cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Odvlaživanje pare
Odvlaživanje pare ili separacija pare se koristi uglavnom za vodenu paru koja iz parnoga bubnja izlazi prema pregrijaču pare, da bi što više odvojile čestice vode od pregrijane pare, te tako spriječe problemi koje bi vlažnost pare izazvala u pregrijaču pare ili parnoj turbini. Pri radu generatora pare dio se vode iz parnog bubnja u obliku sitnih kapljica povlači zajedno s parom (odnošenje kapljica), a uređaji za odvlaživanje pare imaju namjenu da to što više smanje. Kapljice vode u izlaznoj pari iz bubnja štete u radu generatora pare jer sadrže povećanu koncentraciju soli (zbog ugušćenja vode u parnom bubnju kod isparivanja), koje se tada talože na unutarnjim stijenkama cijevi pregrijača, cjevovoda i lopaticama parnih turbina.
Taloženje soli na stijenkama cijevi pregrijača pare uzrokuje povećanje otpora strujanju, smanjenje prijelaza topline, toplinsko opterećenje materijala i ponekad do puknuća cijevi. Taloženje soli na stijenkama turbinskih lopatica povećava gubitke u njima, a zbog povećanja otpora strujanja raste aksijalna sila, pa može nastati nedopušteni aksijalni pomak i oštećenje aksijalnog odrivnog ležaja parne turbine.
Uređaji za odvlaživanje pare
Da bi se smanjila vlažnost izlazne pare iz parnog bubnja zbog mugućih štetnih posljedica, u parnim bubnjevima je potrebno ugraditi odgovarajuće uređaje za odvajanje koji mogu biti u obliku: posebnog sabirnika pare, perforirane cijevi za oduzimanje pare, perforiranog lima, paketa valovitih limova, ciklonskih odvajača i drugo.
Sabirnik pare
Sabirnik pare razdvaja (separira) čestice vode iz pare i sličan je parnom bubnju, samo je manjih dimenzija. Obično je spojen s više cijevnih priključaka s gornjim parnim prostorom parnog bubnja. Razdvajanje čestica vode se postiže povećanjem obujma (volumena) parnog prostora, odnosno smanjenjem njegovog specifičnog opterećenja i promjenom presjeka strujanja. Odvojene kapljice vode posebnim se drenažnim cijevima iz sabirnika pare vraćaju u vodni prostor parnog bubnja.
Perforirana cijev za oduzimanje pare
Učinak odvlaživanja pare s perforiranom cijevi za oduzimanje pare postiže se ujednačavanjem oduzimanja pare na čitavoj duljini parnog bubnja, skretanjem strujanja pare (jer su otvori za ulaz pare smješteni suprotno od vodnog ogledala), naglom promjenom brzine strujanja pri ulazu i izlazu kroz otvore (procjepe ili provrte) i adhezijskim djelovanjem na stijenkama. Perforirana cijev jednim priključkom za oduzimanje pare treba da bude učvršćena tako da omogućuje toplinsko istezanje pri promjeni temperature, zbog čega na jednoj strani ima čvrsti oslonac, a na drugoj klizni spoj. Posebnom drenažnom cijevi vraćaju se razdvojene kapljice vode u vodni prostor parnog bubnja.
Perforirani lim
Radi pospješivanja učinka odvlaživanja pare perforirani se lim ugrađuje u vodni prostor i u parni prostor, ispred cijevi za odvod pare iz parnog bubnja, i to po čitavoj njegovoj duljini. Postavljanjem u vodni prostor postiže se ravnomjerno opterećenje vodnog ogledala, a u parnom prostoru djeluje na ujednačavanje otpora strujanja i ravnomjerno korištenje čitavog presjeka parnog prostora. Perforirani lim djeluje na razdvajanje također i adhezijskim svojstvom stijenki. Najčešće se ugrađuje zajedno s drugim uređajima za odvlaživanje pare.
Paketi valovitih limova ili žičanih ispuna
Takvi se odvlaživači pare sastoje od paketa valovitih limova ili žičanih ispuna, a obično se koristi zajedno s drugim uređajima za odvlaživanje pare. Sitne kapljice odvajaju se zbog višestruke promjene smjera strujanja, te adhezijskog učinka.
Ciklonsko odvajanje
Ciklonsko odvajanje je jedan od najučinkovitijih načina za odvlaživanje pare u parnim bubnjevima. Za postizanje učinka odvlaživanja pare koristi se djelovanje centrifugalne sile. Limenim stijenkama, iznad izlaza iz isparivačkih cijevi, usmjerava se mješavina vode i pare prema ciklonskim odvajačima (separatorima), koji imaju tangencijalni ulaz da bi se poboljšalo djelovanje centrifugalne sile. Zbog toga se odvajaju čestice vode, koje imaju veću gustoću, pa se uz unutarnje stijenke ciklona vraćaju u vodni prostor parnog bubnja. To je zapravo prvi korak u razdvajanju. Drugi korak čine paketi valovitih limova ili žičanih ispuna smještenih iznad ciklona gdje izlazi para. Da bi se spriječilo udaranje odvojenih kapljica vode u vodnu površinu, a prema tome i njezino vrtloženje i bućkanje, one na donjoj strani ciklona izlaze preko učvršćenih lopatica za stabilizaciju strujanja.
Kretanje
250p|mini|Pogled iz [[voza u pokretu.]]
Kretanje ili gibanje je promena položaja tela u odnosu na drugo telo. Gibanje je uvek relativno (od riječi relacija - odnos). Kad kažemo da se tijelo giba, valja reći u odnosu na što. Na primer, ono miruje u odnosu na vozilo, ali giba se u odnosu na Zemlju. Čak i ako se ne giba u odnosu na Zemlju, giba se u odnosu na Sunce, itd.
Kretanje tela se uvek posmatra u odnos na neki referentni okvir. Ako se položaj objekta ne menja u odnosu na datu referentnu tačku, za objekat se kaže da je u mirovanju, nepomičan, nepokretan, ili da ima konstantnu poziciju u odnosu na svoje okruženje. Ako nema apsolutnog referentnog okvira, apsolutno kretanje se ne može odrediti. Stoga se za sve u svemiru može smatrati da se kreće. To je glavna osobina materije - sva tvar se nalazi u stalnom gibanju.
Kretanje se matematički opisuje pomoću pomeraja, rastojanja, brzine i ubrzanja. Momenat ili impuls je količina koja se koristi za merenje kretanja objekta. Impuls je direktno povezan sa masom i brzinom predmeta, a ukupni impuls svih objekata u izolovanom sistemu ne menja se vremenom, kao što je opisano zakonom o očuvanju impulsa. Kretanje objekta ne može promeniti se, osim ako na njega deluje sila.
Dvije su osnovne vrste gibanja pravocrtno gibanje (mijenjanje položaja bez promjene orijentacije) i rotacija (vrtnja tijela). Promjena položaja točke tijela u vremenu jest brzina, a promjena kuta zakreta u vremenu kod vrtnje tijela oko osi jest kutna brzina. Prenošenje zvučnih valova također predstavlja gibanje s prijenosom energije i impulsa, a toplinskim gibanjem prenosi se toplinska energija.
Grana mehanike koja proučava gibanje tijela naziva se kinematika. Gibanjem čestica (molekula, atoma, subatomskih čestica) bavi se fizika u širem smislu.
Opis
mini|desno|Crtež pokazuje kružno gibanje ili [[vrtnja|vrtnju satelita oko Zemlje, prikazujući vektore orbitalne ili obodne brzine satelita v i centripetalno ubrzanje a.]]
Gibanje točke može se odrediti kao mijenjanje njezina položaja tijekom vremena. Ono je u cjelosti opisano ako u svakom trenutku znamo odrediti položaj točke. Matematički se položaj točke opisuje pomoću njezinih koordinata, na primjer x(t), y(t) i z(t) u Kartezijevom koordinatnom sustavu. Te tri skalarne funkcije vremena možemo udružiti u vektor, to jest koordinate točke možemo smatrati skalarnim komponentama vektora položaja, te točke (radijvektora).
Vektor položaja je usmjerena dužina kojoj je početak u ishodištu sustava a kraj (strelica) "prati" točku dok se giba. Koordinate i vektor položaja često se pišu bez eksplicitne oznake ovisnosti o vremenu, jer se ona kod gibanja i tako podrazumijeva.
I položaj i gibanje su relativne veličine, što znači da ovise o koordinatnom sustavu iz kojega se promatraju. Taj se sustav naziva referentnim sustavom.
Krivulja po kojoj se točka giba naziva se putanjom ili trajektorijom, a koordinate točke kao funkcije vremena su parametarske jednadžbe te krivulje. Duljina putanje koju točka prijeđe od nekog početnog trenutka (ili početnog položaja) do trenutka t naziva se pređeni put i obično označava kao s(t). Osim pređenog puta, iz vektora položaja točke (tj. iz njezinih koordinata) mogu se odrediti i njezina brzina i ubrzanje.
Kod opisa gibanja često se koristi i pojam pomaka: to je vektorska veličina koja opisuje ukupnu promjenu položaja u nekom vremenskom intervalu. Vektor pomaka je usmjerena dužina koja "ide" iz položaja 1 (gdje se točka nalazila na početku intervala) do položaja 2 (kamo je točka stigla na kraju intervala). Obično se označava kao jer ta oznaka eksplicitno pokazuje da se pomak dobija oduzimanjem pripadnih vektora položaja:.
Vrste
Neki od poznatih vidova kretanja su: mini|desno|[[Kretanje hica izbačenog brzinom 10 m/s pod različitim kutevima.]]
Zakoni kretanja
U fizici, kretanje se opisuje putem dva seta naizgled kontradiktornih zakona mehanike. Kretanje svih velikih i poznatih objekata u svemiru (kao što su projektili, planete, ćelije, i ljudi) se opisuje klasičnom mehanikom. S druge stranje kretanje veoma malih atomskih i subatomskih objektata se opisuje putem kvantne mehanike.
Relativnost kretanja
thumb|Padobranci u [[Slobodni pad|slobodnom padu]]
S obzirom da kretanje nekog tela ne možemo opaziti nezavisno od promene njegovog položaja u odnosu na druga tela (na primer kretanje voza kada se nalazimo u kupeu ili vagonu voza sa spuštenim zavesama), svako kretanje u prirodi je relativno, a ne apsolutno. Telo u odnosu na koje određujemo promenu položaja drugih tela naziva se referentno telo. Ako još za referentno telo vežemo i odgovarajući sistem koordinata koje služe za određivanje položaja drugih tela, onda se takav sistem naziva i referentni sistem. U skladu sa principom relativnosti, svi sistemi referencije su ravnopravni ili ekvivalentni.
Pošto postoji osnovna podela referentnih sistema na inercijalne i neinercijalne, tako se i određenje relativnosti kretanja dodatno razvrstava na tri različita principa relativnosti, a to su:
Galilejeva relativnost
Galilejeva relativnost važi samo za inercijalne sisteme referencije, odnosno sisteme koji se jedan u odnosu na drugi kreću ravnomerno pravolinijski. Pošto samo u ovakvim, inercijalnim, sistemima važi i Galilej-Njutnov princip inercije, inercijalni sistemi se mogu definisati i kao sistemi u kojima važe zakoni klasične mehanike.
Ajnštajnova specijalna relativnost
Ajnštajnova specijalna relativnost predstavlja proširenje Galilejeve relativnosti sa mehaničkih na elektromagnetne pojave. Ajnštajn je prvi shvatio da ne postoje posebni razlozi zbog kojih u svim sistemima u kojima važe zakoni Njutnove mehanike (inercijalni referentni sistemi) ne bi važili i Maksvelovi klasični zakoni elektromagnetizma. Ovo tvrđenje, zajedno sa njegovim drugim postulatom o konstantnosti brzine svetlosti, čini osnovu njegove Specijalne teorije relativnosti.
U filozofiji
Gibanje je jedna od glavnih tema kojom su se bavili filozofi od antike. Heraklit je tvrdio da je sve u večnom kretanju, i da je postojanje večita promena. Nasuprot njemu, Elejci (Parmenid i Zenon) su dokazivali da kretanje ne postoji (vidi Zenonovi paradoksi). Oni poriču stvarnost mnoštvenosti i kretanja, te tvrde da postoji jedno načelo – biće – koje se shvata kao materijalno i nepokretno. Oni, dakako, ne poriču da mi čulima opažamo i kretanje i mnoštvo, ali smatraju da je naše čulno iskustvo privid: to je samo pojava. Mišljenje pokazuje da ne može biti nikakvog mnoštva, nikakvog kretanja, nikakve promene.
Aristotel je smatrao da se pokretni predmeti (na Zemlji) kreću samo dok postoji snaga koja ih navodi da to čine. On je objasnio nastavak kretanja projektila, koji su odvojeni od svog projektora, delovanjem okolnog medija, koji nastavlja da pokreće projektil na neki način. Aristotel je zaključio da bi takvo nasilno kretanje u praznini bilo nemoguće. Aristotelov koncept kretanja je bio opšte prihvaćen u filozofiji (uprkos osporavanju nekih filozofa) tokom naredna dva milenijuma.
Lukrecije, sledeći verovatno Epikura, je izjavio da je „podrazumevano stanje” materije kretanje, a ne mirovanje.
U 6. veku, Jan Filopon je kritikovao nedoslednost između Aristotelove rasprave o projektilima, gde medijum održava projektile i njegove rasprave o praznini, gde bi medijum ometao kretanje tela. Filopon je predložio da se kretanje ne održava delovanjem okolnog medija, već nekim svojstvom koje se prenosi na objekt kada se pokrene. Iako to nije bio savremeni koncept inercije, jer je još uvek trebala moć da telo održi u pokretu, pokazalo se kao fundamentalni korak u tom pravcu. Ovome su se snažno protivili Ibn Rušd i mnogi skolastički filozofi koji su podržavali Aristotela.
Mihajlo Bata Paskaljević
Mihajlo "Bata" Paskaljević (14. januar 1923, Požarevac, Kraljevina SHS – 26. januar 2004, Beograd, Republika Srbija) je srpski filmski, pozorišni i TV glumac.
Biografija
Nakon gimnazije stupio je u KUD „Ivo Lola Ribar“ i Akademsko pozorište u Beogradu, zatim sa grupom mladih glumaca u tek osnovano Beogradsko dramsko pozorište, čiji je stalni član od 1950. godine. Iako se oprobao u najraznovrsnijem repertoaru, naročito glumačkim ulogama u predstavama Slamnati šešir Ežena Labiša i Bal lopova Žana Anuija ubrzo pokazuje izrazite sklonosti prema vodvilju. Posvetivši se ovoj vrsti komike, u svim medijima igra niz sporednih uloga koje mu donose popularnost. I filmsku karijeru počinje komičnom ulogom u Čudotvornom maču (1950) Vojislava Nanovića. Nakon toga se istakao u filmovima Sumnjivo lice (1954, glavna uloga), Diližansa snova (1960), Orlovi rano lete (1966) i Silom otac (1969), Tuđa zemlja i Vratiće se (1957), Bog je umro uzalud (1969), te Moja luda glava (1971). Vrhunac filmske karijere ostvaruje svojom prvom dramskom ulogom - oca protagonistkinje - u filmu Već viđeno (1987) Gorana Markovića, za koju je nagrađen na festivalu glumačkih ostvarenja u Nišu.
Liparski otoci
thumb|right|300px|Liparska ostrva
Liparska ostrva (ili Eolska ostrva) su vulkanski arhipelag u Tirenskom moru severno od Sicilije. Arhilepag se sastoji od 7 većih i 10 manjih ostva, ukupne površine 115 -{km²}-. Najveće ostrvo je Lipari po kome se celi arhipelag često naziva Liparska ostrva. Ostrva su popularna turistička destinacija i na njih dolazi 200.000 posetioca godišnje.
Istorija
Lipari su jedno vreme bili sedište episkopa i na Liparima se nalazile mošti svetoga apostola Vartolomeja. U 9. veku Arapi su zauzeli Siciliju, a Saraceni su harali kao pirati Tirenskim morem, tako da su 839. poklali stanovništvo. Mošti svetoga Vartolomeja su premeštene u Benevento. Normani su od Arapa preoteli područje od 1060. do 1090., pa su poonovo naselili puste Lipare. Lipari su i dalje bili na udaru pirata. Lipari su prelazili pod Hoenštaufovce, pa pod Anžujce. Posle njih pod Aragonce, čiji kraljevi su postali španski kraljevi.
Španija je 1544. proglasila rat Francuskoj, a francuski kralj Fransoa I je tražio otomanskoga sultana Sulejmana Veličanstvenoga za pomoć. Sultan je poslao flotu pod komandom Kair ad Dina (poznatog kao Ariadeno Barbarosa). Otomanska flota je pobedila Špance i uspela je da zauzme Napulj. Tokom bitke Liparska ostrva su ostala bez stanovništva. Kasnijim doseljavanjima iz Italije, Sicilije i Španije ponovo su uspostavljena naselja na arhipelagu.
Eolska ostrva su na Uneskovoj listi svetske baštine.
thumb|right|300px|Tvrđava Lipari iznad grada Lipari
Romonan
Romonan (Rowanans), ogranak ili pleme srodno Costanoan Indijancima nekad nastanjen na poluotoku San Francisco u Kaliforniji. Zajedno sa srodnim skupinama Ahwaste, Altahmo, Olhon i Tulomo bili su pod utjecajem misije Dolores. Govorili su istoimenim jezikom, članom porodice Costanoan.
Lazzaretto, Livorno
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 27 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 67 m.
Sant'Eusanio, Isernia
Sant'Eusanio je naselje u Italiji u provinciji Isernia, u regiji Molise.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 680 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 249 m.
Jaltomate, Tumbiscatío
Jaltomate je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Michoacán, u opštini Tumbiscatío.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 6 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 765 m.
Bouray-sur-Juine
Bure sir Žijen je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Pariski region, u departmanu Eson.
El Vampiro (razvrstavanje)
El Vampiro ima više značenja:
Bouray-sur-Juine
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 1.706, a gustina naseljenosti je iznosila 236 stanovnika/km².
Kruchten
Kruhten je opština u njemačkoj saveznoj državi Rajna-Palatinat. Jedno je od 235 opštinskih središta okruga Ajfelkrajs Bitburg-Prim. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 374 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 7232069.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Ajfelkrajs Bitburg-Prim Kruhten se nalazi u saveznoj državi Rajna-Palatinat u okrugu Ajfelkrajs Bitburg-Prim. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 323 metra. Površina opštine iznosi 5,4 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 374 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 70 stanovnika/km².
Manga, Voinești
Manga je naselje u Rumuniji u okrugu D'mbovica u opštini Voinești.
Prema proceni iz 2013. u naselju je živelo 744 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 434 m.
Ejidos de Santa María, Apaxco
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 203 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2235 m.
Kevin Costner
Kevin Michael Costner (18. siječnja 1955.) američki filmski glumac i redatelj koji često sam producira svoje filmove. Jedan je od rijetkih glumaca koji nikada nisu snimili niti jedan nastavak svojih najuspješnijih filmova ili uloga koje su ostvarili.
Rani život
Costner je još tijekom studija počeo pokazivati interes za glumu pa je počeo odlaziti na večernje satove glume, pet dana u tjednu. Kasnije je kratko radio za jednu kalifornjsku marketinšku tvrtku. Tijekom slučajnog susreta s glumcem Richardom Burtonom, koji je s njim započeo razgovor, Burton ga je savjetovao da krene putem koji stvarno želi i ako je to gluma neka jednostavno postane glumac. U to se vrijeme Costner oženio Cindy Silvom, amerikankom portugalskog podrijetla. Uskoro je dao otkaz i zajedno sa suprugom otišao u Hollywood gdje je radio na ribarskim brodovima, kao vozač kamiona te na turističkim vožnjama čije su teme bili domovi slavnih. Tako je uspijevao prehranjivati sebe i suprugu, a uz to je obilazio i audicije.
Karijera
Costner se 1983. pojavio u reklami za Apple Lisu. Dobio je ulogu u hitu Velika jeza. Snimio je nekoliko scena koje su planirane kao prisjećanja, ali izbačene su iz filma prije završne verzije. U filmu je glumio prijatelja koji je počinio samoubojstvo, oko čega se vrti cijela radnja filma. Ipak, on se u filmu pojavljuje samo u uvodnoj sceni kad ga pogrebnik odijeva za sahranu. Costner je bio prijatelj redatelja filma, Lawrencea Kasdana, koji mu je kasnije obećao ulogu u jednom od njegovih budućih projekata. Tako je Costner dobio glavnu ulogu u vesternu Silverado iz 1985.
Dvije godine kasnije Costner će dobiti pravu priliku s filmovima Bez izlaza i Nedodirljivi (oba 1987.). Bejzbolska iskustva iz srednje škole pomogla su mu u dva baseball filma: Bull Durham (1988.) i Polje snova (1989.). Oba filma su postigla značajan uspjeh u blagajnama kina, pa se Costner mogao posvetiti režiranju.
S budžetom od 18 milijuna dolara odlazi snimati vestern bajku kakvu Hollywood nije godinama vidio, Ples s vukovima (1990.). Film je bio nominiran za 12 Oscara, a osvojio ih je sedam, među kojima je dva Oscara dobio i Costner osobno - u kategorijama za najbolji film i za najboljeg redatelja, a Costnerova slava postala je neupitna. Sioux manjina mu je povodom filma darovala komad zemlje na kojem je sagradio golf teren. Zatim je snimio drugu kostimiranu epsku bajku, Robin Hood: Princ lopova (1991.) koji je također zabilježio značajan uspjeh u blagajnama kina. Iste godine glumi u hitu Olivera Stonea JFK (1991.), za koji mu je uloga bila ponuđena tek kada je istu odbio Harrison Ford.
Činilo se da Costner ne može pogriješiti jer je i sljedeći film, Tjelohranitelj (1992.), s poznatom pjevačicom Whitney Houston, gledajući novčani dobitak, prošao odlično. Ipak, došlo je i vrijeme kada mu je krenulo nizbrdo. Filmovi: Savršeni svijet (1993.), Vodeni svijet (1995.) i Poštar (1997.) dočekani su s razočaranjem. 1997. će propustiti izvanrednu ulogu predsjednika SAD-a u blockbusteru Air Force One koja je bila pisana baš za njega. Costner je čak i sudjelovao u nastanku scenarija 1996. Morao je odustati od uloge zbog kašnjenja filma Poštar, pa je nazvao Harrisona Forda i ponudio mu ulogu koju je ovaj s oduševljenjem prihvatio, a kasnije je često komentirao kako mu je neizmjerno zahvalan zbog toga.
1998. snimio je romantičnu dramu Poruka u boci i ponovno se vratio ulozi omiljenog sportaša u filmu For Love of the Game. U uspješnom filmu Trinaest dana portretirao je Johna F. Kennedyja. Zadnji redateljski uradak u kojem ima i jednu od glavnih uloga je vestern Otvorena prostranstva (2003.), koji je bio hvaljen od kritike, ali nije postigao značajniji financijski uspjeh.
Privatni život
Rastao se od svoje prve ljubavi, Cindy Silva, s kojom ima troje djece i zaručio se s Christine Baumgartner 2003. Roditelj je jednog vambračnog djeteta za koje mu je utvrđeno očinstvo krvnom pretragom i čija je majka Bridget Rooney.
South Coatesville, Pennsylvania
Saut Kotsvil je grad u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.303, što je 306 (30,7 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Lipari
thumb|right|250px|Pogled na Lipari
Lipari (sicilijanski: Lìpari, Lipara, starogrčki: Meligunis) je najveći od Eolskih, odnosno Liparskih otoka u Tirenskom more, smješten sjeverno od Sicilije. Isto ime nosi i najveći grad na otoku. Ima oko 11.000 stalnih stanovnika; za vrijeme turističke sezone, između maja i septembra, broj stanovnika može doseći 20.000.
Izvori i eksterni linkovi
Lipari Lipari Λίπαρι Lipara Липари Липари Lipari (ostrov)
Ložište (kotao)
mini|desno|300px|Ložište [[vatrocijevni kotao|vatrocijevnog kotla kod parne lokomotive.]] mini|desno|300px|Shematski prikaz [[kotao|kotla parne lokomotive.]] 300px|mini|desno|Glavni dijelovi generatora pare koji koristi [[ugljen kao gorivo.]]
Ložište kotla ili generatora pare ima ulogu da omogući oslobađanje topline izgaranjem iz korištenog goriva. Izgaranje je kemijska reakcija izmjene tvari i oslobađanja topline. Izmjena tvari je preraspodjela atoma elemenata u nove molekule, a takve se reakcije uvijek zbivaju uz nepromijenju masu (zakon očuvanja mase), ovisnu o sadržanim elementima u gorivu, te uz određene promjene obujma, temeljene na broju plinovitih molekula koje sudjeluju i nastaju u reakciji (plinski zakoni).
Pretičak zraka
Kisik, koji ima izrazitu sklonost prema procesu izgaranja, odvaja se iz smjese s dušikom i ostalih plinova, koji su u manjoj mjeri sadržani u atmosferskom zraku (ugljikov dioksid, vodena para, plemeniti plinovi), te ulazi u kemijsku reakciju s gorivim elementima. Dušik ne sudjeluje u procesu izgaranja, pa je izvor izravnih gubitaka topline, jer dio apsorbirane topline odnosi sobom kroz dimnjak u okoliš.
Stvarna količina zraka, koju je potrebno dovesti u tehničkim ložištima radi postizanja potpunog izgaranja, veća je od teoretske (minimalne) količine, a ona se izražava pretičkom zraka. Vrijednost pretička zraka ovisna je prije svega o vrsti goriva, izvedbi ložišta, te načinu izgaranja. Radi usporedbe, u tablici su prikazane približne vrijednosti pretička zraka :
Provjetravanje
Da bi se omogućilo stalno izgaranje, treba osigurati odvođenje dimnog plina iz ložišta (npr. generator pare), uz istovremeno dovođenje dovoljne količine zraka za izgaranje, što se jednim imenom naziva provjetravanje. Prema načinu kojim se ostvaruje strujanje dimnog plina i zraka, provjetravanje može biti prirodno ili umjetno.
Prirodno provjetravanje nastaje zbog djelovanja uzgona, a kao posljedica razlike tlaka okolnog zraka i dimnog plina. Razlika tlaka koja nastaje zbog djelovanja uzgona izravno ovisi o visini dimnjaka i temperaturi izlaznog dimnog plina. Što je veća visina dimnjaka i temperatura izlaznog dimnog plina, veća je razlika tlaka, što omogućuje veće brzine strujanja dimnog plina i zraka, odnosno izgaranje veće količine goriva. Međutim, povećanjem visine dimnjaka rastu otpori strujanja dimnog plina, a istovremeno se zbog povećanja površine povećava hlađenje dimnog plina, što nepovoljno djeluje na učinkovitu razliku tlaka. Zbog toga se prirodnim provjetravanjem mogu postići samo ograničeni učinci, pa se zbog toga danas vrlo rijetko koristi, odnosno samo u pojedinim slučajevima kod pomoćnih generatora pare.
Umjetno provjetravanje ostvaruje se djelovanjem ventilatora. Ako postoji samo ventilator za zrak, takvo provjetranje je tlačno; ako je ugrađen samo ventilator za dimne plinove, tada se radi o isisnom provjetravanju; a ako je ugrađen ventilator za zrak i ventilator za dimni plin, takvo se provjetravanje naziva uravnoteženo ili kombinirano.
Dimni plin
Dimni plin je plin nastao kao proizvod izgaranja u peći, generatoru pare (termoelektrana), kotlu ili bilo kojem ložištu, a prestavlja smjesu plinova nastalih oksidacijom gorivih sastojaka u gorivu, te dušika i viška kisika koji ne sudjeluju u toj kemijskoj reakciji. Pritom se ukupni obujam dimnog plina sastoji od suhog dimnog plina i vlage, koja se dovodi samim gorivom ili nastaje izgaranjem sadržanog vodika. Ako se zanemari sadržaj pepela, koji je u većini loživih ulja zanemarivo malen, tada je masa produkata izgaranja, odnosno dimnog plina, jednaka zbroju mase goriva i zraka, koji sudjeluju u postupku izgaranja.
Fizikalno-kemijska svojstva dimnog plina, kao proizvoda izgaranja, prije svega ovise o vrsti (sastavu) goriva, o načinu izgaranja s obzirom na pretičak zraka i o njihovoj temperaturi. Glavni sastojci dimnog plina su ugljikov dioksid CO2 koji nastaje potpunim izgaranjem ugljika, vodena para H2O koja nastaje izgarajem vodika H i isparavanjem sadržane vlage u gorivu, sumporov dioksid SO2 koji nastaje izgaranjem sumpora S, dušik N2 koji se sastoji od dušika sadržanog u gorivu i dušika iz zraka za izgaranje i kisik O2 koji je ostao neutrošen kao višak zraka za izgaranje.
Vista Hermosa, Santiago Tuxtla
Vista Hermosa je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Veracruz, u opštini Santiago Tuxtla.
Las Lomas, San Martín Chalchicuautla
Las Lomas je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini San Martín Chalchicuautla.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 12 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 153 m.
Sant'Antonio, Brescia
Sant'Antonio je naselje u Italiji u provinciji Brescia, u regiji Lombardija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 1042 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 93 m.
Barrio Lluu, Santa Inés del Monte
Barrio Lluu je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini Santa Inés del Monte.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 124 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2282 m.
Marturo, Treviso
Marturo je naselje u Italiji u provinciji Тревизо, u regiji Венето.
Seattle SuperSonics
Seattle SuperSonics (fonetski Sijetl Supersoniks) (a često i samo Sonics) je košarkaški klub iz Sijetla, SAD. Igrali su do 2008 u NBA ligi kada ih je Oklahoma Siti Tander zamenio.
Marturo, Treviso
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 19 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 112 m.
The Skin Game
The Skin Game se može odnositi:
Denzel Washington
Denzel Hayes Washington Jr. (Mount Vernon, 28. prosinca 1954.), američki filmski glumac, redatelj i producent.
U dugogodišnjoj filmskoj karijeri postigao je gotovo sve. Od Oscara za najbolju sporednu ulogu u filmu "Rat za slavu" (Glory) 1989. godine, drugih nagrada, pa do onih manje laskavih, poput izbora magazina "People" koji ga je smjestio među 50 najljepših ljudi na svijetu.
Zanimljivo je da nije želio postati glumac nego novinar, ali je dramska grupa na koledžu učinila da na kraju diplomira glumu. Oženjen je glumicom Paulette Pearson s kojom ima 4 sina. Jednom od sinova je dao ime Malcolm, po velikom crnačkom vođi Malcolmu X.
Život
Denzel Washington rođen je 28 prosinca 1954., u mjestu Mount Vermon, savezna država New York. Njegov otac Dillwyn Denzel WAshington, svećenik, radio je od jutra do sutra, a majka Lennis bla je vlasnica frizerskog salona, pa ih je sve troje djece (starija kći Lorice, Denzel i mlađi brat David) viđalo tek po sat-dva dnevno, nakon što bi kasno uvečer dolazili kući.
- Iako sam kao posve malo dijete bio željan roditelja, koji su radili koliko god su mogli, djetinjstva se sjećam kao sretnog razdoblja - priznaje Washington. No, kad su se otac i majka rastali, bilo mu je 14 godina i vrlo je teško podnio raspad obitelji. Bio je frustriran i razapet između oca i majke, buntovan, pa čak i divlji. Shvativši da ga takav stav lako može odvesti na stranputicu, okrenuo se udruzi Boys and Girls Clubs of America (Američki klubovi za dječake i djevojčice), koja je osnovala klubove za druženje, učenje i igranje za djecu diljem SAD-a. Ondje je našao pravo psihološko utočište.
- ''Ta je udruga bila moja prva ruka koja me vodila. Majka je radila toliko mnogo da sam je jedva viđao, a susreti s ocem bivali su sve rjeđi, pa sam svu snagu crpio iz kluba koji su vodili prekrasni ljudi i kojima danas, posredno, dugujem sve što sam postigao'' - priznaje Washington.
Da to nije samo teatralna izjava nebrojeno je puta dokazao svojim djelima: već dva desetljeća podupire udrugu koja ima ogranke u svim dijelovima SAD-a, a posljednjih je godina i njihov glasnogovornik na nacionalnoj razini. Boys and Girls Club potiče članove na obrazovanje i nastoji svojim mladini sljedbenicima ukazati kako svatko od njih ima šansu, pod uvjetom da svoje dječje snove, ma o kakvom se cilju radilo, ostvaruju građenjem samopouzdanja, učenjem i predanim radom.
Obrazovanje i prvi glumački poslovi
- ''U dobi kad sam trebao odlučiti čime ću se baviti jednoga dana, svašta mije padalo na pamet. Neko vrijeme sam želio biti liječnik, čak sam položio neke ispite iz kemije i biologije, a onda sam se predomislio i htio postati odvjetnik. No, ni to me nije dugo držalo, sve sam se više zaokupljao novinarstvom, pa sam na kraju donio odluku da upišem taj studij. Premda se nikada nisam bavio tim poslom, priznajem da mi je zvanje novinara i dalje vrlo intrigantno, a osobito se divim ljudima koji su postigli velike rezultate u istraživačkom novinarstvu'' - otkriva Washington.
Majka ga nije mogla financirati u daljnjem obrazovanju, ali je uspio dobiti državnu stipendiju za studij i upisao novinarstvo na Sveučilištu Fordham. Iako je bio predan u odluci da jednom postane novinar, tijekom studija otvorila su se vrata nečega o čemu uopće dotad nije razmišljao: gluma. Postao je član studentske glumačke grupe, iako je u međuvremenu diplomirao novinarstvo. Kako ga je gluma sve više privlačila, zapostavio je svoje zvanje i prvi put nastupio kao glumac 1977. u TV filmu "Wilma", a potom u vrlo popularnom TV serijalu "St. Elsewhere", koji se emitirao punih šest godina. Nakon još nekoliko sporednih uloga na filmu i u kazalištu, prvu važniju ulogu imao je u filmu "Cry Freedom" (Plači, slobodo, 1987.) Richarda Attenbourgha, u kojem je odlično utjelovio slavnog južnoafričkog borca protiv apartheida Stevea Bikoa.
- ''Kad glumite stvarnu osobu, imate znatno veću odgovornost, barem sam ja to tako doživio. Biko je čovjek kojem sam se iskreno divio i bilo mi je silno stalo da njegov lik što bolje približim publici'' - izjavio je Washington nakon stoje za tu ulogu bio nominiran za Oscara.
Izgled
Osim što je u Hollywoodu postajao sve cjenjeniji kao glumac, Denzela Washingtona počeli su mjerkati i drugi, također brojni, a s vremenom i sve važniji sudionici filmske industrije: estetski kirurzi. Naime, u poplavi i općem trendu pronalaženja idealnog lica, tijela i općenito savršene ljepote, Denzel Washington ponio je titulu najljepšeg crnog glumca filmske prijestolnice. Stručnjaci su ustanovili da je njegovo lice, prema antropološkim standardima, najbliže savršenom muškom licu i to zbog činjenice da su mu lijeva i desna strana lica gotovo simetrične. Istu titulu među glumicama stručnjaci su između stotina prelijepih holivudskih glumica dodijelili Michelle Pfeiffer, za koju je također ustanovljeno da joj lijeva i desna strana lica imaju tek minimalna odstupanja.
Obitelj
Denzel Washington je početkom osamdesetih godina prošloga stoljeća doživio, kako sam kaže, "najvažniji susret u životu": upoznao je svoju suprugu, Paulettu Pearson.
Newkirk, Oklahoma
Njukirk je grad u američkoj saveznoj državi Oklahoma.
Denzel Washington
Obitelj
- ''Tek kad sam upoznao Paulettu, shvatio sam smisao drevnog kineskog sustava yina i yanga. Čovjek postaje kompletno biće tek kada nađe nekoga s kim život poprima puni smisao. A ja sam imao tu sreću i imam je i danas'' - priznao je.
Nakon nekoliko godina stabilne veze, vjenčali su se 1983., a dvije godine kasnije par je dobio prvo dijete, sina Johna Davida. Kći Katia rodila se 1987., a blizanci Olivia i Malcolm rođeni su "neplanski, ali ništa manje dobrodošli" 1991.
Newkirk, Oklahoma
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.317, što je 74 (3,3 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Denzel Washington
Prvi Oscar i daljnji projekti
Uz brak koji mu je, očito, nosio mnogo zadovoljstva, Denzel Washingtonje nastavio briljirati i profesionalno: u filmu "Glory" ("Slava", 1989.) Edwarda Zwicka glumio je narednika Tripa, a njegovo je ostvarenje oduševilo i publiku i kritiku; postigao je uspjeh za koji su mnogi mislili da će crnim glumcima biti nedostižan i dobio Oscara za najbolju sporednu ulogu.
- ''Nekoliko mjeseci nakon dodjele Oscara bio sam u trgovini i kupovao novine. Prišao mi je mladić, crnac, koji mije, vidno uzbuđen, rekao: "Gospodine Washington, hvala vam, i ne znate koliko ste mi pomogli. Gledao sam vas u kinu i shvatio da mogu nešto učiniti za sebe - evo, već nekoliko mjeseci nisam okusio niti kap alkohola. Hvala vam". Bio sam duboko ganut, a najljepše od svega bila je spoznaja kako svojim primjerom, a da toga niste ni svjesni, možete pomoći drugima. Želio sam da on, kao i mnogi drugi, postanu svjesni kako nekim svojim činom, razmišljanjem ili ponašanjem, postaju osobe koje će inspirirati još nekoga, dati mu podršku i ohrabriti ga kad treba'' - prisjetio se u knjizi.
Oscara za ulogu Rubina Cartera navodno nije dobio jer su u filmu iznesene neke netočnosti. Odbio je poljubiti bijelu partnericu Kelly Lynch, zato jer je film ciljao na bijelce kao publiku, a on je smatrao da im se to ne bi svidjelo. Odbio je glumiti vlč. Kinga, jer je htio izbjeći situaciju gdje može glumiti samo jednu vrstu uloge.
No, jednom je redatelju zauvijek odbio bilo kakvu suradnju - Quentinu Tarantinu.
- ''U njegovim se filmovima previše upotrebljava izraz nigger (crnčuga), mnogo više nego što to potrebe filma nalažu. Iako je Tarantino odličan redatelj, nisam se s tim slagao ni onda kad je počeo snimati, a ne slažem se niti danas'' - objasnio je.
Kako mu je popularnost rasla, tako su Hollywoodom počele kružiti glasine o raznim vezama i avanturama koje je Washington, navodno, imao. Zanimljivo, u vrijeme kad su te priče -potkraj devedesetih - bile na vrhuncu, Denzel Washington nikada nije demantirao niti jednu od njih, štoviše, nije ih čak niti komentirao. U svojoj knjizi samo se najednom mjestu osvrnuo na sva ta prazna naklapanja:
- ''Potpuno mi je jasno da sam, kao javna osoba, izvrgnut povećanom zanimanju javnosti. Žao mi je samo što su neke od laži koje su o meni pisane pale u vrijeme kad su moja djeca bila mala i nisu mogla razumjeti da je to, na neki način, cijena posla kojim se bavim. No, moja supruga i ja smo im objasnili o čemu se radi, a svojim međusobnim odnosom, uvjeren sam, demantirali smo sve glasine. Oni koji su sve te priče izmišljali samo da bi podigli nakladu listova u kojima su radili, imali su mnogo teži zadatak: zaspati na večer sa svojom savješću.''
Nakon 2000., Washington je u Hollywoodu imao status kakav se samo poželjeti može: publika ga je obožavala, redatelji cijenili, kritika kovala u zvijezde. No, on zbog toga nije poremetio vlastiti sustav vrijednosti, niti se pretvorio u hirovitu zvijezdu kojoj se sve prašta. Ponukan izazovom da se okuša i kao redatelj, odlično je režirao "Antwone Fisher" (2000.), u kojem je glumio i glavnu ulogu, te svima pokazao kako je kadar zabljesnuti novim dostignućima.
Oscar za glavnu mušku ulogu
Iako ga je publika do tada naviknula gledati isključivo kao pozitivca, uglavnom u herojskim ulogama pravednika, mnogi smatraju da je najvažnija Washingtonova uloga upravo ona u kojoj je glumio korumpiranog policajca ("Training day", 2001.), što je akademija odmah i honorirala - dobio je Oscara za najbolju mušku ulogu iste godine. Bio je to Oscar koji je Washingtonu značio mnogo više nego ijednom dobitniku te prestižne nagrade; naime, do tada je u Hollywoodu samo jedan crni glumac dobio zlatni kipić kao najbolji glumac - bio je to Sidney Poitier (za ulogu u filmu "Ljiljani u polju", 1963.)
Da zadovoljstvo bude veće. akademija je te godine odlučila dodijeliti počasnog Oscara za životno djelo upravo Sidneyu Poitieru, glumcu čiji životni i profesionalni put i danas predstavlja veliko nadahnuće brojnim američkim filmskim umjetnicima, osobito crncima. No, unatoč nastojanju da "samo" dostigne svojeg starijeg kolegu i veliki uzor, Washington ga je uspio i preteći: s dva dobivena Oscara, te pet nominacija, on je dosad najuspješniji tamnoputi glumac.
- ''Kad sam se počinjao baviti ovim poslom, činilo mi se da dobiti Oscara znači dotaknuti nebo. No, istovremeno sam znao da ne postoje nemoguće stvari. "Ni nebo nije granica", učili su nas u udruzi; zahvaljujući mentorima koji su nas tako zdušno bodrili, gradili naše samopouzdanje i osvješćivali mlade ljude da sve ono što žele, mogu postići samo ako se trude, rade i uče, mnogi su doista ostvarili svoja maštanja. Živo se sjećam Billyja Thomasa, čovjeka koji mi je bio mentor i u mnogočemu mi otvorio oči, uvjerio me da svatko od nas, pa tako i ja, ima pravo ne samo na snove nego i na njihovo ostvarenje'' - piše Denzel Washington u svojem književnom prvijencu.
Nakon Oscara, zvijezda Denzela Washingtona sjala je još jače, pa su filmovi koje je snimio 2003. ("Out Of Time"), 2004. ("Man On Fire", "Manchurian Candidate"), te 2006. ("Inside Man", "Deja vu") postali uspješnice s milijunskim prihodima. Astronomski honorari, koje danas dobiva po filmu, pokazali su da, doslovno, ništa nije nemoguće.
Vrijeme je učinilo svoje, biti crnac u filmskoj industriji nije više prepreka kakva je nekada bila. A načelo da "niti nebo nije granica" postalo je posve opipljivo. Istina, sva dostignuća koje je ovaj veliki glumac postigao, nisu pala s neba, no "čovjek se mora otvoriti prema svim idejama u koje duboko vjeruje jer na taj način obavi pola posla", istaknuo je u knjizi.
Humanitarni rad
Denzel Washington se posljednjih godina posvetio onima kojima, kako neprestano ponavlja, "najviše duguje" - The Boys and the Girls Club of America. Danas je to udruga velike snage, ima više od 3700 podružnica u svih pedeset država SAD-a, a okuplja gotovo deset milijuna djece.
- ''Zamislite samo koja je to snaga. Moglo bi se reći da je to, brojčano, država u državi! I svake godine rastemo, postajemo važniji, veći. Danas postoje podružnice u najsiromašnijim i najbogatijim dijelovima Amerike, i to je zadivljujuće! Osnovali smo i 415 klubova u američkim vojnim bazama u SAD-u, Europi i Aziji, a nedavno je osnovan jedan čak i u zaljevu Guantanamo. Doista sam ponosan na organizaciju koja je, osnovana prije stotinu godina, počela skromno, utemeljena isključivo na entuzijazmu šačice optimista. A što je još važnije, potreba za takvom udrugom danas je mnogostruko veća nego u vrijeme kad je nastala. Nekad je bilo lakše biti dijete i imati djecu. Opasnosti kojima su djeca suvremenog svijeta izložena ne prestaju na ulici, kao nekada. Užasava me pomisao kojim su sve pogubnim utjecajima klinci danas izloženi. Pa ipak, uspijevamo podići generacije zdravih ljudi koji, uz našu pomoć, u konačnici završe na pravom putu. Priznajem, nije lako. No, trudimo se i nećemo odustati. Uvjeren sam da se moramo izdignuti iznad svijeta koji smo naslijedili i omogućiti djeci da slijede put koji im pokazuju njihovi roditelji, učitelji, treneri, uzori'' - piše Denzel Washington.
Tim stavovima koji su u Americi dobro poznati, Washington je priskrbio i nesvakidašnje povjerenje: 2003. revolucionarne oružane snage Kolumbije imenovale su troje ljudi iz SAD-a koje smatraju osobama iznimne vjerodostojnosti, s kojima jedino pristaju pregovarati oko tadašnje krize, uvjetovane oslobađanjem tri američka taoca. Prvi od trojice koju su naveli bio je Denzel Washington, drugi redatelj Oliver Stone, a treći redatelj Michael Moore, autor dokumentarca "Fahrenheit 9/11".
Premda su svjetonazori Denzela Washingtona pomalo atipični za glamurozni svijet Hollywooda, on ih se ustrajno drži i ne posustaje. Tako je sredinom prošle godine, s cijelom obitelji, otišao u posjet vojnoj bolnici Brook Army Medical Center u San Antoniju (Texas), gdje se liječe američki vojnici stradali u vojnim akcijama po svijetu te na zahtjevnim obukama u vrijeme priprema za ratna djelovanja.
Iako je posjet bio posve privatan, te unatoč Washingtonovu nastojanju da izbjegne publicitet, novinari su za njega saznali, pa se naveliko pisalo o velikoj donaciji koju je glumac dao nakon obilaska bolnice. Novac je, kako je kasnije sam obrazložio, dao za izgradnju smještaja za obitelji stradalih vojnika koje im dolaze u posjet.
- ''Vrlo sam rano shvatio da čovjek ne postaje sretniji ako živi u kući od tisuću kvadratnih metara, niti kad u garaži imate deset najskupljih modela automobila. Nemojte me pogrešno shvatiti, zadovoljan sam svojim životom i svime što sam postigao, ali mislim da pravo zadovoljstvo čovjek ima tek kad pomogne nekome tko, jednako kao i vi, ima svoje snove i nade, ali nema mogućnosti i dovoljno poticaja da ih ostvari. Zato toliko cijenim udrugu Boys and Girls Club. Iz vlastitog iskustva znam kako je svako dijete dragocjeno i kako moramo učiniti sve što možemo da im pomognemo i izvedemo ih na pravi put. Mnogo toga možemo promijeniti, a ključ leži u tome da svatko treba potražiti ruku koja ga može povesti, jednako kao što i sami moramo ispružiti svoju, kako bi nekome pomogla. Zato, samo naprijed. Usmjerite dijete na pravi put i... gledajte što će se dogoditi.''
Boullay-les-Troux
Bule le Tru je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Pariski region, u departmanu Eson.
Tabin
Tabin, jedno od slabo poznatih plemena koji su u ranoj prvoj polovici 19. stoljeća živjeli na kalifornijskoj obali. Spominje ih Langsdorff u (Voy ii 163, 1814).
L'Aîné des Ferchaux
L'Aîné des Ferchaux je kriminalistički roman belgijskog pisca Georgesa Simenona objavljen u Francuskoj 1945. godine. Protagonist je Michel Maudet, mladi i ambiciozni sekretar u službi Dieudonnéa Ferchauxa, poslovnog čovjeka koji se na sumnjiv način obogatio u francuskim afričkim kolonijama. Radnja prikazuje kako Maudet svog poslodavca drži kao životni uzor te ga, kada se protiv njega digne službena istraga, odlučuje pratiti i služiti prilikom bijega u Južnu Ameriku, ali i kako se u novim okolnostima njihov odnos počinje mijenjati.
L'Aîné des Ferchaux je bio ekraniziran dva puta - 1963. godine kao istoimeni kino-film u režiji Jean-Pierrea Melvillea sa Jean-Paul Belmondom i Charlesom Vanelom u glavnim ulogama, te 2001. kao, također istoimeni, televizijski film gdje su glumili Samy Naceri i Belmondo.
Play It Again, Sam (film)
Play It Again, Sam je američka filmska komedija snimljena 1972. godine u režiji Herberta Rossa. Predstavlja adaptaciju istoimenog komada Woodyja Allena, koji također tumači glavnu ulogu. Protagonist je Allan Felix, novinar frustriran nedavnim razvodom, a kome kao svojevrsni duhovni vodič predstavlja zamišljeni lik njegovog idola Humphreya Bogarta (čiji lik tumači Jerry Lacy). Radnja prikazuje kako mu njegov najbolji prijatelj Dick (koga tumači Tony Roberts) i njegova supruga Linda (čiji lik tumači Diane Keaton) pokušavaju pomoći namještajući mu randevue naslijepo sa različitim ženama, ali kako se umjesto toga Allan zaljubi u Lindu, te sa njom započne vezu koja će na kraju završiti isto kao i ona u Casablanci.
Kosići
Kosići je naselje u opštini Ulcinj u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 259 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 277 stanovnika).
Demografija
U naselju Kosići živi 197 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 35,6 godina (34,2 kod muškaraca i 37,3 kod žena). U naselju ima 55 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 4,71.
Ovo naselje je velikim delom naseljeno Albancima (prema popisu iz 2003. godine), a u poslednja tri popisa, primećen je pad u broju stanovnika.
Salson
Salson (Ssalson, Shalshon).- Jedan od najvećih Ohlone 'tribeleta', porodica Costanoan, uz zaljev San Francisco, na području poznatom kao Coyote Point. Ovo Područje se prostiralo od South San Francisca do Belmonta, osobito na obje obale San Mateo Creeka. Iza njih ostalo je do danas arheoloških nalaza (školjke, etc.), starih najmanje 4,000 godina. Prvi bijelci počinju dolaziti 1776., a 1793. dolaze i misionari. Otac Palou zabilježio je u 2. polovici 18 st. (1770.-tih) napad plemena iz San Matea, nazivajući ih 'južnjacima', na selo 'sjevernjaka' u San Franciscu koje su zapalili. Proglasio ih je različitim i agresivnim.
Prema Millikenu (1983.) Salsoni su imali 7 sela (Uturpe je bilo najveće) od kojih su 3 bila locirana duž San Mateo Creeka, držali su pod kontrolom oko 80 četvornih kilometara (30-35 četvornih milja). Lovci, ribari i sakupljači
Sela
Uturbe (Uturpe), Altagmu, Aleitac, Sipliskin, Lamsin, Puyson.
La Soledad, Urique
La Soledad je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Chihuahua, u opštini Urique.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 5 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1084 m.
Kayseri (provincija)
Provincija Kayseri (turski: Kayseri ili) je jedna od 81 turskih provincija koja se nalazi u sredini Turske.
Provincija je ime dobila po istoimenom glavnom gradu - Kayseri.
Geografske karakteristike
Ta centralno smještena provincija prostire se po planinskoj unutrašnjosti Anadolije.
Administrativna podjela
Provincija Kayseri u kojoj živi 1 234 651 stanovnika, administrativno je podjeljena na 16 okruga (ilçeler);
Menschen am Sonntag
Menschen am Sonntag je njemački nijemi film snimljen 1930. u režiji Roberta Siodmaka, poznat kao njegov prvijenac, ali i po zajedničkom radu tada nepoznatih autora koji će kasnije ostvariti zapažene karijere u Hollywoodu. Scenarij je, po zamisli Robertovog brata Curta napisao Samuel Wilder (u Hollywoodu poznat kao "Billy Wilder"), kamerom je upravljao Fred Zinnemann, a film je producirao Edgar G. Ulmer. Radnja filma je prilično jednostavna, i događa se prilikom vikenda u Berlinu, pokazujući kako dva prijatelja - trgovac i taksist - provode slobodno vrijeme zabavljajući se u parku i flertujući s djevojkama.