Drugi_Hristov_dolazak
"I biće znaci u Suncu i u Mesecu i u zvezdama!" (Luka 21,25) – prorekao je Isus. Onda je dao i neke pojedinosti: "Sunce će pomrčati, i Mesec svoju svetlost izgubiti, i zvezde će spadati s neba i sile nebeske pokrenuti se." (Marko 13,24.25) Isus nije jednostavno najavljivao buduće eklipse Sunca i Meseca. One bi predstavljale nesigurne znake, jer se događaju redovno i ne predstavljaju izuzetne fenomene. Osim toga, treba uzeti u obzir i mesto koje najavljeni znaci zauzimaju u propovedi na Maslinskoj gori: neposredno posle velike nevolje, i neposredno pre pojave Isusa Hrista (Marko 13,24-26; Matej 24,29.30). Ovi znaci su bili specifični, oni obeležavaju istek 42 meseca progonstva, kao što je opisano u Otkrivenju 12,13-17. i 13,1-10. U Otkrivenju 12. i 13. Jovan se poziva na tekst u Danilu 7-9, u kojemu prorok vidi rog, silu, koja proizlazi iz Rimske imperije i govori protiv Boga i Njegovih svetih. Pridružujući se velikoj grupi istoricističkih komentatora, adventisti sedmog dana su u toj političkoj i verskoj sili prepoznali Papinstvo (4BC 49-54)). Ova sila je polako izrastala iz razvalina Rimske imperije i dobila veliki podsticaj oko 538. godine posle Hrista, kada je bila slomljena opsada Rima i kada su Ostrogoti doživeli poraz (4BC 834-838). U toku 12 stoleća, papinski Rim je pokazivao pretenzije da progoni sve one koji se nisu slagali s njime. Proročanstvo iz Danila 7,25. koje je Jovan protumačio u Otkrivenju 12,6.14. kao 1260 proročkih dana ili 1260 godina prema načelu dan za godinu (Shea 56-92), smešta kraj tog proročkog razdoblja u godinu 1798. posle Hrista. U to vreme su posledice Francuske revolucije dovele do potkopavanja sile Rimokatoličke Crkve i francuski general L.A. Bertje (L.A. Berthier) odveo je papu Pija VI u progonstvo (Vidi PFOF 2,749-782). Prema tome, razumljivo je da su ovi događaji rasplamsali eshatološke nade širom sveta. Tri puta Danilo smešta poslednji sud neposredno posle zlih dela zveri (Danilo 7,13.14.21.22.26). Kao posledica velikih političkih i verskih potresa koji su uzdrmali Evropu krajem osamnaestog stoleća, pojavilo se veliko versko probuđenje i pažnja vernika bila je usmerena na prorečene znake vremena. Izgledalo je da se kraj sveta približio i da se jasno mogu prepoznati znaci koji mu prethode. Prema apostolu Jovanu, pre pojave nebeskih zbivanja trebalo je da dođe do velikog zemljotresa (Otkrivenje 6,12). Knjiga Otkrivenja redovno povezuje zemljotrese sa završnim događajima (Otkrivenje 8,5; 11,13.19; 16,18), kao da i sama Zemlja deli strahovanje svojih stanovnika koji se suočavaju sa zastrašujućim pretnjama budućih događaja (Luka 21,25.26). '''a. Lisabonski zemljotres.''' Lisabonski zemljotres, koji se dogodio 1. novembra 1755. godine, spada među najjače zabeležene zemljotrese u istoriji. Osetio se u Severnoj Africi i mnogim delovima Evrope. Zajedno sa talasom plime, izazvao je smrt desetina hiljada ljudi i žena. Tadašnji stanovnici su ga smatrali vesnikom kraja sveta (Smith 439-441). '''b. Pomračenje Sunca.''' Na dan 19. maja 1780. godine duboka tama je prekrila severoistočni deo severnoameričkog kontinenta i zadržala se sve do sledećeg jutra. Mnogi ljudi su poverovali da je došao dan Božjeg poslednjeg suda. Posle mračnog dana, Mesec je izašao crven kao krv. Ovi fenomeni se mogu povezati s nebeskim znacima koji treba da prate zemljotres, najavljen u Otkrivenju: "I Sunce posta crno kao vreća od kostreti, i Mesec posta kao krv." (Otkrivenje 6,12; Smith 441-445) '''c. Padanje zvezda.''' Osim znakova koji su upravi opisani, Jovan zapaža da "zvezde nebeske padoše na zemlju, kao što smokva odbacuje pupke svoje kad je veliki vetar zaljulja" (Otkrivenje 6,13). Ovaj deo Jovanovog proročanstva ispunio se 13. novembra 1833. godine. Te noći preko neba je preletalo najmanje 6o hiljada meteorita na sat. Od Kanade do Meksika, od Atlantika do Pacifika, cela Severna Amerika je gledala neobičan prizor. Mnogi su se pitali kakvo je značenje ovog događaja (PFPF 4,289-300; Smith 439-448).