cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sensbachtal
Zensbahtal je opština u njemačkoj saveznoj državi Hesen. Jedno je od 15 opštinskih središta okruga Odenvald. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 1.005 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 6437015.
Jeff Beck
Geoffrey Arnold ("Jeff") Beck (24. lipnja 1944. – 12. siječnja 2023.) bio je engleski glazbenik, skladatelj i rock gitarista. Jedan je od trojice velikih gitarista, Eric Clapton, Jimmy Page i Beck, koji su svirali u sastavu The Yardbirds.
Beck nikada nije dosegao komercijalni uspjeh kao gitarista sastava Yardbirds, međutim sastav mu otvara put za Rock and Roll Hall of Fame iz 1992. Mnoge skladbe iz njegove produkcije su instrumentalne, a od žanra najviše koristi blues, rock, heavy metal i jazz, kao i u zadnje vrijeme spajanje rock gitare i elektronske glazbe. Zbog njegove raznovrsnosti Becka je bilo teško slijediti i sa njim surađivati. Pored svega toga Beck je dobio vrlo pozitivne kritike na svoj rad kao gitarista. Pobjednik je Grammy Awards nagrade u kategoriji za najbolju rock instrumentalnu izvedbu. Kada nije na sceni Beck je veliki kolekcionar Hot roda (tipični američki automobili prerađeni za brzu vožnju) i navodno ima najljepšu kolekciju u Britaniji. Hot rod bio mu je tema u mnogim njegovim albumima.
Životopis
Zauzevši mjesto među najboljim gitaristima, Jeff Beck dao je golemi doprinos žanrovskom profiliranju bluesa, rocka, psihodelije, hard rocka i hevy metala, mada nije uvijek bio nadahnut kao autor. Krijeru započinje u šezdesetima u sastavu "The Yardbirds", gdje je zamijenio Erica Claptona i presudno odredio zvuk sastava u skladbama poput hitova "Heart Full Of Soul", "Evil Hearted You" i "Shapes Of Things". Nakon odlaska iz "Yardbirdsa", Beck osniva sastav "Jeff Beck Group" u kojoj su se našli Rod Stewart kao vokal, Ron Wood na bas gitari, Ansley Dunbard na bubnjevima i na klavijaturama Nicky Hopkins. Ovaj svojevrsni super sastav objavio je dva albuma Truth (1968.) i Beck-Ola (1969.), kombinirajući autorski materijal, tradicionalni rock i blues standarde koji su bili najava buduće fuzije bluesa i hard rocka sastava Led Zeppelina.
1970-te
Nakon što su 1970. Rod Stewart i Ron Wood otišli i osnovali novi sastav "Faces", Beck je kanio osnovati novu grupu u kojoj bi se našli bubnjar Tom Bogert i basista Carmine Appice, bivši članovi sastava "Vanila Fudge". Teška prometna nesreća i iznuđena jednogodišnja pauza pomele su mu planove, a Bogerta i Appicea odvele u sastav "Cactus", pa 1971. osniva novi sastav koji se isto zove "Jeff Beck Group" i sa njim snima dva albuma Rough and Ready i Jeff Beck Group. Nakon raspada Cactusa, kratkotrajno se sastaje sa Bogertom i Appiceom u svojevrsni heavy metal super-sastav, a 1975. snima Blow by Blow. Album kojem je producent bio George Martin, Beckov je ulaz jazz-rockerske vode. Wired je nastavak suradnje sa Martinom i nova suradnja sa bivšim klavijaturistom "Mahavishnu Orchestra", Janom Hammerom, a dao je neke od najboljih Beckovih izvedaba.
1980-te
U osamdesetima Beck objavljuje There and Back, uz nastavak suradnje s Hammerom i pop-rock album Flash u produkciji Nilea Rodgersa i uz gostovanje pjevača poput Roda Stewarta. Skladba "Escape" iz 1985. nagrađena je Grammyjem kao najbolji rock instrumental. Grammyija u istoj kategorij 1989. donosi mu album Jeff Beck's Guitar Shop. U devedesetima je svoj javno reklamiram umirovljenički status prekinuo objavivši albume Crazy Legs posvećen Geneu Vincentu i Who Else! iz 1999. Who Else! bio je album s prvim svježim autorskim materijalom nakon punih deset godina, a u nekoliko skladbi Beck je ponudio maštovitu kombinaciju techna i gitarskih blues sola. Album Jeff iz 2003. konačno je donio uspjela i potpuna srastanja Beckove gitare i elektroničke glazbe. Odrađen je uz suradnju s različitim glazbenicima i "The London Session Orchestrom". Materijal na albumu sastoji se od teksaškog bluesa, orkestralnih dijelova, funka i orijentalne glazbe.
Diskografija
Jeff Beck sastavi:
Trio Beck, Bogert & Appice
Samostalni:
Kompilacije:
Sudjelovanje
Pavaroti's "Ti Adoro" prva gitara i solo u skladbi "Caruso"
Zohair Al-Ameri
Zohair Al-Ameri bio je rodom iz Dalmacije, a potom je postao vojskovođa u srednjovjekovnoj Španjolskoj. Dostupni podaci o njegovu privatnom životu dosta su oskudni, pa su mu godine rođenja i smrti nepoznate. Živio je u 11. stoljeću i vjerojatno je sin ili rođak starijeg Wadha El-Amerija koji je također rođen u Dalmaciji. Kao mlad je živio u Kordovskom kalifatu gdje prihvatio islam i promijenio ime.
Tamo je početkom 11. stoljeća postao vojni plaćenik u doba dinastije Omajida, te se zbog svojih sposobnosti i vojne uspješnosti postupno uzdizao do najviših vojnopolitičkih dužnosti u Kordovskom kalifatu. Zato je za vrijeme kalifa Abdurahmana IV (1021-1022), pa Abdurahmana V (1022-1023), Muhammeda II (1023-1024) i zadnjeg kalifa Hišama III (1027-1031) postao po položaju drugi najmoćniji čovjek nakon samog kalifa: bio je od 1018.- 1036. glavni vojskovođa tadašnje Španjolske (slično kao potkralj ili vojni ministar).
Baš u njegovo doba Kordovski kalifat je već bio u silaznoj fazi opadanja do konačnog raspada, pa se još ipak održavao zahvaljujući i njegovim nadljudskim naporima da vojnopolitički spasi koliko je još moguće. Nakon silaza zadnjeg kalifa i kraja dinastije Omajida, Al-Ameri sam je još nekoliko godina pokušao vojnopolitički održati Kordovsku državu, do njenoga konačnog raspada sredinom 11. stoljeća na više islamskih kneževina, tzv. tayfe. On je u Cordobi na istom položaju naslijedio ranijeg vojskovođu Wadha El-Amerija (1009-1013), tako da su u Kordovskom kalifatu iz 10. stoljeća dvije glavne uloge imali naši vojskovođe iz Dalmacije (vjerojatno otac i sin).
Muskarinski acetilholinski receptor M2
Muskarinski acetilholinski receptor M2 (holinergički receptor, muskarinski 2) je muskarinski acetilholinski receptor.
Srce
M2 muskarinski receptori su locirani u srcu, gde usporavaju brzinu srca do normalnog sinusnog ritma nakon stimulatornog dejstva simpatetičkog nervnog sistema, putem usporavanja brzine depolarizacije. Oni takođe redukuju kontraktilne sile atrijalnog srčanog mišića, i umanjuju provodnu brzinu atrioventrikularnog čvora (AV čvor). Oni nemaju efekta na kontrakcione sile ventrikularnog mišića.
IQ
Jedna danska porodična studija iz 2006 je utvrdila da postoji "veoma značajna veze" između gena i inteligencije. Ova studija je koristila uzorak od 667 osoba iz 304 porodice. Slična veza je nezavisno nađena u studiji blizanaca i porodica u Minesoti. Međutim, kasniji pokušaji iz 2009. da se potvrde ove tvrdnje je bili neuspešni.
Mehanizam
Oni takođe moduliraju muskarinske kalijumove kanale. U srcu, oni doprinose smanjenju brzine rada srca.
Gen
Muskarinski acetilholinski receptor M2 je kodiran genom. Višestruke alternativno splajsovane transkriptne varijante ovog gene au nađene.
Ligandi
Nekoliko visoko selektivnih M2 agonista je trenutno dostupno. Brojni neselektivni agonisti i antagonisti su poznati.
Bitka za Bagdad (946)
Bitka za Bagdad se odigrala godine 946. između snaga bujidskog Emirata Irak pod Mu'izz al-Daulom na jednoj i snaga hamdanidskog Emirata Mosul pod Nasir al-Daulom. Do nje je došlo uslijed sukoba dvaju emira, nominalno subordiniranih abasidskim kalifima oko toga tko će kontrolirati glavni grad Kalifata, a samim time i kalife. Hamdadinski emir, koji je sve do 942. kontrolirao kalife, nije se htio pomiriti s time da Bagdad kontroliraju Bujidi koji su godine 945. svrgnuli kalifa al-Mustakfija i na prijestolje postavili marionetskog al-Mutija. Kada je hamdanidska vojska došla do Bagdada, ispostavilo se da obje strane imaju pristaše među gradskim stanovništvom, a što je dovelo do podjele grada na zapadni bujidski i istočni hamdanidski dio. Višemjesečna međusobna opsada je u augustu 946. okončana iznenadnim bujidskim napadom nakon koga su Hamdanidi konačno istjerani iz Bagdada. Ubrzo nakon toga je došlo do mirovnog sporazuma koji je potrajao sljedeće tri godine; iako se rat Bujida i Hamdanida kasnije nastavio, Bujidi su stekli trajnu vlast nad Bagdadom.
Friedrich Carl Arnold Schwassmann
Švasman je diplomirao u Lajpcigu, a kasnije i u Berlinu 1891. i u Getingenu. Kasnije, 1897. godine, odlazi u Hajdelberg, u novu opservatoriju na brdu Kenigštul, i ostao tamo sve do odlaska u penziju 1934. godine.
The Punisher (TV serija)
Marvel's The Punisher, ili, jednostavno, The Punisher je američka akcijsko-kriminalistička igrana TV serija koja se od 2017. do 2019. godine originalno prikazivala na web-servisu Netflix. Predstavlja adaptaciju istoimenog stripa u izdanju Marvel Comicsa, odnosno spin off TV-serije Daredevil preko koje je povezana sa ostalim filmovima i TV-serijama Marvelovog filmskog univerzuma. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Jon Bernthal, je bivši američki vojni specijalac koji, motiviran ubistvom porodice, svoje ubilačke vještine koristi kako bi se kao vigilante bez milosti obračunavao sa gangsterima i drugim "nedodirljivim" kriminalcima. Radnja prikazuje kako ga njegove aktivnosti dovedu u sukob sa vodećim vojnim i obavještajnim funkcionarima koji su bili upetljani u razne mračne poslove u Afganistanu.
Via al Ticino, Varese
Via al Ticino je naselje u Italiji u provinciji Varese, u regiji Lombardija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 5 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 183 m.
Isus i žene
thumb|desno|200px|[[Johannes Vermeer: Isus s Marijom i Martom]] thumb|desno|200px|[[Michelangelo: Pieta]] Odnos Isusa sa ženama predstavlja bitan element u teološkoj debati o položaju žena u hrišćanstvu, kao što je predstavljao i model za položaj žena u ranom hrišćanstvu.
Evanđelja ukazuju da su Isusa na njegovim putovanjima pratile i ženske učenice, i da su neke od njih finansijski izdržavale njega i njegove učenike, i bile pokroviteljke njegovih putujućih propovedi (vidi Marko 15:40-51; Luka, 8:1-3).
Isus je ženama pristupao na način koji je bio nov i neuobičajen u to vrijeme. Zapisano je da se Isus upuštao u javne razgovore sa ženama i da im je javno pomagao (Marko 7:24-30, Jovan, 4:1-24). Spasio je život osuđenici na smrt (Iv 8,3-8), razgovarao je sa ženama pogankama (Iv 4,27), promijenio je običaje vezane za razvod (Mk 10, 2-9), zalagao se da se promijeni stav prema griješnim ženama (Lk 7,36-50). Isus je prvo ženi objavio, da je izabrani Mesija. Bila je to u susretu s pogankom Kananejkom.
Žene su pratile Isusa na njegovom poslednjem putovanju u Jerusalim, gde su prisustvovale njegovom raspeću - jedino su mu one ostale verne do kraja, dok su muški učenici pobegli (Matej, 27:55; Marko 15:40-41). A što je najznačajnije od svega, sva evanđelja ukazuju da su žene (Marija Magdalena sama, ili sa nekoliko pratilja) otkrile njegov prazan grob i da su one prvi svedoci Isusovog uskrsnuća iz mrtvih (Matej 28:1-10, Marko 16:1-8, Luka 23:55-24:10; Jovan 20:1-2).
Isus i majka Marija
thumb|desno|200px|[[Raffael: Marija i Isus]]
Prema hrišćanskom predanju, Marija je izabrana, da bude žena, koja će začeti i roditi Mesiju, Sina Božjega. Zbog toga, Bog je Mariji dao milosti potrebne, da može izvršiti odgovornu zadaću. Arkanđeo Gabrijel navijestio je Djevici Mariji, da će začeti Sina Božjega, što je ona prihvatila. Rodila je Isusa i brinula se o njemu zajedno sa mužem Josipom. Djevica Marija mnogo je i propatila, zbog Isusa, jer je zbog Herodova progona morala pobjeći sa Josipom i Isusom u Egipat, bila je prisutna tijekom Isusove muke i smrti na križu te je trpjela i u drugim prigodama.
Prema Mojsijevu Zakonu, Josip i Marija donijeli Isusa u Hram u Jeruzalemu, da ga, kao prvorođenca, obredno prikažu Bogu. U Hramu se našao starac Šimun, koji je Isusa primio u naručje i prepoznao ga kao Mesiju, a Mariji je prorekao, da će mnogo patiti, riječima: "Mač boli, probost će ti dušu." Tamo je bila i starica Ana. Živjela je u Jeruzalemu, mnogo je postila i molila. Ponekad je prorokovala buduće događaje. Bila je prisutna kada je starac Šimun držao Isusa u naručju pa je počela hvaliti Boga što je poslao obećanog Spasitelja. I svim ljudima pripovijedala je, da je došao Spasitelj.
Kada je Isusu bilo 12 godina, išli su u Jeruzalem u Hram. Na povratku, Marija i Josip shvatili su, da Isus nije u njihovoj skupini, mislili su da je s vršnjacima. Tražili su ga tri dana i tada ga nađu u Hramu, gdje je učeno razgovarao s rabinima. Marija ga je upitala: "Sinko, zašto si nam to učinio? Gle, otac tvoj i ja žalosni smo te tražili." A on im reče: "Zašto ste me tražili? Niste li znali da mi je biti u onome što je Oca mojega? (Lk 2,48-49)".
Mrčna sela
Mrčna sela su naselje u Općini Krško u istočnoj Sloveniji. Mrčna sela se nalazi u pokrajini Dolenjskoj i statističkoj regiji Donjoposavskoj.
Isus i žene
Isus i majka Marija
Na svadbi u Kani Galilejskoj, Marija je prva koja je Isusa zamolila da pomogne ljudima u potrebi, stoga se smatra zagovornicom kod Isusa. Nije htjela, da se osramote na svečan dan pa je samonicijativno zamolila Isusa, da im pomogne riječima: "Vina nemaju" (Iv 2, 3). Isus do tada nije učinio još nijedno čudo. Isus joj odgovori: "Ženo, što ja imam s tobom? Još nije došao moj čas! (Iv 2,4)". Isus je učinio svoje prvo čudo, pretvorivši vodu u vino.
Dok je Isus jednom naučavao, prekine ga usklik jedne žene: "Blažena utroba koja te rodila i prsi koju ste dojile!" Ta žena prozvala je Mariju sretnom i blaženom. Hvaleći nju, pohvalila je i Isusa. Farizejima izjava nije bila ugodna. Isus je odgovorio: "Blago onima koji slušaju riječ Božju i koji je vrše." Time je želio reći da mu je pobožnost važnija od rodbinskih veza.
Mrčna sela
Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2002. godine Mrčna sela su imala 152 stanovnika.
Isus i žene
Jairova kćer
Prilikom posjeta Kafarnaumu, Isus je vratio iz mrtvih djevojčicu od 12. godina, koja je bila kći Jaira, uglednog Židova. Dok je Isus dolazio Jairovoj kući, djevojčica je već umrla. Usprkos tome, Isus je primio djevojčicu i rekao joj da ustane. Vratio joj se život i počela je hodati. Time je želio pokazati, da mu je stalo do djece i da je sposoban i mrtve vratiti u život. Na putu do Jairove kuće, neka žena koja je dvanaest godina bolovala od krvarenja, dotakla je Isusove skute s leđa. Isus se okrenu i reče: "Hrabro, kćeri, vjera te tvoja spasila (Mt 9,22)."
Zgrčena žena
Jedna žena bila je bolesna i od slabosti sva je bila zgrčena. Nije mogla uspraviti gornji dio tijela. Patila je 18 godina. Našla se u bizini Isusa. Do tada, Isus je liječio one koji su ga zamolili, a tada je prvi put odlučio izliječiti nekoga, tko ga to nije ni tražio. Pozvao je zgrčenu ženu k sebi. Stavio je svoju ruku na nju i rekao: "Ženo, oslobođena si svoje bolesti (Lk 13,12)". Čim je izgovorio riječi, žena je ozdravila i više nije bila zgrčena. Zahvalila je Isusu, što joj je pomogao.
Saturn-Film
thumb|250px|Logo Saturn-filma iz 1908. godine
Isus i žene
Zgrčena žena
To se dogodilo u subotu. Narod je bio oduševljen, a starješina zbora prekori narod: "Šest je dana, u koje treba raditi! U te dakle dolazite i liječite se, a ne u dan subotnji! (Lk 13,14)" Isus je starješini i njegovim prijateljima odgovorio, da su licemjeri, jer milosrđe nije nikada zabranjeno pa ni u neradne dane i blagdane. Farizeji tumače zakon u svoju korist, a strogi su prema ostalima. Podsjetio ih je, da u subotu (za Židove neradni dan) napajaju svoju stoku vodom i da to ne vide kao grijeh, a protive se što je Isus subotom ozdravio jadnu ženu. Narod se još više radovao, jer starješine nisu znale što bi odgovorile.
Saturn-Film
thumb|250px|Snimke iz kataloga Saturn-filma, napravljene oko 1906.
Saturn-film je bilo filmsko poduzeće koje je djelovalo u Beču od 1906. do 1911. godine, poznato kao prvo filmsko poduzeće u Austriji, ali i prva filmska kuća specijalizirana za erotski žanr. Osnovao ga je bečki fotograf Johann Schwarzer, koji je već imao iskustvo u izradi aktova za svoje klijente. Schwarzer je shvatio da postoji potražnja za sličnim materijalom u obliku pokretnih slika, ali i da nju ne može zadovoljiti tadašnja ponuda. Stoga je počeo snimati filmove te ih reklamirati u novinama, nastojeći sebe prikazati kao "umjetnika". Za njegove filmove je bilo karakteristično da su kratki te lišeni gotovo bilo kakvog zapleta, osim izgovora da se žene skidaju pred kamerama. Saturn-film je doživio veliki uspjeh, a filmovi iz njegovog kataloga su se počeli prodavati i izvan granica tadašnje Austro-Ugarske. Godine 1911. su austrijske vlasti pokrenule kampanju protiv "nemorala", čija je žrtva postao i Saturn-film; policija je upala u sjedište kompanije kojoj je zabranjen rad, te su svi filmovi zaplijenjeni, a dijelom uništeni. Dio je, međutim, sačuvan i čuva se u Austrijskom filmskom arhivu.
Isus i žene
Petrova punica
Isus je naučavao u Kafarnaumu. Nakon što je izašao iz sinagoge, otišao je s apostolima Jakovom i Ivanom u kuću apostola Petra i Andrije, koji su bili braća. Petar je bio rodom iz nedaleke Betsaide, ali je vjerojatno zbog svoga zanata živio neko vrijeme u Kafarnaumu. Petrova punica ležala je u krevetu i bolovala od teške groznice, od koje su mnogi umrli. Vjerovali su, da Isus može pomoći i ozdraviti je. Isus "pristupi, prihvati je za ruku i podiže (Mk 1, 31)". Ozdravila je odmah, vratila joj se snaga pa je posluživala goste. Petrova je punica bila velikodušna i radišna žena. Isus pomaže kako bi mi mogli pomagati drugima. Pročulo se za to te za druga Isusova ozdravljenja pa su nahrlili brojni bolesnici, koje je Isus ozdravljao jednog po jednog.
Isus i preljubnica
thumb|desno|200px|[[Guercino:Isus i žena uhvaćena u preljubu]]
Isus i grešnica
Dok je Isus bio gost u kući farizeja Šimuna, nepozvana žena došla je u kuću. Bila je poznata kao grešnica. Odlučila je obratiti se i početi novi život. Vjerovala je, da joj Isus može pomoći. Pristupila mu je, ali od tuge nije ništa govorila, već je plakala, a suze su joj padale na Isusove noge. Svojom kosom obrisala je Isusove noge. Šimun farizej čudio se tom prizoru, jer nije bilo uobičajeno, da žene prilaze muškarcima, a još manje je bilo primjereno, da žena koju smatraju grešnicom, bude u blizini Isusa, kojeg je narod visoko poštovao. U to vrijeme, muškarci u javnosti nisu razgovarali sa ženama, a grešne žene i poganke mrzili su i prezirali. Farizeji su imali običaj, da od grešnice trabaju biti udaljeni četiri lakta. Isus se ponašao prema grešnici na novi način nepoznat tome vremenu. Budući, da se ona kajala za svoje grijehe, Isus je nije osuđivao, već joj je sve oprostio uz riječi: "Vjera te tvoja spasila! Idi u miru (Lk 7, 50)".
Kada se Simon na to začudio i negodovao, ispričao mu je priču o dva dužnika.
Isus i Samarijanka
thumb|desno|200px|Isus i Samarijanka
Isus je s učenicima došao u samarijanski grad Bihar. Učenici su otišli u grad kupiti hranu, a On je ostao kraj zdenca. Došla je neka žena Samarijanka. Začudila se, što Isus s njom razgovara, jer u to vrijeme muškarci nisu razgovarali sa ženama u javnosti, pogotove ne sa ženama koje nisu bile Židovke, poput nje. Isus se nije na to obazirao, kršio je židovske zabrane po tim pitanjima i uspostavljao nove načine ponašanja prema ženama. Židovi i Samarijanci bili su u neprijateljskom odnosu. Isus se nije obazirao na to. Govorio je Samarijanki o svojoj nauci. Znao je detalje iz njenog grešnog života, čemu se ona začudila i zaključila da je Isus Mesija, što je on i potvrdio. Tako je Samarijanka bila prva osoba kojoj je Isus priznao da je Mesija. Došli su učenici i čudili se što Isus razgovara sa ženom, još k tome sa Samarijankom. Oni po svojim židovskim običajima, nisu na ulici razgovarali ni sa svojim ženama, a kamoli sa drugim ženama, još k tome pogankama. Samarijanka je otišla i po gradu razglasila, da je Isus Mesija. Samarijanci su povjerovali i molili Isu, da ostane s njima i ostao je dva dana.
Isus i Kananejka
Zbog svojih govora, Isus se zamjerio Židovima pa se na neko vrijeme povukao izvan židovskih granica u Feniciju. Tu nije namjeravao propovijedati niti činiti čuda. Jedna žena Kananejka imala je bolesnu kćer i patila je zbog toga. Vidjela je Isusa i vjerovala, da može ozdraviti njenu kćer. Nazvala je Isusa "Sinom Davidovim" jer je čula, da ga tako zovu Židovi. Znala je, da se Židovi ne druže s poganima niti se židovski muškarci u javnosti druže sa ženama. Isus je u početku bio hladan i rekao joj, da je poslan činiti čuda samo među Židovima. Rekao joj je da najprije treba nahraniti djecu, jer nije pravo uzeti kruh od djece i baciti ga psićima. Pod djecom mislio je na Židove, a pod psićima na ostale narode. Žena je bila uporna i rekla, da je to točno, ali i da psići pod stolom jedu od mrvica koje padaju sa stola. Isus joj je priznao, da ima veliku vjeru i izliječio njenu kćer.
Prispodoba o deset djevica
thumb|desno|200px|[[Peter von Cornelius: Mudre i lude djevice]]
Deset djevojaka pozvano je na vjenčanje, kako bi bile djeveruše. Uzele su svoje svjetiljke, jer se vjenčanje trebalo održati po noći. Njihov zadatak bio je, da dočekaju svatove. Imale su male svjetiljke, koje su svjetilile pomoću ulja, koje se lijevalo u njih. Bio je običaj, da kada jednom svatovi uđu u zaručnikovu kuću, više se nikoga ne pušta unutra. Mudre djevice (djeveruše) uzele su sa svjetiljkama i dodatno ulje, a pet ludih djevica nisu ponele dodatno ulje. Mladenci i svatovi kasnili su pa su djevice zadrijemale i zaspale. Oko ponoći probudila ih je glazba i galama, dolazili su svatovi. Ludim devojkama preostalo je još jako malo ulja za svjetiljke, koje su se već počele gasiti pa su molile mudre djevice, da im posude dio njihovog ulja. One su to odbile. Savjetovale su im, da odu u grad po ulje. U međuvremenu, došli su svatovi, svi su ušli i zatvorili su vrata. Kada su se vratile iz grada, lude djevice našle su na zatvorena vrata i molile: "Gospodine! Gospodine! Otvori nam! (Mt 25, 11)." On im odgovori, da ih ne pozna. Isus je dovršio svoju prispodobu riječima: "Bdijte, jer ne znate ni dana ni časa (Mt 25, 13)."
Prispodoba govori o budnosti u očekivanju Isusovog ponovnog dolaska i o spremnosti na mogućnost smrti, kako ne bi nitko umro nespreman s teškim grijesima na duši. Zaručnik u prispodobi je Isus. Svjetiljke predstavljaju vjeru. Tko nema vjere, ne može ići u svatove niti u nebo. Ulje predstavlja dobra djela. Kao što je vjera bez djela mrtva, tako ni svjetiljka ne radi bez ulja. Mudre djevice nisu mogle dati ulja ludim djevicama, što znači da se zasluge dobrih djela ne mogu posuditi drugima. Djevice su u posljednji čas željele kupiti ulje, kao što se neki ljudi žele ispovijediti u posljednjim trenucima života, ali često nema dovoljno vremena. Uzalud su lude djevice molile, da ih puste unutra.
Izgubljena i nađena drahma
Neka žena imala je ukupno deset drahmi odnosno deset novčića. Izgubila je jednu drahmu. To je za nju bio veliki gubitak. Tražila je svuda po kući kako bi našla izgubljeni novčić. Konačno je našla drahmu i silno se veselila! Pozvala je k sebi prijatelje i susjede, kako bi im ispričala što joj se dogodilo, da se s njom provesele. Isus zaključuje prispodobu riječima: "Tako kažem vam biva radost pred anđelima Božjim zbog jednog obraćena grešnika (Lk 15, 10)".
Isusova prispodoba o izgubljenoj i nađenoj drahmi govori o Božjoj ljubavi prema obraćenim grešnicima.
Isusove sledbenice
thumb|desno|200px|[[Anthony Frederick Augustus Sandys: Marija Magdalena]] Za razliku od nekih drugih učenja tog vremena, Isusova poruka je posebno privukla žene. Isus je objavljivao dolazak carstva Božijeg, u kome neće biti nepravde, patnji ni zla, u kome će svi biti ravnopravni. To se pokazalo kao posebno privlačna poruka za one koji su u tom periodu bili podređeni, uključujući i žene.
Isus je obilazio gradove i sela te naviještao Evanđelje. S njime su bili učenici, među kojima i nekoliko žena, koje su pomagale družinu. Neke od žena koje se pominju kao Isusove sledbenica i učenice su Saloma, Marija Magdalena, Marija Kleopova, Marta, Jovana, Suzana i Arsinoja. Evanđelist Luka je zapisao da su im one posluživale od svojih dobara (Lk 8, 2-3)". U nekim ranohrišćanskim spisima se vidi da Marija iz Magdale ravnopravno učestvuje u razgovorima s Isusom, pored drugih, muških apostola, pa čak i prednjači u odnosu na njih u pojedinim dijalozima.
Marija i Marta
Marija i Marta su dvije sestre koje su živjele u Betaniji. Kod njih je Isus sa svojim učenicima često prenoćio, ako je prolazio tim krajem. Objema sestrama, Isus je bio jako drag. Natjecale su se, koja će biti bolja domaćica. Dok je jednom Isus bio kod njih, pripovijedao im je. Marta je smatrala, da je najvažnije Isusa što bolje ponuditi jelima i pićima, a Marija je sjedila i slušala Isusa, otvorena je i upija svaku njegovu riječ. Marta je prigovorila, što joj Marija ne pomaže, a Isus je odgovorio, da se oko puno toga brine, ali najbitnija je briga za spasenje svoje duše.
Udovičin novčić
U predvorju Jeruzalemskog hrama, Isus se odmarao s apostolima. Tamo su Židovi ubacivali milodare u posudice s otvorom na vrhu. Bilo je vrijeme Pashe, kada se davalo obilnije nego inače. Bogataši su davali mnogo kovanica, koje su odzvanjale dok su padale u otvor. Pojavila se jedna siromašna udovica, koja je dala svoj prilog. Imala je samo jedan bakreni novčić. Isus je primijetio udovicu pa je pozvao apostole i rekao im: "Svi su oni zapravo ubacili od svog suviška, a ona je od svoje sirotinje ubacila sve što je imala, sav svoj žitak. (Mk 12,44)".
Isus primećuje da su ljudi impresionirani velikim sumama koje su ubačene, te ne primećuju vrednost udovičinog najmanjeg novčića. On zaključuje da iako je sirota udovica priložila samo dve lepte, što je ravno vrednosti najmanje rimske kovanice tog vremena, ali ta suma iznosi sve što je ona imala, za razliku od ostalih ljudi koji su priložili samo mali deo svog bogatstva.
Isus o ženidbi
Na putu u Jeruzalem, Isus je došao u područje, kojim je vladao židovski kralj Herod Antipa. Farizeji su dobili zadatak, da Isusa prate i traže način, kako bi ga uhvatili da krši zakon i tako imali razlog uhititi ga. U to vrijeme bilo je aktualno i kontroverzno pitanje o ženidbenoj rastavi. Mojsijev zakon dopuštao je, da se muškarac razvede od žene, ako joj napiše otpusno pismo. Židovski učenjaci nisu se mogli dogovoriti kada je to dopušteno. Jedni su tvrdili, da samo u najtežim slučajevima, a neki su zastupali mišljenje, da je dopušteno i ako se mužu žena prestane sviđati i želi umjesto nje drugu. Farizeji su pitali Isusa, da li muškarac može otpustiti ženu iz bilo kojeg razloga. To je bilo trik-pitanje, jer je kralj Herod Antipa to učinio kako bi se oženio s drugom, a Ivan Krstitelj je pogubljen, jer mu je prigovorio. Isus je to imao u vidu. Pozvao se na Sveto pismo i kako u njemu piše, da je Bog u početku stvorio jednog muškarca i jednu ženu pa iz toga proizlazi, da jedan muškarac treba samo imati jednu ženu, kao što i jedna žena treba imati samo jednog muškarca, i njih dvoje bit će jedno tijelo. Isus je zaključio: "Što dakle Bog združi, čovjek neka ne rastavlja (Mt 19,6)."
Farizeji su pitali kada je moguća rastava. Ako je istina, što govori Isus, da je ženidba nerazrješiva, zašto je onda Mojsije dopustio razvod, ako muškarac ženi napiše otpusno pismo. Isus im je objasnio, da je Mojsije to dopustio, zbog njihovog tvrdog srca. To nije bio zakon već izuzetak. Vrijedilo je samo jedno vrijeme i samo za neke. Isus je ukinuo taj zakon i uspostavio novi. Rekao im je, da ženidbena veza ostaje zauvijek. Dopušteno se razvesti, jedino u slučaju nevjere, ali rastavljena žena nema pravo udati se za drugoga niti se rastavljeni muškarac ima pravo oženiti za drugu ženu. Mogu živjeti odvojeno ili se pomiriti i nastaviti živjeti zajedno. Da je Isus dopustio, da nakon nevjere, dođe do raskidanja nerazrješivosti braka, onda bi to neki činili namjerno, samo da se razvedu i tako bi bili nagrađeni što su učinili preljub.
Farizeji su se udaljili. Apostoli su nastavili razgovarati s Isusom o tome. Rekli su, kada je tako, bolje da se čovjek ni ne vjenča. Isus im je odgovorio, kako je djevičanstvo bolje od ženidbe, jer tada čovjek može živjeti samo za Boga, ali je posve u redu i ženidba. Dodao je da nisu svi stvoreni za ženidbu niti su svi stvoreni za djevičanstvo. Ljudi mogu slobodno odabrati što će od toga odabrati. Ljubav, želja za potomstvom i nagoni privlače ljude jedne drugima i to je prirodno. Neki nisu stvoreni za ženidbu, jer su od rođenja duševno ili tjelesno onesposobljeni za ženidbu, a neki su odlučili biti askete.
Pavao Tarski u Prvoj poslanici Korinćanima pojašnjava Isusove riječi: "A oženjenima zapovijedam, ne ja, nego Gospodin: žena neka se od muža ne rastavlja - ako se ipak rastavi, neka ostane neudana ili neka se s mužem pomiri - i muž neka ne otpušta žene (1 Kor 7,10-11)."
Marija susreće i prati Isusa
thumb|desno|200px|Djevica Marija i apostol Ivan pod Isusovim križem
Dolazeći iz jedne ulice, Isusa je srela njegova majka, Blažena Djevica Marija. Pratila ga je i patila. Susret Isusa i Marija bio je dirljiv i emotivan. Oslanjajući se na apostola Ivana, Marija je pratila Isusa na njegovom križnom putu. Njegove boli i patnje proživljavala je i ona. Tražila ga je pogledom, bila je uz njega, dok je padao, hrabrila ga je na putu. Svojom blizinom, davala mu je dodatnu snagu.
Veronika pruža Isusu rubac
Teškom mukom Isus se uspinjao na Kalvariju noseći križ. Obilno se znojio. Žena po imenu Veronika smilovala se i pružila mu veliki bijeli rubac. Takav rubac prekriva cijeli gornji dio tijela. Žene na Bliskom istoku, ponegdje još i danas nose takve rupce. Isus je objema rukama pritisnuo rubac na čelo, kako bi obrisao znoj. Vratio je Veroniki rubac, a na njemu je ostala Isusova slika, obrisi lica okaljani znojem, prašinom i krvlju. Događaj se ne spominje u Novom zavjetu, poznat je iz usmene predaje.
Jeruzalemske žene oplakuju Isusa
Isusa su oplakivale jeruzalemske žene i žene iz drugih krajeva. Židovskim zakonom bilo je zabranjeno oplakivati onoga koga je veliko vijeće osudilo na smrt. Žene su pokazale hrabrost, jer su ih farizeji poprijeko gledali. Tada su na ulici u posebnim grupama hodale žene, a posebno muškarci, nisu hodali zajedno. Isus je jeruzalemskim ženama poručio: "Kćeri jeruzalemske, ne plačite nada mnom, nego plačite nad sobom i nad djecom svojom. Jer evo idu dani kada će se govoriti: Blago nerotkinjama, utrobama koje ne rodiše i sisama koje ne dojiše. Tada će početi govoriti gorama: Padnite na nas! i bregovima: Pokrijte nas! Jer ako se ovako postupa sa zelenim stablom, što li će biti sa suhim? (Lk 23, 28-31)". Isus ide dobrovoljno u smrt, da zadovolji za grijehe ljudi. Ženama poručuje, da štede suze za vrijeme, kada će Jeruzalem biti razoren. To se i dogodilo. Rimski vojnici bili su brutalni prema djeci jeruzalemskih žena. Isus je sebe nazvao zelenim stablom. Tim je upozorio Židove, da se pokaju, jer ako je on nevin doživio ovakvu muku, što li će tek biti s njima koji nisu nevini.
Žene na Isusovom ukopu
Nakon što je Isus umro, pod križem je bila Djevica Marija, koja se bojala što će biti s Isusovim tijelom te druge pobožne žene. Doživjeli su olakšanje, kada su saznali, da će Isusa pokopati Josip iz Arimateje. On i njegovi pomoćnici skidali su Isusa s križa. Po predaji, vjeruje se, da ga je Djevica Marija uzela u naručje. Taj prizor zove pieta. Josip iz Arimateje, Nikodem i Djevica Marija prali su okrvavljeno Isusovo tijelo prije ukopa. Ta dva muškarca nosili su Isusovo tijelo do groba u pratnji Djevice Marije, apostola Ivana, nekoliko žena te pomoćnika Josipa i Nikodema. Kada su položili Isusovo tijelo u grobnicu, stavili su na nju kamen. Većina prisutnih brzo su otišli nazad u grad, jer se približavao šesti sat i početak Pashe.
Nakon uskrsnuća
thumb|desno|180px|Ikona: Žene na Kristovom grobu, [[18. stoljeće.]]
Sva četiri Evanđelja izvještavaju, da su žene našle prazan Isusov grob. Prema evanđelistima Marku i Luki, Isusovo uskrsnuće prvo je objavljeno ženama, a prema Mateju i Ivanu, Isus se i ukazao prvo ženama (u Ivanovu Evanđelju Mariji Magdaleni). U to vrijeme, smatralo se, da žene nisu ovlaštene naučavati. Stoga je iznenađenje, da se uskrsnuli Isus prvo pokazao ženama i poslao ih, da jave Petru i drugim apostolima. U Evanđeljima, posebno sinoptičkima, žene imaju ključnu ulogu kao svjedokinje Isusove smrti, polaganja u grob i otkrića praznoga groba. Smatra se, da se time povećala vjerodostojnost svjedočanstva, jer bi se u židovskoj i grčko - rimskoj kulturi očekivalo, da svjedoci budu društveno priznati muškarci, a ne "neke ožalošćene žene". Britanski teolog C. H. Dodd tvrdi, da je Ivanovo Evanđelje autentično, jer nitko ne bi izmislio podatak, da se Isus prvo ukazao "slabo poznatoj ženi" Mariji Magdaleni. Premda su ponekad, ali jako rijetko Rimljani i Židovi uzimali žene za svjedoke.
Rose Cleveland
Rose Elizabeth Cleveland (13. jun 1846 – 22. novembar 1918) bila je sestra američkog predsjednika Grovera Clevelanda, koja je de facto vršila dužnost Prve dame SAD na početku njegovog prvog mandata od 1885. do 1886. godine.
Rodila se u Fayetevilleu kao najmlađe od devetoro djece vlč. Richarda Fallyea Clevelanda. Od 1853. je živjela u Holland Patentu. Kasnije se zaposlila kao nastavnica u školi Houghton Seminary, gdje se i sama bila obrazovala. 1880-ih se vratila u Holland Patent brinuti o ostarjeloj majci, koja je preminula 1882. godine.
Intimna korespondencija Rose Cleveland, koja se nikada nije udala, sugerira lezbijsku vezu sa Evangeline Marss Simpson, udovicom industrijalca Michaela Hodgea Simpsona. Veza je prekinuta kada se 1896. Evangelina udala za episkopalnog biskupa Henryja Benjamina Whipplea. 1910. godine, nakon Whippleove smrti, dvije su žene počele zajedno živjeti u Italiji. Tamo je Rose Cleveland preminula od posljedica epidemije španske gripe.
Northumberland
Northumberland (čita se Nortamberland) je historijska i ceremonijalna grofovija i unitarna jedinica na sjeveroistoku Engleske.
Geografija
Northumberland leži u regiji Sjeveroistočna Engleska. Ima površinu od 5,013 km², na kojoj živi 316,028 stanovnika. Graniči sa sjevera sa Škotskom, sa zapada sa Grofovijem Cumbria, sa juga sa Grofovijem Durham i Grofovijem Tyne and Wear. Na istoku mu je granica Sjeverno more. Grad Morpeth je administrativni centar Northumberlanda.
Boksit
Boksit je mineralni materijal sastavljen od aluminijskih hidroksida Al2O3.H2O, koji su poznati kao minerali dijaspor, bemit i sporogelit, i od aluminijskog hidroksida Al2O3.3H2O, koji je poznat kao mineral hidrargilit. Ta četiri minerala sabrala su se kao zemljasta nakupina u gustu masu, koja je negdje prilično čvrsta, gotovo kao kamen, i sastavljaju boksit. U smjesi se mogu naći i silicijev dioksid, hematit, aluminosilikati (argentit), ilitični materijali, kaolinit, haloazit te u manjoj mjeri rutila, atanasa i kvarca. Neki su boksiti tako mekani, da se daju rukom lomiti, a neki tako čvrsti i tvrdi, da se i pod čekićem prilično teško kidaju. Boksit okupljen u čvrstu, kompaktnu masu zna biti posve gusta sastava, ali je vrlo često pun sitnih oolita. Neki su ooliti pravilne kuglice, veličine prosena zrna i veće, a neki su nepravilni. Pri svome razvitku upio je (adsorbirao) neku količinu željeza, od čega je crven. Osim željeza adsorbirao je silicijski dioksid (SiO2), titanski dioksid (TiO2), pa nešto malo fosforne kiseline (P2O5), manganskog oksida (MnO2) i dr.
Northumberland
Geografija
Northumberland je administrativno čitav jedna unitarna jedinica. Do 2009. bio je podjeljen na šest distrikta; Alnwick, Tynedale, Wansbeck, Berwick-upon-Tweed, Blyth Valley, i Castle Morpeth. Historijska grofovija Northumberland bila je nešto veća u njoj se nalazio grad Newcastle upon Tyne, koji je danas samostalna metropolitanska grofovija Tyne and Wear.
Northumberland je kraj velikih kontrasta, obalna ravnica na istoku je slabo naseljen ruralan kraj. Nešto zapadnije prostire se brdoviti teren vriština, a na jugu se nalaze gusto naseljene doline rijeka Tyne i Blyth gdje je smještena industrija.
Boksit
U nekima zna biti toliko željeza, da čine prijelaz u željeznu rudu limonit. Isto tako se nalazi u nekima toliko silicijskog dioksida, da čine prijelaz u glinene stijene. U nekima se nalazi i mangana, na pr. u boksitu od Bukovice na Duvanjskom Polju, toliko, da čine prijelaz u mangansku rudu psilomelan.
Northumberland
Geografija
Polovica Northumberlanda je planinski kraj i tresetište, u kom Britanska šumarska komisija ima velike površine pod šumom, kao što su Kielder, Wark i Redesdale. Duž škotske granice prostire se Masiv Cheviot, visok od 300 do 760 metara, dok se masiv Pennines prostire prema jugu gdje formira zapadnu granicu sa Cumbriom. Brda i vrištine na zapadu, formirana su od pješčenjaka i nečistog vapnenca, to je kraj duboko ispresjecan kotlinama rijeka Rede i Tyne. Na krajnjem istoku i jugu od Masiva Cheviot do obale i doline Tyne nižu se Karbonske stijene. Duž obale impresivni su Whin Sill, i izljevi lave koji su formirali arhipelag Farne i bamburšku stijenu na kojoj su dijelovi rimskog bedema.
Obalna ravnica na podlozi od vapnenca na sjeveru i ugljikovih stijena na jugu, pokrivena je glacijalnim naslagama različitog karaktera od lakog pijeska i šljunka do teških glina i ilovače. Tlo u višim predjelima je tanko, kiselo i tresetište.
Boksit
Povijest
Boksit je prvi put nađen u Francuskoj (1821.) kod mjesta Les Baux (čitaj: LeBo), pa je po njemu dobio ime boksit. Kasnije se namjeriše na isti mineralni materijal kod Bohinjske Bistrice, pa ga nazvaše po tom mjestu vohajnitom (prema njemačkom nazivu mjesta Wocheiner Feistritz). Boksitni materijal nađen je 1847. i u Dalmaciji kod Kljaka u okolici Drniša, pa je po tom nalazištu nazvan kljakitom. Danas se u mineralogiji ne upotrebljava naziv vohajnit, dok se naziv kljakit zadržao, pa je čak mineralog Kornu (Cornu) uveo u mineralošku literaturu dvije vrste kljakita, alfa-kljakit i beta-kljakit.
Northumberland
Geografija
Klima je hladna, zbog geografske širine, nadmorske visine i izloženosti istočnim vjetrovima. Zime su relativno hladne, proljeća kasna i kratka, a ljeta prohladna tako da temperature rijetko prelaze 20 °C, a duž obale se vuku hladne morske magle. Padavina ima malo, od 635 mm na obali do 1.270 mm u Masivu Cheviot.
Historija
Postoje značajni dokazi o prahistorijskim naseljima, prije nego što su Rimljani uspostavili kontrolu nad tim krajem 122.izgradnjom Hadrijanova zida od rijeke Tyne do Solway Firtha. Nakon što su Rimljani povukli u 5. vijeku, germanski Angli vremenom su preuzeli kontrolu nad regijom. Kralj Angla Ida sagradio je utvrdu u Bamburghu (kasnija prijestolnica anglosaksonskih kraljeva) i 547. osnovao Kraljevstvo Bernicija. Njegov unuk, Aethelfrith, uspostavio je dominaciju Angla nakon što je 603 pobijedio udružene snage Brita iz Kraljevine Strathclyde i Škota, ubrzo nakon tog je 605. anektirao susjedno Kraljevstvo Deira. Nakon tog je kraj između Firth of Fortha i estuarija Humber postao poznat kao Nortumbrija (što je značilo zemlja sjeverno od Humbera). Ono je u 7. vijeku bilo najmoćnije anglosaksonsko kraljevstvo, a njegov Sveti otok (Lindisfarne) bio centar širenja kršćanstva po cijelom kraljevstvu.
Boksit
Rasprostranjenje
Boksitno rudarstvo je najrasprostranjenije u Australiji - njen udeo u svetskoj produkciji 1995. godine iznosio je čak 39%. Najveća ležišta, sa velikom koncentracijom aluminijum oksida (do 60%), se eksplatišu u rejonu Veipa koji leži na Karpentarijskom zalivu, a manja u rejonu Pert.
Northumberland
Historija
Danski Vikinzi zauzeli su Northumberland u 9. vijeku, a zemlje sjeverno od rijeke Tweed pripale su Škotima. Tokom 11. vijeka Normani su nemilosrdno prodirali na sjever i gradili utvrde za obranu od invazije iz Škotske i Skandinavije.
Kasnija historija Northumberlanda je sve do ujedinjenja škotske i engleske krune - 1603. kontinuirani niz pograničnih ratova. Oni su se razbuktali 1569. kad je katolički sjever stao uz škotsku kraljicu Mary. Škoti su za engleskog građanskog rata 1644. zauzeli Newcastl.
Boksit
Rasprostranjenje
Preko 30% svetske produkcije boksita se dobija u Latinskoj americi, posebno na Jamajci (9,9%) i u Brazilu (8%), a takođe i u Venecueli, Surinamu i Gvajani. U Africi veliki proizvođač boksita je Gvineja (12% svetske proizvodnje).
Northumberland
Historija
Srednjovjekovni Northumberland prosperirao je zahvaljući proizvodnji i izvozu vune i kože. Olovo, srebro i željezna ruda iskapaju se u Allendalu od 12. do 19. vijeka. Ugljen se iskapa od rimskih vremena, a trgovina ugljenom između Londona i doline Tyne, preko Newcastla, razbuktala se od 13. vijeka. Zbog nje se razvila i brodogradnja, koja se početkom 19. vijeka prilagodila novinama (parne turbine) i postala moćna industrija za gradnju i popravak brodova. Zbog nje su 1830-ih proradile željezare. Zahvaljujući ugljenu procvjetale su i ostale industrije, a po ušćima rijeka trgovina solju. Razbuktala se i proizvodnja stakla, koja je uvedena početkom 17. vijeka iz francuske Lorraine. Za svega jedan vijek - Tyneside (današnji Tyne and Wear) postao je lider kemijske industrije u zemlji.
Krajem 20. vijeka propala je sva teška industrija po dolini Tyne kao i svo rudarstvo, osim jednog rudnika kod Ellingtona, ali je i on zatvoren 2005.
Boksit
Rasprostranjenje
U Srbiji rude boksida ima na Kosovu i Metohiji.
Northumberland
Privreda
Po sjeveru ima velikih šuma u javnom vlasništvu pa je razvijena i drvna industrija.
Boksit
Rasprostranjenje
Udeo ostalih država iznosi manje od 20%, a među njima su između ostalih Kina, Indija, Rusija, Kazakstan.U Evropi najviše boksita se dobija u Grčkoj (1,7%) i u Mađarskoj (1%).
Northumberland
Privreda
Veliki gradovi i industrijska naselja kao što su Blyth, Cramlington, Bedlington i Ashington, leže na jugu i istoku grofovije. Gradovi Alnwick i Berwick-upon-Tweed su najveći na sjeveroistoku, a po rijetko naseljenim planinama iima malih trgovišta Wooler, Rothbury i Bellingham. Industrijski kompleks rijeci Blyth na jugoistoku proizvodi električne mašine, elektroničku opremu i artikle lake industrije.
Boksit
Rasprostranjenje
Svetska produkcija i zalihe boksita
Northumberland
Privreda
Uslužni sektor uključujući turizam, igra sve značajniju privrednu ulogu, jer Northumberland ima brojne zamkove, dvorce, šume i jezera, a na sjeverozapadu i Nacionalni park Northumberland (u kom je dio Hadrijanova zida).
Boksit
Rasprostranjenje
Produkcija      Zalihe    Baza zaliha 2000    2001 Australija             53 800   53 500   3 800 000     7 400 000 Brazil                14 000   14 000   3 900 000     4 900 000 Kina                   9 000    9 200     720 000     2 00 000 Gvineja               15 000   15 000   7 400 000     8 600 000 Gvajana                2 400    2 000     700 000       900 000 Indija                 7 370    8 000     770 000     1 400 000 Jamajka               11 100   13 000   2 000 000     2 500 000 Rusija                 4 200    4 000     200 000       250 000 Surinam                3 610    4 000     580 000       600 000 SAD                      NA       NA       20 000        40 000 Venecuela              4 200    4 400     320 000       350 000 Ostale države             10 800   10 200   4 100 000     4 700 000 Svet - zajedno        135 000  137 000  24 000 000    34 000 000
Northumberland
Privreda
Ekonomija Northumberlanda je usko povezana sa susjednom u Grofoviji Tyne and Wear.
Boksit
Rasprostranjenje
(podaci iz 2001)
Dobivanje aluminija
Boksit je veoma važan mineralni materijal za dobivanje elementarnog aluminija. Drugoga minerala za dobivanje toga elementa u većim količinama i nemamo. Za dobivanje elementarnog aluminija dobri su samo oni boksiti, u kojima SiO2 ne prelazi 3-4 %. A pretežni dio naših boksita baš je takav. Mnogo se upotrebljava za priređivanje aluminijskih spojeva na pr. za priređivanje alauna, aluminijskog sulfata, u glinenoj, cementnoj i kemijskoj industriji itd. Boksit se prerađuje u glinicu, iz koje se kasnije elektrolitičkom redukcijom dobiva aluminij.
Seymour, Eau Claire County, Wisconsin
Simor je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Viskonsin.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.418, što je 56 (-3,8 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
La Cruz, Villa de Ramos
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 2 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1988 m.
Brevì, Piacenza
Brevì je naselje u Italiji у провинцији Piacenza, u regiji Emilia-Romagna.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 11 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 487 m.
Andrășești, Andrășești
Andrășești je naselje u Rumuniji u okrugu Jalomica u opštini Andrășești.
Prema proceni iz 2012. u naselju je živelo 2272 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 31 m.
Teglia, Savona
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 283 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 263 m.
Cerro Zapata, Santiago Yaveo
Cerro Zapata je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini Santiago Yaveo.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 8 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 109 m.
Ranatovce
Ranatovce (Ranatoci) je naselje u Srbiji u opštini Preševo u Pčinjskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 65 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 246 stanovnika).
Demografija
U naselju Ranatovce živi 47 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 32,8 godina (33,5 kod muškaraca i 32,0 kod žena). U naselju ima 13 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 5,00.
Ovo naselje je velikim delom naseljeno Albancima (prema popisu iz 2002. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je porast u broju stanovnika.
Siegbach
Zigbah je opština u njemačkoj saveznoj državi Hesen. Jedno je od 23 opštinska središta okruga Lan-Dil. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 2.824 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 6532019.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Lan-Dil Zigbah se nalazi u saveznoj državi Hesen u okrugu Lan-Dil. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 350 metara. Površina opštine iznosi 29,1 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 2.824 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 97 stanovnika/km².
Barijum jodid
Barijum jodid je hemijsko jedinjenje, koje ima molekulsku masu od 391,136 Da.
Opština Tlaquiltenango, Morelos
Tlaquiltenango je opština u Meksiku, u saveznoj državi Morelos.
Prema proceni iz 2013. godine u opština je živelo 9340 stanovnika. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 930 m.
Ray Davies
Raymond Douglas "Ray" Davies, CBE ( 21. jun 1944 -) je engleski rock muzičar, najpoznatiji kao pjevač i pisac pjesama za The Kinks, bend koji je osnovao zajedno sa svojim mlađim bratom Daveom. Osim muzikom se bavio glumom, te kazališnom i televizijskom režijom. Od raspada benda 1996. nastupa samostalno. Njegove pjesme su privukle pažnju tekstovima u kojima je detaljno prikazivao, i često na humorističan način, komentirao društvene nepravde i promjene u Britaniji nakon drugog svjetskog rata; zbog njega su The Kinks često nazivali "najbritanskijim" os svih bendova Britanske invazije. Godine 2012. mu je ukazana čast da nastupa na ceremoniji zatvaranja londonske Olimpijade izvodeći pjesmu "Waterloo Sunset".
Colonia el Naranjo, Jiutepec
Colonia el Naranjo je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Morelos, u opštini Jiutepec.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 903 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1317 m.
Autokomanda
Autokomanda je gradska četvrt u Beogradu, glavnom gradu Srbije, a takođe i petlja na autoputu koji prolazi kroz Beograd. Nalazi se na tromeđi gradskih opština Voždovac, Savski venac i Vračar. Nazvana je po kasarni auto-jedinice JNA koja se nekada nalazila na tom mestu.