cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Centralne sile
Te četiri države su bile jedine članice bloka Centralnih sila. S druge strane, Centralne sile su uživale podršku nekih paravojnih formacija u državama Antante - irskih revolucionara, a od 1917. i proturuski raspoloženih Poljaka i Ukrajinaca.
Mirom u Brest-Litovsku su 1918. formirane nezavisne države Poljska, Ukrajina, Litva, Latvija, Estonija i Finska koje su formalno bile članice Centralnih sila, ali u stvarnosti pod okupacijom njemačkih i austro-ugarskih snaga.
29.9. 1918. je Bugarska, nakon proboja solunskog fronta, potpisala primirje sa silama Antante i izašla iz Centralnih sila. 30.10. 1918. je isto učinio i Otomanski imperij.
Vayr-Borla, Torino
Vayr-Borla je naselje u Italiji u provinciji Torino, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 18 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 988 m.
Centralne sile
3.11. 1918. je Austro-Ugarska, nakon raspada vojske na italijanskom frontu i serije deklaracija nezavisnosti širom Monarhije, potpisala primirje sa silama Antante.
11.11. 1918. je Njemačka kao jedina preostala članica bloka također potpisala primirje čime je završio rat, a Centralne sile prestale postojati.
Ly Anh Tong
Lý Anh Tông (1136–1175), lično ime Lý Thiên Tộ (李]天祚), bio je 6. po redu car države Đại Việt (današnji sjeverni Vijetnam) iz dinastije Lý, koji je vladao od 1138. do smrti. S obzirom da je Lý Anh Tông određen za nasljednika od strane svog oca Lý Thần Tônga, te s obzirom da ga je naslijedio u dobi od trri godine, rani period vladavine je obilježila dominacija Đỗ Anh Vũa na dvoru do njegove smrti 1157. Poslije je car vladao uz pomoć istaknutog službenika po imenu Tô Hiến Thành. Vladavina Lý Anh Tônga se smatra relativno stabilnim periodom u historiji dinastije, prije nego što su započela burna vremena u doba Lý Cao Tônga.
Angerville-la-Campagne
Anžervil la Kampanj je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Er koja pripada prefekturi Evre.
Carpen, Belluno
Carpen je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Angerville-la-Campagne
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 1217 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 336 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 3,62 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 146 metara (maksimalnoj 147 m, a minimalnoj 125 m).
Carpen, Belluno
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 128 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 236 m.
Maysville, Missouri
Mejsvil je grad u američkoj saveznoj državi Misuri.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.114, što je 98 (-8,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Boisemont (Dolina Oaze)
Boazmon je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Pariski region, u departmanu Dolina Oaze.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 598, a gustina naseljenosti je iznosila 216 stanovnika/km².
Grimoald Stariji
Grimoald I (616–656), poznat i kao Grimoald Stariji (Grimaud LeVieux), bio je franački majordom Austrazije od 643. do 656. Bio je sin majordoma Pipina Landenskog i Itte. Mjesto majordoma je trebao naslijediti nakon očeve smrti 640. ali je to pokušao osporiti Otto. U međuvremenu je tiringijski vojvoda Radulf digao ustanak protiv austrazijskog kralja Sigeberta III. Grimoald je sudjelovao u pohodu na ustanike; iako je on završio neuspjehom, Grimoald je tokom borbi spasio kralju život i stekao njegovo trajno povjerenje. Grimoald je tako lako uklonio Otta i postao neosporni majordom oko 643. Potom je kralja, koji tada nije imao djece, nagovorio da usvoji njegovog sina Hildeberta i tako ga učini budućim kraljem. Taj plan je došao u opasnost, kada je Sigebert dobio sina Dagoberta. Nakon Sigebertove smrti 656. je Grimoald taj problem riješio naredivši Dagobertovo prisilno zaređenje, a Hildebert je proglašen kraljem. Grimoald je, međutim, iste godine zarobljen i pogubljen od neustrijskog kralja Klodviga II.
Burns, Oregon
Berns je grad u američkoj saveznoj državi Oregon.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.806, što je 258 (-8,4 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
High Bridge, Kentucky
Haj Bridž je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Kentaki.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 242.
Jakobin Badoer
Jakobin Badoer (lat. Jacobinus Baduarius) (Venecija, oko 1400. – Split, 1451), talijanski svećenik, splitski nadbiskup i metropolit (1439–1451).
Bio je kanonik u Padovi, a kasnije arhiprezbiter crkve Sv. Stjepana u Veroni. Na njegovo traženje izdao je hrvatsko-dalmatinski ban Petar Talovac 1444. godine, ispravu kojom je Splitskoj nadbiskupiji vraćeno pravo na desetinu s cetinskog i kliškog područja. Za njegova biskupovanja ugovoreno je s Jurjem Dalmatincem 1448. godine podizanje kapele i novog oltara Sv. Staša u splitskoj katedrali. Splitskom Kaptolu ostavio je znakove svoje službe (mitru, štap, križ). Sahranjen je u splitskoj katedrali.
Everything Is Healing Nicely
Everything Is Healing Nicely studijski je album američkog glazbenika Franka Zappe, koji posthumno izlazi u prosincu 1999.g. Materijal na albumu pretežno sadrži skladbe koje je Zappa snimao sa glazbenim ansamblom "Ensemble Modern" i koje se nalaze na albumu The Yellow Shark (1993.)
Prva dinastija Egipta
Poznati vladari u historiji Egipta, u Prvoj dinastiji.
Prva i Druga dinastija drevnog Egipta se često navode pod zajedničkim nazivom, Rani dinastički period Egipta. Glavni grad u to vrijeme je bio Thinis.
Informacije o Protodinastičkom periodu Egipta se temelje na nekoliko spomenika i drugih predmeta koji sadrže imena kraljeva, a od kojih je najvažniji Narmerova paleta. Detaljni zapisi o prve dvije dinastije nisu preživjeli osim šturih popisa zabilježenih na Kamenu iz Palerma. Hijeroglifi su tada već bili u potpunosti razvijeni, te se njihov oblik neće mnogo mijenjati u slijedećih tri tisuće godina.
Višnja Mažuran
Višnja Mažuran (Varaždin, 23. rujna 1941.) je hrvatska čembalistica koja je ostvarila zavidnu karijeru na domaćem i međunarodnom planu.
Prva dinastija Egipta
Velike grobnice faraona ili kraljeva u Abydosu, Naqadi i Saqqari, zajedno s grobljima na Helouanu kraj Memfisa, otkrivaju građevine sagrađene uglavnom od drva i blatnih opeka uz nešto malo korištenja kamena za zidove i podove. Kamen se, s druge strane, koristio za proizvodnju ukrasa, posuda i ponekog kipa.
Višnja Mažuran
Diplomantica na zagrebačkoj akademiji (klasa Ive Mačeka) usavršavala se na Hochschule für Musik u Muenchenu, a čembalo na mnogobrojnim ljetnim školama i kursevima u Njemačkoj i Austriji. Zagrebačkim solistima pristupila je 1971. kao solistica i continuo čembalistica te s njima tokom 30 godina proputovala svih pet kontinenata nastupivši na više od 2000 kocerata.Od mnogobrojnih solističkih nastupa u najjačim svjetskim središtima treba izdvojiti Paris (Salle Pleyel), Washington (Kennedy Centar), Toronto (Eaton Centar), Madrid (Teatro Real)i Salzburg (Mozarteum). Partneri u Bachovim trostrukim koncertima bili su joj među mnogima i Henryk Szering, Felix Ayo, Pavel Vernikov, James Galway, Irena Grafenauer.
Uz umjetničko djelovanje sa Zagrebačkim solistima razvija bogatu solističku karijeru priređujući mnogobrojne recitale s profiliranim stilskim sadržajima poput francuske glazbe, Scarlattijevih sonata, Bachovih djela, kojima se iznimnom upornošću posvećuje već nekoliko desetljeća.
Odsvirala je i snimila tri najveća i najzahtjevnija njegova djela: Goldberg varijacije, Umjetnost fuge i Das wohltemperierte Clavier I i II svezak. Uz mnoge orkestre, ansamble i dirigente odsvirala je preko 20 različitih čembalo koncerata, od toga sve velike koncerte 20. stoljeća ( B.Papandopulo, B.Martinu, De Falla). Nikad nije zanemarila niti dostupnu njenu instrumentu, hrvatsku glazbu (Parać, Miletić, Marković, Sorkočević i dr.). Umjetnička je voditeljica ansambla za baroknu glazbu, Musica viva, kojeg je i suosnivačica 1998.
1995. utemeljila je na Muzičkoj akademiji u Zagrebu katedru za čembalo i osmislila plan i program studija. Do sada je iz njene klase proizašlo više mladih zapaženih čembalista koji uporno grade svoje karijere.Sami su pokrenuli Mali festival čembala koji traje već pune četiri godine a proširio se iz Zagreba na Petrinju i Osijek.
Za svoje umjetničke domete, Višnja Mažuran višestruko je nagrađivana (Trnina, Lukačić, Orlando, Nazor, Nagrada grada Zagreba, Kantor) a 2006. godine primila je predsjedničko odlikovanje za doprinos u kulturi, Danicu hrvatsku s likom Marka Marulića.
Capraro, Frosinone
Capraro je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 31 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 109 m.
FZ:OZ
FZ:OZ dvostruki je CD album u živo američkog glazbenika Franka Zappe, koji posthumno izlazi u kolovozu 2002.g. Ovo je prvi album kojeg izdaje kuća "Vaulternative Records". Sadrži gotovo sve skladbe sa koncerta u "Hordern Pavilionu" (Sydney, Australija), koji je održan 20. siječnja 1976.
Skladba "Kaiser Rolls" pojavljuje se dva puta na albumu u dvije verzije, jedna sa koncerta i jedna probna verzija koje je snimljena poslije turneje i stavljena na kraj drugog CD-a pod imenom, "Kaiser Rolls (Du Jour)".
Popis pjesama
Sve pjesme napisao je Frank Zappa.
Hillsview, South Dakota
Hilsvju je grad u američkoj saveznoj državi Južna Dakota.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 3, što je 0 (0,0 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Auberville-la-Manuel
Obervil la Manijel je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Primorska Sena koja pripada prefekturi Djep.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 103 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 34 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 3,02 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 80 metara (maksimalnoj 85 m, a minimalnoj 23 m).
Bartol II. Averoldo
Bartolomej Averoldo (Brescia, Italija, oko 1430. — Venecija, prije 15. veljače 1503.), talijanski svećenik, splitski nadbiskup i metropolit (1479.-1503.). Potjeće iz plemićke obitelji.
Studirao je filozofske i teološke discipline u Bologni, nakon čega je stupio u benediktinski red i postao opat u Leni kod Brescije, gdje je redigirao statute rodnoga grada i osnovao akademiju Vertumnorum.
Proglašen je za splitskog nadbiskupa 1479. godine, no u Split je došao tek 1483. godine i nije se dugo zadržao. Većinom je boravio u Italiji, a nadbiuskupijom su upravljali vikari. Za vrijeme boravka u gradu sredinom 90-ih 15. stoljeća, zavadio se sa splitskim kaptolom koji ga je tužio Svetoj Stolici. Budući da je presuđeno u korist kaptola, uvrijeđeni se nadbiskup nije više htio vratiti u grad, unatoč pozivima.
Jakarinska kiselina
Jakarinska kiselina je organsko jedinjenje, koje sadrži 18 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 278,430 Da.
Sand Hill, Pennsylvania
Sand Hil je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.496, što je 151 (6,4 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Kavanjin
Kavanjin (Cavagnini, Cavagini), splitska plemićka obitelj podrijetlom iz mjesta Castrazzone u sjevernoj Italiji. Članovi obitelji doselili su se 1605. godine u Split i postali poduzetnici u trgovačkom poslovanju između Venecije i Osmanskoga Carstva. U trgovačkom poslovanju najviše se istaknuo Marko Kavanjin koji je ženidbom s plemkinjom Marijetom Božićević-Nadali stekao kuću i posjede u Sutivanu na Braču. Markov sin, Jerolim (1641.-1714.) bio je hrvatski književnik i historiograf. Obitelj je 1671. godine zadobila plemstvo, a u muškoj lozi izumrla je Jerolimovom smrću 1714. godine.
Godine 1709. udajom Jerolimove kćeri Elizabete s plemićem iz obitelji Capogrosso, nastao je ogranak ogranak Capogrosso-Kavanjin.
Katolički bogoslovni fakultet u Splitu
Katolički bogoslovni fakultet u Splitu (lat. Facultas Theologiae Catholicae), visoko teološko učilište u sastavu Sveučilišta u Splitu koije obrazuje svećeničke i bogoslovne kadrove. Fakultet je smješten u obnovljenoj zgradi Nadbiskupskog sjemeništa koju su hrvatske demokratske vlasti početkom 90-ih vratile Nadbiskupiji.
Teologija u Splitu
Katolički bogoslovni fakultet Sveučilišta u Splitu nastao je 1997. godine udruživanjem Teologije u Splitu i Franjevačke Teologije u Makarskoj.
Teologija u Splitu najstarija je od svih postojećih visokoškolskih ustanova na području južne Hrvatske, čak i ne računajući splitsku katedralnu školu, kojoj početci sežu u rani srednji vijek, kada je stara Salonska nadbiskupija uspostavljena svom novom sjedištu u Splitu.
U splitskoj katedralnoj školi predavala su se, osim gramatike i druga slobodna umijeća te teologija, što je poslije bilo usklađeno s odredbama trećeg i četvrtog lateranskog sabora (1179. i 1215.).
Prve jasne vijesti o radu splitske katedralne škole, iz 1593. i 1594. godine, svjedoče o nastojanjima da se usprkos tadanjemu siromaštvu osigura makar najjednostavniji oblik više bogoslovne nastave. Tadašnji splitski nadbiskup Ivan Dominik Marcot de Seraphinis zvani Foconio (1575.-1602.) osnovao je 1581. godine osnovao Sjemenište, ali kada ga je 1594. godine, zbog siromaštva morao zatvoriti. Umjesto toga odlučio je u tradicionalnoj katedralnoj školi, na koju se njegova Crkva ponovno vratila, osigurati nastavu iz bogoslovlja. Kada to nije moglo biti drukčije, ukinuo je njezin gramatički odio, šaljući otada klerike u općinsku gramatičku školu, a pobrinuo se za uzdržavanje profesora moralnoga bogoslovlja i Svetoga pisma, te odredio i učitelja glazbe.
U Nadbiskupskomu sjemeništu, koje je 1700. godine u Splitu otvorio nadbiskup Stjepan Cosmi (1678.-1708.), osim gramatičko-humanističke škole (gimnazije) radile su i dvije sustavno uređene visoke škole: filozofska i bogoslovna. Za razliku od tadanjih samostanskih škola, koje su bile namijenjene samo učenicima i studentima određene redovničke zajednice, gramatičke, humanističko-retoričke i filozofske razrede u splitskomu Sjemeništu pohađali su sjemeništarci i mnogi svjetovni đaci iz Splita i drugih mjesta u pokrajini, a bogoslovne bogoslovi, iz različitih biskupija ondanje Splitske metropolije. Ta splitska bogoslovna škola djelovala je od početka 18. stoljeća do 1821. godine, kada je austrijska vlast obustavila rad svih bogoslovnih učilišta u Dalmaciji, pripremajući otvorenje nove pokrajinske bogoslovne škole, usklađene s planom i programom drugih takvih škola u Carstvu.
Splitski dvogodišnji filozofski studij, nazivan od 1810. i licej, nastavio je i dalje raditi sve dok nije, primjenom novoga austrijskoga školskog zakona, iz 1848. godine, izgubio dotadašnji položaj više škole i pretvorio se u dva najviša gimnazijska razreda, u kojima je nastava filozofije bila svedena na tzv. filozofski uvod.
Odlukom cara Franje II., u Zadru je 1826. godine, otvorena Visoka bogoslovna škola, za bogoslove svih dalmatinskih biskupija s nastavnim programom jednakim onomu na Bogoslovnomu fakultetu Bečkoga sveučilišta, a odlukom dalmatinskih biskupa, odobrenom od Svete Stolice, to je učilište premješteno u Split, gdje radi od 1922. godine. Nakon usklađivanja nastavnoga plana i programa s onim na Bogoslovnomu fakultetu u Zagrebu država mu je priznala fakultetsku razinu (najprije općom Uredbom o položaju rimokatoličkih bogoslovnih škola, od 7. lipnja 1940., a potom i posebnom Uredbom o Visokoj bogoslovnoj školi u Splitu, od 9. veljače 1941.). Tada je to bio petogodišnji studij, koji je nakon Drugoga vatikanskog sabora produljen na šest godina. Učilište je od 1972. godine afilijacijom povezano s Katoličkim bogoslovnim fakultetom u Zagrebu. Od tada mu je službeni naziv Teologija u Splitu.
Pri Teologiji u Splitu djeluje Institut za teološku kulturu laika, osnovan 1970. godine, kao samostalna visokoškolska ustanova (najprije dvogodišnji, potom trogodišnji studij sa sažetim programom) koji je 1990. prerastao u redoviti četverogodišnji studij, a 1991. godine dobio naziv Teološko-katehetski institut, koji i danas djeluje kao redoviti četverogodišnji Teološko-katehetski studij pri Katoličkomu bogoslovnom fakultetu u Splitu. Kongregacija za katolički odgoj je 8. lipnja 2000. od toga postojećega Instituta ustanovila Institutum superius scientiarum religiosarum.
Franjevačka teologija u Makarskoj
Franjevačka Teologija u Makarskoj baštinik je filozofskih i bogoslovnih učilišta koja su postojala u franjevačkim samostanima još od 18. stoljeća.
U Makarskoj je Franjevačka teologija nastala spajanjem učilišta u Šibeniku i Makarskoj. Šibensko trogodišnje filozofsko učilište osnovano je najkasnije 1699., a makarsko 1708. godine. Četverogodišnje bogoslovno učilište osnovano je u Šibeniku 1714., a u Makarskoj 1736. godine. Za razliku od makarskoga, koje je povremeno djelovalo kao generalno učilište II. stupnja, šibensko je bogoslovno učilište 1735. proglašeno generalnim učilištem I. stupnja s pravom pripremanja lektora, odnosno profesora priznatih u Franjevačkomu redu. Preustrojstvom školstva prema austrijskomu zakonodavstvu, 1828. godine, iz učilišta je izdvojena filozofija, a oba su učilišta ujedinjena u bogoslovno učilište s prve dvije godine studija u Šibeniku i druge dvije u Makarskoj.
Mystery Disc
Mystery Disc kompilacijski je album američkog glazbenika Franka Zappe, koji izlazi posthumno u rujnu 1998.g. Na albumu se nalaze skladbe koje su u originalnom izdanju izašle na Old Masters box setovima iz 1985. i 1987. (Ovi box setovi sadrže skraćene Zappine albume Freak Out! (1966.) i Zoot Allures (1976.), najprije kao 'Mystery Disc', a potom kao box set 1 i 2. Na CD-u su izostavljene dvije skladbe koje se nalaze na box setu, "Why Don'tcha Do Me Right?" i "Big Leg Emma", obje se mogu naći na CD verziji albuma Absolutely Free (1967.)
Katolički bogoslovni fakultet u Splitu
Franjevačka teologija u Makarskoj
Teologija u Splitu i Franjevačka teologija u Makarskoj od 1995. godine uključene su u Sveučilište u Zagrebu, kao područni studiji Katoličkoga bogoslovnog fakulteta.
Mystery Disc
Snimke koje su zapisane na Mystery Discu dolaze iz Zappine rane karijere koje su napravljene između 1962. i 1969. Materijal se isprepliće sa albumima You Can't Do That on Stage Anymore, Vol. 5 (1992.), Ahead of Their Time (1993.) i The Lost Episodes (1996.) Nekoliko ranije izdanih skladbi, "I Was a Teen-Age Malt Shop", "The Birth of Captain Beefheart" i "Metal Man Has Won His Wings", sve su snimljene 1964. i na njima glavni vokal izvodi Captain Beefheart.
Katolički bogoslovni fakultet u Splitu
Franjevačka teologija u Makarskoj
Na temelju međusobnih pregovora i Ugovora o suradnji na području odgoja i kulture, sklopljena između Svete Stolice i Republike Hrvatske, a odobrena 9. lipnja 1997., biskupski su Ordinariji Splitske metropolije, u ime Teologije u Splitu, a provincijal Franjevačke provincije Presvetoga Otkupitelja, u ime Franjevačke teologije u Makarskoj, 30. rujna 1997., potpisali Ugovor o udruživanju i o osnivanju Katoličkoga bogoslovnog fakulteta u Splitu.
Ugovor o radu Katoličkoga bogoslovnog fakulteta u sastavu Sveučilišta u Splitu potpisan je 9. srpnja 1999. godine, a istoga je dana Kongregacija za katolički odgoj u Vatikanu izdala uredbu o osnivanju toga Fakulteta.
Mystery Disc
Popis pjesama
Sve pjesme napisao je Frank Zappa, osim gdje je drugačije naznačeno.
Na originalnom 'mystery discs' izdanju skladbe su poredane ovako:
Eksterni linkovi
Informacije na Lyricsu
Leonard Bondumier
Leonard Bondumier (lat. Leonardo Bondumerius; Venecija, oko 1608. – Venecija, poslije siječnja 1668), talijanski svećenik, splitski nadbiskup i metropolit (1641–1667/8).
Potomak je mletačke plemićke obitelji. Stekoa je doktorat iz državnog i crkvenog prava. Imenovan je za splitskog nadbiskupa i metropolita 1641. godine i nakon nepunih pet godina zatražio je od Svete Stolice razriješenje od dužnosti zbog teških prilika u Splitu za vrijeme Kandijskog rata. Međutim, nije mu bilo udovoljeno pa je morao ostati u gradu. Godine 1653. održao je crkvenu sinodu u Splitu, a poslao je u Rim i tri izvješća o stanju u nadbiskupiji. Godine 1661. otišao je u Veneciju zbog narušenog zdravstvenog stanja i nije se više vraćao u Split.
Beaumont-sur-Oise
Bomon sir Oaz je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Pariski region, u departmanu Dolina Oaze.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 8.151, a gustina naseljenosti je iznosila 1,456 stanovnika/km².
Halloween (album)
Halloween je DVD-Audio CD format uživo albuma američkog glazbenika Franka Zappe, koji posthumno izlazi u veljači 2003.g. Snimljeni materijal na kompilaciji varira iz vremena Zappinog nastupa u listopadu 1978. u "The Palladiumu" ( New York) i nastupa za praznik Noć vještica, a i video uradak snimljen je iz tog vremena. Ovaj set sadrži skladbu "Ancient Armaments", koja se na albumu prvi puta pojavljuje u digitalnom formatu. Omot albuma dosta nalikuje omotu iz 1969. Hot Rats.
Popis pjesama
Sve pjesme napisao je Frank Zappa, osim gdje je drugačije naznačeno.
Audio sadržaj
Skladba "Magic Fingers", urađena je zajedno sa verzijom nastupa iz "Noći vještica" održanog 31. listopada 1978. i nastupa koji je održan 27. listopada u "The Palladiumu". Ostale skladbe dolaze sa nastupa održanih:
Nagrada OFCS za najbolji film
Nagrada Društva online filmskih kritičara za najbolji film (Online Film Critics Society Award for Best Picture) je godišnja filmska nagrada koju dodjeljuje Društvo online filmskih kritičara kao znak priznanja za najbolji film prethodne godine.
Mir u Brest-Litovsku
thumb|Granice podijeljene u Brest-Litovsku Mir u Brest- Litovsku, poznatiji kao Brestlitovski mir jest sporazum kojeg je 3. ožujka 1918. u gradu Brest-Litovsk (današnji Brest u Bjelorusiji) sklopila boljševička vlada Rusije s predstavnicima Središnjih sila. Njime je Rusija formalno izašla iz prvog svjetskog rata, ali se morala odreći Poljske, Litve, Finske, Latvije, Estonije, Ukrajine - koje su postale formalno nezavisne države - i dijelova Gruzije koje je pripojilo Tursko Carstvo.
Pregovori
Pregovori o miru počeli su 22. prosinca 1917. godine, tjedan dana poslije zaključivanja sporazuma o primirju između Rusije i Središnjih sila, u gradu Brest-Litovsku (danas Brestu u Bjelorusiji) blizu poljske granice. Jedan od glavnih pregovarača je bio Max Hoffmann, njemački zapovjednik za istočnu bojišnicu (Oberkommando-Ostfront). Najviši po položaju nazočni turski predstavnik je bio Mehmed Talat paša. Nijemci su u prvom trenutku nudili relativno lake odredbe, tražeći nezavisnost Poljske i Litve. Uskoro su pregovori zapali u krizu uslijed zahtjeva boljševika za postizanjem sporazuma bez ikakvih teritorijalnih izmjena ili plaćanja.
Nezadovoljan zbog stalnih njemačkih zahtjeva za davanjem teritorije, Lav Trocki, boljševički narodni komesar za vanjske odnose i vođa ruske delegacije, 10. veljače 1918. godine je objavio povlačenje Rusije sa pregovora i jednostranu objavu prekida neprijateljstava, što se moglo okarakterizirati kao pozicija ni mir, ni rat. thumb|left|250px|[[Lav Trocki je dočekan od strane njemačkih časnika u Brest-Litovsku]] Optužen od strane drugih boljševičkih vođa za prekoračenje ovlasti i izlaganje Rusije opasnosti invazije, Trocki se u nekoliko navrata branio navodima da su boljševici u pregovore zapravo ušli sa namjerom za prikazati svijetu njemačke teritorijalne aspiracije i izazovu pobune radnika u srednjoj Europi radi obrane nove ruske radničke države.
Obnovljena neprijateljstva
Posljedice su bile gore od očekivanih od strane boljševika. Primirje je prekinuto 18. veljače, a Središnje sile su u roku od dva tjedna zauzeli najveći dio Ukrajine, Bjelorusije i baltičkih zemalja. Kroz ledom okovano Baltičko more njemačka flota se približavala ruskoj prijestolnici, Petrogradu. I pored protesta radnika u Njemačkoj i Austro-Ugarskoj, to nije dostiglo razmjere pobune i 3. ožujka 1918. godine boljševici su pristali na odredbe mira mnogo gore od prvobitno ponuđenih.
Mirovni sporazum
Sporazum, potpisan između boljševičke Rusije i svih zemalja Središnjih sila, označio je izlazak Rusije iz Prvog svjetskog rata i time postizanje jednog od najvećih boljševičkih ciljeva. To je, međutim, učinjeno pod neočekivano ponižavajućim odredbama.
Nova ruska boljševičko-komunistička vlast odrekla se svih pretenzija i prava na Finsku, buduće baltičke države Estoniju, Letoniju i Litvu, Poljsku, Bjelorusiju, Ukrajinu i (na zahtjev Talat paše) zemlje koje je Rusija osvojila u Rusko-turskom ratu 1877-1878. godine (Ardahan, Kars i Batumi).
Najveći dio ovih teritorija zapravo je predat Njemačkom carstvu, a namjera je bila da to postanu djelovi carstva pod različitim zavisnim kraljevima i vojvodama.
Sporazum je predviđao da će sudbinu ovih teritorija odrediti Njemačka i Austro-Ugarska u suglasnosti sa stanovništvom ovih teritorija, što se u praksi svelo na postavljanje njemačkih vladara na novonastala prijestolja Finske, Letonije i Litve. Turska je odmah preuzela kontrolu nad teritorijem iz sporazuma.
Ratna odšteta
Prateći sporazum, potpisan u Berlinu 27. kolovoza 1918., predviđao je rusku isplatu šest milijardi maraka odštete Njemačkoj.
Trajne posljedice sporazuma
Sporazum je trajao svega osam mjeseci. Njemačka se odrekla sporazuma u studenom 1918. godine kao jedna od odredbi primirja. Turska je prekršila sporazum poslije dva mjeseca izvršivši invaziju na novoproglašenu Demokratsku Republiku Armeniju u svibnju 1918. godine. Boljševička vlada se također odrekla sporazuma po potpisivanju primirja. U travnju 1922. godine, Rapallskim ugovorom, Njemačka je prihvatila poništavanje sporazuma i dvije zemlje su se dogovorile odreći svih teritorijalnih i financijskih obveza u svezi s ratom.
Pakt Ribbentrop-Molotov, 1939. godine, u velikoj mjeri je poništio sve teritorijalne ruske gubitke iz Brest-Litovskog sporazuma.
Sporazum u Brest-Litovsku bio je veliki gubitak teritorija pod boljševičkom kontrolom. Iako se s gubitkom Finske i Poljske u načelu unaprijed računalo, gubitak Ukrajine i baltičkih zemalja stvorio je dvije velike baze za anti-boljševičko djelovanje u Ruskom građanskom ratu. Gubitak ovih teritorija izazvao je val anti-boljševičkog raspoloženja i intenziviranje borbe protiv njih čak i kod nekih revolucionarnih snaga. Najveći dio Ukrajine povraćen je 1920., ali će ostali teritoriji na Baltiku i drugdje ostati u anti-boljševičkim rukama do Drugog svjetskog rata.
Versajski sporazum
Nakon prvog svjetskog rata, mirovni ugovori zaključeni su sa svakom pobijeđenom državom posebno. Konferencija mira održana je od 18. siječnja 1919. do 21. siječnja 1920. u Parizu, a kako su njezina glavna vječanja bila u palačama Versaillesa (Versaj), za nju se ustalio naziv: versailleska (versajska) konferencija. Glavnu riječ na toj konferenciji imali su državnici velikih sila Antante, a zastupano je 27 država iz Antantine koalicije.
Mirovni ugovor s Njemačkom zaključen je 28.lipnja 1919. u Versaillesu (Versajski ugovor). Ona je u skladu s tim ugovorom morala priznati da je isključivi krivac za Prvi svjetski rat, pristati da se Alsace (Alzas) i Lorraine (Loren) vrate Francuskoj, da se u sjevernom Schleswigu (Šlezvig) provede plebiscit, da se neki pogranični gradovi vrate Belgiji, da se u području Saara uspostavi 15-godišnja uprava Lige naroda i nakon toga provede plebiscit o njezinoj konačnoj pripadnosti Njemačkoj ili Francuskoj. Nadalje, Njemačka je morala priznati pripajanje poljskih područja novostvorenoj državi Poljskoj i priznati joj preko koridora izlaz na Baltičko more prema luci Gdanjsk. Njemačke kolonije i njemačka imovina u tim kolonijama pripali su najvećim djelom Velikoj Britaniji, a zatim Francuskoj, Japanu, Belgiji, Portugalu, Južnoafričkoj Uniji i Australiji. Njemačka je od početka 1929. godine morala platiti ratne odštete u iznosu od 5 milijardi dolara, a ostalo, što je trebalo naknadno utvrditi, isplatiti u 30 godina. Osim toga, zbog šteta koje je nanijela podmorničkim ratom, Njemačka je morala isporučiti pobjedničkim državama gotovu svu svoju trgovačku mornaricu i za te države svake godine proizvoditi utvrđeni broj novih brodova. Nije smijela uvoziti ni izvoziti oružje, nije smjela imati podmornice, a glede vojske mogla je držati samo 104.000 vojnika u kopnenim i 15.000 vojnika u mornaričkim jedinicama. Uz poništenje prijašnjih ugovora, Njemačka je morala priznati novonastale države u Evropi i obvezati se da neće pripojiti Austriju.
Attack No. 1
Attack No. 1 (japanski アタックNo.1, Atakku Nanbā Wan) japanska je manga Chikako Urano po kojoj je snimljena omiljena istoimena anime serija koja je emitirana 1969. Znakovita je po tome što je postala prvi sportski anime za televiziju koji je namijenjen ženskoj publici. Namjera autora bila je zaraditi na povećanom zanimanju za Žensku odbojkašku reprezentaciju Japana koja je 1964. osvojila zlatnu medalju na Olimpijskim igrama u Tokiju.
Serija, koja se odvija oko djevojke Kozue koja nailazi na razne poteškoće prilikom igranja odbojke, je bila veliki hit pošto se tada oskudna anime industrija usmjeravala uglavnom na dečke i ZF, dok se ova priča izdvajala po svojoj temi. Francuska, Njemačka i Italija kupili su prava na seriju i emitirali je u 1980-ima i 1990-ima. Neki autori pripisuju seriji pokretanje feminističkog trenda u 1970-ima izdvajanjem junakinje koja postaje snažnija kao djevojka neovisna o muškom svijetu.
1975. pojavio se izravan nastavak mange, Shin Attack No. 1, ali je imao tek nekoliko izdanja te nije dosegnuo uspjeh prvog stripa. U 2005., TV Asahi je objavio dvije liste "100 najboljih animiranih ostvarenja". Attack No. 1 se našao i na jednoj i na drugoj: na listi koja je sastavljena prema anketi provedenoj diljem nacije, našao se na 49. mjestu a na listi sastavljenoj po online anketi Japanaca, po tzv. "Celebrity List", završio je na visokom 9. mjestu.
Radnja
Djevojka Kozue Ayuhara se premiješta iz Tokija u novu školu u Fujimu i upisuje u mjesni školski odbojkaški tim. Razvija prijateljstvo sa kolegicom Midori Hayakawa. Iako je Kozue isprva boležljiva i slaba, sport joj godi i jača tako da njen talent i snaga za odbojku zadivljuju trenera Honga s vremenom sve više.
Usprkos svojoj vještini, Kozue shvaća da joj je neprijateljica postala Yoshimura, zvijezda trenutnog tima. Dodatni problemi za Kozue su stres, prilagođavanje na novi životni stil te dileme u svakodnevnom životu: naime, njen prijatelj Tsutomu umire od bolesti. Međutim, ona želi sa svojom momčadi osvojiti glavno mjesto na natjecanju za odbojku, u čemu na kraju i uspijeva.
Poljički dekanat
Poljički dekanat je teritorijalno-pastoralna jedinica u sastavu Splitsko-makarske nadbiskupije. Dekanat je osnovao splitsko-makarski biskup Frane Franić 21. rujna 1957. godine u povijesnim granicama nekadašnje Poljičke Republike s ciljem čuvanja uspomene na tu srednjovjekovnu društveno-političku kneževinu. Povod osnivanja novog dekanata bila je 150 obljetnica od ukinuća Poljičke Republike od strane francuskih okupacijskih postrojbi 1807. godine.
Jugoistočna granica dekanata ide tokom rijeke Cetine ispod Garduna do ušća, a jugozapadna ide tokom Žrnovnice do njezina izvora te se od Mosora spušta natrag na Cetinu ispod Garduna.
Dekanat se sastoji od 19 župa: Donji Dolac, Dubrava, Duće, Dugi Rat, Gata, Jesenice, Kostanje, Ostrvica, Podgrađe, Podstrana, Priko-Omiš, Sitno Donje, Sitno Gornje, Srijane, Srinjine, Strožanac-Podstrana, Trnbusi, Tugare i Zvečanje. Svim župama upravljaju svjetovni svećenici i nalaze se unutar Splitsko-dalmatinske županije.
Povijest
Prvi poznati stanovnici toga kraja bili su Iliri, što potvrđuju ostaci gomila i gradina. Hrvati su u ove krajeve doselili u 7. stoljeću. Za vrijeme višestoljetne turske okupacije domaći svećenici glagoljaši imali su značajnu ulogu u očuvanju katoličke vjere među tamošnjim stanovništvom. U svrhu očuvanja tamošnjeg stanovništva, splitski nadbiskup Ivan Dominik Foconio (1575.-1602.) osnovao je nešto prije 1579. godine dekanat za glagoljaške župe pod turskom vlašću u Poljicima i Radobilji, prvi u splitskoj nadbiskupiji i jedini do 1834. godine.
Kada je splitsko-makarski biskup Pavao Klement Miošić (1829.-1837.) razdijelio biskupiju 1834. godine na sedam dekanata, ukinut je dotadašnji dekanat i poljičke župe su podijeljene između tri novoutemeljena dekanata: splitskog, omiškog i sinjskog. Splitskom dekanatu pripale su župe Podstrana, Jesenice, Srinjine, Sitno Donje i Sitno Gornje, sinjskom Donji Dolac, Srijane i Trnbusi, a omiškom Duće, Tugare, Dubrava, Gata, Kostranje, Ostrvica, Podgrađe i Zvečanje.
Quadroni-Fontolfi-Impicciaturo-Maligni, Chieti
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 666 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 103 m.
Šahin
Šahin (također Shahin, Chahine, Shaaheen, Shaahin, Shaheen ili Şahin,, Shāhīn) je ime perzijskog porijekla.
Juraj Carić (biskup)
Juraj Carić (Svirče na Hvaru, 20. travnja 1867. - Split, 17. svibnja 1921.), hrvatski svećenik i splitsko-makarski biskup (1918.-1921.).
Za vrijeme Austro-Ugarske odlikovan je ''Ordenom za zasluge Crvenog križa II. reda i Komanderskim križom reda Franje Josipa sa zvjezdama''.
Životopis
Gimnaziju je završio 1884. godine u Splitu, potom odlazi u Zadar na studij bogoslovije 1884.-1888., koji nastavlja u Zavodu sv. Augustina u Beču, gdje je postigao doktorat s tezom Sanctorum patrum et theologorum scolasticorum doctrina de usura exponitur et vindicatur.
U periodu 1892.-1894. kateheta je na višoj gimnaziji u Zadru, a zatim i predavač filozofske propedeutike (1893.-1894.). Uz to predaje od 1892. do 1893. godine crkvenu povijesti i kanonsko pravo te od 1894. do 1896. dogmatiku i osnovno bogoslovlje na zadarskoj bogosloviji. U razdoblju 1902.-1906. bio je ravnatelj zadarskog sjemeništa Zmajević.
Godine 1906. imenovan je prepozitom Kaptola u Makarskoj i generalnim vikarom za područje splitskoj pridružene Makarske biskupije. Dana 8. prosinca iste godine zaređen je u Rimu za pomoćnog biskupa.
Angažirao se 1910. za dolazak milosrdnica iz Zagreba, koje su na njegov poticaj otvorile prvu žensku srednju školu u Makarskoj i dječji vrtić.
1482
Godina 1482 (MCDLXXXII) bila je redovna godina koja počinje u utorak (1. 1. po julijanskom kalendaru).
Juraj Carić (biskup)
Životopis
Poslije smrti splitskog biskupa Antuna Đivoja preuzeo je 1918. godine splitsko-makarsku biskupiju.
Dana 24. listopada 1918. uputio je poslanicu svećenstvu koje poziva da se pridržava naredbi Narodnog vijeća u Zagrebu. Razvio je intenzivnu djelatnost protiv talijanskih pretenzija na Jadran i političke realizacije Londonskog ugovora iz 1915. godine.
Od veljače do početka travnja 1919. boravio je s dr. K. Eterovićem i don Franom Bulićem na Mirovnoj konferenciji u Parizu, gdje je obavio mnoge razgovore te uputio niz pisama, promemorija i memoranduma ministrima vanjskih poslova SAD-a R. Lasingu, Velike Britanije Arthuru Jamesu Balfouru (1848.-1930.) i Francuske Stéphenu Pichonu (1857.-1933.), Wilsonovom adjudantu E. M. Hausu te predsjedniku SAD-a Woodrowu Wilsonu (1856.-1924.), crkvenim dostojanstvenicima, maršalu Ferdinandu Fochu (1851.-1929.) i brojnim drugim ličnostima.
Iako je djelovao neovisno o Delegaciji Kraljevine SHS, savjetovao se s Antom Trumbićem (1864.-1938.) i Josipom Smodlakom (1969.-1956.), međutim nakon svog memoranduma od 23. ožujka, došao jke u sukob s delegacijom.
U memorandumu poslanom papi Benediktu XV. (1914.-1922.) iz 1919. godine, biskup Carić se založio za uporabu glagoljice i slavenskog jezika u liturgiji. Zaslužan je i za uređenje marijanskog svetišta u Vepricu.
Leukotrienski B4 receptor
Leukotrienski B4 receptor 1 je protein koji je kod ljudi kodiran genom.
Homer, Illinois
Homer je grad u američkoj saveznoj državi Ilinois.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.193, što je 7 (-0,6 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Vena, Torino
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 25 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 795 m.
Accomac, Virginia
Akomak je gradić u američkoj saveznoj državi Virdžinija. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 519 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 519 stanovnika, što je 28 (5,1%) stanovnika manje nego 2000. godine.
Jaceidin
Jaceidin je organsko jedinjenje, koje sadrži 18 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 360,315 Da.
Biskup Rochestera
Biskup Rochestera (Bishop of Rochester) je ordinarij Crkve Engleske za biskupiju Rochester u provinciji Canterbury.
Službena rezidencija biskupa je Bishopscourt u Rochesteru.
Mjesto biskupa je stvoreno 604. kada je osnovana biskupija u Kraljevini Kent pod kraljem Æthelbertom. Trenutni biskup je Velečasni James Langstaff MA.
Cetinski dekanat
Danas dekanat ima 22 župe: Bajagić, Bitelić, Budimir, Čaporice, Gala-Gljev, Grad, Hrvace, Otok, Potravlje, Ruda, Sinj, Strizirep, Tijarica, Trilj, Turjaci, Ugljane, Vojnić-Gardun, Voštane-Rože, Vrlika, Vrpolje-Čačvina, Zasiok i Zelovo. Sve župe pripadaju Splitsko-dalmatinskoj županiji.
Povijest
Područje dekanata bilo je naseljeno još u dalekom prapovijesnom razdoblju, kao i u predilirskom i ilirskom periodu. Iz rimskih vremena sačuvani su mnogi povijesni spomenici (rimski vojni logor na Gardunu, sjedište VII. rimske legije, rimski grad Aequum [današnji Čitluk] itd.). Pronađeni su i ostaci starokršćanskih crkava, ponajviše u vrličkoj, sinjskoj i otočkoj župi.
Hrvati su se na ove prostore doselili u 7. stoljeću i osnovali župu Cetinu u sastavu Bijele Hrvatske. Najpoznatiji starohrvatski spomenik u ovom kraju je crkva sv. Spasa kod izvora rijeka Cetine, podignuta u 9. stoljeću, oko koje je otkriveno veliko starohrvatsko groblje. Na više mjesta nalaze se i nalazišta iz kasnog srednjeg vijeka, vremena kada su ovim područjima gospodarili hrvatski velikaši iz obitelji Nelipića.
Krajem 15. stoljeća provalili su Turci iz Bosne i osvojili Cetinsku krajinu, koju su zadržali pod svojom vlašću sve do Morejskog rata (1684.-1699.), kada je najvećim dijelom oslobođena. Za vrijeme osmanlijske vlasti brigu o katoličkim vjernicima vodila su dvojica bosanskih franjevaca, ali ne kao župnici u određenim sjedištima župa, nego kao župnici misionari. Jedan je pripadao makarskom, a drugi ramskom samostanu.
Dekanat je utemeljen 1834. godine, a nekoć je bio razdijeljen na 6 vicedekanata sa sjedištima u Sinju, Bajagiću, Grabu, Ugljanama, Dicmu Donjem i Docu Donjem. Poslije Drugog svjetskog rata došlo je do reorganizacije tog velikog dekanata koji je tada brojao 30 župa. Radi uspješnije komunikacije među župnicima i pastoralne aktivnosti, dekanat je smanjen tako što su neke župe izdvojene i prikljućene drugim dekanatima. Tako su Biorine pripale Imotskom, a Dicmo Donje, Dicmo Gornje, Koprivno i Bisko Kliškom dekanatu, a Donji Dolac, Gornji Dolac (Srijane) i Trnbusi Poljičkom dekanatu.
U dekanatu gradovi su Sinj, Trilj i Vrlika te općine Hrvace i Otok. Na cijelom području postoji svega devet osnovnih i četiri srednje škole. Prema popisu iz 2001. u Cetinskom dekanatu živjelo je 48.180 stanovnika, od kojih je bilo 398 pravoslavnih.
Auberville-la-Renault
Obervil la Reno je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Primorska Sena koja pripada prefekturi Avr.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 347 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 69 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 4,96 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 111 metar (maksimalnoj 124 m, a minimalnoj 88 m).
Bazoques (Er)
Bazok je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Er koja pripada prefekturi Berne.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 136 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 19 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 6,9 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 182 metara (maksimalnoj 182 m, a minimalnoj 169 m).
Jakobsenov katalizator
Jakobsenov katalizator je organsko jedinjenje, koje sadrži 36 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 635,201 Da.
Joe's Corsage
Joe's Corsage CD materijal od američkog glazbenika Franka Zappe i sastava The Mothers of Invention, koji je snimljen sredinom 1960. prije njihovog debitantskog album Freak Out! (1966.) Album je kompletirao arhivist Joe Travers, a ime mu je dao po Zappinom albumu iz 1979., Joe's Garage.
Popis pjesama
Sve pjesme napisao je Frank Zappa, osim gdje je drugačije naznačeno.
Antipapa Viktor IV (Conti)
Viktor IV (? - iza aprila 1139) bio je kratkotrajni antipapa koji je stolovao 1138.
Rodio se kao u mjestu Ceccano kao Gregorio Conti. Papa Paskal II ga je oko 1102. učinio kardinalom-svećenikom crkve SS. XII Apostoli, ali ga je 1112. smijenio zbog Contijeve kritike Paskalove politike prema caru Heinrichu V. Na mjesto kardinala ga je vratio Kalist II godine 1122/23. Nakon Izbora za papu 1130 se priključio antipapi Anakletu II (1130–38) nakon čije smrti je izabran za njegovog nasljednika u martu 1138. Međutim, nakon samo dva mjeseca ga je Bernard od Clairvauxa nagovorio da se odrekne svoje titule i Inocenta II prizna kao legitimnog papu. Inocent ga je ispočetka ponovno postavio za kardinala crkve SS. Apostoli, ali je na Drugom lateranskom saboru u aprilu 1139. smijenjen zajedno sa svim nekadašnjim pristašama Anakleta II. Poslije se povukao u priorat S. Eusebio u Fontanelli. Datum smrti nije poznat, a nasljednik u crkvi SS. Apostoli se prvi put spominje 4. januara 1157.
Yang Yichen (dinastija Sui)
Yang Yichen (楊義臣) (? -617?), rođen kao Yuchi Yichen (尉遲義臣), bio je kineski vojskovođa u službi dinastije Sui. Istakao se pred kraj vladavine cara Yanga, kao jedan od rijetkih vojskovođa koji je bio sposoban, a istovremeno odan caru. Godine 616. je uspješno ugušio niz seljačkih ustanaka koji su u to vrijeme ozbiljno ugrožavali vlast dinastije. Međutim, ti su uspjesi izazvali zavist dvorske klike i nezadovoljstvo samog cara; Yang Yichen je smijenen a njegova vojska raspuštena. Ubrzo nakon toga je umro.
ANK
ANK (A. N. K.)
Mekanski bojkot Muhameda
Prema islamskoj tradiciji godine 617. su vodeći klanovi Meke, na poticaj vođa klanova Mahzum i Banu Abd-Šams, najmoćnijih među tadašnjim arapskim plemenom Kurejša, donijeli odluku o bojkotu klana Banu Hašim kojemu je pripadao islamski prorok Muhamed. Tim klanovima su tada dominirali idolopoklonici i razlog za bojkot je bilo suprotstavljanje Muhamedovom propovijedanju islama, odnosno nastojanje da se Hašemite prisili da prestanu štititi Muhameda. Prema Ibn Ishaqu, odlučeno je da se "nitko ne smije ženiti niti udavati za članove klana Banu Hašim; nitko ne smije od njih kupovati niti im išta prodavati, a odluka je zapisana." Bojkot je trajao između dvije ili tri godine; izazvao je velike nedaće za članove hašemitskog klana, ali nije uspio u svojoj namjeri. Simpatizeri Hašemita među ostalim Kurejšima su se na kraju udružili da formalno ukinu odluku.
Butte Falls, Oregon
Bjut Fols je grad u američkoj saveznoj državi Oregon.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 423, što je 16 (-3,6 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
TSH
TSH se može odnositi na:
Konan IV od Bretanje
thumb|150px|Barjak Conana IV iz Kuće Penthievre
Conan IV od Penthièvrea (1138 – 20. februar 1171), (bretonski: Konan V Penteur i Konan Breizh) zvani "Mlađi", bio je vojvoda Bretanje od 1156. do smrti. Rodio se kao sin Alana Crnog, 1. earla Richmonda i Berthe od Bretanje. Conan IV je svog oca naslijedio kao earl Richmonda a od majke je naslijedio titulu bretonskog vojvode. Sa očeve strane je Conan bio pra-pra-unuk Geoffroya I i praunuk Oda od Bretanje. Conan i njegova kćer Constance su jedini članovi dinastije Penthièvre koji su držali bretonsko prijestolje.
Carpene, Belluno
Carpene je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 25 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 499 m.
Andilly (Dolina Oaze)
Andiji je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Pariski region, u departmanu Dolina Oaze.
Sandy, Pennsylvania
Sandi je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.429, što je 258 (-15,3 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Ambrumesnil
Ombrumesnil je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Primorska Sena koja pripada prefekturi Djep.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 450 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 87 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 5,14 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 82 metara (maksimalnoj 88 m, a minimalnoj 11 m).
Ukrasi (muzika)
Instrumentalna i vokalna muzika 17. i 18. veka, prepune su ovakvim primerima. Na početku su bili improvizovani, a kasnije su se počeli beležiti.
Ima ih više vrsta. Beleže se ili sitnim notama (manjim od normalnih), ili posebnim znacima.
Najvažniji ukrasi su:
Caprile, Frosinone
Caprile je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Wonhyo
thumb|right|250px|Wonhyo
Wonhyo (617–686) je bio korejski budistički učenjak koji se smatra jednom od najvećih ličnosti korejskog budizma, odnosno najvažnijih ličnosti za razvoj koncepta Esenecija-funkcija (體用), koji je značajno uticao na razvoj istočnoazijskog budizma.
Joe's XMASage
Joe's XMASage kompilacijski je album američkog glazbenika Franka Zappe, koji posthumno izlazi u prosincu 2005.g. To je treći iz serije albuma što ih izdaje arhivista Joe Travers. Prvi mu je bio Joe's Corsage (2004.), a drugi Joe's Domage'' (2004.)
Popis pjesama
Sve pjesme napisao je Frank Zappa.
Bitka stijega
Bitka stijega ili Bitka barjaka (Battle of the Standard), ponekad poznata i kao Bitka kod Northallertona, se odigrala 22. augusta 1138. u Cowton Mooru kraj Northallertona u Yorkshireu između škotske vojske pod kraljem Davidom I na jednoj, i engleske vojske pod Williamom od Aumaleom na drugoj strani. Do nje je došlo tokom građanskog rata u Engleskoj, u kome je David podržavao svoju nećaku Matildu u borbi za prijestolje protiv kralja Stephena. Iako su David i Stephen dvije godine ranije sklopili mirovni sporazum, David je pokrenuo novi pohod na Englesku, nastojeći iskoristiti Stephenovu zauzetost borbom protiv pobunjenih baruna na jugu; engleski kralj je protiv njega mogao poslati tek manje, uglavnom najamničke snage, popunjene lokalnom milicijom iz Yorkshirea i sjevernih dijelova Midlandsa. Iako brojčano slabije, engleske snage su dobile poticaj zahvaljujući energičnim propovijedima nadbiskupa Thurstana od Yorka koji je kao relikviju vojsci dao hostiju i posvećene barjake katedrale sa relikvijama biskupa Beverleya i Wilfrida, po kojima je bitka dobila ime; one su postavljene jarbol, koji je postavljen na kola (slična italijanskom carrocciu), koja su postale središte engleskog borbenog poretka.