cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hari Rončević
Biografija
Široj javnosti prvi se put predstavio 1994. na "Melodijama Hrvatskog Jadrana", kada je za svoju pjesmu "Getanin" osvojio 1. nagradu struke, ali i simpatije publike (3. nagrada).
Hamilton, Georgia
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 1.016 stanovnika, što je 709 (230,9%) stanovnika više nego 2000. godine.
Hari Rončević
Biografija
Nakon uspjeha "Getanina", iste godine Hari izdaje i svoj album prvijenac "Buntovnik s razlogom". U prepoznatljivom autorskom raspoloženju, nastaju i slijedeća dva albuma "Žigolo" i "Mulac", da bi album "Još tvog je poljupca" obilježio svojevrsni preokret u Harijevom glazbenom stvaralaštvu. Naslovljen po nagrađenoj skladbi sa Zadarfesta, ovaj album donosi smirenije glazbene linije. Nakon kompilacije "Harijevih 16", koja je obuhvatila najbolja dotadašnja ostvarenja, slijede albumi "Dok si uz mene", koncertni album "Hari u HNK", "Jučer, danas...?", kompilacija "Balade-the best of" i "More sudbine".
Na tim albumima nalazi se i niz nagrađivanih pjesama sa različitih festivala na kojima je Hari tijekom posljednjih godina nastupao ("MHJ", "Splitski festival", "Zadarfest", i dr.). Tijekom cjelokupne glazbene karijere Hari je često surađivao i sa ostalim hrvatskim pjevačima, pa su se tako sa njegovim skladbama publici predstavili Vesna Ivić, Saša Jakelić, Trio gušt, Oliver Dragojević, Doris Dragović i mnogi drugi.
Uradak "Jučer, danas..." (izdao Cantus) je spoj bluesa, popa i rocka.
Najveću prekretnicu u dosadašnjoj karijeri predstavlja akustični koncert u HKK Zadar krajem 2005 godine. Uz dvije godine rada na potpuno novim aranžmanima, uz uigravanje banda i pronalaženje nečega novog u starim hitovima, Hari priređuje koncert u zadarskom kazalištu kao zahvalu vjernoj zadarskoj publici i kao nadomjestak za nesudjelovanje na Zadarfestu iste godine. Reakcije su fantastične te jedan nastup u kazalištu postaje turneja po drugim gradovima a sam zadarski nastup popracen je koncertnim CD-om i bonus DVD-om.
Hari Rončević: Accoustic Concert - HKK Zadar (2006., Scardona) Dvadeset velikih hitova u novom ruhu i vrhunskoj izvedbi Harija, njegovog banda i gostiju - Jelene Radan i Ivice Sikirića - Iće.
Albumi
<!-- OVO NIJE ZA BRISANJE - NIJE VANDALIZAM !!!!! OVO SU PODACI KOJI MOGU POSLUŽITI ZA OTVARANJE NEKOLIKO NOVIH ČLANAKA ! BUNTOVNIK S RAZLOGOM
01. Buntovnik s razlogom 02. Marina 03. Kraljica želja 04. Sjećanja 05. Dite 06. Ej' mladosti 07. Getanin 08. Gospodi 09. IN MEMORIAM 10. Janis 11. Amerika 12. Molitva
ŽIGOLO
01. Žigolo 02. Sanja 03. Pričaš mi 04. Buntovnik s razlogom* 05. Bez naslova 06. Ti si moj san 07. Lutam 08. Marina* 09. Ti si na zapadu 10. A godine prolaze 11. Ajde srećo 12. Getanin* MULAC
01. Hvala ti 02. Budi tu 03. Pusti me 04. Poslije ponoći 05. Ja nisam ufuran 06. Generacijska 07. Mulac 08. Ruke spasa 09. Pape moj 10. Japan-New York 11. Ako mi još jednom oprostiš 12. Ti si moj san (duet Meri Cetinić)* ' JOŠ TVOG JE POLJUPCA'
Veče sa Ivanom Ivanovićem
Veče sa Ivanom Ivanovićem je srpska tok šou emisija zabavnog karaktera koja se od 2010. do 2018. godine emitovala na programu Prve srpske televizije, a od 2019. emituje na programu Nova S. Voditelj emisije je bio Ivan Ivanović. U početku se prikazivala petkom od 22.30 sati, a potom je počela da se prikazuje petkom od 21.15 sati.
Hari Rončević
Albumi
01. Još tvog je poljupca na mojim usnama 02. Napuštam sve 03. Da li želiš ljubav svu 04. Anđeo i vrag 05. Vodi me 06. Ljubav boli 07. Sakupljači dugova 08. Dalmacija 09. No playback 10. Ne priznajem bol 11. Getanin* 12. Marina* 13. Mulac* 14. Japan-New York*
Fosfenitoin
Fosfenitoin je organsko jedinjenje, koje sadrži 16 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 362,274 Da.
Hari Rončević
Albumi
'''HARIJEVIH 16 (hitovi od 1994 do 1998)'''
Veče sa Ivanom Ivanovićem
Tok emisije
Emisija je bazirana na principu tok šoua, sa elementima satira, humora i ironije. U svakoj epizodi najčešće gostuju dve ličnosti (nekada i više njih) iz javnog života Srbije — muzičari, književnici, voditelji, sportisti, glumci i dr, ali i iz susedstva i inostranstva.
Hari Rončević
Albumi
01. Još ne znam kud s tobom 02. Ako mi još jednom oprostiš 03. Još tvog je poljupca 04. Marina 05. Napuštam sve 06. Buntovnik s razlogom 07. Pusti me 08. Getanin 09. Japan-New York 10. Lutam 11. Ljubav boli 12. Žigolo 13. Mulac 14. Vodi me 15. Hvala ti 16. Ajde, srećo
DOK SI UZ MENE
Veče sa Ivanom Ivanovićem
Tok emisije
Uvod u emisiju je baziran po principu duhovitog pregleda nedelje iza nas, koju nam dočarava Ivan Ivanović. Posle toga u emisiju dolaze gosti, a u međuvremenu puštaju se komični prilozi, najčešće politički orijentisani. Za kraj emisije ostavljena je rubrika "Stigla nam je pošta", koju popunjavaju gledaoci, tako što šalju komične slike ili video klipove. Muzički gosti najčešće zatvaraju emisiju izvođenjem neke svoje numere, a nekada i sami gosti zatvaraju emisiju pesmom.
Hari Rončević
Albumi
01. Kada jednom ovom zafalim se tilu 02. Reci mi da znam 03. Dok si uz mene 04. Ako me želiš 05. Obrazi od silikona 06. Još ne znam kud s tobom* 07. Živim najbolje što znam 08. Nazovi me 09. Zauvijek ostat' ću mlad 10. Splite, volim te 11. Mi noćas imamo zadnju (duet A. Vitasović) 12. Obrazi od silikona (instumental)
'''HARI U HNK (koncertni album)'''
Veče sa Ivanom Ivanovićem
Tok emisije
Sastavni deo emisije je i bend Ane Štajdohar koji je zadužen za muziku.
Hari Rončević
Albumi
01. Getanin 02. Splite, volim te 03. Japan - NewYork 04. Živim najbolje što znam 05. Marina 06. Buntovnik s razlogom 07. Ako mi još jednom oprostiš 08. Ljubav boli 09. Napuštam sve 10. Još ne znam kud s tobom 11. Moj lipi anđele (Oliver Dragojević) 12. Dalmacija (Oliver Dragojević) 13. Kada jednom ovom zafalim se tilu (klapa "Kaštela")
Veče sa Ivanom Ivanovićem
Veče sa Ivanom Ivanovićem i muškarcima
Veče sa Ivanom Ivanovićem i muškarcima je počelo da se emituje kao posebna emisija 21. septembra 2015. godine i emitovala se ponedeljkom. Poslednja emisija je prikazana 26. juna 2017. godine.
Hari Rončević
Albumi
JUČER, DANAS...?
Veče sa Ivanom Ivanovićem
Veče sa Ivanom Ivanovićem - Veče smeha
Veče sa Ivanom Ivanovićem - Veče smeha je počelo da se emituje 6. decembra 2016. godine i emitovalo se utorkom. Poslednja epizoda je prikazana 27. juna 2017. godine.
Hari Rončević
Albumi
01. Više ne želim te 02. Zauvik odlazim 03. Kome ćeš sad 04. Kada ljubim 05. Rastanak bez suza 06. Neću ić vanka 07. Sve bih dao 08. Jesam li vrijedan sad 09. Uzmi me noćas 10. Danas
'''BALADE (the best of)'''
MORE SUDBINE
01. More sudbine 02. I sve dok dišen 03. Tamo di mi sunce sja 04. Mira niman 05. Kampanel moje ljubavi 06. Od svega umoran 07. Ostani s njim 08. Godina 09. Moje si more 10. Poljubi me 11. Za kraj
'''ACOUSTIC CONCERT (koncertni album)''' 01. Getanin 02. More sudbine 03. Kad srce pronađe put 04. Tamo di mi sunce sja 05. More plavo 06. Zemlja i stina 07. Od svega umoran 08. Kampanel moje ljubavi 09. Još ovaj put 10. Više ne želim te 11. Moje si more 12. Još ne znam kud s tobom 13. Japan - New York 14. Kome ćeš sad 15. I sve dok dišem 16. Buntovnik s razlogom 17. Dalmacija 18. Ni da mora nestane 19. Moj lipi anđele 20. Kada jednom ovom zafalin se tilu
'''TVORNICA LIVE (DVD + BONUS CD)'''
01. Još tvog je poljupca* 02. Više ne želim te* 03. More plavo* 04. More sudbine 05. Od svega umoran 06. Kampanel moje ljubavi 07. Buntovnik s razlogom 08. I sve dok dišem (M. Brkić) 09. Wish You Were Here (M. Brkić) 10. Još ne znam kud s tobom 11. Moje si more 12. Splite volim te 13. Još ovaj put 14. Ako voliš me (Oliver Dragojević) 15. Ni da mora nestane 16. Dalmacija 17. Getanin 18. Kada jednom ovom zafalin se tilu 19. Tamo di mi sunce sja 20. Moj lipi anđele
DAJ SEBE DO KRAJA
01. Di bura lomi čemprese 02. Dalmatinska duša prava (feat. Tedi Spalato) 03. Ljubav je vječna 04. Kad bi se moga' rodit' 05. Daj sebe do kraja 06. Hej, hej mama 07. Sine moj 08. Idu dani 09. Još je volim 10. More plavo (feat. klapa "Kumpanji") -->
Gabi Novak
Životopis
Rođena je 1936. u Berlinu. Njen otac Đuro Novak je s Hvara, a majka Elizabeth Reiman je Njemica iz Berlina. Djetinjstvo je provela u Berlinu. Početkom Drugog svjetskog rata, obitelj se preselila na Hvar. Otac joj je poginuo 1945.
U Zagrebu je završila grafički smjer u Školi primjenjene umjetnosti. Radila je u Vjesniku, a zatim u Zagreb filmu kao crtačica i scenograf. Posuđivala je glasove animiranim likovima. Njene vokalne sposobnosti, primijetio je Bojan Adamič i pozvao je, da gostuje na koncertima Big Benda u Ljubljani. Pjevala je pjesmu „Sretan put” iz filma H-8. Uskoro je nastupila na Zagrebfestu s pjesmom „Ljubav ili šala”. Na Bledskom jazz festivalu 1958., pjevala je u duetu s Louisom Armstrongom. Dobila je ponudu 1964., da pjeva na zapadnom tržištu, ali je odustala od toga, jer nije htjela pristati na promjenu izgleda i druge uvjete. Pažljivo je birala pjesme i pjevala samo one, koje su joj se sviđale. Vjenčala se za Stipicu Kalogjeru, ali su se razveli nakon nekoliko godina. Svoj drugi brak sklopila je s Arsenom Dedićom 1970., a tri godine poslije rodila je sina Matiju Dedića. Dobila je Porina za najbolju žensku vokalnu izvedbu za izvedbe na albumu „Pjesma je moj život” 2003. i za poseban doprinos hrvatskoj zabavnoj glazbi 2006.
Deliceto, Foggia
Deliceto je naselje u Italiji u provinciji Фођа, u regiji Apulija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 3660 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 600 m.
Levada, Padova
Levada je naselje u Italiji u provinciji Padova, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 863 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 23 m.
Heidenau (Sachsen)
Hajdenau je grad u njemačkoj saveznoj državi Saksonija. Jedno je od 41 opštinskog središta okruga Zeksiše Švajc-Ostercgebirge. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 16.405 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 14628160.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Zeksiše Švajc-Ostercgebirge Hajdenau se nalazi u saveznoj državi Saksonija u okrugu Zeksiše Švajc-Ostercgebirge. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 113 metara. Površina opštine iznosi 11,1 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 16.405 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 1.482 stanovnika/km².
Dihidroorotat dehidrogenaza (fumarat)
Dihidroorotat dehidrogenaza (fumarat) (, DHOdehaza (nespecifična), dihidroorotat dehidrogenaza (nespecifična), dihidoorotna kiselina dehidrogenaza (nespecifična), DHOD (nespecifična), DHODaza (nespecifična), dihidroorotatna oksidaza, pyr4 (gen)) je enzim sa sistematskim imenom (S)-dihidroorotat:fumarat oksidoreduktaza. Ovaj enzim katalizuje sledeću hemijsku reakciju
Ovaj enzim vezuje FMN. Reakcija, koja se odvija u citozolu, je jedina redoks reakcija u de novo biosinteza pirimidinskih nukleotida.
National Geographic Society
<div class="toc" style="border: 1px outset; background: #f7f7ff; width:90%; margin: auto; margin-top: 1em; margin-bottom: 1em; padding: .5em;"> 40px Ovaj članak ili jedan njegov deo nije preveden. Ako smatrate da ste sposobni da ga prevedete, kliknite na karticu [ uredi] i prevedite ga, obavezno vodeći računa o stilu i pravopisu.
mini| Društvo Nacionalne geografije, osnovano u Vašingtonu u Americi, je jedno od najvećih svetskih društava za obrazovanje i naučne organizacije. Njihova interesovanja uključuju geografiju i prirodne nauke, promociju okruženja i istoriju, takođe i istraživanje istorije raznih civilizacija.
NJegova misija je: "Da uveća geografsko znanje, promotira očuvanje svetske kulturne, istorijske i prirodne izvore." Direktor i izvršni direktor od marta 1998., John M. Fahey, Jr., kaže da je svrha Nacionalne geografije da inspiriše ljude kako bi počeli da brinu o njihovoj planeti. Udruženje vodi 23 člana "Board of Trustees" sačinjene od grupe odabranih predavača, biznismena, naučnika, bivših vladinih činovnika i boraca za očuvanje prirode i ljudske istorije. Organizacija ima takođe i svoje stipendije za naučna istraživanja. Nacionalna geografija izdaje svoj zvanični časopis "National Geographic Magazine", kao i druge magazine, knjige, školske predmete, mape, internet i video proizvode na mnogim svetskim jezicima i u mnogim zemljama širom sveta. Takođe poseduje obrazovani fond koji dodeljuje sredstva obrazovanim ustanovama i pojedincima da poboljšaju geografsko znanje. NJihov komitet za istraživanje je davao donacije od skoro samog osnivanja organizacije, za naučna istraživannja i otkrića i skoro je dodelio svoju 9000. nagradu. NJihove raznovrsne medije koristi oko 360 miliona ljudi mesečno.
Magazin nacionalne geografije
thumb|Naslovna iz januara, 1915. National Geographic
The National Geographic Magazine, later shortened to National Geographic, published its first issue nine months after the Society was founded as the Society's official journal, a benefit for joining the tax exempt National Geographic Society. The magazine has had for many years a trademarked yellow border around the edge of its cover.
There are 12 monthly issues of National Geographic per year, plus at least four additional map supplements. On rare occasions, special issues of the magazine are also created. The magazine contains articles about geography, popular science, world history, culture, current events and photography of places and things all over the world and universe. The National Geographic magazine is currently published in 31 language editions in many countries around the world. Combined English and other language circulation is nearly nine million monthly with more than fifty million readers monthly readers.
Ostala izdanja
In addition to its flagship magazine, the Society publishes five other periodicals in the United States:
The Society previously published:
Fotografija
Fotografije Nacionalne geografije
Osim što je magazin poznat po tekstovima o predelima, istoriji i najudaljenijim delovima sveta, časopis je takođe odlikovan odličnim kvalitetom fotografija. Ovaj standard čini ga domom najkvalitetnijih fotografija na svetu. Magazin je počeo da objavljuje fotografije u boji početkom 20. veka, kada je ova tehologija još bila retka. Tokom tridesetih prošlog veka, Luis Marden (1913-2003), pisac i fotograf Nacionalne geografije, ubedio je magazin da dozvoli svojim fotografima da koriste male 35mm aparate napunjene Kodachrome filmom. 1959., Magazin je počeo da objavljuje fotografije na koricama. Fotografi su ubrzo prešli na digitalnu fotografiju koristeći ih i za časopis i za nagrađivan sajt (vidi gore link). U kasnijem periodu, magazin je zadržao svoj žuti ram na koricama, samo menjajući sliku na naslovnoj, birajući neku fotografiju iz nekog članka tog meseca. U 2006., Nacionalna geografija je započela internacionalno fotografsko takmičenje sa preko 18 zemalja koje učestvuju.
Podrška naučnih istraživanja i projekata
<!-- The Society has helped sponsor many expeditions and research projects over the years, including:
The Society supports many socially-based projects including AINA, a Kabul-based organization dedicated to developing an independent Afghan media, which was founded by one of the Society's most famous photographers, Reza.
The Society also sponsors the National Geographic Bee, an annual geographic contest for American middle-school students. More than four million students a year begin the geography competition locally, which culminates in a national competition of the winners of each state each May in Washington, D.C. Jeopardy! host Alex Trebek has moderated the final competition since the competition began some seventeen years ago. Every two years, the Society conducts an international geography competition of competing teams from all over the world. The most recent was held in Budapest, Hungary during the summer of 2005, and had representatives from 18 country teams. The next international competition will occur in August at Marineworld in San Diego, California. -->
"Hubbard" medalja
thumb|right|200px|Anne Lindbergh's customized medal detailing her flight route
Bezins-Garraux
Bezen Garo je naselje i opština u južnoj Francuskoj u regionu Središnji-Pirineji, u departmanu Gornja Garona koja pripada prefekturi Sen Godan.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 39 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 5 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 7,71 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 711 metar (maksimalnoj 1.788 m, a minimalnoj 568 m).
Ballinger, Texas
Ballinger je grad u američkoj saveznoj državi Teksas. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 3.767 stanovnika.
Rozin (jedinjenje)
Rozin (jedinjenje) je organsko jedinjenje, koje sadrži 15 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 296,316 Da.
Teodosije III
Teodosije III (grč: Θεοδόσιος Γ΄, umro posle 754. godine?) bio je vizantijski car od 715. do 717. godine.
Teodosije je bio sakupljač poreza u maloazijskom gradu Atramitionu kada su se 715. vizantijska flota i vojnici teme Opsikion pobunili protiv cara Anastasija II. Vojska okupljena na Rodosu se iskrcala na egejsku obalu Male Azije i proglasila za cara nevoljnog Teodosija. Potom je novi car odveden u Carigrad gde je posle šest meseci Anastasije nateran da se povuče sa trona i zamonaši.
Dok su Abasidi pripremali opsadu Carigrada, car je 716. godine sklopio sporazum sa bugarskim kanom Tervelom. Kada je muslimanska vojska počela da nadire u Malu Aziju u proleće 716. godine, stratezi Anatolikona i Jermenijakona, Lav Isavrijanac i Artavazd su sklopili dogovor da svrgnu cara. Lav je trebalo da zadobije presto, a zauzvrat je obećao Artavazdu položaj kuropalata i ruku svoje ćerke. Zaverenici su potom poveli vojsku na prestonicu, dok su Teodosija III branili samo vojnici iz teme Opsikion. Lav Isavrijanac je na kraju 25. marta 717. ušao u Konstantinopolj gde je zatim krunisan za cara. Teodosije III i njegov istoimeni sin su naterani da prihvate monaški zavet.
Po jednom delu modernih istoričara, episkop Efesa Teodosije, sin Apsimara, koga izvori pominju kao Lavovog savetnika krajem treće decenije 8. veka bio je upravo svrgnuti car. Ukoliko se ova identifikacija prihvati Teodosije je u stvari bio sin cara Tiberija III Apsimara (698-705) što je ujedno bio i glavni razlog da ga pobunjena vojska proglasi za cara. Poslednji pomen Teodosija Efeškog bio je Ikonoborački sabor kojim je 754. presedavao pod patronatom Lavovog naslednika Konstantina V Kopronima.
Decameron
Dekameron je zbirka od 100 novela koju je napisao italijanski autor Đovani Bokačo. Vjerovatno je započeta 1350, a zaršena 1353. godine. To je srednjevjekovni alegrijski rad čije priče imaju oblike od erotskih do tragičnih. Teme su ljubavne ili o lukavosti i raznim neslanim šalama. Iako je to veliko umjetničko djelo sa elementima zabavnog karaktera, ipak je to važan istorijski dokument života u 14. vijeku. Dekameron u prijevodu znači 10 dana.
Svaka priča je prožeta porukom da treba uživati u svakom trenutku, kao i kritikom lažnog morala. Sve priče su povezane jednom okvirnom koja govori kako su se sedam devojaka i tri mladića sklonili od kuge koja je harala Firencom na obližnjem imanju, gde su proveli 10 dana tako što je svaki dan svako ispričao po jednu priču. Posle svake priče se nalazi podatak kog dana je ispričana priča i koja je bila po redu toga dana. Bokačo je ovu zbirku pripovedaka posvetio svojoj dragoj Fjameti.
Dekameron se smatra jednim od najznačajnijih djela italijanske i evropske književnosti, djelom koje je utemeljilo italijansku prozu na narodnom jeziku.
Teme po danima
thumb|upright=1.5|Priča iz Dekamerona, [[John William Waterhouse]]
Sažetak novela
Svaka priča/novela Dekamerona počinje sa kratkim uvodom koji objašnjava radnju priče. U J. M. Riggovom prijevodu na engleski jezik (1903.) koriste se zaglavlja za mnoge od tih sažetaka. Potom slijedi objašnjenje same priče.
Prvi dan
thumb|Bazilika Santa Maria Novella, sa renesansnom fasadom koja je dovršena oko 100 godina nakon što je Dekameron napisan. Sedam devojaka i tri mladića sreću se stvaraju dogovor u kome će priča postati spasonosna sila koja pobeđuje smrt. Postoje mišljenja da su sedam devojaka Bokačove ljubavnice – od Pampineje, koju je prvu voleo, do Elize, koju je voleo kada je pisao delo. Međutim, Pampineja je bujna, Fijameta je raspevana, Emilija je laskavica, Laureta Petrarkina Laura, Neifila ponovo zaljubljena, i Eliza Vergilijeva Didona. Bar tako tvrdi de Sanktis. Devojaka ima koliko i dana u nedelji, planeta na nebu, teoloških vrlina (slobodnih veština).
Broj tri, koliko ima mladića, simbolizuje muško načelo i sveto trojstvo. Panfilo sav ljubav prepostavlja se da predstavlja nevernog Bokača, Filostrato pobeđen ljubavlju, predstavlja Bokača odgurnutog. Dioneo, na kraju je jedan od piščevih potpisa, te je ovaj pripovedač razvratnih priča na kraju dana, verovatno sam autor.
Pripovedanje novela samo je deo njihove aktivnosti, i oni od toga prave ritual – ceremoniju krunisanja, zadavanje teme i pravila pripovedanja. Maglovit okvir govori o još nekim njihovim stalnim aktivnostima kao što su šetnje. Poruka Dekamerona je možda, budimo velikodušni da bi tako ovekovečili svoje kratke živote.
Pripovedanje je podeljeno na četiri teme. Prva slobodna (1 dan), druga o fortuni (2 dana), o amoru (četiri dana) i o velikodušnosti (1 dan). Bokačo nije želeo da stil okvira puno odudara od stila novela pa je uveo i prelaze.
Pampinea je kraljica prvog dana, a nema utvrđene teme. U šest priča govori se o tome kako jedna osoba kudi drugu, a četiri su satire o katoličkoj Crkvi.
Prva novela (I, 1)
Ser Cepparello, poznat kao Ciapelletto, jedan zloglasno zao čovjek, zbog posla otputuje u tadašnju Burgundiju, gdje ga niko ne poznaje. Tamo se smrtno razboli, a dva firentinska brata koji su mu bili domaćini dovedu fratra iz obližnjeg samostana kako bi mu se Ciapelletto ispovijedio i dobio posljednju pomast. Ciappelletto laže fratru da je vodio vrlo pošten život, čemu fratar povjeruje i nakon njegove smrti napravi propovijed o njegovom životu. Građani koji su je čuli povjeruju da je on bio svet čovjek i dugo nakon njegove smrti smatraju ga svecem.
Panfil priča prvu priču u cijelom djelu, a to je i prva priča u kojoj se izruguje tadašnja praksa rimokatoličke Crkve. Najraniji izvor ove priče nalazi se u osmom poglavlju biografije Svetog Martina. Tu biografiju je oko 400. godine napisao Sulpicije Sever.
Druga novela (I, 2)
Abraham, jedan pariški je prijatelj Giannotta di Civignìja, koji ga godinama pokušava uvjeriti da pređe na Kršćanstvo. Jednog dana Abraham odlazi u Rim, rekavši Giannottu da želi vidjeti vođe Crkve - papu i kuriju - kako bi odlučio da li želi postati Kršćanin. Giannotto, znajući kako je kršćansko svećenstvo razvratno i dekadentno, boji se da Abraham, nakon što to vidi, nikada neće htjeti preći na Kršćanstvo. Abraham se vraća i prelazi na Kršćanstvo, a svoju odluku objašnjava time da, ako se Kršćanstvo i dalje širi iako je svećenstvo iskvareno, ono zaista mora biti Božja riječ.
Neifile priča drugu priču u ovom djelu i drugu antikatoličku priču. U ovoj oštroj priči, Židov prelazi na Kršćanstvo zato što logički zaključuje da samo religija koju podržava Bog može napredovati unatoč iskvarenosti njezinih vođa. Najraniji izvor ove priče je "Avventuroso Ciciliano" (Busone da Gubbio), koji je 1311. napisano na talijanskom. Ta priča pričala se i o muslimanima, među njima i Saladinu.
Treća novela (I, 3)
Moćni sultan Saladin otkriva da je njegova riznica prazna. Židov Melčizedek ima dovoljno novaca za pokrivanje nedostatka, ali Saladin smatra da je on previše škrt kako bi ga pošteno posudio. Saladin pokušava prevariti Melčizedeka pitavši ga jesu li zakoni Židovstva, Kršćanstva ili Islama prava riječ Božja. Melčizedek izbjegne zamku ispričavši priču o trgovcu koji je imao vrijedan prsten i tri dobra sina. Obećao je prsten (kao i imanje) svoj trojici, pa je napravio i dva jednako vrijedna primjerka i dao po jedan svakom sinu. Tako se nije moglo odrediti ko je pravi nasljednik. Isto se tako ne može odrediti koja je vjera istinita. Saladin se svidi Melčizedekova mudrost i on odluči biti iskren prema njemu. Na kraju Saladin pozajmi novac i otplati ga, a Melčizedek dobije Saladinovo poštovanje i poklone zbog svoje pameti.
Pripovjedač je Filomena, koja prikazuje glavnog lika kao mudrog i u pozitivnom svjetlu. Za razliku od ostalih srednjovjekovnih i renesansnih autora, Bokačo tretira židove s poštovanjem, pa moderni čitatelji ne osjećaju nelagodu. Moguće je da je Bokačo bio u kontaktu sa židovima dok je kao mladić živio u Napulju. Najstariji izvor te priče je djelo francuskog pisca Stephena Burbonskog The Seven Gifts of the Holy Spirit. Međutim, najvjerojatniji izvor je malo mlađa francuska pjesma (c. 1270.–1294.) Li dis dou vrai aniel. Ta priča je bila naročito popularna tijekom renesanse i može se naći u mnogim oblicima širom Evrope. Također je nazivaju "Priča o tri prstena" i "Legenda o tri prstena" i, prema riječima Carla Ginzburga, navedena je tijekom suđenja za herezu talijanskom mlinaru Menocchiu.
Četvrta novela (I, 4)
Jedan mlađi fratar zavede jednu djevojku neznajući da ih posmatra stariji opat. Međutim, fratar shvata da ga je opat vidio te ode, kazavši da mora obaviti neki posao, i dadne ključ svoje sobe opatu, koji potom ulazi u nju kako bi sam pogledao djevojku. Ona mu se svidi. Fratar, koji je sakriven posmatrao sve to, koristi situaciju kako bi izbjegao optužbu. Fratar i opat brzo izvedu ženu iz manastira, a ubuduće je obojica često.
Dioneo, koji je dobio na glasu kao najnepristojniji narator, pripovijeda ovu priču. Najraniji poznati izvor ove priče nalazi se u Cento Novelle Antiche, talijanskoj zbirci kratkih priča iz kraja 13. vijeka. Također je moguće da ju je Bokačo uzeo francusku priču "L'Evesque qui benit sa maitresse" ("Biskup koji blagosilja svoju gospođu").
Peta novela (I, 5)
Markiza od Montferrata, na banketu na kojem su se služe samo jela od kokoši, uguši ljubav koju francuski kralj gaji prema njoj.
Fiammetta je pripovjedač ove priče, koja potiče iz Hiljadu i jedne noći.
Šesta novela (I, 6)
Jedan imućan čovjek hvali se da je njegovo vino "dovoljno dobro i za samoga Krista". Pohlepni inkvizitor dočuje to i optužuje ga. Nakon što je neko vrijeme prisustvovao pokori koja mu je nametnuta, on na misi čuje da "će dobiti stostruko i živjeti vječno". On se vraća inkvizitoru i opazi da se siromašnima daju velike količine neukusnog jela. Kaže inkvizitoru da će se ugušiti u tom jelu ako se u zagrobnom životu doista dobija stostruko. To razbjesni inkvizitora, ali on se i posrami zbog svoje pohlepnosti.
Emilia pripovijeda ovu, još jednu protusvečenićku priču, do sada četvrtu tog dana. Neki komentatori su identificirali inkvizitora kao Pietra della Aquila, koji je bio inkvizitor u Firenci tijekom 1345. godine. Međutim, čitatelj mora imati na umu da priča ne mora biti istinita samo zato što je lik u priči doista postojao.
Sedma novela (I, 7)
thumb|upright|Statua Can Grande della Scala Bergamino, pričom o Primassu (vjerovatno Hugues Primas) i opatu Clunyja, lukavo osudi iznenadnu škrtost kod Messer Can Grandea della Scala.
Filostrato je pripovjedač ove priče, koja govori o dobročinitelju Dantea Alighierija, kojeg on hvali u dijelu Božanstvene komedije pod nazivom "Raj", xvii, 68.
Osma novela (I, 8)
Guglielmo Borsiere oštrim odgovorom osudi škrtost kod Messer Ermina de' Grimaldija.
Kao i u tri prethodne novele, Laurettina novela govori o tome kako jedna osoba ukori drugu na neki lukav način. Izvor ove priče je nepoznat.
U ovoj priči može se također pronaći i jedna aluzija na Dantea, ovaj put na Pakao, xvi, 66. Danteov utjecaj se može naći posvuda u Dekameronu, od njegovog podnaslova (aluzija na Pakao, v) do njegovog fizičkog rasporeda i pažnje posvećene srednjovjekovnoj numerologiji. Osim toga, Bokačo često govori o životima ljudi čije je duše Dante susreo na svom epskom putovanju kroz zagrobni život.
Deveta novela (I, 9)
Uvreda jedne gaskonjske dame dovede do stvaranja čvršćeg stava kod kiparskog kralja.
Elissa pripovijeda još jednu novelu vezanu za uvrede. Bokačo je tu priču direktno preuzeo iz Cento Novelle Antiche, u kojoj je muška ličnost iz priče također kiparski kralj.
Deseta novela (I, 10)
Majstor Alberto da Bologna časno osramoti jednu damu, koja ga je htjela osramotiti zbog njegove ljubavi prema njoj.
Drugi dan
Filomena je kraljica drugog dana i kao temu određuje nesretne dogodovštine koje su se ipak sretno završile.
Prva novela (II, 1)
Martellino se pretvara da je paralitik i glumi da je ozdravio nakon što ga stave na tijelo Svetog Arriga. Međutim, njegov trik biva otkriven, ljudi ga prebiju i uhite, on dođe u opasnost od vješanja, ali se ipak spasi.
Neifile pripovijeda ovu priču, koja se, kao i I, 1, izruguje katoličkoj tradiciji razaznavanja svetaca. Iako raniji izvor ove priče nije poznat, dio priče u kojem Martellina njegovi prijatelji prenose u krevetcu odnosi se na Evanđelje po Marku 2:2 i Evanđelje po Luki 5:19.
Druga novela (II, 2)
Ronaldo d'Asti bude opljačkan, stiže u dvorac Guglielmo gdje mu pomogne jedna udovica; njegovo vlasništvo mu biva vraćeno, lopovi uhvaćeni i obješeni, te se on sigurno vrati kući.
Izgleda da ova priča potiče iz Pančatantre, te je već bila stara 1500 godina prije nego što ju je Bokačo ponovo ispričao. Filostrato pripovijeda njegovu verziju priče.
Alen Vitasović
Alen Vitasović (Pula, 5. srpnja 1968.) je hrvatski muzičar iz Istre, koji se muzikom bavi već više od 25 godina.
Decameron
Treća novela (II, 3)
Tri mladića proćerdaju svoje bogatstvo i postanu siromašni. Njihov nećak, vrativši se kući kao očajan čovjek, zaljubi se u jednu opaticu, za koju otkrije da je kćerka kralja Engleske. Ona se uda za njega, a on svojim ujacima vrati njihovo bogatstvo.
Pampinea je pripovjedač ove priče, za koju nije poznata ranija varijanta.
Alen Vitasović
Život
Već je sa 5 godina počeo pokazivati zanimanje za harmoniku, a s 12 godina (1980-e) osniva svoj prvi glazbeni sastav. Kasnije postaje član najboljih sastava istarske regije s kojima svira većinom po turističkim mjestima. U svim sastavima bio je glavni, vokalni solista, klavijaturista i saksofonista. Završio je i srednju muzičku školu u Puli, specijalizirano, odjel saksofon i klavir. Nakon toga, nastupa u raznim bendovima u Hrvatskoj, Sloveniji i po Europi, gdje je skupio ogromno iskustvo i naučio se služiti sa još par instrumenata (gitara, flauta, bubnjevi). Po povratku, dvije godine radio je honorarno na radio postaji HR-a Pula kao glazbeni urednik. Tamo je i upoznao Livia Morosina s kojim počinje uspješnu suradnju sa kojom je i započela njegova profesionalna karijera.
Decameron
Četvrta novela (II, 4)
Landolfo Ruffolo osiromaši, postane gusar, zarobe ga Đenovljani, njihov brod se nasuka, Landolfo pobjegne na škrinji punoj dragulja i završi na obali Krfa, gdje ga jedna žena gostoljubivo primi, nakon čega se on vrati kući kao bogat čovjek.
Lauretta je pripovjedač ove priče.
Peta novela (II, 5)
Andreuccio da Perugia dođe u Napulj kako bi kupio konja, proživi tri avanture tokom noći, iz svake se izvuče sretno i vrati se kući sa rubinom.
Fiammetta pripovijeda ovu priču koja je zapravo kombinacija dvije ranije priče. Početak priče prvi je put zabilježio Courtois d'Arrass u svojem "Boivin de Provins" oko 1228. godine. Dio u kojem je Andreuccio zatočen u grobu nadbiskupa i kako pobjegne dolazi iz Efeških priča koje je napisao Xenophon iz Efeza oko 150. godine naše ere. Taj dio priče bio je toliko nezaboravan da se u gradovima i selima Evrope početkom 20. vijeka još uvijek prepričavao kao istinita priča.
Šesta novela (II, 6)
Madam Beritola izgubi dva sina, bude pronađena sa dva laneta na jednom otoku i dođe u Lunigianu, gdje je jedan od njenih sinova u službi njezinog gospodara; on spava sa gospodarevom kćerkom, zbog čega završi u zatvoru. Sicilija se pobuni protiv Karla I Anžujskog, a majka prepozna svoga sina, koji se oženi gospodarevom kćerkom. Na kraju i njegov brat bude pronađen. Porodici se vraćaju njihove povlastice.
Emilia pripovijeda ovu novelu. Ona podsjeća na priču o Sir Isumbrasu, koja je napisana prije 1320. godine i bila je vrlo popularna u srednjovjekovnoj Engleskoj.
Alen Vitasović
Solo karijera od 1993.
Alen je i pobjedio na većini festivala u Hrvatskoj, od kojih se najviše izdvajaju:
1995. biva nominiran u čak 5 kategorija za prestižnu hrvatsku nagradu Porin, no osvojio je nagradu samo za najboljeg debitanta. Osim svega toga, on je i aranžer i producent većine svojih pjesama, te je pomoću svojih pjesama približio i popularizirao čakavicu širem auditoriju.
Decameron
Sedma novela (II, 7)
Babilonski sultan šalje jednu od svojih kćeri, Alatiel, preko mora kako bi se udala za kralja Algarvea. Tokom četiri godine ona proživi razne avanture i dođe u ruke devet muškaraca. Na kraju se uspije vratiti svom ocu, kojem slaže da je djevica, te je on ponovo pošalje kralju za kojeg se ona i uda.
Ovu skandaloznu priču pripovijeda Panfil. Postoji nesloga po pitanju njezinog porijekla, vjerojatno zbog izrazito eklektične prirode njezine fabule, pa je moguće da ju je Bokačo stvorio iz nekoliko različitih izvora. Neki smatraju da su Hiljadu i jedna noć i Efeške priče možda bile inspiracija autoru ove priče, ali ne postoji dovoljno dokaza da bi se i jedna od njih mogle smatrati izvorima.
Osma novela (II, 8)
Grof Antwerpena ode u egzil zbog lažnih optužbi. On ostavlja svoje dvoje djece u različitim mjestima u Engleskoj i ode raditi u Irskoj. Vrativši se u Englesku nepoznat, on pronalazi svog sina i svoju kćer, koji žive u blagostanju. On služi kao konjušar u vojsci francuskog kralja; dokaže se da je on nevin i vrate mu se sve povlastice.
Alen Vitasović
Izdani albumi
Do sada je, Alen, izdao pet albuma, više kompilacija, a u u pripremi mu je i novi album:
Decameron
Osma novela (II, 8)
Elissa pripovijeda tu priču, čija je tema (osveta žene zbog prezrivog odbijanja) zajednička sa mnogim starim pričama. Međutim, direktan izvor mogla bi biti istinita priča o Pierru de la Broce i francuskoj kraljici. Dante piše o njegovoj duši u Čistilištu, vi. Pisani izvor mogla bi biti provansalska romansa, koju je 1318. napisao Arnaud Vidal de Castelnaudary, a poznata je kao "Guillaume de la Barre." Međutim, ta tema bila je toliko česta da je teško odrediti glavni izvor.
Alen Vitasović
Izdani albumi
U nepunih 8 godina prodao je oko 130 000 nosača zvuka.
Suradnja s ostalim autorima
Alen je otpjevao više dueta sa poznatim izvođačima: Lisa Hunt, Crvena jabuka, Šajeta, Hari Rončević, Maja, Bruno Krajcar, Adam Končić, Eleonora Turčinović. Surađivao je i s najboljim hrvatskim autorima, aranžerima, tekstopiscima, producentima kao Nikša Bratoš, Duško Mandić, Stipica Kalođera, Livio Morosin, Bratislav Zlatanović, Robert Pilepić, Zrinko Tutić, Boris Krainer, Bruno Zahtila, Bruno Krajcar, Ivica Krajač, Robert Grubišić, Olja Dešić, Robert Funčić, D. Načinović i drugi.
S velikom ljubavlju pokušava sačuvati i originalni glazbeni izraz svoje Istrske pa je tako više puta nastupao na smotrama istrijanskog folklora pjevajući i svirajući narodne pjesme. Prilog tome je šest sudjelovanja na Etno festu u Neumu, zajedno sa svojim ocem, bratom, stricem i kumom.
Decameron
Deveta novela (II, 9)
Bernabò Ženovski, kojeg prevari Ambrogiuolo, izgubi svoj novac i naredi da njegova nevina supruga bude ubijena. Ona pobjegne, obuče se kao muškarac, te služi sultanu. Ona potom otkrije ko je prevario njenog muža, dovede Bernabòa u Aleksandriju, gdje varalice bude kažnjen. Ona potom ponovo odjene žensku odjeću i sa mužem se vrati u Ženovu bogata.
Deseta novela (II, 10)
Paganino da Monaco otme ženu Messer Ricciarda di Chinzica, koji, po otkrivanju njihovog mjesta prebivanja, odlazi kod Paganina i na prijateljski način traži ženu nazad. Paganino se složi, ali samo u slučaju da se ona želi vratiti svom mužu; ona kaže da se ne želi vratiti. Messer Ricciardo umre, a ona se uda za Paganina.
U posljednjoj priči drugog dana Dioneo počinje svoj običaj pripovijedanja posljednje priče svakog dana, s čime nastavlja do kraja Dekamerona. Pouka ove priče - da se mlada žena treba udati za starijeg muškarca - vrlo je česta u srednjovjekovnoj literaturi.
Treći dan
thumb|[[Ponte Vecchio u Firenci, koji je u Bokačovo vrijeme bio nov. Taj grad je mjesto dešavanja mnogih priča iz Dekamerona.]] Neifile je kraljica trećeg dana. Priče ovog dana govore o osobama koje su teško došle do nečega ili izgubile nešto, pa to isto i ponovo stekle.
Prva novela (III, 1)
Masetto da Lamporecchio glumi da je priglup, dobije posao vrtlara u ženskom manastiru i spava sa redovnicama.
Filostratova priča o zamislima na koje muškarac dođe da bi uživao u fizičkom društvu manastirskih redovnica također je prisutna i u Cento Novelle Antiche iz 13. vijeka.
Druga novela (III, 2)
Konjušar spava sa ženom kralja Agilulfa, koji to dozna i zadrži za sebe, pronađe konjušara i ošiša mu dio glave. Ostriženi konjušar ošiša sve ostale sluge, tako se spasivši.
Pampineina priča potiče bilo iz Pančatantre ili Herodotove Historije. Međutim, Bokačova verzija je jedinstvena po tome što kralj očuva i svoju i ženinu čast.
Treća novela (III, 3)
Pod plaštom ispovijesti i sasvim besprijekorne savjesti, jedna dama, koja se sviđa jednom mladiću, navede priglupog fratra na to da joj ne znajući omogući zadovoljenje sa tim mladićem.
Četvrta novela (III, 4)
Dom Felice pouči fratra Puccia kako da dobije blagoslov putem pokore. Fratar Puccio izvrši pokoru, a za to vrijeme Dom Felice se zabavlja sa njegovom ženom.
Pripovjedač je Panfilo.
Peta novela (III, 5)
Zima dadne jahaćeg konja Messer Francescu Vergellesiju, koji mu zauzvrat dopusti da razgovara sa njegovom ženom. Budući da ona ne progovara ni riječi, on odgovara umjesto nje, te je ishod u skladu sa njegovim odgovorom.
Ta priča se prvobitno pojavila u zbirci priča na sanskritu, Hitopadesha. Međutim, moguće je da je Bokačo tu priču direktno preuzeo iz djela Sedam rimskih mudraca, koje je, unatoč svom orijentalnom porijeklu, uvelike kružilo na latinskom jeziku u vrijeme kada je Dekameron napisan. Pripovjedač je Elissa.
Šesta novela (III, 6)
Ricciardo Minutolo voli ženu Filippella Fighinolfija, te, znajući da je vrlo ljubomorna, navede je na pomisao da će se njegova vlastita žena idućeg dana sresti sa Filippellom u jednom hamamu (turskom kupatilu); ona ode tamo, sa namjerom da otkrije nevjernost svog muža; ona legne sa muškarcem za kojeg smatra da je Filipello, pretvarajući sa da je ona žena sa kojom se trebao naći; međutim, ispostavi se da je to zapravo Ricciardo.
Sedma novela (III, 7)
Tedaldo, koji je u nenaklonosti dame u koju je zaljubljen, napusti Firencu. Nakon nekog vremena on se vrati prerušen u hodočasnika, ima razgovor sa tom damom i ukaže joj na to da je ona počinila grešku. Tedaldo spasi smrti njenog muža, optuženog za njegovo ubistvo, te ga pomiri sa braćom, nakon čega diskretno uživa u društvu dame koju voli.
Emilia je pripovjedač ove priče, čija ranija verzija ne postoji.
Osma novela (III, 8)
Nakon što uzme neki prah, Feronda sahrane misleći da je mrtav; iz groba ga izbavi opat koji spava sa njegovom ženom; opat ga smjesti u tamnicu i kaže mu da je mrtav i u čistilištu; on nakon toga "uskrsne" i odgaja dijete koje mu je opat napravio sa ženom kao vlastitog sina.
Laurettina priča o složenim lukavstvima kojih se opat lati kako bi dobio Ferondovu ženu vjerovatno je preuzeta iz francuske priče Le Vilain de Bailleul, koju je napisao Jean de Boves. Bokačo ne samo da koristi tu priču kako bi ismijao svećenike svog vremena, već i priglupost nekih svojih zemljaka.
Deveta novela (III, 9)
Gillette izliječi fistulu kralja Francuske te kao nagradu traži da se uda za Bertranda de Roussillona; on se njome nevoljko oženi i u Firenci se udvara jednoj mladoj ženi; Gilette spava s njim umjesto nje i rodi mu dva sina; on joj poslije toga postane naklonjen i zamoli da mu opet bude žena.
Neifile pripovijeda ovu priču, koja se prvi put pojavila u djelu Abhijñānaśākuntalam (Priznanje Śakuntale) autora Kālidāse. Nije sigurno utvrđeno kada je Kālidāsa živio, ali neki smatraju da je to bilo u 5. vijeku. Moguće je da je Bokačo preuzeo tu priču iz francuske verzije koja se pojavila u 11. vijeku. Ta priča je osnova Šekspirovog djela All's Well That Ends Well.
Deseta novela (III, 10)
Alibech odluči postati pustinjakinja, te je nakon odlaska u pustinju redovnik Rustico nauči kako se vrag tjera u pakao. Ona se potom ponovo nađe u društvu ljudi i postane žena Neerbalu.
Dioneo pripovijeda ovu, zasigurno najnepristojniju i najrazvratniju priču u Dekameronu. Naivna djevojka Alibech otputuje u pustinju kako bi se približila Bogu. Ona naiđe na redovnika Rustica koji ju obeščasti pretvarajući se da je uči kako da ugodi Bogu. Međutim, Alibech postane oduševljenija po pitanju tjeranja vraga u pakao nego Rustico. Za to vrijeme njena porodica je završila na lomači, pa je ona ostala jedini nasljednik cjelokupnog porodičnog blaga. Na Rusticovo olakšanje, a Alibechino nezadovoljstvo, Neerbale ju otme i natjera da se uda za njega. Noć prije vjenčanja druge ju žene ispituju na koji je način služila Bogu u pustinji, te nakon njenog objašnjenja kako se vrag tjera u pakao, one ju obavijeste da će joj Neerbale zasigurno znati pomoći da ponovo služi Bogu.
Zbog svoje prirode, ova priča često je ostavljana nepotpuno prevedena, kao što je slučaj sa prijevodom Johna Paynea, gdje je Alibechino spolno buđenje ostavljeno neprevedeno, zajedno sa sljedećom fusnotom: "Prevodioci žale za time što neupotreba u koju je čarolija zapala čini nemogućim prikazati tehničke pojedinosti te umjetnosti na podnošljivom engleskom; zbog toga su oni smatrali neophodnim ostaviti nekoliko dijelova na izvornom talijanskom." Nije poznata ranija verzija te priče.
Četvrti dan
Bokačo počinje ovaj dan obranom svoga djela budući da je do sada dobrim dijelom dovršeno. Iako on kaže da su dijelovi priča iz prethodnih dana kružili među pismenim građanima Toskane dok je njegovo djelo još bilo nedovršeno, u to se sumnja. Umjesto toga, Bokačo vjerojatno cilja potencijalne kritičare. Čitalac mora zapamtiti da domaća prozna belatristika nije bila cijenjena u Italiji u 14. vijeku i jedna od stvari koje Bokačo kritizira u uvodu četvrtog dana je često viđen stav prema toj književnosti. Ostale kritike odnosile su se na sam Dekameron.
Jedna od njih je da nije zdravo za muškarca Bokačovih godina - oko 38 - da se veže za mlade dame, za koje je ovo djelo navodno i napisano. Kako bi se obranio od te kritike (koja kritičarima tog doba zapravo i ne bi pala na pamet) Bokačo pripovijeda priču o tome kako je prirodno za muškarce da uživaju u društvu žena. U toj priči Filipo Balducci je pustinjak koji, nakon smrti svoje žene, sa svojim sinom živi na planini Asinaio i povremeno dođe u Firencu kako bi se opskrbio hranom. Jednog dana, njegov sin (kojem je sada 18 godina i nikada prije nije napustio planinu) pođe s njim, zato što je Filipo preslab da bi išao sam. Sina fasciniraju žene u gradu, mada ih nikada prije nije vidio, zbog čega Filipo zažali što ga je ikada poveo u Firencu.
To se često naziva 101. pričom Dekamerona. Ona potiče iz Ramayane, sanskritskog epa koji potiče iz vremena prije Kristovog rođenja. Ta priča bila je vrlo česta u srednjovjekovnom periodu - pojavila se u djelu Varlam i Joasaf (napisanom u 8. vijeku), u moralnoj anegdoti Jacquesa de Vitryja (13. vijek), u Cento Novelle Antiche (također 13. vijek), Sedam rimskih mudraca i talijanskoj zbirci bajki zvanoj Fiori di Virtu (14. vijek), u djelu "De heremita iuvene" (12. vijek) i u jednom francuskom "fabliau" (kratka, duhovita priča u u stihovima, 13. vijek). Posljednja dva djela su Bokačovi najvjerojatniji izvori, zato što u njima otac žene naziva guskama, dok ih u prijašnjim verzijama naziva demonima koji iskušavaju duše muškaraca.
Filostrat je kralj četvrtog dana, tokom kojeg pripovjedači pričaju priče o ljubavnicima čija veza nesretno završi. To je prvi dan kada je muški pripovjedač kralj.
Prva novela (IV, 1)
Tancredi, princ Salerna i Ghismondin otac, ubije njezinog ljubavnika, Guiscarda, te joj pošalje njegovo srce u zlatnom peharu: Ghismonda u njega saspe otrov, popije ga, te umre.
Fiammetta pripovijeda tu priču, čiji je najraniji izvor francuski manuskript kojeg je napisao čovjek po imenu Thomas. Međutim, u ranom 12. vijeku se spominje u djelu Tristan i Izolda.
Druga novela (IV, 2)
Pampinea priča drugu priču četvrtog dana, koja je ujedno i vrlo stara. Smatra se da potiče od jednog događaja iz života Aleksandra Velikog. Ostali bitni zapisi te priče su Židovski antikviteti (Josip Flavije), Pančatantra i Hiljadu i jedna noć.
Treća novela (IV, 3)
Tri mladića su zaljubljena u tri sestre i sa njima bježe na Kretu. Najstarija sestra ubije svog ljubavnika iz ljubomore. Druga spasi najstariju predavši se grofu Krete. Njezin ljubavnik je ubija i bježi sa najstarijom sestrom. Za ubistvo optuže treću sestru i njezinog ljubavnika, uhapse ih i oni priznaju zločin. Izbjegnu smrt potplativši stražare i osiromašeni bježe na Rod, gdje umru u siromaštvu.
Lauretta priča ovu priču.
Četvrta novela (IV, 4)
Gerbino, u suprotnosti sa zavjetom odanosti koji je dao svom djedu, kralju Williamu II Sicilijanskom, napadne jedan kraljev brod koji se zaputio u Tunis kako bi spasio svoju kćer. Nju ubije posada tog broda, a kasnije i on njih, nakon čega bude obezglavljen.
Izvor Elissine priče je nepoznat.
Peta novela (IV, 5)
thumb|upright|Isabella i ćup sa bosiljkom, [[William Holman Hunt]] Lisabettina braća ubiju njezinog ljubavnika; on joj se pojavi u snu i pokaže joj mjesto na kojem je zakopan; ona skine glavu sa njegovog tijela i zakopa je u ćup u koji posadi bosiljak; nad njim plače svaki dan. Ona umre nedugo nakon što joj braća otmu ćup.
Shirley, Massachusetts
Širli je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Masačusets.
Decameron
Peta novela (IV, 5)
Filomena je pripovjedač ove priče, jedne od najpoznatijih u Dekameronu, koja je također bila osnova za narativnu poemu Isabella, or the Pot of Basil autora Johna Keatsa.
Šesta novela (IV, 6)
Andreuola voli Gabriotta: ona mu ispriča san koji je nedavno imala; on joj ispriča svoj i iznenada umre u njezinom naručju. Nju i njezinu sluškinju uhapse dok one prenose njegovo tijelo u kuću. Ona ispriča šta se desilo, ali joj visoki službenici zaprijete nasiljem. Na kraju se ustanovi da je ona nevina pa je oslobode. Ona potom odluči postati časna sestra.
Pripovjedač ove priče je Panfil, prvi muški pripovjedač četvrtog dana.