Svetovid
Izvori
Izvod iz Slovenske Hronike: "Među svim mnogobrojnim božanstvima Slovena, međutim, Sventovit, bog zemlje Rujanaca ističe se kao najslavniji: on je neuporedivo delotvorniji u proročkim odgovorima, da iz poštovanja prema njemu oni ostale bogove gledaju kao polubogove. Govoreći o ovome, oni takođe imaju osećaj svake godine da žrebom izaberu jednog hrišćanina kojeg žrtvuju u naročitu čast svome bogu. Njegovom svetilištu šalju se određene svote novca iz svih slovenskih krajeva da bi se plaćali obredi žrtvovanja. Ljudi su, štaviše, toliko pod uticajem izuzetnog poštovanja ovog hrama da se nikada ne usuđuju da se olako zaklinju u njega, niti da se oskrnavi i blizina hrama, čak i kada su suočeni sa neprijateljem." Saks Gramatik ponavlja da su vernici davali velike poklone Sventovit/Svetovidu u Arkoni, ali i da je isti bog imao manje hramove u drugim mestima. Jednom godišnje “kada bi došlo vreme za žetvu” skupio bi se narod sa celog ostrva i pravio svečanost. U vreme tog okupljanja glavni sveštenik Sventovita/Svetovida sakrivao iza velikog “kolača od meda”, svakako i neke žitarice, i pitao narod da li ga vidi. Ukoliko bi dobio odgovor da ga vernici vide, to jest da kolač nije dovoljno veliki da ga celog zakloni, sveštenik bi odgovarao da se nada da će sledeće godine kolač biti veći, a da ga narod neće videti, to jest da će žetva biti bolja. Detaljan opis Sventovitovog hrama i idola u Arkoni daje Saks Gramatik: U središtu grada bio je jedan otvoren trg na kome je stajao raskošno izrađen hram od drveta prema kome su se svi odnosili sa strahopoštovanjem, ''ne samo zbog njegovih prekrasnih ukrasa već i zbog svete moći vezane za predstavu božanstva koje je bilo postavljeno unutra. Na spoljašnjoj strani blistalo je svuda unaokolo od skupocenih radova u drvetu; niz različitih slika i figura predstavljenih u grubom i primitivnom stilu. Hram je imao samo jedan ulaz. Samo svetilište bilo je okruženo sa dva ograđena prostora, postavljena jedan oko drugog. Spoljašnji se zapravo sastojao od zidova i bio je prekriven drvenim krovom. Unutrašnji je imao četiri stuba, ali je umesto zidova imao prekrasne tapiserije ne uključujući krov i pojedine ploče na stropu, nije bio povezan sa spoljašnjim prostorom... Unutra, u hramu, stajala je kolosalna statua, mnogo veća od 3 bilo kog čoveka, koja je izgledala neobično sa svoje četiri glave na isto toliko vratova, od kojih su dve bile okrenute napred ka grudima, a dve nazad ka leđima. Istovremeno su i obe napred i obe nazad bile postavljene tako da je jedna gledala na desno, a druga na levo. Bile su predstavljene izbrijane i sa kratko podšišanom kosom, tako da bi se moglo poverovati da je umetnik svesno oponašao tradicionalnu frizuru Rujanaca. U desnoj ruci on je držao rog sa ornamentima iskovanim od više različitih metala, koji je sveštenik, posvećen u božji kult, jednom godišnje imao običaj da puni vinom dalj bi predskazao rod koji će doneti naredna godina na osnovu spoljašnjeg izgleda tečnosti. Leva ruka je pridržavala savijeni rog sa šakom na strani. Ogrtač kipa se prostirao do potkolenica, koje su bile napravljene od druge vrste drveta i bile pričvršćene za kolena povezom koji je bio tako dobro sakriven, da bi morao da se zagleda vrlo pomno da bi se primetio. Stopala su izgledala kao da stoje na zemlji pošto je osnova na kojoj su stajala bila sakrivena dole u podu. U blizini su se mogli videti am, sedlo i drugi mnogobrojni znaci statue koji su označavali njenu božansku moć. Posebno veliko divljenje je pobuđivao ogromni mač kipa, čije su se korice i balčak, osim elegantno urezanih dekoracija isticale srebrnom prevlakom.''