cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
OR4C16
Olfaktorni receptori formiraju interakcije sa molekulima mirisa u nosu, čime se inicira neuronski respons koji izaziva percepciju mirisa. Oni su odgovorni za prepoznavanje i G proteinima posredovanu transdukciju mirisnih signala. Proteini olfaktornih receptora su članovi velike familije G protein spregnutih receptora (GPCR). Poput mnogih receptora za neurotransmitere i hormone, olfaktorni receptori imaju strukturu 7-transmembranskog domena. Oni su kodirani genima sa jednim eksonom. Geni olfaktornih receptora su najveća familija genoma. Nomenklatura gena i proteina olfaktornih receptora je nezavisna od drugih organizama.
OR4C15
Olfaktorni receptor 4C15 je protein koji je kod ljudi kodiran OR4C15 genom.
Olfaktorni receptori formiraju interakcije sa molekulima mirisa u nosu, čime se inicira neuronski respons koji izaziva percepciju mirisa. Oni su odgovorni za prepoznavanje i G proteinima posredovanu transdukciju mirisnih signala. Proteini olfaktornih receptora su članovi velike familije G protein spregnutih receptora (GPCR). Poput mnogih receptora za neurotransmitere i hormone, olfaktorni receptori imaju strukturu 7-transmembranskog domena. Oni su kodirani genima sa jednim eksonom. Geni olfaktornih receptora su najveća familija genoma. Nomenklatura gena i proteina olfaktornih receptora je nezavisna od drugih organizama.
OR4C13
Olfaktorni receptor 4C13 je protein koji je kod ljudi kodiran OR4C13 genom.
Ešford
Ešford se može odnositi na
Ejvon
Ejvon se može odnositi na
Cheng Yu
Cheng Yu (142 - 221 ), pravim imenom Cheng Li (程立), koje je promijenio u Yu (dosl. "uzdizanje sunca") nakon sna o suncu na vrhu Planine Tai, bio je jedan od glavnih savjetnika kineskog gospodara rata Cao Caoa, a kasnije i funkcionar na dvoru Caoovog sina Cao Pija za vrijeme Tri kraljevstva. Chen Shou, autor Zapisa Tri kraljevstva, opisuje ga kao izuzetno visokog čovjkeka (191cm) sa dugom i njegovanom bradom. Bio je rodom iz okruga Dong'e u kapetaniji Dong (kraj današnjeg Liaocheng). Cheng je poznat po drastičnim metodama kojima je rješavao Cao Caove logističke probleme, pa je tako jednom odnosno Cao Caou savjetovao da nedostatak hrane - umjesto da Caovom neprijatelju Yuan Shaou pošalje taoce u zamjenu za zalihe žita - riješi ubijanjem zarobljenika i pripremanjem njihovog mesa za jelo S druge strane je bio poznat i kao vrstan taktičar, čija je stručnost na kraju pomogla Cao Caou da konačno porazi svog dugogodišnjeg neprijatelja Yuan Shaoa i njegov klan na sjeveru Kine. Većina kineskih historičara ga smatra zaslužnim za stvaranje Kraljevine Wei, a jedini razlog zašto nije proglašen vojvodom je u njegovim kontroverznim metodama rješavanja nestašice hrane.
Cheng dobio postuhmno ime "Markiz Su," što znači Markiz Smirenosti. Cheng Yu je imao sina po imenu Cheng Wu, koji je nastavio služiti u Kraljevini Wei.
Invazivna vrsta
mini|150px| [[Ambrozija (biljka)|Ambrozija, jako alargena invanzivna vrsta]] Invazivna vrsta je nezavičajna vrsta koja prirodno ne obitava u određenom ekološkom sustavu nekoga područja, nego je u njega dospjela ili može dospjeti namjernim ili nenamjernim unošenjem. Ukoliko naseljavanje ili širenje strane vrste negativno utječe na biološku raznolikost, zdravlje ljudi ili pričinjava ekonomsku štetu na području na koje je unesena, tada tu vrstu smatramo invazivnom vrstom.
Značajan je i izravan utjecaj invazivnih vrsta na zdravlje ljudi. Najočitiji primjer ovog utjecaja predstavlja biljka ambrozija čiji je pelud izraziti alergen koji uzrokuje alergije kod brojnih ljudi. Međutim, čovjek je svijetom prenio i čitav niz virusa i bakterija zbog kojih su umrli milijuni ljudi. Takvi su patogeni npr. virusi gripe, HIV-a, virus Zapadnog Nila itd.
Procijenjeno je da šteta koju strane invazivne vrste godišnje uzrokuju u 27 zemalja članica EU-a iznosi između 9,6 i 12 milijardi evra. Kontrola invazivnih vrsta i smanjivanje njihova utjecaja na zavičajne vrste i cjelokupne ekološke sustave danas je jedan od najvećih izazova zaštite prirode u Evropi. mini|lijevo| [[Azijski tigrasti komarac]] mini|lijevo| [[Kalifornijska pastrva]]
Invazivne vrste u Hrvatskoj
Azijski tigrasti komarac, nutrija, ambrozija i afrički grivasti skakač (srodnik koze) samo su neke strane i invazivne vrste u Hrvatskoj, uljezi izvan područja svoje prirodne rasprostranjenosti, kamo su dospjele isključivo zahvaljujući namjernoj ili nenamjernoj pomoći čovjeka.
Najstariji poznati primjer namjernog unosa strane invazivne vrste u Hrvatsku je unos indijskog mungosa. Zbog biološke kontrole populacije zmija, prvenstveno poskoka, odnosno suzbijanja jedne vrste unošenjem druge, 11 jedinki te vrste sisavca iz reda zvijeri uneseno je 1910. godine na otok Mljet. Kroz 20-tak godina introducirani mungos je uništio sve zmije na otoku i počeo napadati druge male divlje životinje uključujući ptice selice, ali i domaće životinje, „pa se mungos u proteklih stotinjak godina življenja na hrvatskom tlu od spasonosnog tamanitelja zmija preobrazio u ljutog neprijatelja lovstva i prirode uopće“. Danas je nazočan na pet otoka: Mljetu, Korčuli, Hvaru, Čiovu i Škrdi, a unesen je i na poluotok Pelješac odakle se polako počeo širiti obalom.
I štuka, zavičajna autohtona hrvatska vrsta u rijekama dunavskoga slijeva, invazivna je primjerice u vodama jadranskog slijeva jer je u njima strana vrsta te se kao grabežljivac vrlo dobro snalazi, kao i smuđ.
Ešvil
Ešvil se može odnositi na
Invazivna vrsta
Invazivne vrste u Hrvatskoj
Za Hrvatsku DZZP još nema listu stranih invazivnih vrsta za sve skupine, od biljaka identificirano je 67 vrsta, u kopnenim vodama 22 strane vrste riba, od kojih su neke invazivne, ali nije napravljena procjena invazivnosti, te nekoliko sisavaca.
Invazivne biljke u Hrvatskoj (izbor)
mini| [[Kiselo drvo u Australiji]]
Invazivne ribe u Hrvatskoj (izbor)
mini| [[Sunčanica (riba)]] U kopnenim vodama Hrvatske do sada su zabilježene 22 vrste riba unesene iz drugih podneblja, od kojih neke imaju vrlo negativan utjecaj na ekološke suustave, te se zato smatraju invazivnim vrstama:
Invazivne vrste u svijetu (izbor)
mini| Spomenik moljcu [[Cactoblastis cactorum koji je uništio invanzivnu opunciju u mjestu Dalby, Queensland, Australija.]]
Eparhija budimska
Eparhija budimska je eparhija Srpske pravoslavne crkve.
Nadležni arhijerej je gospodin Lukijan, a sedište eparhije se nalazi u Sentandreji, gde se nalazi i saborna crkva (tzv. Beogradska katedrala).
Istorijat
desno|thumb|300px|[[Saborna crkva u Sentandreji|Saborna crkva eparhije u Sentandreji]] Ne zna se pouzdano kada je osnovana Budimska eparhija, pretpostavlja se da je to bilo 40-ih godina 17. veka. Na to područje doseljavalo se srpsko pravoslavno stanovništvo iz krajeva pod upravom Turske. Tako je već 1511. sazidana crkva u Komoranu, a potom i manastir Grabovac.
Posle Velike seobe Srba (1690) oko 37 hiljada srpskih porodica našlo se na teritoriji Ugarske od toga oko 8 hiljada porodica u Sentandreji. Po odobrenju cara Leopolda I dana 4. marta 1695. mitropolit Jeftimije Popović potvrđen je u zvanju budimskog episkopa. Puna titula glasila je „episkop budimski, peštanski, sentandrejski, stonobeogradski, sečujski, sigetski, muhačopoljski“. To je početak procvata Budimske eparhije.
Tokom 18. veka izgrađen je veliki broj hramova u ovoj eparhiji, uglavnom u baroknom stilu. U Sentandreji je krajem 19. veka bilo svega 617 pravoslavnih žitelja, a 1924. samo 231 se izjasnilo kao Srbi. Zbog smanjenja broja pravoslavnih vernika eparhija je bila prinuđena da neke hramove ustupi Katoličkoj crkvi, tako da je za nekoliko decenija izgubila 16 hramova iz 18. veka.
Budimska eparhija obuhvata parohije u Mađarskoj i dve u Češkoj. Prema podacima iz 2002, eparhija ima dva arhijerejska namesništva sa 39 parohija i 11 sveštenika i dva manastira, Grabovac i Manastir Srpski Kovin. Posle Drugog svetskog rata, eparhija nije imala ustoličenog episkopa nego se njom uglavnom administriralo iz Beograda, sve dok 1988. nije za episkopa postavljen vladika Danilo Krstić. Biblioteka Budimske eparhije u Sentandreji ima preko 9.400 knjiga. Tu se nalazi i Srpski pravoslavni muzej.
Episkopi
desno|thumb|300px|[[Mitra (odežda)|Mitra episkopa Arsenija (Stojkovića)]]
Episkopi Budimske eparhije do sada bili su: (nepotpun spisak)
Episkop Lukijan takođe administrira i Temišvarskom eparhijom.
Braymer, Missouri
je grad u američkoj saveznoj državi Misuri.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 878, što je 32 (-3,5 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
1034
Godina 1034. (MXXXIV) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru.
Mladen Kerstner
Mladen Kerstner (Ludbreg, 8. srpnja 1928. - Zagreb, 9. studenog 1991.) - hrvatski novinar, pisac, režiser
Mazzocchio I, Latina
Mazzocchio I je naselje u Italiji u provinciji Latina, u regiji Lazio.
Mladen Kerstner
Pisao je pjesme, pripovijetke, drame za radio (30), kazalište (4), i televiziju. Bio je član Društva hrvatskih književnika. U svojim djelima na poseban humoristički način tematizira rodni kraj (ludbreška Podravina), problematizira težak život ljudi ruralnog kajkavskog mentaliteta. Najveće domete postigao je u svoja dva djela, od kojih su nastale popularne televizijske serije, Gruntovčani i Mejaši. U njima je kreirao nezaboravne likove Dudeka, Regice, Cinobera, Presvetlog i dr.
Mazzocchio I, Latina
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 23 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 11 m.
Mladen Kerstner
"Meni je mileše gladen sedeti pod svojom hruškom, nek se bogactvo sveta imeti", konstatirao je o svom rodnom kraju Mladen Kerstner.
Ber Krik
Ber Krik se može odnositi na
Parral, Ohio
Parel je grad u američkoj saveznoj državi Ohajo.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 218, što je 23 (-9,5 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Ljubomir Zuković
Ljubomir Zuković (Glibaći, Pljevlja, 5. III. 1937), srpski književnik, profesor Univerziteta u Istočnom Sarajevu i nekadašnji profesor Univerziteta u Sarajevu, redovni član i trenutni potpredsednik Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske i član Senata Republike Srpske. Bio je prvi ministar obrazovanja, kulture, fizičke kulture i vjera Vlade Republike Srpske.
Biverton
Biverton se može odnositi na
Ljubomir Zuković
Biografija
Studirao je na Filozofskom i potonjem Filološkom fakultetu u Beogradu (Odsek za istoriju jugoslovenske i svetske književnosti), gde je i diplomirao 1961. godine. Na istom fakultetu je završio i postdiplomske studije, oktobra 1963, odbranivši magistarski rad Vukov pevač starac Milija. Po odsluženju vojnog roka radio je na Pedagoškoj akademiji u Nikšiću kao profesor za savremenu književnost i teoriju književnosti. Na poziv prof. dr Salka Nazečića, tadašnjeg šefa Odseka za istoriju jugoslovenske književnosti i srpskohrvatskog jezika Filozofskog fakulteta u Sarajevu, došao je za asistenta za narodnu književnost.
Narodna (ili usmena) književnost osnovna je oblast njegovih opredeljenja još od studija i zatim za sve vreme rada i delovanja u nauci i na univerzitetu. Školsku 1967/68. godinu proveo je na studijskom boravku na Slobodnom univerzitetu u Zapadnom Berlinu i Balkanološkom institutu kod prof. N. Rajtera, kojom prilikom je na Geteovom institutu završio i kurs nemačkog jezika. Doktorsku disertaciju Vukovi saradnici iz Crne Gore odbranio je na Filološkom fakultetu u Beogradu. Potom je kao gost-docent školske 1972/73. godine predavao istoriju srpske književnosti na Slavističkoj katedri Univerziteta u Manhajmu.
Na matematičkom fakultetu, na kome je biran za vanrednog, a potom za redovnom profesora, dve godine (1973/74. i 1974/75) obavljao je i dužnost prodekana za nastavu. Isto toliko bio je i predsednik Republičkog društva nastavnika srpskohrvatskog jezika i jugoslovenske književnosti. Predavanje iz istorije jugoslovenske književnosti držao je u Manhajmu, Hajdelbergu, Inzbruku, Erpandgenu i Darmštatu. Učestvovao je sa saopštenjima na raznim naučnim skupovima u našoj zemlji i inostranstvu. Posle prvih višestranačkih izbora imenovan je za zamenika ministra za obrazovanje, nauku, kulturu i fizičku kulturu u Vladi tadašnje SR BiH, na kojoj je dužnosti bio sve do izbijanja rata.
Od početka rata pa do njegovog kraja 1995. nalazio se na dužnosti ministra za obrazovanje, nauku, kulturu i sport u Vladi Republike Srpske, a sve do izdvajanja Ministarstva vjera vodio je i poslove tog resora. Potom je biran za ministra bez portfelja, a istovremeno je držao nastavu na Filozofskom fakultetu u Srpskom Sarajevu. Od 1998. pa do kraja 2001. bio je ambasador BiH u Atini. Za vreme Jugoslavije bio je član raznih redakcija, komisija i odbora koji su se bavili prikupljanjem građe i pisanjem priloga za istoriju književnosti naroda bivše SR BiH. Određene projekte radio je za Crnogorsku akademiju nauka i umjetnosti. Član je Odbora za narodnu književnost Srpske akademije nauka i umetnosti od njegovog osnivanja.
Za dopisnog člana ANURS izabran je 27. juna 1997, a za redovnog člana 21. juna 2004. Za potpredsednika ANURS izabran je 18. oktobra 2004. godine.
Tera Patrick
Tera Patrick (rođena kao Linda Ann Hopkins), (, 25. srpnja 1976.), američka porno glumica.
Teru Patrick je otkrila čuvena agencija za fotomodele Ford, te je još kao mlada djevojka počela raditi kao fotomodel u New Yorku. S navršenih 18 godina kreće na fakultet te stječe diplomu medicinskog tehničara. Svoje školovanje je željela nastaviti u Kaliforniji, ali zbog financijskih teškoća nije uspjela.
Zbog toga se ponovno vraća poslu fotomodela, a uskoro poćenje snimati i erotske fotografije. Oko 2000. godine, nakon što je proglašena Penthouseovom djevojkom mjeseca ulazi u porno industriju i uskoro zbog svog egzotičnog izgleda postala jedna od najtraženijih i najbolje plaćenih porno glumica. Do sada je snimila blizu sto porno filmova.
Danas je vlasnica vlastite producentske kuće i vjenčana sa članom njujorške heavy metal sastava Biohazard, Evanom Seinfeldom.
Beri
Beri se može odnositi na
OR4D1
Olfaktorni receptor 4D1 je protein koji je kod ljudi kodiran OR4D1 genom.
Olfaktorni receptori formiraju interakcije sa molekulima mirisa u nosu, čime se inicira neuronski respons koji izaziva percepciju mirisa. Oni su odgovorni za prepoznavanje i G proteinima posredovanu transdukciju mirisnih signala. Proteini olfaktornih receptora su članovi velike familije G protein spregnutih receptora (GPCR). Poput mnogih receptora za neurotransmitere i hormone, olfaktorni receptori imaju strukturu 7-transmembranskog domena. Oni su kodirani genima sa jednim eksonom. Geni olfaktornih receptora su najveća familija genoma. Nomenklatura gena i proteina olfaktornih receptora je nezavisna od drugih organizama.
Bejliton
Bejliton se može odnositi na
Montemor-o-Velho
Montemor-o-Velho je grad i istoimena općina u portugalskom distriktu Coimbra. U njoj živi oko 30.000 stanovnika.
Besemer
Besemer se može odnositi na
Relikvija Krvi Kristove iz Ludbrega
230px|desno|mini|Pokaznica s relikvijom Krvi Kristove. Relikvija Krvi Kristove iz Ludbrega, potječe iz 1411. godine. Tada se dogodio, čudesan događaj pojave Presvete Krvi Kristove, o kojemu je papa Leon X., 1513. godine izdao bulu. Ampulica sa Presvetom Krvi Kristovom, čuva se u župnoj crkvi Presvetog Trojstva u Ludbregu.
Varaždinska građanska garda
thumb|250px|Pripadnici Varaždinske građanske garde te zastava
Relikvija Krvi Kristove iz Ludbrega
Godine 1411., jedan svećenik slavio je svetu Misu. Za najvažnijeg dijela, svećenik je posumnjao u istinitost tvrdnje kako on nakon pretvorbe u rukama drži pravo Tijelo Isusovo, a u kaležu pravu Krv Isusovu. Dospijevši do dijela svete mise gdje se Sveta Hostija lomi u tri dijela, svećenik je opazio da se u kaležu nalazi prava svježa krv. Silno zbunjen i prestrašen neočekivanim događajem, brzo je spremio kalež sa Svetom Krvlju iza oltara i završio misu.
Papa Julije II. (1503. – 1513.) za vrijeme je svog pontifikata, dva puta slao svoje legate u Ludbreg kako bi detaljno istražili događaj. Ispitivali su se svjedoci, a istragu je vodio odbor uglednih svjetovnjaka i svećenika. Glavnu je riječ vodio papin legat Leonardo Schketa, svećenik iz Aquileje. Spomenuti legati preslušali su mnogo ljudi koji su tvrdili da su uslišani i ozdravili od mnogih bolesti, ali prihvaćene su izjave samo nekolicine. Radilo se o neshvatljivim čudesnim ozdravljenjima od raznih bolesti i tjelesnih povreda. Ozdravljeni su tvrdili kako su, kada su zatajile sve ljudske mogućnosti i nije više bilo nade u ozdravljenje, učinili zavjet Presvetoj Krvi Isusovoj u Ludbregu, i nakon toga zdravlje im se povratilo. Među svjedocima bilo je ljudi iz bliže i dalje okolice: iz Gornje Štajerske, Srijema i sjeverne Mađarske.
Varaždinska građanska garda
Varaždinska građanska garda, popularno znana kao "Purgari", povijesna je građanska postrojba koja je svoj prvi poznati status, pod nazivom "Cesarska i kraljevska poveljna građanska četa", dobila još 1750. godine od austrougarske carice Marije Terezije. Uvrštenjem u gradski statut carica je potvrdila postrojbu naoružanih varaždinskih obrtnika, trgovaca i ljudi ostalih profesija s pravom građanstva, te joj propisala status i obaveze. Stoga se godine 1750. smatra godinom službenog utemeljenja Varaždinske građanske garde.
Relikvija Krvi Kristove iz Ludbrega
Papa Julije II. i sam je želio vidjeti tu rijetku relikviju, te je ona otpremljena u Rim. Zbog duljine istrage i ispitivanja čudesnih događaja i ozdravljenja, papa nije uspio završiti istragu, ali je redigirao sadržaj bule kojom je dozvolio javno štovanje relikvije. Njegov nasljednik, papa Leon X., prihvativši odredbe svog prethodnika, izdao je tu bulu pod svojim imenom 12. ožujka 1513., odobrivši javno štovanje relikvije Svete Krvi Isusove nastale euharistijskim čudom u Ludbregu. Relikviju je Leon X. u svečanoj procesiji nosio Rimom, a zatim ju je zajedno s bulom vratio u Ludbreg. Do drugog svjetskog rata original bule nalazio se u arhivu obitelji Batthyány u Körmendu, a sačuvano je i nekoliko vjerodostojnih prijepisa. Jedan od tih je prijevod dr. Antuna Sovića, sveučilišnog profesora iz Velikog Bukovca.
Vrativši relikviju Krvi Kristove u župnu crkvu Presvetog Trojstva u Ludbreg, papa Leon X. je crkvu obdario oprostima od vremenitih kazni koje se nakon smrti moraju odsluživati u čistilištu. Četiri su uvjeta pod kojima se može ostvariti taj oprost u ovoj crkvi, gdje se relikvija čuva i izlaže vjernicima na štovanje i poticanje pobožnosti prema Euharistijskom Spasitelju, naročito na prvu nedjelju rujna: pohoditi crkvu u Ludbregu, ispovijediti se i pričestiti, na nakanu pape izmoliti neke molitve u čast Sv. Krvi, izvršiti jedno djelo milosrđa.
Godine 1739. u Moslavini i Slavoniji harala je kuga. Stoga je na Hrvatskom saboru u Varaždinu, u prosincu 1739. odlučeno je, da se u Ludbregu izgradi zavjetno svetište, ako Svevišnji zaustavi kugu u Moslavini i Slavoniji. Izabran je Ludbreg, zbog euharistijskog čuda iz 1411. godine i jer se u njemu čuva relikvija Krvi Kristove. Kuga je prestala, ali zavjet nije odmah učinjen, vjerojatno iz objektivnih razloga i s vremenom je pao u zaborav. Zavjet je ispunjen tek 1. rujna 1996. godine.
Passo Pordoi, Belluno
Passo Pordoi je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Volare
"Nel blu dipinto di blu" ("U plavom obojanom plavim"), kolokvijalno poznata pod nazivom "Volare" ("letjeti" na italijanskom) je popularna pjesma znamenitog italijanskog pjevača Domenica Modugna.
Na samom natjecanju je bila izvođena kao prva, ali je svi eurovizijski studiji nisu čuli, pa je izvedena pred kraj, kada je već započelo glasanje. Ukupno je osvojila 13 bodova, i završila na trećem mjestu iza Dors, mon amour Andrea Claveua, predstavnika Francuske.
Iste je godine Modugno napravio verziju na engleskom jeziku, poznatu pod nazivom Volare, koja je postala veliki hit u SAD, zahvaljujući čemu je Modugno dobio nagradu Grammy. Slijedile su brojne međunarodne verzije. Smatra se da ju je do sada obradilo čak 100 izvođača.
Godine 2005. je u anketi Volare proglašena drugom najpopularnijom pjesmom u 50 godina Eurovizije, iza Waterlooa švedske grupe ABBA.
Orgulje varaždinske katedrale
mini|250px|Orgulje varaždinske katedrale mini|250px|Orgulje varaždinske katedrale mini|250px|Sviraonik orgulja mini|250px|Unutrašnjost orgulja mini|250px|Registri mini|250px|right mini|250px|Prospektne svirale
Prve orgulje u varaždinskoj katedrali postavljene 1649. izgorjele su 1665., nakon čega su nabavljene nove. Te druge orgulje zamijenjene su 1747. novima koje je izgradio varaždinski orguljar Josip Papa ml. Nakon što su te dotrajale od J. Brandla u Mariboru naručene su nove, s tim da su ostavljeni stari ormari i pozitiv koji je služio kao ukras. Od 1988. do 1998. graditelj orgulja Wolfgang Julius Braun gradio je današnje orgulje, koje imaju 52 zvučna registra i veliki broj slobodnih kombinacija i spojeva. Na novom trodijelnom prospektu ostavljen je i nadalje stari središnji ormar iz 18. stoljeća.
Orguljaš varaždinske katedrale je Anđelko Igrec.
Tehnički podaci
Graditelj: Wolfgang Julius Braun Godina gradnje (Opus): 1988. - 1998. Veličina: 52 registra Opseg manuala: C - g3 Opseg pedala:  C - f1 Spojevi: sviraonik na pjevalištu: I-Ped, II-Ped, III-Ped, II-I, III-I, III-II, Sub II-I sviraonik kod oltara: I-Ped, Sup I-Ped, II-Ped, Sup II-Ped, SupSup II-Ped, II-I, Sub II-I, Sub II, Sup II-I, Sup II, III-Ped, Sup III-Ped, III-I, Sub III-I, Sup III-I (sve rukom i nogom) Pomagla: uključivanje i isključivanje spojeva nogom, isključivanje svakog pojedinog jezičnjaka, Tremulant (II i III manual), žaluzije (II manual), Crescendo, Piano Ped, 1280 slobodnih kombinacija pomoću digitalnog uređaja, el. puhalo Sustav: mehanički (podno orgulja) te električni (kod oltara) svirni prijenos, električni registarski prijenos, zračnice s kliznicama
Hidraulička pumpa
mini|desno|300px|Zupčasta hidraulička pumpa s vanjskim ozubljenjem. lang=sh|mini|desno|300px|Dijelovi zupčaste hidrauličke pumpe s vanjskim ozubljenjem. mini|desno|300px|Način rada zupčaste hidrauličke pumpe s vanjskim ozubljenjem. mini|desno|300px|Zupčasta hidraulička pumpa s unutarnjim ozubljenjem. mini|desno|300px|Rotor zupčaste hidrauličke pumpe sa zupčastim prstenom. mini|desno|300px|Krilna (lamelna) hidraulička pumpa s 1 komorom i s konstantnim protokom. mini|desno|300px|Vijčana hidraulička pumpa. mini|desno|300px|Klipno-aksijalna hidraulička pumpa s nagibnom pločom. mini|desno|300px|Klipno-radijalna hidraulička pumpa s unutrašnjim ekscentrom.
Barles
Barl je naselje i opština u jugoistočnoj Francuskoj u regionu Provansa-Alpi-Azurna obala, u departmanu Gornjoprovansalski Alpi koja pripada prefekturi Dinj le Ben.
Hidraulička pumpa
Hidraulička pumpa, hidraulička crpka ili hidraulička sisaljka je kao pogonski stroj sastavni dio hidrauličkog pogona, kojemu je izvana dovedena mehanička energija (obično elektromotor) i koji ju pretvara u energiju radnog hidrauličkog fluida. Rotacijski hidraulički motori su slični strojevi, kod kojih se pretvorba energije obavlja u suprotnom smjeru (energija fluida pretvara se u mehanički rad). Zavisno od priključivanja, često isti stroj može raditi kao pumpa ili motor (za takav stroj se kaže da je reverzibilan, ali reverzibilnost također može značiti i samo mogućnost vrtnje u oba smjera!). Za pogon pumpe obično se koriste elektromotori, a u mobilnoj hidraulici motori s unutrašnjim izgaranjem.
Barles
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 114 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 1 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 59,05 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 985 metara (maksimalnoj 2186 m, a minimalnoj 912 m).
Hidraulička pumpa
Protok i tlak
Teoretski protok kroz volumensku pumpu jednak je umnošku broja okretaja pumpe n i radnog volumena pumpe V, pa prema tome ne zavisi od radnog tlaka pumpe. Stvarni protok kroz pumpu jednak je: pri čemu je ηv - volumetrički stupanj djelovanja pumpe. Volumenski gubici (1-ηv) n V rastu linearno s povećanjem prirasta tlaka ΔpP u pumpi (volumenski protok Q se linearno smanjuje). Prema tome, prirast tlaka ΔpP u pumpi linearno opada s povećanjem protoka. Radna karakteristika volumenskih pumpi vrlo je strma, pa su posebno opasne situacije u kojima je hidraulički otpor iza pumpe prevelik (npr. zatvoreni tlačni ventil praktički predstavlja beskonačni otpor). U tim situacijama volumenska pumpa tipično povećava razinu tlaka do izuzetno velikih vrijednosti, sve dok neki od elemenata ne popusti (oštećenje, pucanje, pregaranje motora ili sl.). Zato se takva pumpa obavezno štiti ventilom za ograničavanje tlaka. Prirast tlaka ΔpP u pumpi je parametar koji odgovara visini dobave pumpe (pomnoženoj sa specifičnom težinom radnog fluida). U hidraulici je zbog relativno visokih tlakova od većeg interesa parametar maksimalni radni tlak pumpe. Uobičajene vrijednosti maksimalnog radnog tlaka pumpe u hidraulici se kreću oko 10 - 60 MPa.
Snaga i stupanj korisnog djelovanja
Snaga pumpe jednaka je umnošku momenta na spojci (vratilu) i kutne brzine vrtnje (PP = M ω). Najčešća brzina vrtnje hidrauličkih pumpi iznosi n = 1500 o/min (dvopolni elektromotor). Snaga pumpe PP jednaka je:
pri čemu je ηP ukupni stupanj korisnog djelovanja pumpe, koji je produkt dva stupnja korisnog djelovanja kojima se uzimaju u obzir tri kategorije gubitaka: volumetričkih gubitaka (propuštanja fluida kroz brtve i zazore) izraženih volumetričkim stupnjem korisnog djelovanja ηv i hidrauličkih gubitaka (gubici trenja fluida u pumpi) zajedno s mehaničkim gubicima (gubici u mehaničkim dijelovima poput brtve, ležajeva, spojki) izraženih mehaničkim stupnjem korisnog djelovanja ηm.
Kavitacija i usisna visina
Najniža vrijednost apsolutnog tlaka u pumpi (javlja se u taktu usisa) mora uvijek biti viša od tlaka isparavanja radnog fluida. Zbog tog razloga ograničena je maksimalna usisna visina pumpe hu.
Vrste hidrauličkih pumpi
Pumpe se dijele u dvije osnovne skupine: volumenske pumpe (volumetričke) i dinamičke pumpe (najčešće strujne tj. turbopumpe). Volumenske pumpe prenose hidraulički fluid (ostvaruju povećanje tlaka i protok) putem smanjenja volumena (obujam) komora u pumpi, a koriste se za relativno male protoke uz relativno velike visine dobave. Pomicanjem klipa ulijevo obavlja se takt usisa (punjenje cilindra), a pomicanjem klipa udesno takt tlačenja (pražnjenje) cilindra. Prisutni su također usisni i tlačni ventil, koji su nužno prisutni kod npr. klipne pumpe s koljeničastim mehanizmom. Kod pumpi se zbog povoljnog redoslijeda promjene tlaka najčešće koriste samoradni ventili (bez vanjske intervencije, odnosno energije). Tijekom usisa, otvara se usisni (donji) ventil i zatvara tlačni (gornji) pomoću podtlaka u cilindru, dok se tijekom tlačenja otvara tlačni ventil, uz istovremeno zatvaranje usisnog ventila. Ovakvo samoradno otvaranje i zatvaranje ventila kod hidrauličkog motora nije moguće zbog nepovoljnog redoslijeda promjene tlaka. Motori koji imaju ventile moraju imati i mehanizam za otvaranje i zatvaranje ventila (koljeničasta ili bregasta osovina).
Turbopumpe u rotoru predaju snagu hidrauličkom fluidu tako da pokretne lopatice ostvaruju silu pritiska na fluid. Primjenjuju se za relativno velike protoke i male visine dobave, pa se zato u hidraulici u principu ne koriste.
Volumenske pumpe se dijele na:
Membranske pumpe, te klipne pumpe s koljeničastim mehanizmom i kulisnim mehanizmom rijetko se koriste u hidraulici. Jednokomorne krilne i klipne pumpe s aksijalnim ekscentrom i s vanjskim radijalnim ekscentrom imaju mogućnost promjene protoka (promjenljivi protok). Sve zupčaste i vijčane pumpe imaju konstantan protok.
Zupčasta hidraulička pumpa s vanjskim ozubljenjem
Hidraulički fluid se prenosi kroz prostor između zupčanika i kućišta, na mjestu izlaska zupčanika iz zahvata (otvara se radni volumen) fluid se usisava, a na mjestu njihovog ulaska u zahvat (zatvara se radni volumen) fluid se tlači. Karakteristike ovih pumpi su: jednostavna konstrukcija, niska cijena, mala težina, širok raspon brzina i širok raspon viskoznosti radnog fluida. Ove pumpe imaju prilično velike volumetričke gubitke (stupanj korisnog djelovanja η = 75 - 85%) i stvaraju relativno veliku buku. Nisu osobito osjetljive na nečistoću i zahtijevaju samo minimum održavanja. Relativno su lagane i imaju naročito povoljan odnos snage i mase pumpe, pa su pogodne za primjenu kod mobilne hidraulike (vozila, građevinski i šumarski strojevi).
Zupčasta hidraulička pumpa s unutrašnjim ozubljenjem
Prostor oko vanjskog zupčanika podijeljen je na dva dijela: usisni i tlačni. Pri izlasku zupčanika iz zahvata, fluid kroz otvore u vanjskom zupčaniku ulazi u prostor između zupčanika, s kojim se kreće uz unutrašnji dio kućišta (pregradu), koja služi kao brtva između usisne i tlačne strane. Nakon prelaska u tlačnu zonu, zupčanici ponovno ulaze u zahvat, istiskujući fluid kroz otvore vanjskog zupčanika. Odlikuje se tihim radom, ali je složenija od pumpe s unutrašnjim ozubljenjem, pa se znatno manje koristi.
Zupčasta hidraulička pumpa sa zupčastim prstenom
Zupčasta pumpa sa zupčastim prstenom naziva se još rotorna prstasta pumpa ili pumpa s unutrašnjim ozubljenjem bez pregrade. Zupčanik s unutrašnjim ozubljenjem (zupčasti prsten) ima jedan zub više od zupčanika s vanjskim ozubljenjem. Svi zubi zupčanika s vanjskim ozubljenjem istovremeno su u dodiru sa zupčastim prstenom i tako ostvaruju brtvljenje između usisne i tlačne strane. Ova pumpa ima nisku razinu buke i nejednolikosti protoka, uz nešto slabije brtvljenje i veću sklonost trošenju.
Apostrof
thumb|70px|right|Izostavnik ili apostrof
Hidraulička pumpa
Krilna hidraulička pumpa
Krilna ili lamelna hidraulička pumpa najčešće se izvodi s lamelama u rotoru. Rotor pumpe smješten je ekscentrično u stator, tako da se radna komora (volumen između dviju lamela, rotora i statora) povećava u prvoj polovici zakreta (0<α<180º, takt usisa), a smanjuje u drugoj polovici zakreta (180º<α<360º, takt tlačenja). Razvodna ploča (dio statora) ima usisni i tlačni kanal u obliku polumjeseca (razvodna ploča s podijeljenim prstenom), čime se omogućava punjenje radnih komora za vrijeme povećavanja njihovog volumena (u tom dijelu postavljen je usisni dio prstena) i pražnjenje (u tlačni dio prstena) za vrijeme smanjivanja volumena. Protok je moguće mijenjati promjenom ekscentriciteta.
Apostrof
Izostavnik ili apostrof ( ’ ili &apos; - grč. απόστροφος, apóstrophos = okretanje; od apostrephein = okrenuti se, izbjećije ;) znak interpunkcije kojim se označava izostavljeno slovo ili skup slova, uglavnom u književnoumjetničkim djelima. Oblikom je jednak jednostrukom navodniku.
Hidraulička pumpa
Krilna hidraulička pumpa
Nešto je složenija izvedba krilne pumpe s lamelama u kućištu i konstantnim protokom, koja se može izvesti kao jednoradna ili višeradna (više komora). Krilne pumpe odlikuju se relativno tihim i mirnim radom (relativno jednolik protok, tlak, moment). Stupanj korisnog djelovanja iznosi η = 60 - 90%.
Apostrof
Upotreba u jeziku
Izostavnikom se često služe pjesnici da bi održali metriku: <i> Bio jednom postolar,
Hidraulička pumpa
Klipna hidraulička pumpa
Klipne pumpe se redovito izrađuju s neparnim brojem cilindara (7, 9, 11), jer se tako dobiva ravnomjerniji protok i tlak.
Apostrof
Upotreba u jeziku
Pošten čovjek al’ već star:
Hidraulička pumpa
Klipno-aksijalna hidraulička pumpa
Uz relativno miran rad, ove pumpe omogućuju relativno visoke protoke i tlakove uz vrlo visoke brojeve okretaja.
Apostrof
Upotreba u jeziku
Mnogo djece mnogo treba,
Hidraulička pumpa
Klipno-aksijalna hidraulička pumpa s nagibnom pločom
Naziva se još i pumpa s mirujućim ekscentrom ili pločom. Ploča miruje, a postavljena je koso obzirom na os rotacije. Ploča je podijeljena na rotirajući i mirujući dio pomoću odgovarajućih ležajeva. Na rotirajući dio ploče vezan je niz (vijenac) klipova. Blok cilindara zakreće se pomoću pogonskog vratila. Klip se kreće prema naprijed za vrijeme prve polovice zakreta vratila (0<α<180º, takt usisa), a prema natrag u drugoj polovici zakreta (180º<α<360º, takt tlačenja). Za dovod i odvod fluida i ovdje se koristi nepokretna razvodna ploča s dva kanala u obliku polumjeseca (prsten podijeljen u dva dijela spojena na usisni, odnosno tlačni cjevovod). Prsten je smješten uz otvore cilindara, tako da je usisni dio smješten u prvoj polovici kruga (takt usisa), a tlačni u drugoj (takt tlačenja).
Apostrof
Upotreba u jeziku
A u kući nema hljeba;
Hidraulička pumpa
Klipno-aksijalna hidraulička pumpa s nagibnom pločom
Za regulaciju protoka potreban je mehanizam za promjenu kuta nagiba ploče, kojim se mijenja hod cilindara, a time i protok. Povećanjem kuta ploče u odnosu na os rotacije do vrijednosti 90º smanjuje se protok do nule, a daljnjim povećanjem kuta postiže se protok u suprotnom smjeru.
Apostrof
Upotreba u jeziku
A djeca sve viču "kruha!"
Otkud kruha? Nužda ‘e gluha. </i>
Hidraulička pumpa
Klipno-aksijalna hidraulička pumpa s nagibnom osi
Naziva se još pumpa s kardanskim zglobom (vratilom) ili s rotirajućim ekscentrom. I ovdje se zakretanje bloka cilindara ostvaruje pomoću pogonskog vratila. Pogonsko vratilo vezano je i na klipnjače preko veze koja nalikuje na kardansko vratilo. Pomoću te veze ostvaruje se hod klipova naprijed - natrag.
Klipno-radijalna hidraulička pumpa
Klipne pumpe omogućavaju dobivanje najviših tlakova (preko 50 MPa).
Apostrof
Upotreba u jeziku
<i> "Dobro veče, stari goso!
Hidraulička pumpa
Klipno-radijalna hidraulička pumpa s unutrašnjim djelovanjem
Ova pumpa još se naziva radijalna pumpa s vanjskim ekscentrom. Ekscentricitet između statora i rotora (blok cilindara) određuje hod klipova. Tijekom jednog punog okreta rotora, svaki klip obavi hod naprijed - nazad (usis i tlačenje). Usisna i tlačna cijev smještene su u sredini rotora i završavaju s nepokretnom cilindričnom razdjelnom pločom, koja po obodu ima prstenasti kanal podijeljen na usisni i tlačni dio. Protok se može regulirati promjenom ekscentriciteta.
Apostrof
Upotreba u jeziku
Već je hora, pusti pos’o;
Brže-bolje ‘ajdmo sada!
Puna mjera, sedam ljeta,
Hidraulička pumpa
Regulacija hidrauličkih pumpi
Za regulaciju se koriste mehanički, hidraulički ili elektronički regulatori. Prema reguliranoj veličini razlikuju se: Regulatori se redovito koriste za pumpe relativno velike snage. Načini regulacije se u današnje vrijeme znatno razvijaju, a pri tome se nastoji postići održanje visokog stupnja korisnog djelovanja u različitim režimima regulacije. Kad nema regulatora, pumpa uvijek radi punom snagom, a višak fluida se prigušuje i vraća u spremnik, što je energetski nepovoljno.
Apostrof
Upotreba u jeziku
Put mojega treba svijeta."
Hidraulička pumpa
Regulacija hidrauličkih pumpi
Regulaciju protoka pomoću promjene ekscentriciteta konstrukcijski je moguće izvesti kod lamelnih pumpi, klipno-aksijalnih pumpi i klipno-radijalnih pumpi s unutrašnjim djelovanjem. Kod svih tipova pumpi protok se može regulirati regulacijom broja okretaja.
Apostrof
Upotreba u jeziku
A majstoru naopako!
Hidraulička pumpa
Regulacija hidrauličkih pumpi
Regulacija tlaka djeluje na protok tako da se protok smanjuje s povećanjem tlaka. Regulacija snage treba osigurati da produkt protoka i tlaka (snaga) bude konstantan. Pri povećanju tlaka potrebno je postići odgovarajuće smanjenje protoka.
Apostrof
Upotreba u jeziku
"Čekaj dokle večeramo;
</i>
Izostavljanje izostavnika
Izostavnik se u književnoumjetničkim djelima ne piše na kraju krnjeg infinitiva i glagolskog priloga sadašnjeg (pisat, gledat, trčeć, trudeć...)
Izostavnik se također ne navodi ni kad se sažimanjem dvaju samoglasnika dobiva jedan (ko < kao, gledo < gledao, reko < rekao...): <i> Ah, njegova slika u tkanju
stekla izvrsnos toliku je
"I sad misli i svjetuje!"
</i> <i> Volio sam je
kao travu
i kao jasenje,
ko trstiku i kanarinca,
ko uspavanku
i majčino buđenje. </i>
Drugi jezici
U engleskome jeziku služi za skraćivanje glagolskih oblika:
U engleskom i njemačkome također se koristi sa suglasnikom s za izražavanje pripadnosti:
U ostalim se jezicima također koristi za skraćivanje:
Upotreaba izvan jezika
U brojnim prezimenima:
Često se koriste i u ukrašavanju imena i prezimena izvanzemaljaca u znanstvenofantastičnim djelima:
Vodoravni se apostrof - ' (crtano, prim) koristi za označavanje inča, minuta i sekunda.
Sveti Križ Začretje
Sveti Križ Začretje (prethodno Začretje i Sveti Križ Začreće), naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj, u Krapinsko-zagorskoj županiji.
Zemljopis
Mjesto se smjestilo na brežuljku u dolini rijeke Krapinčice, gdje u nju utiču potoci Šemnica i Pačetina. Nalazi se uz cestu Zagreb - Macelj, gotovo na pola puta između Zaboka i Krapine, na visoravni niskog brežuljka.
Shanor-Northvue, Pennsylvania
Šanor-Nortvju je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Sveti Križ Začretje
Zemljopis
Na brežuljak ceste dolaze s tri strane i tvore cjelinu trga kakvog se rijetko nalazi u mjestima te veličine. Trg je omeđen dominantnim objektima mjesta. Crkva na zapadu s verikalom zvonika, dvorac oblika razvučenog slova "v" s istoka, zgradom (stare) pučke škole na sjeveru, novijom (sada starom) pučkom školom i župnim dvorom na jugu. Kraj puta prema groblju (na istok) su dva umjetno napravljena jezerca-ribnjaci napajani vodom iz Šemnice. Brdašce od tu iskopane zemlje je tristotinjak metara dalje, nekad mu je na vrhu bila mogila i obelisk Sermagea. Sad je pokraj brdašca sagrađena mrtvačnica i parkiralište za groblje, koje je istočnije na padini brda Ciglenica. Nakon gradnje autoceste tu prolazi i novosagrađena cesta prema selima Vrankovec i Švaljkovec odnosno Ciglenica i Zleć/Štrucljevo. Mjesto su obuhvatile, s istoka, traka autoceste i, sa zapada, željeznička pruga.
Shanor-Northvue, Pennsylvania
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 5.051, što je 226 (4,7 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Sveti Križ Začretje
Zemljopis
Sjedište je župe iz koje su se u dvadesetom stoljeću odvojile nove župe Krapinske Toplice i Bedekovčina.
Vlasnici dvorca i okolnih posjeda su bili napredni poljoprivrednici i vinogradari te imali vrsne konje i krave. Proveli su prve melioracije potoka koji su jesen i rano proljeće plavili njive i livade. Poznato je da je Henrika Regina Sermage obskrbljivala, a poslije i Janko Vraniczany-Dobrinović bečki dvor poljoprivrednim proizvodima i vinom, dok je Janko imao zavidnu kolekciju kočija i sedla. Izgradnjom pruge Zabok-Krapina-Đurmanec-Lupinjak i prvo Zagorske magistrale 1960. pa autoceste Zagreb-Macelj s izlazom, magistralnih dalekovoda, vodovoda i plinovoda velik dio plodnih naplavnih polja potoka Šemnice, Krapinice i Pačetine je potrošen za prometnice i infrastrukturu. Kao dobra slika toga treba se podsjetiti tragičnog raskršća u nivou stare ceste Ptuj-Zagreb sa Zagorskom magistralom i sadašnje slike istog Švaljkovca sa 7 mostova ili nadvožnjaka. Ukidanjem kmetstva, prolaskom pruge te mogučnošću zapošljavanja u Zagrebu stanovništvo se s oklice vrhova okolnih brda seli u ravnicu uz podnožja brda.
Jay Grdina
John G. "Jay" Grdina (11. oktobar 1967 -) je američki poduzetnik, pornografski glumac, režiser i producent hrvatskog porijekla, najpoznatiji kao bivši suprug Jenne Jameson.
Odrastao je u situiranoj porodici hrvatskih doseljenika porijeklom iz okolice Karlovca. U svijet porno-industrije je ušao nakon studija, investirajući novac u porno-filmove, a s vremenom je postao pomoćnik Michaela Ninna. Sa Jennom Jameson, koja je tada već bila velika zvijezda, se upoznao 1998. godine. Zajedno sa njom je pokrenuo kompaniju ClubJenna. Vjenčali su se 2003. a razveli 2006. godine.
Sveti Križ Začretje
Povijest
Prvi dio imena Sveti Križ nastao je po crkvi posvećenoj Svetom Križu. Nema podataka o tome kada je osnovana župa, no iz popisa župa 1334. godine poznato da je crkva Svetog Križa na posjedu Petra, sina Nuzlinova postojala već te godine, što znači da je već ranije podignuta. 0 drugom dijelu imena mjesta Začretje postoje dvije verzije. Prva verzija je, da je zbijeno naselje na povišenom platou kojeg okružuju lugovi, današnje sjenokoše, nekad bila hrastova šuma zvana "čret". Druga je verzija da "čret" znači močvarno područje (poplavno područje utoka dva potoka Šemnice i Pačetine u potok Krapinčicu ili Krapinicu kako ga lokalno zovu), pa je iza toga "čreta" odmorište. Stoga bi jednostavno rekli: "Idemo za čret" iz čega je vremenom nastalo Začretje.
U lokalnom govoru ga zovu Svaetikriž, a stanovnike Svetokrišćani (ae kao u kaj).
thumb|left|240px| [[Župna crkva Svetog Križa - Začretje|Župna crkva Svetog Križa]] Župna crkva Svetog Križa potječe još iz 12. ili poćetka 13. stoljeća, a pregrađivana je tijekom 18. Podatak iz 1233. godine kaže da je tada herceg Hrvatske, kasnije hrvatsko-ugarski kralj Bela IV., bježeći pred neprijateljem, sa svojom pratnjom zapeo u blatu u današnjoj Bedekovčini. Ondje mu je majstor popravio kočiju, a on mu je zauzvrat darovao posjed i plemićku titulu. Isto tako 1334. Ivan arhiđakon Gorički navodi u arhiđakonatu Zagorje pod brojem 8. crkvu Sv. Mihovila "prope" Komor, što je danšnja crkva svetog Vida u Komoru. 1256. godine magister Mihalj lektor zagrebačkog kaptola, brat bana Buzada mijenjao je sa svojim zetom Jurkom, sinom bana Očića, imanja u Zagorju i Međimurju. U ispravi o toj zamjeni spominje se imanje Komor.
Naselje Štrucljevo je osnovano u 11. stoljeću. Ono je i najstarije naselje u županiji.
Vlasnici i gospodari dvorca
Juraj Keglević od Bužima 1622. u oporuci spominje dvor u Svetom Križu koji treba nasljediti sin Sigismund. Bio je podban, zapovijednik i komandant hrvatske vojske Keglevići od Bužima u Pregradi/Kostel]. Nije imao muških potomaka.
Barbara Keglević, kćerka Sigismunda 1665. nasljeđuje dvorac, ima pravo mača (lat.;ius gladii : pravo preneseno s više vlasti, čak i smrtne presude podanicima na području kojim vladaju:) i kolatorica je crkve Svetog Križa.
Petar VII. Keglević, nećak Barbare nasljeđuje dvorac.
Ladislav Keglević 1724. sin Petra, nasljeđuje dvorac, od njega ga kupuje brat Petar VIII.
Petar VIII. Keglević ženi Anu Mariju Valpurgu Drašković (1725.-1782.). Dobivaju kćeri Katarinu (1749.-1811.) i Josipu (1744.-1790.) koja nasljeđuje dvorac.
Katarina Patačić se udala u Varaždin za baruna |Patačići|Franjo Patačić. Brojne svoje pjesme za spomenare te ode i prigodnice, sastavila je na kajkavskom narječju, a tiskala je i zbirku "Pesme Horvatszke".
Ana Marija Valpurga se 1775. preudaje za Petra-Troila Sermage (1722.-1771.)de Szomszedvar et Medvedgrad. 1796. se izgrađuje Žitnica.
Dvorac ženidbom u rodu nasljeđuju Mauricije (1763.-1812.) sin Ana Marije Valpurge i Petra-Troila i Amalija (1780.-1855.) kćerka njegove polusestre Josipe i očuhova sina Petra Ivana Nepomuka Sermage de Szomszedvar 1800. godine. Premiještaju groblje kraj crkve na pribrđe brda i sela Mirkovec. Henrika Regina Sermage (1811.-1895.) njihova kćerka se 19.12.1832. u Berlinu udaje za Ernesta von Schlippenbach (rođen 21.06.1804. u Arendsee (Brandenburg) - umro 25.05.1885. u Svetom Križu) Sahranjen je u mogili na umjetnom brdašcu prije groblja. Uzorno vodi imanje i 1834. poklanja stan i zemlju za vrt učitelju. 1886. seli u Prusku i prodaje dvorac.
Barun Janko Vraniczany-Dobrinović 1887. kupuje dvorac. 1884. je predsjednik (vojvoda) dobrovoljnog vatrogasnog društva i limene glazbe. Ponosni je vlasnik uzornog imanja koje proširuje, poznat uzgajivač konja.
Janko Mršić-Flögel 2002. dolazi u vlasništvo, uređuje dvorac i vodi tvtrku i3.
Poznati Svetokrišćani
Ivan pl. Kukuljević Sakcinski (1816.-1889.) preminuo je u Štrucljevu u drvenoj kurijakuriji Puhakovec. U Saboru je 2.5.1843. održao prvi govor na hrvatskom jeziku. Povjesničar i predsjednik Matice Hrvatske.
Lavoslav Vukelić (1840.-1879.) Rođen je u Bočaju kod Kosinja, školovan u Gospiću. "Književno cvieće" zbirka pjesama 1882. Uveo pojam zvonjelica, odobren od A.Šenoe, za sonet. Zaboravljeni hrvatski književnik. Lijep nadgrobni spomenik rad H. Bollea.
Pavao Fizir je darovao prostor u kući da se 1876. otvori čitaonica. Pravila društva "Čitaonice" u Sv. Križu podnijeta su na ovjeru nadležnim organima Kraljevskoj hrvatsko-slavonsko-dalmatinskoj vladi, Odjelu za unutarnje poslove. Pravila su u ime Odbora za izradak pravila potpisali ravnajući učitelj Mirko Bakliža i Lavoslav Vukelić kao tajnik podžupanije Krapinsko-topličko svetokriške.
Marija Jurić Zagorka (Rođena: 1. siječnja 1873. u selu Negovec kraj Vrbovca Umrla: 30. studenoga 1957. u Zagrebu.) je svoje djetinjstvo i mladost provela u Švaljkovcu u (danas urušenoj) kuriji Šenjugovo jer joj je otac bio upravitelj barunskog imanja. Hrvatska književnica.
Ivan Lovrenčić (1917.-1998.) akademski slikar, stalni postav izložbe u Žitnici.
Rudi Stipković karikaturist, stalna izložba karikatura u Žitnici.
Stjepan Jačmenica privatna zbirka starog oružja, spisa i predmeta.
Verica Jačmenica-Jazbec (1946.) kajkavska pjesnikinja. Izdala zbirke pjesama "Droptinice" 1970. i "Svetokriški kajkavski zapisi" 2006.
Župna crka Svetog Križa u Svetom Križu Začretju
Župna crkva Svetog Križa. Vrlo su vrijedni barokni bočni oltari i propovjedaonica iz 1777. godine, kalež iz 1620. godine. Glavni klasicistički oltar iz 1786. je od sadre. U desnom bočnom brodu je drveni kip nazvan "Oplakivanje Krista" koji potječe s kraja 15. ili prve polovine 16. stoljeća. Graditelj Ferdo Heferer je 1894. sagradio 2-manualne orgulje s 14 registara, restaurirane su 1997. godine.
Župni dvor, kuća u kojoj se nalazi župski ured i stan za župnika, zove se raznim imenima: farof (njem. Pfarrof, Pffarrhaus) plebanija, parokija, kurija, župni stan. Nalazi se na sredini južne strane središnjeg trga.
Kapele u župi
Kapela svetog Vida u Komoru je također gotskog stila. Prvi se put spominje u popisu iz 1334. godine, a na istom mjestu je oko 1630. podignuta današnja kapela. Glavni je oltar posvećen svetom Vidu iz 1718. godine.
Kapela Majke Božje Marije u Klupcima je postojala je već 1502. godine, a prvi je opisana 1639. u kanonskoj vizitaciji.
Dvorci i kurije
Dvorac u Mirkovcu
Kurija u Švaljkovcu
Kurija u Štrucljevu
Osnovna škola (na sjevernoj strani trga, nasuprot župnog dvora) je otvorena 13.4.1838.
Povijest i arhitektura dvorca
Dvorac