cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
A.I. Artificial Intelligence
Film nam donosi pregršt moralnih pitanja koje uglavnom ostavlja bez pravog odgovora pogotovo u impersonalnom djelu promišljanja o određenom pitanju, ali na koncu nudi ljudsku toplinu i ljubav kao rješenje i poantu življenja.
Nagrade
Uz to je nominiran i za dva Zlatna globusa: najbolja režija, sporedni glumac Jude Law.
Također, film je osvojio nagradu Saturn za najbolje specijalne efekte, najbolju glazbu, najbolji scenarij, najbolju izvedbu mladog glumca/glumice.
Kritike
Film je bio uglavnom hvaljen, makar je bilo dosta zamjerki da je sentimentalan. Roger Ebert je filmu dao 3 od 4 zvijezde: "Izvrsnost i pogrešna računica bore se za prostor na ekranu u "Umjetnoj inteligenciji" Stevena Spielberga, filmu koji je istodobno predivan i izluđujuć. Ovdje imamo jedan od najamicioznijih filmova zadnjih godina, prepunom čudesnim prizorima i provokativnim idejama, ali krivo procjenuje kada nas pita da investiramo naše emocije u lik koji je, na kraju krajeva, samo stroj".
Kritičar Arsen Oremović dao je filmu samo jedan od četiri 'kritičarska prsta': "Kubrick će ostati zapamćen kao cinik i hladna osoba koja bi priču o dječaku-robotu koji želi postati pravi dječak tretirala na pravi način: robot je robot i nikada neće biti čovjek, koliko god suza lio. Nasuprot tome, vedri Spielbergov svjetonazor sili "A.I." prema toploj bajci za cijelu obitelj, prema "Pinokiju" obloženim moralnim dvojbama oko nekih suvremenih znanstvenih inicijativa"
Robert Napier
Biografija
Robert Napier rođen je obitelji artiljerijskog majora u tadašnjem Cejlonu. Njegov otac je poginuo uprvo te godine kad se Robert rodio na Javi. Mali Napier je već 1824 poslan u vojnu školu Britanske istočnoindijske kompanije u Englesku (Addiscome / Surrey). Sa 18 godina, 1828 se pridružio Bengalskim inžinjercima Britanske Indijske vojske. Između 1845 i 1846 borio se protiv Sika za takozvanog Prvog rata sa sikima. Sudionik je bitaka kod Mudkija, Ferozeshaha, Sobraonaja i Gujarata. Za vrijeme Drugog rata sa sikima, zapovjedao je opsadom Multana i borio se u Bitci kod Gujrata.
Godine 1852 je komandirao je jedinicama u pohodu na sjeverozapadne indijske odmetnute provincije. Nakon tog je kao komandant štaba Jamesa Outrama, sudjelovao u gušenju Sipajskog ustanka (Indijski narodni ustanak 1857–58). Tijekom tih borbi je ranjen, nakon tog je unaprijeđen je u čin brigadira.
Napier je 1860 kao komandant divizije pod komandomm Sir Jamesa Hope Granta vodio anglo-francusku vojnu ekspediciju za vrijeme Drugog opijumskog rata u Kini.
Nakon smrti Lord Elgina 1863 Napier je vršio funkciju potkralja Indije. Tad je unaprijeđen za komandanta Britanske indijske vojske sa sjedištem u Bombaju.
U augustu 1867 Napier je kao general pukovnik, određen za komandanta tajne vojne ekspedicije na Abesiniju. Ona je poduzeta nakon Etiopskog diplomatskog sukoba s Britanijom, kad je car Tevodros II Etiopski zatvorio kao taoce veći broj britanskih diplomata i građana u svojoj planinskoj utvrdi Magdala. Ekspedicijske snage koje je vodio Napier uspjele su se probiti od crvenomorske obale preko planinskih puteva Etiopske visoravni (644 km) do Magdale i nakon bitke sa snagama odanim caru Tevodrosu osloboditi sve zarobljenike 1868 Za uspjeh u ovoj misiji, nagrađen je plemićkom titulom Barun Napier od Magdale i ordenom Reda od Batha.
Od 1870. do 1876. Napier je bio na dužnosti vrhovnog komandanta britanskih snaga u Indiji od 1876 je guverner Gibraltara. Godine 1882 vraća se u Britaniju, tad je unaprijeđen u čin feldmaršala. Od 1886. do 1890. vršio je počasnu dužnost komandanta straže (Constable od Tower of London) u londonskom Toweru.
Robert Napier Cornelis umro je 14. januara 1890 u Londonu, pokopan je u kripti Katedrale sv. Pavla u Londonu. Za svog života dobio je najviša britanska odlikovanja Orden reda Bath, Orden Indijske zvijezde, Orden Indijskog carstva.
Evron
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 7283 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 205 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 35,52 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 114 metara (maksimalnoj 200 m, a minimalnoj 82 m).
Katharine Ross
Katharine Juliet Ross (29. januar 1940 -) je američka glumica, koja je slavu stekla 1960-ih ulogama u nekim od tada najpopularnijih filmova kao što su The Graduate i Butch Cassidy and Sundance Kid. Nakon toga je uglavnom nastupala u teatru, ali je 1975. imala zapaženu ulogu u SF-filmu The Stepford Wives za koju je dobila nagradu Saturn. Udavala se četiri puta, a od 1984. je u braku s glumcem Samom Elliottom s kojom ima kćer Cleo.
Maleficent
thumb|mini|Zlurada Zlurada ili Grdana (engl.: Maleficent), izmišljeni lik iz crtanog filma Trnoružica (1959.) Walta Disneya, nastao po uzoru na zlu kumu iz istoimenih starih bajki Charlesa Perraulta i Braće Grimm. Lik je za potrebe filma izmislio Marc Davis. Ona je zla vila koja, pošto nije pozvana na slavlje povodom rođenja princeze Aurore, baca kletvu na princezu i proriče joj da će se „prije nego što sunce zađe“ na njen šesnaesti rođendan nabosti na vreteno i umrijeti. Otmjena je žena, profinjenih manira i zapravo lijepih crta lica. Sebe naziva gospodaricom svega zla i ne odvaja se od svog ljubimca, Gavrana. Njeni ekscentrični pokreti su često imitirani, a njen kostim je desetljećima popularan na maskenbalima. Tri glumice su joj posudile glas, dok će ju Angelina Jolie 2014. tumačiti u igranom filmu. Prema ishodima ankete provedene na Disneyevoj službenoj stranici Zlurada je najstrašniji i najmračniji Disneyev zlikovac. U crtanom filmu Trnoružica iz 1959. glas joj je posudila Eleanor Audley, u House of Mouse Lois Nettleton, a u serijama Kingdom Hearts Susanne Blakeslee.
Opis
Za razliku od ostalih Disneyevih zlikovaca, Zlurada nije komična i nijedan njen potez ne može nasmijati; nije luckasta poput Madam Mim (Mač u kamenu) ili Hada (Herkul), nije naivna poput Princa Johna (Robin Hood) ili Kraljice Srca (Alisa u zemlji čudesa), savršeno je smirena i uravnotežena za razliku od Ursule (Mala sirena) i Cruellae de Vill (101 dalmatinac), ali je daleko zlobnija i moćnija od Zle kraljice (Snjeguljica i sedam patuljaka) pošto želi ubiti djevojku samo zato što nije pozvana na zabavu. Ima svojevrsan smisao za humor (crni), vrlo je ironična i sarkastična, što se najbolje vidi u njenom obraćanju princu Filipu nakon što ga utamniči i uspava princezu. S pobjedonosnim osmijehom na licu, Zlurada mu kaže: "O, nemoj tako prinče Filipe, čemu tolika melankolija. Divna budućnost leži pred tobom! Ali Aurora je u beskonačnom snu! Godine su prolazile... Sto godina za jedan treptaj! I konačno su se kapije tamnice otvorile, naš princ je slobodan otići kuda mu je volja. Krenuo je na svom plemenitom pastuhu, onako visok i ponosan, probuditi svoju ljubav prvim poljupcem ljubavnika.” Ona je hladna, sadistički raspoložena i nemilosrdna, što se najbolje vidi u njenom maltretiranju podanika, vojske goblina, trolova, aligatora, svinja i šišmiša. Jedino biće koje voli je njen ljubimac, Gavran (govori mu mezimče moje), čija je smrt potresa i izaziva.
Uloga u filmu
Film Trnoružica počinje zabavom povodom rođenja princeze Aurore, u velebnom dvorcu njenih roditelja. Tisuće kraljevskih podanika hrli kroz kapiju dvorca pokloniti se budućoj vladarici. U prostranoj dvorani smješteni su ostali kraljevi, vitezovi, dame, princ Filip (Aurorin budući muž) i tri dobre vile, koje su bebi donijele magične darove. Nakon što joj je Cvjetana darovala ljepotu, Gorana dar za pjevanje, a Sunčica zaustila najaviti svoj dar, iznenada je nastala oluja. Zavjese su letjele, nebo se smračilo, a nasred dvorane stvorila se zla vila Zlurada, navodno kako bi i ona darovala nešto djetetu. Govorila je kako će Aurora bez sumnje biti lijepa i darovita, kako će rasti u najvećem luksuzu, voljena i pažena, ali je odjednom promijenila glas i počela vikati: "Prije nego što zađe Sunce na njen šesnaesti rođendan, ona će nabosti svoj prst na vreteno, i umrijet će!” Kada stražari pojure kako bi ju zarobili, ona im podsmješljivo vikne "Bjež'te lude!", okameni ih na mjestu i nestane. Zlurada je šesnaest godina tražila Auroru, koju su u međuvremenu vile sakrile u maloj šumskoj kolibi. Zapravo, to su za nju činili njeni podanici, životinje i nakaze. Kralj je naredio spaliti sva vretena u državi. Nekoliko dana pred princezin šesnaesti rođendan, vila šalje svog ljubimca, Gavrana, govoreći mu: “Mezimče moje, ti si mi posljednja nada. Vini se visoko i široko. Traži djevojku zlatne kose i usana crvenih kao što je ruža. Kreni, i nemoj me izneveriti.”
Gavran uspijeva pronaći princezu koja je tog dana neznajući da će se udati za njega upoznala princa Filipa, i dogovorila se da uvečer dođe u kolibu na večeru. Saznavši za tamo nekog princa, vile su se uplašile da bi mogle biti okrivljene za nepoštivanje dogovora, po kojem su dužne Auroru čuvati samo za Filipa. Stoga još istog dana pakiraju princezu i upućuju se na dvor pripremiti ju za vjenčanje. Misleći da je večera spremna, Filip dolazi u kolibu gdje zatiče Zluradu, čiji ga podanici zarobljavaju i vode u njen dom, na Zabranjenu planinu. U međuvremenu, Zlurada se u obliku zelenkastog svijetla pojavljuje u Aurorinom kominu, u dvorcu, hipnotizira ju i vodi kroz zidove, do vrha jedne kule, gdje je spremila vreteno. Vile, koje su u zamku osjetile crnu magiju, jure hodnicima i tajnim prolazima, vičući: "Aurora, ništa ne diraj." Staro proročanstvo je moralo biti ispunjeno, i trenutak prije nego što su tri vile stigle, princeza je nabola prst i pala u vječni san. Vile su natrčale na Zluradu, koja im je sa podsmijehom dobacila: “Mislile ste da možete nadmudriti mene! Mene, gospodaricu svega zla!? Evo vaše dragocene princeze!” Potom je pomakla haljinu ispod koje je ležala onesviještena Aurora. Uspavavši cijeli zamak, vile odlaze u Zluradinu tvrđavu osloboditi princa. Zlurada ga obeshrabruje, ironično govoreći o njegovoj ljubavi, kaže mu da će i nakon sto godina koje provede zarobljen, svakako biti prvi ljubavnik svoje princeze. U trenutku njene nepažnje, vile ga oslobađaju i počinju bježati. Zluradini služitelji im otežavaju bijeg raznim smicalicama, ali vile izlaze na kraj sa svim zamkama. Vidjevši kako princ bježi, Gavran glasno grakće, pokušavajući privući Zluradinu pažnju. Neposredno prije nego što se Grdana bijesna pojavi na prozoru, Sunčica Gavrana pretvara u kameni kip. Shvativši da je zarobljenik skoro stigao do Aurore, Zlurada baca čini na princezin zamak i oko njega rastu trnje i šiblje. S teškom mukom i pomoći triju dobrih vila, Filip uspješno krči put pred sobom. Shvativši da je vrijeme da se sama sukobi sa njim, Zlurada leti do zamka, gdje se pretvara u golemog crno-ljubičastog zmaja, te kaže: “Sada ćeš imati posla sa mnom prinče, i sa svim silama Pakla!” Nakon duge i teške borbe, princ ju uspijeva probosti čarobnim mačem i ona umire.
1679
Godina 1679 (MDCLXXIX) bila je redovna godina koja počinje u subotu po gregorijanskom kalendaru odn. redovna godina koja počinje u utorak po 10 dana zaostajućem julijanskom kalendaru.
Stari grad (Budva)
mini|desno|200px|Položaj Budve mini|desno|200px|Citadela u Budvi mini|desno|200px|Jedna od kula budvanskog bedema mini|desno|200px|Kula citadele mini|desno|200px|Kuće u Starom gradu (Budva) Stari Grad u Budvi je gradska tvrđava u današnjem istoimenom naselju. Tvrđava je prvobitno podignuta na ostrvu nedaleko od obale, a kasnije je prevlakom spojen sa kopnom tako da je danas to obalsko utvrđenje, iako je prvobitno bilo ostrvsko. Grad je očuvan i dan danas. Njegove se kuće koriste za život. Teško je stradao u velikom zemljotresu1979. godine, ali su zidine i kuće uspješno sanirane.
Prošlost grada
Utvrđeni grad na ovom prostoru je postojao još u doba antike. Mada su Grci osnovali mnoge kolonije u Mediteranu, po svemu sudeći, u delu obale Jadranskog mora, na području današnje Crne Gore, nisu uspeli u naseljavanju kolonista, iz razloga što im to nije dopuštalo domorodačko ilirsko stanovništvo. Umjesto toga, postojali su samo pojedini grčki tržišni centri - emporiji. Jedan od njih je, tokom VI – V vijeka prije nove ere, bio u Budvi (Butua). Prvi pomen ovog ilirskog grada nalazimo u V veku pre nve ere, kod Sofokla, a Pseudo-Ksilaks navodi da se od njega do Drača putuje morem dan i noć, a kopnom tri dana. Budva je poznata i po kasnijim, bogatim grčkim nalazima, kada je uticaj sa Egeja bio još veći. Iz ovog perioda u gradu su pronađeni ratnički šljemovi (takozvani grčko-ilirski) koji sa paragnatidama (štitnicima za obraze) podsećaju na korintske, ali im za razliku od njih nedostaje štitnik za nos (nazal). Šlemovi su uvoženi iz Grčke(pronađeni datiraju iz V-VI vijeka p. n. e.) i bili su omiljeni među Ilirima (Enhilejcima) a to se vjerovatno tiče i ostalih dijelova zaštitne vojničke opreme.
Zemlja (Enhilejaca), na kojoj je osnovan grad Budva, pominje se još u mitovima vezanim za Kadmosa i Harmoniju, doseljenika iz grčke Tebe. Kadmosov sin je po mitu imao ime Ilirios: eponim starih Ilira. Po jednom fragmentu Filona, koji navodi Stefan Vizantinac, Kadmos je došao među Enhilejceu grad Budvu, na volovskim kolima, da bi im (po podatku Apolodora) pomogao u ratu protiv drugih plemena Ilira ("Illyri proprie dicti"). Nakon ilirsko-rimskih ratova, Budva potpada pod vlast Rima. Konventi ili opida (oppida civium Romananorum) bila su naselja koloniziranih rimskih građana, doseljenih u Ilirik, odnosno kasniju provinciju Dalmaciju. Među takvim naseljima se pominje i Butua-Butuanum (Budva). Sem Italika, u ovim gradovima postoji i veći broj trgovaca, Grka i orijentalaca, a razvijeno zanatstvo utiče na formiranje zanatskih kolegija. Razaranjem antičke Duklje od strane Avara i dolaskom Slovena, veliki broj romanizovanih starosedelaca se povukao u utvrđene primorske gradove. U ranom srednjem veku, Budva je vizantinski grad, sa grčkom vojnom posadom (garnizonom) i iliro-romanskim stanovništvom, a nastanjivali su je i grčki i italijanski trgovci. Sloveni žive po župama i bili su nekoliko vekova podanici vizantijskog cara. Po osamostaljenju Dukljanske kneževine Budva ulazi u njen sastav, a kasnije i u sastav Kraljevine Duklje. Posle 1181. u državi je Stefana Nemanje, Kraljevini Srbiji i Carstvu. Po uzoru na Dušanov zakonik, u vrijeme cara Stefana Uroša IV sačinjen je – Statut grada Budve. U kasnijem periodu, ovaj grad se nalazio pod vlašću Balšića, Crnojevića i Srpske despotovine. Koristeći prodore Turaka na Balkansko poluostrvo, Mlečani nisu zauzimali velike posede odjednom. Dugim i strpljivim radom na terenu obećanjima su pridobijali "kuću po kuću". Do 1435. godine srpskoj su despotovini, u primorju Zete, oduzeli sve, sem: Bara i Budve. Veliko vijeće, u Veneciji, 31.12.1435. godine, izabralo je Đurđa Brankovića, sa sinovima i naslednicima, za mletačkog građanina i plemića (svečani dokument napisan je 26.03.1436. godine i na njega stavljen zlatni pečat Mletačke republike) čime je istovremeno srpski despot postao i član Velikog veća. Međutim, nakon prvog pada Srpske despotovine pod tursku vlast 1439, takvo stanje su iskoristili Mleci: preduhitivši Turke, do 1443. zauzimaju cio obalski pojas Donje Zete, od Bojane do Kotora. Tako su pod njihovu vlast pali i gradovi: Ulcinj, Bar i Budva. U predatim im mestima, Mlečani su za rektore (načelnike) postavljali svoje plemstvo, u periodu od 1441. do 1797. godine Imena ovih rektora sačuvana su u mletačkom arhivu. Posle pada Mletačke republike, Budva ulazi u sastav Austrougarske.
Zagrebački sporazum
Dana 29. ožujka 1994., točnije u rano jutro 30. ožujka, sklopljen je Zagrebački sporazum o prekidu vatre između Hrvatske i predstavnika pobunjenih Srba. U ime srpske strane sporazum je potpisao krajiški ministar obrane admiral Dušan Rakić, a u ime Hrvatske Hrvoje Šarinić.
Potpisan je u Veleposlanstvu Rusije u Zagrebu. Ovim sporazumom detaljno je dogovoren prekid neprijateljstava i obostrano povlačenje teškog naoružanja i vojnika s bojišnice. Tako je između sukobljenih strana uspostavljena tampon-zona široka dva kilometra, a postrojbe s obje strane su se trebale povući na određenu udaljenost. Skupština RSK je u Kninu 8. travnja donijela odluku o ratifikaciji Zagrebačkog sporazuma.
Od 4. travnja trebalo je uspostaviti prekid vatre. Već 5. travnja cjelokupno teško naoružanje trebalo je biti povučeno 10, odnosno 20 km od crte dodira sukobljenih strana. Postojala je mogućnost da dio teškog naoružanja ostane u skladištima smještenim u području 20 km od crte dodira. Do 8. travnja trebalo je obaviti povlačenje hrvatskih i srpskih snaga s crte dodira, odnosno one su se trebale povući najmanje jedan kilometar na "crtu razdvajanja". Do 19. travnja trebalo je dogovoriti i daljnje smanjene snage u području dubine 10 km od crte dodira. U području između crta razdvajanja trebalo je pod nadzorom mirovnih snaga provesti i obostrano uklanjanje minskih polja. Obje sukobljene snage ipak su trebale biti na raspolaganju snagama UN-a, kako bi se u području između crta razdvajanja spriječile kriminalne radnje i održavao zakon i red. Tako je u to područje mogao ući određeni broj pripadnika hrvatske policije i srpske milicije, ali su mogli biti naoružani samo pištoljima i djelovati pod nadzorom mirovnih snaga. Hrvatska i srpska strana trebale su uspostaviti zajednička povjerenstva koja su trebala raditi na uspostavi nove "crte razdvajanja", a njima bi predsjedavao predstavnik UNPROFOR-a.
Daljnji će se pregovori voditi oko gospodarskih pitanja i normalizacije života, što je ishodovalo potpisivanjem Gospodarskog sporazuma početkom prosinca 1994. Osam mjeseci kasnije Hrvatska će osloboditi okupirane dijelove ozemlja i RSK prestat će postojati.
Izvori
Barić, N: Srpska pobuna u Hrvatskoj 1990.-1995., Golden marketing-Tehnička knjiga, Zagreb, 2005.
Razviće biljaka
Razviće biljaka ili ontogeneza (gr. ontos = biće, jedinka; genesis = postanak) je životni ciklus svake jedinke koji prolazi kroz niz uzastopnih faza koje se smenjuju počev od stvaranja zigota pa sve do smrti jedinke. Prema savremenim shvatanjima odvija se po programu koji je zapisan u genima i kontrolisan je enzimima. Na dužinu trajanja pojedinih etapa i njihovo smenjivanje utiču faktori spoljašnje sredine. Zajedničkim delovanjem genetskog programa i faktora spoljašnje sredine dolazi do sinteze odgovarajućih enzima koji kontrolišu metabolizam čime dovode do morfoloških promena karakterističnih za određenu etapu razvića.
Ontogeneza biljaka odvija se kroz dva osnovna stadijuma:
Vegetativni stadijum
Obuhvata sve promene od obrazovanja zigota pa do formiranja generativnih organa.
Etape u ovom stadijumu su:
Ranavalona III.
Ranavalona III. (Amparibe pored Antananariva, 22. novembar 1861. - Alžir, 23. maj 1917. ), bila je posljednja kraljica Madagaskara koja je vladala od 30. jula 1883. do 28. februara 1897.
Biografija
Ranavalona III., kći madagaskarskih aristokrata Andriantsimianatre i Raketake, rođena je kao princeza Razafindraheti 1861. u Amparibeu, tada malom selu u okolici Antananariva. Ona je bila nećakinja kraljice Ranavalone II. i praunuka kralja Andrianampoinimerina i kao takva kvalificirana da uđe u krug potencijalnih pretendenata na tron Kraljevine Madagaskar.
Kad je sazrila za školu, princezu Razafindrahety primila je njezina tetka, kraljica Ranavalona II, na svoj dvor gdje je imala privatne satove od [[londonskog učitelja. Školovanje je nastavila u protestanskoj vjerskoj školi za djevojke Ambatonakanga u Antananarivu.
Kao mlada djevojka, Razafindraheti se udala za aristokrata po imenu Ratrimo (Ratrimoarivoni). On je svega nakon nekoliko godina 8. maja 1883. umro u dobi od 22 godine, ostavivši Razafindraheti udovicom. Tad su kružile glasine da ga je možda dao otrovati premijer Rainilaiarivoni zbog političkih razloga. On i njegov stariji brat Rainivoninahitrinioni (bivši premijer) stajali su iza aristokratske revolucija iz 1863. nakon koje je i u Madagaskar postao ustavna monarhija, sa podjelom vlasti između kralja i predsjednika vlade, a ne kao dotad isključivo u rukama kralja i njegove aristokracije. Nakon smrti kraljice Ranavalona II. - Razafindraheti je postala najozbiljniji kandidat za njenu nasljednicu, pogotovo nakon odluke da se uda za premijera Rainilaiarivonija.
Vladavina
thumb|left|260px|Dolazak kraljice Ranavalone III. u Pariz Odmah nakon udaje za Rainilaiarivonija (koji je prije tog bio muž prethodnih dviju kraljica Rasoherine i Ranavalone II.) i ustoličenja na tron 30. jula 1883., Ranavalonu III. dočekao je prvi Francusko-malagaški rat (1883.-1985.)
Francuzi su već prije počeli na sve moguće širiti svoj ​​utjecaj na pleme Sakalava, a i na ostale madagaskarske etničke skupine. Nakon rata Francuzi su 1985.) prisilili kraljicu da potpiše jedan vrlo ambivalentni ugovor. Na osnovu tog sporazuma Francuska je dobila pravo na koloniju Diego-Suarez i pravo da se njeni građani mogu naseljavati u Antananariu, ali u tom trenutku nisu inzistirali da dobiju protektorat nad Madagaskarom, zbog sukoba s Britancima. Ipak su se oni na temelju svog tumačenja tog ugovora, ponašali kao da je cijeli Madagaskar njihov protektorat i da im pripada suverenitet. (Velika Britanija priznala je Francuskoj pravo na protektorat tek 1890.)
Već slijedeće godine 1886., Ranavalona III. tražila je preko diplomatskih kanala pomoć od tadašnje sile u usponu Sjedinjenih Američkih Država, ne bi li tako očuvala svoju nezavisnost. Svoje diplomatski napore popratila je brojnim darovima koje je poslala predsjedniku Groveru Clevelandu). Sjedinjene Američke Države, međutim, nisu pokazali nikakvu želju da pomognu Madagaskaru da očuva svoju nezavisnost.
Kulminacija netrpeljivosti između Ranavalone III. i Francuza zbila se 1894., kad je Ranavalona III. zajedno sa svojom vladom odbila Francuske zahtjeve za teritorijalnim ustupcima i njihovo tumačenje potpisanog ugovora iz 1885. Nakon tog su Francuzi poslali Charlesa Le Myre de Vilersa da pokuša uvjeriti kraljicu i njenu vladu u ispravnost francuske interpretacije ugovora, - ali i da im zaprijeti ratom ukoliko to odbiju. Ranavalona III. i njena vlada odbili su zahtjeve, tako da su u novembru 1894. prekunuti svi odnosi.
Nakon tog su Francuzi bombardirali i zauzeli luku Toamasina u decembru 1894., a zatim zauzeli luku Mahajanga u januaru 1894. U maju 1895. uputili su ekspedicioni odred da zauzme Antananarivo. Mnogi francuski vojnici pomrli su zbog malarije i drugih bolesti tokom marša na Antananarivo. Francuzi su stigli do Antananariva u septembru 1895. Madagaskarska vojska uspjela ih je zadržati na prilazima gradu tri dana, ali je nakon bombardiranja palače kraljica odlučila da je daljnji otpor nemoguć i pristala na predaju Francuzima.
IBA
Termin IBA ima više značenja.
Kastavinol C3
Kastavinol C3 je organsko jedinjenje, koje sadrži 26 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 566,508 Da.
Hudson, South Dakota
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 296, što je 106 (-26,4 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Adaptation (film)
Adaptacija (eng. Adaptation.) je američka satira iz 2002. godine u režiji Spikea Jonzea. Sceanrij je napisao Charlie Kaufman, a priča se zapravo vrti oko njegovog problematičnog pisanja adaptacije scenarija za knjigu "Kradljivac orhideja".
Radnja
Charlie Kaufman (Nicolas Cage) je scenarist koji pokušava adaptirati knjigu Susan Orlean (Meryl Streep) Kradljivac orhideja (napravljenu prema istinitom događaju) i to mu ne polazi za rukom. Kradljivac orhideja je priča o ekscentričnom John Larocheu (Chris Cooper), kradljivcu i preprodavaču rijetkih orhideja. Za to vrijeme Charlieov brat blizanac Donald (također Nicolas Cage), kojemu sve ide od ruke, također pokušava postati scenarist. Charlie se kroz knjigu zaljubljuje u Susan. Kad, misleći da će razgovor s njom pomoći adaptiranju, otkrije da se ona još viđa s Johnom Larocheom kojeg lovi policija, radnja se zakomplicira.
Nagrade
2 osvojena Zlatna Globusa (najbolji sporedni glumac Chris Cooper, sporedna glumica Meryl Streep) i 4 nominacije (najbolji film komedija ili mjuzikl, režija, scenarij, glumac u komediji ili mjuziklu Nicolas Cage).
Analiza
Iako veoma neobičan, ovaj film je smatran odličnim. Film prikazuje radnju iz knjige i pokušaje Charliea Kaufmana da tu knjigu adaptira. Na kraju se te dvije radnje stapaju u jednu otkrićem da se Susan Orlean još viđa s Johnom Larocheom koji ju je fascinirao. Film počinje pokazivanjem rada Charlie Kaufmana na filmu Biti John Malkovich. Za one neupućene u svijet filma, taj film zbilja postoji. Charlie Kaufman je napisao scenarij, a Spike Jonze režirao (to je da prva suradnja). Film je koncipiran tako da gledatelja uvjeri da su se događaji prikazani u filmu zbilja dogodili.
Adaptacija je u biti poruga na hollywoodske blockbustere. Knjiga Kradljivac orhideja je u biti veoma, veoma dosadna i to je više puta prikazano u filmu. Charlie pokušava ne uljepšavati knjigu i ne ubacivati akcijske dijelove, iako svojim ubacivanjem u radnju knjige to sve napravi. Tu je i Charliev brat blizanac Donald koji napiše potpuno glup scenarij za kojeg Charlie misli da nikad neće uspjeti, što se ipak dogodi. Charlie je frustriran svojim životom, neuspjehom kod žena, neuspjehom u adaptaciji knjige i time što je Donald, iako potpun amater bolji od njega, kao i uostalom u svemu u životu.
Casali Santa Maria Maddalena, L'Aquila
Casali Santa Maria Maddalena je naselje u Italiji u provinciji L'Aquila, u regiji Abruzzo.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 33 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1066 m.
Rendition (film)
Rendition je američki igrani film snimljen 2007. u režiji Gavina Hooda. Radnja je inspirirana stvarnim događajima vezan uz kontroverzni program tzv. izvanrednih izručenja koje je 2000-ih nad osobama osumnjičenima za terorizam provodila CIA i druge američke obavještajne agencije.
U Hrvatskoj je prikazan pod naslovom Nestali zarobljenik, a u Srbiji pod naslovom Pod istragom.
Antagonizam
Antagonizam se uzima kao sinonim za suprotnosti i najteži oblik društvenih protivrečnosti. Društvene nauke poznaju podelu suprotnosti na antagonističke (nepomirljive) i neantagonističke. Pojam suprotstavljenosti ima značajnu ulogu u psihološkim teorijskim sistemima, naročito u psihoanalizi, u kojoj antagonizam između svesnog i nesvesnog dela ličnosti ima važnu ulogu u teorijskim objašnjenjima ponašanja. Odnos između svesnog i nesvesnog u čoveku nije paralelan ili neutralan, već neposredno antagonistički.
Antrogna, Verbano-Cusio-Ossola
Antrogna je naselje u Italiji u provinciji Verbano-Cusio-Ossola, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 226 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 617 m.
Avy (francusko mesto)
Avi je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Poatu-Šarant, u departmanu Primorski Šarant koja pripada prefekturi Sent.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 482 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 32 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 14,64 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 66 metara (maksimalnoj 78 m, a minimalnoj 15 m).
Landkreis Barnim
Okrug Barnim je okrug na istoku nemačke pokrajine Brandenburg.
Površina okruga je 1.494 -{km²}-. Krajem 2009. imao je 176.904 stanovnika. Ima 25 naselja, od kojih je sedište uprave u mestu Ebersvalde.
Okrug se nalazi između reke Odra (granica sa Poljskom) i gradskog područja Berlina. U okrugu postoji više jezera, kanala i rezervat biosfere.
Mary Steenburgen
Mary Nell Steenburgen (8. februar 1953 - ) je američka glumica, najpoznatija po tome što je osvojila Oscar za najbolju sporednu glumicu za ulogu Lynde Dummar u filmu Melvyn and Howard. Istakla se ulogama u SF-filmovima kao što je Time After Time na čijem snimanju je upoznala Malcolm McDowella za koga će se vjenčati i s njim imati dvoje djece. S McDowellom se razvela i poslije udala za Teda Dansona s kojim živi i danas.
Bliska je prijateljica Hillary Clinton, čiju je predsjedničku kandidaturu podržavala 2008. godine.
Bareilles (Gornji Pirineji)
Barel je naselje i opština u južnoj Francuskoj u regionu Središnji Pirineji, u departmanu Gornji Pirineji koja pripada prefekturi Banjer de Bigor.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 67 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 3 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 20,84 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 1000 metara (maksimalnoj 2.150 m, a minimalnoj 823 m).
Lions for Lambs
Lions for Lambs je američka filmska drama iz 2007. Tema filma je rat u Avganistanu viđen očima američkih vojnika, američkog senatora, profesora sa jednog kalifornijskog koledža i novinarke. Film je imao slab komercijalni uspeh, a dobio je i negativne ocene kritike.
U Hrvatskoj je distribuiran pod naslovom Jaganjci i lavovi, a u Srbiji pod naslovom Glineni golubovi.
South Vienna, Ohio
Saut Vijena je grad u američkoj saveznoj državi Ohajo.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 384, što je 85 (-18,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Lena Olin
Lena Olin (22. mart 1955 -) je švedska glumica. Odrasla je u glumačkoj porodici kao kći Stiga Olina i Britte Holmberg. Godine 1974. je izabrana za Miss Scandinavia. Pažnju je stekla 1970-ih suradnjom s Ingmarom Bergmanom, a nakon nastupa u filmu Nepodnošljiva lakoća postojanja počela je glumiti u nizu holivudskih filmova. Mlađim generacijama je poznata i po ulozi Irine Derevko u TV-seriji Alias.
Facchin, Belluno
Facchin je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 9 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 681 m.
Waianae, Hawaii
Vajanae je naseljeno mesto za statističke potrebe u američkoj saveznoj državi Havaji. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 13.177 stanovnika.
Aravecchia, Frosinone
Aravecchia je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 89 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 192 m.
Kasticin
Kasticin je organsko jedinjenje, koje sadrži 19 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 374,341 Da.
Evening (film)
Evening je američki igrani film snimljen 2007. u režiji Lajosa Koltaija. Scenario je, na temelju vlastitog istoimenog romana, napisala Susan Minot u suradnji sa Michaelom Cunninghamom. Radnja prati sjećanja umiruće Ann Grant Lord na svoju mladost.
Nemački okruzi
400px|mini|Karta nemačkih okruga Nemački okruzi su nemačke administrativne jedinice u nivou ispod saveznih država, a ravnopravne sa autonomnim gradovima (gradovima van okruga, Kreisfreie Städte). Okruzi upravljaju svojim područjem po principima lokalne samouprave.
Braća Karamazovi
Braća Karamazovi (ruski: Братья Карамазовы) posljednja je knjiga ruskog pisca Fjodora Mihajloviča Dostojevskog. Dostojevski je proveo skoro dvije godine pišući knjigu Braća Karamazovi, koja je prvi put izdana u serijalnoj formi u časopisu Ruski Vjesnik, i završena je u studenom 1880. godine.
Nemački okruzi
U Nemačkoj postoji 107 autonomnih gradova i tri grada-države. Okruzi su seoskog tipa, i ima ih 295. Najveći je Okrug Ukermark u Brandenburgu (3058,10 km²), a najmanji Okrug Majna-Taunus u Hesenu (229,39 km²).
Braća Karamazovi
To je filozofski dramski roman koji raspravlja o raznim temama, kao što su Bog, slobodna volja, moral, ljudska nesavršenost i iskupljenje. Po romanu je snimljeno nekoliko televizijskih i filmskih adaptacija, a jedna od najpoznatijih su istoimeni film Richarda Brooksa iz 1958. Observer je "Karamazove" 2003. stavio na 29. mjesto na listi najboljih romana svih vremena dok je svojedobno Marilyn Monroe izrazila želju za igranjem Grušenjke, jedne od likova iz romana.
Nemački okruzi
U nadležnost okruga spada: održavanje lokalnih puteva, građevinske dozvole, nacionalni parkovi, socijalna pomoć, briga za omladinu, bolnice, srednje škole, oprikupljanje i odlaganje otpada, registracija auta, izbor predstavnika za nivo državnog parlamenta, i druge nadležnosti (kultura, turizam) koje se razlikuju po regionima.
Boris Živković
Boris Živković (Živinice, 15. studenog 1975.), bivši hrvatski nogometni reprezentativac.
Braća Karamazovi
Dvojica staraca u priči, Fjodor Karamazov i Zosima, sučeljuju se kao negativni i pozitivni mimetički model za mlađi naraštaj, a pisac kritizira i pomodne, zapadnjačke ideje koje po njemu kvare rusku kulturu. Zamišljen je i drugi dio knjige, "Život velikog grješnika", ali je Dostojevski preminuo prije nego je mogao ostvariti taj naum.
Zeljasta biljka
desno|mini|150p|[[Grašak, jednogodišnja zeljasta biljka]] desno|mini|150p|[[Peršun, dvogodišnja zeljasta biljka]] Zeljasta biljka je životna forma biljaka, koja ne obrazuje sekundarno tkivo (kambijum i felogen) usled čega ne dolazi do debljanja. Njihovo stablo je meko, sočno i kod većine zeleno (ima ulogu u fotosintezi). Nadzemni izdanci ovih biljaka, u predelima sa nepovoljnim delom godine, izumiru na kraju vegetacionog perioda.
Miranda Richardson
Miranda Jane Richardson (3. mart 1958 - ) je engleska kazališna, filmska i televizijska glumica. 1980-ih je već bila jedna od najuglednijih kazališnih glumica, ali je zapaženu ulogu imala kao Elizabeta I u popularnom sitkomu Blackadder. Često je nastupala u holivudskim filmovima, tumačeći uloge negativki ili psihički poremećenih žena. Dva puta je nagrađena Zlatnim globusom.
Zeljasta biljka
Na osnovu dužine života, zeljaste biljke podeljene su na:
Miranda Richardson
Usprkos svjetskoj slavi poznata je po tome što od javnosti ljubomorno čuva svoj privatni život.
Braća Karamazovi
Knjiga prva: Povijest jedne male obitelji
Gradić Skotoprigonjevsk, Rusija, 19. stoljeće. Fjodor Pavlovič Karamazov oženio se za bogatu Adelaidu Ivanovnu Miusovu te je tako, zahvaljući mirazu, stekao dovoljno novca za početak svojeg poduzetničkog posla, čime je postao dosta imućan. Dobili su sina Dmitrija, no Adelaida Ivanovna je shvatila da je brzopleto ušla u brak sa Fjodorom kojeg ni ne voli osobito, te je pobjegla u Sankt Peterburg, gdje je preminula od tifusa ili gladi. Fjodor je zaboravio na Dmitrija, pa je bratić njegove majke, Petar Aleksandrovič Miusov, preuzeo kakvu-takvu brigu o djetetu. Dmitrij se upisao u vojnu školu, otišao na Kavkaz, postao časnik te počeo piti i zabavljati se sa ženama. Sa 28 godina vratio se u svoj gradić te ušao u spor sa ocem jer vjeruje da mu duguje nasljedstvo od svoje majke.
Zrinska
Zrinska je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu općine Veliki Grđevac, Bjelovarsko-bilogorska županija.
Povijest
Tijekom Domovinskog rata selo je nakratko bilo priključeno SAO Krajini, a vraćeno je pod hrvatsku jurisdikciju 1. studenog 1991. nakon Operacije Otkos 10.
Braća Karamazovi
Knjiga treća: Bludnici
Gradska luda Lizaveta Smerdjašča jedne je noći provalila u kupaniocu u vrtu Fjodoreva imanja, rodila Smerdjakova i potom preminula. Smerdjakov je epileptičar i blago zaostao, a odgojili su ga sluge Girogorij i njegova supruga Marfa. Postao je kuhar, ali je potajno bio zavidan jer je čuo glasine da je Fjodor možda njegov otac, iako to nikada nije dokazano. Fjodor u međuvremenu ima 55 godina te se planira oženiti za Grušenjku, koju privlači novcem, no u nju je zaljubljen i Dmitrij, što pojačava njegov spor sa ocem. Dmitrij ispriča Aljoši i zašto je prekinuo zaruke sa bivšom, Katerinom Ivanovnom - prije nekog vremena, njen otac, potpukovnik, je kradimice uzeo državni novac i nije mogao nabaviti istu svotu te je stoga razmišljao o samoubojstvu prije nego li nadređeni to shvate. Katerina Ivanovna tada je svratila do njegove kuće te ga zamolila za 4.500 rubalja, a on je njoj odlučio dati 5.000.
Zrinska
Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 153 stanovnika te 72 obiteljskih kućanstava.
Boris Živković
Profesionalna karijera
Karijeru je Živković započeo u BiH igrajući za juniore Sarajeva. Slijedio je transfer u Marsoniju iz Slavonskog Broda. Tamo je bio standardan, te time zaradio transfer u Hrvatski Dragovoljac odakle nakon samo jedne standardne sezone odlazi u njemačku Bundesligu. Novo je odredište bio Bayer Leverkusen, gdje ostavlja snažan utisak igrajući čak 6 sezona, i blizu 150 utakmica, među kojima i finale Lige prvaka sa madridskim Realom.
Zrinska
Napomena
<references group="Napomena"/>
Boris Živković
Profesionalna karijera
No, po završetku ugovora uslijedio je odlazak iz kluba. Izrazivši želju za igranjem u engleskom Premiershipu ponudu mu je poslao Portsmouth pod vodstvom Harrya Redknappa. Tamo se uopće nije snašao, te odlaskom trenera Redknappa, odlazi i Živković. Vratio se opet u Bundesligu, ovaj put u Stuttgart, odakle je brzo poslan na posudbu u Köln. Dana 30. kolovoza 2006. vraća se u Hrvatsku, potpisavši trogodišnji ugovor sa splitskim Hajdukom. Po dolasku u HNL pokazao se kao pojačanje, ali je podosta problema imao sa sucima, te je već nakon 4 utakmice zaradio 3 žuta kartona zbog upornih svađa sa sudcima, pogotovo sa Draženom Kovačićem za vrijeme derbija na Poljudu. Kasnije se smirio, više se ističući stoperskim umijećem. S vremenom mu forma postupno pada, vjerojatno kao posljedica nerijetkih ozlijeda, ali i dalje je držao svoje mjesto među glavnim igračima kluba. Po isteku ugovora odlučio se odlazak iz kluba i od tada je slobodan igrač.
Za hrvatsku je reprezentaciju počeo igrati nakon odlaska Ćire Blaževića. Izborio je Svjetsko prvenstvo 2002. gdje je odigrao tek sat vremena dok nije u prvoj utakmici srušio meksičkog napadača Blanca, te zaradio prvi crveni karton prvenstva. Iz kasnijeg jedanaesterca Meksiko je pobijedio 1:0, a Živković nije igrao ni protiv Ekvadora treću utakmicu. Kasnije opet nastupa na EURU 2004. u Portugalu, nakon čega slijedi nepozivanje u reprezentaciju od strane Zlatka Kranjčara, da bi se u reprezentaciju vratio pod vodstvom Slavena Bilića za prijateljsku utakmicu sa Norveškom u veljači 2007. No, samo nakratko, dok se nije ozlijedio i izgubio iz reprezentativnog okruženja.
Braća Karamazovi
Knjiga treća: Bludnici
Novac je tako vraćen i nitko nije ništa primjetio. Iz zahvalnosti, ona se potom zaručila za Dmitrija, no on je nakon nekog vremena to raskinuo jer se zaljubio u Grušenjku. Ipak, ona i dalje inzistira na braku iako je potajno zaljubljena u Ivana, samo to ne želi priznati zbog ponosa. Stvar dodatno komplicira činjenica što je Dmitrij jednom bio u nestašici novca, pa mu je Katerina Ivanovna dala 3.000 rubalja kako bi on to "poštom poslao" njenoj sestri Agafji, znajući da će uzeti za sebe. On je međutim potrošio veliku svotu na gozbu u krčmi za Grušenjku, te se sada kaje i ne zna kako joj vratiti taj novac.
Za objedom, Aljoša, Ivan i Fjodor su raspravljali o Bogu, te su zaključili da "ako nema Boga, sve je dopušteno". Tada Dmitrij upada u kuću u potrazi za Grušenjkom te udari Fjodora pred svjedocima. Aljoša je potom otišao do Katerine Ivanovne, koja je pred njim glumila da se pomirila sa Grušenjkom, no ova joj se potom izruga i ode. Natrag u manastiru, dobio je pismo od Lise koja ga je zamolila za brak za par godina.
Knjiga četvrta: Lomovi
Dok je hodao gradom, Aljoša nailazi na skupinu djece koja gađaju dječaka Iljušu kamenjem, pa ga pokuša zaštititi. Međutim, Iljuša ga ugrize za prst te pobjegne. Kod Hohlakovih povije ranu, a Lisa odjednom promijeni mišljenje i kaže da se neće udati za njega te da je njeno pismo bilo samo šala.
Katarina Ivanovna objasni Aljoši da ga je Iljuša ugrizao jer je Dmitrij pretukao njegovog oca, Snjegirjova, bivšeg kapetana izbačenog iz vojske, kada ga je za bradu izvukao iz krčme jer je surađivao sa Fjodorom. Iljuša se ljuti jer se u školi svi rugaju njegovom ocu. Ona Aljoši daje nešto novaca kako bi ih dao Snjegirjovu radi kompenzacije. Jednom u toj kući, Aljoša shvati u kakvim bijednim uvjetima živi Snjegirjov, njegova supruga, Iljuša i dvije kćeri. Ponudi mu novac i Snjegirjov ga isprva doista primi, no onda preokrene ploču, baci novčanice na pod i ljutito otiđe.
Knjiga peta: Pro i contra
right|thumb|250px|Dostojevskine bilješke o petom poglavlju Kod Hohlakovih, Aljoša ispriča što se dogodilo, dok mu Lise opet prizna da ga voli, no da možda ne vjeruje u Boga. On potom odlazi te susretne Ivana u krčmi, koji je tamo jeo i čekao Dmitrija. Aljoša uživa u njegovom društvu jer ga dugo nije vidio. Ivan mu kaže da je shvatio da Katerina Ivanovna zapravo voli njega, a ne Dmitrija, ali da ne želi čekati godinama dok se to odluči i prizna. Tada pred Aljošom započinje dugu raspravu o patnji na svijetu i oko toga da Bog zapravo vjerojatno i ne postoji ili je loše uredio svemir.
Tada Ivan ispriča i svoju hipotetsku priču, "Veliki iknvizitor", u kojoj se Isus Krist vraća natrag na Zemlju, no vođa Španjolske ikvizicije ga da uhititi zbog blasfemije. U tamnici, inkvizitor objašnjava Isusu da nije ni bitno ako je doista sin Božji, jer je crkva već krenula svojim smjerom a on samo smeta. To je napravila jer je čovječanstvu teret slobodne volje bio pretežak, a Isus nije ostavio nikakvo čudo umjesto toga, jer je "ropski zanos sužnja pred moći bolji za ljude od slobodne ljubavi". Prema inkvizitoru, crkva je tako krenula jer nije mogla podnijeti da će većina ljudi propasti, a da će samo manjina biti nagrađena od Boga, pa je radije krenula većini davati blaženi spokoj u neznanju. Na kraju argumenta, Isus poljubi inkvizitora u usta, koji ga potom pusti van. Aljoša potom također poljubi Ivana u usta, a potom odlaze svaki svojim putem.
Knjiga šesta: Ruski monah
Spominje se i kako mu je u jednom gradiću pristupio neki čovjek koji mu je kasnije priznao da je prije dosta godina ubio voljenu ženu zbog nevjere, a da je policija greškom uhitila slugu, koji je preminuo od vrućice. Nakon dugo vremena, napokon je priznao zločin, policija mu nije vjerovala, no on je preminuo od bolesti. Spominje se Zosimova filozofija da je svatko odgovoran za grijehe svojih susjeda.
Knjiga sedma: Aljoša
Nakon Zosimove smrti, njegov leš je brzo počeo smrditi, iako prema vjerovanju sveti ljudi ne mogu istrunuti. Stoga su drugi monasi počeli širiti glasine da je krivo učio ljude o kršćanstvu. To šokira i razori Aljošin svijet. Njegov kolega Rakitin organizira sastanak sa Grušenjkom. Međutim, umjesto da "padne iz sveca u grešnika", Aljoša pronalazi novi izvor vjere i snage u njoj, što ima pozitivan učinak i na nju. Otkrivaju se i neki detalji iz njenog života: sa 17 godina se zaljubila u poljskog časnika, no on ju je brzo ostavio, negdje otputovao te se oženio. Ona je ostala osramoćena i u neimaštini, no sa 18 godina ju je njen rođak, stari trgovac Samsonov, primio k sebi kao štićenicu te joj pomogao stati na noge. Ona je s vremenom postala jedna od najljepših djevojaka i zavodnica u gradu, no zbog gorkog iskustva sa propalom prvom ljubavi se samo igrala sa muškarcima, te se tako osvećuje svakome, pa i Dmitriju. Aljoša potom slijedi uputu svojeg mentora i napušta manastir kako bi živio u vanjskom svijetu.
Knjiga osma: Mitja
right|thumb|250px|Staraja Russa, kuća Grušenjke Menšove, koja je poslužila kao nadahnuće za lik Grušenjke u romanu. U međuvremenu, Dmitrij je gotovo poludio od ljubomore jer ne može podnijeti pomisao da Grušenjka zavoli njegovog oca više od njega, a s druge strane mahnito pokušava pronaći 3.000 rubalja kako bi vratio svoj dug Katerini Ivanovnoj i pobjegao sa Grušenjkom iz grada. Čak je i nagovorio Smerdjekova da špijunira Fjodora i prati da li ga je Grušenjka posjetila. Dmitrij odlazi Samsonovu i predlaže mu ugovor: on će mu predati pravo na svoje imanje, šumu u Čermašnjoj, oko kojeg se još uvijek spori oko oca jer smatra da mu je to ostavila majka, a od njega zauzvrat traži 3.000 rubalja. No lukavi starac mu predloži otići seljaku Prepeličaru i njemu dati tu ponudu.
Sav ushićen, Dmitrij prodaje svoj sat nekom Židovu i skuplja nešto novaca za put u kočiji do Volovje stanice. Iako se i dalje brine da Grušenjka dok njega nema ne otiđe Fjodoru, pretpostavio je da će se vratiti kući do navečer. Međutim, sve krene naopako: ispostavi se da od stanice do Iljinska nema 12 nego 18 vrsta, a tamošnjeg popa nije zatekao kod kuće jer je već otišao u susjedno selo. Nađe ga tek kada je već padala noć. No pop mu objasni da je Prepeličar već otišao od njega u Suho Selo kod šumara. Na Dmitrijev nagovor, pop ga odluči tamo odvesti, ali pješice, jer do tamo ima "svega jedna vrsta" - međutim, ispostavi se da je zapravo tri vrste. Već ljutit, Dmitrij kasno ulazi u seljačku kuću, te nalazi šumara budnog a Prepeličara u dubokom snu. Pokušava ga probuditi, ali bez uspjeha jer se već napio. Dok pop odlazi, Dmitrij ostaje sjediti na klupi čekajući dok se Prepeličar ne probudi, te je čak i prozračio kuću. Međutim, negdje usred noći zaspije i probudi se tek u 9 ujutro, kada je već Prepeličar opet bio pijan. Kada je pokušao razgovarati s njim o ugovoru, ispostavi se da nesuvisli Prepeličar ne zna Fjodora i da ne želi ni čuti o nikakvom ugovoru.
Kada se vrati sa propalog pothvata, odlazi moliti Hohlakovu za novac, no ona samo nešto govori da otiđe u Sibir kopati zlatne rudnike jer je to budućnost. Već bijesan, Dmitrij sa tučkom u ruci saznaje da Grušenjka, koju je ostavio kod Samsonova, potajno već otišla, te zaključi da je kod Fjodora. Odlazi do kuće svojeg oca i špijunira kroz prozor. Potom bježi sa imanja, dok Grigorij trči za njim te ga primi za nogu dok se penje na ogradu, pa ga ovaj lupi u glavu. No onda shvati da je pogriješio te siđe do njega i uvjeri se da je Grigorij ranjen, ali živ. Potom bježi. Dmitrij hoda krvav po ulici i stiže do činovnika Petra Iljiča, kod kojeg je založio pištolje. Pošto sada odjednom ima puno novca u rukama, otkupi ih natrag i opere ruke. Pošto je saznao da je Grušenjka otišla poljskom časniku koji se odjednom vratio natrag nakon razvoda, te da su sada u gostionici u Mokrom, odluči tamo otići sa Iljičem, čestitati im te potom izvršiti samoubojstvo. Tamo, Dmitrij daje stotine rubalja gostioničaru Trifonu Borisiču kako bi usred noći pokrenuo gozbu sa pjesmama. Kada se pojavi pred njima, Grušenjka i dva Poljaka, njen časnik i pan Wroblewski, su isprva začuđeni, ali ga prihvaćaju za svoj stol. Nakon igranja karata, Dmitrij izvede časnika nasamo te mu predloži dati 3.000 ako odmah otiđe. Ovaj odbije, no kada se vrati Grušenjka otkriva da u međuvremenu više nije zaljubljena u njega jer joj je dosadan. Kada otjeraju Poljake, Grušenjka i Dmitrij ostaju sami i priznaju jedno drugom da se vole. Međutim, tada u gostionicu upada policija te ga uhićuje zbog sumnje da je ubio oca Fjodora.
Knjiga deveta: Predistraga
Istražitelji u zatvoru ispituju Dmitrija jer je Fjodor pronađen ubijen u svojoj kući, a Grigorij ga je primjetio kako bježi. Navodni motiv su 3.000 rubalja koji su bili skriveni ispod Fjdorova jastuka u omotnici, a za koje Smerdjakov tvrdi da tamo bili. Dmitrij tvrdi da je nevin, ali tek nakon puno nećkanja prestaje biti tvrdoglav i objasni istražiteljima odakle mu odjednom novac za gozbu - onih 3.000 rubalja koje je dobio od Katerine Ivanovne je pola sačuvao te ih ušio u svoju košulju. Isprva ih nije htio trošiti jer joj je kanio vratiti barem polovicu da sačuva svoju čast, no nakon vijesti o povratku poljskog časnika odlučio je i to potrošiti. Istražitelji doista izračunaju da je imao samo 1.500 rubalja, no zaključe da je možda drugu polovicu negdje sakrio. Pošto je Smerdjakov te noći dobio epileptični napadaj, Dmitrij, kao glavni osumnjičenik, je formalno optužen za ubojstvo te očekuje suđenje. Istodobno, Grušenjka se kaje zbog svojih postupaka.