cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dušan Bilandžić
Stručni rad
Dušan Bilandžić je možda najbolji hrvatski znalac i sintetski povjesnik razdoblja poslijeratne Hrvatske i komunističke Jugoslavije. Već od početka osamdesetih našao se na udaru unitarističko-centralističkih snaga zbog svoga protivljenja politici unitarnoga jugoslavenstva koja se zahuktala poslije Titove smrti. Budući da je javno osporavao validnost kategorije Jugoslaven" kao nacionalne odrednice u popisu stanovništva 1981. g., Bilandžić je sredinom 80ih doslovno razapet od beogradskih medija kao skriveni separatist i "ustaša", u najmanju ruku neobična kvalifikacija za jednoga komunističkoga sindikalca.
Kako se približavalo doba raspada SFRJ, Bilandžić se neuspješno reaktivirao na listi SDP-a, i brzo propao na prvim višestranačkim izborima. No, stare su veze i prijateljstva proradili, pa ga je Tuđman angažirao kao predstavnika u Beogradu u razdoblju poslije 1991. godine. U zadnjih preko 40 godina Bilandžić je zadržao čudan odnos simultanoga prijateljstva i netrpeljivosti s Tuđmanom, često radikaliziran Tuđmanovim eksplozivnim temperamentom i nezgrapnim eskapadama. Već je ušla u legendu situacija kada je poslije "Oluje" Tuđman, razbješnjen Bilandžićevim feljtonističkim zapisima i indiskrecijama po novinama, u jednom TV intervjuu proglasio Bilandžića za "čudovište". Očito je da se radilo o lapsusu iziritiranoga Tuđmana, no smiješnost te scene je ostala jednim od označitelja Bilandžićeve političke karijere. Uskoro poslije javnoga ostracizma, Tuđman je opet zaposlio Bilandžića, kojega je nazvao "čudovištem", na povijesno političkim zadatcima kao da se ništa nije dogodilo. Dušan Bilandžić je čest gost novinskih kolumni u kojima se baš nije iskazao političkom pronicavošću i dalekovidnošću. Iako eminentan povjesničar, unatoč prebogatom osobnom iskustvu, manjka mu političke vidovitosti i realizma.
Glavna područje Bilandžićeva povjesničarskoga interesa ostaje komunistička Jugoslavija i položaj Hrvatske i Hrvata u njoj. Osim brojnih članaka u stručnim časopisima, te niza lakših feljtona u novinama, autorova glavna djela ostaju "Historija SFRJ", 1978. g. i "Hrvatska moderna povijest", 1999. g. Dok je prvo djelo, unatoč mnoštvu vrijednih dijelova, ipak zastarjelo zbog neslobode u ozračju u kojem je pisano i objavljeno (SFRJ), Bilandžić je u Hrvatskoj modernoj povijesti inkorporirao obilje materijala iz prijašnjega djela, no u drugačijoj vizuri i slobodnom diskursu.
Javne dužnosti i priznanja
Bio je član Upravnog odbora Hrvatske matice iseljenika, član Komisije Predsjedništva SR Hrvatske za pomilovanja i član Predsjedništva SR Hrvatske. Odlikovan je Redom Danice hrvatske s likom Ruđera Boškovića za osobite zasluge u znanosti, dobitnik je i godišnje Državne nagrade za znanost, koju je primio za istaknuto znanstveno djelo »Hrvatska moderna povijest« (Zagreb, 1999), bio je i članom Državnoga povjerenstva za povijesne i ratne žrtve.
2009. odlikovan je Redom hrvatskog pletera za osobit doprinos razvitku i ugledu Republike Hrvatske i dobrobiti njezinih građana.
Sveprisutnost
Sveprisutnost je u judeo-hrišćanskoj tradiciji oznaka Boga, koji je istovremeno prisutan u svim stvarima.
Epizodij
Epizodij ili episodij ili epizodija ili episodija (grčki: ἐπεισόδιον) jeste dijaloški deo starogrčke drame koji dolazi između horskih pesama. Čine ga razgovori ili pesme koje naizmenično pevaju hor i glumci ili samo glumci. Epizodiji izlažu događaje, često pomoću glasničkih izveštaja, koji pripremaju razvoj radnje. Broj epizodija značajno je varirao: u Sofoklovoj Antigoni ima ih pet, a u Elektri svega tri. U početku su pisani u trohejskim tetrametrima, a kasnije najčešće u jampskim trimetrima.
U komediji epizodiji obično dolaze iza parabaze: to je niz komičnih scena, u kojima hor ne učestvuje. U tim epizodnim scenama junak komedije (najčešće onaj koji je pobedio u agonu) suočava se s raznim likovima iz života, koje redom ispraća sa scene ili ih nagoni u beg. Na primer, u Aristofanovim Aharnjanima nakon parabaze sledi niz komičkih scena koje ilustruju blogadati mira. Tako jedan Megaranin dolazi kod glavnog junaka Dikeopola da kupi hranu (Atina je te godine rata nastojala Megaru blokadom umoriti glađu i naterati na predaju); u zamenu za hranu Megaranin nudi svoje ćerke zamaskirane kao svinje u vrećama. Neki pak Beoćanin nudi jegulje i drugu robu, a zauzvrat traži lokalne atičke proizvode: na kraju dobija doušnika u vreći. Treći posetilac, neki seljak, želi melem mira za svoje oči, koje su mu se osušile od plača za gubitkom njegovih volova.
U tragediji između pojedinih epizodija hor peva stasimone (stajaće pesme). I u komediji i u tragediji nakon epizodija dolazi poslednji deo drame ― eksod.
Wright, Wyoming
Rajt je grad u američkoj saveznoj državi Vajoming.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.807, što je 460 (34,1 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Egnatia Odos
Egnatia Odos (grčki: Εγνατία Οδός) je grčki dio evropskog prometnog pravca E90, taj autoput ide od luke Igumenica na zapadu, do grčko-turske granice na istoku na rijeci Marici. Njegova ukupna dužina je 670 km, počeo se graditi 1990-ih a dovršen je 2009.
Geografske karakteristike
Trasa autoputa Egnatia Odos, bila je težak inženjerski izazov, jer prolazi preko grčkog planinskog pojasa, preko gorja Pind i Vermio, ali najkraćim pravcem povezuje grčke regije Epir i Egejsku Makedoniju. Zbog tog je bilo potrebno probiti 76 tunela (ukupne dužine 99 km) i izgraditi 1,650 mostova i vijadukata. To je zaokruženi sistem sa sofisticiranim elektronskim nadzorom svjetla, ispušnih plinova i ventilacije po tunelima i praćenjem i nadzorom prometa duž cijele trase. thumb|left|240px|Autoput Egnatia Odos Karakteristike autoputa Egnatia Odos;
Dio trase autoputa Egnatia Odos, dužine 360 km od rijeke Marice do Soluna, ide istom trasom kao antička Via Egnatia, koja je povezivala luku Drač u današnjoj Albaniji sa Bizantiumom. No stara Via Egnatia nakon te dionice išla je više na sjever, preko Makedonije i bila je duplo dulja 1,120 km.
Izobutil nitrit
Izobutil nitrit je organsko jedinjenje, koje sadrži 4 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 103,120 Da.
Pianibbie, Chieti
Pianibbie je naselje u Italiji u provinciji Chieti, u regiji Abruzzo.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 62 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 211 m.
Vranjic
Vranjic je poluotok i naselje na njemu, smješteno sjeverno od Splitskog poluotoka, pokraj ušća rijeke Jadro.
mini|250px|desno|Crkva sv. Martina
U prošlosti je zbog ljepote i neposrednog dodira s morem nazivan i "Mala Venecija". Najnovija arheološka istraživanjima otkrila su da je Vranjic bio naseljen još u prapovijesti.
Povijest
Hidroarheolozi su u nedavnim podvodnim istraživanjima koja su se vršila zajedno sa obnavljanjem mjesne rive očelivali antičke nalaze, jer su prije dvije godine u okolici nađene dvije antičke statue. Uz antičke, Vranjic je poznat i po starokršćanskim artefaktima. Ipak, arheološki stručnjak prof. dr. Zdenko Brusić sa Zadarskog sveučilišta potvrdio je sumnje kako nađena keramika pripada kasnom brončanom dobu, točnije oko 1000. godine prije Krista, čime se starost mjesta pomiče 1000 godina unatrag.
Toma Arhiđakon u 13.st. spominje Vranjic, kojega zove Hurania, kao otok, opisujući kako su Mlečani porušili kaštel nadbiskupa Bernarda na njemu, dok je u splitskom rukopisu Tomina kodeksa naknadno rukom dopisano: "Huragniz".
Stanovništvo Vranjica, čiji potomci i danas žive u samom mjestu, nastanjivano je od 1650. godine. Kako bi nakon osvajanja Klisa 1648. Mletačka Republika održala i obranila zemlje od Turaka između Klisa i Splita, posebno Solin i Vranjic koji su nakon odlaska Turaka bili gotovo napušteni, mletački general Foscolo naselio je Vranjic i okolicu sa hrvatskim stanovništvom iz Zagore, iz turskih pograničnih predjela, a naročito iz Petrova polja.
Najstariji upisnik vjenčanih u crkvenoj župi Vranjicu, koja je tada bila i župa Solina sačuvao je 37 upisa od 16. studenoga 1665. do 31. kolovoza 1676. godine. Upisnik je pisan hrvatskom ćirilicom.
Naše malo misto
Malo je poznato da je ta kultna serija snimana uglavnom u Vranjicu. Serija prikazuje život u malom dalmatinskom mjestu sredinom prošlog stoljeća, kroz kronike mjesnog kroničara, mjesnog poštara (pošćer) Andrija Bombišta (M. Vojković), prateći dogodovštine doktora (dotura) Luigija (Karlo Bulić), njegove Bepine (Asja Kisić), Roka Prča (Boris Dvornik), Načelnika (V. Medar), Brice (Miše Martinović), Postolara (Antun Nalis) i drugih.
Naše malo misto jedno je od najboljih i najpopularnijih djela hrvatske kinematografije. Do danas je reprizirano devet puta.
Serija vremenski obuhvaća razdoblje od vremena neposredno pred Drugi svjetski rat do razdoblja prvih gospodarskih liberalizacija prema zapadu nakon Drugog svjetskog rata.
Stanovništvo
Današnji Vranjic jedno je od rijetkih naselja, gotovo jedinstveno, za koje se zna kada je naseljeno, koliko ga je ljudi naselilo u povijesti te njihova prezimena.
Najučestalija vranjička prezimena jesu: Benzon, Bilić, Bulić, Grgić, Grubić, Ivić, Jelić, Jurić, Lalić, Mandić, Mikelić, Poljak, Milišić i dr.
Valja izdvojiti prezime Benzon, čijih članova u Vranjicu ima najviše, potječe od pokrštenih Turaka, a ne od tadašnjeg stanovništva iz Dalmatinske zagore. Mjesto broji 1200 ljudi prema popisu stanovništva iz 2001.
Crkveni pjevački zbor
Muški Crkveni pjevački zbor iz Vranjica u svom stoljetnom djelovanju nastupao je diljem naše domovine. U svom početku je svoju aktivnost vezivao za bližu okolicu (područje bivše općine Split), a kasnije, iza 70-ih godina ovog stoljeća, je bio na gostovanjima i u susjedne gradove.
Počnimo od najudaljenijih krajeva Hrvatske. Još tijekom domovinskog rata bio je (kao uži sastav) gotovo uz crtu bojišnice u Cerni (Slavonija) rigodom žetelačkih svečanosti. Isto tako nakon oslobođenja Istočne Slavonije skupa s udrugom “Hrvatska žena” iz Splita, posjetio je Okučane, Vukovar i Ilok. Tada je nastupio u crkvi i na prigodnim koncertima.
Godine 1999. na zamolbu vetrana hrvatske vojske sudjelovao je na spomen misi za poginule na Bleiburgu. Nastupio je i u Varaždinu u Župi sv. Ilije po Obrežom. Tom je prigodom posjetio i Krašić, a na Plitvicama je oao počast prvom poginulom hrvatskom branitelju Josipu Joviću.
Ovaj sastav nastupio je više puta u Zadru i Šibeniku, a zatim u Kninu, Trogiru i Sinju. Gotovo sigurno nastupio je u svim većim crkvama u gradu Splitu (Sv. Dominik, Gospa od zdravlja, kod časnih sestara “Ančele”). Bio je nekoliko puta gost u splitkoj katedrali sv. Petra (u svim korizmenim pučkim napjevima).
Predstavnici ovog zbora još su 70-ih godina nastupali, skupa sa splitskim sjemeništarcima u opereti “Narod svetoga Petra”, zatim u velikom broju sudjelovali su 1976. godinu solinskim slavljima (XIII stoljeća kršćanstva u Hrvata, 1986. godine o 10-oj godišnjici solonskog jubileja, zatim za drugog pohoda Svetoga oca Hrvatskoj u Splitu i Solinu).
Posebno ističem tradicionalno sudjelovanje u svečanostima Male Gospe u Solinu. Može se slobodno kazati da o broju nastupa u Solinu nemamo evidenciju, ali bilo ih je podjednako mnogo i sakralnog i svjetovnog sadržaja.
Pjevači svojom aktivnošću, a posebno zborovođe i orguljaši su poticali i druge zborove u našoj okolici na sličnu aktivnost. Napominjem da je iz ovakvog odnosa proizašla suradnja zborova u ovoj okolici (Klis, Solin, Mravince, Kućine, Kamen, Stobreč), a ona se naročito očituje prilikom sprovoda za pjevale i zaslužne članove u spomenutim župama.
Vranjički crkveni pjevači nastupali su i na otocima: dva puta na Hvaru, tri puta na Šolti, pa u Korčuli (Lumbarda) i Drveniku. Nastupali su i u Omišu (crkvi) i na Omiškom festivalu. Imali su nekoliko nastupa i u Makarskoj, Baškoj vodi te Kuli Norinskoj (kod Metkovića).
Ovaj zbor je skupa s pjevačima Solina, Stobreča i Velog Varoša (Split) snimio ploču “Puče moj”, a također je snimio i kazetu starih crkvenih pučkih napjeva. Sudjelovao je i u radio emisijama i mnogo je puta bio pred TV kamerama. Zbor je više puta nagrađivan i pohvaljivan.
Bivši dirigent zbora, g. Toma Bulić, dobio je 1978. odlikovanje Sv. Oca Pape, a zbor 1996. godine Nagradu grada Solina
Gonfreville-Caillot
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 262 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 62 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 4,22 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 129 metara (maksimalnoj 134 m, a minimalnoj 112 m).
Montrose, Missouri
Montrouz je grad u američkoj saveznoj državi Misuri.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 384, što je 33 (-7,9 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Paolo Renier
Paolo Renier (Venecija, 21. novembar 1710. - Venecija, 13. maj 1789.) bio je 119 i pretposljednji mletački dužd koji je vladao od 19. januara 1779. do 13. februara 1789., par mjeseci prije nego što je umro.
Biografija
Renier je prije nego što je izabran za dužda bio ambasador u Beču i Konstatinopolisu. Bio je poznat kao briljantan govornik, ali i kao čovjek koji lako mjenja stavove. Dok se uspinjao na vlast bio je veliki zagovornik reforme Mletačke Republike, traživši zajedno sa Angelom Querinijem i ostalim venecijanskim aristokratima oko 1762., ograničenje pretjerane moći Savjeta desetorice i Državne Inkvizicije..
Ali kad je - 1779. izabran za dužda, potpuno je promjenio stav i postao protivnik bilo kakvih reformi.
Jedina značajna akcija koju je poduzeo bila je uspješna ekspedicija protiv sjevernoafričkih berberskih gusara 1784. - 1786 koju je vodio admiral - Angelo Emo.
Ustav Knjaževine Crne Gore
thumb|300px|[[Ustav Knjaževine Crne Gore|Faksimil prve strane Ustava]] Ustav Knjaževine Crne Gore (srpskohrvatski: Kneževine) je donesen 19. prosinca 1905. kao prvi ustav u povijesti Crne Gore a bio je važeći i nakon što je 28. kolovoza 1910. proglašena Kraljevina Crna Gora. Njega je u nazočnosti "ad hoc" pozvanih zastupnika oktroirao (podario) Knez (orig. Knjaz) Nikola I. Petrović za blagdan Nikoljdan (Sveti Nikola).
Ustav je donesen, smatra se, pod pritiskom vanjskih okolnosti. U Ruskom Carstvu, crnogorskom historijskom savezniku, su se zbile ustavne reforme i listopada 1905. dozvoljeno je formiranje po prvi puta ruskoga narodnoga parlamenta (Duma). Crna Gora nije, uz Tursko Carstvo, želila ostati jedina zemlja u Europi bez ustava i parlamenta.
Ustav ima 15 odjeljaka u ukupno 222 članaka s prijelaznim odedbama. Ustav propisuje: organizaciju vlasti, oblik vladavine, džavne simbole (ne u potpunosti), položaj vjerskih zajednica, djelokrug nadležnosti grana vlasti, način izbora najviših dužnosnika, vojnu službu, financije, ljudska i građanska prava.
Organizacija vlasti
Po Ustavu je Kneževina Crana Gora ustavna monarhija s narodnim predstavništvom. Glavni su organi vlasti:
Državni simboli
mini|300x300px|[[Ustav Knjaževine Crne Gore|Članak 38. i 39. Ustava]] Ustav definira grb i narodne boje. U članku 38. i 39. Ustava stoji:
"Grb je Knjaževine Crne Gore dvoglavi bijeli orao sa carskom krunom nad orlovskijem glavama, sa carskijem skriptom u desnoj, a sa šarom u lijevoj kandži. Na prsima mu je lav na crvenome štitu. Narodne su boje: crvena, plavetna i bijela.".
Građanska prava
Svi su crnogorski građani po Ustavu uživali jednakopravnost. Proklamirano je da kazna može biti biti ustanovljena samo zakonskim (sudskim) putem, te da svaki građanin ima pravo na nepovrjedivost stana, pisma i brzojavnih saopćenja, slobodu savjesti, iskazivanja misli, govora, zbora i udruživanja. Ukinuta je smrtna kazna za političku krivnju.
Biračka prava
Svaki je Crnogorac, te potpuno jednakopravno i svaki crnogorski građanin katoličke i islamske vjeroispovjedi, s navršenih 21 godinu stijecao biračko pravo. No, biračko je pravo bilo uskraćeno djelatnim časnicima i vojnicima Crnogorske vojske, zatim osobama koje su raznim povodima izgubile građanska prava, zatim osuđenicima, te osobama pod starateljstvom ili pod bankrotom, kao i licima koja su bez dopuštenja crnogorskih vlasti stupila u podanstvo drugoj državi. Žene nisu, sukladno tadašnjoj praksi u Europi, imale pravo glasa. Biranje zastupnika regulirao je poseban zakon donijet 7. srpnja 1906. godine (crnog. "Zakon o izborima narodnijeh poslanika", tiskan na Cetinju, K.C. Državna Štamparija, 1907.)
Vjerska prava
thumb|300px|[[Ustav Knjaževine Crne Gore|Članak 40. Ustava Knjaževine Crne Gore iz 1905.]] Normirano je da je državna vjera istočno-pravoslavna. U članku 40. Ustava stoji:
"Državna vjera je u Crnoj Gori istočno pravoslavna. Crnogorska je crkva autokefalna. Ona ne zavisi ni od koje strane Crkve, ali održava jedinstvo u dogmama s istočno-pravoslavnom Vaseljenskom crkvom. Sve ostale priznate vjeroispovijesti slobodne su u Crnoj Gori".
Sve ostale priznate vjeroispovjedi (rimo-katolička i islamska) su po Ustavu slobodne i imaju autonomnu unutarnju upravu koja se regulira statutima koje potvrđuje Ministarski savjet.
Jukstaglomerularni aparat
thumb|300px|Šematski prikaz RAAS sistema thumb|300px|Renalne korpuskule. Jukstaglomerularni aparat je "D". Jukstaglomerularni aparat je mikroskopska struktura u bubrezima, koja reguliše funkciju nefrona. Jukstaglomerularni aparat je dobio ime po svojoj lokaciji u blizini glomerule: on se nalazi između vaskularnog pola renalne korpuskule i povratne distalne savijene tubule istog nefrona. Ta lokacija je kritična za njegovu funkciju u regulaciji renalnog krvnog protoka i brzine glomerularne filtracije.
Ćelije jukstaglomerularnog aparata
Jukstaglomerularni aparat se sastoji od: (1) jukstaglomerularnih ćelija, (2) macula densa, (3) lacis celles ili agranularne ćelije.
Terlton, Oklahoma
Terlton je grad u američkoj saveznoj državi Oklahoma.
Skara Brae
250px|right|thumb|Jedne od prvih polica na svijetu, otkopane u Skara Braeu.
Terlton, Oklahoma
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 106, što je 21 (24,7 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Skara Brae
Skara Brae je veliko kameno neolitsko naselje, smješteno u Zaljevu Skaill na zapadnoj obali glavnog od Orkneyskih otoka u Škotskoj. Razina očuvanosti je takva da je dobio UNESCOv status Svjetske baštine. On je jedan od četiri takve lokacije u Škotskoj, dok su ostali Old Town i New Town u Edinburghu; New Lanark u Južnom Lanarkshireui St Kilda na Zapadnim Otocima. To je najočuvanije neolitsko naselje u Evropi.
Rani dinastički period Egipta
Arhaički ili Rani dinastički period Egipta obično uključuje Prvu i Drugu dinastiju, te je trajao od gdoine 2920. pne., nakon Protodinastički period Egipta do godine 2575. pne. ili početka Starog egipatskog carstav. Neki egiptolozi u taj period također uključuju Treću dinastiju.
Prema Manethonu, prvi kralj bio je Menes. Međutim, najraniji kralj o kojem postoje zapisi u Prvoj dinastiji bio je Hor-Aha, a prvi kralj koji je tvrdio da je bio ujedinio dvije zemlje bio je Narmer (posljednji kralj Protodinastičkog perioda. Znamo za njegovo ime jer je zapisano na zavjetnoj paleti korištenoj za mrvljenje minerala od kojih se pravio kohl, korišten od drevnih Egipćana za šminku. Pogrebni običaji za seljake su bili isti kao i u predinastičkom dobu, ali su bogati zahtijevali nešto bolje. Zato su Egipćani započeli izgradnju mastaba.
Prije ujedinjenja Gornje i Donjeg Egipta oko 3100. pne., zemlja se sastojala od samostalnih naselja. Vladari prvih dinastija su uspostavili nacionalnu vlast i imenovali kraljevske guvernere. Građevine centralne vlaste su obično bile otvoreni hramovi sagrađeni od drva ili pješčenjaka.
SPN
Termin SPN ima više značenja.
Slikanje na bambusu
thumb|250px|right|Slika na bambusu koju je izradio [[Wen Tong.]]
Slikanje na bambusu ili bambus slikarstvo, pri čemu se kao materijal obično koristi tinta, predstavlja jedan od motiva ili podžanrova istočnoazijskog slikarstva. Kada se bambusi oslikavaju tintom, umjetnik ili kaligraf će naslikati bambus ili grupu bambusa. Kontrast između različitih tekstura na stabljikama obično daju umjetniku priliku da prikaže svoju vještinu.
Uz bambus-slike se obično nalaze i popratne pjesme, koje su oslikane kaligrafskim tehnikama nalik na slikarske.
S obzirom na količinu bambus slika, sposobnost oslikavanja bambusa je postao jedan od standardnih izazova istočnoazijskih kandidata na ispitima.
FREQ
Termin FREQ ima više značenja.
Loire
Loara (francuski: Loire, oksitanski: Léger, bretonski: Liger) je najduža Francuska rijeka duga 1 020 km, poznata po brojnim dvorcima uz svoje obale, zbog tog je decembra 2000. uvrštena na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine kao lokalitet - Dolina Loare, Sully-sur-Loire - Chalonnes.
Geografske karakteristike
Loara izvire na nadmorskoj visini od 1 370 m u masivu Cévennes na jugu Francuske nakon tog teče prema sjeveru preko Središnjeg masiva, nakon što uđe u Parišku zavalu, kod Orleansa zavija prema zapadu i teče relativno pravilno do svog estuarija koji počinje od Nantesa da se kod Saint-Nazaire ulije u Atlantski ocean. thumb|left|240px|Karta [[porječje (razvrstavanje)|porječja Loare]] Porječje Loare veliko je oko 117 000 km², to je vrlo različiti teren, od brdovitog kraja u gornjem toku, do ravničarskog u srednjem i donjem dijelu. U svom gornjem toku na više mjesta je pregrađivana, tako da je danas plovna za velike brodove samo do Nantesa. Uzvodno njome plove još samo turistički brodovi, koji gostima omogućavaju pogled na svjetski poznate dvorce uz njenu obalu.
Porječje Loare ima umjerenu oceansku klimu, bez sušne sezone, sa brojnim oborinama, uključujući i snijeg u gornjem toku. U tom dijelu su česte i jake jesenske oluje sa Sredozemlja. Vodostaj je obično najviši krajem zime, ali ne postoji pouzdano pravilo, tako da se rijeka može izliti i plaviti u bilo kojem mjesecu, ali ipak je to najmanje vjerojatno u julu i augustu.
U svom srednjem toku rijeka teče kroz ravničarski kraj, koji je nekoć bio močvarno područje. Izgradnja nasipa i kultiviranje kraja počela je još od [[12. vijeka, a dovršena je u 19. vijeku. Efikasna poljoprivredna melioracija počela je od 14. vijeka, veliki poticaj tome bila je prisutnost francuskog dvora u 15. i 16. vijeku, koji je imao u srednjem toku rijeke brojne posjede, koje su željeli unaprijediti sadivši usjeve za prodaju. Loara je vrhunac svog prosperiteta imala u 18. vijeku, prije francuske revolucije, tad je bila izuzetno važna prometnica za prijevoz roba, a gradovi na njenim obalama bili su velike luke. Tad su za potrebe razvoja riječnog prometa prokopani brojni kanali tokom 17. i 18. vijeka, kojim je Loara spojena sa Seinom pa se roba iz Atlantika mogla rijekom prevesti do Pariza. Ti kanali su preuski za moderne brodove, pa je njihova upotreba danas ograničena, tako da je porječje Loare ostalo izvan suvremenih tokova, ruralni kraj starog svijeta, na koji je malo utjecala moderno industrijsko doba.
Vanjske veze
Britannica]
Banja Vrućica
Banja Vrućica je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Teslić koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 2,637 stanovnika.
Poznata je kao zdravstveno-turistički centar.
Istorija
Od nastanka, naselje je nazivano samo Vrućica. Dokazano je da su još Rimljani iskorištavali lokalni izvor mineralne vode. Odatle potiče i naziv naselja. Do početka 20. vijeka naziv Vrućica se odnosio da širi prostor koji obuhvata današnja naselja Gomjenica (s lijeve strane Usore), Bežlja (dalje uzvodno uz Usoru) i Vrućicu. Ta tri naselja, prema stanovništvu koje ih naseljava, zvanično su nazivana Turska Vrućica (Gomjenica), Katolička Vrućica (Bežlja) i Srpska Vrućica (Banja Vrućica).
Vrućička drvena crkva je bila jedna od najstarijih pravoslavnih crkava u okolini. Rastavljena je početkom 20. vijeka, a na njenom mjestu je izgrađena današnja crkva SV. Petra i Pavla.
U vrućičkom zaseoku Brkići nalaze se stećci Vojvode Momčila.
U središtu naselja se nalazi „Avionsko krilo“, spomenik pilotu Ratku Jovanoviću koji je poginuo na području Vrućice u 2. svjetskom ratu; i spomenik borcima palim u toku poslednjeg rata.
Privreda
Vrućica ima jednu petogodišnju školu, područno odjeljenje Osnovne škole »Petar Petrović Njegoš« iz Teslića.
Postoje dvije pravoslavne crkve i jedna katolička, po jedno pravoslavno i katoličko groblje.
Putevima je vezana za Teslić (3 -{km}-), Blatnicu (15 -{km}-) i Stenjak (3 -{km}-). Prema Gomjenici nema saobraćajnu vezu.
Ima poštu (74273) i veći broj trgovačkih i zanatskih radnji.
Iz Vrućice je drugoligaški fudbalski klub »Mineral« i prvoligaški kuglaški klub »Mineral«. FK »Mineral« ima svoj manjistadion u Vrućici.
Pored mineralne vode koja se iskorištava u ZTC Vanja Vrućica, postoji otvoreni uređeni izvor pitke mineralne vode (Kiseljak).
Zdravstveno turistički centar
thumb|left|200px|Izvor kiseljaka u Vrućici
Osnovu ovog centra čini prirodna banja za lječenje kardio-vaskularnih oboljenja. Sa kompleksom od četiri hotela i kapacitetom od hiljadu ležajeva Banja Vrućica predstavlja najveći turistički kapacitet u Bosni i Hercegovini. Najznačajnija tri hotela koja ulaze u kompleks Banje Vrućice su Kardial,Posavina i Srbija. Najveći od ova tri hotela je Kardial, čija se vrijednost procjenjuje na preko 10 miliona KM. U ovom hotelu održavaju se mnogi kulturno-sportski susreti i seminari iz raznih oblasti.
Trossieri, Torino
Trossieri je naselje u Italiji u provinciji Torino, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 29 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 748 m.
Ajanluk
Ajanluk je bio jedinica lokalne uprave u Osmanskom Carstvu koja se pojavila u 18. stoljeću zbog pojave raznih poslova koje nije pokrivala ranija lokalna uprava, a na čelu ajanluka bio je ajan. Ajanska dužnost davala je vrlo veliku moć i priliku za bogaćenje nositeljima te dužnosti. Zbog toga su ajani bili prepreka modernizacijskim reformama u Osmanskom Carstvu, a na nekim mjestima, kao u Bosni i Hercegovini su morali biti silom iskorijenjeni.
Povijest
minijatura|Sultan Mahmud II. je u sklopu modernizacijskih reformi ukinuo ajanski sustav u Osmanskom Carstvu
U organizaciji lokalne uprave u Osmanskom Carstvu polovicom 17. stoljeća nastupile su značajne promjene pojavom vilajetskih ajana (uglednih ljudi), koji su u 18. stoljeću postali organi lokalne uprave. Od polovice 17. stoljeća vilajetski ajani zajedno s kadijama i drugim upravnim dužnosnicima počinju vršiti raspored općedržavnih nameta za stanovništvo, organizirati kolektivno suzbijanje hajdučije i nereda u provincijama, prijenos pošte od Carigrada u provincije, maksimizirati cijene hrane, mobilizirati sposobno muslimansko stanovništvo u vojsku i provoditi ih na razne bojišnice. Pojava mnogobrojnih poslova u 18. stoljeću koji nisu bili u nadležnosti niti jednog ranijeg organa lokalne uprave uvjetovao je pojavu jedne nove upravne dužnosti pod nazivom ajanluk.
U početku su ajani bili birani. U njihovom su izboru po nekim mjestima sudjelovali i kršćani. Međutim, biranje ajana uskoro je potisnuto. Kako je ajanska dužnostu daval mogućnost za bogaćenje obnašatelja ajanske dužnosti, pojedinci iz redova gornjih slojeva osmanskog društva koji su na početku bili nositelji te dužnosti, vrlo su se rano počeli boriti za tu dužnost. Polovicom 18. stoljeća zbog toga su se razbuktali brojni mali ratovi za ajanluk iz kojih su kao pobjednici izlazili najbogatiji i najutjecajniji pojedinci iz povlaštenog društva.
Pojedini ajani nisu bili zadovoljni ni takvim ovlastima, pa počinju širiti svoje nadležnosti izvan granica kadiluka na čitave provincije, te takvim postupanjem počinju sužavati autoritet središnjih vlasti. To je izazvalo reakciju sultana koji su se odlučili obračunati s ajanskom anarhijom. Međutim, to je uspio tek sultan Mahmud II. Mahmud je tijekom drugog, trećeg i četvrtog desetljeća 19. stoljeća uspio iskorijeniti ajanske obitelji i tako stvoriti uvjete za modernizaciju osmanske vojske i uprave. Uništenjem ajanluka, Mahmud je stvorio novu jedinicu lokalne uprave - muselimluke, na čelu kojih su bili muselimi.
Bosna i Hercegovina
Ajanska dužnost u Bosni i Hercegovini nešto se razlikovala od ostatka Carstva. Ajani u Bosanskom pašaluku bili su nasljedni kapetani. Kapetanije su se u Bosni i Hercegovini počele uvoditi još u 16. stoljeću. Kao zapovjednik cijele vojske na području kapetanije bio je kapetan. Dužnost kapetana davala se spahijama, pa se kao prvi kapetani pojavljuju istaknute timarlije, zaimi itd. Kapetani su bili kasnije nagrađivani novčanim nagradama koje su bile izjednačene prihodima sa zijameta.
Kada se pojavila potreba da se pomoću vilajetskih ajana rješavaju poslovi, kapetani počinju obnašati i te dužnosti. Tako u velikom broju kadiluka u Bosni i Hercegovini dolazi do spajanja kapetanske i ajanske dužnosti čime kapetani postaju najistaknutiji nositelji političke vlasti na području kapetanije. Kako je dužnost kapetana bila nasljedna, tako je u Bosni i Hercegovini od početka pojave ajanskih dužnosti i ta dužnost bila nasljedna unutar jedne obitelji. Na područjima gdje nije bilo kapetana, ajansku dužnost obnašali su istaknuti begovi, no i tamo je ubrzo ajanska dužnost postala nasljedna.
Proces uništavanja ajanskog sustava poduzet od sultana Mahmuda II zahvatio je i Bosanski pašaluk. Sultan Mahmud poslao je nekoliko vezira u Bosanski pašaluk s ciljem da dovedu u red bosanske ajane. Kada je postalo nemoguće nagoditi se s njima, ajani organizirano nastupaju protiv sultana i dižu bunu, danas poznatu kao Veliki bosanski ustanak. Na čelo bosanskih ajana stavio se Husein-kapetan Gradaščević koji je na čelo ajana izabran na skupu ajana u Tuzli. Prvi sukob između pobunjenih ajana i carske vojske dogodio se na Kosovu Polju gdje su pobijedili pobunjeni ajani. Međutim, sultan je uspio stvoriti nesuglasicu između bosanskih ajana i vještom taktikom privremeno umirio Husein-kapetana. Nakon što se vratio u Bosanski pašaluk, Husein-kapetan se proglasio vezirom.
Protiv Huseina-kapetana svrstao se Ali-paša Rizvanbegović oko kojeg su se okupili hercegovački ajani. Ali-pašina desna ruka bio je gatačko-pivski kapetan Smail-aga Čengić. Svojim doprinosom, Ali-paša je nagrađen naslovom paše i dana mu je uprava nad Hercegovačkim sandžakom koji je uzdignut na razinu pašaluka 1833.
Gonfreville-l'Orcher
Gonfrvil l'Orše je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Primorska Sena.
Po podacima iz 1999. godine broj stanovnika u mestu je bio 10.202, a gustina naseljenosti je iznosila 395 stanovnika/km².
Sven Alkalaj
Sven Alkalaj (Sarajevo, 11. 11. 1948.), bosanskohercegovački političar i bivši ministar vanjskih poslova Bosne i Hercegovine.
Biografija
Sven Alkalaj je rođen 11. 11. 1948 u Sarajevu. Otac mu je židov sefardskog podrijetla, a majka Hrvatica. Alkalaj je odgojen u očevoj vjeri, kao Židov. Očeva obitelj je za vrijeme Španjolske inkvizicije pobjegla iz Španjolske i smjestila se u Bosni i Hercegovini. 2006 godine Alkalaj je dobio hrvatsko državljanstvo preko majčinog podrijetla. Alkalaj je ujedno bio jedini član Vijeća Ministara BiH iz reda ostalih. Obavljao je dužnost ambasadora Bosne i Hercegovine u Washingtonu, SAD, u periodu od 1994 do 2000 godine. Od 2004 do 2007 godine bio je ambasador Bosne i Hercegovine u Belgiji. Član je Stranke za Bosnu i Hercegovinu. Aktivno govori engleski i francuski jezik.
Izobutilamin
Izobutilamin je organsko jedinjenje, koje sadrži 4 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 73,137 Da.
613
Godina 613. (DCXIII) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 613. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
thumb|Pogubljenje kraljice Brunhilde od Austrazije, ilustracija iz 19. vijeka
Partija
Partija može biti:
PPP1R9B
Neurabin-2 je protein koji je kod ljudi kodiran genom.
Interakcije
PPP1R9B formira interakcije sa PPP1CB, PPP1CA, Dopamine receptor D2, P16, PPP1CC, TIAM1 i PPP1R2.
Nanakuli, Hawaii
Nanakuli (Havaji) je naseljeno mesto za statističke potrebe u američkoj saveznoj državi Havaji. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 12.666 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 12.666 stanovnika, što je 1.852 (17,1%) stanovnika više nego 2000. godine.
Umjetno jezero
300px|desno|mini|[[Naserovo jezero u Egiptu]] 300px|desno|mini|Umjetno jezero Jhonghua na rijeci Dahan ([[Tajvan)]] 300px|desno|mini|Umjetno jezero [[HE Peruća.]] 300px|desno|mini|Umjetno jezero Vyrnwy. Brana zatvara dolinu Vyrnwy i bila je prva velika kamena brana sagrađena u [[Velika Britanija|Velikoj Britaniji]] 300px|desno|mini|Umjetno jezero Stocks (Lancashire, [[Velika Britanija)]] Umjetno jezero, v(j)eštačko jezero ili zagat je tip jezera nastalog djelovanjem čovjeka. Rezervoar (francuski: réservoir) je umjetno jezero stvoreno potapanjem područja iza brane. Neka od najvećih svjetskih jezera čine rezervoari. Umjetna jezera također mogu biti namjerno napravljena iskopavanjem ili potapanjem otvorenih rudnika.
Za gradnju brana geodeti moraju pronaći riječne doline koje su duboke i uske; bočne strane doline tada mogu imati ulogu prirodnih zidova. Najbolje mjesto za gradnju brane mora se odrediti. Ako je potrebno, ljudi i/ili povijesna nalazišta moraju biti premještena, npr. hramovi Abu Simbela koji su preseljeni prije gradnje Asuanske brane koja je stvorila Naserovo jezero.
Historija
Ovakva jezera gradila su se još u prošlosti, preciznije oko 1300. pne. u dolini rijeke Oront u Siriji: pregrađen je tok na površini od oko 50 km² i ta akumulacija nazvana je „Homs“. Slični projekti pravljeni su u drevnom Egiptu, Mezopotamiji, Iranu i Indiji.
Vodoprivredni sustavi za hidroelektrane
Način gradnje hidroelektrane ovisi o prirodnim uvjetima. Hidroelektrane se razlikuju od ostalih vrsta elektrana jer se proizvodnja električne energije ne može slobodno planirati, dosta ovise o prirodnim čimbenicima. Ako se želi graditi umjetno jezero velikog obujma, kao dio neke hidroelektrane ili vodoprivrednog sustava, to se ne može učiniti na onom mjestu gdje za to nema prirodnih uvjeta.
Kad je započelo iskorištavanje energije vodotoka za proizvodnju električne energije prije 100-tinjak godina, gradile su se hidroelektrane na povoljnom dijelu vodotoka, nastojeći pronaći optimalno rješenje za tu hidroelektranu, bez energetskog iskorištenja ostalih djelova vodotoka i potrebe drugih korisnika voda (navodnjavanje, vodoopskrba i slično). Kasnije je, međutim, shvaćeno da se hidroelektrane moraju uklopiti u vodoprivredni sustav, što znači da se mora proučiti upotreba voda na cijeloj duljini vodotoka i tražiti optimalno rješenje za energetiku i druge privredne grane (poljoprivreda, industrija, vodoopskrba, turizam), za zaštitu od poplava i za zaštitu okoliša.
Smatra se da nema racionalnog iskorištavanja vode i zaštite od nje, ako se ne grade hidroelektrane, jer proizvodnja električne energije čini svaki zahvat na vodotoku ekonomski isplatljivim. Način iskorištavanja umjetnog jezera ovisi o potrebama svih korisnika voda, a ublaženje velikih oscilacija protoka pri vršnom radu hidroelektrana, postiže se kompenzacijskim bazenima i korištenjem posljednje hidroelektrane na vodotoku kao temeljne elektrane.
Injekcione zavjese
Zavjesa se sastoji od dubokih injekcija ispod temelja brane i njenih bokova, ubrizganih s ciljem da se spriječi procjeđivanje i odlazak vode iz umjetnog jezera. Zavjesa se obično produžuje do nepropusnih slojeva, ukoliko se ovi nalaze na dohvatnoj dubini, ali može biti i lebdeća, kao što je na brani Peruća. Dubina zavjese redovno ne prelazi visinu brane, ali u propustljivim terenskim uvjetima može dostići i trostruku visinu brane. Dužina zavjese utvrđuje se prethodnim sondažnim bušenjem terena i ispitivanjem njegove propustljivosti.
Tereni u kojima gubitak vode po dužinskom metru bušotine ne prelazi 1 l/(s x m), na 10 bara tlaka vode, smatraju se praktično nepropusnim za vodu. Za brane visine manje od 30 metara, ovaj kriterij se ublažuje do 3 l/(s x m), na 10 bara tlaka vode. Potreban utrošak injekcione smjese utvrđuje se praktičnim injekcionim poljem na mjestu brane. Isto tako, utvrđuje se potreban razmak bušotina, koji se kreće od 2 do 5 metara.
Za injektiranje se upotrebljavaju čiste cementne smjese, cement s pijeskom, cement s glinom, s bentonitom, vodeno staklo i drugi kemijski spojevi, zavisno o stupnju naprslosti sredine i karakteru prslina. Bentonit i vodeno staklo spriječavaju da u vrlo šupljikavim stijenama smjesa nepotrebno odlazi u širinu, što bi poskupilo radove. Po položaju, injekcije mogu biti vertikalne ili kose, što ovisi o uslojenosti terena.
Zavjesa se može injektirati ili prije početka radova na iskopu temelja, što zahtijeva veliku dužinu jalova bušenja, ili nakon dovršenja radova na iskopu, ili pak nakon betoniranja najdonjih slojeva brane, kada se stvori potreban nadsloj, što spriječava odizanje pojedinih slojeva. Zavjesa se obično nalazi s uzvodne strane ispod temelja. Time se ujedno smanjuje uzgon, što je za gravitacione brane veoma važno.
Nakon završetka izrade zavjese i betoniranja donjih dijelova brane, vrši se vezno injektiranje po cijeloj površini temelja, da bi se brana sa stijenom povezala u monolit; dubina ovih injekcija obično ne prelazi 2 do 5 metara. Injektiranje se sprovodi bilo iz kontrolnog hodnika ili s nizvodnog lica brane. Prema dosadašnjem iskustvu potrebno je na svakih 4 do 7 m2 površine temelja jedna bušotina. Ove inekcije ujedno služe za poboljšanje kvalitete stijena koja je miniranjem bila oštećena pri iskopu. Lučne brane zahtijevaju injektiranje duž cijelog perimetra brane; normalno je potrebno da se obavi i konsolidacijsko injektiranje ispod cijele širine njihova temelja, da bi se poboljšao kvalitet i smanjile deformacije podloge. Dubina ovih injekcija iznosi najmanje polovinu širine temelja.
Popis najvećih umjetnih jezera
300px|desno|mini|Umjetno jezero Volta iz zraka (Gana) 300px|desno|mini|Umjetno jezero Kariba iz zraka (Zimbabve / Zambija) Jezero Volta u zapadnoj Africi pokriva oko 8500 km². Jezero Mead najveće je sjevernoameričko umjetno jezero, koje je stvoreno Hooverovom branom, a građeno je od 1931. do 1935. godine u vrijeme predsjednika Franklina D. Roosevelta. Lokka je najveće sjevernoeuropsko umjetno jezero veličine 417 km2. Umjetno jezero Samara ili Kujbiševsko umjetno jezero (ruski: Куйбышевское водохранилище́) s površinom 6450 km² (volumena 57,3 km³) najveće je europsko umjetno jezero i treće u svijetu, stvoreno branom hidrocentrale Žiguli, građenom od 1950. do 1957. godine.
Najveća umjetna jezera prema površini
Deset najvećih umjetnih jezera prema površini u svijetu su:
Najveća umjetna jezera prema obujmu
Devet najvećih umjetnih jezera prema obujmu u svijetu su:
Najveća umjetna jezera na prostoru bivše SFRJ
300px|desno|mini|[[Đerdapsko jezero najveće je umjetno jezero na prostoru bivše SFRJ]] Najveća umjetna jezera u Hrvatskoj su Perućko jezero i Kruščica, u Crnoj Gori Pivsko jezero i Slano jezero, a u Bosni i Hercegovini Buško blato i Bilećko jezero. U Srbiji najveći zagat je Đerdapsko jezero, a slijede Zvorničko, Perućac i Zlatarsko jezero.
Bulpan, Belluno
Bulpan je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 14 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 646 m.
Paflagonija
mini|desno|300px|Paflagonija prikazana na sjeveru karte [[Mala Azija|Male Azije uz obalu Crnog mora]] mini|desno|300px|Detalj karte [[Anatolija|Anatolije iz 15. vijeka sa Paflagonijom na vrhu]]
Paflagonija (antgrč. Παφλαγονία [Paphlagonía, moderno Paflagonía]) je bila antička regija u sjevernoj Anatoliji ; protezala se uz obalu Crnog mora između Bitinije na zapadu i Ponta na istoku, odnosno sjeverno of Frigije. Prema Strabonu, rijeka Bartin činila je zapadnu, a Kizil istočnu granicu regije.
Paflagonija nikada nije imala značajniju ulogu kroz historiju, no bila je naseljena jednim od najstarijih anatolijskih naroda. U doba vladavine Hetita, regija je bila naseljena narodom Kaška čije etničke veze sa Paflagonijcima nisu poznate, no čini se kako su bili u srodstvu sa Kapadocijcima koji su pripadali anatolijskoj grani indoevropskih naroda. Paflagonija se spominje u Herodotovim djelima, u kontekstu osvajanja lidijskog kralja Kreza koji ju je priključio svom kraljevstvu, te kako su njeni stanovnici 480. pne. sudjelovali u Kserksovoj vojsci u pohodu protiv Atene. Paflagonija je priključena Perzijskoj Monarhiji još u doba Kira Velikog koji je porazio Kreza, kralja Lidije. Ksenofont spominje kako je regijom vladao domaći princ bez ikakvog vanjskog utjecaja okolnih satrapa, a to se pripisuje izoliranosti regije koja je okružena planinama i u koju vode nepristupačni putevi. Paflagonijom su kasnije vladali Makedonci pod Aleksandrom i Rimljani, nakon čega područje gubi ime Paflagonija u političkom smislu.
Izobutilen
Izobutilen je organsko jedinjenje, koje sadrži 4 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 56,106 Da.
Whitley City, Kentucky
Vajtli Siti je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Kentaki.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.170, što je 59 (5,3 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Fouchy
Fuši je naselje i opština u istočnoj Francuskoj u regionu Alzas, u departmanu Donja Rajna koja pripada prefekturi Selestat Erštajn.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 568 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 72 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 7,87 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 310 metara (maksimalnoj 831 m, a minimalnoj 292 m).
Vuk Jeremić
Vuk Jeremić (Beograd, 3. jul 1975) je bivši ministar spoljnih poslova Srbije u vladi Mirka  Cvetkovića. Dana 8. juna 2012. godine, izabran je za budućeg predsednika Generalne skupštine Ujedinjenih Nacija, od ukupno 190 država koliko su glasali, Jeremić je dobio 99 glasova, dok njegov protivkandidat litvanski poslanik Daliujus Čekuolis je osvojio 85 glasova. Na dužnost je stupio 13. septembra 2012. godine.
Biografija
Završio je Prvu beogradsku gimnaziju a potom je diplomirao teorijsku i eksperimentalnu fiziku 1998. godine na Kembridžu. Magistrirao je državnu administraciju i međunarodni razvoj 2003. godine na Harvardu.
Nakon što je 2004. Boris Tadić postao predsednik Srbije, Jeremić je postao njegov savetnik zadužen za spoljnu politiku.
Za ministra spoljnih poslova Republike Srbije izabran je 15. maja 2007. godine, biranjem druge Vlade Vojislava Koštunice a na istoj funkciji je ostao i nakon izbora Vlade Mirka Cvetkovića, 7. jula 2008. godine. 2011 godine je bio predsednik Teniskog saveza Srbije. Oženjen je Natašom Jeremić, poznatom TV voditeljkom.
Mirela Holy
Dr. Mirela Holy (Zagreb, 15. decembar 1971) hrvatska je političarka. Bila je ministrica u Vladi Zorana Milanovića. Od 2013. do 2015. je vodila stranku Održivi razvoj Hrvatske (ORaH), koju je napustila nakon neuspjeha na izborima 2015.
Biografija
Osnovnu školu završila je u Zagrebu, kao i srednju školu primenjenih umetnosti 1990. godine. Etnologiju i komparativnu književnost diplomirala je 1996. godine na Sveučilištu u Zagrebu. Na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu magistrirala je 2000. i doktorirala na kulturnim studijama 2005. godine.
U Narodnom sveučilištu Dubrava bila je voditeljica akcija i manifestacija od 1999. godine. Nakon dve godine prelazi u Ministarstvo zaštite životne sredine i prostornog planiranja gde je kao pripravnica, sekretarica Kabineta ministra i stručna saradnica radila do 2005. godine. Sledeće tri godine provela je u Maksima komunikacijama iz Zagreba gde je bila voditeljica projekata a kasije i izvršna direktorica.
Objavila je nekoliko stručnih radova i dve knjige: Apokalipsa (1991) i Mitski aspekti ekofeminizma (2007). Članica je Hrvatskog udruženja za odnose s javnošću i Hrvatskog etnološkog društva.
Govori engleski i španski jezik. U Hrvatskoj je jedna od najpoznatijih feministkinja i zaštitnica prava LGBT zajednice.
Politička karijera
Članica je Socijaldemokratske partije Hrvatske od 1998. godine. Bila je član Izvršnog odbora stranke četiri godine, a od 2008. godine i predsednica stranačkog Saveta za zaštitu životne srednine.
Prvi put za poslanika u Hrvatskom saboru izabrana je na šestim parlamentarnim izborima 2007. godine. Za vreme ovog mandata bila je potpredsednik odbora za zaštitu životne sredine kao i član odbora za prostorno planiranje i graditeljstvo, odbora za međumarlamentarnu saradnju i odbora za ravnopravnost spolova.
Na parlamentarnim izborima 2011. godine ponovo je izabrana u Sabor. Posle Izbora mandat za sastavljanje hrvatske Vlade poveren je Zoranu Milanoviću, kandidatu Kukuriku koalicije, koji ju je izabrao za ministarku žaštitu okoline i prirode 23. decembra 2011. godine.
Posle afere izazvane objavljivanjem privatnih e-mailova u kojima prijateljici nastoji ishoditi posao u Hrvatskim željeznicama, 7. juna 2012. godine podnela je ostavku na mesto ministra ocenjujući da je tim svojim postupcima nanela štetu Vladi i premijeru Milanoviću.
Goran Sablić
Goran Sablić (Sinj, 4. kolovoza 1979.), je bivši hrvatski nogometaš i trener.
Mirela Holy
Politička karijera
2016. je napustila ORAH nakon neuspeha na izborima za Sabor 2015.
Goran Sablić
Karijeru je započeo u Hajduku u kojem je uspjeđno igrao do 2003. godine, da bi onda prešao u kijevski Dinamo. Vrijednost mu se procjenjujena 2,5 milijuna eura, a ugovorom je vezan za klub do 2011. godine. Nakon mnogobrojnih problema s ozljedama i teškoća pri povratku u formu, kijevski Dinamo i Hajduk nakon dugotrojnih su pregovora dogovorili Goranovu posudbu na godinu dana. Većinu te posuđene sezone biva ozlijeđen, a i ono malo što je igrao uglavnom nije bilo na očekivanoj razini, te se na ljeto vraća u Kijev.
Igra na poziciji braniča, no izbornik Slaven Bilić ga je u prijateljskom susretu protiv svjetskih prvaka Italije u Livornu koristio na poziciji desnog beka. Za reprezentaciju Vatrenih skupio je tek pet nastupa. U Bilićevim vizijama je do ozlijede bio jedan od ključnih igrača, da bi potom ispao iz kombinacija.
Biologija
<div class="thumb tright" style="background-color: #f9f9f9; border:purple 1px solid #CCCCCC; margin:0.5em;"> Biologija proučava razne žive organizme (u smjeru kazaljke na satu od gore lijevo) Escherichia coli, paprat, gazela, divovski afrički tvrdokrilac 200px|desno|thumb|3D model strukture molekule [[DNK]] Biologija (od grčkog bios=život i logos=nauka, učenje) je znanost koja se bavi proučavanjem živoga svijeta, znanost o životu. Biologija proučava svojstva i ponašanje organizama, njihov rast, razvoj i razmnožavanje, kao i interakcije između različitih organizama, te organizama i njihovog okoliša. Biologija obuhvaća široki spektar akademskih područja koja se često smatraju različitim disciplinama. Ove discipline zajedno proučavaju život na različitim razinama.