cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Autizam
Komunikacija
Razlika u komunikaciju može biti prisutna od prve godine djetetova života, što može uključivati zadržavajuće napadaje nesmislenog govora, neobične geste, usporeno reagiranje i desinkronizacija vokalnih obrazaca s njegovateljem. U drugoj i trećoj godini života, učestalost i nejednakosti je manja kod nesmislenog govora, konsonanata, riječi i kombinacija riječi; njihove geste su rjeđe integrirane s riječima. Djeca s autizmom obično nemaju molbe odnosno potraživanja i potrebu dijeljenja doživljaja ili iskustva, a češće su sklona jednostavnom ponavljanju tuđih riječi, što se zove eholalija, i suprotnom izgovaranju. Također su prisutne poteškoće u igrama imaginacije odnosno zamišljanja i razvijanju jezičnih simbola. Mogući je problem s razumijevanjem u pokazivanju i to u smislu kada bi se prstom pokazao neki predmet dijete će vjerojatno prije gledati u ruku, a ne u predmet.
Na jezičnim testovima s vokabularom i izgovorom postoje dobri rezultat kod autista u dobi 8 do 15 godina, no na složenijim jezičnim testovima koji uključuju figurativni jezik, razumijevanje i zaključivanje rezultati su slabiji. Događa se da se prilikom obraćanja osobi s autizmom često precjenjuje ono što slušatelj razumijeva.
Ponavljajuće ponašanje
Osobe s autizmom pokazuju različite oblike ponavljajućeg (iz engl.: repetitivnog) i ograničavajućeg ponašanja koje se kategorizira prema: Skala ponavljajućeg ponašanja - dopunjena (engl. RBS-R) : thumb|desno|250px|Dječak s autizmom, precizno slaganje igračaka Za autizam nije specifično jedno određeno ponavljajuće ponašanje, no jedino kod autizma postoji povišena učestalost i težina ovih obrazaca ponašanja.
Drugi simptomi
Kod osoba s autizmom su mogući i simptomi nezavisni od dijagnoze, ali koji imaju utjecaj na pojedinca ili obitelj. Mali dio osoba s ASD-om pokazuje neobične sposobnosti poput pamćenja trivijalnosti do iznimno rijetkih tzv. autističnih znanstvenika
Kod autistične djece više je uobičajena i poznata netipična reakcije na senzornu stimulaciju, iako nema pouzdanih dokaza da ovi simptomi razlikuju autizam od drugih razvojnih poremećaja. Ove reakcije bi mogle biti "normalne" samo za djecu; nekoliko studija je pokazalo da je kod autistične djece prisutno oštećenje taktilne percepcije dok kod odraslih ljudi s autizmom nije. Iste studije pokazuju da osobe s autizmom imaju više problema sa složenom memorijom i zadacima objašnjenja; ove karakteristike su uobičajenije kod odraslih ljudi s autizmom. U nekoliko studija se vidi da kod autizma postoje i određeni motorički problemi poput slabijeg mišićnog tonusa, slabijeg motoričkog planiranja ili "hodanja na prstima"; ASD nije povezan s teškim motoričkim smetnjama.
Kod otprilike tri četvrtine djece s ASD-om javlja se atipično ponašanje kod jedenja, što je prije bio jedan od pokazatelja za dijagnozu. Iako se odbijanje hrane i rituali jedenja također javljaju, češći je problem izbirljivost, no to ne rezultira lošom prehranom. Kod neke djece također su prisutni različiti probavni problemi (GI), međutim za koje za sada nema dovoljno podataka koji bi to mogli poduprijeti. . Rezultati studija su konfliktni, veza između GI problema i ASD nije jasna.
Postoje određeni dokazi da problem spavanja, inače uobičajen kod djece s razvojnim poremećajem, je još više prisutan kod djece s ASD-om nego kod druge djece s drugom vrstom razvojnih poremećaja. Kod autistične djece su mogući problemi s uspavljivanjem, čestim buđenjem za vrijeme noći i rano jutarnjim buđenjem. Dominick K.C. i dr. otkriva da otprilike dvije trećine djece s ASD-om ima povijest problema sa spavanjem.
Uzroci
Teorija uzročnika autizma još uvijek nije potpuna, predloženi su razni uzroci od genetskih do okolišnih. Kod nekih istraživača postoje razmirice zbog toga zato što autizam nije jednostrani poremećaj, već se gleda kao jedinstvo tri glavna činioca (socijalni, komunikacijski, ponavljajuće ponašanje) koji imaju različite uzroke ali se često preklapaju.
Najznačajniji uzrok poremećaja iz spektra autizma je genetski čimbenik. U ranijim studijima s blizancima se pokazalo da je taj čimbenik odgovoran ili važan u mjeri od čak 90%. Ipak i ovo može biti precijenjeno, jer nema novijih modela strukturne genetske varijacije kod blizanaca. Kada je jedan identični blizanac autističan, drugi često ima određene poteškoće u učenju i socijalizaciji. Kod odrasle braće, rizik za jedan ili više simptoma šireg autističnog fenotipa je oko 30%. thumb|desno|200px|Kromosomske mutacije, međuostalim delecija, duplikacija i inverzija, za koje se smatra da sudjeluju u autizmu. Genetika autizma je izrazito složena. Za svaku osobu s autizmom moguća je mutacija više gena. Mutacije različitih setova gena mogu kod svakog biti drugačije. Moguće su važne interakcije između mutacija u nekoliko gena, ili između okoliša i mutiranih gena. Identificirajući genetske markere naslijeđene s autizmom u obiteljskim studijama, locirano je nekoliko gena kandidata, većina njih je odgovorna za kodiranje proteina uključenih u živčani razvoj i funkcioniranje. Ipak, kod većine takvih gena, mutacija koja bi bila odgovorna za autizam nije pronađena. Normalno, autizam nije moguće otkriti Mendelovim putem (praćenje jednog gena) ili jednom kromosomskom abnormalnošću kao što je fragilni X kromosom ili sindrom delecije 22q13.
Veliki broj osoba s autizmom bez obiteljske povijesti autizma mogu biti rezultat ''engl. copy number variations'' (CNVs) spontane promjene strukture genetskog materijala za vrijeme mejoze poput delecije ili duplikacije. Hence, a substantial fraction of autism may be highly heritable but not inherited: that is, the mutation that causes the autism is not present in the parental genome. Pojedinačni, ne naslijeđeni, slučajevi su proučavani za otkrivanje genetskog lokusa uključenog u autizam. Korištenjem Array komparativne genomske hibridizacije (engl. aCGH), tehniku za uočavanje CNV-a, jedna studija ih je pronašla 10% u obiteljima s jednim autističnim djetetom. Neki od izmijenjenih lokusa su otkriveni u ranijim studijima na naslijeđenom autizmu; većina je jedinstvena u pojedinačnim slučajevima ispitanim u studiji. Važan dio autizma je visoko nasljedan, ali ne i naslijeđen; mutacija koja uzrokuje autizam nije prisutna u roditeljskom genomu. Premda, dio autizma kojeg se može genetski pratiti može narasti do 30-40% kao rezolucija unaprjeđenja aCGH, nekoliko istraživanja je nepažljivo opisano, navodi javnost na mišljenje kako je veliki dio autizma uzrokovan CNV-om i moguć je za otkriti putem aCGH; te da je otkrivanje CNV-a jednako vrijedno genetskoj dijagnozi. Autism Genome Project baza sadrži genetic linkage i CNV podatke koji povezuju autizam s lokusom, što predlaže kako je možda svaki ljudski kromosom uključen u autizam.
Teratogeni (tvari koje uzrokuju defekte ploda) povezani s rizikom od autizma uključuju izloženost embrija talidomidu, valproičnoj kiselini ili mizoprostolu, ili infekciji rubeole; ovakvi slučajevi su rijetki. Svi poznati teratogeni djeluju tijekom prvih osam tjedana od začeća, iako ovo ne isključuje mogućnost pojavljivanja autizma i kasnije, svi čvrsto utemeljeni dokazi govore da se autizam javlja izrazito rano u razvoju.
Iako su dokazi za ostale okolišne uzroke anegdotski i nisu još potvrđeni pouzdanim studijama daljnja istraživanja su u tijeku.
Postoje vrlo snažni znanstveni dokazi koji pokazuju da nema uzročno posljedične veze između cjepiva za ospice, zaušnjake, rubeole i autizma, te nema uvjerljivih dokaza da cjepivo zaštite s tiomersalom pomaže u uzrokovanju autizma. Premda, prve autistične simptome roditelji mogu vidjeti kod svoje djece za vrijeme rutinskog cijepljenja, tako je roditeljska briga dovela do smanjenja uzimanja imunizacijskih[ sredstava za djecu i istovremeno vjerojatno povećanje epidemije ospica, poput slučaja ospica u Britaniji u vrijeme ljeta 2007.
U tijeku je velik broj istraživanja u potrazi za drugim okolišnim uzrocima, dokazi su tek anegdotski utemeljeni i do sada nisu potvrđeni vjerodostojnom studijom. Nekoliko drugih prije- i poslije- porođajnih okolišnih čimbenika je privuklo pažnju znanstvenika zbog mogućeg utjecaja na razvoj autizma ili za pogoršanje njegovih simptoma; ili bi mogli biti važni za buduća istraživanja. Oni uključuju: infekcijske bolesti, teške metale, otapala, ispušne plinove dizela, poliklorirani bifenil, fenole korištene u proizvodnji plastike, pesticide, alkohol, pušenje i zabranjene droge.
Mehanizam
Unatoč napornim istraživanja još nije najbolje shvaćeno kako se autizam javlja. Taj mehanizam se može podijeliti u dva dijela: patofiziologija strukture mozga i procesa povezanih s autizmom, i neuropsihološke poveznice između struktura mozga i ponašanja. The behaviors appear to have multiple pathophysiologies.
Patofiziologija
Autizam je rezultat razvojnih čimbenika koji utječu na sve ili više funkcionalnih sustava mozga, i ometaju tijek razvoja mozga više od krajnjeg činioca. Neuroanatomske studije i povezanost s teratogenima snažno upućuju na to da mehanizam autizma uključuje izmjenu razvoja mozga ubrzo nakon začeća, u to su uključene mnoge glavne strukture mozga.
Ova lokalizirana anomalija vjerojatno potiče lančanu reakciju patoloških ishoda u mozgu koji su pod značajnim utjecajem okolišnih čimbenika. Iako su
Iako su u autizam uključene mnoge glavne strukture mozga, skoro sva posthumna istraživanja su provedena na osobama koja su ujedno imale i mentalnu retardaciju, zbog čega je otežano izvesti zaključke. Težina, obujam i opseg glave kod djece s autizmom naginju nešto većim vrijednostima. Stanična i molekularna osnova ranog patološkog
Nije poznata stanična i molekularna osnova ovakvog ranog patološkog povećanja standardnih vrijednosti, niti dali je isto povezano s karakterističnim simptomima autizma. Trenutačne hipoteze pretpostavljaju:
thumb|desno|200px|Regije mozga zahvaćene autizmom.
Međusobno djelovanje između imunološkog sustav i živčanog sustava započinje rano tijekom embriogeneze; i uspješan neurološki razvoj ovisi uravnoteženosti imunološkog sustava odnosno njegovog djelovanja. Kod djece s autizmom je primijećeno nekoliko simptoma povezanih sa slabo reguliranim djelovanjem imunološkog sustava. Time, moguće je da, ne djelovanje imunoloških aktivnosti za vrijeme kritičnog perioda u neurološkom razvoju, je dio mehanizma nekih oblika ASD-a. Zbog nedostatka podataka, još uvijek se ne može točno zaključiti koja je uloga imunološkog sustava u autizmu. U autizmu je primijećeno nekoliko neurotransmiterski abnormalnosti, naročito povećana razina serotonina u krvi. Nije poznato da li to rezultira u strukturalnim abnormalnostima ili abnormalnosti ponašanja. Veza između oštećenja u imunološkog sustavu i autizma je još uvijek nejasna i kontroverzna.
Teorija sustava zrcalnih neurona (engl. MNS) s hipotezom o autizmu je da se iskrivljenost u razvoju MNS-a sukobljava s imitacijom što vodi do glavnih karakteristika autizma, a to su socijalna izolacija i problemi komunikacije. MNS se uključuje kada životinja izvodi radnju ili dok promatra drugu životinju iste vrste koja izvodi istu radnju. MNS vjerojatno ima zasluge za shvaćanje ljudi od strane pojedinca omogućavajući modeliranje ("oponašanje") njihovog ponašanja preko utjelovljenih simulacija njihovih akcija, namjera i emocija. Nekoliko je studija testiralo ovu hipotezu: demonstracijom abnormalnosti u MNS regijama kod pojedinaca s autizmom, usporavanje aktivacije na mjestu za imitaciju kod osoba s Aspergerovim sindromom, i korelacija između smanjene MNS aktivnosti i težine sindroma kod djece s ASD-om. Premda, osobe s autizmom ujedno imaju abnormalnu aktivaciju mozga u mnogim krugovima izvan MNS-a i teorija o MNS-u ne objašnjava normalno ponašanje autista na zadatak imitacije koji uključuje neki cilj ili objekt.
Studija iz 2008. godine kod odraslih osoba s autizmom je pronašla dokaze za izmjenjenu funkcionalnu organizaciju ventralne mreže pažnje (eng. ventral attention network - VAN), veliki dio mreže mozga odgovoran za obradu socijalnih i emocionalnih uputa, dok je dorzalna mreža pažnje (eng. dorsal attention network - DAN) neizmjenjena, dio odgovoran za kontinuiranu pažnju i ciljno-usmjerenu pažnju. Druga studija iz 2008. godine je pronašla određeni uzorak signala u cingulate cortexu koji se razlikuje od osoba s ASD-om.
Kod jedne teorije hipoteze autizma smatra se da je autizam obilježen nedovoljnim funkcioniranjem povezivanja i sinkronizacije visoko rangiranih neurona, zajedno sa prevelikim brojem nisko rangiranih procesa. Dokazi za ovu teoriju pronađeni su kod studija s funkcionalnom magnetskom rezonancijom kod osoba s autizmom, i, studije moždanih valova koje naslućuju da odrasle osobe s ASD-om imaju lokalne veće povezanosti u kori mozga i slabu funkcijsku vezu između predfrontalnog korteksa i ostatka korteksa. Drugi dokazi predlažu da je problem uglavnom lociran unutar pojedine hemisfere korteksa i da je autizam poremećaj njihovog povezivanja.
Neuropsihologija
Do sada su predložene dvije glavne kategorije kognitivnih teorija o vezi između mozga osobe s autizmom i ponašanja.
Prva kategorija se usredotočuje na deficite u socijalnoj spoznaji (kogniciji). Hiper-sistematska hipoteza govori da autisti mogu sistematizirati, odnosno, mogu razviti unutarnja pravila za zbrinjavanje unutarnjih događaja, ali su slabije učinkoviti kod empatije za zbrinjavanje događaja s drugim izvorom. To proširuje ekstremnu teoriju "muškog mozga", čije su hipoteze da je autizam ekstremni slučaj muškog mozga, psihometrički opisano kad pojedinac kod kojega je sistematiziranje bolje od empatiziranja (engl. EQ SQ teorija). Ovo je povezano s ranijom teorijom uma, prema kojoj je hipoteza da je autistično ponašanje uzrokom nemogućnosti pripisivanja mentalnog stanja sebe samog i drugih. Teorija uma ima svoju potporu u atipičnim reakcijama autistične djece na Sally-Anne test za razumijevanje o tuđim motivacijama, s potporom MNS teorije autizma.
Druga kategorija se usredotočuje oko nesocijalnih i općih procesuiranja. Hipoteza izvršne disfunkcije je: autistično ponašanje rezultira dijelom u deficitu fleksibilnosti, planiranja i drugih oblika izvršnih funkcija. Prednost teorije proizlazi iz stereotipnog ponašanja i ograničenih interesa, slaba točka teorije je što deficit izvršne funkcije nije pronađen u mlađe djece s autizmom. Hipoteza teorije slabe središnje povezanosti: ograničena mogućnost za uviđanjem kompletne slike (šire slike) leži u glavnim smetnjama autizma. Jedna od prednosti ove teorije je mogućnost predviđanja posebnih talenata i izvrsnosti u radu kod osoba s autizmom. Povećano funkcioniranje uočavanja slična je teorija, fokusira se više na superiornost lokalno orijentiranih i uočavajućih operacija kod autista.
Procjena
Otprilike polovica roditelja djece s ASD-om neobično ponašanje svoje djece primijeti do dobi od 18 mjeseci, i otprilike četiri petine do dobi od 24 mjeseca. Dojenčad s ASD-om izdvaja deficit u zajedničkoj pažnji, odnosno, ako roditelj uperi prstom i kaže "Gledaj!", dijete neće reagirati ili će gledati prst. . Odgođeno liječenje može utjecati na dugoročni ishod, stoga je autizam potrebno čim prije dijagnosticirati i tretirati. Uobičajeni znakovi, kod kojih ako su uočeni, je potrebno zatražiti stručnu dijagnozu:
Američka akademija pedijatrije preporuča da se sva djeca testiraju za ASD pri dobi od 9, 18 i 30 mjeseci, korištenjem specifičnog formalnog testa za uočavanje autizma. Suprotno, Nacionalni odbor za testiranje Ujedinjenog Kraljevstva protivi se takvom testiranju opće populacije, jer mehanizmi testiranja nisu u potpunosti provjereni i intervenciji nedostaje dovoljno dokaza za učinkovitost.
Genetsko testiranje na autizam je općenito za sada ne praktično.
Za dijagnozu se koristi izmijenjena ispitna lista za autizam kod tek prohodale djece (M-CHAT), upitnik za rano otkrivanje znakova autizma i "prvogodišnji inventar". Početni podaci dobiveni M-CHAT-om i CHAT-om na djeci u dobi od 18 do 30 mjeseci govore da je takvo testiranje najbolje obaviti u kliničkom okruženju, te da test ima nisku senzibilnost i dobru specifičnost. Screening tools designed for one culture's norms for behaviors like eye contact may be inappropriate for a different culture. Genetičko dijagnosticiranje je još uvijek nepraktično.
Dijagnoza
Dijagnoza autizma se temelji na ponašanju, ne uzroku ili mehanizmu poremećaja. Autizam je u DSM-IV-TR definiran s ukupno najmanje šest simptoma, uključujući najmanje dva simptoma kvalitativnog oštećenja u socijalnoj interakciji, najmanje jedan simptom kvalitativnog oštećenja u komunikaciji, i najmanje jedan simptom ograničenog ili ponavljajućeg ponašanja. Primjeri simptoma uključuju nedostatak socijalne ili emocionalne uzajamnosti, stereotipna i ponavljajuća upotreba jezika ili individualno osobitog jezika, i uporna preokupacija samo s jednim dijelom objekta (npr.: igračke). "Napadaji" moraju biti prije treće godine, s usporenim ili abnormalnim funkcioniranjem u socijalnoj interakciji, jeziku korištenom u socijalnoj komunikaciji, simbolici ili imaginacijskim (zamišljenim) igrama. Glavne definicije su iste i u MKB-10 klasifikaciji.
Dostupno je nekoliko dijagnostičkih instrumenata za autizam. Dva se uobičajeno koriste u istraživanjima autizma: Dijagnostički intervju za autizam - dopunjen (engl. ADI-R), semistrukturirani roditeljski intervju, i Dijagnostički opservacijska skala za autizam (engl. ADOS), koristi se promatranjem i interakcijom s djetetom. Ljestvica za procjenu dječjeg autizma (engl. CARS) se široko koristi u kliničkom okruženju za određivanje težine autizma, to se temelji na promatranju djeteta. Postoje i drugi testovi koji se znaju koristiti poput: Vinerlandska skala adaptiranog ponašanja (engl. VABS), Dijagnostički intervju za asocijalne i komunikacijske poremećaje (engl. DISCO) i Sumarna evaluacija ponašanja (engl. BSE)
Pedijatar obično kod prvog preliminarnog pregleda uzima u obzir povijest razvoja i fizički pregled djeteta. Ako postoji rizik, dijagnoza i procjena se dalje rade uz pomoć stručnjaka za ASD, promatranjem, komunikacijom, obitelji, i drugim čimbenicima uključujući standardne pretrage i uzimajući u obzir slično povezana medicinska stanja. Diferencijalna dijagnoza za ASD može uzeti u obzir i mentalnu retardaciju, oštećenje sluha i specifični poremećaj jezika kao što je Landau-Kleffner sindrom. ASD neki puta može biti dijagnosticiran do dobi od 14 mjeseci, iako dijagnoza postaje stabilnija nakon prve tri godine života. Djete od tri godine koje ispunjava dijagnostičke kriterije za ASD će prije podilaziti istim kriterijima i u narednim godinama, nego djete od godinu dana koje ispunjava iste kriterije. U Ujedinjenom Kraljevstvu, Nacionalni plan autizma za djecu preporuča najviše 30 tjedana od prvih uočenih znakova mogućeg autizma do potpune dijagnoze i procjene, ipak malo slučajeva se u praksi tako brzo riješi. Studija iz 2006. godine govori da se prva procjena od strane kvalificiranog stručnjaka izvede u dobi od 48 mjeseci, a službena dijagnoza ASD u dobi od 61 mjesec, što je u prosjeku 13 mjeseci ,od prvih znakova do krajnje procjene, više od preporučenih 30 tjedana.
Klinička genetička procjena se često radi kad je ASD već dijagnosticiran, osobito kada drugi simptomi već govore o mogućem genetskom uzroku. Iako genetička tehnologija dozvoljava povezivanje 40% procjenjenih slučajava s genetičkim uzrokom, dogovorene smjernice u SAD-u i UK su ograničene na testiranja fragilnog X i visoko-razlučivih kromosoma. Komercijalna dostupnost ovakvih testova bi mogla prethoditi pravovaljanom razumijevanju rezultata testova, zbog genetičke složenosti autizma. Metabolička i neuroslikova testiranja su ponekad od pomoći, ali nisu rutinski.
Simptomi autizma i ASD-a počinju vrlo rano u djetinjstvu, ali ponekad izostanu. Odrasli mogu zatražiti retrospektivnu dijagnozu kako bi mogli pomoći sebi ili svojoj obitelji u shvaćanju sebe, ili kako bi poslodavcu pomogli da napravi prilagodbe; ili u nekim slučajevima kako bi podnijeli zahtjev za novčanu pomoć zbog poteškoća u životu.
Dijagnoza kod novorođenčadi
Liječenje
Cilj liječenja je upravljati i poboljšati simptome i funkcioniranje. Jednostrano liječenje se nije pokazalo dobrim, i terapija se obično prilagođava djetetovim potrebama. Ako se krene rano s intenzivnim, ustrajnim programima edukacije i bihevioralne terapije, može pomoći da djete dosegne određene razine samostalnosti, socijalnih i poslovnih vještina; tvrdnje da intervencije u dobi od 2-3 godine su presudno važne nisu osigurane dokazima. Među ostalim pristupima, Primijenjena bihevioralna analiza-PBA (engl. ABA) je pokazala djelotvornost u unapređenju socijalnog i jezičnog razvoja i u smanjenju ponašanja koje ometa učenje i razumijevanje (shvaćanje). PBA se usredotočuje na učenje tipa jedan na jedan koristeći pritom bihevioralne principe stimulacije, odgovora i nagrade. Nekoliko programa se temelji na PAP-u. Uobičajena alternativa u centrima za autizam su kognitivne terapije s opsežnim programom: Liječenje i edukacija djece s autizmom i srodnim poremećajima komunikacije (engl. TEACCH]) temelji se na strukturiranju fizičkog okoliša i korištenju vizualne potpore za razvoj jezika. Studija iz 2005. godine s Kalifornije otkriva da su rani intenzivni bihevioralni analitički tretmani, jedan od oblika PBA, su važniji i više utjecajniji za predškolsku djecu s autizmom nego mješavina metoda koje se koriste u mnogim programima. 2007. Britanska studija je otkrila da rana intenzivna bihevioralna intervencija, drugi oblika ABA, bazirana s radom doma nije više učinkovita od eklektičnih programa u ustanovama. Ograničena istraživanja vezana za učinkovitost rezidencijalnih programa za odrasle pokazuju mješovite rezultate.
Lijekovi se često koriste za liječenje problema povezanih s ASD-om. Više od polovici djece u SAD-u s dijagnosticiranim ASD-om je propisan i psihoaktivni lijek ili antikonvulzant (lijek protiv grčenja mišića), zajedno sa lijekovima iz klase antidepresiva, stimulansa i antipsihotika. U SAD-u je odobren antipsihotik risperidon za liječenje određenih simptoma kod djece i adolescenata s autizmom. Postoje i drugi lijekovi osim antipsihotika ; određeni specifični inhibitori ponovnog neuronskog preuzimanja serotonina i dopaminski blokatori mogu smanjiti određena neprilagođena ponašanja povezana s ASD-om. Zasada postoje oskudna vjerodostojna istraživanja oko učinkovitosti ili sigurnosti korištenja terapija lijekovima kod adolescenata i odraslih s ASD-om. Osoba s ASD-om može ne tipično reagirat na lijek, lijek može imati štetne nuspojave, i nijedan poznati lijek ne pomaže u glavnim simptomima autizma, oštećenje socijalne interakcije i komunikacije.
Postoje i druge dostupne vrste terapije i intervencije. Nekoliko ima potporu u znanstvenim radovima.
Terapijskim pristupima jedino nedostaje empirijska potpora u konceptima kvalitete života. Čini se da su davateljima usluge znanstveni dokazi manje važni od marketinga, zahtijeva roditelja i sl. Nesigurne invazivne terapije su vrlo ozbiljan problem; 2005. godine zbog greške terapijom uklanjanja teških metala umro je 5 godina star autistični dječak.
Liječenje autizma ima velike financijske troškove, najviše indirektnih. Studija iz SAD-a procjenjuje prosječni trošak od 3,2 milijuna dolara za osobu rođenu u 2000. godini, s otprilike 10% medicnske skrbi, 30% dodatne edukacije i 60% izgubljene ekonomske proizvodnje. Javno dostupni programi su često neadekvatni ili neprimjereni za određenu osobu, a problem su i nenadoknađeni medicinski ili terapijski troškovi. Američka studija iz 2008. je procjenila 14% gubitak iz godišnjeg dohotka kod obitelji čija djeca imaju ASD. Nakon djetinjstva, za terapiju je ključna rezidencijalna njega, pronalaženje prikladnog zaposlenja, seksualnost i socijalne vještine te planiranje dobrima (vlasništvom).
Prognoza
Lijeka nema. Većini djece s autizmom nedostaje socijalna potpora, potrebni društveni odnosi i veze, budućnost mogućeg zapošljavanja ili samoopredjeljenje. Iako glavni problemi ostaju, simptomi često postanu lakši u kasnijem djetinjstvu. Kod nekih pojedinaca postoje skromna poboljšanja kod nekih simptoma, ali kod nekih ima i pogoršanja; nijedna studija za sada se nije usredotočila na autizam u srednjoj dobi. Samostalan život kod težih oblika autizma je teško moguć. Britanska studija iz 2004. godine na 68 odraslih osoba kojima je autizam dijagnosticiran prije 1980. godine, s razinom IQ iznad 50 pokazuje: 12% je postiglo visoku razinu neovisnosti, 10% ima neke prijatelje i općenito su zaposleni no potrebna im je donekle potpora, 19% ima određenu neovisnost ali općenito žive doma i potrebna im je značajnija potpora i nadzor u svakodnevnom životu, 46% zahtijeva stručnu rezidencijalnu skrb iz ustanova specijaliziranih za ASD s visokom razinom potpore i vrlo ograničenom autonomijom, 12% ima potrebu za visokom razinom bolničke njege. Švedska studija iz 2005. godine u koju je uključeno 78 odraslih osoba kod kojih nije isključena niska razina IQ ima lošije rezultate, samo 4% uspjelo je postići neovisnost. Promjene u dijagnostičkoj praksi i povećana dostupnost ranije učinkovitije intervencije čini rezultate ovih studija ne općenito primjenjivim kod djece s nedavno dijagnosticiranim ASD-om.
Epidemiologija
Procjena rasprostranjenosti autizma široko varira oviseći o dijagnostičkim kriterijima, godini kada je dijete pregledano i geografskoj lokaciji. Najnovija istraživanja procjenjuju otprilike 1-2 na 1000 za osobe s autizmom, i 6 na 1000 za osobe s ASD-om, zbog neadekvatnih podataka, ove brojke mogu podcijeniti raširenost ASD-a. PDD-NOS čini mnogobrojnu većine ASD-a, Aspergerov sindrom je zastupljen s oko 0.3 na 1000, i atipični oblici dječjeg disintegrativnog poremećaja i Rettov sindrom su daleko rjeđi. Studija iz 2006. godine na otprilike 57.000 Britanaca starih između devet i deset godina pokazala je da 3.89 na 1000 ima autizam, i 11.61 na 1000 za ASD; ovi veći rezultati mogu biti posljedicom širih dijagnostičkih kriterija.
Broj prijavljenih slučajeva autizma se dramatično povećao 1990-ih i početkom 2000-ih. Ovo povećanje je uvelike razlogom promjene u dijagnostičkoj praksi, dostupnosti, starost pri dijagnozi, senzibiliziranost javnosti. , iako neki okolišni čimbenici nisu još utvrđeni. Široko citirana pilot studija iz 2002. godine zaključuje da povećanje autizma u Kaliforniji ne može biti objašnjeno zbog promjena u dijagnostičkim kriterijima, ali analiza iz 2006. godine otkriva da je rasprostranjenost siromašno mjerena zbog toga što mnogi slučajevi nisu dijagnosticirani, i da je povećanje 1994.-2003. u SAD-u povezano s promjenom u drugim kategorijama dijagnoze, što je dovelo do dijagnostičke supstitucije.
thumb|desno|200px|Izviješće dramatičnog porasta autizma u SAD-u 1996-2005. godine
Otprilike 10-15% slučajeva autizma može se identificirati Mendelovim (praćenjem jednog gena) putem, kromosomskom abnormalnošću ili drugim genetskim sindromima; a ASD je povezan s nekoliko genetskih poremećaja. Autizam je povezan s mentalnom retardacijom; Britanska studija iz 2001. godine na 26 autistične djece otkriva da je otprilike: 30% s inteligencijom u normalnom rangu (iznad 70), 50% je sa slabom do umjerenom mentalnom retardacijom, 20% s teškom do apsolutnom mentalnom retardacijom (IQ ispod 35). Za druge oblike ASD-a (ne za autizam) ista studija je pokazala da otprilike 94% od 65. djece s PDD-NOS-om ili Aspergerovim sindromom ima normalnu inteligenciju. ASD je također povezan sa epilepsijom, s varijacijom od rizika za epilepsiju s obzirom na godine, kognitivnu razinu i vrstom jezičnog poremećaja. Veći rizik od autizma imaju dječaci za razliku od djevojčica. Spolni omjer za ASD iznosi 4.3:1 i on je uvelike modificiran kognitivnim oštećenjem, s mentalnom retardacijom omjer je bliži na 2:1, a bez nje na 5.5:1. Nekoliko metaboličkih poremećaja je povezano s autizmo, kao fenilketonurija. Nedavne studije su pokazale da nema povezanosti sa socijalno-ekonomskim statusom, etnički niti s rasom. Zajedno s ASD-om često su opisani i neki psihopatološki poremećaji poput depresije i fobija, ali to nije sistematski određeno.
Pojavljivanje autizma, unatoč njenoj korisnosti za određivanje rizika, manje je korisna u epidemiologiji autizma; zato što poremećaj nastane mnogo prije nego što je dijagnosticiran, praznina vremena između nastanka i dijagnoze je pod utjecajem mnogih faktora nepovezanih s rizikom. Pažnja se posvećuje jedino na to dali se rasprostranjenost s vremenom povećava. Ranije procjene rasprostranjenosti su niže, otprilike 0.5 na 1000 za autizam tijekom 1960-ih i 1970-ih, i otprilike 1 na 1000 tijekom 1980-ih, suprotno današnjem 1-2 na 1000.
Povijest
Nekoliko primjera autističnih simptoma i terapija opisano je daleko prije nego što je autizam imenovan. Table Talk Martina Luthera sadrži priču o 12 godišnjem dječaku koji je najvjerojatnije imao teži oblik autizma. Prema Lutherovom zapisivaču Mathesius, Luther je smatrao kako je dječak bezdušna masa mesa opsjednuta sotonom i predložio da bude ugušen. 1798. godine uhvaćeno je "divlje" dijete (iz prašume), pokazivalo je nekoliko znakova autizma; student medicine Jean Itard liječio ga je s bihevioralnim programom namijenjenim kako bi mu pomogao steći socijalnu privrženost i proizvesti govor putem imitacije.
1910. godine, Švicarski psihijatar Eugen Bleuler prvi je složio novo latinsku riječ autismus kada je određivao simptome shizofrenije. Izveo ju je iz Grčke riječi autos (αὐτός, što znači ja ili sam), i koristio da označi morbidno samodivljenje: "autistično povlačenja pacijenta svojim fantazijama, protiv kojega svaki utjecaj izvana postaje nepodnošljiva smetnja".
Riječ autizam poprima moderno značenje 1943. godine kada je Leo Kanner iz bolnice Johns Hopkins Hospital prijavio 11.-ero djece s upadljivim sličnostima u ponašanju i potom uveo naziv rani infantilni autizam. Predložio je da riječ autizam opisuje djecu s nedostatkom interesa za druge ljude. Skoro sve karakteristike opisane u Kannerovom prvom izvještaju o temi, naslovljenoj autistična samoća i inzistiranje na jednolikosti, još uvijek se smatraju tipičnim za autistični spektar poremećaja. Otprilike u isto vrijeme, Bečki pedijatar Hans Asperger opisao je sličan oblik ASD-a danas poznat kao Aspergerov sindrom, iz više razloga do 1981. godine nije prepoznavan kao odvojen (različit) sindrom.
thumb|desno|150px|Znak svjesnosti autizma, puzle označavaju želju za povezivanjem djelića i konačnim shvaćanjem autizma
Nastanak roditeljskih udruga i destigmatizacija dječjeg ASD-a uvelike su utjecali na način na koji se ASD danas gleda. Internet je također pomogao osobama s autizmom u zaobilaženju neverbalnog i emocionalnog dijeljenja koja su njima teško ostvariva; Internet im pruža mogućnost osnivanja online društava i udaljeni rad. Razvili su se Sociološki i kulturni aspekti autizma; dok jedni u društvu traže lijek za autizam, drugi vjeruju kako je autizam jednostavno drugi način življenja.
William Bundy
William Putnam "Bill" Bundy (24. septembar 1917 – 6. oktobar 2000) je bio američki, diplomat, obavještajac i historičar poznat po tome što je nakon karijere u CIA-i služio kao vanjskopolitički savjetnik predsjednika Johna F. Kennedyja i Lyndona B. Johnsona. Kao takav je imao značajnu ulogu u planiranju američke politike vezane uz vijetnamski rat. U tome je surađivao sa svojim bratom McGeorgem Bundyjem. Nakon napuštanja vlade je predavao historiju na američkim univerzitetima.
Walterhill, Tennessee
Volterhil je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Tenesi.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 401, što je 1.122 (-73,7 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Jeddito, Arizona
Jeddito je naseljeno područje za statističke svrhe u američkoj saveznoj državi Arizona. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 293 stanovnika.
Stadtbergen
Štatbergen je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 46 opštinskih središta okruga Augsburg. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 14.731 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9772202.
Stadtlauringen
Štatlauringen je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 29 opštinskih središta okruga Švajnfurt. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 4.297 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9678181.
Stadtbergen
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Augsburg Štatbergen se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Augsburg. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 481 metra. Površina opštine iznosi 11,5 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 14.731 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 1.281 stanovnika/km².
Stadtlauringen
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Švajnfurt Štatlauringen se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Švajnfurt. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 290 metara. Površina opštine iznosi 63,6 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 4.297 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 68 stanovnika/km².
Hrvatska pučka stranka (1919)
Hrvatska pučka stranka je klerikalistička politička stranka koja je djelovala među hrvatskim stanovništvom nekadašnje Kraljevine SHS. Osnovana je godine 1919. a program i organizacija su joj bili po uzoru na slične klerikalističke stranke u tadašnjoj Evropi (italijanski Popolari i njemački Zentrum), preteče suvremenih demokršćana. Glavni suparnik na izborima joj je bila Hrvatska seljačka stranka. Godine 1929. je zabranjena nakon uvođenja šestojanuarske diktature.
Godine 1997. je u suvremenoj Hrvatskoj osnovana Hrvatska pučka stranka koja se poziva na tradiciju nekadašnje Hrvatske pučke stranke.
Megale
Megale je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Predstavlja dio Administrativne zone 2, a smještena je na podnožju istočne eskarpe Etiopske visoravni. Graniči na jugu s Administrativnom zonom 4, na zapadu s regijom Tigray, na sjeveru s Abalom, a na istoku s Erebtijem. Nema podataka o gradovima u ovoj woredi.
Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 24.372 stanovnika, od čega 11.443 muškarca i 12.929 žena. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.
Robin Harris (pisac)
Dr. Robin Harris (22. 6. 1952. – ) je britanski pisac i novinar, koji je doktorirao historiju na Oxfordu. Poznat je po bliskim vezama s konzervativnom premijerkom Margaret Thatcher, kojoj je pomogao napisati memoare.
Godine 1999. je izazvao velike kontroverze svojim pamfletom A Tale of Two Chilleans u kojoj veliča čileanskog diktatora Augusta Pinocheta i opravdava puč kojim je svrgnut demokratski izabrani predsjednik Salvador Allende.
Godine 2001. objavio je knjigu Dubrovnik: A History, posvećenu historiji Dubrovnika.
Shoals, Indiana
Šols je grad u američkoj saveznoj državi Indijana.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 756, što je 51 (-6,3 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
683
Godina 683. (DCLXXXIII) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. Oznaka 683. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
thumb|Reljef na nadgrobnoj ploči Pacala Velikog
Berahle (woreda)
Berahle je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Predstavlja dio Administrativne zone 2. Njena teritorija uključuje dio Afarske depresije. Graniči na jugu s Afderom i Abalom, na jugozapadu s regijom Tigray, na zapadu s Konebom, na sjeveru s Dallolom, a na sjeveroistoku s Eritrejom. Glavna naselja su Berahle i Tiyarabora.
Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 41.455 stanovnika, od čega 18.840 muškaraca i 22.615 žena; 1.270 ili 3,06 % stanovništva živi u gradu, što je više od prosjeka Zone koji iznosi 2,7%. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.
Castellano, Pescara
Castellano je naselje u Italiji u provinciji Pescara, u regiji Abruzzo.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 86 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 249 m.
Заблаће (разврставање)
Заблаће може бити:
Provincije Madagaskara
thumb|right|300px Madagaskar je bio administrativno podjeljen na šest autonomnih provincija (malagaški: Faritani mizakatena):
Provincije su raspuštene, nakon ustavnog referenduma 2007., a njihovu dotadašnju ulogu trebale su prezeti Regije, ali je ostavljen prijelazni rok do oktobra 2009. za prilagođavanje. Međutim, u modificiranom Malagaškom Ustavu iz 2010. ponovno se spominju autonomne provincije.
Historija
Podjelu Madagaskara na pet provincija, uvela je francuska kolonijalna vlast 1946. godine, a šesta provincija Diego Suarez (Antsiranana) oformljena je prije izbora 1957. Tu teritorijalnu podjelu Madagaskar je zadržao i nakon stjecanja nezavisnosti 1960.
Novi malagaški Ustav iz 1992., predvidio je decentraliziranu administrativnu podjelu zemlje, bez ulaženja u detalje. Zakonskim aktima iz 1994, definirana je administrativna podjela zemlje u tri nivoa: regije, departmani i općine, provincije uopće nisu spomenute.
Nakon što je dotadašnji premjer Didier Ratsiraka, ponovno izabran 1997., on je 1998. izašao s novim prijedlogom ustava, u kojem su spomenute i dotašnje provincije, koje su nazvane autonomne provincije. Autonomne provincije su ozakonjene 2000. s ciljem da doprinesu decentralizaciji zemlje. Kritičari te reforme govorili su da je stvarni cilj, bio osiguranje vlasti Didiera Ratsiraka i njegove partije AREMA.
Kad se novi predsjednik Ravalomanana, učvrstio na vlasti, smjenio je dotadašnje guvernere, i na njihovo mjesto postavio svoje ljude, to je bio formalni kraj autonomnih provincija, iako su one nastavile živjeti jer su bile ustavna kategorija. Nakon referenduma održanog 4. aprila 2007. usvojen je novi Ustav, u kojem nema više provincija, već su regije postale najviši nivo administrativne podjele vlasti.
Za vrijeme Druge Malagaške republike (1975.-1991.), Madagaskar je administrativno bio podjeljen na četiri nivoa vlasti:
Danas egzistira pet nivoa administrativne podjele:
Lukovica pri Domžalah
Lukovica pri Domžalah (njemački: Wolfsbüchel) je selo u Sloveniji od 412 stanovnika, ono je i administrativi centar istoimene Občine Lukovica.
Geografske karakteristike
Lukovica pri Domžalah leži udaljena oko 23 km sjeverno od centra Ljubljane, u Ljubljanskoj kotlini na trasi autoputa Ljubljana - Celje.
Doignies
Doanji je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Sever-Pa d Kale, u departmanu Sever koja pripada prefekturi Kambre.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 226 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 30 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 7,4 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 105 metara (maksimalnoj 121 m, a minimalnoj 78 m).
Erebti
mini Erebti je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Predstavlja dio Administrativne zone 2. Teritorija worede uključuje područje Afarske depresije. Graniči na jugu s Administrativnom zonom 4, na jugozapadu s Megaleom, na sjeverozapadu s Abalom, a na sjeveru i istoku s Afderom. Nema podataka o gradovima u ovoj woredi.
Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 47.875 stanovnika, od čega 21.593 muškarca i 26.282 žena. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.
Крстац
Крстац може да буде:
Hidrotehnika
mini|desno|300px|[[Rotirajuća brodska prevodnica Falkirk.]] Hidrotehnika ili vodogradnja je dio građevinarstva koji se bavi građevinskim i drugim zahvatima koji omogućuju gospodarenje vodama, to jest iskorištavanjem vodnih snaga, melioracijama, plovnim putovima i lukama, regulacijama vodotoka (vodnogospodarska vodogradnja), te vodoopskrbom, odvodnjom i zaštitom voda od onečišćenja (zdravstvena vodogradnja). Vodogradnjama se katkada nazivaju i građevine i radovi kojima se ti zahvati ostvaruju: brane, hidroelektrane, vodne akumulacije (umjetna jezera), nasipi za obranu od poplava, melioracije tla, objekti za pročišćavanje i zaštitu voda (obrada vode), neplovni i plovni kanali, luke i pristaništa, regulacije vodotoka i regulacijske građevine, vodospreme, vodozahvatne građevine, vodovodi i cjevovodi, kanalizacije i drugo.
Hidraulika
Hidraulika (grč. ὕδωρ (hydor): voda i αὐλός (aulos): cijev) je dio hidromehanike (mehanika fluida) koji se bavi proučavanjem stanja ravnoteže i strujanja realne tekućine, ponajprije vode, kroz cijevi, kanale i otvore te pojavâ koje nastaju kada takva tekućina struji oko nekoga tijela uronjenoga u nju.
Olovo(II) oksalat
Olovo(II) oksalat je organsko jedinjenje, koje sadrži 2 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 295,219 Da.
Afdera
Afdera je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Ime je dobila po slanom jezeru Abdera, koje čini dio Afarske depresije.
Predstavlja dio Administrativne zone 2. Graniči na jugozapadu s Administrativnom zonom 4, na zapadu s Erebtijem i Abalom, na sjeveru s Berahleom, na sjeveroistoku s Eritrejom, a na jugozapadu s Administrativnom zonom 1. Nema podataka o gradovima u ovoj woredi.
Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 19.381 stanovnika, od čega 8.742 muškarca i 10.639 žena. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.
Casa Roversa, Padova
Casa Roversa je naselje u Italiji u provinciji Padova, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 28 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 30 m.
Koneba (woreda)
Koneba je jedna od 31 worede u regiji Afar u Etiopiji. Predstavlja dio Administrativne zone 2. Predstavlja okrug trokutastog oblika smješten u podnožju istočne eskarpe Etiopske visoravni. Graniči na zapadu s regijom Tigray, na sjeveru s Dallolom, na istoku s Berahleom, na zapadu s Konebom, na sjeveru s Dallolom, a na sjeveroistoku s Eritrejom. Glavno naselje je Koneba.
Prema podacima objavljenim od Centralne statističke agencije u 2005. godini, ova woreda je imala procijenjenih 46.149 stanovnika, od čega 20.642 muškaraca i 25.507 žena; 1.209 ili 2,62 % stanovništva živi u gradu, što je manje od prosjeka Zone koji iznosi 2,7%. Ne postoje informacije o površini Abale, pa se ne može izračunati gustoća stanovništva.
Vasilije Kačavenda
Ljubomir Kačavenda (crkveno ime Vasilije Kačavenda, Sarajevo, 19. decembar 1938) je umirovljeni episkop zvorničko-tuzlanski, poznat po tome što je morao napustiti dužnost usled optužbi za pedofiliju.
Biografija
Zamonašen je u manastiru Ozren 1957. godine. Godine 1960. unapređen je u čin jeromonaha, a ubrzo je odlikovan pravom nošenja crvenog pojasa i činom protosinđela. Kao sabrat manastira Ozren postavljen je na dužnost arhijerejskog zamjenika i sekretara Crkvenog suda Zvorničko-tuzlanske eparhije u Tuzli.
Nakon smrti episkopa Longina, Sveti arhijerejski sabor Srpske pravoslavne crkve, na svom redovnom zasjedanju 1978, izabrao je Vasilija za novog episkopa zvorničko-tuzlanskog. Narečenje novog episkopa obavljeno je 24. juna, a svečana arhijerejska hirotonija 25. juna 1978. u Sabornoj crkvi u Beogradu. Svetu arhijerejsku liturgiju služio je patrijarh srpski German, uz sasluženje episkopa banatskog Vasariona i šabačko-valjevskog Jovana, deset sveštenika i deset đakona. Svečano ustoličenje je obavljeno 16. jula 1978, uz prisustvo nekoliko hiljada ljudi iz eparhije i šire.
Kačevenda je široj javnosti postao poznat za vreme rata u Bosni i Hercegovini kada je postao poznat kao jedna od najistaknutijih crkvenih ličnosti koja je podržavala srpske nacionaliste i Republiku Srpsku. Posle rata je izazvao kontraverze kada je u aprilu 2007. godine odbio poziv da održi vjersku službu vojnicima Oružanih snaga BiH, koji su kao nova rotacija deminera poslati u Irak, pravdajući ovaj čin lošim uslovima za održavanje vjerske službe pravoslavaca.
The Golden Bough
The Golden Bough: A Study in Comparative Religion, u drugom izdanju pod naslovom The Golden Bough: A Study in Magic and Religion je knjiga koju je napisao i originalno objavio škotski antropolog James George Frazer. Nastala je na temelju detaljnog proučavanja svjetskih religija i mitova s posebnim naglaskom na rituale plodnosti, žrtvovanje ljudi i žrtvenog jarca, i u njoj je Fraser nastojao pronaći i objasniti zajedničke elemente svih religija u svijetu. Fraserova je osnovna teza da se religija razvila od magije te da je sa vremenom evoluirala do moderne nauke. The Golden Bough je poznata kao jedno od prvih djela koje je fenomenu religije pristupala na naučni način; u svoje je vrijeme izazvala skandal i zbog nastojanja da se pojedini elemeti kršćanstva objasne kroz njihovo pagansko porijeklo. Zbog toga su pojedina od izdanja bila cenzurirana. Fraser je knjigu nastavao prerađivati i nadopunjavati tokom nekoliko decenija, sve do konačnog izdanja 1915. godine.
Vasilije Kačavenda
Skandal
U novembru 2012. je Sveti arhijerejski sinod Srpske pravoslavne crkve dobio video-snimke koje pokazuju Kačevendu u seksualnoj aktivnosti sa maloletnim dečacima. 9. novembra je Kačevenda podneo ostavku, navodeći "zdravstvene razloge" , ali ju je kasnije povukao.
The Golden Bough
The Golden Bough je s vremenom stekla status jedne od najuticajnijih i najvažnijih knjiga u historiji antropologije, iako su kasniji antropolozi uglavnom odbacili njene glavne teze. Imala je i izuzetan uticaj na književnike i umjetnike, među kojima se ističu Robert Graves, William Butler Yeats, Joseph Campbell, Jim Morrison i Roger Zelazny.
Vasilije Kačavenda
Skandal
Na sednici od 22. aprila 2013. usvojena je njegova ostavka na službu aktivnog eparhijskog arhijereja, koju je podneo iz zdravstvenih razloga 6. novembra 2012. Zatim, Sveti arhijerejski sabor ga je 29. maja 2013. konačno i trajno razrešio upravljanja Eparhijom zvorničko-tuzlanskom.
Doživeo je moždani udar (šlog) u petak 20. septembra 2013. godine, od koga se oporavljao u Kliničkom centru Srbije gde je operisan 22. septembra 2013.
Crested Butte, Colorado
Krested Bjut je grad u američkoj saveznoj državi Kolorado.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.487, što je 42 (-2,7 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Holland, Arkansas
Holand je grad u američkoj saveznoj državi Arkanzas.
Каона
Каона може бити:
или
Stadtprozelten
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Miltenberg Štatprocelten se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Miltenberg. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 134 metra. Površina opštine iznosi 10,8 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 1.560 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 144 stanovnika/km².
Живица
Живица може бити:
Radoslav Katičić
Radoslav Katičić (Zagreb, 3. srpnja 1930. – Beč, 10. kolovoza 2019.), hrvatski klasični filolog i paleoslavist.
Biografija
Radoslav Katičić rođen je 3. srpnja 1930. u Zagrebu, gdje je pohađao i osnovnu školu, a 1949. maturirao u Klasičnoj gimnaziji.