cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HAKK Mladost
Povijest
Na 9. prvenstvu socijalističke Jugoslavije 1954. bili su doprvaci i najbolji hrvatski klub. Zbog jednog boda ostali su bez naslova prvaka. Naime, srbijanski klub Crvena zvezda iz Beograda je imala 16 pobjeda i šest poraza, a Mladost 15 pobjeda, šest poraza i jedan neriješeni rezultat. Mladost je igrala u sastavu: Brkljačić, Aleksandar Blašković, Petar Mijač, Batalo, Špiljak, trener Mića Orlović.
Na 10. prvenstvu socijalističke Jugoslavije 1955. bili su 8. na ljestvici, a najbolji hrvatski klub bila je Lokomotiva.
Na 11. prvenstvu socijalističke Jugoslavije 1956. bili su pretposljednji 9. na ljestvici, a najbolji hrvatski klub bila je Lokomotiva. Ispali su iz lige.
Na prvenstvu socijalističke Jugoslavije 1962. bili su posljednji 12. na ljestvici, a najbolji hrvatski klub bio je Zadar. Ispali su iz 1. lige.
Najjači su bili 1950-ih godina.
Kineske partikule
U klasičnoj kineskoj filologiji, reči su podeljeni u dve grupe: shízì ( buk. „čvrsta reč“) i xūzì ( buk. „prazna reč“). Prva grupa uključuje ono šta moderni lingvisti nazivaju glagolima, imenicama, i pridevima, dok u drugu grupu spada ono šta moderni lingvisti nazivaju gramatičkim rečcama. Mišljenja se razlikuju u koju kategoriju spadaju zamenice i prilozi. Kineske rečce su takođe poznate i kao yǔzhù (語助), zhùzì (助字), zhùcí (助詞/助辭), yǔcí (語辭) ili prosto cí (辭).
Funkcije
Funkcija kineske rečce zavisi od položaja u rečenici, i konteksta. Znak za kinesku rečcu se koristi samo fonetički pa ista rečca može biti naznačena različitim karakterima. Na primer, qí/jī (其, koji je prvobitno predstavljao reč jī „koš za odvajanje kukolja od pšenice“, sada predstavlja karakter 箕), česta rečca u klasičnom kineskom, između ostalog ima sledeće značenje:
U suvremenom kineskom jeziku, važna funkcija rečce je da prikaže gramatički vid. Rečca le (了) se koristi za završene akcije, na primer: Tā zŏu le (他走了 „on je otišao“); i rečca zhe 着 koristi se za nastavljajuće akcije, na primer, Tā shuìzhejiào shí yǒurén qiāomén (他睡着觉时有人敲门 „Neko je pokucao dok je spavao“). (Obe rečce su proglašene u neutralnom tonu.)
Studija
Prva knjiga posvećena kineskim rečcama je Pomoć govoru (語助) Lu Jiveia (盧以緯) iz dinastije Juan. Nakon toga je nastalo još važnih dela koja se odnose na rečce, uključujući Neke napomene pomoćne reči 助字辨略) Liu Ćia (劉淇) i Objašnjenja o članovima Pronađeno u Klasici (經傳釋詞) Veng Jindžia (王引之) oba objavljena u Ćing dinastiji. Ovi radovi se fokusiraju na rečce nađene u konfučijskim klasicima, i daju malo pažnje rečcama korišćenim u domaćoj književnosti.
Jezik uzora
Engleski naziv: Pattern language, često nazivan i jezik obrazaca, ili jezik šablona. Predstavlja sistem uklopljenih uzora jedne oblasti. Često se meša sa pojmom metodologija, međutim u naučnim krugovima postoje mišljenje da su jezici uzora različiti od metodologija po svojoj prirodi. Radove na ovu temu su objavljivali razni softverski teoretičari kao što je James Coplien.
Jackson, Alabama
Jackson je grad u američkoj saveznoj državi Alabama. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 5.228 stanovnika.
Operacija Bljesak
Operacija Bljesak bila je kratkotrajna ofenziva Hrvatske vojske (HV) protiv snaga samoproglašene Republike Srpske Krajine (RSK) od 1. do 3. 5. 1995. Ofenziva se odigrala tijekom završne faze rata u Hrvatskoj te je bila prva velika konfrontacija dvaju strana nakon primirja i ugovora o ekonomskoj suradnji između vlade Hrvatske i RSK-a 1994. Većina snaga RSK-a predala se 3. 5. kraj Pakraca, iako su se manje operacije odigravale i do dva tjedna nakon Bljeska.
Operacija Bljesak bila je strateška pobjeda za Hrvatsku koja je vratila pod upravu 558 km2 teritorija kojeg je držala RSK oko grada Okučani. Grad, koji je ležao usred autoceste Zagreb–Beograd i željeznice, predstavljao je značajan problem prijevoza Hrvatske između Zagreba i istočnog dijela države. Područje je bilo pod upravom UNCRO-a, sektor zapad, u sklopu mirotvornog mandata Vijeća sigurnosti u Hrvatskoj. HV je brojao 7.200 vojnika, a snage SVK 4.500 boraca. Kao odgovor na operaciju, RSK je naredila raketiranje Zagreba, Siska i Karlovca.
Četrdeset dva do četrdest šest vojnika HV-a je poginulo u bitci, a 162 ranjeno. Žrtve RSK-a su predmet spora—hrvatske vlasti navode brojku od 188 poginulih srpskih vojnika i civila, te 1.000–1.200 ranjenih. Srbijanski pak izvori spominju 283 poginulih srpskih civila, u suprotnosti sa 83 zabilježenih smrti Hrvatskog helsinškog odbora. Usprkos tome što je ova akcija omogućila povratak hrvatskih izbjeglica koji su protjerani 1991., procjenjuje se da je od 14.000 Srba koji su živjeli u ovoj regiji, dvije trećine pobjeglo a neki i nakon prestanka operacije. Za mjesec dana, manje od 1.500 Srba je ostalo. Naknadno, Generalni sekretar Ujedinjenih naroda Yasushi Akashi je kritizirao Hrvatsku zbog "masovnih kršenja" ljudskih prava, ali njegova izjava je u suprotnosti sa izvještajem Human Rights Watcha i donekle izvještajem povjerenstva Ujedinjenih naroda za ljudska prava na čelu kojeg je tada bio Tadeusz Mazowiecki.
Uvod
Rat u Hrvatskoj privremeno je prekinut primirjem 1992. Hrvatska je stekla međunarodno priznanje te je primljena u članstvo UN-a, dok se JNA povukla. Ipak, samoproglašena i nepriznata Republika Srpska Krajina (RSK) nije htjela reintegracija u hrvatski poredak. Vijeće sigurnosti UN-a svojom je Rezolucijom 743 od 21. 2. 1992. uspostavilo mandat UNPROFOR-a, kao i četiri UNPA sektora, i to na ukupno 12.554 km2 ili 22,2% kopnene površine Republike Hrvatske. 1994. Washingtonski sporazum je završio Hrvatsko-bošnjački sukob i stvorio uvjete za američku vojnu pomoć Hrvatskoj. Hrvatska je zatražila edukaciju od vojnih savjetnika tvrtke Military Professional Resources Incorporated (MPRI) radi treniranja osoblja HV-a. Obuka HV-a trajala je 14 tjedana, do travnja 1995. Potkraj 1994., SAD je jednostrano završila embargo na oružje protiv Bosne i Hercegovine, te dopustila HV-u da se opskrbi sa 30% oružja i municije koja je putovala kroz Hrvatsku umjesto plaćanja troškova prijevoza. To je bio odraz nove strategije koju je odobrio Bill Clinton 1993.
1994., SAD, Rusija, EU i UN su osmislili novi Z-4 plan koji je RSK-u davao značajnu autonomiju u Hrvatskoj. Niti Hrvatska niti RSK nisu odobravale plan. Hrvatski predsjednik Franjo Tuđman je shvatio da Slobodan Milošević, koji je ustvari vodio odluke za RSK, neće prihvatiti plan iz straha da će postati presedan i za Kosovo—stoga je Hrvatska prihvatila plan Z-4 jer je znala da postoji mala vjerojatnost da će to učiniti i RSK. Milan Martić, predsjednik RSK, odbio je i primiti plan, a kamoli ga prihvatiti.
Potkraj 1994, Hrvatska i RSK su postigle ekonomski sporazum o obnavljanju cestovnog i želježničkog prometa, te veza sa dotokom vode i plina. Iako velik dio sporazuma nikad nije proveden, cjevovod i dio autoceste A3 koja je prolazila kroz Okućane je otvoren, čime je skraćeno putovanje od Zagreba do Slavonije za nekoliko sati. Dio autoceste RSK je zatvorio 24. 4., kao odgovor povećanu kontrolu komercijalnog prometa koji je napuštao RSK u istočnoj Slavoniji, što je pak potaklo hrvatske vlasti na odlučniji napor u vraćanju tog područja uz pomoć vojne operacije. UNCRO je u to vrijeme nadzirao liniju razdvajanja između RSK-a i Hrvatske. Raseljenim Hrvatima nije omogućen povratak na to područje. Primjerice, prema podacima popisa iz 1994, na prostoru bivše općine Nova Gradiška nalazilo se 2.630 raseljenih osoba. Najveći dio stigao je iz okupiranih dijelova županije, iz naselja bivše općine Nova Gradiška, ukupno 2.487.
Situacija se pogoršala opet 28. 4. kada je Srbina izbo Hrvat izbjeglica—obojica su prije živjeli u istom selu prije 1991.—na benzinskoj stanici kraj autoceste, na teritoriju Hrvatske još uvijek pod kontrolom hrvatske vlade, kraj grada Nova Gradiška. Kao odogovor, skupina Srba, među njima i brat ubijenog, su pucali na hrvatska vozila na autocesti koja je ostala otvorena usprkos zahtjevu UNCRO-a da se zatvori. Trojica civila je tako poginulo u pucnjavi, a RSK vojnici su uhtili petoricu. Pucnjava je prestala do jedan ujutro, petorica uhićenih je oslobođeno a UNCRO je zahtijevao da se autocesta opet otvori. Nakon natezanja, otvaranje autoceste je otkazano 30. 4. u 8 navečer. Iste noći, tri projektila je ispaljeno na Pakrac, pod kontrolom hrvatskih vlasti, a jedno vozilo je napadnuto na ruti Pakrac–Požega koja se nalazila u blizini pozicija RSK-a, od čega je preminuo jedan a uhićen drugi civil. Hrvoje Šarinić, savjetnik Tuđmanu, je potvrdio da je hrvatska vlada razmišljala o namještanju incidenta koji bi izazvao vojno zauzimanje trase autoceste, ali je osporio da je namještaljka bila potrebna pošto su se incidenti na tom području odigravali na gotovo dnevnom redu.
Tok bitke
Glavni stožer Oružanih snaga Republike Hrvatske razvio je plan ponovnog zauzimanja zapadne Slavonije pod kontrolom RSK-a u prosincu 1994. Prema planu, postrojba bi otišla u Okučane, stigla do Novske i zapadno od Nove Gradiške, izolirajući RSK vojnike koji bi ostali sjeverno od nove linije razdvajanja. Dio glavne postrojbe bi osiguralo jug osovine napada, stiglo do Save i tako spriječilo pojačanje Vojske Republike Srpske (VRS) do tog područja. Plan je uključivao i hrvatsko vojno zrakoplovstvo koji bi izveli zračne napade na jedini most preko Save na tom području (Stara Gradiška-Gradiška). U drugoj fazi ofenzive, operacije saniranja bi eliminirale bilo kakve preostale džepove otpora. U veljači 1995. izvela se vojna vježba za operaciju Bljesak kraj Bjelovara. Zvonimir Červenko je imao mogućnost izravne intervencije, dok su utvrde u Novskoj i Novoj Gradiški kontrolirali Ivan Basarac i general Petar Stipetić. Červenko je tada bio u načelnik u glavnom stožeru HV-a pošto je Janko Bobetko zbog bolesti hospitaliziran u Zagrebu.
Hrvatska je razmjestila 7.200 vojnika za napad, ali i rezerviste (Zbor narodne garde, Hrvatska policija). 18. Zapadnoslavonska postrojba RSK, koja je branila područje, imala je 4.773 vojnika na raspolaganju, te je naredila mobilizaciju 28–29. 4. Zapovjednik iste bio je Lazo Babić, Povjerenstvo RSK koja je sazvana da procjeni bitku tvrdi da vojnici RSK nisu mogli vratiti oružje protiv tenkova iz skladišta UNCRO-a u Staroj Gradišci i kraj Pakraca sve dok ofenziva nije već bila u punom zamahu. Oružje je tamo bilo zbog plana o primirju iz ožujka 1994. Ipak, UNCRO se nije opirao RSK-u koji je vadio oružja iz zajedničkih skladišta.
1. 5.
Osovina Nova Gradiška–Okučani je dovela do zastoja napada HV-a zbog poremećaja linije zapovjedanja, čime su se sukobili sa dobro opremljenim jedinicama SVK kraj Dragalića. Stipetić, koji je osobno obilazio bojište, je izvjestio da je zastoj trajao i do dva i pol sata. Kao odgovor, HV je preusmjerio dio bojnih brigada da izbace SVK vojnike. 54. brigada SVK je pružala snažan otpor do 9 ujutro, kada je zapovjednik naredio povlačenje. HV je osvojio selo Bijela Stijena kraj ceste Okučani–Pakrac te okružio Okučane do 11 navečer, nakon čega je zamrznut napredak tijekom noći. Nekoliko brigada SVK je time postalo izolirano sjeverno od Okućana. Postrojba SVK kraj Pakraca uz to nije mogla komunicirati sa zapovjednikom jer im je komunikacijski sustav doživio kolaps. Na području Pakraca, HV je rasporedio nekoliko brigada. Procijenjeno je da su snage SVK tamo bile dobro ukopane te je HV odlučio radije ih okružiti umjesto da se uključi u opsežnu borbu.
2. 5.
left|thumb|250px|Izbacivač raketa [[M-87 Orkan koji je raketirao Zagreb 2.-3. 5.]] HV je nastavio sa napredovanjem ujutro 2. 5. Postrojbe SVK su se povlačile i pomiješale sa evakuiranim civilima prema jugu, u Republiku Srpsku, došle su okršaj sa hrvatskim snagama kraj Novog Varoša, ali potom nastavile prema jugu. 18. postrojba SVK je premjestila svoje sjedište iz Stare Gradiške preko Save u Gradišku, u Republiku Srpsku, usprkos protivljenju generala against the orders Milana Čeleketića, načelnika Generalštaba RSK. HV je zauzeo Okučane u 1 popodne, te se spojio sa snagama koje su stigle iz Novske i Nove Gradiške. Istodobno, zapovjedništvo 54. brigade SVK je stiglo u Staru Gradišku, nakon evakuacije iz Okućana, te naredila artiljerijski napad na Novu Gradišku. Iako je stiglo pojačanje SVK-a iz istočne Slavonije, odbili su se boriti nakon što su saznali poražavajuće rezultate na bojištu.
Zahtjev 18. postrojbe SVK za zračnim napadima odbilo je vodstvo RS-a i generalštab RSK. Smatrali su da bi time HV mogao napasti i druga područja RSK zbog Operacije Zabrane Leta koju je provodio NATO — te uspostavljao zonu zabrane leta iznad Bosne, te bi time VRS riskirao uništenje borbenih zrakoplova koji bi morali putovati preko Bosne do Hrvatske. RSK je pokrenula samo dva helikoptera radi potpori postrojbi, ali nisu ni stigli do okršaja sa HV-om zbog kolapsa komunikacijskih linija. Za razliku od toga, Hrvatsko zrakoplovstvo je napalo pozicije RSK kraj Stare Gradiške, točnije most kraj Save. U jednoj takvoj akciji, obrana VRS-a je srušila hrvatski MiG 21 kojim je upravljao Rudolf Perešin oko 13:00 sati.
Vodstvo RSK-a je naredilo nasumičnu odmazdu protiv nekoliko hrvatskih gradova, među kojima je bio i sam Zagreb u čiji su centar ispaljene kasetne bombe. Napad je ponovljen i idućeg dana. Pri tome je preminulo šest civila, jedan policajac te ranjeno 200 osoba. Američki veleposlanik u Zagrebu, Peter Galbraith, osudio je takav napad i nazvao ga "barbarskim činom".
3. 5.
3. 5., hrvatske vlasti i RSK su postigle dogovor oko kojeg je posredovqao Yasushi Akashi. Prema dogovoru, sukob je trebao završiti u 16:00 sati tog dana. Babić je naredio pukovniku Stevi Harambašiću, zapovjedniku 51. divizije SVK, predavanje 7.000 vojnika i civila koje je opkolio HV južno od Pakraca argentinskom bataljonu UNCRO-a, u dogovoru sa hrvatskim vlastima Harambašić i 600 vojnika se predalo tog dana, dok je velik dio ostao na planini Psunj istočno od Pakraca. Predaju je prihvatio šef policije, Nikola Ivkanec.
4. 5. i kasnije
Pošto se stotine vojnika SVK odbilo predati oko šuma Psunja, Bobetko je imenovao Stipetića kako bi se izvele operacije saniranja i čišćenja terena od vojnika. HV je izveo artiljerijske napade kako bi potjerao oko 1.500 boraca SVK prema svojim pozicijama te ih zarobio do kraja dana. HV i specijalna policija izvele su i dodatne operacije čišćenja neprijateljskih pozicija. Jedna takva skupina 50 vojnika SVK preplivalo je Savu i prešlo u RS 7. 5. Operacije saniranja su završene do 20. 5., kada su se zadnji borci SVK predali hrvatskoj policiji u Psunju.
Ishod
Operacija Bljesak bila je strateška pobjeda za Hrvatsku. Vratila je 558 km2 teritorija kojeg je 1991. oduzela RSK te time stavila cijelu zapadnu Slavoniju pod hrvatsku vlast, čime je preuzela kontrolu nad strateški važnom autocestom koja veže glavni grad i istok zemlje. Službeno je završena za manje od 40 sati. U ofenzivi je poginulo 42-46 hrvatska vojnika a 162 je ranjeno. Od nagaznih mina je poginulo 15 (6,7%), a ranjeno ili hendikepirano 92 vojnika HV-a (9,5%) u obje operacije Bljesak i Oluja. Hrvatska je isprva procijenila da je vojska RSK imala oko 350–450 poginulih i 1.000–1.200 ranjenih, ali je broj poginulih kasnije ispravljen na 188, što je broj koji uključuje i civile i vojnike. Oko 2.100 vojnika RSK je zarobljeno. Zarobljeni vojnici i zapovjednici su poslani u zatvore u Bjelovaru, Požegi i Varaždinu radi istraživanja o mogućim ratnim zločinima. Neki su zarobljenici premlaćeni ili na drugi način zlostavljani tijekom prve večeri zarobljeništva, ali se ponašanje prema njima kasnije poboljšao te je ocijenjen razmjerno dobrim. Tri jordanska vojnika UNCRO-a su ranjena tijekom napada HV-a.
Još jedna posljedica bila je razmještanje srpskog stanovništva sa tog područja, koja je brojala oko 13.000 do 14.000 ljudi prije 1. 5. 1995. Dvije trećine je pobjeglo odmah nakon ofenzive HV-a, dok je oko 2.000 evakuirano prema srpskim područjima Bosne i Hercegovine prvog mjeseca nakon Bljeska. Oko 1.500 Srba je ostalo živjeti na tom području do kraja lipnja. Iako su se Hrvati prognani 1991. velikim dijelom vratili na to područje, povratak Srba bio je znatno manji. Do 1997., zabilježeno je tek 350 srpskih povratnika u Novu Gradišku. Srbijanski izvori navode brojku od 283 poginulih Srba i oko 15.000 — 30.000 izbjeglica—iako je cjelokupno stanovništvo regije tada imalo manje od 15.000 stanovnika. Neki srbijanski i ruski izvori tvrde da je stanovništvo područja brojalo oko 29.000 žitelja. Hrvatski helsinški odbor je dokumentirao smrti 83 civila u ofenzivi, među njima 30 koji su ubijeni kraj Novog Varoša, gdje su se srpski civili i vojska RSK pomiješali kada su bježali prema jugu. Dio tih 30 ubijenih osoba bili su žrtve napada HV-a, dok je ostatak preminuo od samih oklopnih vozila RSK-a koji su se žurili pobjeći na sigurno.
Odjek
Human Rights Watch (HRW) je kritizirao Akashija zbog izjava o "masovnim kršenjima ljudskih prava" HV-a usprkos manjku dokaza za iste. Organizacija je kritizirala i njegovu izjavu 6. 5. u kojoj tvrdi da je ured UNHCR-a u Banja Luki intervjuirao 100 izbjeglica iz zapadne Slavonije te utvrdio da su kolone izbjeglica bile pod artiljerijskom i snajperskom vatrom HV-a. HRW je pak zaključio da tri osoblja UNHCR-a - koji nisu govorili srpskohrvatski - nisu mogli izvesti ispravan intervju nad 100 osoba u samo četiri dana, te da su stoga uvjeti intervjua bili vrlo sumnjivi. Za razliku od Akashija, HRW je zaključio da je ponašanje HV-a bilo uglavnom profesionalno. Odbor Ujedinjenih naroda za ljudska prava, na čijem je čelu tada bio Tadeusz Mazowiecki, posjetio je područje i zaključio da je bilo ozbiljnih kršenja međunarodnog prava i ljudskih prava na obje sukobljene strane, ali ne na masovnoj razini.
Vijeće sigurnosti UN-a izdalo je dvije izjave: jednu 1. 5. a drugu 4. 5. 1995. Prva je zahtijevala da Hrvatska i RSK poštuju sporazume o primirju i ekonomskoj suradnji. U drugoj je ponovljen zahtjev prve izjave, te dodana osuda Vijeća sigurnosti zbog napada RSK-a na Zagreb i druge gradove, zahtijevalo žurno primirje te osudilo upad HV-a u zone razdvajanja (Banija, Kordun, Lika i sjeverna Dalmacija, kraj Knina, tj. UNCRO sketor Sjever i Jug), kao i razmještanje HV-a ali i RSK-a istočne Slavonije (UNCRO sektor Jug). Izjava je pozvala na povlačenje snaga iz zona razdvajanja u sektoru Sjever, Jug i Istok - ali ne i na povlačenje HV-a iz sektora Zapad, područja na kojem se odigrala Operacija Bljesak. Par mjeseci kasnije, UNCRO se povukao iz istočne Slavonije, nakon Operacije Oluje.
Poraz RSK-a je produbio tamošnju političku konfrontaciju te doveo do međusobnih optužbi između političara u Srbiji i RSK, dok je uspjeh HV-a doveo do psihološkog i strateškog poleta u Hrvatskoj. Nakon vojne operacije, hrvatska strane redovno slavi datum kao dan oslobođenja Okućana i okolice te nagrađuje vojnike HV-a koji su sudjelovali u bitci, dok srpska strana održava mise svake obljetnice kako bi se prisjetili poginulih.
Tijekom Tuđmanove vladavine, hrvatska vlada je zadržavala stav da Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) nema pravne ovlasti nad operacijama Bljesak i Oluja, jer se "radilo o policijskim akcijama protiv pobunjenika koje nisu imale karakter oružanog sukoba". Ovakav stav je kritiziran zbog nedosljednosti, jer je hrvatska vlada istodobno od istog tog suda zahtijevala da on ima pravo istraživati zločine same RSK. Čelnik HSLS-a, Dražen Budiša, je 2000. u jednom intervjuu izjavio da mu je premijer rekao da će MKSJ podignuti optužnicu protiv Petra Stipetića. Novembra 2000., Graham Blewitt, zamjenik glavne tužiteljice MKSJ, je u intervjuu izjavio da će MKSJ "ubrzo podignuti optužnice protiv hrvatskih zapovjednika koji se sumnjiče za ratne zločine u Bljesku i Oluji". Usprkos ovim navodima, MKSJ nije izdao nijednu optužnicu za operaciju Bljesak.
Priroda egzodusa srpskog stanovništva sa tog područja je predmet istraživanja. Mirna reintegracija hrvatskoga Podunavlja 1995.-1998. uzrokovala je manje demografskih promjena od operacije Bljesak u zapadnoj Slavoniji. Pojedini hrvatski akademici priznaju odgovornost HV-a za zločine protiv srpskih civila, ali navode da to ne mijenja činjenicu da najveći dio pobunjenih Srba nije ni pod kojim uvjetima htio prihvatiti hrvatsku vlast i da je zato, dijelom organizirano, napustio područja u koja je ulazila Hrvatska vojska. Fond za humanitarno pravo je s druge strane egzodus Srba okarakterizirao kao "etničko čišćenje".
Do 2012., hrvatske vlasti su provele istraživanja o ubojstvu 23 osobe u Medarima, okolici Nove Gradiške, dok su podignute optužnice zbog zlostavljanja zarobljenika u zatvoru u Varaždinu.
Bragg City, Missouri
Brag Siti je grad u američkoj saveznoj državi Misuri.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 149, što je 40 (-21,2 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Pasea
Pasea ili Paseas je ime dvojice ličnosti iz starogrčke historije:
Fragnes
Franj je naselje i opština u istočnom delu centralne Francuske u regionu Burgonja, u departmanu Saona i Loara koja pripada prefekturi Šalon sir Saon.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 895 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 231 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 3,86 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 186 metara (maksimalnoj 191 m, a minimalnoj 178 m).
264. pne.
Godina '''264. pne.''' bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U rimskoj državi bila je poznata kao Godina konzulstva Kaudeksa i Flaka (ili, rjeđe, godina 490. Ab urbe condita). Oznaka 264. pne. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.
mini|Zapadni Mediteran na početku prvog punskog rata
Polarni krugovi
Polarnim krugovima (drugi česti nazivi su arktički i antarktički krug, kao i polarnice) nazivaju se paralele koje se nalaze kako na sjevernoj tako i na južnoj polutki na 66,56° kutne udaljenosti od ekvatora. To je paralela koja spaja sve točke na kojima u vrijeme suncostaja Sunce više ne izlazi odnosno ne zalazi. Udaljenost polarnih krugova od polova jednaka je udaljenosti Rakove i Jarčeve obratnice od ekvatora.
Značenje
Polarni krugovi razdvajaju polarna područja od umjerenih područja. Položaj proizlazi iz kosine ekliptike od oko 23,44°. Udaljeni su od polova 2.600 km, a od ekvatora 7.385 km.
Od polarnica - koje, zapravo, radi astronomske refrakcije leže na ± 67,2° - prema polovima postoje pojave nazvane polarni dan i polarna noć koji traju od jednog do 26 tjedanaa. S kosinom ekliptike mijenja se i precizni položaj polarnih krugova. Trenutno se kreće brzinom od oko jedne lučne minute u 128 godina, odnosno 14,4 metra godišnje, prema polovima. Razlog tomu je nutacija Zemljine osi.
Saplunara
thumb|left|Jedna od pješčanih plaža u Saplunari Saplunara je naselje u Republici Hrvatskoj, na otoku Mljetu. Administrativno je u sastavu Općine Mljet, Dubrovačko-neretvanska županija.
Zbog prirodnih posebnosti područje je zakonom zaštićeno još 1965. godine (značajni krajobraz). Predstavlja jedno od posljednjih preostalih staništa obalnih pijesaka u Hrvatskoj te stanište iznimno rijetkih i ugroženih pješčarskih gljiva. Pješčarska vegetacija vrlo je specifična zbog prilagodbe ekstremnim životnim uvjetima (plima, oseka, sol, vjetar itd.) i iznimno je osjetljiva na promjene uzrokovane ljudskim aktivnostima.
Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 35 stanovnika te 10 obiteljskih kućanstava.
Sainte-Anne-de-Bellevue (Quebec)
Sainte-Anne-de-Bellevue je grad u Kanadi u pokrajini Quebec. Prema rezultatima popisa 2011. u gradu je živelo 5.073 stanovnika.
Stanovništvo
Prema rezultatima popisa stanovništva iz 2011. u gradu je živelo 5.073 stanovnika, što je za -2,4 % više u odnosu na popis iz 2006. kada je registrovano 5.197 žitelja.
250px|n
Laurazija
right|thumb Laurazija je bila superkontinent koji se odlomio od pangejskog superkontinenta u kasnom mezozoiku. Uključivala je većinu kopnenih masa koje čine današnje kontinente sjeverne hemisfere. Prije oko 200 milijuna godina Laurazija se podijelila na kontinente po kojima je nazvana: Laurentiju (sada Sjeverna Amerika) i Euroaziju (bez Indije i Arabije). Nastali južni superkontinent nazvan je Gondvana.
NGC 941
NGC 941 je galaksija u zviježđu Kit.
Weidenbach (Mittelfranken)
Vajdenbah je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 58 opštinskih središta okruga Ansbah. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 2.182 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9571216.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Ansbah Vajdenbah se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Ansbah. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 437 metara. Površina opštine iznosi 21,7 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 2.182 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 101 stanovnika/km².
Cigliano, Vercelli
Cigliano je naselje u Italiji u provinciji Vercelli, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 3881 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 238 m.
Sainte-Anne-des-Monts (Quebec)
Sainte-Anne-des-Monts je grad u Kanadi u pokrajini Quebec. Prema rezultatima popisa 2011. u gradu je živelo 6.933 stanovnika.
Stanovništvo
Prema rezultatima popisa stanovništva iz 2011. u gradu je živelo 6.933 stanovnika, što je za 2,4 % više u odnosu na popis iz 2006. kada je registrovano 6.772 žitelja.
N,N-Diizopropiletilamin
N,N-Diizopropiletilamin je organsko jedinjenje, koje sadrži 8 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 129,243 Da.
Kleonim od Sparte
Kleonim (kraj 4. i prva polovica 3. vijeka pne.) je bio spartanski princ, član dinastije Agijada. Bio je sin kralja Kleomena II, ali nakon očeve smrti 309/308. pne. nije naslijedio prijestolje, što se pripisivalo njegovoj okrutnosti i teškoj naravi. Ono je pripalo nećaku Areju I,
Godine 303. pne. je na čelu vojske najamnike u Italiji natjerao Lukance na predaju, a potom osvojio Korkiru. Međutim, nakon što se Korkira pobunila, godine 302. pne. je Kleonim pokrenuo novi pohod na Italiju. Iskrcao se u gradu Turije (čija lokacija nije utvrđena), ali se odatle povukao pod pritiskom nadmoćne rimske vojske. Kleonim je potom otplovio na sjever, gdje se iskrcao u zemlji Veneti|Veneti, a potom napredovao na jug, osvojivši Patavium (današnju Padovu). Međutim, odatle se morao povući kada mu je oluja uništila četiri petine flote.
Godine 293. pne. je Kleonim bio na čelu pohoda s ciljem da se osvoji Beotija, ali ga je morao prekinuti zbog intervencije dijadosi|dijadoha Demetrija Poliorketa.
Kleonim je nešto kasnije, sada već kao starac, oženio Hilonidu, lijepu kći Leotihide, člana kraljevske dinastije Eupatrida. Međutim, ona ga je prevarila s njegovim pranećakom i kraljem Akrotatom. Poniženi Kleonim se nastojao osvetiti tako što je otišao na dvor epirskog kralja Pira i nagovoriti ga da napadne Spartu. Pir je to godine 272. pne. učinio, ali su Spartanci pružili neočekivano žestok otpor te je Pir odustao od pohoda. Nakon toga Kleonimovo ime nestaje iz historijskih izvora.
Jacksons' Gap, Alabama
Jacksons' Gap je gradić u američkoj saveznoj državi Alabama. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 828 stanovnika.
Vanjske veze
Jacksons&
Bourniquel
Burnikel je naselje i opština u jugozapadnoj Francuskoj u regionu Akvitanija, u departmanu Dordonja koja pripada prefekturi Beržerak.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 61 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 6 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 8,96 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 161 metar (maksimalnoj 171 m, a minimalnoj 55 m).
NGC 943
NGC 943 je galaksija u zviježđu Kit.
Alklometason
Alklometason je organsko jedinjenje, koje sadrži 22 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 408,916 Da.
Weidenberg
Vajdenberg je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 33 opštinska središta okruga Bajrojt. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 6.387 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9472199.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Bajrojt Vajdenberg se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Bajrojt. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 357–853 metra. Površina opštine iznosi 68,9 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 6.387 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 93 stanovnika/km².
Bayou LOurse, Louisiana
je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Luizijana.
Polarna klima
300 px|thumb|right|Ledenjak Huron na Antarktici- u polarnoj klimi thumb|150 px|right|[[Kraljevski pingvini, stanovnici Antarktike]] Polarnom klimom naziva se klima koja vlada u polarnim područjima, područjima između polarnih krugova i polova. Karakterizira ju odsutnost toplih ljeta (ni jedan mjesec nema prosječnu temperaturu iznad 10 °C ili višu). Ljeti Sunce sja 24 sata dnevno (polarni dan), a zimi se gotovo uopće ne pojavljuje (polarna noć).
Podjela
Prema Köppenovoj klasifikaciji, polarna klima ima dva tipa:
Posljedice
Polarnu klimu odlikuje otsutnost drveća, a tlo može biti pokriveno ledenjacima ili biti trajno smrznuto. Više od 20 % površine pokriveno je tundrama.
Primjeri
Na Zemlji je Antarktika jedini kontinent s predominantnom klimom vječnog mraza (EF - "vječni" ledeni pokrov). Osim nekih izoliranih dijelova obale, i Grenland ima klimu tipa EF. Neka obalna područja Antarktike i Grenlanda koja nisu prekrivena "vječnim ledom", imaju samo malo manje ekstremnu (ET) klimu tundre.
Veći dio kopnene mase Euroazije, od krajnjih sjeveroistočnih obala Skandinavije pa prema istoku sve do Beringovog prolaza, veliki dijelovi Sibira i sjeverni dio Islanda također imaju klimu tundre. Veliki dijelovi sjevera Kanade i Aljaske imaju klimu tundre, koja na krajnjem sjeveru Kanade prelazi u EF, klimu "vječnog leda".
Krajnji jugoistok Južne Amerike (Ognjena zemlja) uz Drakeov prolaz i subantarktički otoci kao South Shetlandski i Falklandski otoci imaju ET ili tundra klimu s malim razlikama u temperaturi gdje ni jedan mjesec nije topliji od 10 °C.
U drugim dijelovima svijeta na mnogim planinama vlada klima gdje niti jedan mjesec nema prosječnu temperaturu iznad 10 °C ili više, no to je posljedica velikih visina, i taj tip klime naziva se alpskom. Postojanje polarne klime može se vidjeti i na drugim planetama, kao na primjer na Mars, gdje se razaznaju ledene "kape" na oba pola.
Jean Marais
Jean Marais (Žan Mare - 11. decembar, 1913. – 8. novembar, 1998.) bio je francuski glumac i dugogodišnji ljubavnik Jeana Cocteaua. Snimio je nekoliko filmova sa Cocteauom, od kojih je napoznatiji La belle et la bête (1946). U toku 1950-ih snimao je kostimirane filmove i uživao status zvezde u Francuskoj. Snimao je do svojih osamdesetih. Pored glume, bavio se pozorišnom režijom, pisanjem, vajanjem, slikanjem i sam je snimao kaskaderske scene.
Biografija
Rođen je kao  Jean Alfred Villain-Marais  u Cherbourgu, 1913. godine. Na rođenju, njegova majka, depresivna zbog smrti svoje jedine ćerke, koja se desila samo nekoliko dana ranije, odbila je da ga vidi. Otac je učestvovao u Prvom svetskom ratu, a kada se vratio kući bio je nasilan. Jeanova majka ga je napustila, povevši sa sobom svoja dva sina. Jean je odrastao u Parizu, bez oca, koga će sresti tek 40 godina kasnije.
Izbačen je iz škole, jer je, da bi zabavljao svoje kolege, oblačio žensku odeću i zavodio nastavnike. Radio je kao pomoćnik u fotografskom studiju. Kasnije je upisao časove glume kod Charlesa Dullina, a da bi imao para da ih plati, glumio je u sitnim ulogama kod Dullina i Marcela l’Herbiera.
Godine 1937. Jean sreće Cocteaua, koji ga je angažovao za svoju predstavu Oedipe-Roi, čime počinje njihova višegodišnja saradnja. Skoro duplo stariji, Cocteau se od prvog trenutka zaljubio u svog mladog štićenika i njihova ljubavna veza i prijateljstvo traju do Cocteauove smrti, 1963. godine.
Narednih godina Marais se pojavljivao u filmovima na kojima je radio i Cocteau. U svom najpoznatijem filmu La belle et la bête, Cocteau mu poverava tri uloge. Tim filmom Jean Marais stiče i svetsko priznanje.
Krajem 1940-ih ulazi u Comédie Française, gde istovremeno radi kao glumac, reditelj i scenograf. Međutim, napušta pozorište zbog svađe sa upravnikom.
Godine 1949. sa Cocteauom snima Orphée. U toku 1950-ih odvojio se od Cocteaua i radio je sa poznatim rediteljima, među kojima su Luchino Visconti, Jean Renoir, Sacha Guitry.
Godine 1959. Jean je poslednji put snimao sa Cocteauom. U pitanju je film Le testament d'Orphée, u kome Jean Marais glumi Edipa. Marais je ostavio Cocteaua zbog nekog igrača. Iste godine André Hunebelle mu predlaže da snima film Le Bossu, što označava početak nove karijere za njega. Novi filmovi koje snima manje su inteligentni od prethodnih i donose mu novu publiku. Godine 1970. dobija svoju poslednju veliku ulogu u filmu Peau d'âne.
Kada je primetio da se njegova karijera završava, povukao se u Vallauris, gde se bavio skulpturom. Tokom 1980-ih pojavljuje se u pozorištu i u manjim ulogama na filmu. Poslenja uloga koju je snimio bila je u Bertoluccijevom filmu Stealnig Beauty (1995.), a poslednju ulogu u pozorištu odigrao je 1997. u predstavi L'Arlésienne  u Folies Bergèreu.
Godine 1995. primio je orden Legije časti za doprinos francuskom filmu.
Umro je u Cannesu, 8. novembra, 1998. Sahranjen je na malom groblju u Vallaurisu, gde je proveo svoje poslednje godine.
Za sobom je ostavio usvojenog sina Sergea.
Sjeverna hemisfera
thumb|Sjeverna polutka
Sjevernom polutkom ili sjevernom hemisferom naziva se onaj dio Zemljine kugle koji se nalazi sjeverno od ekvatora.
Astronomsko ljeto ovdje traje od lipnja do kolovoza, a zima od prosinca do veljače.
Sjeverna polutka ima znatno više kopnenih površna nego južna polutka i zato ju se naziva još i kopnena hemisfera.
White Oak, North Carolina
Vajt Ouk je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Severna Karolina.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 338, što je 34 (11,2 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Vertumno
thumb|right|250px|Vertumno i Pomona Žan Baptis Lemone, 1760 Vertumno je rimski bog pravilnog izmenjivanja godišnjih doba.
Mitologija
thumb|left|200px|Vertumno i Pomona Henrdrik Goltius, 1613
Rimljani su verovatno ovo božanstvo preuzeli od Etruraca, i to prilično kasno u 3 veku pre nove ere. U početku je on bio zaštitnik uzgajanja voća i cveća, i u tome je dopunjavao svoju ženu boginju voća Pomonu, jer su Rimljani za svaku prirodnu pojavu i svaku životnu situaciju imali posebne bogove i božanske zaštitnike.
Vertumno je imao i jednu sposobnost - menjao je svoje obličje svako malo, tako da se za ljude koji su nestalnog karaktera govorilo da su „kao Vertumno“.
Vertumna su Rimljani poštovali zajedno sa Pomnom, tako da su oni imali i zajednički hram na Aventinu.
Vertumna su Rimljani prikazivali kao mladog čoveka sa vencem klasja ili lišća i sa rogom izobilja. Sačuvano je nekoliko statua sa likom Vertumna, a iz novijeg doba ima nekoliko slika koje prikazuju Vertumna i Pomonu.
Kineske zamjenice
Kineske zamenice (poznate kao 代词, ) su generalno manje brojniji nego u srpskohrvatskom jeziku. Na primer, nije postojala razlika između „on“, „ona“ i „ono“ pre kontakta sa zapadnom civilizacijom, oni i dalje imaju isti izgovor u govornom kineskom jeziku, sa izuzetkom povratnu ličnu zamenicu. Zamenice ostaju iste da li su subjekat ili objekat u rečenici.
Neki počasni izrazi su postojali i nastavljaju da postoje u jeziku, ali kineski nema nivoe poštovanja japanskog jezika.
Osobne zamenice
Postoji sedam osnovnih zamenica u mandarinskom kineskom jeziku:
Nekad u kineskom jeziku nije postojala razlika između različitih rodova za zamjenice u drugom i trećem licu, i u govornom jeziku oni se nisu razlikovali. Posebni znakovi su stvoreni u susretu sa zapadom i njihovih rodnih zamjenica. (Nije neobično da domaći kineski govornici ne razlikuju između „on“ i „ona“ u stranim jezicima.) Pokušaji da se uvede razgovetni različiti oblik za ‘ona’ (yī) i ‘ono’ (tuō), u prvoj polovini 20. veka bili su neuspešni.
Razlika između 你 i 妳 se ne odražava uvek u pisanju, ali razlika između 他 i 她 se odražava. 牠 bi trebalo da se koristi za imenice koje se odnose na životinje (uočite ključ 牛, što znači Vo) i 它 za nežive predmete, ali ova razlika je ponekad nejasna. U uprošćenom kineskom pismu, 妳 i 牠 su oba zastarela.
Zamenice za množinu se stvaraju jednostavnim dodatkom 们 (uprošćeno) / 們 (tradicionalno) mén na kraj svake zamenice; tako, 你们, 我们, 咱们, 他/她/牠/它们 ili 你們, 我們, 他/她/牠/它們 bi značilo „vi“, „mi“ i „oni“, tim redom.
Zamenica 您 nín se koristi kao formalna verzija drugom licu, ali nema žensku varijantu, i ne koristi se u množini.
Zamenice i  se često koriste u mandarinskom kineskom da označavaju „ja“. One su dijalektalnog porekla, nekada govoreni u tipičnim seoskim sredinama. Međutim, njihove upotrebe dobijaju popularnost među mladim, naročito u elektronskoj komunikaciji.
Postoji mnogo više zamenica u klasičnom kineskom jeziku i književnim delima, uključujući  ili   za „vi“, i   za „ja“ (vidi članak kineski počasni izrazi za više informacija). Gore navedene zamenice su najčešće u govoru.
Prisvojne zamenice
Da se naznači posedovanje 的 () je dodat na kraju zamenice. U literaturi ili u nekim dnevnim izrazima (posebno one o porodici ili koncepata u neposrednoj blizini vlasnika) ovo je često izostavljeno, npr. 我妈/我媽 ('); je sinonim za 我的妈妈/我的媽媽 (', „moja majka“). Za starije generacije 令 je jednak savremenom obliku 您的, kao u 令尊  „vaš otac.“ U književnim stilu, 其  ponekad se koristi za „njegov“ ili „njen“, na primer: 其父 znači „njegov otac“ ili „njen otac“.
Povratna lična zamenica
Lične zamenice u jednini (za ljude) može se napraviti povratne dodavanjem 自己 (), „ja lično“.
Zamenice u carskim vremenima i samo-preklinjavanja
Na carskim vremenima, zamenica za „ja“ je često izostavljena u uljudnom govoru ili sa nekim koje ima veći društveni položaj. Zamenica „ja“ je obično zamenjena sa posebnim zamenicima koja se osluje u određenim situacijama. Primeri uključuju (') u vremenu početne kineske istorije i  (') nakon Ćin dinastije kad car Kine govori sa njegovim subjektima. Kada subjekti govore sa carom, oni se obraćaju sa (), ili „vaš službenik“. Vrlo je neuljudno i tabu da se obraćaju prema caru kao „vi“ ili da se obraćaju sebi kao „ja“.
U savremenom vremenu, u praksi samo-preklinjanje se još uvek koristi. U rezumeima, reč (bukvalno plemenit) koristi se za „vi“ i „vaše“, na primer,  se odnosi na „vaše preduzeće“. (bukvalno ova osoba) se koristi kad se odnosi na sebe.
Uključujuće i isključujuće zamenice prvog lica u množini
U kineskom, za prvo lice u množini obično postoje dve vrste, uključujuće i isključujuće ‘mi’ (pojam: inkluzivna i ekskluzivna zamenica): Ova razlika se često ne održava među mnogim govornicima izvan regije Pekinga, tendencija je da se uopšti korištenje.
Orfanotrofio, Latina
Orfanotrofio je naselje u Italiji u provinciji Latina, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 3 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 51 m.
Sainte-Anne-des-Plaines (Quebec)
Sainte-Anne-des-Plaines je grad u Kanadi u pokrajini Quebec. Prema rezultatima popisa 2011. u gradu je živelo 14.535 stanovnika.
Stanovništvo
Prema rezultatima popisa stanovništva iz 2011. u gradu je živelo 14.535 stanovnika, što je za 11,8 % više u odnosu na popis iz 2006. kada je registrovano 13.001 žitelja.
Abantida
Abantida (Ἀβαντίδας), sin Pasein, bio je tiranin starogrčkog grada-države Sikiona. Na vlast je došao 264. pne. ubistvom Klinije, oca Aratovog. Tom prilikom je dao ubiti i prognati sve Klinijine prijatelje i rodbinu. Mladi Arat je smrt izbjegao tako što se sklonio u kuću Soso, Abantidine sestre koja mu je pružila zaštitu. Abandtida je bio veliki poklonik književnosti, te je na agori volio slušati filozofske rasprave o Diniji i Aristotelu. Dva retorika|retoričara su godine 251. pne. to iskoristila kako bi ga ubila. Naslijedio ga je otac, ali je i on nedugo nakon toga ubijen od strane Nikokla.
Janko Bobetko
Biografija
General Janko Bobetko je rođen 10. siječnja 1919. godine u Crncu kraj Siska. U Sisku je pohađao gimnaziju, a nakon toga je upisao Veterinarski fakultet u Zagrebu. 1938. godine postaje član KPJ, a 1941. godine je sudjelovao u pripremi ustanka u svom kraju.
Drugi svj. rat i poslije drugoga svj rata
Dana 11. srpnja 1941. godine, nakon što su mu ustaše ubili oca i tri brata Janko Bobetko se pridružio prvoj partizanskoj antifašističkoj postrojbi okupirane Jugoslavije i Hrvatske, prvom sisačkom partizanskom odredu, osnovane 22. lipnja 1941. godine u šumi Žabno pored Siska. Za vrijeme Drugoga svjetskog rata, u slovenskom gradu Dravogradu bio je teško ranjen ali je preživio i postao časnik Jugoslavenske narodne armije. Poslije rata završio je Visoku vojnu akademiju JNA i stekao čin general-majora JNA. Godine 1966. dobio čin generala pukovnika i vodio 5. vojnu oblast JNA (Slovenija i Hrvatska).
Za vrijeme hrvatskog proljeća 1971. godine priključio se hrvatskim reformistima pa je odlukom Josipa Broza Tita isključen iz JNA zajedno sa još 19 hrvatskih generala. Do osamostaljenja Republike Hrvatske nije mogao javno govoriti niti djelovati.
Rat u Hrvatskoj
Tijekom Rata u Hrvatskoj Janko Bobetko odbija ponuđeno mjesto ministra obrane Republike Hrvatske, ali se ipak vraća iz mirovine te se uključuje u ratu u Hrvatskoj, a 10. travnja 1992. godine predsjednik Franjo Tuđman mu dodjeluje čin generala zbora Hrvatske vojske. Iste godine preuzima zapovjedništvo na Južnom bojištu tijekom kojeg uspješno vodi akciju deblokade Dubrovnika i operacije u dubrovačkom zaleđu: Tigar, Konavle i Vlaštica.
Nakon toga 20. studenoga 1992. godine general Janko Bobetko postaje načelnik Glavnog stožera Oružanih snaga RH i na tom mjestu zamijenjuje generala Antona Tusa. Nakon deblokade Dubrovnika i okolice Janko Bobetko vodi operacije Maslenica i Medački džep. Predsjednik Tuđman 15. srpnja 1995. giodine razriješio ga je dužnosti Načelnika stožera neposredno prije operacije Oluja. Od tada, pa do 1999. godine bio je zastupnik HDZ-a u Hrvatskom saboru.
1996. godine general Bobetko je objavio knjigu Sve moje bitke u kojoj je opisao sve svoje pobjede u Domovinskom ratu. U njoj je prikazao vojne zemljovide u operacijama Čagalj, Tigar, Maslenica, Medački Džep, Bljesak i Oluja. U toj knjizi je napisao i:
2002. Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) ga je optužio za ratne zločine počinjene 1993. godine u operaciji Medački Džep: progone, ubojstvo 100 Srba, pljačku javne ili privatne imovine, bezobzirno razaranje gradova, naselja ili sela. Bobetko je tada izjavio da u Haag neće otići živ i nije htio primiti optužnicu. Kasnije je spominjan i u kontekstu ratnih zločina protiv Bošnjaka u Bosni i Hercegovini, tijekom Hrvatsko-bošnjačkog sukoba, kada ga tužitelji MKSJ-a često spominju kao sudionika u planu pripajanja dijela Hercegovine Hrvatskoj. Ipak, zbog narušenog zdravlja, nije izručen sudu.
NGC 944
NGC 944 je galaksija u zviježđu Kit.
Centralia, Kansas
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 512, što je 22 (-4,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Jacksonville, Alabama
Jacksonville je grad u američkoj saveznoj državi Alabama. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 12.548 stanovnika.
Pine Bluff, Arkansas
Pajn Blaf je grad u američkoj saveznoj državi Arkanzas.
Armaillé
Armaje je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Loara, u departmanu Men i Loara koja pripada prefekturi Segre.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 290 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 17 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 16,78 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 97 metara (maksimalnoj 100 m, a minimalnoj 39 m).
Sainte-Catherine (Quebec)
Sainte-Catherine je grad u Kanadi u pokrajini Quebec. Prema rezultatima popisa 2011. u gradu je živelo 16.762 stanovnika.
Stanovništvo
Prema rezultatima popisa stanovništva iz 2011. u gradu je živelo 16.762 stanovnika, što je za 3,4 % više u odnosu na popis iz 2006. kada je registrovano 16.211 žitelja.
Horizont
mini|desno|400px|Razlika između pravog (astronomskog), prividnog (vidljivog) i prirodnog obzora.
mini|400px|desno|Slika prikazuje vezu između [[zenita i nadira te različite vrste obzora.]]
mini|desno|400px|[[Zemljina rotacija|Zemljina vrtnja uzrok je prividnom okretanju nebeske sfere i izmjene dana i noći.]]
Obzor ili horizont (grč. ὁρίζων[ϰύϰλος]: [krug] koji dijeli, ograničuje) je linija koja dijeli Zemlju od neba. Točnije, obzor je linija dijeli sve moguće smjerove gledanja na one koje presijecaju zemlju i one koje ju ne presijecaju.
Četiri glavne točke obzora su
Pravi obzor se najčašće razlikuje od prirodnog obzora zbog raznih prepreka. Na oceanu, na razini mora, daleko od kopna, astronomski, pravi i prirodni obzor su jednaki. Uzdignete li se iznad morske površine, prividni ili vidljivi obzor se spušta ispod astronomskog obzora.
Prije izuma radija, udaljenost do prirodnog obzora je ujedno predstavljala maksimalni komunikacijski domet. Udaljenost prirodnog obzora na oceanu iznosi približno \sqrt{13h} km, gdje h predstavlja visinu očiju promatrača u metrima.
Primjer:
Ova se dva promatrača međusobno mogu vidjeti s udaljenosti od 40.7 km (4.7 km + 36 km). Naravno, ovaj račun ne uzima u obzir prozirnost atmosfere.
Umjetni obzor ili horizont
Umjetni obzor ili horizont je naprava koja u astronomskoj navigaciji služi prilikom određivanja visine nebeskih tijela sekstantom, posebno kada prividni horizont nije vidljiv. Čini ga reflektirajuća ploha u vodoravnom položaju, koja može biti površina tekućine u mirovanju (najčešće žive) ili zrcalo dovedeno u vodoravni položaj npr. libelom ili žiroskopom. Umjetni obzor u žiroskopskoj (zvrk) izvedbi služi i kao navigacijski instrument za prikazivanje relativnoga položaja zrakoplova s obzirom na vodoravnu ravninu.
Obzor ili horizont događaja
Obzor ili horizont događaja je granična ploha oko crne rupe na kojoj brzina oslobađanja postaje jednaka brzini svjetlosti u vakuumu.
Stari svijet
thumb|Stara karta Svijeta s Azijom, Evropom i Afrikom Pod pojmom Stari svijet podrazumijevaju se kontinenti koje su Evropljani poznavali prije otkrića Amerika 1492. godine: Evropa, Afrika i Azija.
Nasuprot tome, postoji i pojam Novi svijet Amerika: Sjeverna i Južna Amerika.
Australija i Antarktika nisu u vrijeme nastanka ovih pojmova još bile poznate, pa nisu uvrštene u nijedan od ovih pojmova.
Uzor
Uzor takođe poznat i kao patern, obrazac, šablon, ili šema (shema) predstavlja relativno nov koncept u nauci. Pojam potiče iz ahitekture, od arhitekte Christopher Alexandera. Uzori predstavljaju komponente od kojih se gradi Jezik uzora i služi za opis najbolje prakse dolaska do određenih rešenja. Uzori se često mešaju sa metodologijom, ali ipak imaju drugačiju prirodu. Oni u nauci predstavljaju novi način sagledavanja pojava, ali su tek u povoju i kao takvi pretstavljaju kontraverznu pojavu u naučnom shvatanju istine.