Drugi_Hristov_dolazak
Hristos još nije došao. Posle dve hiljade godina čekanja, hrišćani čeznu za Njegovim dolaskom. Da nije Hristov dolazak pomeren, odložen, ili čak ukinut? Mnogi vernici razmišljaju o tim mogućnostima. U Novom zavetu se zapaža određena napetost između tekstova o blizini i udaljenosti Hristovog drugog dolaska. Za Pavla, Jakova i Petra, taj dan je "pred vratima" (Rimljanima 13,12; Jakov 5,8; 1. Petrova 4,7). Sam Isus uverava: "Evo ću doći skoro!" (Otkrivenje 22,20) Ali, drugi tekstovi stavljaju Hristov dolazak u daleku budućnost. Da bi promenio pogrešan utisak da će se Božje carstvo pojaviti smesta, Isus je ispričao priču o plemiću koji je otišao u daleku zemlju (Luka 19,11-27). Za Mateja Učitelj će se vratiti "posle dugo vremena" (Matej 25,19). I u drugim pričama Isus nagoveštava prividno odlaganje svoga dolaska (Matej 24,48; 25,5). Ista napetost se može naći i u Starom zavetu. Dan Gospodnji istovremeno je i daleko i blizu (Avakum 2,3; Isaija 2,2.20; 13,6; Sofonija 1,14; 3,8). Napetost između "sada" i "još ne" isključuje svaku mogućnost da se izračuna čak i godina Isusovog povratka (10MR 270). Učenici su morali da budiu spremni u svako doba (Matej 24,36-51). Odlaganje, prema spostolu Petru, predstavlja izraz Božjeg strpljenja, koji ne želi da bilo ko propadne (2. Petrova 3,9). Bog nije spor u ispunjavanju svoga obećanja. Kao što G.C. Berkauer (G.C. Berkouwer) pravilno zaključuje: "Kada bi sada Hristov povratak morao da bude opozvan, posledica ne bi bila samo razočaranje ili otrežnjenje, već kriza vere u Božju verodostojnost i istinoljubivost." (66,67) Biblija nikada nije nagovestila bilo kakvu mogućnost da se obećanje ne ispuni (2. Petrova 3,9; Jevrejima 10,39). Suprotno tome, sigurnost drugog Hristovog dolaska je mnogo puta bila potvrđena. Sam Bog potvrđuje obećanje o drugom dolasku. Njegova Reč je sigurna. Da promeni ono što je izašlo iz Njegovih usta značilo bi da krši svoj zavet (Psalam 89,35); Bog ne laže (4. Mojsijeva 23,29; 1. Samuilova 15,29; Jevrejima 10,39). Uprkos našoj nevernosti, On ostaje veran (2. Timotiju 2,13); i zato se možemo čvrsto držati priznanja svoje nade (Jevrejima 10,23). Svojim prvim dolaskom Isus je potvrdio sigurnost svoga drugog dolaska. Krst, na kojemu je omogućeno naše opravdanje, bio je dokaz Njegove namere da dovrši spasenje vernih (Rimljanima 5,8-10). Tekst - "Koji, dakle, svoga sina ne poštede, nego ga predade za sve nas, kako, dakle, da nam s njime sve ne daruje?" (Rimljanima 8,32) – predstavlja odjek ove sigurnosti. Hristovo vaskrsenje i uznesenje jasno ukazuju na Njegov povratak (Jovan 14,1-3). I Sveti Duh potvrđuje obećanje o Isusovom povratku. Već sama Njegova prisutnosr u srcu vernika, ali darovi koje daje Crkvi, potvrđuju ovo obećanje ( 2. Korinćanima 1,18-22; Jevrejima 2,4). Propovedanje evanđelja, koje je Hristos naložio, nalazi svoje značenje i snagu u nadi u budući život. Bog nas nikada ne bi poslao da propovedamo vest kada ne bi imao nameru da je ispuni (Titu 1,2.3; Jevrejima 2,1-3). Ljudske reakcije na odlaganje prikazane su pričama o vernim i nevernim slugama u Mateju 24. Neverni sluga misli da njegov gospodar odlaže svoj povratak, jer nije zainteresovan za posao koji mu je poveren (Matej 24,48). Verni sluga, sa druge strane, potpuno je obuzet zadatkom koju mu je ostavljen (Matej 24,45.46). On očekuje dolazak svoga gospodara, ali je zahvalan na vremenu milosti koje mu je dato da živi i služi (2. Petrova 3,9). On se raduje što je dolazak Gospodnji najavljen i što se evanđelje propoveda po celome svetu (Filibljanima 1,8; Kološanima 1,6). Vreme mi izgleda kratko kada se uzme u obzir veličina zadatka koji se mora obaviti, i u svetu i u njegovom srcu (2. Korinćanima 7,1; Matej 9,36-38). "Odlaganje" Hristovog dolaska ne predstavlja problem za vernika. Ono daje smisao patnjama kroz koje prolazi. Svaki dan mu donosi novu radost da vidi nove duše koje se priključuju Božjem narodu (Otkrivenje 6,11).