Historija_Crne_Gore
Vladika Petar I Njegoš
Na vladičanski prijesto 1781. dolazi Petar I Njegoš (rođen 1747. godine). Crna Gora se brže kreće ka učvršćavanju svoje nezavisnosti. Pokazao se kao dobar vojskovođa. Izdao je prvi Zakonik u Crnoj Gori 1789. godine - Zakonik Petra I. Ujedinio je Crnu Goru tako što je smirio posvađena plemena. On uvodi poreze, škole i započinje trgovinu po prvi put u Crnoj Gori. Dok je 1785. godine bio u poseti Ruskoj carevini, Crnu Goru napadaju Osmani. Kada se Vladika vratio u Crnu Goru, započeo je oštru borbu protiv Osmanskih snaga. 1786. su izvojevan dvije velike pobjede u Lješanskoj nahiji - na Krusima i Martinićima. 3. Oktobra 1796. godine 30,000 Osmanskih vojnika pod vođstvom Mehmed-Paše Busatlije i sedam francuskih oficira je pobijeđeno od strane 6,000 Vladikinih crnogorskih vojnika. Sam Paša je poginuo u boju. Crna Gora je proširena, i sasvim se odvojila od Osmanske vlasti. 1798. godine, Petar je stvorio Pravuteljstvujušći sud crnogorski i brdski kao vrhovni organ državne vlasti koji je vršio sudsku i upravnu vlast. Petar je uradio mnogo na suzbijanju zaostaloga plemenskoga separatizma, no nije ga uspio iskoreniti. 1806 francuske imperijalne armije Napoleona Bonaparte pokušavaju da učvrste svoju vlast u Crnoj Gori, napredujući iz Bokokotorskoga zaliva. Međutim, vojska Vladike Petra I ojačana Ruskim odredima je, u skladu sa ruskom flotom pod vođstvom Admirala Senjavina, istjerala Francuske snage skroz iz Dubrovnika. Ruski car Aleksandar I je pokušao ubijediti Vladiku Petra da preda Boku Austrijskome carstvu, no Vladika nije htio da pusustane, pa su se crnogorske snage učvrstile u Herceg-Novom. Car Rusa Aleksandar I mijenja stav i pomaže crnogorcima osvojiti Korčulu i Brač. Dalja naprijedovanja su prekinuta su prekinuta dolaskom Francuske velike flote, jer se ruska flota morala povući da brani Jonska ostrva. Po ugovoru u Tilsiitu iz 1807. godine kojim su završeni sukobi između Francuskoga i Ruskoga carstva, Boka kotorska je predata Francuskoj. Tako su i počeli da se raspadaju Vladikini planovi iz 1807. godine o stvaranju novog srpskog carstva iz Crne Gore sa Bokom, Brda, Hercegovine, Bosne i Srbije sa prijestolnicom u Dubrovniku, tvrdeći da je na Crnoj Gori da vrati slavu srpskoga carstva. Vodio je pregovore sa ruskim Generalom Dunavske Armije. Priznao je ruskog cara za cara Srba i proglasio da će Mitropoliti crnogorski biti carevi savladari. U ratu iz 1807.-1812., Osmanske snage ojačane francuskim odredima napadaju Brda i Crnu Goru, no ne uspijevaju ih zauzeti. 1813. godine, Crnogorci najzad zauzimaju Boku kotorsku od francuza uz rusku i britansku pomoć. Bečki Kongres koji je uslijedio iste godine je, međutim, vratio Boku kotorsku Austrijskome carstvu, a Crna Gora nije priznata za nezavisnu državu. Nakon ovog razočarenja, Crna Gora je zašla u teška vrijemena. Hiljade crnogoraca je umrlo od gladi, a stotine emigriralo u Kneževinu Srbiju i Carevinu Rusiju. Brđani iz Morače sjeverno od Crne Gore 1820. godine pod vođstvom Serdara Mrkoja Mijuskovića pobijeđuju veliku osmansku vojsku iz Bosne. Brda su pripojena Crnoj Gori za do kraja vladavine Vladike Petra II. On je umro 1830. godine. Nakon smrti ga je njegov naslijednik, Petar II kanonizirao 31. Oktobra po Gregorijanskome kalendaru, tj. 18. Oktobra po Julijanskome kalendaru. On je postao Sveti Petar Cetinjski Srpske Pravoslavne Crkve.