cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Conan the Barbarian (film, 1982)
Priča
Priča je smještena tisuću godina prije nastanka prvih civilizacija a uvod citira Friedricha Nietzschea: "Od životne škole rata: ono što me ne ubije, to me čini jačim." Uvod uspostavlja Conanov postanak. Uvod u kojem otac Conanu objašnjava tajnu čelika je aforizam na važnost metala za ljudski rod. Brončano doba. Dječak Conan biva svjedokom ubojstva svojih roditelja jedne zime od tajnovitog Thulsa Dooma koji je sa svojom vojskom napao njegovo selo kako bi našao čelik. Conan biva prodan u roblje i poslan da vrti kolo jednog ogromnog kotača. Godine prolaze i dok su svi ostali robovi umrli, Conan je ostao jedini živ i odrastao u snažnog čovjeka. Tada biva kupljen i zaposlen kao gladijator, ali mu vlasnik pokloni slobodu. Po prvi put on se mora osloniti na svoje instinkte kako bi opstao te upozna i sprijatelji se sa nomadom Subotaijom i plavokosom Valerijom.
Cloudburst (film, 1951)
Cloudburst je britanski crno-bijeli kriminalistički film snimljen 1951. godine u režiji Francisa Searlea. Predstavlja adaptaciju drame Lea Marksa, djelomično inspirirane autorovim iskustvima kriptografa za vrijeme Drugog svjetskog rata. Protagonist, koga tumači američki glumac Robert Preston, nekadašnji kanadski operativac britanske tajne službe SOE koji se nakon rata zaposlio u Ministarstvu vanjskih poslova. Radnja prikazuje kako svoje kriptografske i druge ratne vještine počinje koristiti kako bi pokušao pronaći bandu kriminalaca odgovornu za smrt svoje supruge. Cloudburst je predstavljao jedan od prvih ostvarenja kompanije Hammer Film Productions napravljen u znamenitim studijima Bray.
Conan the Barbarian (film, 1982)
Priča
Posljednja scena prikazuje Conana kao starog kralja, dok pripovjedač objašnjava da je to pak druga priča.
Likovi
thumb|right|Smrt i nadnaravni povratak Bêlite u "Kraljici crne obale" (ilustracija Hugha Rankina u Čudnim pričama) zrcali sudbinu Valerije u filmu.
Lik Conana i svijet Hiborije zasnivaju se na pričama pulp pisca iz 1930-ih, Roberta E. Howarda. Objavljena u Čudnim pričama, ova serija o barbaru je bila popularno štivo, jer je zadovoljila fantazije čitatelja o "moćnom divu koji ne živi po ničijim pravilima, osim po vlastitim." U 1960-ima, Conan je stekao široku publiku zahvaljujući grafičkim romanima autora L. Sprague de Campa i Lin Carter, koji su imitirali Howardov stil. Frank Frazetta je ilustrirao korice stripova koje su zacementirale Conanov izgled divljeg barbara koji maše sjekirama i lomi lubanje. John Milius, redatelj filma, je namjeravao da filmski Conan bude mitski junak iz sjeverne Europe. Danny Peary opisao je Conana kao snažnog, veličanstvenog, pametnog, ali sa podvojenim skrupulima. Don Herron, stručnjak za Howardove priče, nije se složio, uočivši da se osobnost filmskog Conana uvelike razlikuje od literature. Conan u knjigama prezire ograničenja vlastite slobode te bi se protivio ropstvu na nasilni način, dok u filmu jednostavno prihvaća sudbinu i mora biti oslobođen. Robert Garcia u svojoj recenziji filma navodi da je ovaj Conan manje moćan, manje pričljiv, i manje obrazovan od Howardovog.
Glavna ženska uloga, Valeria, potječe od dvije snažne junakinje iz Howardovih priča. Njeno ime je identično Conanovoj pratilji "Crvenim noktima", dok su njena osobina i sudbina temeljeni na liku Bêlit, gusarskoj kraljici "Kraljici crne obale". Prema Kristini Passman, pomoćnoj profesorici klasičnog jezika i literature, filmska Valerija je savršen arhetip dobre Amazonke, žestoke, ali i pitome ženske ratnice, u kinematografiji Rikke Schubart, filmska stručnjakinja, navodi kako je Valeria dobra Amazonka jer ju je pripitomila ljubav a ne altruizam. Njena vjernost i ljubav prema Conanu čini ju više od samo jedne pratilje; ona predstavlja njegovu "mogućnost za ljudsku sreću". Njena žrtva za Conana i njen povratak nakon smrti predstavljaju da junaštvo i samožrtvovanje daju slavu koja ne umire. Valerijino ime se ne izgovara u filmu; jedina scena gdje samu sebe predstavi je izrezana.
Milius je temeljio lik Subotaija na glavnom generalu Džingis Kana, Subotaiju, a ne na likovima Howarda. Prema kritičaru Rogeru Ebertu, Subotai ispunjava ulogu "klasičnog književnog tipa – najboljeg prijatelja." On pomaže barbaru ubiti divovsku zmiju te ga oslobodi od razapinjanja. Također plače za Conana tijekom Valerijinog sprovoda, jer ''Conan ne plače. "
Conanov neprijatelj, Thulsa Doom, je sinteza Howardovih kreacija. Ime je dobio od Howardovog zlikovca u seriji priča, Kull, ali je bliže liku Thoth-Amon, Conanovu neprijatelju u Feniksu mača. Njegov kult je neke podsjetio na Jima Jonesa, koji je stotinu sljedbenika poslao u samoubojstvo. Asasini i Thuggi su bili Miliusovo nadahnuće za Doomov kult.
Produkcija
Uspjeh filma Ratovi zvijezda 1977. povečalo je zanimanje Hollywooda za financiranje filmova koji se odvijaju oko "junačkih pustolovina u nadnaravnim zemljama ili bajkama." Filmska industrija primjetila je popularnost stripova o Conanu. John Milius je izrazio zanimanje za film o Conanu još 1978., kada je završio film Dan velikih valova. Milius i producent Feitshans kontaktirali su Pressmana, ali velike razlike oko nekoliko pristupa priči zaustavilo je raspravu o projektu.
thumb|upright|left|alt=A man, wearing a coat and scarf, furrows his brow.|Oliver Stone je dobio zadatak pisanja scenarija
Oliver Stone pridružio se projektu kada su Paramount Pictures ponudili financirati 2,5 milijuna $ ako se poznati scenarist priključi u projekt. Pressman je kontaktirao Franka Frazetta kako bi bio "vizualni konzultant", ali dogovor nije postignut. Ron Cobb, scenograf na filmu Alien je potom dobio posao. Cobb je napravio nekoliko crteža za Pressmana.
Analitičari su procjenili da bi filmska adaptacija Stoneova prvotnog scenarija koštala 40 milijuna $; Pressman, Summer i Stone stoga nisu mogli nagovoriti studio na tako veliku investiciju. Pressmanova produkcija imala je financijskih problema te je morala posuditi novac od banke. Stone i Joe Alves su bili razmatrani za redatelje, ali Pressman je smatrao to ne vodi nigdje. Stone je izjavio da je pitao Ridleyja Scotta želi li režirati, ali je ovaj odbio.
Naposlijetku, Milius je ponovno kontaktirao Pressmana, te je postignut dogovor: Milius će režirati ako dobije dozvolu prepraviti scenarij. Milius je bio poznat po 'desničarskim' scenarijima za filmove Prljavi Harry i Apokalipsa danas. On je, međutim, bio pod ugovorom dužan režirati sljedeći film za Dinu De Laurentiisa Milius je stoga predložio Conana De Laurentiisu, te, nakon godinu dana pregovora, Pressman i De Laurentiis su prihvatili producirati film. De Laurentiis je preuzeo financiranje, dok je Pressman odustao od zahtjeva za filmske profite, iako je zadržao pravo na odobrenje promjena u scenariju, glumcima i redatelju. Dino De Laurentiis je ovlast predao svojoj kćeri, Raffaelli, i Feitshansu. Milius je formalno postao redatelj 1979., a Cobb je postao produkcijski dizajner. De Laurentiis je nagovorio Universal Pictures na distribuciju filma. Studio je dodao 17,5 milijuna $ budžetu, te je pripremio dodatnih 12 milijuna $ za promociju.
Glumci
thumb|upright|left|Arnold Schwarzenegger dobio je glavnu ulogu u filmu Pressman i Summer su tražili glumca za glavnu ulogu: Charles Bronson, Sylvester Stallone i William Smith su gledani kao mogući kandidati, ali su producenti 1976. vidjeli film Pumping Iron te se složili da je Arnold Schwarzenegger savršen za Conana. Prema Schwarzeneggeru, Pressmanov "opušten" pristup i "velika unutarnja snaga" uvjerili su ga da se pridruži projektu. Paul Sammon, pisac za Cinefantastique, je izjavio da je Schwarzenegger bio praktički "živa inkarnacija Frazettovih ilustracija romana". Schwarzeneggeru je plaćeno 250.000 $; a ugovor mu je zabranjivao pojavljivanje u drugim filmovima o mačevima i čarobnjacima. Schwarzenegger je smatrao da mu je Conan najveća prilika da se uspostavi u filmskoj industriji.
Schwarzenegger je zadržao ulogu i nakon što je projekt prodan De Laurentiisu. Milius je htio atletskijeg junaka, pa je Schwarzenegger proveo 18 mjeseci posebnog treninga kako bi smršavio sa 240 na 210 kilograma. I druga dva glumca nisu imali glumačkog iskustva. Gerry Lopez, koji glumi Subotaija, je bio prvak u surfanju te je jedino glumio sebe u Miliusovu Danu velikih valova. Schwarzenegger je ostao u Lopezovu domu kako bi vježbali svoje uloge. Sandahl Bergman, plesačica u raznim kazališnim produkcijama i filmovima, je glumila Valeriju. Bob Fosse ju je preporučio Miliusu, jer ju je režirao u filmu Sav taj jazz.
Sean Connery i John Huston su razmatrani za sporedne uloge. Iskusni glumci James Earl Jones i Max von Sydow su dobili uloge jer se Milius nadao da će nadahnuti Schwarzeneggera, Bergmanicu i Lopeza. Jones i Von Sydow su oboje bili nagrađivani i ugledni glumci. Jones je prihvatio ulogu zlikovca Dooma nakon što je pročitao scenarij. Jones je katkad savjetovao Schwarzeneggera kako da glumi pojedine scene.
Japanski glumac Mako Iwamatsu, znan kao "Mako", je unajmljen zbog iskustva; igrao je u raznim filmovima i osvojio razne nagrade. U Conanu, Mako glumi čarobnjaka doline te je posudio glas u uvodnoj naraciji. William Smith, iako nije dobio naslovnu ulogu, je unajmljen kako bi glumio Conanova oca. Doomove zapovjednike su glumila dva visoka snagatora, igrač footballa Ben Davidson i karate majstor Sven-Ole Thorsen. Cassandra Gava je glumila vješticu. Milius je unajmio više od 1.500 statista u Španjolskoj.
Pisanje scenarija
Pisanje scenarija za film počelo je 1976.; Summer je zamislio scenarij uz pomoć Royja Thomasa, pisca za nekoliko priča u Marvelovu Conanu. U toj priči, Conan je unajmljen od svečenika kako bi ubio zlog čarobnjaka. No to je odbačeno nakon što je Stone krenuo pisati scenarij. Stone je napisao isti dok je bio ovisan kokainu i antidepresivima. Milius je scenarij opisao kao potpunu vrućicu droga, ali nadahnutu. Prema Schwarzeneggeru, Stone je sinopsis završio početkom 1978. Uzimajući nadahnuće od Howardovih priča Crni kolos i Vještica će se roditi, Stone je predložio priču od četiri sata u kojoj junak izaziva obranu kraljevstva jedne princeze. Umjesto u prošlosti, u toj verziji je Conan živio u dalekoj, post-apokaliptičnoj budućnosti i vodio vojsku mutanata.
thumb|left|alt=A man in black armor kneels beside a man clad only in a loincloth. The second man has black symbols painted on his body and bandages over his ears.|Ideja o simbolima nacrtanima na tijelu Conana kako bi otjerali zle duhove, potječe od japanske priče, [[Hoichi bezouhi]]
Kada je Milius preuzeo kormilo, odlučio je prepraviti scenarij. Iako je na odjavnoj špici naveden kao suscenarist, Stone navodi kako Milius nije uzeo nijednu njegovu sugestiju u završnoj verziji priče. Milius je odbacio zadnju polovicu Stoneove priče. Zadržao je ipak neke scene iz prve polovice, kao Conanovo razapinjanje, koje je preuzeto izravno iz priče Vještica će se roditi, te penjanje iz tornja zmija, koja potječe od "Slonova tornja". Milius je dodao Conanovo djetinjstvo, te ideje iz drugih filmova: japanska nadnaravna folklorna priča Hoichi bezouhi, koja je predstavljena u filmu Kwaidan (1965.), nadahnula je detalj nacrtanih simbola na Conanovu tijelu koji tjeraju zloduhe, a Kurosawinih Sedam samuraja nadahnuli su Miliusa za završnu Conanovu bitku sa Doomovom vojskom. Scena u kojoj Conan otkriva grobnicu te nalazi mač temelji se na Conanovu stripu Stvar u grobnici de Campa i Cartera. Derek Elley navodi kako je Miliusov scenarij, usprkos izvornih ideja, ostao vjeran idealima Howardovog Conana.
Snimanje
Snimanje je počelo u studiju Shepperton, u Engleskoj, u listopadu 1980. sa scenom u kojoj Schwarzenegger glumi starog Conana koji je postao kralj te čita isječke kronika Nemedija. To je isprva trebalo biti iskorišteno za foršpan, ali je Milius odlučio ostaviti ga u film. Zbog toga što su Laurentiis i Universal Pictures bili zabrinuti zbog Schwarzeneggerova naglaska, Milius je napravio kompromis tako što je tu scenu stavio na kraj filma.
Isprva je lokacija za snimanje filma trebala biti Jugoslavija, ali zbog zabrinutosti oko stabilnosti države pošto je nadavno umro Josip Broz Tito, te i zbog činjenice što je jugoslavenska filmska industrija bila slabo opremljena za velike produkcije, producenti su pomaknuli glavno snimanje u Španjolsku, koja je bila jeftinija te imala bolju opremu. Trebalo je nekoliko mjeseci dok ekipa nije premještena; ekipa i oprema su stigli u rujnu, a snimanje je započelo 7. siječnja 1981. Producenti su alocirali 11 milijuna $ za produkciju, od čega je otprilike 3 milijuna $ potrošeno na izgradnju 49 filmskih seta. U tome je sudjelovalo 50 do 200 radne snage iz Engleske, Italije i Španjolske.
Veliko skladište kraj Madrida je poslužilo kao sjedište produkcije, te je također bilo sjedište većina interijera za toranj zmija u Doomovu hramu; dok je manje skladište iskorišteno za ostale interijere. Hangar kod zračne baze Torrejon je iskorišten za punu verziju tornja kada se Conan i njegovi pratitelji penju uz njega.
thumb|left|alt=One of Ciudad Encantada's rock formations: The top of this wall of stone is rounded and wider than its base; sparse forestation surrounds the formation.|Kamena formacija Ciudad Encantada je bila lokacija za nadnaravni susret u Conanu.
Conanovo razapinjanje je snimljeno u ožujku 1981., između pjeskovitih dina kraj obale Almerije. Samo drvo je bilo umjetno kako bi se moglo okretati i tako održati uvijek isti smjer sjena, pošto je snimanje trajalo tri dana. Schwarzenegger je sjedio na sjedalu skrivenom u drvetu, dok su čavli bili također lažni. Scene u kojima se Valeria i Subotai bore protiv duhova kako bi spasili Conana te završna bitka su snimani u Almerimaru. Ruševine u obliku Stonehengea su uspostavljene na visini od devet metara. Promjene u krajoliku dovele su do prosvjeda udruga za zaštitu okoliša, te su im producenti obećali da će vratiti lokaciju u prvobitno stanje nakon snimanja.
thumb|right|alt=A line of square towers, connected by walls and topped with battlements (protective protrusions), spans the bottom to the top of a mountain slope.|Zidovi Alcazaba u Almeriji su bili lokacija za tržnicu u filmu.
Hram Seta je izgrađen kraj planina, 12 kilometara zapadno od grada Almeríje. Struktura je bila 50 metara dugačka te 22 metara visoka. Bila je najskuplji set, uz trošak od 350.000 $, sastavljena od drveta i betona. Imao je 120 stepenica. Alcazaba od Almeríje je poslužila kao fiktivni hiberijski grad u sceni tržnice.
Scenografija je bila skupa, ali Milius se svejedno nije htio osloniti na vizualne efekte ili nacrtane krajolike. Ekipa je umjesto toga usvojila minijaturne efekte i tehnike igranja perspektivom kako bi dočarala iluziju veličine u nekim scenama. Emilio Ruiz del Río je izgradio modele struktura te ih stavio blizu kamera kako bi izgledali poput pravih građevina. Ruiz je sagradio osam većih minijaturnih modela, uključujući i palaču visoku četiri metra koja je predstavljala grad Shadizar te se prostirala na površini od oko 120 četvornih metara.
Birken-Honigsessen
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Altenkirhen (Vestervald) Birken-Honigsesen se nalazi u saveznoj državi Rajna-Palatinat u okrugu Altenkirhen (Vestervald). Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 253 metra. Površina opštine iznosi 18,1 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 2.601 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 143 stanovnika/km².
Conan the Barbarian (film, 1982)
Snimanje
thumb|left|Jedan je akademičar komentirao kako je drvo boli slično potpori u jednoj rekreaciji Wagnerove opere [[Valkira iz 1876.|alt=Josef Hoffman's stage design for a hall in Die Walküre involves a tree, at least three times the height of a man. Its very thick roots and branches spread wide across the floor and top, respectively.]]
Cobb je htio "ukloniti povijest", tj. "izmisliti [vlastitu] povijest fantastike", ali ipak zadržati "realističan, povijesni izgled". Parafrazirajući Grčko-rimske slike korištene često u filmovima o sandalama i mačevima iz 1960-ih, on je ostvario svijet koji je sinteza Mračnog doba i kultura, kao što Mongoli i Vikinzi. Nekoliko detalja su bili čista posveta Frazettovim slikama Conana, kao što je "polu-gola ropkinja svezana za stup, dok je leopard režao kraj njenih nogu," koja se javlja u orgiji kulta zmija. David Huckvale, predavač na otvorenom sveučilištu i radio-izvještivač za BBC Radio, je izjavio da ga dizajn drva boli i kostimi jako podsječaju na scenografiju opera Richarda Wagnera, Prsten Nibelunga, koje su izvođene u kazalištu Bayreuth 1876.
Glavno snimanje završeno je u svibnju 1981. Filmska ekipa je zapalila kimerijansko selo i hram Seta nakon završetka snimanja.
Kaskaderske scene i mačevi
Nekoliko akcijskih sekvenci je snimljeno tzv. "mini-džib kamerom" (kamera na daljinsko upravljanje smještena na lagani motorizirani kran) koju je razvio Nick Allder, stručnjak za specijalne efekte, dok je radio na filmu fantastike Dragonslayer 1981. Kaskadere je koordinirao Terry Leonard, koji je radio na mnogim filmovima, od kojih su najpoznatiji Spielbergovi Otimači izgubljenog kovčega. Leonard je rekao da su Schwarzenegger, Bergmanica i Lopez sami izveli većinu svojih kaskaderskih scena, pa i bitke.
Tim Huchthausen, scenograf, i kovač mačeva Jody Samson pobrinuli su se za oružja protagonista. Osobito puno pažnje posvećeno je Conanovu maču ("Gospodarev mač") i oštricu koju pronalazi u grobnici ("Atlantski mač"). Oba su zasnovana na crtežima Cobba. Samson i Huchthausen su napravili po četiri primjerka svake vrste mača, a svaki je koštao 10.000 $. Neki članovi filmske ekipe su nakon snimanja zadržali mačeve.
Samson i Huchthausen su se složili da su oružja bila teška i neujednačena, te stoga neprikladna za pravu bitku; stoga su lakše verzije mača, teške 3 kilograma, izkovane u Madridu i korištene za borbene sekvence. Prema Schwarzeneggeru, teži mačevi su korišteni za krupne kadrove.
Za sekvence ubijanja, korišteni su lažni mačevi od fiberglasa, čije su se oštrice uvukle u dršku. Iako su takvi mačevi bili sigurnije alternative metalnim oružjima, jedan je kaskader pogriješio u koreografiji te ga je takav lakši mač ranio i razrezao mu kožu na prstu.
Bilo je i drugih incidenata: primjerice, Schwarzeneggera su napali trenirani psi.
Mehanički efekti
thumb|240px|Radi potrebe divovske [[zmije u hramu, korištena je lutka na daljinsko upravljanje.]]
Carlo De Marchis, zadužen za nadzor specijalnih efekata, i Colin Arthur, bivši voditelj muzeja voštanih figura Madame Tussauds, su unajmljeni radi ljudskih lutaka i lažnih dijelova tijela radi potreba filma. Lutke su korištene kao leševi, dok su dijelovi tijela upotrijebljeni u scenama borbi i kanibalističke gozbe. U sceni u kojoj Conan odsječe Doomovu glavu, Schwarzenegger je lupio glavu lutke i povukao skriveni lanac kako bi otkvačio njenu glavu.
Allder je za 20.000 $ sagradio 11 metara dugačku zmiju radi potrebe sekvence borbe u tornju zmija. Promjer debljine lutke te zmije bio je 0,76 metara. Njen skeletor je sagrađen od duraluminija a koža od vulkanizirane gume. Kontrolirana je uz pomoć čeličnih kablova i hidraulika, a mogla je proizvesti silu jednaku jačini između 3,5 i 9 tona. Napravljene su još dvije lutke zmija: jedna radi statičnih kadrova a druga radi scene u kojoj joj Conan odrubi glavu. Za scenu drveta boli, animatori su doveli žive lešinare i jednog mehaničkog, kojeg će Schwarzenegger ugristi. Ta lutka je imala pravo perje mrtvih lešinara a upravljana je unutar drveta.
Prema Sammonu, "jedan od najvećih izazova za specijalne efekte bila je transformacija Thulse Dooma u ogromnu zmiju". To je uključivalo snimke lažnih dijelova tijela, živih i umjetnih zmija, minijature i drugih trikova kamere spojenih u fluidnu sekvencu pretapanja. Nakon što je glumac Jones snimljen u statičnoj poziciji, zamijenjen je šupljim kosturom sa gumenom maskom koja je gurana odostraga glavom lutke zmije kako bi se stovrio dojam da se njegove kosti mijenjaju u konture reptila. Glava je potom zamijenjena mehaničkom zmijom dugačkom 1,8 metara. U završnoj sceni, prava zmija je snimljena na minijaturnom setu.
Glazba
Milius je pozvao Basila Poledourisa radi skladanja glazbe, nakon što su već surađivali zajedno na Dan velikih valova. Poledouris je krenuo sa pisanjem glazbe i prije nego što je počelo snimanje filma, zasnovano samo na skicama scena. Poledouris je koristio Musync, programski software za montažu glazbe, kako bi modoficirao ritam svojeg skladanja i sinkronizirao ga sa događajima u filmu. Time je mogao automatski prilagoditi ritam radnji. Conan je prvi film koji je koristio takav program.
Prema Poledourisu, Milius je zamislio Conana kao operu sa malo dijaloga ; pa je Poledouris skladao dovoljno glazbe za dva sata trajanja filma. Milius mu je poslao dvije kopije grubog šnita filma; jedan bez glazbe, a drugi popračen glazbom klasičnih skladatelja (Richard Wagner, Igor Fjodorovič Stravinski i Sergej Prokofjev) kako bi dočarao emotivne tonove koje je htio.
Milius je isprva htio upotrijebiti Carminu Buranu Carla Orffa za scenu u kojoj Doomova vojska napada selo, ali je odustao kada je saznao da je ta glazba već iskorištena u filmu Excalibur 1981. Poledouris je stoga skladao vlastitu glazbu za istu sekvencu. Glazba je uglavnom dočaravala osjećaj moći, energije i brutalnosti, ali je sadržavala i nježnije trenutke, poput romantičnih trenutaka Conana i Valerije. Hor i orkestar su snimljeni odvojeno.
Teme
Središnja tema filma je zagonetka čelika. Na početku filma, otac kaže Conanu da jedino može vjerovati tom metalu. Isprva vjerujući u moć čelika, Thulsa Doom napada Conanovo selo i krade mač gospodara. Naknadno, priča se odvija oko Conanove potrage kako bi vratio mač svojeg oca, u kojeg može vjerovati. Pomoćni profesor engleskog jezika, Carl James Grindley, navodi kako fetiš za oružje postoji još u drevnim književnim ostvarenjima, kao što je Homerova Ilijada, Beowulf i priča Sir Gawain i zeleni vitez. Grindley također navodi kako Conan koristi oružje kao prikladnu spravu za radnju a ne neophodno kao simbol koji ilustrira osobine junaka. James Whitlark navodi kako je zagonetka čelika zapravo ironične naravi: daje iluziju da oružja imaju moć sama od sebe, a na kraju se otkriva da su beskorisna i ovisna o svojim stvarateljima. U drugoj polovici filma, Doom se ruga čeliku, navodeći da je moć mesa jača. Grindley navodi da mač ne stvara junaka, već obrnuto – junak stvara mač. Passman zaključuje kako film poručuje kako su ljudski um i emocije snažniji od fizičkog tijela.
Još jedna tema je i koncept smrti, iza koje slijedi putovanje u podzemlje, i preporod. Donald E. Palumbo, voditelj na sveučilištu Lorain County, navodi kako Conan koristi taj motiv kako bi naglasio teme o smrti i preporodu. Prema njemu, prva scena koja objedinjuje sve troje je ona nakon Conanova oslobođenja: nakon bijega od pasa, pada u grobnicu gdje pronalazi mač uz pomoć kojeg se riješi okova te time dobiva novu snagu. Conan i kasnije ulazi u podzemne svijetove: u tornju zmija i hramu Seta. Iako Conanovo razapinjanje podsjeća na kršćanske motive, mnogi odbijaju takve poveznice. Milius je izjavio da je film pun poganskih ideja, u čemu se slažu kritičari Elley i Jack Kroll. George Aichele navodi da se Conanova priča može promatrati poput alegorije na Kristov život, i obrnuto. Nigel Andrews, filmski kritičar, je pak naveo kako su sve veze sa kršćanstvom čisto slučajne. thumb|upright|left|alt=A man dressed in furs plunges his sword into the neck of a large four-legged snake-like creature.|Scena u kojoj Conan ubija ogromnu zmiju u tornju zmija podsjeća na Siegfriedovo ubijanje zmaja Fafnera (ilustracija) u Wagnerovoj operi Prsten Nibelunga. Elley i Huckvale su vidjeli veze sa Wagnerovim operama. Huckvale tvrdi da uvodna sekvenca jako sliči kovanju mača u Siegfriedu. Conanove pustolovine također vuku paralele sa junakom te opere; svjedočio je ubojstvu roditelja, odrastao je kao rob te je ubio ogromnog gmaza. Schwarzenegger također podsjeća na Siegfrieda, "plavokosu, arijevsku zvijer". J. Hoberman i James Wolcott su kritizirali film jer su percipirali superiornost u arijevskom junaku, te uvodnu citat Nietzschea usporedili sa konceptom nadčovjeka. Eberta je uznemirio kontekst "nordijskog nadčovjeka koji se bori protiv crnca", te kraj u kojem "plavokosi snagator odsječe glavu crnca". Njegov osjećaj je dijelio i Adam Roberts, akademik koji je uzeo Conana kao primjer filmova o mačevima i čarobnjacima koji su imali određeni stupanj fašističke ideologije. Prema njemu, ti su filmovi sljedili ideje i estetiku redateljice Leni Riefenstahl, iako je naveo da je to samo njegovo osobno mišljenje. Filmski kritičar Richard Dyer je rekao da su takve asocijacije vezane uz Conana netočne i pod utjecajem velikih nesporazuma Nietzschinih filozofija, a akademici upoznati sa njegovom filozofijom su napomenuli kako je filmska industrija često krivo tumačila njegove koncepte o nadčovjeku.
Conan je također produkt svojeg vremena, 1980-ih, kada je Ronald Reagan bio predsjednik SAD-a i u govorima naglašavao važnost individualca, ohrabrujući Amerikance da učine zemlju uspješnom te stanu protiv SSSR-a tijekom hladnog rata. Dr. Dave Saunders, filmski pisac i predavač, povezao je Conana sa Reaganizmom - konzervativnom ideologijom koja je tada vladala. Saunders je također vidio paralele između Doomova hrama i Kremljina u Moskvi. Conan, prema Saundersu, je američki junak koji crpi snagu iz svojih nedaća i poteškoća kako bi se borio protiv neameričkih protivnika. Time se međutim zanemaruje činjenica da je scenarij za film napisan prije nego što je Reagan uopće došao na vlast 1981. Kellner i Michael Ryan su također iščitali neprijatelja individualaca u priči: dominatnu federalnu vladu. Jeffrey Richards, stručnjak za kulturu, primjetio je kako je film omiljen među mladima u Britaniji. Robin Wood, filmski kritičar, sugerira kako postoji jako tanka linija koja odvaja individualizam i fašizam; također je dodao kako je Conan jedini film iz tog razdoblja koji je otvoreno skinuo tu krinku.
Seksualna politika je također analizirana iz različitih kutova. Feministkinje su napale film jer su u njemu vidjele promociju muževnosti. Prema njima, žene su prikazane kao kurve, domaćice ili ratnice u oskudno odjevenim izdanjima. Conan je prikazao muškog junaka koji je izbjegao sve nedaće i zamke, dajući fantaziju koja je nudila bijeg od radikalnih "snažnih feministiknja". Prema Schubartu, kritičari nisu prihvatili Valeriju kao snažan ženski lik, nego su je gledali poput "seksualnog spektakla"; prema njima, ona je bila tradicionalni muški ratnik u ženskom tijelu.
Kino distribucija
Laurentiis je htio da Conan krene u filmski distribuciju na Božić 1981., ali izvršni porducenti u Universalu su zahtjevali daljnju montažu nakon što su vidjeli grubi šnit u kolovozu iste godine jer su bili zabrinuti zbog nasilja. Mnoge brutalne scene u kojima vojska Dooma napada i ubija po Conanovu selu su izbrisane; zbog čega je Poledouris morao ponovno izmijeniti svoju glazbu u toj sekvenci. Druge nasilne scene koje su izbačene bile su one u kojima Subotai ubija čudovište na vrhu tornja zmija i ona u kojoj Conan odreže ruku lopovu na tržnici. Film je tako skraćen sa 140 na 129 minuta trajanja. Prema Cobbu, ukupni troškovi filma bili su 20 milijuna $.
Pretpremijera je bila 19. veljače 1982. u Houstonu, u Teksasu. Kino premijera je bila 16. ožujka iste godine. 14. svibnja 1982., film je službeno pušten u distribuciju širom Amerike, po 1.400 kino dvorana.
Film je dobio podvojene ocjene kritičara. Roger Ebert ga je pozitivno ocijenio i dao mu tri od četiri zvijezdice, izjavivši da je to "savršen film fantastike za otuđene adolescente", dok je Richard Schickel pak bio negativan u svjoj recenziji, zaključivši da je to psihopatska verzija Ratova zvijezda'', glupa i zatupljujuća."
Conan je najviše kritiziran zbog navodne poruke da nasilje riješava svaki problem. S druge strane, Vincent Canby, Carlos Clarens i Pascal Mérigeau su bili suglasni da u filmu ima zapravo premalo nasilja u usporedbi sa izvornim Howardovim pričama.
Danny Peary i Schickel su također tvrdili da im nije sjelo to što je Milius u priču uveo ozbiljne teme, kao što je Nietzscheova ideologija. James Wolcott je film nazvao neujednačenim dok je Kroll izjavio da je priča manjkala sadržaja. Međutim, većina je hvalila teme individualizma u kojima se ratnik oslanja na svoju vlastitu volju i domišljatost kako bi izbjegao sve prepreke. Wolcott je zaključio da su te teme privlačne slabčinama od 50 kilograma koji žele lupiti nasilnike te osvojiti simpatije cure sa plaže. Kerry Brougher je smatrao da priča nije vjerna ideologiji izvornog Conana, dok se Derek Elley, Clarens i Sammon nisu složili i rekli da jeste.
Arnold Schwarzenegger se najviše našao na meti kritika. Clarens, Peary, Gunden i Nigel Andrews su bili među rijetkima koji su mu dali pohvale jer su smatrali da je bio uvjerljiv kao barbarin. Andrews je dodao da Schwarzenegger ima određenog šarma, između ostalog i zbog čudnog naglaska. Royal S. Brown je pak bio sretan što njegovi dijalozi nemaju više od "2 stranice teksta." Sandahl Bergman je dobila malo bolje recenzije te je čak osvojila Zlatni globus za najbolju novu zvijezdu, jedinu nagradu koju je film dobio. Gunden je tvrdio da von Sydow nije pokazao osobitog interesa za ulogu kralja Osirica, a Clarens je kudio i Jonesa. Brougher nije napadao glumce, već scenarij.
Odjek
Conan je prilikom premijere zauzeo prvo mjesto najgledanijih filmova u američkim kinima, zaradivši 9.479.373 $ preko vikenda. Sveukupno, Conan je zaradio 38.513.085 $ na kino blagajnama SAD-a. Universal Pictures zaradili su 22,5 milijuna nakon oduzimanja prihoda koji pripada kino blagajnama. Ovaj prihod i video posudbe kvalificirali su film kao umjeren uspjeh. Marian Christy navodi da je film bio veći uspjeh u Europi i Japanu. Diljem svijeta, Conan je zaradio nešto više od 100 milijuna $ od kino ulaznica.
David A. Cook navodi da film nije bio blockbuster; ali su video posudbe bile veliki izvor prihoda. Conan je bio 17. najkomercijalniji film godine u američkim kinima.
Kritičar Dragan Antulov je Conana proglasio jednim od deset najboljih filmova kinematografije, te napomenuo kako je vjerojatno izašao u krivo vrijeme, zbog čega nije shvaćen. Glazba je proglašena jednom od najboljih te godine a film je dvadeset godina kasnije bio nominiran da bude uključen u popis deset najboljih filmova fantastike te najboljih junaka i zlikovaca za listu Američkog filmskog instituta, ali nije prošao. Schwarzenegger je ovim filmom stekao svjetsku slavu, te mu je Conan uz Terminatora njegova najprepoznatljivija uloga.
Atlatlahuaca, México
Atlatlahuaca je naselje u Meksiku, u saveznoj državi México.
Prema proceni iz 2012. godine u naselju je živelo 5380 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2685 m.
Otoya Yamaguchi
Otoya Yamaguchi (山口 二矢) bio je japanski radikalni nacionalist, poznat kao počinitelj prvog atentata, odnosno ubistva kome su u direktnom prijenosu svjedočili televizijski gledatelji.
Yamaguchi, koji je pripadao jednoj od radikalnih uyoku dantai grupa i bio bivši član pro-američke Velike japanske patriotske partije, je 12. oktobra 1960. došao u tokijsku dvoranu Hiyibiya gdje se održavala debata između vođa glavnih stranaka pred parlamentarne izbore. Tokom debate, koju je prenosila državna televizija NHK je upao na pozornicu i wakizashijem u stomak uboo Inejiroa Asamunu, vođu Japanske socijalističke partije, a od čega je Asamuna preminuo.
Yamaguchi je uhapšen i sproveden u maloljetnički zatvor. 2. oktobra je, koristeći zubnu pastu, na zidu ispisao riječi "Sedam života za moju zemlju. Neka njegovo veličanstvo Hirohito živi deset hiljada godina te se objesio konopcem improviziranim od plahti.
Manastir Dadivank
thumb Manastir Dadivank je manastir armenske hrišćanske zajednice izgrađen u periodu od 9. do 13. veka. Manastir se nalazi na teritoriji međunarodno nepriznate države Nagorno-Karabah. Manastir je na ovome mestu osnovan od Apostol Tadeja koji je u 1. veku doneo hrišćanstvo u Armeniju.
Olmo al Brembo, Bergamo
Olmo al Brembo je naselje u Italiji u provinciji Бергамо, u regiji Ломбардија.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 404 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 573 m.
Itogapuc
Itogapuc (Itogapúk, Ntogapíd, Ntogaapig, Itogapúque), pleme amerićkih Indijanaca porodice Ramaráma, Velike porodice Tupian, naseljeno u brazilskoj državi Mato Grosso i možda Rondôniji. Populacija im iznosi 95 (1986 SIL). Najsrodniji su im plemena Arára do Jiparaná, stari Ramaráma (Itogapid), Urukú i Urumí.
Kirk Alyn
Kirk Alyn (rođen kao John Feggo Jr., 8. oktobar 1910 – 14. mart 1999) bio je američki glumac, najpoznatiji kao prvi koji je tumačio lik Supermana, i to kao protagonist serijskog filma Superman 1948. i njegovom nastavku Atom Man vs. Superman.
Kuruáya
Kuruáya (Curuaia, Kuruaia, Curuáia, Curuahe, Curuaya, Kuruaie, Kururiá), pleme američkih Indijanaca velike porodice tupian, porodice Munduruku, naseljeni na pritokama donjeg toka Xingúa u brazilskoj državi Pará. Populacija: 129 (Funasa - 2006), poglavito na rezervatu Terra Indígena Kuruaya, na rijeci rio Curuá, gdje imaju selo (aldeia) Cajueiro sa školom i zdravstvenom stanicom. Njihovi najbliži srodnici su Munduruku. Za njih postoji cijeli niz naziva kojima su nazivani: Kuruaia, Caravare, Curuari, Curiveré, Curubare, Curuahé, Curuerai, Curuara, Curuaye, Curueye, Curiuaia, Curuaya.
Colimilla, Cocula
Colimilla je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini Cocula.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 41 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1350 m.
Batoș (razvrstavanje)
Batoș ima više značenja:
SAR
Termin SAR ima više značenja:
Urukú
Urukú (Urucu), jedna od skupina Ramarama Indijanaca iz brazilske države Rondônia koji su govorili, istoimenim, sada izumrlim jezikom ili dijalektom porodice ramarama. Sa Uruku Indijancima upoznat je bio Harald Schultz (1955), koji ih je locirao na rijeci Rio Machado i sastavio rječnik jezika uruku i digüt.
Prema Schultzu Uruku su bili ratari (manioka, batata, banana, etc.), lovci, skupljači i ribari. Ribu su lovili na Igarapé de Lourdes, a tu se danas nalazi istoimeni rezervat na kojem žive Indijanci Karo.
Bata (razvrstavanje)
Bata ima više značenja:
Torre, Firenze
Torre je naselje u Italiji u provinciji Firenze, u regiji Toscana.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 450 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 30 m.
Jorge Flores Vázquez, Piedras Negras
Jorge Flores Vázquez je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Coahuila, u opštini Piedras Negras.
San Antonio de los Reyes (razvrstavanje)
San Antonio de los Reyes ima više značenja:
Jorge Flores Vázquez, Piedras Negras
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 4 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 266 m.
Prokosovići
Prokosovići su naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Lukavac koja pripada entitetu Federacija Bosne i Hercegovine. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 1.635 stanovnika.
El Sabino, Aguascalientes
El Sabino je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Aguascalientes, u opštini Aguascalientes.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 5 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1920 m.
Runcu, Pantelimon
Runcu je naselje u Rumuniji u okrugu Konstanca u opštini Pantelimon.
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 449 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 71 m.
Giumarra, Catania
Giumarra je naselje u Italiji u provinciji Catania, u regiji Sicilija.
Basarabi (razvrstavanje)
Basarabi ima više značenja:
Pagliaio di Facco, Campobasso
Pagliaio di Facco je naselje u Italiji u provinciji Campobasso, u regiji Molise.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 28 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 660 m.
Arayik Harutyunyan
mini|Arayik Harutyunyan Arayik Harutyunyan (jermenski: Արայիկ Հարությունյան, ruski: Араик Арутюнян; Stepanakert, 14. decembra 1973), je premijer međunarodno nepriznate kavkaške Republike Arcah.
Birkenbeul
Birkenbojl je opština u njemačkoj saveznoj državi Rajna-Palatinat. Jedno je od 119 opštinskih središta okruga Altenkirhen (Vestervald). Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 490 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 7132007.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Altenkirhen (Vestervald) Birkenbojl se nalazi u saveznoj državi Rajna-Palatinat u okrugu Altenkirhen (Vestervald). Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 295 metara. Površina opštine iznosi 4,8 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 490 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 103 stanovnika/km².
Vaškovo
Vaškovo je naselje u opštini Pljevlja u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 68 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 76 stanovnika).
Demografija
U naselju Vaškovo živi 53 punoletna stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 40,3 godina (39,7 kod muškaraca i 41,0 kod žena). U naselju ima 21 domaćinstvo, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,24.
Ovo naselje je uglavnom naseljeno Srbima (prema popisu iz 2003. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.
La Lobera (razvrstavanje)
La Lobera ima više značenja:
Cruz de Marín, Rioverde
Cruz de Marín je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini Rioverde.
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 31 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1182 m.
Adrian Lamo
Adrian Lamo (20. februar 1981 - 16. mart 2018) je bio američki haker i analitičar prijetnji, poznat po tome što je godine 2002. izveo spektakularna hakiranja najstrože čuvanih informatičkih sistema Microsofta, New York Timesa i Yahooa. Nakon što je slijedeće godine uhapšen, a potom osuđen na kućni pritvor, preorijentirao se na karijeru stručnjaka za informatičku zaštitu, odnosno novinara specijaliziranog za teme informatičke sigurnosti. Kao takvog ga je kontaktirao Bradley Manning, američki vojnik na službi u Iraku i poznati zviždač, te mu se povjerio o tome kako je strogo povjerljive informacije dostavio Wikileaksu. Lamo je o tome izvijestio američke vojne vlasti, te je Manning uhapšen i osuđen na 35 godina zatvora.
Puračić
Puračić je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Lukavac koja pripada entitetu Federacija Bosne i Hercegovine. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 3.082 stanovnika.
Petrlaš
Peterlaš je naselje u Srbiji u opštini Dimitrovgrad u Pirotskom okrugu. Prema popisu iz 2002. bilo je 33 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 81 stanovnika). Do 2009. godine ime naselja je bilo Petrlaš.
Demografija
U naselju Peterlaš živi 33 punoletna stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 70,6 godina (66,1 kod muškaraca i 74,7 kod žena). U naselju ima 24 domaćinstva, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 1,38.
Stanovništvo u ovom naselju veoma je nehomogeno.
Kompas
Povijesni razvoj
200px|left U Europi se već nekoliko stoljeća prije Krista znalo da magnet privlači željezo. Po legendi riječ magnet dolazi od imena grada Magnesia u Maloj Aziji u kojem je u staro doba bilo nalazište magnetita. Prema jednoj drugoj legendi riječ dolazi od pastira Magnusa s Krete koji je imao okovane cipele s kojima je zastao na nekom kamenu privučen magnetskom rudom.
Ne zna se tko je izumio kompas no prvi koji su upotrijebili magnetsku iglu za pokazivanje smjera bili su Kinezi. Du Halde u djelu General Histori of China u kojem opisuje događaje za vrijeme vladavine cara Hoang Tia opisuje kolica s velikom iglom koja je pokazivala 4 glavne strane svijeta po kojoj su se carski vojnici orijentirali i pobijedili neprijatelja. Sprava se zvala "čin-nan" a tako Kinezi i danas zovu brodski kompas. Po nekim napisima kineski su brodovi već u IV st. dolazili u indijske i istočnoafričke luke opremljeni kompasima. Magnetska igla je oko 1000. godine bila poznata i u Norveškoj. Prvi talijanski kompasi sastojali su se od željezne šipke koja je na plovcima od trske plivala na vodi.
Igle kompasa magnetizirale su se trljanjem magnetitom, rude plavkaste boje koja se dobavljala iz Kine i Bengala. Prvi pisani trag o upotrebi kompasa na Europskim brodovima nalazi se u francuskoj satiri La Bible de Guyot de Provins iz sredine XII stoljeća. U XIV st. pojavljuje se suhi kompas s nalijepljenom ružom kompasa (vjetruljom) ispod igle kakav se u nešto moderniziranijem obliku upotrebljava i danas.
Tek krajem XVI st. počelo se ozbiljnije istraživati zašto vrh magnetske igle pokazuje prema sjeveru. 1600. godine liječnik William Gilbert postavio je temelje današnjih saznanja o magnetizmu. U djelu De Magnete, magneticisque corporibus opisuje sva dotadašnja saznanja o magnetizmu, nabraja sve izvedene eksperimente a u jednom poglavlju opisuje i ljekovita svojstva magnetita. William Gilbert izradio je kuglu od magnetita na kojoj je vršio brojne pokuse došavši naposljetku do zaključka kako je Zemlja golemi magnet s magnetskim polovima. Zaključio je kako se sva druga magnetska tijela na Zemlji ravnaju prema tom golemom magnetu, Zemlji. Otkrio je i da se igla na vodi u posudi ne okreće samo prema sjeveru jer na nju djeluju dvije suprotne sile a ne samo jedna, u pravcu sjevera.
Suhi kompas
U suhom kompasu, sustav (magnetske igle s ružom kompasa) leži na šiljku stupića kojemu je podnožje učvršćeno na dno kućišta. Ruža kompasa je od papira, svile ili tankog nemagnetskog metala. U sredini je šeširić s čašicom od dragog kamena koji leži na šiljku od iridija. Trenje između šeširića i šiljka mora biti što manje. Ispod ruže kompasa nalaze se magnetne igle ili štapići pričvršćeni za ružu kompasa sa svilenim koncima. Ruža kompasa mora imati dugi vijek trajanja što se postiže njenim većim promjerom. Vanjski rub je teži radi ugradnje aluminijskog prstena koji služi kao zamašnjak. Prsten se radi tromosti teško pomiče iz stanja mirovanja. Ruža kompasa otklonjena iz centra ravnoteže se radi slabog trenja zraka dugo njiše.
Kompas s tekućinom
thumb|150px|lijevo|Kompas s tekućinom Kućište kompasa s tekućinom ispunjeno je mješavinom vode i alkohola (2:1), uljem ili nekom drugom pogodnom tekućinom. Ruža kompasa je od tinjca (mineral koji se sastoji od kalijevog, magnezijevog i aluminijevog silikata. U prirodi se nalazi u obliku silikata koji se lako reže u tanke listiće), plastične mase ili nemagnetskog metala. U njenoj sredini je okrugli plovak koji daje čitavom sustavu uzgon. Ruža kompasa ne može isplivati na površinu tekućine jer je pritisnuta sa stupićem koji joj se nalazi s gornje strane. Kada je šeširić na staklenom poklopcu, magnetne igle smještene su u nepropusne cjevčice ili u sami plovak a kada je šeširić na ruži kompasa magnetne igle su ispod plovka na posebnom nosaču. Radi promjene volumena tekućine uslijed temperaturnih razlika u kućište je ugrađen uređaj za rastezanje (elastično dno ili kompenzacijska posuda). Prigušivanje njihanja ruže kompasa je veliko radi trenja u tekućini tako da se ona već nakon par njihaja smiri.
Žiromagnetski kompas
Žiromagnetski kompas je kombinacija slobodnog žiroskopa s magnetskim kompasom. Smjer pokazuje žiroskop s tri slobode kretanja konstruiran kao držač smjera. Odstupanje njegove osovine iz pravca sjever-jug po potrebi se ispravlja pomoću pripadajućeg magnetskog kompasa. Kompas se prvenstveno upotrebljava na avionima i na manjim čamcima većih brzina. Na avionima su obični magnetski kompasi radi čestih okreta i nagiba nepouzdani.
Kako bi žiroskop mogao poslužiti kao pokazivač smjera, osovina okretanja mu mora stalno stajati horizontalno i pokazivati isti određeni smjer na Zemlji. Osovina se običnog žiroskopa radi trenja i zaobljenosti površine Zemlje stalno izdiže iz horizontalne ravni. Radi svoje tromosti pokušava zadržati svoj smjer u prostoru a ne prema Zemlji. Kako bi se dobio držač smjera, slobodni žiroskop treba stalno kontrolirati i korigirati njegova odstupanja po visini i strani te ga stalno vraćati u njegov osnovni horizontalni položaj sjever-jug. Osovina se u horizontalnu ravninu i određeni smjer vraća umjetno izazvanim silama, stvorenih elektromagnetom ili elektromotorom, koje pritišću osovinu žiroskopa, odnosno njegov ovjesni prsten. Ispravljanje smjera vrši magnetski kompas a na horizontalni položaj utječe sila teže. Korekture se vrše stalno ili povremeno tako da kratkotrajna odstupanja (npr. za vrijeme okreta) ne dolaze do izražaja.
Geološki kompas
thumb|150px|desno|Geološki kompas Geološki kompas od uobičajenog geografskog kompasa razlikuje se po dvije stvari. Na stakalcu su obrnuti položaji sjevera i juga, a poklopac ujedno ima na sebi oznake stupnjeva kuta pod kojim je poklopac položen u odnosu na kućište kompasa. Geološkim kompasom mjeri se položaj i nagib sloja.
Pilotski kompas
Pilotski kompas je osnovni navigacijski instrument za određivanje smjera u odnosu na magnetski sjever. Princip rada zasniva na djelovanju Zemljinog magnetskog polja na magnetnu iglu. Zemlja predstavlja jedan veliki magnet čiji se magnetski polovi nalaze u blizini zemljopisnih polova. Između polova prostiru se magnetski meridijani. Kurs po kojem zrakoplov leti predstavlja kut između meridijana i njegove uzdužne osi. On se računa od pravca sjever (N) – kurs 0 i raste u pozitivnom smjeru kazaljke na satu, tako da u pravcu istoka (E) ima vrijednost 90°, juga (S) 180°, i zapada (W) 270°.
Radio-kompas
thumb|250px|desno|Snalaženje u prostoru Igla magnetskog kompasa uvijek se okreće prema zemljinom magnetskom polu, dok je igla radio-kompasa usmjerena prema izvoru radio-signala bez obzira na pravac leta zrakoplova. Kut između uzdužne osi zrakoplova i smjera koji pokazuje kazaljka prikazuje relativni smjer (eng.RB- Relative Bearing). Kako se zrakoplov može nalaziti na bilo kojoj točki zamišljenog kruga oko predajnika na tlu a da kazaljka pokazuje istu vrijednost, relativni smjer od zrakoplova prema stanici mora se pretvoriti u stvarni smjer. Radi toga moramo znati i magnetski pravac leta zrakoplova (eng.- Heading), vrijednost koju prikazuje magnetski kompas. Zbrojem magnetskog pravca s relativnim smjerom dobivamo magnetski smjer od zrakoplova prema predajniku (eng. QDM). To je kut koji s pravcem magnetskog sjevera zatvara crta povučena od zrakoplova prema predajniku na zemlji. Prenesu li se vrijednosti na radio-navigacijsku kartu, zrakoplov je dosta precizno smješten u prostoru.
Primjer (slika):
Plain, Wisconsin
Pejn je grad u američkoj saveznoj državi Viskonsin.