Eugen_Savojski
Bitka kod Malplake
Posle ove bitke Eugen je želeo da krene na Italiju, ali Car to nije dozvoljavao. Svoju vojsku je ojačao sa 8.000 Prusa koje je Marlboro u Berlinu dobio od Fridriha Brandenburškog, kralja Pruske. Francuzi su zauzeli Savoju, Suzu, Ivreju i Verčeli u severnoj Italiji. Habzburški pretendent na špansku krunu, austrijski nadvojvoda Karlo, pojavio se zatim u Lisabonu, otvarajući i potugalski front. Engleski admiral Ruk je u avgustu zaposeo loše branjeni Gibraltar. Car Leopold je umro 5. maja 1705, a nasledio ga je Josif I koji je odlično poznavao Eugena i podržavao ga u njegovim vojnim planovima. Car se reši da otpočne rat i pošalje Eugena sa vojskom u Italiju. Na putu sa vojskom su mu stajala braća Vandoma. 16. avgusta 1705. godine dogodi se žestoka borba kod Kasana na reci Adi (Cassano d’Adda), 26 km od Milana. Francuzi i Španci pod Vandomom odbili su na mostobranu kod Kasana Austrijance. Prvi su raspolagali sa oko 40 bataljona i isto toliko eskadrona, a drugi sa 43 bataljona i 66 eskadrona. U bici je neposredno bilo angažovano 22.000 francuskih i 24.000 carskih vojnika. Obostrani gubici su bili 4 – 5.000 ljudi. I sam Eugen je bio ranjen. Leopold Desauski se sa svojim hrabim Prusima odlično držao u bici, a njemu u čast i njegovim vojnicima Italijani su iskomponovali marš koji je ostao poznat kao „Desauski“. Ludvig Badenski zbog svog slavoljublja nije želeo da se spoji sa Marlborom pa je izgubio Sarbriken i Trir. Marlboro je u Mastrihtu izašao na megdan maršalu Vilaru i bavarskom izbornom grofu. Posle žestoke bitke u kojoj su Francuzi izgubili oko 8.000 ljudi povukli su se do Levena. U isto vreme Eugen je morao da pošalje korpus vojske iz Italije u Bavarsku koja je zbog svog vladara, na veliku žalost Savojskog, morala da pretrpi strašna pustošenja. U proleće 1706. godine Luj XIV pošalje maršala Vilrou sa vojskom od 75.000 ljudi u Holandiju, ali ga je tamo dočekao Marlboro. Kod sela Ramilija 23. maja 1706. godine odnese Marlboro odsudnu pobedu. 20.000 Francuza prekriše bojno polje. Cela artiljerija, 88 topova sa ostalim potrebama, ratna kasa, 80 barjaka, sve je palo u ruke pobednika. Neprijatelj je više od dva meseca prikupljao rasteranu vojsku po Holandiji. Dve oblasti od velike španske monarhije, Holandiju i Milansko vojvodstvo oduzeli su Habzburzi od Francuza. Skoro u isto vreme Erl od Piterboroa, zapovednik engleske vojske u Španiji, je zauzeo Barselonu i naterao Filia V da se vrati u Francusku, a nadvojvodu Karla je proglasio kraljem u Madridu. Već pre toga 1705. godine u Španiji su se saveznici iskrcali u Valensiji i na katalonskoj obali. U kraljevstvu Valensija austrijski Habzburgovci naišli su na podršku u jednoj pobuni seljaka, u Kataloniji su uspeli da u junu zaključe politički i vojni dogovor sa slojevima gradskog patricijata i poslovnog sveta koji nisu sačekali sa osobitom naklonošću pojavu francuskog pretendenta i izvesnost francuskog patronata. Krajem godine i celo kraljevstvo Aragona izjasnilo se u prilog Karla Habzburškog. Usledile su, u istom smislu, i pobune na Balearskim ostrvima, tokom 1706, koja su zatim zauzeli Englezi, u septembru 1708. godine. Karlo Habzburški je iz Portugala ušao u Madrid, u julu 1706, ali je ubrzo zatim bio prinuđen da pobegne, pošto su i prestonica i cela Kastilja odlučno stali na stranu Filipa V. Pobeđen na svim frontovima Luj XIV je želeo mir. Predlagao je napuštanje Španije i Holandije u korist nadvojvode Karla, pod uslovom da Filip zadrži Napulj, Siciliju i Milano. Bez sumnje mir je bio potreban, ali u Engleskoj su Vigovci bili uplašeni da ne izgube moć ako se rat završi, pa su zato stvarali teškoće, te su zbog njihovih sebičnih ciljeva izazvali Francusku na očajničku borbu.