cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Drugi Hristov dolazak
Kada se jednoga dana približavao Jerusalimu, Isus je nekim ljudima koji su očekivali skoro osnivanje Božjeg carstva ispričao priču. U priči je neki plemić otišao u daleku zemlju da primi carsku vlast, a posle toga je nameravao da se vrati na svoje imanje (Luka 19,11.12). Ovom pričom Isus je želeo da osvedoči svoje slušaoce da Božje carstvo neće doći tako skoro. Kao i taj car, i On je morao da ode u daleku zemluju i da se posle toga vrati. Neki teolozi su na temelju te činjenice zaključili da se Isusova pojava posle vaskrsenja može smatrati Njegovim drugim dolaskom. Međutim, kada je odlazio na Nebo, Isus je rekao svojim učenicima da čekaju Njegov drugi dolazak (Dela 1,7-11). Prema tome, Isusova pojava posle vaskrsenja ne može se smatrati Njegovim drugim dolaskom. Još od prvog stoleća Crkva je očekivala carstvo koje treba da dođe. Sve dok smrt bude vladala na ovoj Zemlji, Hristova vladavina neće biti potpuno uspostavljena (1. Korinćanima 15,24-26). Prema apostolu Petru, nevernici nemaju pravo kada misle da je Hristovo obećanje o drugom dolasku uzaludno. Isto onako sigurno kao što je pretpotopni svet bio uništen Potopom, poslepotopni svet će biti uništen vatrom Gospodnjeg dolaska. I tada će biti stvorena nova Zemlja i razapeto novo nebo, gde pravda živi (2. Petrova 3,3-13). Jovan je zabeležio prekrasno Isusovo obećanje: "Da se ne plaši srce vaše, verujte Boga i mene verujte... i kada otidem i pripravim vam mesto, opet ću doći i uzeću vas k sebi, da i vi budete gde sam ja." (Jovan 14,1-3) Jedino konačna i potpuna veza sa Bogom će označiti kraj bedi ovoga sveta (Otkrivenje 21,1-5).
E. Način Hristovog dolaska
Evanđelja tvrde da se Razapeti sam javio svojim učenicima posle svog vaskrsenja. Isus iz Nazareta se lično pojavio pred njima (Marko 16,9; Luka 24,25-43). Pozvao je Tomu, koji je posumnjao, da dotakne Njegove rane (Jovan 20,26.27). Isus je otišao u slavu pošto je 40 dana dokazivao svojim učenicima da je stvarno živ (Dela 1,3). Učenicima, koji su bili uznemireni zbog ponovnog rastanka, anđeli su objavili da će taj isti Isus doći ponovo na isti način na koji je i otišao na Nebo (Dela 1,11). Sin čovečji je otišao na oblacima; On će se i vratiti na oblacima nebeskim sa silom i slavom velikom, u skladu sa svojim obećanjem (Matej 26,64; Marko 13,26; Otkrivenje 1,7). Prema apostolu Pavlu, "sam Gospod će sići s neba" (1. Solunjanima 4,16). Gospod, "koji je život naš", pojaviće se (Kološanima 3,4) da nam da "venac pravde" (2. Timotiju 4,8). Mi čekamo Isusa, Božjega Sina, kojega je Otac podigao iz mrtvih, da dođe s Neba (1. Solunjanima 1,10). Onaj isti koji se jednom žrtvovao da "ponese grehe mnogih" doneće spasenje onima koji čekaju Njegov dolazak (Jevrejima 9,28).
2.	Vidljiv i čujan
Ako će se Isus lično u telu pojaviti prilikom svog drugog dolaska, a hoće, onda taj dolazak mora da bude vidljiv. Izrazi "apokalypsis", "epiphaneia" i "parousia" koji su upotrebljeni u Novom zavetu da bi se opisao Njegov dolazak, potvrđuju ono što je sam Isus rekao: da će ga ugledati svi narodi na Zemlji (Matej 24,30). Jovan je još određeniji: "Videće ga svako oko!" (Otkrivenje 1,7) Njegov dolazak će biti praćen zastrašujučim kosmičkim znacima koje niko neće moći da previdi (Luka 21,25-27). Isus je upozorio svoje učenike na lažne proroke koji će pokušati da ih navedu da poveruju da će Njegov drugi dolazak biti sakriven, tajanstven, nevidljiv, dok će on u stvarnosti biti vidljiv sa svih strana i u svakom pogledu. Biće sličan blesku munje koja obasjava oblake (Matej 24,26.27). Isus će doći da pokaže svoju slavu (Titu 2,13), da primi obožavanje svojih sledbenika (2. Solunjanima 1,10). Pojaviće se okružen raspaljenim ognjem da pobije one koji ne poznaju Boga (2. Solunjanima 1,7.8). Svaki pokušaj da se Isusov drugi dolazak protumači kao nevidljiv i tajanstven događaj suproti se svedočenju celog Novog zaveta. Isusov dolazak će biti javan, objavljen glasnim zvucima trube, kao i dolazak nekadašnjih careva (1. Solunjanima 4,16; Matej 24,31). Nema nikakve tajne u tome.
3.	Slavan i pobedonosan
Ako bi se moglo kazati da je prvi Hristov dolazak bio dolazak u poniznosti, onda će drugi dolazak, suprotno prvome, biti dolazak u slavi. Hristos će doći na nebeskim oblacima, sa silom i slavom velikom (Matej 24,30), u pratnji anđela (2. Solunjanima 1,7). On će se vratiti kao Car nad carevima i Gospodar nad gospodarima (Otkrivenje 19,16), kao pobednik nad svim svojim neprijateljima (1. Korinćanima 15,25). Svet živi u strahu od neizvesnosti povezane i sa sadašnjošću i sa budućnošću. Teologija ne može da umiri to nespokojstvo sužavajući eshatologiju na preživljavanje posle smrti. Prelazeći granice smrti pojedinca, Biblija je ipak odgovorila na pitanje o budućnosti istorije najavljujući drugi Hristov dolazak u slavi i veličanstvu. Budućnosti hrišćanina je osvetljena blistavim očekivanjem Hristovog drugog dolaska, nadom svih hrišćana (1. Timotiju 1,1).
Huanumo, Acámbaro
Huanumo je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Guanajuato, u opštini Acámbaro.
Drugi Hristov dolazak
4.	Kataklizmičan
Huanumo, Acámbaro
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 14 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2073 m.
Drugi Hristov dolazak
5.	Iznenadan
Transcendentalni karakter Hristovog drugog dolaska ponovo je naglašen njegovom iznenadnošću. I ljudi i žene će biti iznenađeni Hristovim dolaskom. Isus se poslužio s nekoliko metafora da bi svoje učenike upozorio na tu njegovu karakteristiku: o lupežu po noći (Matej 24,42-44; Luka 12,40; 1. Solunjanima 5,2.4; 2. Petrova 3,10), o ženiku i deset devojaka (Matej 25,1-13), o Potopu i pretpotopnom svetu (Matej 24,38.39). Apostol Pavle je ovim upoređenjima dodao i metaforu o bolovima porodilje (1. Solunjanima 5,3). Umesto da nagoveštavaju neki potajni ili nevidljivi Hristov dolazak, kao što neki pogrešno tvrde, ove metafore najavljuju da će se Hristos pojaviti iznenada i neočekivano. Upravo zato su učenici bili pozvani da budu budni i da straže (Matej 25,13; 24,42). Isus im je rekao: "Zato i vi budite gotovi, jer u koji čas ne mislite doći če sin čovečji!" (Matej 24,44) Slike, kojima su se poslužili Isus i Pavle, uopšte ne spominju vreme Hristovog dolaska: gospodar kuće ne zna kada će lupež doći, devojke nisu znale kada će se ženik pojaviti; porodilja ne zna kada će bolovi početi. Niko ne zna taj čas, ni anđeli, čak ni Sin (Matej 24,36), već samo Otac (Marko 13,32). Ni učenici nisu dobili obaveštenje o tačnom vremenu (Dela 1,6.7; RH 16. avgust 1887; 1T 72). Međutim, Isus je objavio znake koji će najaviti Njegov drugi dolazak, ne zato da omoguće izračunavanje vremena Njegovog dolaska, već da privuku pažnju učenika i da ih održe budnima (1. Solunjanima 5,4-6). Niko ne zna hoće li Gospodar doći uveče, u pola noći, u ranu zoru, ujutro; međutim, niko ne treba da bude nespreman kada On bude iznenada stigao (Marko 13,35.36), jer su važni događaji već najavili blizinu Njegovog dolaska (Marko 13,28.29). Važno je da pažljivo pratimo znake.
F. Znaci Hristovog drugog dolaska
U svojoj studiji o nadi u drugi dolazak, Samuele Bacchiocchi je mnoge stranice posvetio znacima drugog Hristovog dolaska (113-262). To je u skladu s naglaskom koji je sam Hristos stavio na znake svoga dolaska u svojem izlaganju na Maslinskoj gor (Matej 24; Marko 13; LUka 21). Vernik, koji čeka drugi dolazak, temelji svoju nadu na znacima. Kao što su proročanstva bila objavljena da ojačaju veru učenika (Jovan 13,19; 14,29), tako i znaci daju snagu vernicima, koji zajedno s Pavlom da "nam je sada bliže spasenje nego li kada verovasmo; noć prođe, a dam se približi" (Rimljanima 13,11.12). Trebalo je da se znaci pokažu u prirodi, među narodima i u srcima ljudskih bića. Međutim, pre nego što se pozabavimo znacima, moraćemo razmotriti neke zbunjujuće tekstove kojima su se ljudi služili da odrede vreme Hristovog drugog dolaska.
1.	Neki teški tekstovi
Pogrešno tumačenje tri teksta u Evanđelju po Mateju navelo je neke teologe da veruju da je Isus nagoveštavao da će Njegov drugi dolazak biti događaj vrlo bliske budućnosti. Pošto se to tada nije ostvarilo, oni su postali skloni da negiraju verodostojnost Biblije. Razmatranje tih tekstova trebalo bi da razjasni pravo značenje događaja koji su u njima najavljeni kao znaci Hristovog dolaska.
a.	Matej 10,23. "A kada vas poteraju u jednome gradu, bežite u drugi. Jer vam kažem zaista: nećete obići gradova Izrailjevih dok dođe sin čovečji."
Ovaj tekst naizgled kao da ukazuje da će proći samo malo vremena do Hristovog povratka na Zemlju. U pokušaju da se ova izjava usaglasi sa odlaganjem od skoro dve hiljade godiuna, neki su tumačili da je dolazak Sina čovečjeg u stvari Njegovo vaskrsenje ili izlivanje Svetoga Duha. Neki su ove reči protumačili kao izraz želja Matejeve hrišćanske zajednice. U svom izlaganju u Mateju 24 Hristos stapa proročanstva o razorenju Jerusalima sa proročanstvima o kraju sveta. Ovo prividno spajanje pojedinačnog sa opštim predstavlja karakteristiku mnogih eshatoločkih proročanstava. Isto onako kao što je suđenje svetu u Starom zavetu razmatrano na pozadini suđenja Edomu (Isaija 34,5-15, Jeremija 49,7-22), ili Asiriji (Naum 3,18.19), tako se i u ovom poglavlju, suđenje svetu naizgled stapa sa suđenjem Jerusalimu. U ovom tekstu pojam Izrailja očigledno nije bio upotrebljen ni u greografskom ni u političkom smislu, već se odnosi na narod. Ovaj tekst se može protumačiti kao dvostruko proročanstvo: širenje evanđelja će se nastaviti sve do kraja vremena, i biće praćeno nevoljama i progonstvima. Prema tome, ukoliko je pojam Izrailja uzet u širem smislu i ako se i pojam učenika uzme u širem smislu, tako da obuhvata sve vernike, proces propovedanja će se nastaviti sve do drugog Hristovog dolaska, bez obzira na vreme.
b.	Matej 16,28. "Zaista vam kažem imaju neki među vama što stoje ovde koji neće okusiti smrti dok ne vide Sina ćovečjega gde ide u carstvu svojemu."
Za crkvene Oce i za mnoge teologe u toku stoleća Isus je ovde govorio o preobraženju, kao što se nagoveštava u Mateju 17,1. U Mateju 16,21-28. Isus nagoveštava svoju smrt i objavljuje cenu učeništva za svoje sledbenike. On ih zatim hrabri potvrđujući izvesnost svoje slavne pobede: neki među njima videće Njegovu slavu u toku svog života. Matej odmah dodaje da se Hristovo preobraćenje dogodilo samo šest dana posle toga. Da su učenici bili svedoci Isusovog veličanstva potvrđuje i Petar u 2. Petrovoj 1,16-18. Svakako da preobraženje ima nekih zajedničkih karakteristika sa Hristovim drugim dolaskom: događa se na visokom mestu i praćeno je blistavim oblakom (Matej 17,1.5; 26,64; Danilo 7,13).
c.	Matej 24,34. "Zaista vam kažem: ovaj naraštaj neće proći dok se ovo sve ne zbude."
Nerazumevanje vremena drugog Hristovog dolaska može se pripisati pogrešnom tumačenju pojma "naraštaj". Pojam "genea" može se odnositi i na potomstvo ili na vreme između rođenja oca i njegovog sina. On se takođe odnosi i na vreme, vremenski period. Ova grčka reć odgovara jevrejskoj reči "dor", koja se često upotrebljava da označi grupu ili klasu ljudi, "rod nevaljao i uporan" (Psalam 78,8), i koja nije ograničena na jednu starosnu grupu. U Pričama 30,11-14. početna reč u svakom stihu je upravo reč "dor", "naraštaj", koja je pravilno prevedena kao "ima rod koji", jer se ovde reč "naraštaj" odnosi na vrstu ljudi, a ne na starosnu grupu. U skladu sa ovom starozavetnom upotrebom, i Isus je mogao uzeti pojam "ovaj naraštaj" bez vremenskog značenja, kao oznaku vrste ljudi. Ova zla generacija obuhvata, dakle, sve one koji dele njene zle karakteristike (Matej 12,39; 16,4; Marko 8,38). Ako bi se pojmu "naraštaj" u ovom slučaju dalo vremensko značenje, onda bi trebalo uložiti i napor da se poštuje i vremenski okvir određen kontekstom. U Mateju 24,34. Isus govori o završnim događajima. Prema tome, spomenuti naraštaj bi morao da bude sačinjen od ljudi koji će živeti u poslednje vreme, a ne od onih kojima se Isus u tom trenutku obraćao. Sam Isus je jasno naglasio da se Njegove reči ne mogu upotrebiti za određivanje vremena Njegovog dolaska: "A o danu tome i o času niko ne zna, ni anđeli nebeski, do otac moj sam." (Matej 24,36) Ova izjava se nikako ne može uskladiti s tvrđenjima nekih teologa da se ipak, iako ne dan i čas, bar godina može odrediti. Isus nigde nije odredio vreme svoga dolaska, niti u svoje vreme ni u dalekoj budućnosti. U Markovom tekstu Isusove proročke propovedi (Marko 13), jasno se vidi da Isus nije očekivao da će se sva njegova proročanstva ispuniti u toku života apostola. Sam je rekao: "Ali to još nije posledak!" (Marko 13,7); "To je početak stradanja!" (Marko 13,8); "I u svima narodima treba da se najpre propovedi evanđelje." (Marko 13,10); "Ali koji pretrpi do kraja blago njemu!" (Marko 13,13) Konačno, izabrani će biti sakupljeni "od četiri vetra, od kraja zemlje do kraja neba" (Marko 13,27), što nagoveštava rezultate globalnog propovedanja evanđelja. Nijedan od ova tri teksta ne može se upotrebiti kao osnov za određivanje vremena drugog Hristovog dolaska. Niti se oni mogu proglasiti dokazom da znaci drugog dolaska nisu tačni. Znaci služe kao putokazi, daju nam sigurnost da se vremenski procesi kreću prema svom nagoveštenom cilju, ali bez tačnog vremenskog kalendara završnih događaja. Vernik svakako jača svoju nadu posmatrajući ispunjenje znakova. Proročki znaci su bili dati da bi se ojačala vera učenika (Jovan 13,19; 14,29), da ih učine svesnima važnosti vremena. Na isti način, oni i nas čine budnima i pomažu nam da razumemo da "nam je sada bliže spasenje nego li kada verovasmo" (Rimljanima 13,11).
2.	Znaci u svetu prirode
Sami po sebi, neki zemljotres ili meteorska kiša ne moraju imati više verskog značenja od neke oluje ili ledene kiše. Ali, kada se ti događaji ističu i kada se događaju u skladu s biblijskim vremenskim rasporedom, u vreme koje je nagovešteno u proročanstvu, trebalo bi poslušati Isusove reči: "A kada se počne ovo zbivati... jer se približuje izbavljenje vaše!" (Luka 21,28) Adventisti sedmog dana su tradicionalno pripisivali posebnu važnost ovim znacima, koji su se pojavili u područjima u kojima su ljudi proučavali Bibliju, a posebno biblijska proročanstva. Već u to doba ovi događaji su bili shvaćeni kao znaci vremena. '''d. Glad.''' Ne objavljujući ovaj znak po tačno određenom hronološkom redosledu, Isus je najavio da će pre Njegovog drugog dolaska na raznim mestima u svetu biti gladi (Matej 24,7). Malo je teško prepoznati glad kao znak, jer je danas ta pojava široko rasprostranjena. Gladi je uvek bilo. Međutim, proširenost gladi u dvadesetom stoleću je bez presedana. Osim toga, glad je dokaz naše nesposobnosti da rešimo svoje probleme uprkos izvanrednom napretku nauke. Glad svedoči i o ljudskom egoizmu i nasilju, jer oni predstavljaju najveći uzrok pojavi endemskog oblika gladi.
U Starom zavetu glad je bila smatrana Božjom kaznom Izrailja ili okolnih naroda zbog njihove buntovnosti (2. Samuilova 24,13; Jeremija 29,17.18; Jezekilj 5,11.12). Danas žrtve gladi na Zemlji ne proglašavamo krivcima. Međutim, mnoštvo izgladnelih svedoči da je blizu dan Onoga koji će doći da sudi svetu. '''e. Druge katastrofe u prirodi.''' Isus nije najavio samo jedan zemljotres. Prorekao je mnoge (Matej 24,7). Gladi i zemljotresi su samo jedan vid neravnoteže na našoj planeti. Ekološki pokreti na Zemlji danas naglašavaju sve veće probleme nastale zbog ljudske nemarnosti ili pohlepe. Vrijeme je da Bog sudi onima "koji Zemlju pogubiše" (Otkrivenje 11,18).
3.	Znaci na području morala
Zla na svetu nisu jednostavno posledice prirodnih pojava. Ljudima se može pripisati veliki deo ukupne količine zala. U svojoj propovedi na Maslinskoj gori Isus je prorekao moralno propadanje ljudskog roda, upoređujući vreme posletka s vremenom koje je prethodilo Potopu (Matej 24,37-39), kada je "nevaljalstvo ljudsko bilo veliko na Zemlji" (1. Mojsijeva 6,5). On je vreme posletka uporedio i sa stanjem u Sodomu pre njegovog razorenja (Luka 17,28-30). Pavle detaljno opisuje moralnu pokvarenost u svetu u vreme posletka (2. Timotiju 3,1-5). Statistike o umnožavanju kriminala kao da potvrđuju njegovo proročanstvo. Isus se poslužio dvema ključnim rečima da bi opisao moralno staje u svetu u predvečerje svoga dolaska. Rekao je: "I što će se bezakonje umnožiti, ohladneće ljubav mnogih." (Matej 24,12) Pojam "bezakonje" dolazi od grčke reči "anomia", koja u stvari označava nepostojanje zakona, odbijanje ljudi da priznaju autoritet bilo kojeg zakona i njihovu želju da se prepuste svojim željama i strastima. Ovo bezakonje je izvor svih izopačenosti u pitanjima seksualnosti, zabave, ishrane i korišćenja slobodnog vremena, čemu se savremeni ljudi prepuštaju u ime slobode ličnosti. Otkrivenje nasuprot takvima hvali one koji u poslednje vreme "drže zapovesti Božje i imaju veru Isusovu" (Otkrivenje 12,17; 14,12). Drugi pojam kojim se Isus poslužio u Mateju 24,12. je "agape" – ljubav. Pavle ovoj reči daje opširno objašnjenje u 1. Korinćanima 13. Agape treba da prožima odnose s bližnjima. Njeno izostajanje dovodi po sukoba u porodici kao što su razvodi, do sukoba među narodima (Matej 24,7), razaranja društva izrabljivanjem, revolucijama, štrajkovima, ali i gubljenjem poštovanja prema ljudskoj ličnosti (Matej 10,21). Nedostatak ljubavi može da dobije kriminalne oblike, kao što su silovanja, ubistva, krađe, upotreba droge; ona dovodi i do različitih oblika izrabljivanja čoveka po čoveku (Jakov 5,1-6; 2T 252; FE 101).
4.	Znaci u svetu religije
Iz verske perspektive vreme posletka je paradoksalno. S jedne strane, evanđelje se objavljuje po celome svetu (Matej 24,14). Već je od vremena apostola Crkva išla prema ostvarenju toga cilja (Kološanima 1,6). Sada, u vreme posletka, objavljivanje evanđelja je simbolički prikazano anđelom koji viče velikim glasom: "Bojte se Boga i podajte mu slavu, jer dođe čas suda njegova!" (Otkrivenje 14,6.7; Vidi Ostatak/Tri anđela V.A.E.) Sa druge strane, ljudi će pokušavati da svoju žeđ za Božjom Rečju zadovolje iz "isprovaljivanih studenaca" ((Amos 8,13.14; Jeremija 2,13). Isus je objavio da će se u poslednje vreme pojaviti mnogi lažni Hristosi i lažni proroci (Matej 24,5.11; 1SM 15). Među onima koje Jovan posebno optužuje je i antihrist (1. Jovanova 2,18; 4,3; 2. Jovanova 7), što znači, onaj koji se protivi Hristu ili želi da zauzme njegovo mesto. U Jovanovo vreme, duh antihrista je već bio prepoznatljiv po odbacivanju Hristovog utelovljenja i božanske prirode (1. Jovanova 2,22). Ovaj isti lažljivi duh će se ponovo pojaviti u obliku zveri iz Otkrivenja 13,11-17. Zajedno s njenom pojavom počeće da se razvija i fanatički oblik verskog tlačenja, koji će ukinuti versku slobodu i nametnuti novo idolopoklonstvo (Otkrivenje 13,14-17), slično onome koje je bilo proglašeno u vreme Navuhodonosora, cara Vavilona (Danilo 3). Izazov u toku tog razdoblja nevolja i prevara verni će morati da izdrže do kraja da bi se spasli (Matej 10,22; Otkrivenje 13,10: 14,12). Zato je važno da svi vernici budu upoznati i s pravim i s lažnim znacima Hristovog dolaska (Vidi Veliki sukob V.A.C!).
5.	Lažni znaci
Isus je opomenuo svoje učenike da će neki lažni proroci činiti čuda u Njegovo ime iako ih On neće ni priznati ni prihvatiti (Matej 7,21-23). U svom poznatom eshatološkom izlaganju, upozorio je na lažnu prirodu tih čuda i na njihovu svrhu: "da prevare, ako bude moguće, i same izabrane" (Matej 24,24). Apostol Pavle ukazuje da će se pojaviti "čovek bezakonja "sa svakom silom, i znacima i lažnim čudesima" (2. Solunjanima 2,3-9). Pavle opisuje dolazak "čoveka bezakonja" istim rečima koje je upotrebio da opiše Isusov dolazak: "apokalypsis" (2. Solunjanima 2,3.6.8) i "parousia" (2. Solunjanima 2,8.9). Prorok Ilija je izmolio od Gospoda da oganj padne s neba na oltar na brdu Karmilu da bi se pokazao identitet pravoga Boga (1. Carevima 18,24.38). U vreme posletka isto čudo će učiniti i sila sa dva roga kao u jagnjeta, i koja govori kao aždaha (Otkrivenje 13,11.13; GC 624) Jedini način da se izbegnu ove prevare biće ljubav prema istini (2. Solunjanima 2,10; R&H, 5. septembar 1899).
6.	Pogrešno protumačeni znaci
Dispenzacionalistička škola mišljenja primenjuje viđenje u Jezekilju 37. na državu Izrael. U skladu s time, povratak Izrailja u Palestinu, njegovo obraćenje Hristu, ponovno osnivanje davidovske monarhije i ponovno građenje Hrama biće, prema mišljenju ove škole, znaci poslednjeg vremena (Pache 317-350). Potajno odvođenje Crkve je postalo važan deo ove zamisli. Ovo nebiblijsko učenje o masovnom obraćenju Izrailjaca vrlo često se podupire posebnim tumačenjem teksta u Rimljanima 11,12.26. Međutim, ovo važno poglavlje ne sadrži proročanstva o poslednjem vremenu. Pokazavši da nema razlike između Jevreja i Grka po pitanju spasenja, jer se i jedni i drugi nalaze u vlasti greha (Rimljanima 3,9), Pavle izražava svoju želju da se spasu svi Izrailjci. Iako su svi, i Jevreji i Grci podjednako, predani neposlušnosti, podjednako imaju i pristup božanskoj milosti (Rimljanima 11,32). Pavle ne raspravlja o vremenu obraćenja jevrejskog naroda; on umesto toga govori o načinu njegovog okupljanja: neznabošci će doći zajedno s obraćenim Jevrejima kao Božji Izrailj (Rimljanima 11,26; Berkouwer 323-358). Jasno je, i na temelju Isusove izjave (Matej 24,6-13) i teksta u Otkrivenju 12-14. da vreme koje će prethoditi Isusovom dolasku neće biti nikakvo zlatno doba. Umesto toga, biće to vreme nevolje i straha (Luka 21,25.26). Zbog pokvarenosti ljudskih bića, prava vera će postati retka (Luka 18,8). Osim toga, Isus ne govori o nekoliko svojih povrataka ili o nekoliko prilika za obraćenje. On opisuje samo jedan vidljivi, slavni, veličanstveni dolazak. U to vreme će živi sveti, zajedno sa onima koji vaskrsnuli, biti uzeti na oblake da budu sa svojim Spasiteljem (1. Solunjanima 4,16.17).
G. Razlozi Hristovog drugog dolaska
Lemoore Station, California
Lemoore Station je naseljeno područje za statističke svrhe u američkoj saveznoj državi Kalifornija. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 7.438 stanovnika.
Loma San Rafael, San Juan Bautista Valle Nacional
Loma San Rafael je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini San Juan Bautista Valle Nacional.
Tezontetelco, Yecapixtla
Tezontetelco je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Morelos, u opštini Yecapixtla.
Loma San Rafael, San Juan Bautista Valle Nacional
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 318 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 524 m.
Čorbadžija
Čorbadžija je zapovjedao jednim ort-om (pukom), riječ je doslovno prevedena značila dijelitelj čorbe (juhe, supe). Možda je riječ potekla iz stare turske riječi korbaşı (korbaši) = zapovjednik jedinice / logora. Ta titula se još zadržala po Turkmenistanu (Centralna Azija) sve do 1940-ih, tamo su korbaši bili vođe pobunjeničkih konjaničkih odreda zvanih Basmači koji su se borili protiv Crvene armije i sovjetske vlasti.
U mornarici, titula čorbadžija se odnosila na zapovjednika palube, uloga slična onoj evropskog - nostroma. U nekoliko pokrajina Otomanskog carstva u kojima su kršćani bili većinsko stanovništvo, kao u Republici Makedoniji i Bugarskoj, riječ čorbadžija (makedonski: чорбаџија, bugarski: чорбаджия) se upotrebljavala kao oznaka za seosku (kršćansku) elitu, seoske glavešine i bogate seljake. Njih su osmanske vlasti znale upošljavati za razne admistrativne poslove; prikupljanje poreza, pri sudovanju. Međutim od kraja 19. vijeka ta upotreba se postepeno izgubila, kako je nestao otomanski sistem.
Riječ čorbadžija se još uvijek koristi u slengu (žargonu) po Bugarskoj, Turskoj i Makedoniji za gazdu. Čorbadžija, u raznim varijantama je također često prezime među Albancima, Bugarima, Turcima i Ukrajincima (zamjenik gradonačelnika Odese zove se Ivan Čorbadži (Иван Чорбаджи).
Guacarichi, Guachochi
Guacarichi je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Chihuahua, u opštini Guachochi.
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 64 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2148 m.
Drugi Hristov dolazak
1.	Da okupi izabrane.
Kao što su sveštenici duvali u trube u vreme velikih sabora (4. Mojsijeva 10,2), tako će i moćni anđeli "s velikim glasom trubnim" sakupiti izabrane sa sve četiri strane sveta (Matej 24,31; Marko 13,27). Ovo "okupljanje" izražava nadu Izrailjaca da dožive da vide kako Bog okuplja Jevreje iz rasejanja, u skladu sa svojim obećanjem (5. Mojsijeva 30,3; Isaija 43,3-5; Jezekilj 39,27). Pošto su se raštrkali po celom svetu da svedoče za Isusa Hrista (Dela 1,8), učenici se sada ponovo okupljaju.
2.	Da vaskrsne umrle
Vernici koji su izgubili život imaju sada slavnu prednost da postanu učesnici u Isusovom vaskrsenju (Rimljanima 6,5; Filibljanima 3,10). Njegovo vaskrsenje postavlja temelje našoj nadi (1. Petrova 1,3; 1. Solunjanima 4,14), ono potvrđuje Njegovo obećanje (Jovan 6,40). Ukoliko Isus ne podigne mrtve u život, onda bi evanđelje bilo besmisleno i naša nada uzaludna (1. Korinćanima 15,14-19). Suprotno opštem verovanju u duhovni život posle smrti, Božji plan sa onima koji su umrli u Hristu neće biti potpuno ostvaren sve do slavnopg dana njihovog vaskrsenja. Sve do tada, vernici počivaju u snu bez svesti, čekajući na vaskrsenje, kada će primiti svoju nagradu. Zato je Oskar Kulman (Oscar Cullmann) i mogao da napiše da "biblijska nada u vaskrsenje ne sagledava pojedinačnu sudbinu osim kao posledicu ukupnog Hristovog dela. Upravo zato će se vaskrsenje naših 'smrtnih tela' (Rimljanima 8,11) dogoditi jedino na kraju, a ne prilikom smrti svakog pojedinca." (1945, 20) Truba koja će okupiti izabrane, probudiće i umrle (1. Solunjanima 4,16). Oni će izaći iz grobova u slavnom, snažnom, nepropadljivom stanju (1. Korinćanima 15,42-55.53). I tada će uskliknuti zajedno sa apostolom: "Gde ti je, smrti, žalac? Gde ti je, grobe, pobeda?" (1. Korinćanima 15,55) Pravedni umrli će se vratiti u život kao svedoci Božje moći (1. Korinćanima 6,14; Vidi Vaskrsenje I,II!).
3.	Da preobrazi i uzme sve svete
Živi pravednici će zadržati svoje fizičko ljudsko telo, ali ne u njegovom sadašnjem stanju. Oni će se preobraziti (Filibljanima 3,21), u treptaju oka (1. Korinćanima 15,51.52), jer propadljivo ne može da nasledi neporopadljivo (1. Korinćanima 15,50). Bog želi da spase sve svoje verne iz svih vekova. Zajedno sa živima, vaskrsli sveti biće uzeti na oblake u obliku radosne povorke da pozdrave svoga Gospoda (1. Solunjanima 4,17).
4.	Da uništi zle sile i bezakonike
Isus će doći da učini kraj patnjama ovoga sveta, uništavajući sve one koji su ih prouzrokovali. I na taj način će uslišiti molitve mučenika koji su govorili: "Dokle, gospodaru sveti i istiniti, ne sudiš i ne kaješ krvi naše na onima što žive na zemlji?" (Otkrivenje 6,10) Bezakonici neće biti u stanju da izdrže sjaj Njegovog prisustva. Oni će sami potvrditi svoju osudu (Otkrivenje 6,16). Sve zle sile će biti uništene; bezakonici (2. Solunjanima 2,8), oni koji su simbolički bili nazvani Vavilonom (Otkrivenje 18,8; 19,2), zver i lažni prorok (Otkrivenje 19,20) i svi oni koji su išli za njima (Otkrivenje 19,21). Posle milenijuma i sam Sotona će biti uništen (Otkrivenje 20,10; Vidi Milenijum I.C.1.3!).
5.	Da se odbace optužbe protiv Boga
Rimessa, Bologna
Rimessa je naselje u Italiji u provinciji Bologna, u regiji Emilia-Romagna.
Drugi Hristov dolazak
6.	Da se obnovi Zemlja
Priroda je bila podložna prokletstvu greha i zato čezne za obnovljenjem (Rimljanima 8,19-21). Izabrani neće morati da obnavljaju razvaline ili da uklanjaju ostatke pokvarene civilizacije. U skladu sa svojim obećanjima, Bog će stvoriti nova nebesa i novu Zemlju (Isaija 65,17; 66,22; 2. Petrova 3,13; Otkrivenje 21,1). U toj novoj, idealnoj sredini otkupljeni će priznati velika dostignuća celokupnog plana spasenja (Vidi Nova Zemlja, I-III!)
Rimessa, Bologna
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 12 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 220 m.
Drugi Hristov dolazak
7.	Da obnovi vezu sa Bogom
Ništa ne bi bilo milije Božjem srcu nego da sve pomiri sa sobom u Isusu Hristu (Kološanima 1,19.20; Efescima 1,9.10). Sada je veza čoveka sa Bogom prekinuta grehom (Isaija 59,2). Posle Hristovog dolaska Bog će biti u stanju da boravi sa svojim narodom (Otkrivenje 21,3) i tako će otkupljeni zauvek biti sa svojim Gospodom (1. Solunjanima 4,17). Svi ovi razlozi za Isusov drugi dolazak pretpostavljaju da je pre tog dolaska održano preliminarno suđenje (Danilo 7,9-14). Mnogi novozavetni tekstovi, koji se odnose na vreme kraja, ukazuju da će se Isus vratiti da objavi presudu, a ne da započne sudska saslušanja (Matej 3,12; 8,11.12; 13,30; 24,37-41). To se posebno jasno vidi u pričama iz života u Mateju 25, koje pretpostavljaju da postoji vreme preliminarnog ispitivanja načina na koji su ljudska bića iskoristila svoje vreme čekanja. Prilikom Isusovog drugog dolaska apostol Pavle očekuje da dobije nagradu, a ne da tek bude razmatran njegov slučaj. U to vreme on će primiti "venac pravde" (2. Timotiju 4,8). Sam Isus kaže: "I evo ću doći skoro i plata moja sa mnom, da dam svakome po delima njegovim!" (Otkrivenje 22,12; Vidi Sud III.B.1!)
'''II. Implikacije doktrine o drugom Hristovom dolasku'''
Verovanje u drugi Hristov dolazak na razne načine utiče na život hrišćanina. Ne samo da se to verovanje odražava na njegov svakodnevni život, već predstavlja i motivaciju za njegovo svedočenje i duhovno pripremanje za taj veliki dan, bez obzira na prividno odlaganje ispunjenja tog značajnog proročanstva.
A. Uticaj na svakodnevni život vernika
Mnogi odbacuju eshatološka očekivanja, jer smatraju da ih ona, kao hrišćane, koče u životu, da im ovaj svet prikazuju u mračnim bojama i da ih čine nezainteresovanima za svakodnevna životna zbivanja. Svakako je istina da je određivanje datuma Hristovog dolaska navelo neke hrišćane na fanatičke oblike ponašanja. Izgleda da su u vreme apostola Pavla neki hrišćani prestali da rade nadajući se vrlo skorom Hristovom dolasku (1. Solunjanima 4,11; 2. Solunjanima 3,10-12). Drugi su se odricali intimnih bračnih odnosa da bi se posvetili molitvi (1. Korinćanima 7,3-5) ili su smatrali da se moraju rastaviti od bračnog druga da bi se bolje pripremili za Hristov dolazak (1. Korinćanima 7,10). Međutim, ne pretvarajući hrišćane u usamljena ostrva, nada u drugi Hristov dolazak ih podseća na njihovu misiju da budu so Zemlji i videlo svetu (Matej 5,13-16). Kada se bude vratio, Učitelj će zateći svoje verne sluge kako Njegovom narodu dele neophodnu duhovnu hranu (Matej 24,45.46). Oni će čak i upravljajući svojim imanjem slaviti Gospoda (Luka 16,11). Svaki dan koji prolazi predstavlja vreme blagodati od kojega Gospod očekuje rod (Luka 13,6-9). Ova misao je naročito naglašena u priči o talantima (Luka 19,13-26; Matej 25,14-30). Dok čeka na svoga Gospoda, svaki Božji sluga je pozvan da donosi rod služeći se talantima koje je dobio od Boga. Pavle je ovo pravilo dobro razumeo, što se vidi po njegovom usrdnom pozivanju vernika da hode verno, u skladu s pozivom koji su dobili (1. Korinćanima 7,17-24). Osim toga, uzimajući u obzir blizinu drugog dolaska, život vernika treba da pokaže posebne etičke karakteristike. Među njima su nada, ljubav, poniznost i svetost.
Služiti Bogu nade znači prihvatiti način razmišljanja obeležen radošću, mirom i verom u Njegovu buduću vladavinu (Rimljanima 15,13). Nijedan položaj hrišćaninu ne izgleda očajan, jer mu prisutnost Svetoga Duha potvrđuje obećanje o budućnosti. Nada je lenger duše koji brod vere drži sigurno ukotvljen u samom Božjem Svetilištu (Jevrejima 6,19.20). Nada izgoni brigu, strah i strepnju, omogućujući hrišćaninu da podigne svoj pogled (Luka 21,28). Svemu u svetu se može proceniti vrednost u svetlosti ove nade.
2.	Ljubav
Isus nije pozvao svoje sledbenike da Boga i bližnje vole predanije samo zato što se Hristov dolazak približio, ali nada u Hristov skori dolazak zaista učvršćuje ljubav. Apostol Pavle je ljubav stavio između vere i nade, između sigurnosti u ono što je Isus učinio za nas i onoga što će On učiniti za nas prilikom svog drugog dolaska (Galatima 5,5.6). Hrišćani su pozvani da žive u svetu koji se protivi njihovoj veri. Pobede bezakonika, provale neprijateljskih sila, i slabosti samog hrišćanina mogu da navesti da posumnja; ali vera, nošena krilima nade, omogućuje hrišćaninu da posvedoći svetu da ljubav nikada ne propada (1. Korinćanima 13,8). Gospod će lično doći na ovaj svet da učini kraj patnjama (Otkrivenje 21,4). Iz tog razloga patnje omogućuju hrišćaninu da učestvuje u Hristovim mukama i one mu postaju zalog utehe koja će doći (2. Korinćanima 1,5-7). Bez obzira na veličinu, patnje se nikada ne mogu uporediti sa slavom koja će doći (Rimljanima 8,18). Hrišćani zato s poverenjem mogu gledati na sve što im se sada događa, jer će Božja ljubav uskoro objaviti svoju pobedu. Vera, delujući preko ljubavi, potvrđuje opravdanost nade.
3.	Poniznost
Znanje da će se sadašnje vreme završiti dovodi do pravilne procene bogatstava ovoga sveta. Bogatstvo samo po sebi ne treba osuđivati, ali misliti samo o svetovnim pitanjima pretvara se u neprijateljstvo prema krstu (Filibljanima 3,18.19). Onaj koji očekuje Gospoda Isusa Hrista kao Izbavitelja ubraja se među građane Neba (Filibljanima 3,18-20; Jovan 14,2.3). Hrišćaninov način postupanja prema svetu određen je njegovim znanjem da će svet proći (1. Korinćanima 7,30.31). Bogatstva treba odmeravati prema merilu budućnosti (1. Timotiju 6,17-19), a i dobra ovoga sveta prema pravilima Božjeg carstva (Matej 132,44-46). Tražeći prvo carstva Božjega i Njegove pravednosti, vernik sakuplja blago na Nebu (Matej 6,19.20.33). Hrišćanin je naslednik Božji i sunaslednik Hristov (Rimljanima 8,17). Prosvetljen Svetim Duhom, vernik otkriva nadu koja je povezana s njegovim pozivom i bogatstvom slave nasledstva Hristova koje je osigurano svetima (Efescima 1,18). Sve drugo je prolazno i relativno. Svojim obnovljenim umom, hrišćanin može da razazna šta je dobro, prihvatljivo i savršeno, unoseći tako večne dimenzije u svoje zemaljske odluke (Rimljanima 12,2).
4.	Svetost
Etičke implikacije Hristovog drugog dolaska nikada se ne mogu dovoljno naglasiti. Ako čekamo poslednji sud treba da živimo pobožnim načinom života (2. Petrova 3,11). Ako verujemo u vaskrsenje treba da cenimo vrednost svake duše i celog čovečanstva i da budemo svesni vrednosti vremena (1. Korinćanima 15,32-34). Hrišćani ne žive užasavajući se suda, jer znaju da su se u Isusu Hristu oslobodili osude (Rimljanima 8,1). Međutim, oni moraju da žive kao otkupljene osobe, uređujući svoj život prema načelima vere (Filibljanima 2,12.13). Bez posvećenja ili svetosti, niko neće videti Gospoda (Jevrejima 12,14). Rastenje u svetosti ne znači povlačenje u sebe, traženje svoga spasenja nezavisno od spasenja drugih. Nada u drugi Hristov dolazak razvija društvene vrednosti (Jevrejima 10,25), razvija svest o pravednosti, dobroti, lepoti i istini (Filibljanima 4,8); unapređuje karakter vernika (AH 16). Hrišćani su posebno osposobljeni da se bore protiv nepravde, ali ne uz pomoć gneva (Jakov 1,20), već duhovnog oružja koje im je Bog dao (Efescima 6,10-18). Božje sluge ne mogu da budu neosetljive prema problemima ovoga sveta (1. Korinćanima 6,2.3), iako su istovremeno svesne da će Bog uskoro odbraniti one koji mu se mole (Luka 18,7.8; Vidi Način života II. C.4!)
B. Podsticaj za propovedanje evanđelja
Sigurnost u skori Hristov dolazak ne samo da će uticati na kvalitet svakodnevnog života vernika, već će poslužiti kao snažan podsticaj na propovedanje evanđelja. Vreme čekanja pruža priliku Svetome Duhu da utiče na život vernika, da ih nadahne svešću o hitnosti potrebe da iskoriste svoje darove na širenje poruke blagodati.
1.	Vreme Svetoga Duha
Odgovarajući na pitanje učenika o vremenu svoga dolaska, Isus je obećao da će im poslati svoga Svetoga Duha koji će ih učiniti Njegovim svedocima sve do kraja sveta (Dela 1,8). Radosna vest se mora propovediti po celome svetu pre kraja vremena (Matej 24,14), ali Isus svoj dolazak svakako da nije učinio zavisnim od propovedanja evanđelja. Ipak, On želi da Njegovi učenici učestvuju u Njegovom planu za spasenje sveta (Matej 9,36-38). Isto osećanje saučešća koje je pokretali Isusa pokretaće i one koji žive u Hristu. Vreme očekivanja, prema tome, nije neko međuvreme, praznina kroz koju neko mora da prođe što je brže moguće, gledajući samo prema kraju. Vreme čekanja pripada Svetome Duhu, koji okuplja vernike da bi obrazovao eshatološku zajednicu. On želi da vernici dođu u vezu sa živim Bogom i da objavljuju svetu da je ista blagodat ponuđena svima (ST, 15. septembar 1887; R&H, 16. avgust 1887).
2.	Vreme blagodati
"Novi zavet je jasan da je sadašnje vreme ("sada") ona prilika koju će ljudi imati da bi se pokajali i poverovali (Marko 1,15; Dela 3,19.20) i da se kraj svega odlaže jedino iz tog razloga – i to ne beskrajno." "To je čovekova konačna prilika!" – piše A. L. Mur (A. L. Moore, 209). Apostol Petar naše vreme naziva vremenom Božjeg strpljenja (1. Petrova 3,9.15). Kraj sveta nije pitanje za sutra, već poziv za danas (Jevrejima 4,7). Prilikom Isusovog povratka "jedan će se uzeti, a drugi će se ostaviti" (Matej 24,40.41). Ne opomenuti svet znači biti kriv za nepružanje pomoći ljudima u opasnosti. Vreme blagodati će uskoro doći kraju, i što nam je bliže posledak, to se odlučnije moramo opredeliti za Gospoda. Pavle kaže:: "Da se bojimo, dakle, da kako dok je još ostavljeno obećanje da se ulazi u pokoj njegov, ne odocni koji od vas." (Jevrejima 4,1)
3.	Vreme hitnosti
Živeti u očekivanju Isusovog povratka razvija svest o hitnosti (YI, 28. april 1908). I sam Isus je putovao putevima i puteljcima Palestine svestan da je Njegovo vreme kratko (Jovan 9,4). I apostol Pavle je bio nadahnut tim uverenjem (1. Korinćanima 7,29); zato je i pozivao vernike da na najbolji način iskoriste svoje vreme (Efescima 5,16; Kološanima 4,5). Trebalo je da iskoriste svaku priliku da pošteno svedoče bližnjima, jer će im biti sve teže i teže da nađu pažljive i pozitivno raspoložene slušaoce (2. Timotiju 4,2-4). Ako je već i đavo vrlo revnostan "znajući da vremena malo ima" (Otkrivenje 12,12), koliko bi trebalo da vernici budu budni, posebno zato "što nam je spasenje sada bliže nego li kada poverovasmo" (Rimljanima 13,11; ST, 15. septembar 1887; R&H, 16, avgust 1887).
4.	Vreme duhovnih darova
Knjiga Dela apostolskih pokazuje da nam vreme čekanja pruža priliku da svetu propovedimo evanđelje. Sveti Duh poziva ljude na to delo (Dela 13,1-2). On izliva svoje darove na popravljanje i rastenje Crkve (Efescima 4,11-13). Među tim darovima, proroštvo je dobilo posebnu ulogu kao najbolje sredstvo da se izgradi Telo Hristovo i da se nevernici obrate Bogu (1. Korinćanima 14,1.3.24.25). Duhovni darovi se tako izlivaju da učenici mogu da budu so Zemlji i svetlost svetu, da mogu da daju ukus svetu i da ga obasjaju istinom (Matej 5,13-16). Hrišćani ne mogu da izbegnu dužnost da svedoče, posebno zato što se dan Hristovog dolaska približava (Vidi Duhovni darovi, II!).
C. Duhovna priprema za Hristov dolazak
Verovanje u Hristov drugi dolazak utiče na naš sistem vrednosti i podstiče nas da svedočimo za Hrista i da propovedamo Njegovo evanđelje. Za sve to je neophodna prethodna duhovna priprema. Pošto je pozvao svoje učenike da budu spremni za dolazak Sina čovečjega (Matej 24,44), Isus im je ispričao priču o deset devojaka (Matej 25,1-13). Pet devojaka je opisao kao lude, zato što se, svesne da će ženik ubrzo stići, uopšte nisu pripremile za budućnost. Ostalih pet su nazvane mudrima, jer su imale pri ruci zalihu ulja, očekujući da ženik može i da zakasni. Obe grupe su bile iznenađene vikom da ženik dolazi, ali su samo mudre bile u stanju da uspešno prebrode probu vremena čekanja između najave ženikovog dolaska i njegovog stvarnog pojavljivanja. Samo oni koji imaju lični odnos sa Isusom Hristom biće u stanju da se suoče sa svakom teškoćom. Priča u Mateju 25,1-13. kao i prethodna o dvojici slugu (Matej 24,45-51), naglašava važnost duhovnog života i verne službe u vezi sa Hristovim drugim dolaskom. Hrišćani treba da budu zahvalni Bogu na svakodnevnim prilikama koje im se pružaju da se pokaju i da rastu u posvećenju (Jevrejima 12,14). Oni znaju da će uskoro doživeti slavno obnovljenje kao vrhunac procesa koji je započeo njihovim krštenjem i darom Svetoga Duha (Jovan 3,5). Da bismo živeli večno pod Božjom vlašću, moramo prvo sada živeti u pokornosti Njegovim zakonima. Zato i apostol Pavle osuđuje grehe, tipične za ljude koji će biti izgubljeni (1. Korinćanima 6,9.10). I Jovan naglašava tu istu misao (Otkrivenje 21,8; 22,15). Prorok Amos piše: "Teško onima koji žele dan Gospodnji!" – ali ne dozvoljavaju da sud "teče kao voda i pravda kao silan potok" (Amos 5,18.24) Nasuprot njima, svi oni koji drže zapovesti Božje i imaju svedočanstvo Isusa Hrista dobijaju pohvalu (Otkrivenje 12,17; 14,12). Svetost ponašanja i pobožnost su prirodne posledice očekivanja Hristovog drugog dolaska (2. Petrova 3,11; 4T 309; Vidi i Veliki sukob VI.E!).
D. Prividno odlaganje
E. Zaključak
Drugi Hristov dolazak daje duboki smisao istoriji naroda i pojedinaca. Istorija koja bi se sastojala jedino od beskrajnog gomilanja činjenica bila bi bez značenja i reda. Istorija bez kraja i cilja bila bi besmislena. Biblija pridaje istoriji transcendentalni karakter. Ona ima svoj početak i imaće svoj kraj, ali ne bilo kakav kraj. Ona se neće završiti nekom katastrofom, koju bi izazvala ljudska sebičnost ili oholost, ali ni slavnim krajem najavljenim u svim ljudskim utopijama. Ona će biti potpuno zaustavljena delovanjem samoga Boga (Psalam 46,9-11). Na sličan način, život u Duhu je povezan sa sudbinom. Takav život se može sejati sa suzama, ali će se žnjeti u radosti (Psalam 126,4-6). I etičke odluka hrišćanina imaju svoje značenje. One šire ljubav, poverenje u Božja obećanja. Isus dolazi. Onaj isti koji je došao u Judeju da propoveda milost i oproštenje dolazi ponovo da uspostavi svoje carstvo ljubavi. "Jer još malo, još vrlo malo, pa će doći onaj koji treba da dođe i neće odocniti!" (Jevrejima 10,37) Uskoro će veliki sukob između Hrista i Sotone doći svome kraju. Božja pravednost će preko Isusa Hrista biti uspostavljena po celome svetu; ne samo na ovoj Zemlji, več i na Nebu, gde je bitka započela. Celi svemir će biti pomiren sa Bogom (Kološanima 1,20;; 1. Korinćanima 15,28). Isus će se uskoro vratiti. Kakve li utehe, kakve li izvesnosti, kakvog li mira! Poslednja knjiga Biblije se završava naglašavanjem poverenja u drugi Hristov dolazak. "I evo ću doći skoro, i plata moja sa mnom, da dam svakome po delima njegovim!" (Otkrivenje 22,12) Odgovarajući, "i duh i nevesta govore: dođi! I koji čuje neka govori: dođi!" (Otkrivenje 22,17) Nijedan vernik ne bi mogao da se ne odazove pozivu Duha i Neveste i da ne kaže: "Amin! Da, dođi, Gospode Isuse!" (Otkrivenje 22,20)
'''III. Istorijski pregled'''
A. Apostolski period
Istoričari jednoglasno priznaju da je nada u Isusov dolazak ostala živa u prvoj Crkvi. Već sam tekst jednoga od najranijih novozavetnih dokumenata svedoči o tome: 1. Solunjanima 4,16.17! Zahvaljivanja koja predstavljaju uvod u Pavlove poslanice potvrđuju činjenicu da je vera u Hristov drugi dolazak bila temeljna vera prve Crkve. I kasnije Poslanice sadrže jaka eshatološka očekivanja (2. Petrova 3,8-13). Jovanovo Otkrivenje, pisano u kriznom periodu krajem prvog stoleća, jača veru Hristovih sledbenika slavnim viđenjima poslednjeg suda. Ali, već su se u prvom stoleću lažna učenja uvlačila u Crkvu, ugrožavajući veru vernika. Neki su odbacili svoju veru u vaskrsenje mrtvih (1. Korinćanima 15,12). Izvesnost drugog Hristovog dolaska bila je stavljana pod znak pitanja (2. Petrova 3,4), zajedno sa Njegovim utelovljenjem (1. Jovanova 4,1-3). Novozavetni pisci su se borili protiv takvih sklonosti, videći u njima znak kraja koji se približava (1. Jovanova 2,18.28; 2. Petrova 3,3).
B. Prenikejski period
Neki teolozi smatraju da je gubljenje revnosti Crkve u čekanju Hristovog dolaska počelo još u novozavetnom periodu. Navode se dokazi u obliku proređivanju eshatoloških tekstova u nekim novozavetnim poslanicama. Takva mišljenja su oborena svedočenjem nekih pisaca iz drugog stoleća (Landa 65-95). Očekivanje parusije je ostalo snažno. Tako, Kliment Rimski podseća Korinćane da Gospod mora uskoro da dođe (1. Clement 23); Didache su bogate eshatološkim rečnikom Pavlove 1. Solunjanima (16,3-8); Ignacije Antiohijski piše da "nam dolaze poslednja vremena" (Ephesians 11); i da zato hrišćani moraju "pažljivo meriti vreme" (Polykarp 3). Varnavina poslanica ističe da je "dan pred vratima kada će sve propasti zajedno sa zlim. Gospod je blizu i Njegova nagrada." (21,3) "Pastir Herma" se uzda u obećanje o Njegovom dolasku (Vision 3.8.9). Polykarp iz Smirne (Philipians 5) i Papije (kao što je citirano u Jevsevijevoj Istoriji Crkve 3.39) pišu o vaskrsenju mrtvih i o Hristovom ličnom povratku na Zemlju. Apologete su krenule stopama svojih prethodnika. Justin Mučenik je zapazio da su proroci govorili o dva dolaska. Prilikom drugog, Hristos će "doći sa Neba u slavi, okružen svojom anđeoskom pratnjom, i tada će vaskrsnuti tela svih ljudi koji su ikada živeli" (Apology 1,52). U svom pobijanju gnosticizma, Irinej proročanstvo u Danilu 2, uključujući i kamen koji simbolički predstavlja Hristovu vladavinu, primenjuje na svoje dane (Against Heresies,5.26). Početkom trećeg stoleća, Tertulijan je očekivao konačni dolazak Isusa Hrista (On the Resurrection of the Flesh, 22). U svom delu Treatise on Christ and Antichrist, Ipolit razmatra proročanstva Danila i Otkrivenja, zaključno sa drugim Hristovim dolaskom, onako kako je opisan Pavlovim rečima u 1. Solunjanima 4,13-17. U brojnim delima iz toga vremena, međutim, verovanje u besmrtnost duše već je potisnulo eshatologiju u drugi plan. Prihvatajući grčku filozofsku misao, hrišćanski pisci više ne osećaju neku veliku potrebu za Hristovim dolaskom u slavi, jer, kao što je naglasio Ignacije Antiohijski, u času smrti hrišćani dobijaju pristup Bogu (Rimljanima 1,2,6). Uz pomoć svoje alegorijske metode tumačenja Biblije, Origen je duhovno protumačio sve događaje povezane sa krajem sveta. On je tvrdio, na primer, da se parousia našega Gospoda na oblacima događa svakoga dana u duši vernika (Series Commentary on Matthew 50; PFOF 1,317-320). U početku trećega stoleća problem kraja sveta postao je vrlo važno pitanje za hrišćane, posebno u Rimu. Politička i ekonomska nestabilnost, zajedno s progonstvima, rasplamsali su nagađanja o najavljenom Antihristu, za kojega se verovalo da je blizu. Iako i dalje pod dubokim uticajem progonstava, sabor u Nikeji (325. posle Hrista), zaključio je da će "božanski Logos... doći da sudi živima i mrtvima" i da "nas Sveto pismo uči da verujemo u ... vaskrsenje mrtvih i u kazneni sud" (Kelly 210).
C. Poslenikejski period do Reformacije