cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Željko Ražnatović
Kriminalna karijera
U Beogradu je džepario po ulici i obijao kioske, pa ga je otac poslao osmi razred završiti u Domu za maloljetne prijestupnike u Novom Sadu. Govorio je tada kako bi želio postati zrakoplovac, ali su ga upisali u Pomorsku školu u Kotoru. Međutim, kao slijepi putnik ukrcao se na neki brod i stigao u Trst. Sa četvoricom vršnjaka, taksijem je išao s kraja na kraj socijalističke Jugoslavije i usavršio obijanje blagajna, krađu nakita i umjetničkih slika, koje je kasnije prodavao. Njegova skupina je na djelu uhvaćena u Zagrebu. Proveo je tri godine maloljetničkog zatvora u Valjevu i šest mjeseci u Požarevcu.
Piktski jezik
Piktski (engleski: Pictish, ISO-xpi ) je izumrli jezik koji su govorili drevni Pikti u sjevernoj Škotskoj sve negdje do 9. vijeka, kad ga je počeo istiskivati Škotski gelski jezik nakon ujedinjenja njihova kraljevstva Fortriu sa Kraljevstvom Dalriada i stvaranja preteče prvog škotskog Kraljevstva Alba.
Barbados
Barbados je ostrvska država u Karipskom moru i Atlantskom okeanu. Ostrvo je površine 430 km², uglavnom je ravno, sa nekolicinom brda u unutrašnjosti ostrva. Nalazi se na 13ºN,59ºW.
Rain Man
Život Charlieja Babbitta
Film počinje u 1988. s Charliejem Babbittom, prodavačem automobila iz Los Angelesa koji se nalazi usred skupih pregovora u vezi četiri luksuzna sportska auta; poslu prijeti Američka agencija za zaštitu okoliša: ako Charlie ne uspije ispuniti njihove uvjete, izgubit će veliku svotu novca. Čini se da će posao ipak uspjeti uz sitnu varku koju su načinili Charlie i jedan od njegovih zaposlenika. Nakon toga Charlie odlazi na vikend u Palm Springs sa svojom djevojkom Susannom.
Piktski jezik
Piktski jezik se koristio do 10. vijeka, na svom vrhuncu rasprostirao se od Arhipelaga Shetland sve do Grofovije Fife na jugu.
Rain Man
Život Charlieja Babbitta
Charliejev put pokvaren je nakon iznenadne vijesti da je umro njegov otac, Sanford Babbitt, koji se otuđio od sina. Nakon što je čuo za očevu smrt, Charlie odlazi u Cincinnati, Ohio kako bi sredio ostavštinu. Međutim, tamo saznaje da je njegov otac ostavio 3 milijuna dolara nepoznatom korisniku, dok je on dobio samo klasični Buick Roadmaster kabriolet. Charlie konačno saznaje da je novac poslan u mentalni institut te odlazi tamo sa svojom djevojkom kako bi saznao zašto.
Piktski jezik
Današnje znanje o Piktski jezik bazira se na toponimima navedenim u srednjovjekovnim djelima kao što su Piktska kronika i manuskripti Bede Uvaženog, uz nešto pronađenih piktskih natpisa po cijeloj Britaniji, i zapisa o tom jeziku koje su ostavili srednjovjekovni pisci koji su pisali o njemu dok se još koristio.
Rain Man
Izlet iz djetinjstva i Kišni čovjek
U razgovoru sa Susannom po dolasku u stari dom u Cincinnatiju, Charlie objašnjava značenje auta - žutog Buick Roadmaster kabrioleta iz 1949. Dok je bio tinejdžer, bilo mu je zabranjeno voziti ga; jednom je Charlie donio kući svjedodžbu "s gotovo svim peticama", i upitao oca može li uzeti auto kako bi se provozao s prijateljima. Sanford Babbitt je odbio, ali je Charlie ipak uzeo auto. Umjesto da obavijesti policiju kako mu je sin uzeo auto, otac je rekao kako je ono ukradeno. Nakon što ih je zaustavila policija i odvela ih u postaju, Charliejeve prijatelje su brzo pokupili očevi, ali Sanford je njega ostavio u zatvoru dva dana, nakon čega su čitavi život ostali otuđeni. Progoni ga i sjećanje na 'Kišnog čovjeka', navodno imaginarnog prijatelja koji je misteriozno nestao u njegovom djetinjstvu.
Piktski jezik
Piktski jezik je po svemu sudeći bio jedan od Keltskih jezika, povezaniji sa galskim i britonskim jezicima nego sa gelskim irskim, ali neki lingvisti smatraju da nije bio keltski, pa čak ni indoevropski.
Rain Man
Raymond
Dok njegova djevojka čeka u Buicku, Charlie se sastaje s dr. Brunerom, upraviteljem instituta, koji mu odbija išta reći. Charlie se vraća u auto i pronalazi čudnog muškarca u srednjim tridesetima kako sjedi iza volana i razgovara sa Susannom o tome kako ga je vozio kad ga je posjećivao otac. Charlie zatraži objašnjenje te otkriva kako je to njegov brat, Raymond. Nakon daljnjeg razgovora s dr. Brunerom, Charlie saznaje da je Raymond autističan. Charlie je uzrujan što je Raymond dobio 3 milijuna dolara ostavštine jer ne shvaća koncept novca. Činjenica da mu je otac krio da ima brata, razbješnjuje Charlieja.
Početna prilagodba
Charlie odlučuje uzeti ono što smatra svojim dijelom ostavštine i polazi s Raymondom u ono što postaje put kroz zemlju natrag u Los Angeles kako bi se sastao sa svojim odvjetnicima te dobio skrbništvo nad njim. Raymondove manire ubrzo počinju živcirati Charlieja, pa čak zaključuje da je bratov "neurološki poremećaj" dio Raymondova plana kako bi zadržao cijelu ostavštinu za sebe. Raymond nehotice izaziva prekid bratove i Susannine veze nakon što ulazi u sobu u kojoj oni vode ljubav. On je bio u susjednoj sobi hotela i memorirao telefonski imenik - uvijek čita u krevetu, a kako je imenik bila jedina knjiga u sobi, odlučuje ga memorirati, a saznajemo da je došao do slova "G", prije nego ga je brat potjerao u krevet i ugasio svjetlo. Raymond je "čuo zvukove", postao znatiželjan i odlučio istražiti. Raymond ulazi u sobu, sjeda na krevet, počinje gledati televiziju koja je bila upaljena, i počinje imitirati Susannine uzdahe. Nakon što je Charlie shvatio da mu je brat tu, razbješnjuje se i počinje vikati na Raymonda. Susanna je suosjećajnija i kaže Charlieju da se ispriča. Umjesto toga, on se još malo zadere na Raymonda, a zgrožena Susanna ga ostavlja.
Fijasko na aerodromu
Kasnije, Charlie odlučuje da će on i Raymond u Kaliforniju avionom, ali Raymond odbija tu pomisao. Počinje navoditi medijske izvještaje o avionskim nesrećama i kaže kako se boji da i on ne postane jedan od putnika u takvom avionu. Još uzrujaniji Charlie odlučuje da će ipak ići avionom i, nakon nabrajanja nekoliko zrakoplovnih kompanija, Raymond navede jednu "sigurnu" (Qantas), za koju kaže da nije doživjela nijednu nesreću. Međutim, Qantas leti u Kaliforniju iz Melbournea, što znači da Charlie i Raymond ne mogu odletjeti u Kaliforniju ako prije ne odu u Australiju. Izgubivši strpljenje, Charlie silom pokuša dovesti Raymonda na terminal. Ali dok su prilazili, Raymond počinje paničariti, stvorivši scenu nakon čega Charlie obećava kako uopće neće letjeti.
Putovanje
Počinje dugo putovanje. Prvo, sve teče glatko dok putuju međudržavnom autocestom, ali se sve mijenja kad nalijeću na mjesto kobne prometne nesreće. Charlie ne uspijeva uvjeriti Raymonda da su sve autoceste sigurne te je prisiljen dalje voziti običnim cestama. Dvojica sljedeći dan provode u motelu jer Raymond ne izlazi vani kad pada kiša.
Tijekom putovanja, Raymondove navike zbunjuju ljude koje susreću, a često frustriraju Charlieja, koji samo misli na novac. Ovo su neki od primjera:
Las Vegas
Charliejevi osjećaji prema Raymondu se s vremenom počinju smekšavati. Sve više osjeća odgovornost kako bi zaštitio brata od okrutne stvarnosti svijeta. Ali muči ga to što su mu auti zaplijenjeni, a on duguje ulagačima 80 tisuća dolara, kojih nema. Putujući pokraj Las Vegasa, Charlie polanira iskoristiti Raymondovu brzu memoriju kako bi osvojio dovoljno novca da plati svoje dugove kockanjem. Nakon kupnje dva skupa odijela i posjeta frizerskom salonu, Charlie i Raymond ulaze u kasino kako bi odigrali blackjack. Raymond pomaže bratu "brojeći karte" (strategija koju koriste neki kockari). Charlie pogađa gotovo svaki put i ubrzo skupi brdo novca. Kasino postaje uvjeren da je Charlie varalica, ali ne mogu naći dokaze.
Kasnije, Raymond susreće prostitutku koja sjedi sama za barom. Uz Charliejevu potporu, čini se da Raymond normalno razgovara s prostitutkom, ali je nehotice uplaši pitajući koje lijekove uzima (Raymond često koristi to pitanje kako bi "razbio led"). Susanna i Charlie se pomiruju u Las Vegasu. Charlie uči Raymonda plesati, a Susanna poljubi Raymonda u dizalu. Raymond poslije kaže Charlieju kako je poljubac bio "mokar".
Raymondov povratak
Na kraju se odlučuje da se Raymond vrati u Cincinnati. Primjetno je da je emocionalno mnogo napredovao, dok se u isto vrijeme čini kako je zatvoren u svoj mali svijet; pokazuje ljubav prema Charlieju spuštajući svoju glavu na Charliejevu. Charlie je dirnut te kaže Raymondu kako će ga posjetiti za dva tjedna.
Produkcija
Scenarij za film napisali su Ronald Bass i Barry Morrow, a režirao ga je Barry Levinson. Djelomično je temeljen na životnom stilu i karakteristikama autističnog muškarca, Kima Peeka iz Salt Lake Cityja, Utah.
Nagrade
Film je dobitnik Zlatnog medvjeda na Berlinskom filmskom festivalu 1989. Kišni čovjek je do danas jedini film koji je osvojio Zlatnog medvjeda i Oscara za najbolji film.
Barbados
Ostrvo je tropsko i na njemu se nalazi veći broj močvara. U unutrašnjosti ostrva se nalaze plantaže šećerne trske. Barbados pripada Malim Antilima, a najbliže zemlje su mu Sveta Lucija i Sveti Vinsent i Grenadini.
À l'échelle humaine
À l'échelle humaine je knjiga Léona Bluma, esej napisan tokom njegova zatočeništva u Drugom svjetskom ratu. Dovršena 1944., knjigu je prvi puta tiskao Gallimard 1945. godine, netom nakon rata. Radi se o posljednjem velikom Blumovom djelu, čiji se raniji radovi sastoje od prilično uspješnih kazališnih kritika, a danas uživa status njegovog najpoznatijeg i najpopularnijeg djela.
Barbados
Jezici
na Barbadosu se govore dva jezika, nacionalni engleski 13.000 govornika (1995) i bajan ili barbadoški kreolski engleski
À l'échelle humaine
U eseju, Blum analizira svoje godine na čelu socijalističke partije i kritički se osvrće na sva zbivanja u tom razdoblju. Ujedno je naglasio važnost demokracije i priznao neke svoje političke pogreške.
Željko Ražnatović
Kriminalna karijera
Godine 1972., ilegalno je emigrirao na Zapad; postoje indicije koje govore da je taj "bijeg" zapravo namješten od jugoslavenske savezne Službe državne bezbjednosti. U inozemstvu je sreo veliki broj jugoslavenskih kriminalaca koji su kasnije ubijeni. Uzeo je nadimak "Arkan" po strip junaku. Ubrzo je u nizu evropskih zemalja - Belgiji, Nizozemskoj, Švedskoj, Njemačkoj, Austriji, Švicarskoj i Italiji - stekao reputaciju opasnog kriminalca, te postao predmetom brojnih optužnica za razna teška krivična djela kao što su ubojstva i oružane pljačke. Zatvoren je u Belgiji 1974., odakle je pobjegao 1977.. Ponovo je uhapšen u Nizozemskoj 1979., a ponovo je pobjegao 1981. Bio je ranjen u sukobu sa policijom. Prošao je kroz desetke europskih zatvora, uključujući i onaj u Scheveningenu. Bio je na Interpolovoj listi 10 najtraženijih zločinaca.
Dok je bio mlad, često ga je izvlačio Stane Dolanc, slovenski političar koji se, prema nekim izvorima bio prijatelj Veljka Ražnatovića. Dolanc je bio šef jugoslavenske tajne policije i bliski suradnik Tita. Prema nekim izvorima, Arkan je još od 1973. godine radio kao doušnik savezne tajne policije, ali i njen operativac. Posao mu je bio da vrši atentate nad teroristima, političkim emigrantima i protivnicima tadašnjeg anti jugoslavenskog režima.
Zbog posla kojim se bavio u Evropi Arkan je brzo naučio glavne europske jezike. Tečno je govorio engleski, francuski i talijanski, a poznavao je njemački, švedski i nizozemski, kao i albanski i bugarski.
Godine 1983. se vratio u Jugoslaviju, gdje je nastavio sa kriminalnom karijerom, baveći se raznim ilegalnim poslovima. U novembru 1983. godine su dva milicajca upala u njegovu kuću s namjerom da ga zbog toga uhapse. Uspio ih je raniti iz pištolja, a zbog čega je pritvoren. Međutim, dva dana poslije toga, zahvaljujući intervenciji Stana Dolanca, pušten je iz pritvora.
Uloga u jugoslovenskim ratovima
11.10. 1990. Arkan je osnovao paravojnu formaciju „Srpska dobrovoljačka garda“ (SDG), poznatu i po imenu "Arkanovi tigrovi", uglavnom regrutujući zvezdine navijače „Delije” i kriminalce. Veruje se da je u tome imao pomoć službe državne bezbednosti. Po njegovoj tvrdnji, gardu je osnovao u manastiru Pokajnica. Arkan je nakon toga otišao u Knin, gdje se sastao s vođama tamošnje srpske pobune.
29.11. 1990. godine je njegovo terensko vozilo u okolici Dvora na Uni zaustavila hrvatska policijska patrola. S njim su u vozilu Dušan Carić iz Dvora na Uni te Dušan Bandić i Zoran Stevanović iz Beograda. Prilikom pretresa je policija u vozilu pronašla više pištolja i ručnih bomba kao i automate Heckler und Koch. Grupa je uhapšena i izvedena pred istražnog suca u Sisku gdje su saslušani. U medijima su se tada pojavile špekulacije kako je Arkan bio na zadatku čiji je cilj bila otmica ili likvidacija Josipa Boljkovca, hrvatskog ministra unutarnjih poslova. Slučaj je preuzelo zagrebačko sudstvo; Arkanova grupa je optuženba za pripremanje oružane pobune s ciljem rušenja ustavnog poretka Republike Hrvatske. Sudski proces je završio tako što je Arkan, u nikada razjašnjenim okolnostima, pušten iz pritvora u proljeće 1991. godine. Po Arkana je tada u Zagreb došao privatni avion, a u Beogradu je dočekan kao heroj. Motivi njegovog puštanja su čest predmet raznih teorija zavjere, a sam Boljkovac tvrdi kako je Arkan svoju slobodu kupio mitom od milion DM.
mini|210px|Fotografija koja je potresla svet: Arkanovci u [[Bijeljina|Bijeljini 1992.]]
Ubrzo nakon puštanja, Arkan se sa svojom jedinicom prvi put pojavio na ratištu u Tenji pored Osijeka u junu 1991. SDG je potom djelovala diljem Hrvatske, uglavnom po Lici, Baniji, Kordunu i Dalmaciji, čineći brojna razbojstva i pljaččke. Stacioniran u Erdutu sa svojom jedinicom izvršio je ubistva većeg broja mještana civila u Dalju, Aljmašu i Erdutu, hrvatske i mađarske nacionalnosti. Ista je jedinica također nasilno mobilizirala veliki broj Srba zbog rata izbjeglih u Srbiju te slala u njihovu bazu u Erdutu. Kao dio programa "obuke" njegove postrojbe je bilo i ubijanje hrvatskih civila na okupiranom području, na način da bi hrvatski civil bio doveden u kamp za obuku, gdje bi ga pripadnici Arkanove garde smaknuli.
Željko Ražnatović Arkan je tokom jula 1991. godine neko vreme boravio kod mitropolita Amfilohija Radovića u cetinjskom manastiru. On je sa svojom "gardom" pušten da uđe u manastir pod punim naoružanjem i njegova paravojne jedinice su neke vreme služile kao "obezbeđenje" Cetinjskog manastira. Arkan je sa Cetinja otišao na dubrovačko ratište. Po povratku sa dubrovačkog ratišta, početkom 1992. godine, Amfilohije je ponovo ugostio Arkana. Željko Ražnatović Arkan je tada iz Cetinjskog manastira poručio Crnogorcima: "I Skadar će biti naš".
31. marta 1992. godine paravojne snage pod rukovodstvom Arkana i po naređenju Jovice Stanišića prelaza srbijansko-bosanskohercegovačku granicu i napadaju grad Bijeljinu, što se često uzima kao početak rata u BiH. Arkanovi "Tigrovi" su razmešteni u više naselja sa značajnim brojem nesrpskog stanovništva, među kojima su Bijeljina i Zvornik. U svim tim mestima je silom ostvarena dominacija Srba, a veliki deo muslimanskog stanovništva ubijen je ili proteran. U tom razdoblju Arkanovcima se priključio i Milorad Ulemek, kasnije osuđen kao organizator ubojstva Zorana Đinđića. Arkanovci će u Bosni i Hercegovini djelovati sve do kraja rata.
Željko Ražnjatović Arkan se često uzima kao paradigmatičan primer bogaćenja putem paravojne formacije. Ražnatović je područje istočne Slavonije pretvorio u svoju paradržavu i bogatio se na krijumčarenju roba koje je nedostajalo u Srbiji zbog UN-ovih sankcija. Njegova je jedinica opljačkala veliki broj hrvatskih domaćinstava, tisuće kubika industrijskog drveta je nelegalno posječeno, a sve do reintegracije hrvatskog Podunavlja u ustavno-pravni poredak Republike Hrvatske, naftno polje "Đeletovci" je bilo pod njegovom kontrolom, odakle je ubirao veliki prihod, bespravno otuđujući hrvatska prirodna bogatstva. Mnogi od pripadnika paravojnih jedinica u Hrvatskoj i Bosni, kasnije su postali uspešni poslovni ljudi u Srbiji.
Arkan je u to vreme postao jednim od simbola srpskih ratnih zločina, kao u bošnjačkoj i hrvatskoj, tako i u zapadnoj javnosti. Istovremeno su ga srpski mediji slavili kao junaka. Sam Arkan je to nastojao koristiti kako bi započeo i kratku političku karijeru. Na parlamentarnim izborima 1992. godine se kao nezavisni kandidat izabran u Narodnu skupštinu Srbije. Od svojih istomišljenika je godine 1993. formirao Stranku srpskog jedinstva s kojom je imao nešto uspjeha, prvenstveno zahvaljujući glasovima Srba sa Kosova, gdje je tamošnje većinsko albansko stanovništvo bojkotiralo izbore.
Vrhunac slave je imao u februaru 1995. godine kada se oženio za poznatu turbo folk pjevačicu Svetlanu Veličković - Cecu, a raskošno vjenčanje, prilikom koga je nosio uniformu srpskog oficira iz prvog svjetskog rata, predstavljalo jedan od najrazvikanijih medijskih događaja tadašnje Srbije. Oko 15. septembra 1995, na poziv lokalnog srpskog rukovodstva, Arkanovi "Tigrovi" su ušli na područje Sanskog Mosta (Bosna i Hercegovina) sa ciljem da zadrže napredovanje Armije BiH. Arkan se smestio u kancelariji direktora hotela i sa tog mesta je upravljao aktivnostima pripadnika svoje paravojne jedinice koji su svuda postavili kontrolne punktove i počeli silom regrutovati Srbe za borbu protiv Armije BiH. Vojnici pod njegovom komandom su sistematski patrolirali gradom i zatvarali, tukli, silovali i pogubljivali lica nesrpske nacionalnosti.
Nakon Dejtonskog sporazuma i okončanja rata u BiH, vodio je tada nižerazredni FK Obilić do titule prvaka SR Jugoslavije 1998. Postoje indicije da se od 1996. godine počeo distancirati od Miloševićevog režima, a time se tumači i to da su njegovi Tigrovi služili kao osiguranje izbornih skupova crnogorske Demokratske partije socijalista nedugo nakon što se njen vođa Milo Đukanović 1997. razišao s Miloševićem.
mini|210px|Arkanov grob u Beogradu.
Sa početkom NATO intervencije u Jugoslaviji, Arkanovi "tigrovi" se ponovo aktiviraju na Kosovu, a njihova zlodela beleže razni izveštaji iz kosovskog rata. Glavni tužilac Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju Luiz Arbur je 31. marta 1999 obelodanila optužnicu protiv Arkana, napisanu septembra 1997. Optužnica ga tereti za ubistva, hotimično nanošenje velikih patnji, silovanja i druga nehumana dela po Bosni i Hrvatskoj. Početkom sledeće godine ubijen je pod nerazjašnjenim okolnostima. Njegovo ime se takođe nalazi i u Miloševićevoj optužnici, objavljenoj gotovo istovremeno, gde se navodi kao jedan od saučesnika udruženog zločinačkog poduhvata.
Željko Ražnatović je ubijen u Hotelu Interkontinental u Beogradu 2000. godine. Mnogi smatraju da je njegovo ubistvo politički motivisano, navodno jer je pregovarao sa Haškim tribunalom o dokazima protiv Miloševića u zamenu za oslobađanje od optužnice.
Chinigue Segunda Sección, Villa Sola de Vega
Chinigue Segunda Sección je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini Villa Sola de Vega.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 39 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1478 m.
Aleksandar II Zabinas
thumb|desno|300px|Kovanica koju je izdao Aleksandar II Zabinas; glava prikazuje Zeusa sa simbolom pobjede u ruci.
Aleksandar II Zabinas (grčki , ? - 122. pne.) bio je seleukidski vladar, odnosno protivkralj koji je od 128. pne. do 123. pne. vladao dijelovima Sirije, zahvaljujući kaosu nastalom pogibijom kralja Antioha VII Sideta i gubitkom Mezopotamije. Aleksandar je za sebe tvrdio da je Antiohov usvojeni sin, ali antički izvori navode da je njegov pravi otac bio egipatski trgovac po imenu Protarh. Iza Aleksandra je, u stvari, stajao egipatski kralj Ptolemej VIII, koji je nastojao steći kontrolu nad ostacima seleukidske države i spriječiti da njegova sestra i suparnica Kleopatra II koristi usluge legitimnog seleukidskog kralja Demetrija II Nikatora. Aleksandar je uspio preuzeti vlast nad dijelovima Sirije prije svega zbog Demetrijeve nepopularnosti. Nakon što je godine 125. pne. Demetrije ubijen, a Kleopatra i Ptolemej se pomirili, Aleksandar je ostao bez podrške. Demetrijev sin Antioh VIII Grip ga je godine 123. pne. porazio. Aleksandar se nakratko sklonio u Antiohiju, gdje je novu vojsku nastojao stvoriti opljačkavši Zeusov hram. Taj čin je izazvao zgražanje građana koji su se pobunili i izručili ga Antiohu, nakon čega je pogubljen.
Ca' la Lagia, Pesaro e Urbino
Ca' la Lagia je naselje u Italiji u provinciji Pesaro e Urbino, u regiji Marche.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 41 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 441 m.
Valea Măceșului, Voineasa
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 96 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 534 m.
Kozolike antilope
Kozolikim antilopama se ponekad naziva neformalna skupina dvaju potporodica, Caprinae i Pantholopinae. Pri tome, potporodica Caprinae obuhvaća čitav niz vrsta razvrstanih u desetak rodova (između ostalih ovce i koze), dok je potporodica Pantholopinae monotipična i ima samo jedan rod i jednu jedinu vrstu, tibetansku antilopu (Pantholops hodgsoni). Obje potporodice dio su porodice šupljorožaca.
Ova skupina životinja poznata je od ranog miocena, no nije dostigla svoju najveću raznolikost sve do nedavnog ledenog doba, kada se velik broj njenih članova usavršio u preživljavanju u teškim, često ekstremnim, podnebljima: planinama, pustinjama i subarktičkim područjima. Nadalje, iako je većina kozolikih antilopa društveno i prilično su krupne građe, razlikuju se u mnogim pogledima. Mošusno govedo, Ovibus moschatus, prilagodilo se velikim hladnoćama tundra; američka planinska koza, Oreamnos americanus, prilagodila se veoma neprohodnom i strmovitom području Sjeverne Amerike; azijski muflon, Ovis orientalis, zauzeo je veliki dio neplodnog područja od Kašmira do Irana, uključujući mnoge pustinjske zemlje. Europski muflon, Ovis musimon, smatra se pretkom današnje domaće ovce, Ovis aries.
Mnoštvo vrsta kozolikih antilopa izumrlo je nakon ledenog doba, vjerojatno zbog ljudskog djelovanja. Od preživjelih vrsti, pet ih se smatra ugroženima. Osam vrsta klasificirano je ranjivima, dok je sedam vrsti sigurno. Sedam se vrsta smatra pod nižim rizikom.
Članovi grupe veoma se razlikuju veličinom, od jednog metra visine sivog gorala, do 2,5 metra visine mošusnog goveda. Težina je također promjenjiva, od 30 kilograma, do 350 kilograma. Mošusna goveda u zatočeništvu dostigla su težinu preko 650 kilograma.
Ejido las Canoas, Ciudad Valles
Ejido las Canoas je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini Ciudad Valles.
Kozolike antilope
Prema načinu života, kapridi se dijele na dva opća dijela, branitelje izvora hrane koji su teritorijalni i brane maleno područje bogato hranom od ostalih članova iste vrste, i travojede, koji se zajedno skupljaju u veća stada i slobodno lutaju kroz veće, razmjerno neplodno područje.
Ejido las Canoas, Ciudad Valles
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 345 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 289 m.
Kozolike antilope
Prema većinskom mišljenju, preci današnjih ovaca i koza (inače prilično nejasna i loše definirana pojma) preselili su se u planinska područja: ovce su postale usavršeni stanovnici podnožja planina i obližnjih ravnica, oslanjajući se na bježanje i topot u obrani od grabežljivaca; koze su se prilagodile veoma strmom podneblju gdje su one u prednosti nad grabežljivcima.
Videkić Selo
Videkić Selo je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Slunja, Karlovačka županija.
Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 75 stanovnika te 25 obiteljskih kućanstava.
Obrambene snage Jamajke
জামাইকার সামরিক বাহিনী Jamaica hadereje ジャマイカ国防軍 Jamajskie Siły Powietrzne Вооружённые силы Ямайки
Boitze
Boice je opština u njemačkoj saveznoj državi Donja Saksonija. Jedno je od 43 opštinska središta okruga Lineburg. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 408 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 3355010.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Lineburg Boice se nalazi u saveznoj državi Donja Saksonija u okrugu Lineburg. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 61 metra. Površina opštine iznosi 25,4 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 408 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 16 stanovnika/km².
Sjenke (TV drama)
„Sjenke” je jugoslavenska crno-bijela TV drama u produkciji RTV Zagreb emitirana 1968. godine. Temelji se na motivima djela Franje Horvata Kiša, a režirao ju je Eduard Galić.
Položaj LGBT osoba u Južnoj Koreji
LGBT osobe u Južnoj Koreji nemaju jednaka prava kao ostali građani i građanke. Homoseksualnost nikada nije bila zabranjena, ali istopolni parovi nisu priznati pred zakonom, niti imaju jednak stepen zaštite kao hetersoseksualni parovi.
Zapadnjaci često ističu da ne postoji velika svest o homoseksualnosti u Južnoj Koreji, prvenstveno zbog jakog uticaja konfucijanizma, bez obzira na religijsku pripadnost, koji naglašava važnost ekonomskog razvoja iznad ličnih sloboda. U poslednje vreme svest o homoseksualnosti je povećana, zbog javnih debata, kao i outovanja nekoliko poznatih ličnosti.
Istorija
Premda ima malo pomena homoseksualnosti u korejskoj književnosti ili tradicionalnim istorijskim zapisima, nekoliko pripadnika plemstva i budističkih monaha su ili govorili o svom osećanju privlačnosti prema osobama istog pola ili su praktikovali istopolne odnose. Najraniji takav zapis je o kralju Hyegongu od Sile koga je ubio plemić pobunjen zbog njegove "ženstvenosti".
Kralj Mokjong (980-1009) i Kralj Gongmin (1325–1374) iz dinastije Goryeo su imali nekoliko wonchung ("muških ljubavnika") koji su im služili kao seksualni partneri. Kralj Gongmin je nakon smrti svoje žene osnova posebno ministarstvo koje se bavilo traganjem za mladim muškarcima po zemlji koji bi služili na dvoru.
Podaci o homoseksualnim aktivnostima običnih ljudi se teže pronalaze, jer ima manje zapisa koji se njima bave.
Tokom Joseon ere pre japanske aneksije, postojale su putujuće pozorišne trupe poznate kao namsandang, koje su imale i grafičke prikaze istopolih odnosa u svojim nastupima, uključujući i analni seks.
Vojna služba
Vojnoj obavezi podležu svi muški građani Južne Koreje. Regrutaciju vrši Administracija vojne ljudske sile (ko: 병무청) koja obavlja i psihološka ispitivanja, koja sadrže pitanja vezana za seksualnu orijentaciju regruta. Homoseksualni pripadnici aktivne vojske su kategorizovani ili sa "prihološkim poremećajem" ili "poremećajem ponašanja" i mogu biti ili poslati na lečenje ili otpušteni iz službe.
Ovo predstavlja problem jer Južna Koreja ne uvažava prigovor savesti, a otpuštanje iz vojne službe nosi značajne posledice, jer mnoge kompanije zahtevaju da kandidati za posao imaju završenu vojnu službu. U vojnim dosijeima osobe koje su otpuštene iz vojne službe kao razlog mogu imati navedeno ili homoseksualnost ili "mentalni hendikep"
Zabrana diskrimincije
Član 31 Zakona o Nacionalnom komitetu za ljudska prava kaže da "nijedna osoba ne sme biti diskriminisana na osnovu njegove ili njene seksualne orijnetacije". Međutim, Komitet za ljudska prava nema moć da primenjuje ovaj član, niti ima podršku Gej i lebejske asocijacije, jer Komitet nije zatražio ukidanje anti-gej zakona o vojsci.
Cenzura
Vlada Južne Koreje cenzuriše sajtove sa LGBT tematikom preko svoj Etičkog komiteta za informacije i komunikaciju (정보통신윤리위원회), koji je zvanični organ Ministarstva za informisanje i komunikaciju.
Prava trans osoba
Vrhovni sud Južne Koreje doneo je odluku o kriterijumima na osnovu kojih je moguće dozvoliti korekciju pola transeksualnim osobama: osoba mora imati preko 20 godina, ne sme biti u braku i ne sme imati dece. Od 2006. godine transeksualne osobe imaju prava da promene pol u dokumentima.
LGBT zajednica
Homoseksualnost je i dalje tabu u korejskom društvu i istopolne parove je gotovo nemoguće videti na javnom mestu. Gej barovi su takođe slabo uočljivi i većinu drži vlasnik iz Londona, Tim Kim. Većina klubova se nalazi u većim gradovima, poput Seula i Busana.
Sigliano, Arezzo
Sigliano je naselje u Italiji u provinciji Arezzo, u regiji Toscana.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 23 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 433 m.
Springfield, Missouri
Springfild je grad u okrugu Grin u saveznoj državi Misuri, SAD. Springfild je sedište okruga Grin a prema popisu iz 2010. imao je 159.498 stanovnika, po čemu je treći najveći grad u Misuriju (iza Kanzas Sitija i Sent Luisa).
Ostaje nepoznato kako je grad dobio ime Springfild, ali je najraširenije shvatanje da je grad nazvan po Springfildu u Masačusetsu, mada postoje i druge teorije. Prema jednoj priči, Džejms Vilson, koji je živeo u tada neimenovanom gradu, ponudio je besplatan whisky svakome ko glasa da se grad nazove po njegovom rodnom gradu u Masačusetsu.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 159.498, što je 7.918 (5,2 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Kosmos-1058
Kosmos-1058 je lansiran sa kosmodroma Pleseck, SSSR, 5. decembra 1978. Raketa-nosač R-14 Čusovaja (8K65, NATO oznaka SS-5 Skean) sa dodatim stepenom je postavila satelit u orbitu oko planete Zemlje. Masa satelita pri lansiranju je iznosila 40 kilograma. Kosmos-1058 je bio komunikacioni satelit.
Ječmišta
Ječmišta je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Foča koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 123 stanovnika.
Papa Gabrijel V od Aleksandrije
Gabrijel V od Aleksandrije (? - 1427) bio je 88. koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka, koji je stolovao od 1409. do smrti.
Balša Hercegović Hrvatinić
Balša Hercegović Hrvatinić (oko 1380—1416.) je bio knez Donjih Kraja (1416).
Biografija
Balša je pripadao velikaškoj porodici Hrvatinića. Bio je sin hercega Hrvoja Vukčića. Balšin prvi angažman zabeležen je 1398. godine. Sa velikim uspehom, Balša je predvodio vojsku koja je osvojila Dubicu i Dubičku županiju. Komandna funkcija podrazumevala je određenu fizičku spremnost. Stoga se može pretpostaviti da je tada imao oko 18 godina. Godina Balštinog rođenja može se smestiti u 1380. Time se isključuje da je Balšina majka bila Jelena Nelipčić jer se u braku sa Hrvojem ona pominje tek 1401. godine. Balša je bio Hrvojev sin iz prethodnog braka. Ime Balšine majke nije poznato. Balša se u istorijskim izvorima pominje 8. decembra 1400. godine. Bosanski kralj je Hrvoju Vukčiću i njegovom sinu Balši darovao grad Bistrički sa župom Livno u "večnu baštinu". Balša se u izvorima javlja 1405. godine u povelji kralja Tvrtka. Ovde se navodi kao Balša Hercegović. Nadimak mu je izveden iz titule oca Hrvoja. U redove splitskog plemstva Balša je primljen 1403. godine da bi mu otac dve godine kasnije na upravu poverio ostrva Brač, Hvar, Vis i Korčula. Balša je bio u dobrim odnosima sa svojim ocem. Izgleda da se se na tom mestu zadržao do 1410. godine. Nakon te godine Balša se ne pominje u izveštajima korčulanskih notara. Verovatno mu je Hrvoje na upravu tada dao Segest odakle jedan vlastelin 1412. godine od ugarskog kralja Žigmunda Luksemburškog traži zaštitu od Balše. Od tada ostaju nepoznate Balšine aktivnosti. Nasledio je oca, ali je umro ubrzo nakon njega.
Porodica
Balša je imao dve ćerke. Doroteja je najpre bila udata za kneza Ivaniša Blagajskog, da bi se, nakon njegove smrti 1442. godine, udala za Martina Frankopana. Njemu je 1448. godine dala grad Kozaru, sedište Sanske župe. Martin je vladao i župom Vrbas što se vidi iz njegove povelje iz 1455. godine. Druga Balšina ćerka zvala se Katarina. Bila je udata za velikaša Tvrtka Borovinića koji se javlja kao svedok u poveljama kraljeva Ostoje i Tvrtka. Kralj Ostoja se po Hrvojevoj smrti razveo od svoje žene Kujave i oženio Jelenom Nelipčić. Time je povratio deo teritorija koje je Hrvoje uključio u svoju feudalnu oblast.
Papa Matija I od Aleksandrije
Matija I od Aleksandrije (također poznat i kao Matheos; ? - 1408) bio je 87. koptski papa Aleksandrije i patrijarh Stolice sv. Marka, koji je stolovao od 1378. do smrti. Koptska crkva ga slavi kao svog sveca.
Rodio se u siromašnoj porodici seljaka, te kao pastir čuvao ovce sve do 14. godine, kada je otišao u manastir. Nakon što se zaredio u dobi od 18 godina, otišao je u Manastir Svetog Antonija i sudjelovao u njegovoj dogradnji, a potom u Palestinu. U Egipat se vratio nakon što su križari napali i opljačkali Aleksandriju, te je sudjelovao u velikoj procesiji koptskih svećenika i redovnika kairskih ulicama, čiji je cilj bio odgovoriti muslimansko stanovništvo od napada na Kopte pod izgovorom suradnje sa križarima. Nakon toga je bio redovnik u manastiru al-Muharak, te u manastiru Svete Fane.
Za papu je izabran nakon smrti Gabrijela IV. Njegovo stolovanje je koincidralo sa političkim previranjima u Egiptu, odnosno padom mamelučke dinastije Bahri i usponom dinastije Burji. Sa Barkukom, prvim sultanom Burjija, je ostvario izuzetno uspješan odnos, te je Barquq do kraja života štitio Kopte od progona. Situacija se, međutim, po Kopte pogoršala nakon Barkukove smrti, kada su izlagani novim porezima i nametima.
Prije smrti je kao svog nasljednika odredio Gabrijela V.
Državna cesta D106
D106 je državna cesta u Hrvatskoj. Ukupna duljina iznosi 73,8 km.
Cesta počinje u trajektnoj luci Žigljen, te vodi preko oroka Paga i Paškog mosta do Posedarja, gdje se spaja na Jadransku magistralu.
Prolazi kroz naselja Novalja, Kolan, Šimuni, Pag, Gorica, Vrčići, Stara Vas, Dinjiška, Miškovci, Ražanac, Rtina, Jovići i Posedarje.
Osiromašeni uranij
thumb|Metak od osiromašenog urana Osiromašeni uranijum je uranij koji ima smanjen udio izotopa uranij-235. Imena poput "Q-metal", "depletalloy" i "D-38", koja su se odnosila na osiromašeni uranij, nisu više u upotrebi.
Izvori
Osiromašeni uranijum je sporedni proizvod procesa obogaćivanja prirodnog urana za uporabu u nuklearnim reaktorima. Kada se ukloni većina fisibilnog radioaktivnog izotopa iz prirodnog urana, ostatak se zove osiromašeni uranijum. Manje uobičajen izvor tog materijala je prerađeno potrošeno nuklearno gorivo. Porijeklo osiromašenog uranija može biti utvrđeno na temelju sadržaja uranij-236. Kao toksičan i radioaktivni otpadni proizvod koji zahtjeva dugotrajno skladištenje kao nuklearni otpad, osiromašeni uran je skup za skladištenje, ali ga je relativno jeftino proizvesti. Uopćeno gledajući jedini pravi troškovi su oni koji su vezani za dobijanje metalnog urana iz UF6. Njegova izuzetno velika gustoća, malo manja od gustoće volframa, i njegova niska cijena čine ga primamljivim za mnoštvo upotreba. Međutim, materijal je sklon koroziji i njegove male čestice su zapaljive.
Povijest
Osiromašeni uranij skladišti se od 1940. godine, kada su SAD i SSSR započeli sa svojim programima nuklearne energije i nuklearnog oružja. Iako je moguće napraviti nuklearne reaktore za civilnu uporabu koji koriste neobogaćeno gorivo, samo 10% od svih reaktora koji su ikada napravljeni koristi tu tehnologiju. I proizvodnja nuklearnog oružja i pomorski reaktori zahtjevaju koncentrirane izotope. U početku osiromašeni uran se skladištio u nadi da će se naći efikasnija tehnologija obogaćivanja koja bi omogućila daljnju ekstrakciju fisibilnih izotopa urana koji su preostali u njemu, a koji se sadašnjom tehnikom ne mogu ekstrahirati, međutim te nade se nisu obistinile.
Tijekom 1970-tih godina Pentagon izviješćuje da je vojska SSSR-a razvila oklop za tenkove Varšavskog Pakta koje NATO municija nije mogla probiti. Pentagon je započeo potragu za materijalom sa kojim će proizvoditi tvrđe metke. Nakon testiranja raznih metala, artiljerijski istraživači odlučili su se za osiromašeni uran. On je koristan kao municija ne samo zbog svojih jedinstvenih fizičkih svojstava i efikasnosti, već i zato što je jeftin i lako dostupan. Volfram, jedini drugi kandidat, morao bi biti uvožen iz Kine. Sa rezervama osiromašenog urana koje su procjenjene na više od 500 000 tona, financijsko opterećenje skladištenja tolike količine radioaktivnog otpada, bilo je više nego očigledno. Zbog toga je ekonomičnije bilo koristiti osiromašeni uran nego ga skladištiti. Od kasnih 1970-tih godina SAD, SSSR, Britanija i Francuska počele su pretvarati svoje rezerve osiromašenog urana u kinetičke penetratore.
Proizvodnja i dostupnost
Prirodni uran se sastoji od 0,71% uranija-235, 99,28% uranija-238 i oko 0,0054% uranija-234. Da bi se proizveo obogaćeni uran koristi se proces izotopske separacije pomoću kojega se izdvaja značajan dio U-235 koji se koristi za dobijanje nuklearne energije, oružje i u druge svrhe. Preostali " osiromašeni uran" sadrži samo 0,2% do 0,4% U-235. Zbog toga što se u prirodnom uranu nalazi tako mali postotak U-235, proces obogaćivanja proizvodi velike količine osiromašenog urana. Na primjer, da bi se proizveo 1 kg 5% obogaćenog urana potrebno je 11,8 kg prirodnog urana, nakon čega preostaje 10,8 kg osiromašenog urana u kome se nalazi samo 0,3% U-235. Komisija za Nuklearnu Regulaciju (KNR), definiše "osiromašeni uran" kao uran u kome je postotak uranovog izotopa U-235, manji od 0,711% od ukupne težine.
! Država ! Organizacija ! Osiromašeni uran zalihe (u tonama) ! Prijavljeno
Vojne primjene
Osiromašeni uran ima vrlo veliku gustoću od 19050 kg/m3, to je 70% veća gustoća od gustoće olova. Zbog njegove težine on ima manji promjer u odnosu na isti projektil od olova, sa manjim aerodinamičkim otporom i dubljom penetracijom zbog većeg pritiska na točki udara. Artiljerijski projektil od osiromašenog urana je često zapaljiv zbog svojih pirofornih svojstava. Municija od osiromašenog urana, u obliku artiljerijske municije, tenkovske, i pomorske artiljerijske municije, je razvijena od strane oružanih snaga nekoliko država. Pretpostavljalo se da je tip osiromašenog urana koji koriste SAD u svom oružju nekontaminiran, sve do 2001 godine kada su naučnici UN-a našli dokaze kontaminiranog osiromašenog urana na terenu. Vojska SAD-a priznala je postojanje tog problema slijedećeg dana i počela da radi na ispravljanju tog problema. Većina vojne upotrebe osiromašenog urana je bila kao 30 mm artiljerija, uglavnom kao 30 mm PGU-14/B oklopno probojno zapaljiva granata koju koristi GAU-8 Avenger top, koji je sastavni dio naoružanja A-10 Thunderbolt II aviona koji koriste zračne snage SAD-a. Granate kalibra 25 mm od osiromašenog urana koristio je M242 top, postavljen na Bradley tenk i LAV-AT. Pomorski korpus SAD-a koristi granate od osiromašenog urana kalibra 25 mm PGU-20 koje ispaljuje GAU-12 Equalizer top koji je dio naoružanja aviona AV-8B Harrier, a granate od 20 mm koristi i M197 top u sastavu naoružanja AH-1 Cobra helikoptera. Pomorstvo SAD-a u sklopu svog raketnog sistema Phalanx CIWS i topa M61 Vulcan koristi 20 mm oklopno probojne granate sa plastičnim omotačima koji se odbacuju, koji su bili pravljeni koristeći osiromašeni uranij, koji je kasnije zamijenjen volframom.
Oklopne ploče
Zbog svoje velike gustoće, osiromašeni uran može biti korišten u oklopu tenka, gdje se nalazi postavljen između dvije čelične ploče. Neki noviji tenkovi američke proizvodnje M1A1HA i M1A2 Abrams proizvedeni poslije 1998. godine u oklopnim pločama ispred trupa i ispred kupole tenkaimaju ojačanja od osiromašenog urana, a postoji i program nadogradnje ostatka oklopa.
Pravni status oružja
thumb|250px|Lokacije na Kosovu i jugu Centralne Srbije na kojima je NATO avijacija koristila zabranjenu municiju sa osiromašenim uranijumom tokom bombardovanja 1999. godine Međunarodni Sud Pravde je 1996 godine dao mišljenje o zakonitosti prijetnje ili upotrebe nuklearnog oružja. Ovim je postalo jasno po paragrafu 54, 55 i 56 da međunarodni zakon o otrovnim oružjima ( Druga Haška Deklaracija od 29 Srpnja 1899 godine, Haška konvencija IV od 18 Listopada 1907 i Ženevski Protokol od 17 Lipnja 1925 ), nije uključivao nuklearna oružja, zbog toga što njihova primarna i isključiva upotreba nije bila da otruju ili uguše.Tijekom 1996 i 1997 godine Podkomisija za Prevenciju Diskriminacije i Zaštitu Manjina pri Komisiji za Ljudska Prava Ujedinjenih Naroda, dala je dvije inicijative. Oni su popisali oružja masovnog uništenja, ili oružja indiskriminirajućeg efekta, ili takve prirode da izazivaju suvišne povrede ili nepotrebnu patnju i zahtijevale su od svih država da smanje proizvodnju i širenje takvog oružja. Na listi je bilo i oružje na bazi osiromašenog urana. Ali pošto je oružje na bazi osiromašenog urana relativno novo oružje ne postoji ugovor kojim se reguliše, ograničava ili zabranjuje njegova upotreba. Tijekom 2001 godine Carla del Ponte, glavni tužilac Međunarodnog suda za ratne zločine za bivšu Jugoslaviju, rekla je da bi upotreba oružja na bazi osiromašenog uranija od strane NATO-a mogla biti istražena kao mogući ratni zločin. Louise Arbour, nasljednica Carla del Ponte kao glavne tužiteljice, formirala je mali, interni komitet, sačinjen od zaposlenih odvjetnika, da bi ocjenila optužbe. Nalazi koji su bili prihvaćeni i potvrđeni od strane Carla del Ponte, zaključuju da ne postoji posebna zabrana o korišćenju projektila na bazi osiromašenog urana. Postoji rastuća naučna debata i izražena zabrinutost zbog povećanja upotrebe takvih projektila, u budućnosti će postojati konsenzus u međunarodnim pravnim krugovima gdje će upotreba takvog oružja kršiti osnovne principe zakona koji se primjenjuje na oružja u oružanom konfliktu. Takav konsenzus danas ne postoji.
Civilne primjene
Civilne primjene osiromašenog urana su prilično ograničene i one su obično nepovezane sa njegovim radioaktivnim svojstvima. Glavnu primjenu ima kao balast, zbog svoje velike gustoće. Takva primjena uključuje jedriličarske kobilice, kao protuteža i potapajuća šipka u naftnim bušotinama, žiroskopskim rotorima, i na drugim mjestima gdje postoji potreba da se poveća težina na što manjem prostoru. Druge relativno male potrošačko proizvodne upotrebe obuhvataju zubni porculan koji se koristi za umjetne zube da bi imitirali fluorescenciju prirodnih zuba i u uranskim reagensima koji se koriste u kemijskim laboratorijama.Uranij je bio široko korišćen kao materija koja je davala boju porculanu i staklu u 19 stoljeću. Smatralo se da je takva upotreba urana stvar prošlosti, međutim 1999 godine koncentracija od 10% osiromašenog urana bila je pronađena u žutom emajlnom prašku koji se proizvodio u Francuskoj od strane Cristalleire de Saint-Paul, proizvođača emajlnih pigmenata. Osiromašeni uran je prodat od strane Cogéma Pierrelatte postrojenja. Cogema je tada potvrdila da je donijela odluku o obustavljanju prodaje osiromašenog urana proizvođačima emajla i stakla. Osiromašeni uran se koristi za oblaganje izvora radijacije koji se koriste u medicini i industrijskoj radiografiji. Propisi Komisije za Nuklearnu Regulaciju SAD-a, uspostavljaju obaveznu licencu za korišćenje osiromašenog urana u industrijskim proizvodima ili uređajima koji imaju veliku oblast primjene. Ostale nadležnosti imaju slične propise.
Podešavanje težine u avionu
Zrakoplov može sadržavati osiromašeni uran zbog podešavanja težine. Boeing 747 može imati od 400 kg do 1500 kg osiromašenog urana. Ova primjena osiromašenog urana je kontroverzna. Ukoliko dođe do pada aviona postoji mogućnost da će uran ući u životnu sredinu, metal tijekom požara može oksidirati u fini prašak. Drugi opasni materijali koji se oslobađaju iz zapaljenog aviona zasjenjuju koristi osiromašenog urana, njegova upotreba je izbačena iz mnogih novijih zrakoplova. Obje tvrtke Boeing i McDonell Douglas prestale su sa upotrebom osiromašenog urana za podešavanje težine zrakoplova tijekom 1980-tih godina.
Uran heksaflourid
desno|thumb|Curenje uran-(VI)-fluorida Oko 95% od ukupno proizvedenog osiromašenog uranija uskladišteno je u obliku uran-heksafluorida, UF6, u čeličnim bačvama, na otvorenom prostoru blizu postrojenja za obogaćivanje urana. Svaka bačva sadrži do 12,7 tona UF6. Samo u SAD-u do 1993. godine uskladišteno je 560 000 tona osiromašenog urana u obliku UF6. U 2005 godini u 57 122 bačve bilo je uskladišteno ukupno 686 500 tona osiromašenog urana. Skladišta se nalaze na tri lokacije i to u gradu Portsmouth, savezna država Ohio, Oak Ridge, savezna država Tennessee i u gradu Paducah u saveznoj državi Kentucky. Zbog kemijske nestabilnosti, dugotrajno skladištenje UF6 predstavlja siguronosni rizik i opasnost po zdravlje i okoliš. Izložen vlažnom zraku, UF6 reagira sa vodom i proizvodi UO2F2 (uranil-fluorid) i HF (fluoro-vodičnu kiselinu), vrlo toksične i rastvarajuće kemikalije. Iako se njihovo vrijeme upotrebljivosti mjeri u desetljećima, bačve u kojima je uskladišten UF6 moraju se redovito pregledavati zbog mogućnosti korozije i curenja. U SAD-u se već dogodilo nekoliko nesreća sa uran-heksafluoridom. Vlada SAD-a je započela prerađivati UF6 u čvrste uranove okside radi daljnjeg skladištenja. Prerađivanje cijele uskladištene količine UF6 u uranove okside moglo bi koštati od 15 do 450 milijuna dolara.
Zdravstveni rizici
Radiološka opasnost od čistog osiromašenog urana je relativno niska, niža od 60% od one koja se javlja kod prirodnog urana, iz razloga što je iz osiromašenog urana već uklonjena većina radioaktivnih izotopa, kao i zbog njegovog dugog polu života od 4,46 milijardi godina. Osiromašeni uran razlikuje se od prirodnog urana po svom izotopskom sastavu, ali je njegova biokemijska aktivnost u većini slučajeva ista kao kod prirodnog urana. Uran je piroforan kada se nalazi u obliku sitnog i fino podijeljenog praška. On će korodirati pod utjecajem zraka i vode i proizvešće nerastvorljive uran-(IV) i rastvorljive uran-(VI) soli, kao što su uranil spojevi koji su toksični. Uran se akumulira u nekoliko organa, kao što su jetra, slezena i bubrezi. Svijetska Zdravstvena Organizacija je ustanovila dnevni "dozvoljeni unos" rastvorljivih uranovih soli koji iznosi 0,5 µg/kg tjelesne težine, a to je za odraslu osobu od 70 kg tjelesne težine količina od 35 µg. Kemijska toksičnost uranovih soli je veća od njegove radiološke toksičnosti. Radiološka opasnost zavisi od čistoće urana, i postoji mogućnost da je osiromašeni uran koji je proizveden pri nuklearnoj preradi kontaminiran sa opasnijim izotopima. Ovo se ne bi trebalo odnositi na osiromašeni uran koji je dobiven kao ostatak tijekom procesa obogaćivanja urana. Moguće opasnosti tijekom izlaganja osiromašenom uranu privukle su novu pažnju zbog rezultata korištenja municije sa osiromašenim uranom tijekom Zaljevskog rata. Pojedini promatrači vjeruju da izlaganje uranu ili bilo kojim njegovim spojevima mogu biti uzrok ili čimbenik doprinosa sindromu Zaljevskog rata. Mnogi znanstvenici ne vjeruju u to. Dugotrajni efekti na populaciju koja živi u područjima gdje je bila korištena municija sa osiromašenim uranom također su izazvali zabrinutost.
Vanjske veze
(The UN 2002 report)
The Crying Game
Plačljiva igra (eng. The Crying Game) je psihološki triler film iz 1992. godine koji je napisao i režirao Neil Jordan. Film se bavi temama rasizma, spola, nacionalnosti i seksualnosti, a sve u pozadini nevolja u Irskoj. Radni naziv filma bio je Soldier's Wife.