cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Istopolni brak
Evropa
Maja 2004. godine, najveća opoziciona partija u Francuskoj Socijalistička partija (Parti Socialiste) dala je svoju podršku zakonskom priznavnaju istopolnih brakova. Časopis ELLE je 2004. godine sproveo istraživanje koje pokazuje da 64% francuskog stanovništva podržava istopolne brakove, a 49% podržava usvojanje dece od strane istopolnih parova.
Ian Smith
Samostalnost Rodezije i vladavina
Iako je proces dekolonizacije počeo nakon rata, Rodezija nije dobila neovisnost kao druge kolonije pod britanskom krunom. U takvom polu-kolonijalnom statusu Smith se dobro snašao. Bio je premijer od 16. travnja 1964. do 11. studenog 1965. godine. Nakon što neovisnost nije izborena, Smith posljednjeg dana svog premijerskog mandata povlači jedan veoma loš potez. Naime, donešena je i javno objavljena Jednostrana deklaracija nezavisnosti. Uspostavljena je vladavina bijele manjine. Bijelci nikad nisu imali udio veći od 5% u cjelokupnom stanovništvu, a ipak bi na izborima dobili 95% svih glasova.TAj čin jednostrane neovisnosti, UN i ostali važni međunarodni čimbenici proglasili su nezakonitim.
Istopolni brak
Evropa
Decembra 2005. godine parlament Letonije je doneo ustavni amandman kojim se brak definiše kao zajednica između žene i muškarca, time onemogućavajući priznavanje istopolnih brakova. Istu ustavnu odredbu ima i Srbija.
Ian Smith
Samostalnost Rodezije i vladavina
Smith je svoj režim temeljio na premisi kako nije dobro da se uvede vladavina većinskog stanovništva navodeći time primjere afričkih država kao što su Gana, Tanzanija, Uganda i Nigerija. Protiv njegove vlasti bunili su se i domaći, pa i strani političari. Kod kuće Smithu su probleme zadavale stranke ZANU i ZAPU koje vode Robert Mugabe i Joshua Nkomo kao predstavnici etničkih skupina crnačkog stanovništva. Mnoge demokratske zemlje sa Zapada odbile su priznati njegovu tvorevinu, a među onima koji su mu nudili razne stvari da nagodbom siđe s vlasti bili su Harold Wilson i Henry Kissinger.
Smith je također dok je bio na vlasti, predlagao da se broj zastupnika crnaca i bijelaca u parlamentu uredi na način da više zastupnika ima onaj tko plaća veći porez.
Istopolni brak
Sjedinjene Američke Države
Kongres je 1996. godine usvojio zakon DOMA (Defence of Marriage Act). Ovim zakonom se sprečava upotreba 4. člana ustava, poznatijeg kao Full Faith and Credit Clause da se istopolni brak „unese“ u države koje su ga ranije već odbile. Član 4. Ustava nalaže da pravni akti i sudske odluke jedne države priznaju u drugoj, međutim, DOMA onemogućava da se istopolni brak sklopljen u jednoj državi priznaje u drugim državama SAD-a. Vrhovni sud SAD-a proglasio je 2013. godine neustavnim član DOMA-e kojim se onemogućavaju federalne beneficije parovima koji su sklopili istopolni brak. Dvije godine poslije, Vrhovni sud SAD-a je proglasio neustavnim zabrane istopolnih brakova koje su u datom trenutku bile na snazi u 14 od 50 američkih država. Od juna 2015. godine istopolni brak je legalan u svih 50 država SAD-a.
Ian Smith
Kraj karijere
Konačno su 1980. održani izbori kojim je Smith bio primoran sići s vlasti, a na mjestu premijera ga je zamijenio biskup Abel Muzorewa. Zimbabve je postao neovisan nakon sedam godina borbe i 40. 000 žrtava.
Istopolni brak
Kalifornija
Između 1. februara i 11. marta, 2004. u San Franciscu je venčano oko 4000 istopolnih parova protivno državnom zakonu Kalifornije. Vrhovni sud Kalifornije je naložio prekid izdavanja venčanih listova istopolnim parovima u San Francisku, a 12. avgusta je poništio sve sklopljene brakove.
Ian Smith
Kraj karijere
Nakon umirovljenja iz aktivne politike, počeo se buniti protiv Mugabeova režima, nazvavši ga "mentalno poremećenim". Živio je sa kćerkom Jean u Cape Townu.
Istopolni brak
Kanada
U periodu između 2003. i 2005. godine viši sudovi 9 provincija su izglasavali neustavnost zabranje istopolnih venčanja i priznavali su istopolne brakove u svojim jurisdikcijama. Konačno je kanadski Parlament doneo zakon o Građanskom braku, 20. jula, 2005., kojim se na nacionalnom nivou istopolni brak izjednačavao sa ranije postojećim brakom između osoba različitih polova.
Kanada je jedina država, čiji zakon ne zahteva da su osobe koje se venčavaju državljani/državljanke Kanade, pa se veliki broj istopolnih parova venčao u Kanadi, bez obzira na to da li se njihv brak priznaje u njihovim državama. Zapravo, ovi brakovi su u dva slučaja poslužili kao osnova za uticaj na promenu zakona u drugim državama: u Irskoj i Izrealu.
Prilikom imigracije ili dobijanja državljanstva, ne pravi se razlika između istopolnih i heteroseksualnih parova.
Južna Amerika i Australija
U Južnoj Americi, Argentina, Urugvaj i Brazil priznaju istopolne brakove. Australija ne priznaje istopolne brakove, mada postoje razni oblici građanskih zajednica istopolnih parova.
Verska venčanja istopolnih parova u svetu
Širom sveta većina, mada ne sve, religijske tradicije ne žele da priznaju ili sklapaju istopolne brakove.
Popis zagrebačkih potoka
Popis zagrebačkih potoka sadrži sve potoke u Zagrebu i u blizini Zagreba.
Istopolni brak
Verska venčanja istopolnih parova u svetu
Ortodoksni judaizam i većina poklonika konzervativne tradicije ne prihvataju istopolne brakove. Reformistički judaizam, najrasprostranjenija jevrejska tradicija, dozvoljava rabinima da blagoslove istopolne parove u sinagogama, ali se u tom kontekstu ne koriste reči kao „brak“ ili „venčanje“.
U Kanadi pitanje istopolnih brakova je podelilo zajednicu vernika. Ujedinjena crkva Kanade, najveća kanadska protestantska zajednica, kao i neki delovi Anglikanske crkve Kanade podržavaju brakove gejeva i lezbejki. Ipak, svetski anglikanski koncil se suprotstavlja promenama u kanadskim crkvama.
Casino Vezzani, Chieti
Casino Vezzani je naselje u Italiji u provinciji Chieti, u regiji Abruzzo.
Istopolni brak
Verska venčanja istopolnih parova u svetu
Generalni sinod Ujedinjene Hristove crkve (United Church of Christ) usvojila je 4. jula, 2005. rezoluciju kojom se potvrđuju jednaka bračna prava bez obzira na rod. Ipak, kao i mnoga druga pitanja, brakovi su pitanja o kojima odlučuju autonomne lokalne kongregacije.
Casino Vezzani, Chieti
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 101 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 173 m.
Istopolni brak
Verska venčanja istopolnih parova u svetu
Ceremonije venačanja istopolnih parova obavljaju: Unitarna univerzalna crkva, neke reformističke i rekonstruističke sinagoge, neki Kvekeri, kao i Metropolitan Community Church.
U Švedskoj Luterijanska crkva dozvoljava davanje blagoslova istopolnim parovima, kao i u Holandiji i Švajcarskoj. U Nemačkoj neke Evangelističke crkve takođe dozvoljavaju svojim sveštenicima da blagoslove istopolne parove.
Clinton, Connecticut
Klinton je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Konektikat.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 3.368, što je 148 (-4,2 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Kloverlif
Kloverlif se može odnositi na
2135 Aristaeus
2135 Aristaeus je Apolo asteroid čija srednja udaljenost od Sunca iznosi 1,599 astronomskih jedinica (AJ). Apsolutna magnituda asteroida je 17,94.
Ferli
Ferli se može odnositi na
Popis zagrebačkih fakulteta
Ovaj popis sadrži zagrebačke fakultete.
Zagrebačka Biblija
mini|300px|fra [[Bonaventura Duda i fra Jerko Fućak prevode Stari Zavjet.]] Zagrebačka Biblija iz 1968. godine pojavljuje se kao četvrti cjeloviti prijevod Biblije na hrvatski jezik, a prvi tiskan u Hrvatskoj i to u Zagrebu. Društveni je izdavač u tadašnjem komunističkom sustavu objelodanio hrvatski prijevod Biblije načinjen iz originala, prema uzoru na La Bible de Jérusalem.
Povijest
Za svaki je narod važan događaj prijevod Biblije na narodni jezik. Biblija nije samo spomenik vjere nego i spomenik jezika. Prvi, cjelovito napravljen, prijevod Svetoga pisma na hrvatski načinio je u 17. stoljeću isusovac Bartol Kašić. Našijenci, nostrates, kako kuka već sam Kašić, osujetili su tiskanje spremljene hrvatske Biblije u Rimu. Tada još nije postojao standardni hrvatski jezik. Kašić ga je zapravo gradio. Kašićeva Biblija tiskana je kao otmjeno izdanje istom 1999.–2000. u Paderbornu u Njemačkoj u nizu prvih prijevoda Biblije na slavenske jezike, zvanom Biblia Slavica. Prvi tiskani prijevod cijeloga Svetoga pisma na hrvatski, koji je načinio franjevac Petar Katančić, izašao je 1831. u Budimu. Tridesetak godina poslije objavljuje teolog Ivan Matija Škarić prijevod Biblije u Beču 1858–1861. Ivan Ev. Šarić objavljuje svoj prijevod Biblije u Sarajevu 1941.–1942. Drugi vatikanski koncil, koji je zaklopio vratnice u vatikanskoj bazilici 1965., zov je na povratak izvorima Svetom pismu i crkvenoj predaji. A u nas nema Biblije, kako se veli, ni za lijek. Promišljanja da se tomu doskoči bezizgledna su. I tada se događa čudo, zvano Zagrebačka Biblija. Čudo je da 1968., kada vrije vrijeme od lijevih, vjeri nesklonih uvjerenja, kada u nas vlada vlast koja sustavno potiskuje vjeru, popuštajući povremeno uzde, u Zagrebu, u Hrvatskoj izlazi Biblija. I to na pobudu takozvanoga društvenog iliti državnog izdavača Stvarnosti. To, kako bi se reklo, nitko nije mogao ni u snu pomisliti. Stvarnost potkraj 1966. i početkom 1967. poziva bibličare Katoličkog bogoslovnog fakulteta da pripreme prijevod Biblije, onoga fakulteta koji je prije petnaest godina de facto, ne i de iure, isključen iz Zagrebačkog sveučilišta.
Znakovito je da baš na Bogojavljenje 6. siječnja 1967. ključna osoba u čitavoj stvari, o čijem blagoslovu ovisi ulazak katoličkih bibličara u pothvat, zagrebački nadbiskup kardinal Franjo Šeper prihvaća dobačenu rukavicu u razgovoru s bibličarom Bonaventurom Dudom i Ivonom Ćukom i daje suglasnost da se u suradnji katoličkih bibličara i izdavača Stvarnosti pripremi prijevod hrvatske Biblije.
Za desetak dana (17. siječnja) u sjedištu izdavačke kuće Stvarnost bibličar Bonaventura Duda predlaže da se u rad oko hrvatskoga prijevoda Biblije uključe i književnici. To je sugovornike književnika Juru Kaštelana i direktora Stvarnosti Ivana Košutića začudilo i obradovalo. Kaštelan će predložiti da se ne pozivaju u krug suradnika književni klasici, jer će sporo raditi, već nadobudni mladi književnici. A izbor nije išao prema ključu vjerske podobnosti, nego samo po stručnosti, tako da su u red književnih suradnika ušli vjernici, ali i stručnjaci koji nisu vjernici.
Oblikovalo se uredništvo; glavni su urednici sveučilišni profesor Jure Kaštelan, književnik, član Izdavačkog savjeta Stvarnosti, i sveučilišni profesor Bonaventura Duda, bibličar, s Katoličkoga bogoslovnog fakulteta. Urednici su pak Josip Tabak, književnik, i Jerko Fućak, bibličar. Okupljeni su književni suradnici: Branko Brusar, Olinko Delorko, Filibert Gass, Marko Grčić, Stjepan Hosu, Jure Kaštelan, Božo Kukolja, Tomislav Ladan, Nikola Milićević, Zvonimir Mrkonjić i Ante Sekulić. Tu su bili i Nikola Šop i Ton Smerdel. Krug biblijskih suradnika tvorili su Bonaventura Duda, Jerko Fućak, Ivan Golub, Ante Kresina, Janko Oberški, Ljudevit Rupčić, Celestin Tomić. Ivan Golub je držeći se svoga stajališta – kad je čovjek na nekom položaju, treba unapređivati mlade i nagrađivati stare – predložio urednicima Zagrebačke Biblije u nastanku da se u posao uključi i nadobudni bibličar Adalbert Rebić, koji je tada u Rimu na Papinskom biblijskom institutu završavao studij biblijskih znanosti, a glavni urednik Bonaventura Duda je to prihvatio. Jezični suradnici bili su Marko Grčić, Jure Kaštelan, Zvonimir Mrkonjić i Josip Tabak, kojemu je bila povjerena generalna lektura sveukupne Biblije s uvidom u hebrejski izvornik. Ispraviteljem/korektorom otisaka prijevoda Biblije bit će visoko savjestan i neumoran Stjepan Hosu (nekoć Golubov gimnazijski profesor).
Prvoga svibnja 1967. počeo je rad oko prevođenja Zagrebačke Biblije. Znakovito na crkveni blagdan Josipa radnika, svjetovni dan rada, započinje rad oko Biblije, suradnički rad klerika i laika, književnika i bibličara. Znan je početak rada – terminus a quo. Je li određen ili barem predviđen kraj rada – terminus ad quem? Jest. Tomislav Ladan je u vezi s rokom pripreme Biblije rekao: »Ne za nekoliko godina, nego za jednu godinu, ali početi s radom ne sutra, nego danas. Inače će se prăvo raditi tek posljednje (jedne) godine. Pa radimo to sada ove godine.« A sam rad? Kao polazišna točka usvojeni su rukopisni prijevodi. Podloga je rukopisni prijevod pokojnoga profesora biblijskih znanosti na Katoličkom bogoslovnom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu Antuna Sovića, uz iznimku Mojsijeva Petoknjižja Silvija Grubišića i Psalama Filiberta Gassa. Od tiskanih prijevoda preuzet je prijevod Pjesme nad pjesmama književnika Nikole Milićevića i Novi zavjet bibličara Ljudevita Rupčića Kako je izgledala suradnja književnika i bibličara? Kao biblijski suradnik Zagrebačke Biblije Ivan Golub spominje poneko sjećanje: "''Moja biblijska dionica bile su starozavjetne knjige Ezra i Tobija te sve biblijske knjige posvećene ženama: Ruti, Juditi i Esteri, knjiga o nježnoj Ruti, o hrabroj Juditi i o dovitljivoj Esteri. Ponosim se time. Književni suradnik na istoj dionici bio je Olinko Delorko, uz iznimku knjige Ezrine, koju je književnički obradio Ante Sekulić. Podloga je bio Sovićev rukopisni prijevod. Njega je s jezično-književne strane obradio, da ne rečem ponegdje preradio, jezičar-književnik. Treba naime znati da je Sovićev prijevod s hebrejskoga uzoran što se tiče vjernosti izvorniku, ali neprihvatljiv i na kraju kad je trebalo tiskati (1939) neprihvaćen što se tiče hrvatskoga jezika na koji je preveden. Nakon književničke ruke tekst dolazi u ruke bibličara koji ga uspoređuje s hebrejskim izvornikom. I budno pazi da pjesnička sloboda, licentia poetica, nije iznevjerila gdje vjernost izvorniku. S tog su naslova dva prijevoda Tona Smerdela i Nikole Šopa bili isključeni. Smerdel je svoj objavio. Šopov prepjev Jeremijinih tužaljki želim objaviti. Kako je hebrejski biblijski jezik nevelika leksika, a hrvatski, na koji se prevodi, obiluje istoznačnicama, prinos književnika bio je dragocjen, jer su za isto značenje predlagali uvijek drugu, ali istoznačnu riječ. I tako je tekst prijevoda bio i vjeran izvorniku i u duhu jezika na koji se prevodi – u duhu hrvatskoga. Bio je lišen zamornosti, jednoličnosti, ponavljanja jedne te iste riječi za jedno značenje.''"
Složeno i višestoljetno pitanje naziva savez i/ili zavjet riješeno je s i-i. Biblija se naziva Stari i Novi zavjet, a u samoj Bibliji upotrebljava se izraz savez. Božje ime, u hebrejskom izvorniku četveroslovlje – tetragram JHWH, u Bibliji se piše Jahve. Osobna pak imena pišu se najvećma prema hebrejskom izvorniku, a neka prema Vulgati. Latinski prijevod, Vulgata, nema glas š, koji ima hebrejski izvornik. Imena velikih proroka su prema Vulgati Izaija, Jeremija, a ne hebrejski (Jirmijahu – Jeremija), a mali proroci pojavljuju se i u hebrejskom obliku kao Hošea. Ime Davidova oca u Bibliji se pojavljuje u hebrejskom obliku Jišaj, a ne u Vulgatinu latinskom Jesej. Spjev Kajetana Vičića Jesseides libri XII (Prag 1700) jedni nazivlju Jišajida, oslanjajući se na Zagrebačku Bibliju, drugi Jeseida, oslanjajući se na Vulgatu. Našavši se pred terminološkim odlukama Zagrebačka Biblija uz iznimku saveza išla je u kompromisna rješenja između hebrejskog izvornika i latinske Vulgate. Kompromisna rješenja, ali ne i kompromitantna.
Nakon nešto više od godine prijegorna, ali i zanosna rada, Biblija je izašla 14. rujna 1968. na blagdan Uzvišenja svetoga križa u Zagrebu. Zagrebačka Biblija. Znakovito je da izlazi u znaku križa. Svi njezini djelatnici, nadasve glavni urednici i urednici, nosili su taj rad kao križ, pri čemu su svaki bili jedan drugome Šimun Cirenac i pomagali nositi križ. Na blagdan Uzvišenja svetoga križa uzvišeno se i uzvišena se pojavila Zagrebačka Biblija nakon okruglo godinu dana. U nevjerojatno kratku roku. Izašla je u 60.000 primjeraka da bi, razgrabljena, uskoro bila tiskana u još 40.000 primjeraka. Otkupila ju je 1974. od Stvarnosti izdavačka kuća Kršćanska sadašnjost. U četrdeset godina od njezina prvotiska Zagrebačka je Biblija izašla u 400.000 primjeraka. U izdanju "Kršćanske sadašnjosti" dosad je izašla u dvadeset izdanja. Ivan Golub: "''Sjećam se Drugog vatikanskoga koncila i poslijekoncilskoga zanosa. Zagrebačka je Biblija u sklopu toga zanosa. Zagrebačka je Biblija jedna od prvina plodova Drugoga vatikanskoga koncila u nas. Među njima je još u vrijeme održavanja Koncila novina »Glas (s) Koncila – Novo lice Crkve«; godinu poslije zaključenja Koncila 1966. utemeljuje se ekumenski bilten »Poslušni Duhu«, čiji sam suutemeljitelj; dvije godine po zaključenju Koncila pojavljuje se 1968. Zagrebačka Biblija, čiji sam biblijski suradnik; a tri godine poslije Koncila 1969. počinje – meni i mojim suradnicima povjerena – obnova Nadbiskupskog bogoslovskog sjemeništa u Zagrebu od tridentskog monastičkog lika sjemeništa u mjesnocrkveni lik. Kao svjedok dakle govorim o koncilskom zanosu kojega je čudesni dio i Zagrebačka Biblija. Zagrebačka je Biblija već kao Biblija ekumenska, jer je Biblija zajedničko dobro svih kršćana. No ona je to i po svom nastanku i nastavku. Okupila je suradnike razne književnike, bez obzira na njihovo vjersko uvjerenje vođena samo stručnošću. Time je – posve u duhu Drugoga vatikanskoga koncila – preteča dijaloga i inkulturacije. A prihvaćena je od svih kršćanskih zajednica. Time promiče ekumenizam.''" Kršćanska sadašnjost, Odsjek za kroatistiku Filozofskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, Hrvatsko filološko društvo i Katolički bogoslovni fakultet Sveučilišta u Zagrebu pod pokroviteljstvom Hrvatske biskupske konferencije i Ministarstva kulture priredili su znanstveni simpozij 40 godina Zagrebačke Biblije (1968. – 2008.) u Zagrebu 24. i 25. listopada 2008. Simpozij je pozdravio predsjednik Hrvatske biskupske konferencije msgr. Marin Srakić, nadbiskup đakovačko-osječki i izaslanik Ministarstva kulture. Predavanja su održali djelatnici oko izdanja Zagrebačke Biblije 1968., bibličari Bonaventura Duda, Adalbert Rebić i Ivan Golub te književnici Marko Grčić, Ante Sekulić, Zvonimir Mrkonjić. Izlagali su Josip Bratulić, Katica Knezović, Dino Milinović, Jadranka Brnčić, Stipe Botica, Peter Kuzmič, Mario Cifrak te putem posrednika Josip Silić i Loretana Despot. Bonaventura Duda, glavni urednik Zagrebačke Biblije, spominje se 1992. umrlog urednika Jerka Fućaka. Sproveo je 1990. i glavnog urednika Juru Kaštelana, 2007. urednika Josipa Tabaka i književnoga suradnika Tomislava Ladana.
O četrdesetoj godišnjici Zagrebačke Biblije izašla je knjiga Katice Knezović Zagrebačka Biblija 1968. o 40. obljetnici (Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2008). Red. prof. emeritusu dr. Bonaventuri Dudi 22. listopada 2008. predana je na Evanđeoskom teološkom fakultetu u Osijeku Ekumenska povelja iz ruku rektora Petera Kuzmiča.
Spomenik "Zagrebačka Biblija"
mini|Spomenik "Zagrebačka Biblija" Spomenik Zagrebačkoj Bibliji otkriven 9. siječnja 2010. ispred franjevačkog samostana na Kaptolu u povodu dijamantne obljetnice svećenštva fra Bonaventure Dude.
Spomenik su zajedno postavili grad Zagreb i Hrvatska franjevačka provincija sv. Ćirila i Metoda. Autor spomenika je akademski kipar Ante Jurkić, a izliven je u Ljevaonici umjetnina Akademije likovnih umjetnosti u Zagrebu. Biblija je prikazana kao otvorena knjiga ponuđena prolaznicima, a na njezinoj stranici nalazi se redak prijevoda iz 1968. godine iz Psalma 119 "Tvoja riječ nozi je mojoj svjetiljka i svjetlo mojoj stazi". Izabrani redak želi podsjetiti prolaznika koji korača pločnikom da je ovdje, na ulici i u svakom trenutku njegova života Riječ Božja njegov putokaz i njegova svjetlost. Pri dnu skulpture nalaze se riječi fra Bonaventure, koji u svome podnesku kardinalu Franji Šeperu 10. siječnja 1967. kojim predstavlja naum o prevođenju Biblije, kaže da to "čine jer to potrebe traže, a prilika se pruža dajući od svojega malo da Bog učini po svojoj milosti ono što se njemu svidi".
Izvori
ISSN 1330-2787 (preuzeto 14. travnja 2012.)
Sergej Koroljov
Sergej Pavlovič Koroljov (Ruski:Сергей Павлович Королёв; ukrajinski:Сергій Павлович Корольов) rođen je 12. januara 1907. u Žitomiru (Ukrajina) a umro je 14. januara 1966. u Moskvi (Rusija). Bio je sovjetski raketni stručnjak i šef sovjetskog svemirskog programa u doba svemirske trkeizmeđu SSSR-a i SAD-a tokom 1950-ih i 1960-ih.
Optužen je za nesavesno trošenje državnih sredstava i 1938. je uhapšen, proveo je šest godina na dalekom istoku u radnim logorima. Nakon puštanja postaje glavni raketni dizajner i ključna osoba u razvoju Sovjetskih interbalističkih projektila. Zatim je postavljen na čelo Sovjetskog svemirskog programa, tokom kojeg je izvršeno uspešno lansiranje prvog satelita "Sputnika". A nakon toga je pod njegovom kontrolom uspešno započet projekat "Vostok" tokom kojeg je poslat prvi čovek u svemiru Jurij Gargarin, a njegov konačni cilj je bio da pobedi u svemirskoj trci i pošalje prvog čoveka na Mesec. Međutim, usled poledica teških godina provedenih u gulagu, iznenada umire 1966.
Zbog odluke Politbiroa da se indentitet šefa svemirskog programa čuva kao državna tajna, javnost je saznala da je on rukovodio tek posle njegove iznenadne smrti. Sahranjen je uz najveće državne počasti - kao heroj Sovjetskog Saveza. Ostaci se čuvaju na Crvenom trgu.
Zhejiang
Zhejiang, čita se Džeđang (kineski: 浙江省), je jedna od 23 kineske pokrajine na jugoistoku zemlje uz obale Istočnokineskog mora.
Pokrajina je dobila ime po starom imenu za rijeku Qiantang a ono je značilo Kriva rijeka.
Geografija
U pokrajini Zhejiang postoji preko 3000 manjih otoka s preko 500 metara2. Dužina obale iznosi 6486 km i duža je od obale svih ostalih kineskih pokrajina.
Fervud
Fervud se može odnositi na
Zhejiang
Geografija
Zhejiang je brdsko-planinska pokrajina, osobito na jugu i zapadu. Ravnice zauzimaju 23,2% površine, brda i planine 70,4%, dok su 6,4% površine rijeka i jezera.
Klima u Zhejiangu je topla i vlažna. Temperature u siječnju su između 2 i 8 °C, srpanjske su između 27 i 30 °C. Godišnji prosjek je između 15 i 19 °C. Tajfuni su karakteristični za ljeta i jeseni.
Zhejiang je poznat kao "Zemlja ribe i riže". Ravnica na sjeveru pokrajine je središte poljoprivredne proizvodnje i najveće proizvodnje svile u Kini. Područje oko grada Džoušan je najvažnije područje za ribarstvo u zemlji. Glavni poljoprivredni proizvodi su: riža, kukuruz, batat, pamuk i šećerna trska.
Gospodarstvo se bazira na elektromehaničkoj industriji, tekstilu, brodogradnji, kemijskoj, prehrambenoj i građevinskoj industriji. U osnovi gospodarstva su mala poduzeća za jeftinu proizvodnju. Neto zarada po glavi stanovnika u urbanim područjima je 2008. iznosila 3272 američkih dolara, uz stopu rasta od 5,4% godišnje. Prosječne zarade po glavi stanovnika u ruralnim područjima bile su 1333 dolara, uz stopu rasta od 6,2% godišnje. BNP pokrajine je iste godine bio 309 milijardi dolara, što daje 6 078 dolara po glavi stanovnika. Po tome je Zhejiang prva među kineskim pokrajinama.
Fourneaux (Savoja)
Furne je naselje i opština u istočnoj Francuskoj u regionu Rona-Alpi, u departmanu Savoja koja pripada prefekturi Sen Žan de Morjen.
Rich Creek, Virginia
Rič Krik je gradić u američkoj saveznoj državi Virdžinija. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 774 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 774 stanovnika, što je 109 (16,4%) stanovnika više nego 2000. godine.
Metakrolein
Metakrolein je organsko jedinjenje, koje sadrži 4 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 70,090 Da.
Belorusi
Belorusi (ek.) ili Bjelorusi (ijek.) (bjeloruski: беларусы) su indoeuropski narod iz grupe Istočnih Slavena naseljen u Bjelorusiji. Jezično i etnički su srodni Rusima i Ukrajincima.
Merifild
Merifild se može odnositi na
Belorusi
Ime
Ime Bjelorusi dolazi od naziva "Belaya Rus'" (ili Bijeli Rus), otuda Bjelorus i Bjelorusija (Belorussia =White Russia).
Kratka histrorija
Početkom 6. stoljeća teritorij moderne Bjelorusije bio je naseljen Istočno-slavenskim plemenima, precima suvremenim Bjelorusima. U 9. i 10. stoljeću pojavljuje se nekoliko kneževina a najvažnija se nalazi u području Polocka, postaje dio Kijevske Rusije i preobraćena je na ortodoksno kršćanstvo. Nakon dezintegracije Kijevske Rusije u 13. stoljeću bjeloruske zemlje su inkorporirane u Veliko vojvodstvo Litvanije, na koje oni imaju snažan kulturni i religiozni utjecaj. Nakon dinastijske unije Litvanije i Poljske 1386., Litvanci se preobraćuju na latinsko kršćanstvo a značaj pravoslavnog kršćanstva opada. Godine 1596. bjeloruski biskupi prihvaćaju uniju s Rimom. Većina populacije pripada unijatskoj crkvi ali plemstvo u većini adoptira katoličanstvo zajedno s poljskim jezikom i kulturom. U diobi Poljske 1772, 1793. i 1795. Bjelorusija je aneksirana Ruskom cvarstvu. U 19. stoljeću Rusi i Poljaci natječu se u lojalnosti bjeloruskim seoskim masama. Završetkom seoskog ustanka 1863. koji je poveo Konstantin Kalinovski (Kastus Kalinouski) dolazi do razvoja Bjelorusije i dalje se stimulira kroz radove bjeloruskih pjesnika Jakub Kolasa i Janka Kupala. Bjelorusija proklamira svoju nezavisnost u ožujku 1918., po kolapsu Ruskog carstva. Nakon poljsko-sovjetskog rata 1920. zapadnu Bjelorusiju okupirala je Poljska a istočna postaje SSR, odnosno dijelom Sovjetske unije. Godine 1939. počekom Drugog svjetsog rata i zapadne teritorije okupirana je od Sovjetske Rusije, ovo područje postaje veliko ratište u kojemu je došlo do enormnog uništenja, a Bjelorusi gube četvrtinu populacije. U poslije-ratnom razdoblju konačno dolazi do ekonomskog razvoja i nagle industrijalizacije.
Reformama sovjetskog vođe Mihaila Gorbačeva sredinom osamdesetih godina 20. stoljeća među narodom dolazi do nacionalne svijesti s masovnim pokretom 1989. 'Adradzhenne' (ponovno rođenje) što je uz tadašnje krize samo dovelo do skorog raspada Sovjetskog Saveza. Godine 1991. formiran je Commonwealth Nezavisnih Država od bivših sovjetskih republika, a Minsk postaje glavni grad Bjelorusije.
Život i običaji Bjelorusa
200px|left|thumb|ženski kostim Narodna glazba i glazbala Narodna glazba Bjelorusa je bogata a izvodi se na raznim domaćim instrumentima. Kao i u mnogim drugim krajevima u svijetu, ona se danas sve manje čuje, uglavnom u ruralnim predjelima, a njezino mjesto zauzeo je šund sa zapada. Od duhačkih glazbala oni imaju dvojnu frulu poznatu kao (parniouka, dvzajchatki, dudki, pasvisceli, hoosli, parnyia dudki) koja se sastoji od dviju cijevi različitih dužina. U istu skupunu glazbala spada i 'duda', sastoji se od mješine sačinjene od kože jazavca, koze ili teleta i s ne manje od tri cijevi različitih dužina 'soska', koja služi za upuhivanje zraka; 'perabor' koji daje melodiju i 'huk'. U južnoj Bjelorusiji poznat je rog 'roh', obično goveđi, ali se izrađuje i od drveta breze, javora ili omorike. Rogovi naravno koriste lovcima pri lovu. "Dudka" je jedan od najstarijih glazbala kod Bjelorusa, to je frula s šest rupa za prste izrađena od ražine slame. U Minsku je zovu "Zhalejka" ili "Dudachka". Postoje i instrumenti za udaranje kao "Vuhol'nik" i "Cymbalki" ; glazbala koja zvuk daju okretanjem: "Shmyhala" i "Trashchotka".
Kuhinja
Kruh, krumpir, kupus i svinjetina uobičajena su hrana današnjih Bjelorusa. Tradicionalni su im obroci doručak koji se satoji od sendviča i kave. Ručak dolazi u 3 sata iza podne i sastoji se od juhe, salate i glavnog obroka. Treći, ali glavni obrok je većera, koja se služi u 8 sati navečer. Svinjetina je najpopularnija i tradicionalno uživaju u jelu znanom kao 'kotleta po krestyansky', u stvari to su svinjski kotleti koji se služe u umaku od gljiva. Machanka je umak koji se opet poslužuje s različitim mesom i palačinkama. Od juha je kod Bjelorusa uobičajena 'shtchi' (izgovor šč) koja se priprema od kisaelog zelja, krumpira i prženog luka i služi se uz kiselu kremu. Riječna riba i riječni rak uglavnom se poslužuju i jedu po restoranima.
Jezik
Danas Bjelorusi u gradovima govore pretežno ruski ili trasjanka (prijev. "stočna hrana"), kako zovu jednu mješavinu ruskih i bjeloruskih elemenata. Bjeloruski jezik je nakon razdoblja procvata u 90-tim godinama, ponovo potisnut jezičnom politikom Lukašenka koji je opet ruski proglasio drugim službenim jezikom.
Boga Čita
Boga Čita se može odnositi na
Ariobarzan II od Kiosa
Ariobarzan (na grčkom Aριoβαρζάνης; ? - 337. pne.) je od 363. pne. do 337. pne. bio vladar maloazijskog grada Kios. Vlast je naslijedio od svog oca Mitridata. Antički izvori navode da je prije toga - godine 368. pne. - imao visoku poziciju na perzijskom dvoru, te je u ime kralja poslan u diplomatsku misiju u Grčku. Godine 362. pne. je Ariobarzan, koji je prema različitim izvorima bio satrap Frigije, odnosno Lidije i Jonije, digao pobunu protiv kralja Artakserksa II. Godine 352. pne. je Ariobarzan sklopio savez s Atenom odnosno imao vrlo dobre odnose, pa tako Demosten spominje kako su on i njegova četiri sina postali atenski državljani. Sljedeće godine je, pak, Atena poslala Timoteja da mu pruži pomoć, ali je od nje odustala, shvativši da se Ariobarzan pobunio protiv perzijskog kralja. Godine 337. pne. ga je na mjestu vladara Kiosa naslijedio Mitridat II, za koga se vjeruje da mu je bio sin.
2212 Hephaistos
2212 Hephaistos je Apolo asteroid čija srednja udaljenost od Sunca iznosi 2,167 astronomskih jedinica (AJ). Apsolutna magnituda asteroida je 13,87.
Norwood, New York
Norvud je grad u američkoj saveznoj državi Njujork.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.657, što je 28 (-1,7 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Sasso, Verbano-Cusio-Ossola
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 260 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 720 m.
2201 Oljato
2201 Oljato je Apolo asteroid sa prečnikom od približno 1,80 km. Afel asteroida je na udaljenosti od 3,725 astronomskih jedinica (AJ) od Sunca, a perihel na ,623 AJ.
Ekscentricitet orbite iznosi 0,713, inklinacija (nagib) orbite u odnosu na ravan ekliptike 2,514 stepeni, a orbitalni period iznosi 1171,386 dana (3,207 godine). Apsolutna magnituda asteroida je 15,25 a geometrijski albedo 0,432.
Asteroid je otkriven 12. decembra 1947. godine.
Englezi
Englezi su narod germanske grane indoeuropske etno-lingvističke porodice porijeklom od starih germanskih plemena Angla, Sasa i Juta, koji u 5. vijeku naseljavaju britansko otočje tjerajući pred sobom domorodna keltska plemena. Preci Engleza, porijeklom i nizinske Njemačke, na otočja dolaze brodovima i osvajaju zemlju. Razvojem pomorstva Englezi se dalje ekspanzivno šire osvajajući nove zemlje i krajeve. Ekspanzija počinje otkrićem Amerike na početku 15. vijeka i nastavlja se u kasnijem periodu. Sjedinjene Američke Države, Kanada, Australija i Novi Zeland zemlje su koje su osnovali preci današnjih Engleza stvarajući nove anglofonske narode.
Jezik
Danmašnji engleski jezik je materinski jezik za preko 300 milijuna ljudi, a to znači i službeni u Antigvi, Australiji, Bahamima, Barbadosu, Belizeu, Bermudi, Kanadi (uz francuski), Dominiki, Grenadi, Irskoj (uz Irski), Jamajki, Novom Zelandu, Svetom Krostoferu i Nevisu, Svetoj Luciji, Svetom Vincentu, Južnoafričkoj Republici, Trinidadu i Tobagu, Ujedinjenom Kraljevstvu i Sjedinjenim Američkim Državama. Njime govori i preko 300 milijuna ljudi kojima je to drugi jezik, i to u Bocvani, Bruneima, Kamerunu (uz francuski), Fidžiju, Gambiji, Gani, Indiji, Keniji (uz swahili), Kiribatima, Lesotu, Liberiji, Malaviju, Malti, Mauricijusu, Namibiji, Nauruu, Nigeriji, Pakistanu (uz urdu), Papui-Novoj Gvineji, Filipinima, Portoriku, Senegalu, Sejšelima, Sijera Leoni, Singapuru, Surinamu (uz nizozemski), Svaziledu, Tanzaniji, Tongi, Tuvalu, Ugandi, Vanuatuu, Zapadnoj Samoi, Zambiji i Zimbabveu. Engleskim se služi daljnjih 100,000,000 koji ga govore kao strani jezik.
Porijeklo: Proto-Indoeuropljani
Englezi su potomci Indoeuropljana koji su između 3000. i 6000. prije Krista naseljavali područje Baltika ili možda čak Anatolije. Nakon mnogo migracija, oko 1000. prije Krista razne grane Indoeuropljana postaju različite. Kelti su svakako najraširenija grana ove porodice. Oni naseljavaju današnju Španjolsku, Francusku, Njemačku i Englesku. 55. prije Krista počinje romanizacija Britanskog otočja da bi već 43. iza Krista bila utemeljena rimska kolonija 'Britannia'. S druge strane između 200. prije Krista i 200. nakon Krista germanska plemena iz područja Skandinavije šire se preko središnje Europe i susreću se s ekspanzijom Rimskog carstva koje u ranom 5. stoljeću doživljava kolaps. Rimljani se povlače iz Britanije i drugih kolonija, a pred vratima im se nalaze razna barbarska plemena.
Angli, Sasi i Juti dolaze
Oko 410. godine prva germanska plemena dolaze na otočje. To su zapadnogermanska plemana - Angli, Sasi, Juti i nešto Friza. Keltska romanizirana plemena se povlače u Irsku, Škotsku i Walles. Anglo-Saksonci, izvorno pomorski narod, počinju istraživati bogati engleski kraj pogodan za poljoprivredu. Oni postaju sjedilačko stanovništvo koje živi od zemlje. Oko 600. nakon Krista germanski jezik u Engleskoj postaje različit od kontinentalnih germanskih jezika.
Nastanak Engleza, Anglo-saksonski period (600-1100)
thumb|right|Margaret Thatcher (1925-) Između 600. i 800. godine doseljena plemena politički napreduju i stvaraju tri kraljevstva: Northumbria (Northumbrijci), Mercia (Mercijci), Wessex (Sasi). Već oko 600. godine primaju kršćanstvo, koje im donosi Sveti August, misionar iz Rima. Irski misionari također među njima šire keltski oblik kršćanstva. U osvojenim krajevima oni ne uživaju dugo u miru jer se 793. javlja nova opasnost drugih pomorskih naroda - dolaze ratoborni Vikinzi, ratnici i pljačkaši. Dok su Anglo-Saksonci zauzeti Vikinzima, na europskom je kopnu 800. g. franački kralj Karlo Veliki okrunjen kao car Svetog Rimskog Carstva. On primorava Saksonce da postanu kršćani (Na kruhu koji su pekli morali su ucrtavati križeve, otuda je i porijeklo današnjih pereca). Nevolje s Vikinzima i dalje ne prestaju, dapače, sve su gore i gore. Saski kraljevi nastoje ujediniti cijelu Englesku pod jednu krunu, naravno njihovu, Sasku. Od 840.-870. pobijeni su kraljevi Northumbrijaca i Istočne Anglije, pokoreni su i Mersijanci, a Vikinzi su zavladali cijelim krajem osim Wessexom, koji je ostao jedino anglo-saksonsko kraljevstvo Britanije. Godine 871. Vikinzi kreću protiv Wessexa. U posljednjoj, šestoj bitci smrtno je ranjen engleski kralj. Njegov mlađi brat Alfred koji se iskazao u borbi okrunjen je za novog kralja.
Pogibijom starog kralja, Alfred se priprema za svoju vladavinu, no zna da su Vikinzi nemirni pa se orijentira na mornaricu tj. gradi brodove. U posjet dolaze danski i norveški kraljevi, iako je to u stvari izvidnica koja priprema napad. To se i dogodilo 876., tri danska kralja napadaju Wessex, ali Alfred vodi svoje Anglo-Saksonce u odlučnu pobjedu i Danci uskoro napuštaju Englesku zauvijek. Alfredovom pobjedom Engleska se dijeli između kuće Wessexa i Vikinga koji su tamo otprije. Slijedi petnaestogodišnji mir, a Alfred je proglašen 'Alfredom Velikim' ("Alfred the Great"). Godine 925. vlada Athelstan. Anglo-Saksonska snaga jača. Novi kralj ponovno od vikinške ruke vraća York, ratoboran je, pa napada i Škotsku i Walles gdje su živjeli povučeni Kelti. Ovo je i vrijeme kada u engleski jezik ulaze 'them', their' i 'they'. Sljedeće godine nisu povoljne za Anglo-saksonce, Aethelred "the Unready" (Nespreman) postaje kralj sa 11 godina. No on je slab i ne uspijeva odbiti ni najslabije vikinške napade. Aethelred ‘Nespremni’ gubi bitku i podmićuje Vikinge sa 10,000 funti u srebru. Sve do 1014. nastavljaju se bitke započete 994. Englezi kapituliraju danskom kralju Sveinnu. Aethelred ‘Nespremni’ bježi iz domovine preko Kanala u Normandiju. Sveinnov mlađi sin Cnut okrunjen je za engleskog kralja. On kreće stopama Alfreda i posvećuje se miru i prosperitetu kraljevstva. Kasnije se je oženio Emmu, udovicu Aethelreda ‘Nespremnog’. Stvari idu dobro do njegove smrti, kada kraljevstvo opet pada pod vlast kuće od Wessexa, mlađem Edwardu, sinu Aethelreda i Emme koji je odrastao u egzilu u Normandiji. On je pobožan je i nazvan Ispovjednik ("The Confessor"). Osobitu pažnju posvećuje mjestu svoga rođenja, Normandiji, i tamošnjim romaniziranim Vikinzima. Edward je pod dominacijom anglo-saksonskih grofova, posebno grofa Godwina. Godwinov sin Harold Godwinson, postaje de facto vladar, budući da Edward pokazuje sve manje i manje interesa za vladanje. Napokon u siječnju 1066. Edward umire, bez djece, vjerojatno prepuštajući Harolda Godwinsona za nasljednika. Za Haroldovo biranje spremni su grofovi Wessexa ali ne i Northumbrijski i Mersijanski grofovi. William od Normandije zahtjeva pravo nasljeđa, spominjući dano mu Haroldovo obećanje. Harold sada to odbija i William se priprema na invaziju. U ljeto 1066. je spreman, ali planove mu pokvariše vjetrovi nepovoljni za plovidbu. U 9. mjesecu iste godine Harald Hardradi od Norveške smatra da je povoljno vrijeme za napad. Harold Godwinson juriša na sjever i pobjeđuje Hadradijevu vojsku na Stamford Bridge-u. Vjetar se okreće, i William sada kreće na more. Harold sada juriša na jug da odbije Williamov napad. Iako su mu Northumbrijci i Mersijanci obećali pomoć, to nikada nisu učinili. Harold je poražen i ubijen u bici kod Hastingsa u desetom mjesecu 1066. U posljednjem mjesecu iste godine William od Normandije okrunjen je za kralja Engleske na Božić u Westminsterskoj opatiji.
Srednje doba cc. 1100-1500
Od 1066-1075 William je slomio ustanak anglo-saksonskih grofova i seljaka veoma brutalno, populacija je desetkovana. Anglo-Saksonski grofovi i slobodnjaci gube vlasništvo, a mnogi su zarobljeni. Wiiliam dijeli titule Normanima, i tek pokojem Englezu, ako mu je bio od potpore. Mnoge nasljedne engleske titule potječu iz tog perioda. Engleski jezik postao je jezik donje klase, seljaka i robova. Normanski francuski postaje jezik dvora i klasa koja posjeduje vlasništvo. Francuski postaje jezik koji se koristi u crkvi i na njemu se pišu kronike. Engleski dugo ne postaje pisani jezik. Bilingualnost ipak polako raste, osobito među onima koji posreduju između dvije klase, rast Londona, komercijalnog središta, osobito pogoduje ovome. Godine 1204. dolazi do preokreta, engleski kraljevi gube vojvodstva u Normandiji, a Engleska postade jedino dom Engleskih Normana, pa već 1205. izlazi prva knjiga na engleskom jeziku. Već negdje 1300-tih raste broj onog plemstva koje govori engleski, ne francuski, svoju djecu također uče da govori engleski. Francuski se sada smatra stranim jezikom. Ovo se Francuzima zasigurno ne sviđa ,dolazi tako 1337. do početka stogodišnjeg rata između Engleske i Francuske.
Godine 1362. engleski postaje službeni jezik dvora a sve više autora piše na tom jeziku. Tada se oko 1380. javlja Geoffrey Chaucer (oko 1340.–1400.), on piše na Middle English-u 'The Canterbury Tales'. Jezik pokazuje mnogo francuskog utjecaja u hiljadama francuskih posuđenica. Londonski dijalekt isprva se označava kao 'standardni', ostali su manje značajni, ali ne i dijalekt-wessex, koji je i prije bio standardan u jugozapadnoj Engleskoj. thumb|right| [[William Caxton (1422.-1491.) bio je štampar koji je 1474. godine u Englesku donesao prvi štamparski stroj i odštampao prvu knjigu na engleskom jeziku. Rođen je možda u Tenterdenu, Kent, umro u Londonu ]] Engleski postaje službeni jezik dvora 1362., te sve više autora piše na tom jeziku. Tada se oko 1380. javlja Geoffrey Chaucer (oko 1340–1400), on piše na Middle English-u 'The Canterbury Tales'. Jezik pokazuje mnogo francuskog utjecaja u tisućama francuskih posuđenica. Londonski dijalekt isprva se označava kao 'standardni', ostali su manje značajni, ali ne i dijalekt-wessex, koji je i prije bio standardan u jugozapadnoj Engleskoj. Godina 1474. veoma je značajna za englesku pisanu riječ. Te godine iz Njemačke je William Caxton donesao tiskarski stroj i tiskana je prva knjiga (The Recuyell). William Caxton, tiskarski stroj i ova knjiga uvod je u novo englesko doba 'The Modern English Period', koji se računa od 1500. godine pa do danas.
Izručenje
Izručenje ili ekstradicija u pravu označava predaju neke osobe iz vlasti jedne države u vlast druge države radi provođenja kaznenog postupka ili izvršenja kazne. Izručenje predstavlja prepuštanje dijela suverene vlasti za kazneni progon drugoj državi, stoga ono podliježe različitim ograničenjima, prije svega ograničen je krug kaznenih djela za koje je izručenje moguće. Država od koje se traži izručenje, u pravilu, ima obvezu ili počinitelja izručiti ili mu sama suditi za kazneno djelo (načelo aut dedere, aut judicare).
Englezi
Suvremeni Engleski period 1500-do danas
Rana Moderna Engleska se razvija, njihov jezik postaje veoma značajan, Shakespeare koji umire 1616. uvodi u engleski jezik mnogo novih riječi. Klasični period engleske književnosti ipak počinje tek 1700-tih godina. Otkriven je Novi svijet i Engleska baca poglede preko mora. Od 17-19. vijeka Britanski imperijalizam širi svoje granice. Od 19.-20. vijeka dolazi do buma u Industrijskoj revoluciji.
Izručenje
Pitanje izručenja između država uređeno je mnogostranim i dvostranim međunarodnim ugovorima. Među glavne međunarodnopravne izvore prava o izručenju spada Europska konvencija o izručenju iz 1957., zajedno s dodatnim protokolima, dok predaju radi izdržavanja kazne uređuje Europska konvencija o premještanju osuđenih osoba iz 1983. godine.
Englezi
Običaji
Kuhinja.- Engleska hrana bazira se na mesu, govedina, janjetina i svinjetina, na pilićima i ribi i najviše se servira uz krumpir i drugo povrće. Najpopularnija su im jela sendviči, 'fish and chips', i paštete ('pies'; 'Pork pie', 'Cornish pastie' i 'Stargazy Pie'). Ova posljednja pašteta radi se od haringi. Englezi imaju i voćne paštete ('fruit pies'), poznate su 'Apple pie', 'Rhubarb pie' i 'Blackberry pie'. Postoje i mješavine ovih pašteta pa se miješaju na primjer rabarbara i jabuka, ili jabuka i kupina. U malenom mjestu Denby Dale blizu Huddersfielda, proizvodi se najveća pašteta na svijetu. Ovo selo dobilo je i naziv 'The Pie Village'. Prva je napravljena 1788. godine za proslavu oporavka Kralja Georga III od mentalne bolesti. -Sirevi se koriste u 98% britanskih domaćinstava, primat sigurno nosi 'Cheddar', no u Engleskoj ih proizvode preko 400 vrsta, može se reći da su Englezi zaljubljeni u sir. Osim spomenutog poznati su im i Stilton, Red Leicester, Cheshire i Double Gloucester. Najpoznatiji Cheddar ima 6 podvrsta, to su im: mild Cheddar, medium Cheddar, mature Cheddar, vintage Cheddar, Farmhouse i West Country. Od regionalnih sireva poznati su Caerphilly, Cheshire, Derby, Double Gloucester, Lancashire, Red Leicester, Stilton i Wensleydale. Od specijalnih sireva Englezi imaju: Cornish Yarg, Shropshire Blue, Somerset Brie i Camembert. -Druga veoma važna stvar za Engleza je čaj, toliko je važna da postoji 'tea-time, pa ih možemo nazvati i 'tea-drinking nation', piju ga naravno s mlijekom. Tkozvani 'Afternoon Tea' dolazi u 16. sati popodne, onda opet u 18 sati vrijeme je za 'High tea'. Ovo tradicionalno uzimanje čaja poslužuje se uz neki prilog kao što je sendvič ili sir na tostu. Za razne prigode Englezi pripremaju i razna tradicionalna jela. Tako na sisvete pripremaju 'soul cake', a na Božić obavezna je purica i janjetina za Uskrs. 'Toffee Apples' priprema se na Noć vještica
Religija
Britanija je bila rimo-katolička država, godine 1533., tokom vremena dok je vladao Henry VIII, Engleska se odvojila od katoličke crkve i postala anglikanskom (Anglican Church). Razlogom ovome odcjepljenju leži u rastavi braka koju je Henry VIII zatražio od Pape zato što mu je žene rađala samo kćeri. Ljut što mu Papa odbija dati rastavu on osniva svoju vlastitu crkvu. Do promjena službene vjere još dolazi sve do 1558. kada Kraljicom postaje Elizabeth. Ona anglikansku vjeru proglašava službenom i to ostaje do danas kada se 68% stanovništva izjašnjava pripadnicima Engleske crkve.
Žetveni običaji
Kod suvremenih Engleza održale su se žetvene svečanosti ' Harvest Festival ' još iz poganskih vremena. One se održavaju tokom devetog mjeseca. Dan 'harvest Festivala' pada na 'Harvest Moon', koji im dolazi na puni mjesec, odnosno pada oko 23. rujna (jesenski ekvinocij). Na taj dan Englezi kite svoje crkve košarama voća i hrane, a i djeca u škole donose iste takve košare, koje se na koncu podijele siromašnima. Za razliku od SAD-a i Kanade, Žetvene svečanosti u Ujedinjenom Kraljevstvu nisu nacionalni blagdan.
Sport
Popularni sportovi Engleza su kriket(cricket) kojega igraju nedjeljama od četvrtog do osmog mjeseca. Nogomet je naravno najpopularnij, 'English Football League' ima 92 profesionalna kluba. Ostali sportovi koje Englezi vole i s kojima se bave su: ragbi (rugby), tenis, netball (uglavnom žene), košarka, golf, konjske trke, polo, badminton. Stolni tenis izumili su engleski studenti 1880 s Canbridge Iniversity, za lopticu služili su im šampanjski čepovi. Ribolov 'angling', s udicom i povrazom jedan je od najpopularnijih sportova u Engleza, izgleda da ih ima preko 3 milijuna popisanih koji se bave ovom aktivnošću. Sportski podaci (prema izvjesnom Robertu iz 'Woodlands Junior School' u Kentu.)
Umjetnost
thumb|left|Svakako su obilježili [[20. vijek: Paul Mc Cartney, Ringo Starr, George Harrison, John Lennon]] Poznati Englezi
Nove nacije
Kolonijalnom politikom osobito nakon otkrića Amerike potaknutom trgovinom (začini) i potrazi za bogatstvima, Britanija ne zaostaje za Španjolskom i Portugalom. U ranom 17. stoljeću Osnivaju se kolonije u Sjevernoj Americi te u Indiji. Trgovački pohodi u Indiju započinju 1601., u vrijeme kraljice Elizabethe. Između 1601. i 1613. East India Company poduzima 12 putovanja za Indiju, zemlju začina. Do danas je u Indiji ostao poveći broj Engleza koji se sada nbazivaju Anglo-Indijci. Prvih godina 17. stoljeća osnivaju se i prve kolonije u Sjevernoj Americi. Među prvima su izgubljena 'Lost Colony' i utvrđeno naselje Jamestown u Virginiji. U kasnijim vremenima Englezi počinju naseljavati i Australiju, Novi Zeland i Južnoafričku Republiku (Cape Colony). Englezi sa svojim trgovačkim brodovima odvlače bogatstva, ipak nešto i ostavljaju, tvornice i neophodna željeznica ostaju za njima. Kolonije se postupno oslobađaju ali u njima i dalje ostaju doseljeni Englezi, stvaraju se nove anglofonske nacije koje čuvaju engleski jezik i dalje ga šire i prenose novim stranim doseljenicima. Danas je u svijetu engleski jedan od najrasprostranjenijih. U sjedinjenim državama žive takozvani Anglo-Amerikanci i Afro-Amerikanci, crnci koji su prihvatili američku kulturu i engleski jezik Australsko naseljavanje počinje dopremanjem zatvorenika i oni su prethodnici stvaranja Anglo-Australske nacije. Slično je i s Novim Zelandom na kojemu 1790-tih kitolovci misionari i trgovci utemeljuju prva naselja u obalnom području. Njihovi potomci danas su Anglo-Novozelanđani. Manjih anglofonskih zajednica postoji na još nekoliko mjesta. Vidi Commonwealth.
QRFP
QRFP, ili RF (Arg-Phe) amidni peptid sa 26 aminokiselina, je ljudski protein. On je takođe poznat kao P518.
P518 funkcioniše kao ligand visokog-afiniteta GPR103 receptora. iRNK prekursori GPR103 i P518 proteina su visoko izraženi u mozgu. QRFP peptid sa 43 aminokiselina, što je duži oblik P518 peptida, je neophodan za punu agonističku aktivnosti GPR103 receptora. Intravenozna administracija QRFP peptida uzrokuje oslobađanje aldosterona, iz čega proizilazi da QRFP i GPR103 regulišu adrenalnu funkciju.
Spoljašnje veze
<!-- The PBB_Controls template provides controls for Protein Box Bot, please see Template:PBB_Controls for details. {{PBB_Controls }->
Benet Springs
Benet Springs se može odnositi na
Autohtone vrste
Autohtone vrste ili nativne vrste u biogeografiji su vrste nekog geografskog područja prilagođene uslovima života tog područja ili ekosustava ako je njihova prisutnost u toj regiji rezultat isključivo prirodnih procesa bez ikakve čovjekove intervencije.
Autohtone vrste nisu nužno endemične. U biologiji i ekologiji endemičan označava isključivo autohtono za biotu specifičnoga mjesta. Autohtone vrste mogu se pojaviti u područjima koja ne obuhvaćaju ona prethodno razmotrena.