Баје у Немачки рајх. Главни заповедници Deutsche Mannschaft-а били су Michael Lang из Глогоња и његов ађутант Anton Fuchs из Јабуке за западну операцију и Peter Köller из Ковина и његов ађутант Franz Fuchs из Јабуке за источну операцију.
Економија
Обзиром да се досадашњи развој базирао на развоју рударства и металургије, привреда општине Бор је остала доминантно моноструктурна. Застарела технологија, пад цене бакра на светском тржишту, мали проценат бакра у самој руди и изолација у протеклом периоду довели су до битног смањења производње, реалног пада стандарда и куповне моћи становништва, повећања незапослености, појаве вишкова услед започетог процеса реструктуисања РТБ-а Бор, спорог процеса приватизације, недефинисаних сопственичких односа...
Другу важну специфичност општине, која није карактеристична за индустријски развијене средине са високим степеном загађености животне средине, представљају природни услови за развој туризма. Под шумама је 37,1% територије општине са стаништима разноврсне фауне. Истичу се висови Црног врха, Стола, ловиште Дубашница, комплекс Злотских пећина (Лазарева пећина и Верњикица), са изванредним пећинским украсима, изворима минералне и лековите воде. На тој основи изграђени су бројни смештајни, рекреациони и други инфраструктурни објекти.
Међу културно историјским вредностима посебан значај имају одређени објекти у Брестовачкој бањи удаљеној 12 км од Бора. Ту је конак кнеза Милоша из прве половине XИX века, кнежев замак са малим базеном кружног облика и извором топле воде, дворац Александра Карађорђевића из 1856. године изграђен у романско ренесансном стилу.
Становништво
Општина Бор је добила статус општине 1946.године. Састоји од централног насеља и седишта општине – градског насеља Бор и 12 села: Горњане, Танда, Лука, Кривељ, Бучје, Оштрељ, Доња Бела Река, Брестовац, Слатина, Злот, Шарбановац и Метовница. У ових 12 села има 13 месних заједница.
Органи општине су: скупштина општине, председник општине и општинско веће.
Hünfelden
Hinfelden je opština u njemačkoj saveznoj državi Hesen. Jedno je od 19 opštinskih središta okruga Limburg-Vajlburg. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 9.969 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 6533008.
Bor (grad)
Становништво
Скупштина Општине је највиши орган власти, који врши основне функције локалне власти, утврђене уставом, законом и статутом.
Šeki
Šeki (tal. Sechi) selo je u sjevernoj Istri u sastavu općine Kopar, Primorska, Slovenija.
Bor (grad)
Становништво
Председник општине има извршну функцију у општини и непосредно је одговоран извршавању одлука и других аката скупштине општине, стара се и извршава општински буџет, заступа општину у правном и финансијском промету.
Šeki
Geografija
Šeki se nalaze na južnom odvojku ceste Buzet-Gračišče jugoistočno od Sočerge između sela Maršiči (istočno) i Pisari i Olika (zapadno na brdovitom flišnom području ispod Ćićarije. Južno, preko granice, nalaze se Seljaci i Salež.
Bor (grad)
Становништво
Општинско веће је орган који усклађује остваривање функције председника општине и скупштине општине и врши контролно-наџорну функцију над радом општинске управе.
Kumanovska reka
Kumanovska Reka(makedonski: Кумановска река, albanski: lumi i Kumanovës) je mala rijeka, na sjeveroistoku Republike Makedonije, koja svoj kratki tok ima uglavnom kroz grad Kumanovo.
Bor (grad)
Становништво
Према попису из 1991. године, општина Бор је имала 59.900 становника, од тога апсолутну већину Срба.
Године 2002. попис је показао како општина Бор има 55.817 становника, од тога:
Смањење броја становника се приписује загађењу зрака које је многе становнике присилило на исељавање.
Економија
Од средине 1990-их и за вријеме санкција против Савезне републике Југославије, производња у руднику бакра је пала у односу на просперитетне 1970-е и 1980-е. То се објашњава дијелом због исцрпљивања руде а дијелом због немогућности набавке нове опреме. Смањење производње бакра се снажно одразило на град.
Las Aguilillas, Dolores Hidalgo Cuna de la Independencia Nacional
Las Aguilillas je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Guanajuato, u opštini Dolores Hidalgo Cuna de la Independencia Nacional.
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 31 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2075 m.
Kumanovska reka
Rijeka nastaje spajanjem njenih glavnih sastavnica; Lipkovske reke i Tabanovačke reke, na sjevernom ulazu u grad, zatim desetak kilometara južnije ima svoj uvir u rijeku Pčinju, kao njena desna pritoka. Ljeti gotovo da presahne, ali za vrijeme kiša(u proljeće i jesen), često plavi. Vrlo je zagađena, tako da ima vode IV kategorije. Lipkovska i Tabanovačka reka, izviru na padinama Skopske Crne Gore. Tabanovačka reka, poznata je i pod imenom Banjska reka ( u donjem dijelu je zovu Konjarska reka ), izvire na granici sa Kosovom, zatim teče kroz Kosovo na sjever u Srbiju, te onda zavija na jug i ulazi u Makedoniju kod mjesta Tabanovce. Vrlo je zagađena, osobito ljeti kad ima vrlo malo vode, a prima u sebe brojne otpadne vode.
Otvoreni okvir čitanja
U molekularnoj genetici, otvoreni okvir čitanja (ORF) je deo gena koji kodira protein. Mesto transkripcione terminacije je locirano iza ORF-a, izvan translacionog stop kodona. Ako bi se transkripcija zaustavila pre nego što ribozom dosegne translacionni stop kodon, nekompletni protein bi se formirao.
Normalno, umetanja koja prekidaju okvir čitanja uzrokuju mutacije pomeranja okvira sekvenci i dislociraju stop kodone sekvenci.
Hünfelden
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Limburg-Vajlburg Hinfelden se nalazi u saveznoj državi Hesen u okrugu Limburg-Vajlburg. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 222 metra. Površina opštine iznosi 62,7 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 9.969 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 159 stanovnika/km².
Otvoreni okvir čitanja
Značaj
Otvoreni okviri čitanja se često koriste kao jedan od dokaza u predviđanju gena. Dugački ORF-ovi se često koriste, zajedno sa drugom dokazima, za inicijalno identifikovanje kandidata protein kodirajućih regiona u DNK sekvenci. Prisustvo ORF-a ne mora da znači da se region ikad translira. Na primer, u randomno generisanoj DNK sekvenci sa jednakim procentom svih nukleotida, stop kodon se može očekivati jednom u svaka 21 kodona. Jednostavni algoritam za predviđanje gena prokariota može da traži start kodon, čemu sledi otvoreni okvir čitanja koji je dovoljno dug da kodira tipični protein, pri čemu upotreba kodona tog regiona odgovara karakterističnoj frekvenciji kodirajućeg regiona datog organizma. Sam po sebi čak i dugi otvoreni okvir čitanja nije ubedljiv dokaz prisustvo gena.
Jill Biden
Rodila se u porodici bankovnog službenika Donalda C. Jacobsa. U mladosti se povremeno bavila manekenstvom. Godine 1970. se udala za Billa Stevensona, vlasnika bara, a od koga se razvela šest godina. Bidena, tada senatora koji je postao udovac nekoliko godina ranije, upoznala je na sastanku naslijepo. Vjenčali su se 1977. godine, a 1981. godine mu je rodila kćer po imenu Ashley.
Lynne Cheney
Lynne Ann Cheney (rođ. Vincent; 14. august 1941 -) je američka spisateljica i bivša radio-voditeljica, najpoznatija kao supruga potpredsjednika Dicka Cheneya, odnosno Druga dama SAD od 2001. do 2009. godine.
Za Dicka Cheneya se udala 1964. godine, i sa njime ima dvije kćeri - Elizabeth Cheney i Mary Cheney, od kojih je potonja samodeklarirana lezbijka.
Za vrijeme mandata se, slično kao i prethodnica Tipper Gore, zalagala za "čišćenje" popularne muzike, ali i video-igara od psovki i drugih neprimjerenih sadržaja. Napisala je nekoliko knjiga historijske tematike.
Opština Tulucești, Galați
Tulucești je opština u Rumuniji u okrugu Galac.
Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 29 m.
La Ausencia, Villaflores
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 6 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 629 m.
Loma de Parota, San Luis Acatlán
Loma de Parota je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Guerrero, u opštini San Luis Acatlán.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 5 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 955 m.
1914
Ove godine je počeo rat kasnije nazvan Veliki rat i Prvi svjetski rat. Prema konceptu Erica Hobsbawma ovo je razmeđe Dugog 19-og i Kratkog 20. veka.
Februar/Veljača
mini|180px|left|[[Charlie Chaplin]]
April/Travanj
mini|140px|[[Spomenik Dositeju Obradoviću]]
Jun/Juni/Lipanj
thumb|250px|Ferdinand i Sofija u Sarajevu
Jul/Juli/Srpanj
thumb|250px|Tabori u vreme [[Julska kriza|Julske krize]]
Avgust/August/Kolovoz
thumb|200px|Spomenik na [[Cerska bitka|Ceru]] thumb|190px|Bivši [[Tannenberški spomenik (i Hindenburgov mauzolej)]]
Septembar/Rujan
thumb|200px|Komemorativna medalja [[Prva bitka na Marni|Prve bitke na Marni]] thumb|220px|Spomenik na Gučevu
Novembar/Studeni
thumb|220px|Spomenik [[1300 kaplara na Rajcu]]
Reference
Vidi takođe: Godišnji kalendar - Dnevni kalendar
Muzej primijenjene umjetnosti (Beč)
Museum für angewandte Kunst akronim MAK (hrvatskosrpski: Muzej primijenjene umjetnosti) je bečki muzej primijenjene umjetnosti otvoren 1864. kao K. k. Österreichisches Museum für Kunst und Industrie, prvi muzej takve vrsti na kontinentu, s kolekcijom predmeta za svakodnevnu upotrebu od gotike do 19. vijeka.
Kolekcija
Muzej danas posjeduje veliku kolekciju tekstila i odjevnih predmeta od antike do današnjih dana, porculana (naročito iz bečkih manufaktura), čaša, nakita od zlata i emajla od srednjeg vijeka do modernih vremena. Muzej ima puno primjeraka evropskog namještaja od 13. vijeka, s velikom kolekcijom bečke tvornice Thonet, i puno predmeta s orijenta i dalekog istoka. Veliku kolekciju manuskripta (najveću zbirku perzijskih ilustriranih knjiga Hamzanama iz 16. vijeka. Puno skica i nacrta Gustava Klimta za dekoraciju briselske Palače Stoclet, pravo bogatstvo predmeta udruženja Wiener Werkstätte s početka 20. vijeka i puno arhitektonskih nacrta i maketa brojnih arhitekata.
Historija
thumb|left|240px|right| Unutrašnje dvorište muzeja Muzej je službeno osnovan 7. marta 1863. dekretom cara Franje Josipa, nakon upornih nastojanja Rudolfa von Eitelbergera koji je bio blizak habsburgškom dvoru, po uzoru na londonski Victoria and Albert Museum (osnovan 1852.).
Za javnost je otvoren 12. maja 1864. u provizornim prostorijama u okviru tadašnjeg Hofburga, 1868. otpočela je gradnja zgrade muzeja po drugom projektu Heinricha von Ferstela koji je konačno odobrio car. Neorenesansna zgrada muzeja je dovršena 1871. kao prvi muzej na novoj aleji Ringstrasse u nju se uselio muzej zajedno sa Školom primijenjene umjetnosti. Zgrada muzeja je prvi put proširena 1909.
Od 1938. i nacističke aneksije Austrije muzej se zove Staatliches Kunstgewerbemuseum, a od 1947. Österreichisches Museum für angewandte Kunst. Između 1989. i 1993. izvedena je kompletna rekonstrukcija muzeja, dograđena su dva podzemna kata i novo krilo muzeja.
FK Berane
FK Berane je crnogorski fudbalski klub iz Berana. Trenutno se takmiči u Drugoj ligi Crne Gore.
Istorija
Klub je osnovan 1920. godine.
Klub se takmičio u Prvoj ligi Crne Gore prilikom njenog osnivanja 2006. iz koje je ispao u sezoni 2006/07. u Drugu ligu Crne Gore. U prvu ligu se vratio posle sezone 2008/09., ali je već u sezoni 2009/10. ponovo ispao u drugu ligu. U sezoni 2011/12. ponovo je igrao u Prvoj ligi Crne Gore, ali je sezonu završio na jedanaestom mestu i tako ispao ponovo u niži rang, Drugu ligu.
Stadion
Utakmice igra na Gradskom stadionu u Beranama. Stadion ima atletsku stazu i kapacitet od 11.000 gledalaca. Po kapacitetu je drugi stadion u Crnoj Gori, ali nema licencu za odigravanje evropskih utakmica.
Đuro Strugar
Đuro Strugar (1912 — 1941), advokatski pripravnik, učesnik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.
Biografija
Rođen je 9. maja 1912. godine u selu Meterizi, kod Cetinja. Potiče iz siromašne seljačke porodice, njegovi roditelji Petar i Stana imali su osmoro dece. Osnovnu školu završio je u selu Rvaši, a gimnaziju je od 1925. do 1932. godine pohađao na Cetinju. U vreme školovanja u gimnaziji, bio je član družine „Sloga“ i literarnog društva „Skerlić“. Mnogo je čitao i upoznao se s levičarskom literaturom i marksističkim piscima. Bio je učesnik đačkih demonstracija na Cetinju, 1931. godine.
Pravni fakultet u Beogradu upisao je 1932. godine. Odmah po dolasku na fakultet uključio se u revolucionarni studentski pokret, a 1933. godine je postao član Komunističe partije Jugoslavije (KPJ). Godine 1934. je postao član privremenog partijskog rukovodstva na Univerzitetu. Prvi put je uhapšen februara 1935. godine, kada je tri dana proveo u beogradskom zatvoru „Glavnjača“, a zatim je sproveden na Cetinje. Drugi put je uhapšen marta 1936. godine, posle velike provale crnogorske partijske organizacije, i sproveden je u Dubrovnik, a zatim u zatvor u Sarajevu, u kom je proveo više od četiri meseca. Iz zatvora je pušten zbog nedostatka dokaza.
Vratio se u Beograd i radio u „Crvenoj pomoći“. Posle provale u beogradskoj partijskoj organizaciji i hapšenja članova Mesnog komiteta, oktobra 1936. godine, postaje član privremenog Mesnog komiteta KPJ za Beograd. Diplomirao je 1937. godine. Od novembra 1936. do avgusta 1938. godine nalazio se na odluženju vojnog roka u Školi rezervnih pešadijskih oficira u Goraždu. Posle odsluženja vojske zaposlio se u Beogradu kao advokatski pripravnik i postao predsednik Udruženja advokatskih pripravnika. Krajem 1938. godine postao je član Mesnog komiteta KPJ za Beograd. Rukovodio je rejonskim komitetom Centar, radio među obalskim radnicima na Dunavu i u Savezu nabavljačkih zadruga. Godine 1939. postao je član partijskog Povereništva za beogradski okrug.
levo|mini|300px|Spomen tabla u bivšoj ulici Đure Strugara u [[Beogradu]] levo|mini|300px|Grob Đure Strugara u Aleji boraca NOR-a na [[Novo groblje (Beograd)|Novom groblju u Beogradu]] Od 1. jula do 13. avgusta 1939. godine bio je na vojnoj vežbi u Tuzli, kao vojnik Sedme čete Petnaestog pešadijskog puka „Stevan Sinđelić“. A decembra iste godine je dobio čin rezervnog pešadijskog potporučnika. Posle povratka sa vojne vežbe radio je sa radnicima fabrika „Rogožarski“, „Ikarusa“ i štofare Vlade Ilića. U demonstracijama 14. decembra 1939. godine on i Mirko Tomić su predvodili grupu advokatskih pripravnika. U proleće 1940. godine bio je delegat beogradske partijske organizacije na Pokrajinskoj konferenciji KPJ za Srbiju.
Paskal (razvrstavanje)
Ime Paskal nose ili su nosile sledeće osobe:
Po Blezu paskalu nazvani su:
Đuro Strugar
Biografija
Učestvovao je u pregovorima, u Beogradu, s predstavnicima građanskih partija i pripadnicima četničke organizacije Draže Mihailovića, zbog stvaranja jedinstvenog fronta borbe protiv okupatora. Bio je jedan od organizatora akcije spasavanja člana Politbiroa CK KPJ i sekretara PK KPJ za Srbiju Aleksandra Rankovića Marka iz zatvorske bolnice u Vidinskoj ulici. Septembra 1941. godine preuzeo je dužnost sekretara Mesnog komiteta KPJ za Beograd. Prilikom odlaska na sastanak sa sekretarom jednog rejonskog komiteta, u ulici Grčića Milenka, 22. septembra 1941. godine, upao je u policijsku zasedu. Đuro je pokušao da pobegne, ali je ranjen, uhvaćen i prebačen u zatvor. Bio je podvrgnut strašnim mučenjima, ali ništa nije rekao, čak ni svoje ime, zbog čega je ubrzo streljan.
Ukazom Predsedništva Antifašističkog veća narodnog oslobođenja Jugoslavije (AVNOJ), a na predlog Vrhovnog komandanta Jugoslovenske armije maršala Josipa Broza Tita, progašen je za narodnog heroja 9. maja 1945. godine.
U toku Narodnooslobodilačke borbe, poginuo je i Đurov otac Petar, kao i jedan njegov rođeni brat. Posle oslobođenja Jugoslavije, njegovi posmrtni ostaci, su preneti i sahranjeni u Aleju boraca Narodnooslobodilačkog rata na Novom groblju u Beogradu. Osnovna škola u Novom Beogradu, u bloku 37, nosi njegovo ime, a Carigradska ulica u Beogradu je od 1946. do 1997. godine nosila njegovo ime.
Ante Kovačić
thumb|Ante Kovačić Antun - Ante Kovačić (Celine kraj Zaprešića, 6. jun 1854. – Stenjevac, 10. decembar 1889), hrvatski romanopisac, novelista i pesnik.
Mučan i naporan život proživio je kroz škole i kao advokatski pripravnik. Bio je pristalica Hrvatske stranke prava. Pred kraj života je, slomljen teškim prilikama i bolešću, završio u duševnoj bolnici u kojoj je i umro u 35. godini.
Dela
Prvi je veliki Kovačićev prozni tekst „Baruničina ljubav“, 1877, roman na granici romantizma i realizma, nastao na uzorima Eugena Suea i Balzaka: mešavina dinamične i počesto neverovatne radnje i jezičkog vatrometa u čemu se Kovačić pokazao, uz Šenou, jednim od glavnih hrvatskih jezikotvoraca 19. veka, po stepenu uticaja daleko važniji od mnogih akademskih filologa. Roman obiluje likovima fatalnih žena (Sofija Gerštajn), preljubima, incestom i samoubistvima, a kompozicijski je inovativan, i u evropskim razmerama. Sledeće godine izlazi „Smrt babe Čengićkinje“, travestija koja s pravaških nacionalnih pozicija ismejava ilirsku i jugoslovensku ideologiju, karikirajući kultno Mažuranićevo delo. Kovačić je i autor više značajnih pripovedaka, među kojima se izdvajaju „Ladanjska sekta“ i „Zagorski čudak“. U sledećem velikom romanu „Fiškal“, 1881, autor ponavlja svoje središnje teme i stileme: realistički pristup koji graniči s fantastikom i neretko se pretvara u grotesku, likove fatalnih žena, porugljivu, pa i otrovnu satiru stranaca (Nemaca, Mađara) i južnoslovenske ideologije, žestoki napadaj na obamrlost hrvatskoga plemstva i birokratski mentalitet, raspad ličnosti glavnih protagonista u ludilu ili samoubistvu. Pre svoga magnuma opusa, romana „U registraturi“, pisac je objavio i nedovršeni roman „Među žabari“, ubojitu satiru na onodobne političke moćnike koji su se prepali u aktu prepoznavanja i sprečili daljnje izlaženje (tekst je izlazio u podliscima).
U glavnom delu, „U registraturi“ (1888), Kovačić obilno koristi autobiografski materijal. Ta lična nota stvoriće u ovom delu stranice prožete s mnogo topline, neposrednog lirizma i usrdnijeg odnosa prema likovima, naročito u prikazu i opisu detinstva Ivice Kičmanovića, glavnog lika u delu. Iako svrstavan u klasike hrvatskog realizma, Kovačićev je veliki roman torzo koji u sebe upija oprečne svetonazore i poetike: u njemu nalazimo spektar situacija i motiva koji obuhvataju kanonska pravila i romantizma, realizma i naturalizma. Nastao u ognjici, nedoteran i rastrgan, Kovačićev je magnum opus najimpresivnije delo hrvatske narativne proze druge polovine 19. stoljeća.
Benzestrol
Benzestrol je organsko jedinjenje, koje sadrži 20 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 298,419 Da.
Ante Kovačić
Dela
Celo delo Ante Kovačića je najjače je ostvarenje hrvatskog realizma, i to u obliku karakterističnom za hrvatsku književnost u kojoj nema previše tekstova koji slave i posvećuju običnost i svakodnevnost: romani su to posvećeni savremenoj tematici (za razliku od Šenoe, čiji je opus najvećma uronjen u istorijsku problematiku), čudna mešavina romantizma, realizma i brutalnog naturalizma nabijena razornom satirom i očajem nad stanjem hrvatskog društva; kultom fatalne žene ukorenjenog u romantizmu; burnim zapletima i velikim strastima, te propašću glavnih likova u zločinu, ubistvu, ludilu i samoubistvu. Raspet između romantizma i naturalizma, Kovačić je senzibilitetom prethodnik velike tradicije hrvatskoga romana egzistencijalističke i političko-satiričkog usmerenja.
Vlădeni, Vlădeni, Ialomița
Vlădeni je naselje u Rumuniji u okrugu Jalomica u opštini Vlădeni.
Ante Kovačić
Dela
Ostala dela:
Vlădeni, Vlădeni, Ialomița
Prema proceni iz 2012. u naselju je živelo 2230 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 5 m.
Isola Serafini, Piacenza
Isola Serafini je naselje u Italiji u provinciji Piacenza, u regiji Emilia-Romagna.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 51 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 43 m.
Kultura grobnih humaka
Kultura grobnih humaka je naziv za arheološku kulturu koja je nakon kulture Unetice dominirala Centralnom Evropom od cca. 1600. do 1200. pne. Kao što i samo ime sugerira, glavna karakteristika su joj bili grobni humci (tumuli).
Loma de San Antonio, Lagos de Moreno
Loma de San Antonio je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini Lagos de Moreno.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 96 stanovnika.<ref name= 2014. m.
Konjsko (Resan)
Konjsko je naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Konjsko pripada opštini Resan.
Prirodni uslovi
Naselje Konjsko je smešteno u jugozapadnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Albanijom (3 km južno od sela). Od najbližeg većeg grada, Bitolja, naselje je udaljeno 60 km zapadno, a od opštinskog središta 30 južno.
Konjsko se nalazi u oblasti Gornje Prespe, oblasti oko zapadne i severne obale Prespanskog jezera. Naselje je smešteno na zapadnoj obali Prespanskog jezera, na omanjem poluostrvu, koje Republika Makedonija deli sa Albanijom. Zapadno od naselja se izdiže planina Galičica. Nadmorska visina naselja je približno 850 metara.
Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.
Stanovništvo
Većinu stanovništva čine etnički Makedonci (100%).
Većinska veroispovest je pravoslavlje.
San Michele, Savona
San Michele je naselje u Italiji u provinciji Savona, u regiji Ligurija.
Jevremovac
Јевремовац је насеље у Србији у општини Шабац у Мачванском округу. Према попису из 2011. било је 3408 становника. Стари назив насеља је Муселини.
Демографија
У насељу Јевремовац живи 2571 пунолетни становник, а просечна старост становништва износи 35,9 година (35,6 код мушкараца и 36,1 код жена). У насељу има 967 домаћинстава, а просечан број чланова по домаћинству је 3,42.
Ово насеље је великим делом насељено Србима (према попису из 2002. године), а у последња три пописа, примећен је пораст у броју становника.
Atenco, Tetlatlahuca
Atenco je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Tlaxcala, u opštini Tetlatlahuca.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 18 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2209 m.
Fakultet političkih nauka Univerziteta u Beogradu
Fakultet političkih nauka Univerziteta u Beogradu počeo je sa radom 1968. godine prerastanjem iz Visoke škole političkih nauka (1960). Bio je prva nastavno-naučna ustanova te vrste u Jugoslaviji.
Danas je Fakultet političkih nauka moderna i jedinstvena obrazovno-naučna ustanova u Srbiji, koja je usredsređena na obrazovanje i istraživanje u oblasti politikologije, međunarodnih studija, novinarstva i komunikologije, socijalne politike i socijalnog rada. U završnoj fazi su pripreme za početak studija u oblasti državne uprave i lokalne samouprave, bezbednosti i balkanoloških studija. Usavršavanje i obogaćivanje programa, strukture kurikuluma, fundamentalnih i izbornih kurseva i modula, trajni je izazov Fakulteta, koji je protekom nekoliko decenija stekao prepoznatljivu reputaciju u zemlji i inostranstvu.
U pomenutim naučnim oblastima, interdisciplinarno i komparativno ustrojenim, Fakultet organizuje osnovne, specijalističke, magistarske i doktorske studije, razvojna i primenjena istraživanja, specijalizovane inovativne kurseve, treninge i radionice. Međunarodna saradnja, po vrlo raznovrsnim osnovama, oduvek je bila visoki prioritet. Fakultet ima razvijenu izdavačku delatnost i raspolaže velikim bibliotečkim i dokumentacionim fondom. Studentima i nastavnicima su na raspolaganju usluge dobro opremljenog medijskog i kompjuterskog centra.
Fakultet političkih nauka Univerziteta u Beogradu ima četiri odeljenja:
Studentsko organizovanje
Fakultet političih nauka je jedan od fakulteta Univerziteta u Beogradu koji ima dosta aktivnih studentskih organizacija. Neke od tih organizacija su aktivne u političkom smislu i kandiduju svoje članove za predstavnike studenata u Studentskom parlamentu FPN-a, kao i za predstavnike FPN-a u Studentskom parlamentu Univerziteta u Beogradu.
Borghetto, Ancona
Borghetto je naselje u Italiji u provinciji Ancona, u regiji Marche.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 3181 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 52 m.
Skopska Crna Gora
Skopska Crna Gora, često je zvana i samo kao Crna gora , je srednje velika planina između Kosova na sjeveru i Severne Makedonije, na jugu.
Planina se izdiže iz skopske doline (na jugu), Kumanovske kotline (na istoku), Gnjilanske kotline (na sjeveru) i doline rijeke Lepenac (na zapadu). Na padinama Skopske Crne Gore, leže gradovi; Skoplje (na jugu), Kumanovo (na istoku), Kačanik (na zapadu) i Gnjilane (na sjeveru). Planina se proteže u pravcu jugozapad-sjeveroistok, najviši vrh je Ramno sa 1 651 m. Kanjonom Lipkovske reke, koja izvire na planini, Skopska Crna Gora podijeljena je na dva dijela; viši zapadni i niži istočni, zvani – Karadag ( – "Crna gora",, ).
Hércules, Sierra Mojada
Hércules je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Coahuila, u opštini Sierra Mojada.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 3914 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1341 m.
Digitalizacija knjiga
Digitalizacija knjiga je proces pretvaranja fizičkih knjiga u digitalne slike ili elektroničke knjige (e-knjige) putem skeniranja. Takav postupak zahtijeva puno manje vremena i truda nego metoda ponovnog tipkanja cijeloga teksta; prije nego što je skeniranje postalo izvedivo, ponovno tipkanje je obično bilo jedina opcija.
Jednom kada je knjiga digitalno skenirana, slike su dostupne za brzu distribuciju, reprodukciju i čitanje na ekranu. Takve slike se spremaju u nekoliko vrsti formata, najčešći su: DjVu, Portable Document Format (PDF), ili Tagged Image File Format (TIFF). Jedan može žeti dodatne pogodnosti koristeći optičko prepoznavanje znakova (OCR) za pretvaranje slika određenih stranica knjige u editabilni tekst, znatno smanjujući kapacitet potreban za pohranu knjige i omogučujući da se tekst ponovno oblikuje, pretražuje, ili koristi kao predložak aplikacijama za obradu teksta kao što su obrada prirodnoga jezika.
Komercijalni skeneri knjiga
Komercijalni skeneri knjiga nisu poput običnih skenera; ovakvi skeneri su obično kvalitetni digitalni fotoaparati s izvorom svjetla s obje strane kamere, montirani na neku vrstu okvira, čime se pruža jednostavan pristup osobi ili stroju za okretanje stranica knjige. Određeni modeli uključuju "kolijevke" za knjige u obliku slova V, koje pružaju potporu knjizi i centriraju njezin položaj automatski.
Prednost ovakve vrste skenera je da je vrlo brz, u odnosu na produktivnost onih "klasičnih". U usporedbi s tradicionalnim skenerima čije cijene obično počinju od $ 10,000, ova vrsta skeniranja pomoću digitalnih kamera je više isplativija.
Digitalizacija knjiga u većim razmjerima
Projekti kao što su Project Gutenberg, Google Book Search i Open Content Alliance skeniraju knjige na velikoj skali.
Jedan od glavnih izazova je čisti volumen knjiga koje moraju biti skenirane, a procjenjuju se u desecima milijuna. Sav taj materijal prvo mora biti skeniran i onda stavljen na raspolaganje online korisnicima kako bi ga mogli pretraživati te koristiti kao univerzalnu knjižnicu. Trenutno postoje 3 glavna načina na koje se velike organizacije oslanjaju: eksternaliziranje, skeniranje u "kući" korištenjem komercijalnih skenera knjiga, skeniranje u "kući" koristeći robotizirana skenerska rješenja.
U slučaju eksternaliziranja, knjige se često dostavljaju na skeniranje jeftinim destinacijama kao što su Indija i Kina. Isto tako, zbog praktičnosti, sigurnosti i napretka tehnologije, mnoge organizacije pak odabiru same vršiti skeniranje, ili pomoću tradicionalnih skenera kod kojih proces skeniranja ipak zna poprilično trajati, ili pomoću drugih rješenja, kao što su digitalni fotoaparati koji su bitno brži. Takvim rješenjima se koriste Internet Arhiva te Google. Tradicionalne metode skeniranja uključuju rezanje samog uveza knjige te ubacivanje stranica u skener koji ima sposobnost njihovog automatskog učitavanja. Nakon takvog postupka, stranice se ponovno uvezuju.
Nakon što je stranica skenirana, podaci se unose ručno ili putem OCR-a, što je još jedan način smanjivanja troškova ovakvih projekata.
Zbog pitanja autorskih prava, većina skeniranih knjiga su one koje ih nemaju, odnosno koje su u javnom vlasništvu. Međutim, Google Book Search je poznat po skeniranju knjiga koje su još uvijek zaštićene autorskim pravima osim ako im nakladnik to striktno zabrani.
Nedestruktivna skeniranja
U posljednjih nekoliko godina, softverski upravljani strojevi i roboti razvijeni su za skeniranje knjiga bez potrebe za rezanjem uveza, kako bi se očuvao i sadržaj dokumenta i digitalna foto arhiva njegovog sadašnjeg stanja. Ovaj trend je omogućen prvenstveno zbog poboljšanja tehnologija snimanja i skeniranja koje omogućuju snimanje visoko kvalitetnih digitalnih arhiva slika s malo ili bez ikakvih oštećenja rijetkih ili krhkih knjiga u razmjerno kratkom vremenu. Određeni visoko kvalitetni sustavi skeniranja upotrebljavaju vakuum i statički naboj za okretanje stranica dok se snimanje odvija automatski, obično pomoću kamere visoke razlučivosti koja se nalazi iznad podesive "kolijevke" u obliku slova V. Slike se tada šalju iz uređaja za snimanje u razne aplikacije za uređivanje koje mogu dodatno obraditi slike, bilo to za format arhivsko kvalitetnih datoteka kao što su TIFF ili JPEG 2000, ili pak nekih prilagođenijih internetu, kao što su JPEG ili PDF.
Santorini
Santorini ili Tira ( od, ) je jedno ostrva u grupaciji Kiklada u Grčkoj. Upravno ostrvo pripada okrugu Santorini u okviru Periferiji Južni Egej. Santorini sa okolnim ostrvima čini jednu opštinu u okviru ovog okruga, ukupne površine 90,6 -{km²}-. Ova opština uključije i tzv. Manja ostrva Santorinija - ostrvo Tirazija i nenaseljena ostrva: Nea Kameni, Palaja Kameni, Aspronizi i Kristijani.
Prirodni uslovi
mini|desno|280p|Santorini iz svemira mini|desno|280p|Glavni grad Fira nad zalivom, ostatkom vulkana mini|desno|280p|simbol tradicionalnog Santorinija - magarci Santorini se nalazi u južnom Egejskom moru i to je najjužnije ostrvo ostrvske grupe Kikladi. Ostrvo je udaljeno oko 75 kilometara jugoistočno od grčkog kopna i 116 kilometra (63 nautičke milje) severno od Krita. Najbliže ostrvo Kiklada je Ios, udaljen oko 20 -{km}- ka severu.
Santorini je jedno od ostrva Kiklada srednje veličine. Ostrvo je veoma razuđeno i planinsko u većem delu. Oblik ostrva je posebno zanimljiv (oblik obrnutog „S"), pošto zapadna obala gradi zaliv, istočnu stanu vulkanskog grotla. Ovaj vulkan eksplodirao u izuzetno jakoj eksploziji 1600. p. n. e. i veruje se da je on bio glavni „krivac“ propasti Minojske civilizacije. Nekadašnje dno vulkana je danas zaliv u okviru ostrvlja Santorinija, koji je tokom istorije bilo stateški važan i uticao je na burnu istoriju ostrvlja.
Santorini spada u ostrva Kiklada koja su položena najdalje od kopna, što povezano sa sušnom sredozemnom klimom prouzrokuje stalan nedostatak vode. Zbog toga je Santorini je sušan i kamenit, a biljni i životinjski svet su takođe osobeni za ovu klimu. Od gajenih kultura dominiraju maslina i vinova loza.
Istorija
Za Santorini, kao i za celokupne Kiklade, je neobično važno razdoblje kasne praistorije, tzv. Kikladska civilizacija, zavisna i bliska Kritskoj. Međutim, malo je materijalnih ostataka zbog prirodne katastrofe, koja se desila krajem ovog razdoblja. Naime, Santorini je ostatak vulkanskog ostrva na kome se zbila velika eksplozija negde u periodu 1650-1598. godine p. n. e. Serija zemljotresa je upozorila stanovništvo na kataklizmu koja se približava. O ovome se zna jer na ostrvu arheolozi nisu pronašli leševe iz tog vremena, niti vredne predmete. Erupcija vulkana je izazvala cunami visine 60 metara koji je uništio severnu obalu Krita, i veliki deo minojske flote. Na mestu nekadašnjeg ostrva stvorena je kaldera (ostatak vulkanskog grotla), a vulkanski pepeo je pokrio šire područje što je onemogućilo ljudski život za duže vreme. Veruje se da je erupcija Santorinija bila inspiracija Platonu za njegovu parabolu o Atlantidi. Veliki oblak vulkanske prašine se zatim premestio čak do Severne Amerike, gde su klimatske promene izazvale migracije stanovništva na jug.
U doba stare Grčke Santorini je bio deo Deloske lige, a kasnije su ovde vladali ptolemejski vladari Egipta. Posle toga ostrvljem je vlada stari Rim, a zatim i Vizantija. 1204. g. posle osvajanja Carigrada od strane Krstaša Kikladi potpadaju pod vlast Mlečana, pod kojima ostaju vekovima, do kraja 16. veka (1579. g.). Novi gospodar Kikiladima bilo je osmansko carstvo, do početka 19. veka. Od 1204. do 1579, na Santoriniju su vladali Mlečani, koji su ostrvu dali ime. Krajem 16. veka ostrvo su zauzeli Turci. Posle osamostaljenja Grčke 1821., ostrvo je doživelo ekonomski procvat. Povremene vulkanske erupcije i zemljotresi se dešavaju i dan-danas. Poseldnjih decenija ostrvo se brzo razvija zahvaljujući međunarodnom turizmu.
Stanovništvo
Po podacima iz 2001. na ostrvu živi 13.670 ljudi. Ostrvo je podreljeno na opštinu Tira (12.440 stanovnika) i opštinu Oja (1.230 stanovnika, od kojih 268 živi na obližnjem ostrvu Terasija). Stanovništvo je etnički mešovito (Grci, Albanci, Bugari, Nemci), jer je većina autohtonog stanovništva emigrirala ka kontinentalnoj Grčkoj posle poslednje velike erupcije vulkana (1950. g.) i zemljotresa (1956. g.). U poslednjih 20 godina na ostrvu se obratzovana međunarodna zajednica u kojoj se mnogo koristi engleski jezik.
Privreda
Tradicionalno su razvijeni pomorstvo i poljoprivreda (maslina, vinova loza, južno voće). Zbog svoje vanvremenske lepote i razvijenog noćnog života, Santorini je jedna od važnih evropskih turističkih odredišta i predstavlja asocijaciju za turizam visokog nivoa.
Loma Larga, Santiago Yolomécatl
Loma Larga je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini Santiago Yolomécatl.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 19 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2092 m.
Courchamps (En)
Kuršan je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Pikardija, u departmanu En (Pikardija) koja pripada prefekturi Šato Tjeri.
Opština General Terán, Nuevo León
General Terán je opština u Meksiku, u saveznoj državi Nuevo León.
Prema proceni iz 2013. godine u opština je živelo 1490 stanovnika. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 259 m.
Ilija Okrugić
thumb|right|Ilija Okrugić Srijemac Ilija Okrugić - Srijemac (Srijemski Karlovci, 12. svibnja 1827. – Petrovaradin, 30. svibnja 1897.) bio je hrvatski književnik iz Srijema, narodni preporoditelj i svećenik.
Životopis
Ilija Okrugić - Srijemac rodio se u činovničkoj obitelji. Osnovno i srednje školovanje stekao je u Srijemskim Karlovcima, studij bogoslovlja u Đakovu. Josip Juraj Strossmayer ga je zaredio za svećenika. Budući mu je Okrugić bio u prvom naraštaju zaređenika, stvorila se jedna veća bliskost prema Strossmayeru, što se odrazilo u Okrugićevim radovima. Bogoslužja je vršio kao kapelan i župnik u Zemunu, Kukujevcima, Sotu, Sarvašu, Levanjskoj Varoši, a bio je i prebendar u Đakovu, u stolnoj crkvi. Bio je pjesnik, a pisao je i drame. U zadnjem razdoblju svoga službovanja je u Petrovaradinu, od 1866. godine do svoje smrti. Imao je naslov opata sv. Dimitrija. Bio je sudionikom narodnog preporoda. U "Zori dalmatinskoj" Ante Kuzmanića i "Danici" Ljudevita Gaja je bio suradnik (pjesme, povijesne rasprave), ali i u ostalim hrvatskim tiskovinama.
Od 2010. godine Društvo književnika Vojvodine dodjeljuje nagradu za najbolju knjigu na hrvatskom jeziku koja nosi ime Ilije Okrugića Srijemca. Utemeljena je na poticaj hrvatskog književnika Petka Vojnića Purčara. Ilija Okrugić-Srijemac autor je stihova vrlo poznate i često izvođene domoljubne pjesme, umjetničke popijevke "Domovini i ljubavi" koju je za glas i glasovir skladao Ivan Zajc.
Djela
(popis nepotpun)
Semai (narod)
Semai zajednica se nalazi u centru Malajskog poluostrva u Jugoistočnoj Aziji. U 2007. godini je njihova populacija procenjena na oko 43 500 ljudi. Semai su naročito poznati po nenasilnom i mirnom načinu života.
Semai žive u malim grupama, koje retko imaju više od 100 članova i preživljavaju zahvaljujući poseci i spali poljoprivredi, lovu, ribolovu i prikupljanju. Njihova socijalna organizacija se odlikuje ekstremnim egalitarizmom. Poglavica (koji može biti i ženski) u određenoj meri ima moralni autoritet, ali kao vođa nema nikakvu zvaničnu moć.
Njihovu mirnu narav antropolozi Denan i Robarček su pokušali da objasne kroz nekoliko terenskih istraživanja. Semai ljudi smatraju za sebe da su nenasilni narod, a pojedinci vide sebe kao nenasilne osobe. Štaviše, izuzetno se plaše bilo kakvog nasilja. Agresiju uopšte ne shvataju kao moguću vrstu ponašanja. Odrasli ne napadaju jedni druge i deca nisu fizički kažnjavana.
Akulturacija nenasilja
Tokom odrastanja, u procesu akulturacije, Semai deca usvajaju nenasilne stavove i šablone ponašanja. U njihovom socijalnom učenju posebno je bitna uloga okoline, u kojoj deca imaju priliku da vide izuzetno mali broj naznaka agresije. Deca usvajaju određene nenasilne vrednosti, stavove i verovanja od starijih, kao što je npr. verovanje da fizičko kažnjavanje kod deteta može prouzrokovati bolest i smrt.
Sistem verovanja
Semai vide svet kao prepun opasnosti, od kojih je većina van ljudske kontrole. Veruju da postoje dobri i loši duhovi. Dobre duhove nazivaju gunik i veruju da ih oni štite od loših duhova – mara’, koji napadaju ljude i uzrokuju povrede, bolesti i smrt. Smatraju da u opasnom svetu jedini način zaštite imaju jedni od drugih u zajednici. Emotivna i materijalna podrška, kao i pripadnost, tj. održavanje međusobnih harmoničnih odnosa, su dve osnovne vrednosti kod Semaia.
Pogled na konflikt
Činjenica da su Semai nenasilni ne znači da među njima ne postoje konflikti, nego, da se nasilje ne koristi za rešavanje konflikata. U svakodnevnom životu određeni broj konflikata neizostavno mora da nastane, kao npr. kada su supružnici neverni, koze napadnu nečiju baštu i naprave štetu, neko se uvredi u toku razgovora i sl. Takvi sporovi se nazivaju hal, rečju koja ima izuzetno negativnu konotaciju u njihovom jeziku. Oni se svim snagama trude da izbegnu konflikt i obično će radije tolerisati i žrtvovati lične interese nego da uđu u otvoren sukob.
U slučajevima kada hal ne može da se izbegne, poglavica sazove skup za rešavanje spora, koji nazivaju becharaa’. Osobe među kojima postoji konflikt, njihova porodica i bilo koji član zajednice, koji želi da učestvuje, se skupe u kući poglavice. Na početku svi diskutuju o raznim drugim temama, koje se ne tiču spora. Posle određenog vremena, nekoliko starijih članova u toku podužih monologa podsete prisutne na međusobnu zavisnost članova zajednice i značaj održavanja harmonije i jedinstva. Tada započinje diskusija o konfliktu, u toku koje svi članovi imaju priliku da izraze svoje mišljenje. Becharaa’ traje bez prestanka satima, nekad i danima, ukućani obezbeđuju hranu i dozvoljeno je da ljudi dremaju na podu u toku diskusije. U toku sastanka se ne ispoljava nikakav bes. Poglavica se na kraju obrati učesnicima u konfliktu, upozoravajući na njihovu krivicu u konfliktu i na to kako su mogli da se ponesu drugačije, kako se takvo ponašanje i konflikt ne bi opet ponovili.
Karen Pence
Karen Sue Pence (rođ. Batten; 18. novembar 1958-) je američka prosvjetna radnica, poznata kao supruga američkog republikanskog političara i trenutnog potpredsjednika Mikea Pencea, odnosno Druga dama SAD. Karen Pence je prije toga bila na dužnosti Prve dame Indiane.
Za Mikea Pencea se udala 1985. godine, i sa njim ima troje djece.
Hünstetten
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Rajngau-Taunus Hinšteten se nalazi u saveznoj državi Hesen u okrugu Rajngau-Taunus. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 360 metara. Površina opštine iznosi 50,6 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 10.116 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 200 stanovnika/km².
Peračica
Peračica je naselje u slovenskoj Općini Radovljici. Peračica se nalazi u pokrajini Gorenjskoj i statističkoj regiji Gorenjskoj.
Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2002. godine naselje je imalo 33 stanovnika.
Sabbionera, Asti
Sabbionera je naselje u Italiji u provinciji Asti, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 59 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 209 m.
Faywood, New Mexico
Fejvud je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Novi Meksiko.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 33.
Aia Vecchia, Pistoia
Aia Vecchia je naselje u Italiji u provinciji Pistoia, u regiji Toscana.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 21 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 387 m.