cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Artemida
Orion
Nekoliko mitova o životu Oriona završava se tako što on biva usmrćen od strane škorpiona. Prema nekim izvorima, otrovno stvorenje poslala je Atremida nakon što je on zlostavio jednu njenu pratilju. Po drugoj verziji, Orion se hvalio da će istrebiti sve životinje sveta, što je razbesnelo Geju iz čijeg krila je izašao škorpion koji je usmrtio drskog lovca. Tada ga je Artemida prenela na nebo. Drugi pričaju da je Orion pokušao da zlostavi Artemidu na Hiju, a ova je da bi se odbranila rascepila brežuljke na ostrvu te je iz zemlje izmileo škorpion koji je usmrtio napasnika. U znak zahvalnosti, Artemida je prenela škorpiona na nebo postavivši ga blizu Oriona. Od tada škorpion stalno proganja džinovskog lovca po nebeskom svodu: čim se Škorpion pojavi, Orion se sklanja iza horizonta.
Ifigenija
mini|desno|220px|Žrtvovanje Ifigenije (17. stoleće), rad Frensis Perijera Kad je grčka vojska, spremna za pohod na Troju, već duže vreme uzalud čekala u Aulidi na povoljan vetar, prorok Kalhant prorokovao je da se mora prineti na žrtvu Agamemnonova kći Ifigenija ne bi li se na taj način zadobili potrebni uslovi za plovidbu. Artemida, uvređena što joj je Agamemnon ubio ljubimca jelena, a prema drugoj verziji i zbog neispunjenog mu zaveta datoj boginji ili pak zbog hvalisanja prilikom jednog lova, tražila je da se izvrši ovo žrtvovanje.
Agamemnon se teško odlučivao na tu veliku po njega žrtvu, ali naposletku je morao popustiti, jer se vojska već počela buniti. Po Euripidovoj drami Ifigenija u Aulidi, Agamemnon je preko glasnika pozvao Ifigeniju u Aulidu pod izgovorom da je želi udati za Ahileja. Kad je već odvedena do žrtvenika, na nju se smilovala boginja Artemida, te je mesto nje na žrtvenik poslala jednu košutu, a nju je uvila u oblak i odnela u Tauridu gde je je od nje učinila svoju sveštenicu.
U Tauridi je Ifigenija duže vremena služila Artemidi koja ju je, prema nekima, učinila besmrtnom. Prema drugoj Euripidovoj drami — Ifigenija u Tauridi, Ifigenija je bila primorana da prisustvuje prinošenju ljudskih žrtava, pre svega stranaca koji su se slučajno ili kao brodolomnici našli na tauridskoj obali. Kad je njen brat Orest došao sa svojim prijateljem Piladom u Tauridu po Artemidin kip, za koji se verovalo da je pao s neba, i Ifigenija se vratila s njima u Grčku. Tamo je doprinela uspostavljanju kulta Brauronske Artemide.
Nioba
mini|levo|300px|Artemida i Apolon probadaju strelama Niobinu decu, rad [[Žak-Luj David|Žak-Luja Davida]] Ponosita na svoje mnogobrojno potomstvo, Nioba je smatrala sebe boljom od Lete, koja je imala samo dvoje dece. To je podstaklo uvređenu boginju da pošalje svoju decu, Artemidu i Apolona, da likvidiraju decu njene smrtne suparnice. Izvori se ne slažu u vezi broja Niobine dece, te se tako među antičkim autorima mogu pronaći mnogobrojne varijante. S jedne strane, Apolodor, Diodor Sikul, Ovidije, Higin i Laktantije slažu se da je bilo sedam kćeri i sedam sinova, dok Homer, s druge strane, broji šest kćeri i šest sinova. Bez obzira na njihov broj, očigledno je da su deca bila pogođena na osnovu pola: Apolon je gađao sinove, a Artemida kćerke.
Na polju, ispred tebanskih zidina, Apolon je sve do jednog postrelio Niobine sinove, ne poštedevši čak ni najmlađeg koji je zamolio bogove da ga poštdede. Na vest o pogibiji svojih sinova, Nioba je sa kćerima izašla pred tebanske zidine. Poludevši do bola, ona je nad telima svoje usmrćene dece uzviknula:
Rekavši to, ponovo se čuo zvuk odapetih strela i ojađena Nioba stajala je bespomoćno posmatrajući kako joj ćerke bivaju pogođene jedna za drugom. Najmlađa od njih potražila je utočište u zagrljaju majke. Ova ju je prigrlila i zaklonivši je haljinom zavapila je prizivajući bogove da joj poštede bar nju. Ali, molba joj nije uslišena, te je i najmlađu usmrtila Artemidina strela. Na taj način kažnjena je Nioba koja se od velikog bola za preminulom decom skamenila, a takvu će jak vihor preneti u zavičaj, na brdo Sipil u Lidiji.
Artemidina glava na Visu
Nije poznato kad je i na kojem isejskom lokalitetu pronađena brončana glava boginje Artemide. Ona se nalazila u jednoj kući na Visu i vjerojatno je bila dijelom zbirke viške obitelji Dojmi. 1950-ih donesena je u splitski Arheološki muzej gdje je nad njom započeta dugotrajna konzervacija i znanstvena obrada. Pripadala je brončanoj skulpturi veličine između 150 i 160 cm. Glava prikazuje mladu ženu idealizirana izgleda. Lice bez bora odaje smirenost i sklad unutarnjih raspoloženja. Oči su krupne i obložene svijetlim listićem (olovo), što daje snažan koloristički kontrast u odnosu na zelenkastu patinu bronce. Oko očiju je plastika djevojačkih podočnjaka, usta su mala. Kosa je valovita, prikazana prirodno, tako da se pojedini pramenovi čak međusobno isprepliću. Kosa je razdijeljena po sredini, te na zatiljku začešljana u punđu, ostavljajući uši slobodnima. Nešto iznad čela, na tjemenu, nalazi se dijadema na kojoj je urezan vitičasti ukras. Vrat je nepravilno odlomljen od tijela. Izraz lica i oblik glave skulpturalni su elementi koji se temelje na Praksitelovoj tradiciji. Ona je grčki originalni rad rađen krajem 4. ili početkom 3. st. pr.Kr. Sam kult Artemide u Issi je dobro arheološki posvjedočen.
Portella, Frosinone
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 382 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 208 m.
Predsjednički izbori u SAD
Na predsjedničkim izborima u Sjedinjenim Američkim Državama se određuje tko će četiri godine vršiti dužnost predsjednika, odnosno potpredsjednika SAD. Izbori se održavaju svake četvrte godine na izborni dan, koji je od 1845. utorak iza prvog ponedjeljka u novembru. Izbori se održavaju posredno, odnosno na njima se ne biraju predsjednik i potpredsjednik, nego članovi Elektorskog kolegija koji se biraju zasebno u 50 saveznih država i saveznom distriktu Columbia na način koji propisuju zakoni samih tih država. Tako sastavljeni kolegij broji 435 članova i oni obično do početka januara formalno izabere predsjednika i potpredjednika sa kandidatske liste ; ako nijedan od kandidata ne postigne apsolutnu većinu, izbor preuzima Predstavnički dom Kongresa te se tako izabrani predsjednik formalno inaugurira i preuzima dužnost 20. januara, odnosno 21. januara ukoliko taj datum zapadne nedjelja.
Sve savezne države i Distrikt Columbia su svojim zakonima utvrdile da se članovi Elektorskog kolegija (elektori) biraju od strane birača; kao kandidati u pravilu služe najistaknutiji i najugledniji članovi političkih stranaka u njima. Sve države, s izuzetkom New Hampshirea i Nebraske predviđaju izbor lista po načelu "pobjednik uzima sve", odnosno stranačka lista koja osvoji najviše glasova u pojedinoj državi dobija sve njene elektore. Elektori u teoriji mogu glas dati svakome kome požele, ali u pravilu ga daju kandidatima stranačke liste; slučajevi tzv. nevjernih elektora koji ih daju nekome drugome su prilično rijetki.
Izborni proces formalno započinje mjesecima prije izbornog dana, i to na početku godine, kada se po državama počinju održavati predizbori na kojima članovi ili simpatizeri pojedinih stranaka biraju delegate za stranačke konvencije koje, najčešće tokom ljeta, izabiru predsjedničke kandidate.
Posljednji izbori za predsjednika su održani 3. novembra 2020. godine, a sljedeći izbori će biti 5. novembra 2024. godine.
Guttenberg, New Jersey
Gatenberg je gradić u američkoj saveznoj državi Nju Džerzi. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 11.176 stanovnika.
Merengue
mini|desno|200px|Merengue ples Merengue je vrsta glazbe i plesa podrijetlom iz Dominikanske Republike, koja je postala popularna diljem Latinske Amerike.
Etimologija imena nije posve jasna. Možda je izvedena iz francuske riječi za desert „meringue“, ali vjerojatnije potječe od sličnih zapadnoafričkih riječi vezanih uz ples i glazbu.
Merengue se prvi put spominje u Dominikanskoj Republici 1854. Doživio je procvat za vrijeme Rafaela Trujilla, dominikanskoga diktatora od 1930. do 1961., koji ga je popularizirao u nacionalni glazbeni i plesni stil. Pjesma "Compadre Pedro Juan", Luisa Albertija postala je međunarodni hit i standardizirala 2-dijelni oblik merenguea. U Sjedinjenim Američkim Državama prvi put su ga popularizirali glazbenici iz New Yorka poput Rafaela Petitona Guzmana, počevši od 1930., te kasnije Angel Viloria y Su Conjunto Tipico Cibaeño u 1950-im.
Merenguei i brze aranžmane u 2/4 ritmu. Tradicionalni instrumenti su: dijatonske harmonike, dvostrani bubanj, koji se zove tambora te güira.
Međunarodno poznati merengue pjevači i grupe su: Fernando Villalona, Juan Luis Guerra, Eddy Herrera, Tono Rosario i Los Hermanos Rosario te dr.
Popularnost merenguea ubrzano raste u Venecueli. Merengue je također popularna u obalnom gradu Guayaquil u Ekvadoru te u New Yorku.
Indokineski ratovi
Indokineski ratovi (Vijetnamski jezik Chiến tranh Đông Dương) je naziv za niz ratova koji su se vodili u Jugoistočnoj Aziji od 1947. do 1979. između nacionalističkih vijetnamskih snaga na jednoj, te francuskih, američkih i kineskih snaga na drugoj strani. Izraz "Indokina" se originalno odnosio na Francusku Indokinu, koja je sadržavala trenutne države Vijetnam, Laos i Kambodžu. Danas se koristi prvenstveno u geografskom, a manje u političkom smislu. Četiri rata su bila:
Mühlhausen (Mittelfranken)
Milhauzen je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 25 opštinskih središta okruga Erlangen-Hehštat. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 1.676 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9572143.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Erlangen-Hehštat Milhauzen se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Erlangen-Hehštat. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 275 metara. Površina opštine iznosi 16,6 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 1.676 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 101 stanovnika/km².
Bitka dvije rijeke
Bitka dvije rijeke (Battle of Two Rivers) je naziv za bitku koja se godine 671. odigrala između nortumbrijskih snaga pod kraljem Ecgfrithom i piktskih ustanika pod Drestom. Jedini historijski izvor za bitku je tekst Vita Sancti Wilfrithi, hagiografski tekst biskupa Stephena od Ripona iz 8. vijeka. Prema njemu su Nortumbrijci za vrijeme kraljeva Oswalda i Oswiua uspjeli proširiti svoju vlast na sjever, u područja današnje Škotske gdje su živjeli Pikti. Iskoristivši Oswiuovu smrt 670. godine i slabost mladog kralja Ecgfritha, Pikti su digli ustanak. Ecgfrith ga je krenuo ugušiti sa malom grupom konjanika; njih su Pikti sačekali u zasjedi. Iako iznenađen, Ecgfrith se iskazao sposobnim vojnikom te je uspio preokrenuti bitku u svoju korist, te pobiti toliki broj Pikta da su se napunila "korita dvaju rijeka". Pikti su pod nortumbrijskom vlašću ostali sve dok Ecgfrith poražen i ubijen bitke kod Dun Neichtaina.
Eak
thumb|Jean-Michel Moreau le Jeune: Eak i Telamon, njegov sin Eak ili Ajakos (grč. Αἴακος, Aiakos) u grčkoj mitologiji bio je kralj Egine. Jedan je od tri suca u Hadu, zajedno s Minosom i Radamantom.
Mitologija
Eak je bio naširoko poznat kao brižan i pravedan vladar. Toliko je bio poznat po tome da je nakon svoje smrti bio postavljen za jednog od tri suca u podzemlju, skupa s Minosom i Radamantom. Eak sudi Europljanima (Grcima), Radmant istočnjacima, a Minos ima odlučujući glas; kako govori Platon u djelu Gorgija. Aleksandar Veliki vukao je po svojoj majci porijeklo od Eaka. Eak je sin Zeusa i nimfe Egine, kćeri riječnog boga Azopa. Kad mu je kraljevstvo poharala kuga, molio se ocu Zeusu za pomoć koji je pretvorio ondašnje mrave u ljude Mirmidonce, kao što govori Ovidije u 7. knjizi svojih Metarmorfoza. Jednom je za vrijeme suše molio oca Zeusa za pomoć koji mu je poslao kišu, a on je sagradio hram u Egini Zeusu te je pomogao Posejdonu i Apolonu da sagrade trojanske zidine. Po svojoj ženi Endejidi, bio je Telamonov i Pelejev (Ahilejev otac) otac. Psamati mu je rodila Foka.
Etival-lès-le-Mans
Etival le le Man je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Loara, u departmanu Sart.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 1.861, a gustina naseljenosti je iznosila 180 stanovnika/km².
672
Godina 672. (DCLXXII) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. Oznaka 672. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
The Battle of San Pietro
The Battle of San Pietro je američki crno-bijeli dokumentarni film snimljen 1945. godine u režiji Johna Hustona, koji se smatra jednim od najboljih ratnih dokumentaraca svih vremena. Nastao je za vrijeme drugog svjetskog rata kada se Huston zajedno sa svojom ekipom priključio 143. pješadijskoj pukovniji 36. pješadijske divizije Vojske SAD kako bi u propagandne svrhe zabilježio njene aktivnosti za vrijeme Italijanske kampanje. Tako je u decembru 1943. bio svjedokom bitke za San Pietro Infinite, odnosno napadu američke vojske na važno njemačko uporište. Iako su Amerikanci odnijeli pobjedu, Nijemci su pružili izuzetno žestok otpor i Amerikancima nanijeli teške gubitke. Huston je tako imao prilike da iz prve ruke zabilježi scene masovne pogibije i ranjavanja američkih vojnika, odnosno uništenja istoimenog gradića, a što je na kraju uključio u film. Kada je film vidjela vojna vrhuška, bila je užasnuta te je ispočetka namjeravala da ga uništi ili zabrani. U Hustonovu je obranu ustao načelnik Združenog štaba George Marshall, koji je smatrao kako se film mora prikazivati regrutima kao svojevrsni trenažni film, odnosno kako bi ih najbolje pripremio za iskustva koja ih čekaju na bojištu. The Battle of San Pietro je, međutim, javnosti prikazan tek nekoliko dana prije završetka rata. Zbog svog inzistiranja na realizmu, odnosno beskompromisnom prikazu ratnih strahota, The Battle je kasnije stekao veliki ugled među kritičarima.
C5H11NO2
__NOTC__ Molekulska formula C5H11NO2 se može odnositi na:
I Know Where I'm Going!
I Know Where I'm Going! je britanski crno-bijeli film snimljen 1945. u režiji Michaela Powella i Emerica Pressburgera. Protagonistica, čiji lik tumači Wendy Hiller, je slobodoumna i ambiciozna žena iz srednje klase koja svoje egzistencijalne probleme nastoji riješiti udajom za bogatog industrijalca koga bi trebala sresti na škotskim Hebridima. Radnja prikazuje kako tokom putovanja zbog lošeg vremena ostane na jednom otoku gdje upoznaje njegove živopisne stanovnike, uključujući šarmantnog mornaričkog oficira (koga tumači Roger Livesey) u koga će se zaljubiti. Powell i Pressburger su film snimili čekajući da iz SAD stignu zalihe Technicolor filma koga su namjeravali iskoristit za A Matter of Life and Death. Usprkos niza problema, uključujući to Livesey zbog obaveza na pozornici nije bio dostupan za lokacije u Škotskoj, te sve scene morao snimiti u londonskim studijima, I Know Where I'm Going! je postigao veliki uspjeh, i danas se često navodi kao jedan od klasičnih britanskih filmova 1940-ih.
Norman Z. McLeod
Norman Zenos McLeod (20. septembar 1898 - 27. januar 1964) bio je američki filmski režiser, najpoznatiji po klasičnim hollywoodskim komedijama u kojima su nastupala braća Marx, W. C. Fields i Danny Kaye.
Transmetropolitan
Transmetropolitan je američki satirični distopijski cyperpunk strip koji je napisao Warren Ellis a ilustrirao Darick Robertson. Strip je objavio DC Comics između 1997. i 2002. te ima ukupno 60 izdanja. Serijal je isprva bio dio kratkotrajne podružnice DC Comicsa, Helix, ali se je nakon prve godine preselio u Vertigo. Radnja se odvija oko ciničnog i nekonvencionalnog novinara Spidera Jerusalema koji na neobične načine istražuje razne skandale visokih moćnika u budućnosti. Svoje članke objavljuje u kolumni za časopis Riječ, uz pomoć dvije pomoćnice, Yelene i Channon.
Radnja
Negdje u budućnosti, bivši pisac i novinar Spider Jerusalem živi već pet godina sam u izoliranoj kolibi negdje na planini, daleko od gradskog života koji mu je postao odbojan. Ipak, pošto se mora održati ugovora i izdavač traži dvije knjige koje je obećao, Spider se obrije te ponovno spusti svojim starim autom natrag u civilizaciju, u grad. Urbano okruženje u tom gradu je prljavo, prepuno narkomana, zatupljujućih reklama, čudaka i psihopata. Ljudi koji su bili krioničko smrznuti se bude samo da bi ih ustanove izbacile na ulice, gdje nemaju niti novaca niti mjesta gdje bi mogli živjeti, niti se snalaze u tom svijetu. Drugi svoj um prebacuju u digitalno izdanje te postaju kompjuteri u obliku crvene prašine, a uspostavljeni su i kulturni rezervati u kojima se održavaju replike starih civilizacija.
Spider nailazi na svojeg starog šefa, Mitchella Roycea, urednika najvećeg časopisa u gradu, Riječ. Spider dobiva novi stan te zadaću pisati kolumne. Prvi zadatak vodi ga do seperatističkog pokreta Tranzijenata, skupine ljudi koji su modificirali svoj DNA kako bi postali druga, vanzemaljska rasa, a koju vodi Fred Christ. Spider svjedoči kako policija upotrijebi nepotrebnu brutalnost protiv benignog pokreta, što dovodi do zanimanja čitatelja. Javni prijenos prebijanja dovodi do toga da se policija povuče, ali Spider biva pretučen zbog toga. S vremenom, Spider dobiva dvije pomoćnice, plavokosu Channon i punkericu Yelenu, nećakinju Roycea. Zajedno s njima, on istražuje i razotkriva razne skandale te ih predstavlja uspavanoj javnosti.
Flegeton
Flegeton (grč. Φλεγέθων, Phlegéthôn) ili Piriflegeton (grč. Πυριφλεγέθων, Puriphlegéthôn) rijeka je vatre u Hadu. Vjerovalo se da Flegeton gori, ali da za to ne koristi nikakvo gorivo, a također se vjerovalo da je on rijeka ključajuće krvi. Flegeton teče paralelno s božicom-rijekom Stiks koja se u njega zaljubila, ali bi ju svaki put gasio njegov plamen. Na posljetku je Zeus učinio da je vatra ne može ugasiti te se ujedinila s Flegetonom.
Transmetropolitan
Radnja
Glavni zaplet odigra se tijekom predsjedničkih izbora za predsjednika SAD-a. Iako Spider smatra da je stari predsjednik loš, ipak zaključuje da je novi kandidat, Gary Callahan, još veće zlo te ima veze sa krajnjom desnicom koja mu je priskrbila klona kao potpredsjedničkog kandidata kako bi ovaj imao savršenu prošlost bez skandala. Kada Spider otkrije taj skandal, Callahanu padne rejting, ali tada nepoznati atentator ubija njegovu omiljenu menadžericu, Vitu Severn. Iz samilosti i poštovanja prema Viti, ljudi glasaju za Callahana te tako ovaj pobjeđuje i postaje novi predsjednik. Callahan započinje vrlo restriktivnu politiku i cenzuru slobodnog tiska, te čak naređuje Spiderovo uhićenje i otpuštanje iz Riječi. Ipak, Spider, Yelena i Channon su to i očekivali te uspijevaju pobjeći i sakriti se. Spider se prebacuje u nove novine, nezavisni portal Rupa, preko kojeg otkriva da je Alan Schact, Callahanov savjetnik, pedofil.
Olujno nevrijeme uništava grad, a Callahan to iskorištava kako bi uništio sve dokaze u arhivi uredništva Riječi. Spideru je dijagnosticirana bolest mozga koja dovodi do propadanja njegovih umnih sposobnosti zbog izloženosti previše Informacijske peludi. Callahan dobiva nove simpatije javnosti nakon što su mu djeca i žena poginuli u prometnoj nesreći pod neobičnim okolnostima. Spider ipak iskorištava svoje zadnje snage te otkriva da je Callahan spavao sa prostitutkama Tranzijanata te dao ubiti Vitu kako bi povećao rejting. Iako se uvodi policijski sat, javnost je dosegla točku vrenja te dolazi do velikih prosvjeda zbog čega Callahan odstupa sa pozicije predsjednika te troši hrpu novaca da se spasi od raznih sudskih postupaka. Spider se vraća natrag u svoju kolibu na osami. Royce mu stiže u posjet a Channon i Yelena mu govore kako je Spiderova bolest sve teža. Spider mu kaže da je bolest teška, da ne može više ni zapaliti cigareatu i te da je u samo 1 % slučajeva došlo do ozdravljenja. Royce, Channon i Yelena odlaze. Spider potom uzima cigaretu te ju zapali jer je pukim slučajem upravo on jedan on onih 1 % pacijenata koji su ozdravili. Tako odluči ostati sam na farmi i uživati u mirovini do kraja života.
Indian River Shores, Florida
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 3.901 stanovnika, što je 453 (13,1%) stanovnika više nego 2000. godine.
Cao Bao (dinastija Han)
Cao Bao (? -196) bio je kineski vojskovođa iz doba kraja dinastije Han, koji je služio gospodara rata Tao Qiana, a kasnije Liu Beija. Uz njega se vezuje anegdota po kojoj je Liu Beijev zamjenik Zhang Fei organizirao pijanku za svoje potčinjene, a na kojoj je Cao Bao odbio piti vino i zbog toga bio brutalno pretučen.
Preston Sturges
Preston Sturges (rođen kao Edmund Preston Biden; 29. august 1898 – 6. august 1959) bio je američki dramski pisac, scenarist i filmski režiser, koji zahvaljujući nizu antologijskih screwball komedija 1940-ih uživa status jednog od najvećih komediografa klasičnog Hollywooda. Sturges je također poznat kao jedan od prvih američkih režisera koji je karijeru započeo kao scenarist, odnosno kao dobitnik prvog Oscara za najbolji originalni scenario.
Sturges se rodio kao sin trgovačkog putnika Edmunda C. Bidena i glumice Mary Estelle Dempsey. Majka mu se 1902. preudala za bogatog burzovnog mešetara Solomona Sturgesa, koji će tokom kasnijih godina financirati njegovu karijeru. Prije nego što se počeo baviti show-businessom, neko vrijeme je radio u kompanijama u očevom vlasništvu. Godine 1928. se okušao na Broadwayu kao glumac, a iste godine napisao svoj prvi komad - komediju The Guinea Pig. Premijerno izvedena u Massachusettsu, postigla je uspjeh i omogućila da sljedeće godine postigne još veći uspjeh na Broadwayu sa komadom Strictly Dishonorable. Ona mu je donijela veliki novac, ali i pažnju Hollywooda, odnosno studija Paramount Pictures koji ga je angažirao kao scenarista pod ugovorom.
Sturges je tokom 1930-ih radio za Paramount, kao i niz velikih hollywoodskih studija. Za film The Power and the Glory je od Paramounta dobio 17.500 US$ i udio u profitu, što ga je učinilo najbolje plaćenim scenaristom u Hollywoodu. Iako mu je takav status donio bogatstvo i materijalnu sigurnost, Sturges nije bio zadovoljan načinom na koji su hollywoodski studiji tretirali njegov materijal, često otkupljujući tekstove bez ikakve namjere da ih ekraniziraju. Zato je 1940. Paramountu predložio da mu umjesto scenarističkog honorara za film The Great McGinty dozvole da režira film. Paramount je pristao, i film je doživio veliki uspjeh.
Izvori
Notes
Napomene
Vanjske veze
Filmovi:
Dom sportova
thumb|250px|Dom sportova, [[KHL Medveščak - HK Grac 99ers, 3. januar 2010.]]
Dom sportova je ime velike višenamenske sportske dvorane u centru Zagreba. U njoj se održavaju razne dvoranske sportske (tenis, rukomet, odbojka, košarka, dvoranski nogomet, umetničko klizanje, hokej na ledu i slično), ali i druge priredbe (koncerti, predavanja i slično).
Dom sportova je smešten u severozapadnom delu Trga Krešimira Ćosića i zauzima celi prostor između Magazinske ulice i Nove ulice. Objekat ima 32.000 m² korisne površine od čega je 10.000 m² poslovnog prostora, a 22.000 m² služi isključivo sportu.
Dom sportova se zapravo sastoji od osam dvorana od kojih su dve veće (jedna ima 5 000, a druga 3 100 sedišta na fiksnim tribinama).
Dom sportova je otvoren 17. maja 1972. košarkaškom utakmicom Evropa - Svet.
Neopentilitijum
Neopentilitijum je organsko jedinjenje, koje sadrži 5 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 78,082 Da.
Frattali l'Incotta, Pescara
Frattali l'Incotta je naselje u Italiji u provinciji Pescara, u regiji Abruzzo.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 15 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 236 m.
Texas hold 'em
thumb|250px|Texas hold 'em Texas hold 'em (hold'em, rijetko holdem) najpopularnija je pokeraška igra u Europi i Sjevernoj Americi zastupljena podjednako u kasinima i online. Prema riječima Doylea Brunsona i Johnnyja Mossa, igra se razvila iz stud pokera (vrste u kojoj igrač dobije ukupno sedam naizmjenično otvorenih i zatvorenih karata), pa je tako i nazvana "Texas hold 'em seven card stud" dvadesetih godina 20. stoljeća. Hold 'em je vrsta pokera u kojoj igrač koristi bilo koju kombinaciju pet karata na stolu koje su zajedničke svim igračima (community cards, board) i vlastite dvije (hole cards, pocket (cards)), za razliku od drugih vrsta pokera u kojim svaki igrač dobiva samo vlastite karte.
Na WSOP i WPT turnirima najčešće se koristi no-limit igra koja označava mogućnost neograničenog ulaganja novca ili chipova.
Hold 'em je idealan za strateške i matematičke analize zbog činjenice što svaki igrač kombinira svoje dvije karte s pet zajedničkih. Jednostavnost pravila i popularnost nadahnuće su za brojne knjige u kojima se preporučuju najbolji načini igranja. Velika većina autora propagira strategiju korištenja relativno malenog broja ruku (handova), ali i agresivnu igru kad igrač dobije takvu ruku (učestalo ulaganje i dizanje tuđih ulaganja).
Povijest
thumb|250px|Johnny Moss, Chill Wills, Amarillo Slim, Jack Binion i Puggy Pearson 1974. godine.
Iako je malo toga poznato o izumu Texas hold 'ema, grad Robstown službeno se uzima kao mjesto nastanka igre u ranim godinama 20. stoljeća. Nakon što se raširio po cijelom Texasu, hold 'em 1967. godine dolazi u Las Vegas ponajviše zahvaljujući lokalnim kockarima Doyleu Brunsonu, Amarillu Slimu i Crandellu Addingtonu. Jedini kasino koji je u početku širenja igre u svojoj ponudi imao hold 'em bio je Golden Nugget Casino u centru Las Vegasa. Addington opisuje tada jedinu sobu za hold 'em u čitavom kasinu kao neuglednu i prašnjavu. Ovu sobu, upravo zbog dekora, nisu posjećivali bogati klijenti pa su profesionalni igrači zarađivali na drugim vrstama pokera i drugim lokacijama. No, 1969. godine profesionalni igrači Las Vegasa pozvani su na igranje hold 'ema u (danas srušeni, ali tada luksuzni) Casino Dunes. Udarna lokacija i nova, dotad relativno nepoznata igra, osigurali su igračima bogate novčane nagrade.
Nakon neuspjelog pokušaja osnivanja Gambling Fraternity Conventiona (skupa kockarskih bratstava), Tom Moore uspijeva u svom naumu godinu poslije (1969.) te uvodi prvi pokeraški turnir u povijesti na drugom sastanku skupa. Osim tradicionalnih vrsta pokera (stud, draw) igrao se i Texas hold 'em. Otac Benny i sin Jack Binion, nakon kupnje i preuzimanja cijelog skupa, mijenjaju mu ime u World Series of Poker i premještaju ga u vlastiti kasino (Binion's Horseshoe Casino) u Las Vegasu. Nakon prvog odigranog turnira, novinar Tom Thackrey predložio je no-limit igru. Ideja je prihvaćena, a takav sustav igre zadržao se do danas na velikoj većini turnira.
Zanimanje za hold 'em izvan Las Vegasa i ostatka države Nevade poraslo je osamdesetih godina 20. stoljeća. Iako su gotovo sva kasina nudila klasični draw poker (vrstu u kojoj igrač drži svojih pet karata u ruci), hold 'em je zabranjen u Kaliforniji zakonom koji je zabranjivao igranje nepoznate igre stud-horse. No, 1988. godine sud u parnici Tibbetts - Van De Kamp donosi presudu da je hold 'em zakonski različita igra od stud-horsea. Odmah potom mnoga kalifornijska kasina u svoju ponudu uvrštavaju i Texas hold 'em.
Nakon putovanja u Las Vegas i povratka u Europu, kockari i povremeni kladioničari Terry Rogers i Liam Flood predstavljaju hold 'em europskim kartašima.
Eksplozija hold 'ema
Texas hold 'em doživljava pravi procvat u prvom desetljeću 21. stoljeća, a taj fenomen pripisuje se izumu internetskog pokera, pojavi pokera na televiziji (uključujući reklamiranje), lockoutu u NHL-u 2004. i 2005. godine (preskočena je cijela jedna sezona zbog neuspjelih dogovora igrača s vodstvom lige o visini plaća) i pobjedi Chrisa Moneymakera, dotad nepoznatog Amerikanca koji se za turnir kvalificirao preko interneta, na Main Eventu WSOP-a.
Televizija
Prije uspostavljanja bezbrojnih emitiranja pokeraških turnira na televiziji, film Rounders iz 1998. godine s Mattom Damonom i Edwardom Nortonom u glavnim ulogama, prikazao je publici romantičarsku stranu pokera kao načinu života. Osim što je u film uključeno i nekoliko izvornih prikaza s Main Eventa 1988. godine, film prati životni put pokeraške legende Doylea Brunsona. 2006. godina donijela je Casino Royale, film iz ciklusa o Jamesu Bondu, u kojemu se poveći dio raspleta odvija za pokeraškim stolom na kojem se igrao hold 'em.
Iako su se turniri Texas hold 'ema prikazivali još od kasnih sedamdesetih godina 20. stoljeća, popularni su postali tek 1999. kad je u britanskoj emisiji Late Night Poker predstavljen hole cam, malena kamera koja otkriva gledateljima karte koje svaki igrač na stolu posjeduje. Pravu eksploziju hold 'em doživljava 2003. godine, kad Kanada i SAD prihvaćaju ideju hole cama. Nekoliko mjeseci kasnije, sjevernoamerička televizijska kuća ESPN prenosi Main Event WSOP-a na kojemu je senzacionalni pobjednik postao internetski kvalifikant Chris Moneymaker, čiji je neočekivani pothvat potvrdio da svatko ima jednaku šansu postati svjetskim prvakom.
Pobjeda odvjetnika i amaterskog igrača iz Connecticuta, Grega Raymera, dala je dodatan doprinos popularizaciji hold 'ema među amaterima i online igračima. 2005. godina donosi rekornih 5619 prijavljenih igrača za Main Event i pobjedu Joea Hachema, dotad anonimnog poluprofesionalnog Australca libanonskih korijena, koji je odnio i najveći dio ukupnog nagradnog fonda od 7.5 milijuna američkih dolara. Porast igrača, ali i zanimanja sponzora, nastavljeni su i godinu kasnije. Jamie Gold osvaja turnir pobijedivši 8.772 suparnika za nagradu od rekordnih 12 milijuna američkih dolara.
Osim WSOP-a, redovito se prenose i turniri WPT (World Poker Tour) i PPT (Professional Poker Tour) serije, uz već spomenuti Poker After Dark na NBC-u te High Stakes Poker na GSN-u. Texas hold 'em postao je standardan na većini sportskih programa, čak i izvan Sjeverne Amerike.
Literatura
Dvadeset godina nakon izdanja već spomenute Alvarezove knjige, James McManus izdaje poluautobiografsku knjigu Positively Fifth Street (Fifth Street je drugi naziv za river, petu i posljednju kartu koja se dijeli na stolu). U njoj se opisuje McManusov nastup na WSOP-u 2000. godine, kao i saga nastala ubojstvom Teda Biniona. Amater McManus završio je peti na Main Eventu WSOP-a, za što je dobio malo više od 200 tisuća američkih dolara.
Knjiga Michaela Craiga iz 2005. godine, The Professor, the Banker, and the Suicide King, detaljno opisuje igre heads-up (jedan na jedan) teksaškog bankara Andyja Beala protiv momčadi sastavljene od mnogih profesionalnih pokeraša. Ulozi su bili rekordni, iako se igrala ograničena verzija (limit hold 'em); small blind iznosio je 100 tisuća američkih dolara, a big blind 200 tisuća.
Internet
Mogućnost anonimnog, brzog i jeftinog igranja hold 'ema na internetu jedan je od glavnih uzroka enormne porasti zanimanja za ovu igru. Osim što su online igrači u mogućnosti zaraditi pravi novac (ali i izgubiti), postoje i manji turniri (sateliti, satellites), čijim se osvajanjem ili plasmanom u sam vrh može izboriti plasman na veće turnire (npr. na Main Event WSOP-a). Osvajači Main Eventa 2003. i 2004. godine kvalificirali su se na turnir upravo na ovaj način. Velike internetske poker sobe PokerStars i Full Tilt Poker organiziraju i vlastite serije turnira nalik WSOP-u (WCOOP - World Championship Of Online Poker i FTOPS - Full Tilt Online Poker Series), čije su cijene ulaznica obično niže, no broj igrača znatno viši.
Cilj igre
U Texas hold 'emu, kao i u ostalim varijantama pokera, pojedinci se natječu za svotu novca ili chipova uloženu od strane samih igrača, što se naziva pot. Pošto se karte dijele nakon podrobnog miješanja, one su izvan kontrole samih igrača, što njih tjera na kontroliranje količine novca u potu prema kartama koje su u toj ruci dobili.
Sama igra sastoji se od velikog broja ruku (handova). Nakon kraja svake ruke, pot se dodjeljuje igraču s najboljom rukom. Ruka može završiti pokazivanjem karata (showdown), u kojemu ih igrači otkrivaju i uspoređuju, a pot se dodjeljuje onom s najjačom kombinacijom (postoji mogućnost da dva ili više igrača podijele pot jer je najbolja ruka zajednička, što se naziva split pot). Drugi način završavanja ruke je odustajanje (fold) svih igrača osim jednog, koji postaje i pobjednik te ruke.
Struktura ulaganja
thumb|350px|Standardne pozicije u hold 'emu; označen je dealer button, small blind i big blind (vidi tekst lijevo).
Texas hold 'em igra se uz korištenje small i big blinda, uloga koja su dva igrača pravilima prisiljena uložiti na početku svake ruke. Ponekad se koristi i ante, najčešće vrlo malen ulog kojeg svi igrači prisutni za stolom moraju uložiti. Dealer button (ili jednostavno button) rotira se stolom u smjeru kazaljke na satu; igrač lijevo od buttona postavlja small blind, dok igrač lijevo od small blinda ulaže big blind, koji je uobičajeno dvostruko veći od small blinda. Struktura ante/blindovi kontinuirano raste nakon određenog perioda, a u nekim slučajevima small blind može iznositi više od pola big blinda (npr. $10 small, a $15 big blind) ili manje (npr. $10 small, a $25 big blind).
Posebna heads-up ili head-to-head pravila koriste se kada su na stolu preostala samo dva igrača. Blindovi se drugačije postavljaju; igrač s buttonom ulaže small, a njegov protivnik big blind. Igrač s buttonom (dealer, djelitelj) igra prvi samo prije flopa, no nakon flopa njegov protivnik je taj koji počinje s ulaganjem.
Igranje ruke
Svaki igrač ima pet točno određenih mogućnosti tijekom igre:
Ruka počinje tako što svaki igrač za stolom dobije dvije karte okrenute prema dolje koje su poznate samo njemu. Prvu kartu dobiva igrač koji postavlja small blind, dok igrač s buttonom dobiva zadnju kartu. Dvije privatne karte nazivaju se hole cards ili pocket cards, a upravo su one jedine od 52 u špilu koje igrač drži samo za sebe.
Prije flopa (pre-flop)
Ulaganje počinje prije flopa (pre-flop betting) počevši od igrača lijevo od big blinda (kolokvijalno nazvan under-the-gun) prema samom big blindu (naravno, u smjeru kazaljke na satu). Pre-flop faza završava kad svi igrači osim pobjednika odustanu (u tom slučaju cijela ruka završava) ili kad barem jedan igrač prati big blind ili nečije dizanje (raise), a u tom slučaju ruka se nastavlja prvim ulaganjem nakon flopa. Ako igrači samo prate big blind (bez dizanja), onda igrač koji je na big blindu ima opciju dizanja ili checka (što označava kraj pre-flopa i znak djelitelju da podijeli flop). Igraču na big blindu nikad nije korisno odustati u slučaju da nitko ne diže; u toj situaciji jednostavnim checkom (propuštanjem) ne izlaže se dodatnom riziku gubitka chipova osim iznosa big blinda u namjeri da vidi flop.
Poslije flopa (post-flop)
Nakon ulaganja prije flopa, pod uvjetom da su u ruci preostala minimalno dva igrača, djelitelj dijeli flop, tri karte zajedničke svim igračima. Odmah nakon flopa počinje druga faza ulaganja, ali u lagano izmijenjenom redoslijedu od pre-flop ulaganja; igrač lijevo od buttona na prvom je potezu, dok je sam button u pozicijskoj prednosti jer igra posljednji do kraja ruke.
Nakon flopa dolazi turn (ponekad zvan i fourth street), jedna karta nakon koje dolazi još jedna faza ulaganja istim redoslijedom kao i nakon flopa. Posljednja karta zajednička svim igračima naziva se river ili, rjeđe, fifth street, a nakon nje dolazi do posljednje faze ulaganja.
Primjer ruke
Svaki igrač koristi pet od sedam karata za slaganje najbolje moguće kombinacije:
Kickeri i split pot
Pošto je čak pet karata zajedničko svim igračima za stolom, često se događa da su najbolje ruke vrlo blizu jedna drugoj po jačini. Zbog toga u Texas hold 'emu postoje kickeri, karte koje, u slučaju da dvoje ili više igrača imaju istu najjaču kombinaciju, odlučuju pobjednika. Ako je najbolja kombinacija dvaju ili više igrača npr. tris aseva, pobjednik je onaj s većim kickerom. Ukoliko igrači dijele najjači kicker, gleda se drugi kicker. Ukoliko je i peta karta (dakle, drugi kicker, ujedno i posljednja karta koja čini kombinaciju) zajednička većem broju igrača od jednog, dolazi do pota podijeljenog na dva ili više dijelova, ovisno o broju igrača koji imaju jednaku ruku (split pot).
Strategija
Većina stručnjaka preporučuje tight-aggressive pristup Texas hold 'emu, što označava učestalo ulaganje i dizanje s malenim brojem odabranih ruku. No, profesionalci koriste i druge strategije s uspjehom, uključujući i najriskantniji potez, blefiranje. Mjesto koje igrač zauzima za stolom u ruci je od velike važnosti u razradi strategije pogotovo u no-limit igri, jer igrači koji su na potezu kasnije u ruci imaju više informacija od igrača ispred njih.
Početne ruke
thumb|250px|Par aseva u ruci (pocket aces, pocket rockets, bullets itd.) najbolja je moguća kombinacija prije flopa.
Lako je izbrojati sve kombinacije koje igrač može dobiti u svom pocketu zbog malenog broja karata koje dobije u pocketu (2); postoji (52 × 51) ÷ 2 = 1326 mogućih kombinacija (52 karte nalaze se u špilu). Prije flopa boja (suit) karata nema nikakvu važnost, što bi značilo da su, u toj fazi ruke, npr. A♥ A♣ jednaki po snazi samo drugim asevima, A♦  A♠.
Zbog ograničenog i relativno malenog broja početnih ruku, većina vodiča potanko razrađuje svaku od 169 mogućih kombinacija, a taj broj je neizravno uzrokovao i smišljanje brojnih imena za ruke u Texas hold 'emu.
Cash (ring) game
Prije izuma pokeraških turnira igralo se za pravi novac, a chipovi su se koristili samo za predstavljanje određenog novčanog iznosa. I danas se često koristi sustav ulaganja pravog novca pod nazivom cash ili ring game.
No-limit i limit razlikuju se toliko da, prema Doyleu Brunsonu, ne postoji mnogo igrača koji podjednako uspješno igraju obje vrste hold 'ema. Igrači navikli na no-limit često imaju problema s navikavanjem na nižu brzinu, odnosno prilagođavanju granici (limitu), dok igrači koji prakticiraju hold 'em s ograničenjem vrlo često nemaju hrabrosti pratiti ili dizati visoke uloge drugih igrača." Zbog ograničenja na visinu uloga kod limit hold 'ema uspjeh kod blefiranja je smanjen jer igrača koji mora pratiti to košta mnogo manje nego kod no-limita; iz tog razloga igračima se preporučuje izlaganje lagano većem riziku kod hold 'ema s ograničenjem.
Turniri
Ovaj oblik Texas hold 'ema koristi se na većini turnira uključujući i Main Event WSOP-a. Igrač na turnir ulazi s početnim iznosom chipova kupljenih za pravi novac (buy-in) koji predstavljaju njegovo stanje u poretku igrača i koji je na početku jednak za sve igrače. Turnir završava kad jedan igrač (ujedno i pobjednik) osvoji sve chipove, a novac se dijeli proporcionalno pozicijama na kojoj su igrači završili turnir (logično, pobjednik dobiva najviše novca, drugoplasirani nešto manje itd., dok većina izgubi kompletnu svotu novca kojom se prijavila na turnir). Zbog surovosti takvog načina igre, strategija za turnire bitno se razlikuje od one za cash game.
Pravilna strategija varira ovisno o broju chipova koje posjeduje igrač te njegovi protivnici, stadiju turnira (početna faza, završna faza) i strategiji koju njegovi protivnici koriste. Mišljenja oko načina igre (tight ili loose) također se razilaze; neki stručnjaci smatraju da igrač mora nastaviti s već opisanom tight-aggressive igrom, dok drugi preporučuju opušteniju (loose) igru s više odigranih ruku.
Blindovi i ante rastu periodički kako turnir odmiče, što igrače s malo chipova (short stack, shortstacked) tjera na igranje ruku od kojih bi, u normalnim okolnostima odustali, u svrhu poboljšanja svog stanja s chipovima.
Slične igre
Omaha hold 'em najsličnija je igra Texas hold 'emu. Kompletna struktura igre ostaje jednaka, osim što igrač dobije četiri karte u pocket, dvije više nego u Texas hold 'emu, a za slaganje dobitne kombinacije mora koristiti isključivo svoje dvije karte (od četiri) i tri na stolu (od pet), ukoliko do rivera uopće dođe.
Uz Omahu i Texas hold 'em postoje i manje im poznate srodne igre poput Royal hold 'ema, Pineapplea i Manile.
Tartar
Tartar (grč. Τάρταρος [Tártaros]) ime je podzemnog svijeta - pakla - još niže smještenog od Hada. Tartarom vlada istoimeni bog - Tartar, Eterov i Gejin sin, Tifonov i Ehidnin otac, primordijalno božanstvo.
Pakao
Radamant, Eak i Minos bili su suci podzemlja koji su odlučivali tko će ići u Tartar. Radaman je sudio azijskim dušama, Eak europskim, a Minos je bio sudac Grcima, a imao je i odlučujući glas.
Stanovnici
Tartar je često služio za zatvaranje "nepodobnih" božanstava i bića. Kada je Kron, vladajući Titan, došao na vlast, zatvorio je sve Kiklope u Tartar. Poslije ih je Zeus oslobodio iz zatvora da mu pomognu u borbi protiv Titana i Giganata. Na posljetku su Titani pobijeđeni, a većina njih odaslana je u Tartar. U nj nisu poslani Atlant, Kron, Epimetej, Metida, Menetije i Prometej.
Zatvorenike su čuvali divovi Hekatonhiri, svaki sa 50 ogromnih glava i 100 snažnih ruku. Poslije, kad je Zeus svladao čudovišnog Tifona, također ih je zatvorio u Tartar.
Isprva je Tartar služio za zatvaranje olimpskih bogova, a poslije je postao mjesto u kojem kazna odgovara zločinu. Ovdje je bio Sizif koji je bio lopov i ubojica te je osuđen da vječno gura kamen do vrha brda koji bi se potom otkotrljao natrag. Također je ovdje bio zatvoren i Iksion, prvi čovjek koji je prolio krv svoga rođaka - zatvorio je svog punca u jamu s gorućim ugljenom da bi izbjegao plaćanje vjenčanja - stoga mora provesti vječnost na gorućem kotaču. Sljedeći zatvorenik je i Tantal koji je ukrao ambroziju bogovima i skuhao svoga sina i pripremio ga kao jelo da bi iskušao bogove. Osuđen je na Tantalove muke - bio je do vrata u hladnoj vodi, a iznad glave bile su mu grane s prekrasnim voćnim plodovima. Kad god bi poželio ubrati plod, grane bi se izmakle. Kad god bi poželio popiti hladne vode, voda bi se povukla.
Mirko Braun
Mirko Braun (Hrvatska Dubica, 20. kolovoza 1942. - Zagreb, 22. ožujka 2004.) - hrvatski nogometaš, poznat je pod nadimkom "Charlie"
Tartar
Rimska mitologija
U rimskoj mitologiji Tartar je mjesto gdje su slani grešnici - pakao. Vergilije u svojoj Eneidi opisuje ga kao ogromno mjesto okruženo plamenom rijekom Flegeton i trostrukim zidovima koji sprečavaju grešnike da pobjegnu. Čuva ga Hidra sa 50 crnih razjapljenih čeljusti koja sjedi kod vrištećih vrata zaštićenih stupovima od čvrstog adamantina, tvardi srodne dijamantu, tako čvrste da je ništa ne može probiti. Unutra je dvorac sa širokim zidovima i visokim željeznim tornjem. Tizifona, jedna od Erinija koja predstavlja osvetu, čuva stražu s bičem na vrhu ovog tornja i nikad ne spava. U sredini je duboka, duboka jama na dnu koje smješteni su Titani i ostali grešnici.
Mirko Braun
Rođen je u Hrvatskoj Dubici 1942. godine. Potomak je doseljenika iz Tirola. Bio je vrstan obrambeni igrač, pokazivao je odlike vođe, bio je sklon šalama. U NK Dinamo Zagreb, stigao je 1959. iz Bjelovara. Tada je trener bio Márton Bukovi. Bio je član poznate uže obrane Dinama Škorić-Belin-Braun, te je s Dinamom nastupio i u finalu Kupa velesajmskih gradova 1963. protiv Valencije. Igrao je i za reprezentaciju Jugoslavije.
Karijeru je morao prekinuti 1966. godine u 24. godini života, zbog teške prometne nesreće, koju je doživio 1964.
Bio je vlasnik kafića "Charlie" u središtu Zagrebu u Gajevoj ulici, koji je postao kultno mjesto okupljanja tisuća Zagrepčana.
Mount Rushmore
mini|240p|Američki predsednici sa leva na desno: [[Džordž Vašington|Vašington, Džeferson, Ruzvelt i Linkoln]] Nacionalni spomenik Maunt Rašmor je spomenik koji se nalazi u američkoj saveznoj državi Južna Dakota. Simbolično predstavlja prvih 150 godina istorije SAD. Spomenik je isklesan u steni i na njemu su glave bivših američkih predsednika: Džordža Vašingtona (1732—1799), Tomasa Džefersona (1743—1826), Teodora Ruzvelta (1858—1919) i Abrahama Linkolna (1809—1865).
Batimastat
Batimastat je organsko jedinjenje, koje sadrži 23 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 477,640 Da.
A Favorita
Mezimica je brazilska telenovela, produkcijske kuće Rede Globo, snimana 2008.
U Srbiji je prikazivana tokom 2012. na Radio-televizije Vojvodine.
Sinopsis
Donatela i Flora - dve prijateljice koje su postale rivalke. Jedna od njih počinila je ubistvo, a glumi nevinost. Dve verzije iste priče. Ko posle svega govori istinu? Donatela ili Flora?
Donatela i Flora odrasle su zajedno. Donatela je izgubila roditelje u saobraćajnoj nesreći, pa ju je Florina porodica usvojila. Tokom detinjstva, bile su najbolje prijateljice, a osnovale su i bend Varnica i Fitilj (Faísca e Espoleta). To partnerstvo donelo je veliki uspeh, ali njihova karijera biva prekinuta kad upoznaju dvojicu prijatelja - Marsela i Dodija. Donatela se udaje za Marsela, bogatog naslednica uspešne korporacije, dok Flora postaje supruga beskrupuloznog Dodija, koji je radio za Marselovog oca.
Međutim, Donatelova i Marselova sreća nije trajala dugo. Njihov šestomesečni sin Mateus kidnapovan je i više ga nikada nisu videli. Od tada, razmirice među supružnicima postaju sve veće. U međuvremenu, Flora ostavlja Doda i upušta se u strasnu avanturu sa Marselom. Rađa mu kćerku Laru, što pogoršava odnose između njega i supruge, ali i između dve nekadašnje prijateljice.
U trenutku kada je Donatelino i Florino prijateljstvo bilo u ogromnoj krizi, Marselo biva ubijen. Neko je u njega pucao tri puta, a prema rečima svedoka, oružje kojim je usmrćen bilo je kod Flore. Ona je uhapšena i osuđena na osamnaest godina zatvora. Uprkos tome što je kivna na Floru, Donatela uzima Laru i odgaja je kao da joj je prava majka.
Osamnaest godina kasnije, Flora izlazi iz zatvora i pokušava da dokaže svoju nevinost, optužujući Donatelu za ubistvo. Donatela strahuje da mi Flora mogla da joj uzme Laru, koja se sada nalazi između dve žene, nekadašnje prijateljice. I dok Flora na sve načine pokušava da vrati kćerku, Donatela će učiniti sve da je u tome spreči...
Harveysburg, Ohio
Harvisberg je grad u američkoj saveznoj državi Ohajo.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 546, što je 17 (-3,0 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Leclerc
Leclerc je glavni borbeni tenk francuske vojske, nasljednik tenka AMX-30. Leclerc je tenk relativno male mase i vrlo naprednih koncepcijskih rješenja (automatski punjač topa, suvremeni sustav veza i zapovijedanja, aktivna zaštita…) s kojima je postavio nove standarde suvremenog tenka. Razvoj je počeo 1983. godine, a prvih šest prototipova je završeno 1989. godine. Serijska proizvodnja započela je 1990. godine, a prvi primjerak je izručen francuskoj vojsci slijedeće godine.
Jiang Ke
Jiang Ke (姜恪) (? - 21. mart 672 ), formalno Vojvoda od Yong'ana (永安公), bio je kineski vojskovođa i velikodostojnik u službi dinastije Tang, koji je kao kancelar služio cara Gaozonga. O njegovom ranom životu i porijeklu ima malo podataka. Jedino značajnije postignuće je sudjelovanje u pohodu 662- kada je kao zamjenik generala Qibi Helija (契苾何力) pokorio jedno od plemena Tiele. Car Gaozong ga je kancelarom imenovao 665. Jedini značajni događaj mandata je bila priprema pohoda protiv Tufana u jesen 670. koji na kraju uopće nije lansiran. Umro je 672.
Leclerc
Vatrena moć
Osnovu vatrene moći Leclerca čini top od 120 mm F1 GIAT Industries, koji je ustvari poboljšana inačica njemačkog topa Rheinmetall (cijev je produžena jedan metar). Francuzi su za svoj tenk razvili i svoje streljivo koje se sastoji od potkalibarske granate OFL 120 F1 i razorne OECC 120 F1. Početna brzina penetratora potkalibarne granate je 1790 m/s i s dometom od 2400 metara. Razvijena je i potkalibarna granata OFL F2 s penetratorom od osiromašenog urana koji na dva kilometra udaljenosti može probiti 640 mm homogenog čeličnog oklopa. Razorna granata ima početnu brzinu od 1100 m/s i domet 1280 metara.