cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Natalie Clifford Barney
Važnije ljubavne veze
Natalie je praktikovala i zagovarala ono što bi se danas nazivalo poliamorijom. Još 1901. u Cinq petits dialogueq grecs ona piše u korist većeg broja veza i protiv ljubomore; u Èparpillements  piše: „Ljudi su neverni onima koje vole da ne bi njihov šarm postao samo navika.“
Jednom je sastavila listu osoba, podeljenu u tri kolone: veze, polu-veze i avanture. Colette se našla na listi polu-veza, dok je, recimo, umetnica i buduća dizajnerka Eyre de Lanux, sa kojom je Natalie imala aferu u prekidima nekoliko godina, stavljena na listu avantura. Među vezama – odnosima koje je ona smatrala najvažnijim – našli su se Olive Custance, Renée Vivien, Elisabeth de Gramont, Romaine Brooks i Dolly Wilde. Od voih, tri najduže veze bile su sa de Gramont, Brooks i Wilde. Od 1927. ona je bila u sve tri veze istovremeno, što je prekinuto tek smrću Dolly Wilde. Njene kraće veze su se često razvijale u trajno prijateljstvo.
Elisabeth de Gramont
thumb|right|150px| Elisabeth de Gramont, 1889.
Elisabeth de Gramont, vojvotkinja od Clermont-Tonnerre, bila je spisateljica poznata po svojim memoarima. Vukući preklo od Henrija IV, odrasla je među aristokratijom. Gledala je na ovaj život privilegija i bogatstva sa žaljenjem i postala je poznata kao „crvena vojvotkinja“, zbog svoje podrške socijalizmu. Udala se i dobila je dve ćerke do 1910. kada sreće Natalie Barney. Njen muž je bio nasilan i kasnije su se razveli. Godine 1918. ona i Natalie su potpisale bračni ugovor u kome potvrđuju da „nijedna zajednica neće biti jaka kao ova zajednica, nijedna veza tako nežna, nijedan odnos tako trajan.“
De Gramont je prihvatila nemonogamnu vezu sa Natalie, uvek je pozivala i Romaine Brooks kada je pozivala Barney na odmor u selu. Njihova veza je trajala do smrti Elisabeth, 1954.
Romaine Brooks
Najdužu vezu Natalie je imala sa američkom slikarkom Romaine Brooks, koju je sreča oko 1914. godine. Brooks je radila portrete, koji su bili prepoznatljivi po tamnoj paleti sive, crne i bele. Tokom 1920-ih radila je slikala je članice iz društvenog kruga Natalie, uključujući i samu Natalie i de Gramont.
Dolly Wilde
Dolly Wilde je bila bratanica Oscara Wildea i poslenja u porodici koja je nostila to prezime. Bila j epoznata po svojim oštroumnim primedbama, ali, za razliku od strica, nikada nije uspela da ih odštampa. Radila je kao prevoditeljka i često su je drugi izdržavali, među kojima i Natalie Barney, koju je srela 1927.
Kao i Vivien, Wilde je naginjala samodestrukciji. Puno je pila, bila je navučena na heroin i nekoliko puta je pokušala samoubistvo.
Godine 1939. otkriven joj je rak dojke i ona je odbila operaciju i podvrgla se alternativnim lečenjima. Naredne godine Drugi svetski rat ih je odvojio; otišla je iz Pariza u Englesku, dok je Barney otišla sa Brooks u Italiju. Umrla je 1941., ali razlog smrti nije razjašnjen – moguće je da je overdozirala.
Drugi svetski rat i period nakon rata
Stavovi Natalie Barney u toku Drugog svetskog rata su kontroverzni. Godine 1937., Una, Lady Troubridge se žalila da je Barney „pričala puno nedoklepanih gluposti o tiraniji fašizma“ Barney je i sama bila delom Jevrejka i, pošto je provela rat u Italiji, rizikovala je da bude deportovana u koncentracioni logor – to je izbegla samo zahvaljujući tome što je pisala sestri da joj pošalje potvrdu da je krštena. Ipak, budući da se nalazila u Italiji i da nije imala drugih informacija o ratu, verovala je fašističkoj propagandi koje je Saveznike prikazivala kao agresore, pa je pro-fašizam delovao kao logičan izbor u skladu sa njenim pacifizmom. U neobjavljenim memoarima, koje je pisala za vreme rata, jasno se vidi njen pro-fašistički i antisemitistički stav. Čak je i citirala Hitlera sa odobravanjem.
Moguće je da su antisemitistički savovi u njenim memoarima imali namenu da dokažu da nije Jevrejka, ali moguće je i da je bila pod uticajem antisemitističkog radijskog programa koji je vodio Ezra Pound. . Ipak, pomogla je jevrejskom paru da pobegnu iz Italije. Do kraja rata njene simpatije su se promenile i počela je da podržava Saveznike.
Letnja kuća koju su ona i Brooks izgradile – Villa Trait d’union, bila je uništena u bombardovanju. Posle rata Brooks je odbila da živi sa Barney u Parizu i ostala je u Italiji, ali su se često posećivale. Njihova veza je ostala monogamna do sredine 1950-ih, kada je Barney srela svoju poslednju novu ljubav, Janine Lahovary, ženu bivšeg rumunskog ambasadora. Lohovary je uspela da zadobije prijateljstvo Romaine Brooks, a Barney je uverila Brooks da je njihva veza na prvom mestu i funkcionisale su u stabilnom ljubavnom trouglu.
Natalie je od 1949. ponovo počela da drži salonska okupljanja, koja su privlačila mlade pisce, za koje je salon bio ujedno i deo istorije, kao i mesto gde se stiče književna reputacija. Truman Capote je bio neredovan gost skoro deset godina. Alice B. Toklas je redovno dolazila posle smrti Gertrude Stein. Petkom tokom 1960-ih su dolazile i Mary McCarthy i Marguerite Yourcenar, koja je 1980., osam godina po smrti Natalie, postala prva žena – članica Francuske akademije.
Kasnih 1960-ih Brooks se povukla i postala je paranoidna i depresivna. Odbijala je da vidi doktore, koje je Barney slala. Ljuta zbog prisustva Lohoveryjeve poslednjih godina, kada se nadala da će vreme provoditi sama sa Natalie, konačno je raskinula njihovu vezu. Barney je nastavila da joj piše, ali nije dobijala odgovore. Brooks je umrla decembra, 1970; a Natalie Barney 2. februara, 1972.
Radovi na francuskom
right|thumb|200px| Natalie Clifford Barney sa 10 godina.
Radovi na engleskom
•	The One Who Is Legion (1930.)
KHL Medveščak u sezoni 2010./11.
Sezona 2010./11. u EBEL-u za KHL Medveščak Zagreb je druga godina natjecanja u toj prestižnoj austrijskoj hokejskoj ligi. Nakon iznimno uspješne premijerne sezone vodstvo kluba uspjelo je zadržati većinu glavnih igrača i trenera, a minimalni cilj kluba je i dalje ulazak u doigravanje. Sezona EBEL-a za Medvjede započinje 10. rujna 2010. godine, a završava 25. veljače 2011. godine.
Sezonska stanka
Nakon iznimne premijere u EBEL-u vodstvo kluba iskoristilo je sezonsku stanku za produživanje ugovora s postojećim igračkim i stručnim kadrom, dovođenje novih igračkih pojačanja te druge tehničke pripreme za novu sezonu. Klub je uspio zadržati trenera Teda Satora i gotovo većinu glavnih igrača te je u plavi dres doveo i zvučna pojačanja kao što su Frank Banham i Jonathan Filewich. Nažalost, usprkos svim nastojanjima vodstva kluba, Mike Ouellette napustio je zagrebački klub i karijeru nastavio u njemačkom DEL klubu Kassel Huskies. Prvi igrač koji je produžio suradnju s Medvjedima bio je kapetan Alan Letang i to odmah po završetku sezone.
Predsezona
Kao priprema za nove izazove u EBEL-u KHL Medveščak odigrava sedam prijateljskih utakmica od 15. kolovoza do 5. rujna 2009. godine. Posljednje tri utakmice momčad odigrava na svom terenu, a sve u sklopu manifestacije pod nazivom Memorijalni turnir Ferdo Spajić 2010.
Doigravanje
Primarni cilj KHL Medveščaka je ulazak u doigravanje, a za to je potrebno osigurati najmanje osmo mjesto u konačnom ligaškom poretku.
Momčad
''Ažurirano 10. rujna 2010.''
Sezonska stanka / Predsezona
Tek dva dana nakon završetka natjecanja KHL Medveščaka u prvoj sezoni u EBEL-u svoju vjernost Medvjedima potvrdio je kapetan Alan Letang koji je bez ikakvih dvojbi produljio svoj ugovor. Nedugo zatim klub je obznanio da je kanadski napadač Frank Banham novi član momčadi. Banham je prethodno nastupao za ljubljansku Olimpiju te je pri tome obilježio regularni dio sezone postignuvši 30 golova i 32 asistencije u 44 utakmice. Zbog financijskih problema u Olimpiji Banham je bio primoran napustiti klub sedam kola prije kraja regularnog dijela sezone te je prešao u švicarski Lausanne. Za vrijeme sezonske stanke vodstvo kluba vršilo je pregovore s postojećim i potencijalnim igračkim kadrom, ali tek nešto prije prvih treninga ususret novoj sezoni klub je imao jasno definiranu momčad. Nakon Banhama vodstvo kluba osiguralo je još četiri pojačanja. Gotovo na mjesečnoj bazi klub je potvrđivao nove suradnje. 7. travnja 2010. godine klub je potvrdio dolazak Ryana Kinasewicha, kanadskog napadača hrvatskog podrijetla, iz Utah Grizzliesa gdje mu je svojevremeno suigrač bio Andy Sertich. 31. svibnja 2010. godine najavljen je dolazak kanadskog napadača Scotta Reynoldsa iz Cincinnati Cyclonesa s kojim je u dva navrata osvojio ECHL, odnosno, Kelly Cup. Kao zanimljivost kod Reynoldsa pokazala se i činjenica da je u bračnoj zajednici s Hrvaticom. 7. lipnja 2010. godine vodstvo kluba je potvrdilo nadasve neočekivano i senzacionalno pojačanje. Naime, klub je uspio osigurati usluge Jonathana Filewicha, kanadskog napadača hrvatskog podrijetla, koji je prethodno igrao za Red Bull Salzburg i pritom osvojio EBEL. Zanimljivo je da su Filewicha 2003. godine na draftu (3. krug, 70. izbor) uzeli Pittsburgh Penguinsi za koje je do 2008. godine odigrao pet utakmica. 26. srpnja 2010. godine klub je potvrdio dolazak Bena Gazdića, mladog kanadskog braniča hrvatskog podrijetla. Gazdić je u KHL Medveščak došao izravno sa sveučilišta McGill gdje je pak igrao za istoimeni klub i ostavio prilično dobar utisak. Početkom kolovoza postalo je jasno da je klub napustilo šest igrača. Conrad Martin napustio je klub zbog želje za nastavkom školovanja, odnosno, studiranja dok su Jeff Heerema i Brad Smyth pušteni na tržište kao slobodni igrači. Isto se dogodilo i sa Mikeom Prpichom, ali tek nakon neuspjelih pregovora s vodstvom kluba. Richard Seeley je pak napustio zagrebačku i prešao u sjevernoirsku momčad Belfast Giants koja se natječe u britanskom Elite Ice Hockey League (EIHL). Usprkos svim nastojanjima i pokušajima vodstva kluba da zadrže Mikea Ouellettea, jednog od najboljih igrača prethodne sezone, kanadski napadač je odlučio promijeniti sredinu te je prešao u Kassel Huskies koji se natječe u DEL-u.
Regularna sezona
''Ažurirano 28. listopada 2010.''
Klizači
Bilješka: OU = odigrane utakmice, G = gol, A = asistencija, Bod = bodovi, +/- = plus/minus, KM = kaznene minute, GV = gol s igračem više, GM = gol s igračem manje, GO = gol odluke
Vratari
Bilješka: OU = odigrane utakmice, OM = odigrane minute, UG = udarci na gol, PG = primljeni golovi, OB = (broj) obrana, PPG = prosjek primljenih golova, OB% = postotak (broja) obrana, KM = kaznene minute
Klub
''Ažurirano 10. kolovoza 2010.'' Bilješka: Svi podaci odnose se isključivo na regularnu sezonu.
Regularna sezona
''Ažurirano 30. listopada 2010.'' Bilješka: KAP = kapacitet dvorane, OU = odigrane utakmice, GL = ukupno gledatelja, PGLPU = prosjek gledatelja po utakmici, IKAP% = postotak iskorištenosti kapaciteta
Hurtsboro, Alabama
Hurtsboro je gradić u američkoj saveznoj državi Alabama. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu su živela 553 stanovnika.
Saguenay (Quebec)
Saguenay je grad u Kanadi u pokrajini Quebec. Prema rezultatima popisa 2011. u gradu je živelo 144.746 stanovnika.
Stanovništvo
Prema rezultatima popisa stanovništva iz 2011. u gradu je živelo 144.746 stanovnika, što je za 0,7 % više u odnosu na popis iz 2006. kada je registrovano 143.692 žitelja.
Božena Vrbanc Goleš
Božena Vrbanc Goleš (Zagreb, 21. veljače 1950.) je bivša hrvatska rukometašica.
U sastavu bivše jugoslavenske ženske rukometne reprezentacije osvojila je zlato na SP 1973. godine.
Panamá
Panamá (španjolski: Ciudad de Panamá) je grad od 430,299 stanovnika na jugu Paname u kojoj je glavni grad.
On je i administrativni centar Provincije Panamá i Distrikta Panamá (metropolitanskog grada) koji ima 1,206,774 stanovnika i površinu od 2,031 km².
U metropolskoj Panami živi 2 / 5 stanovnika države koji osim u centru žive i u gradovima San Miguelito, Tocumen, Arraiján i Ancón.
NGC 924
NGC 924 je galaksija u zviježđu Ovan.
Panamá
Historija
thumb|left|240px| Panorama grada uz [[Panamski zaljev]]
Panamu je osnovao 15. augusta 1519. u ime kralja Fernanda II, kapetan general i guverner Kopnenog kraljevstva (Reino de Tierra Firme) - Pedro Arias De Ávila, na mjestu ribarskog sela Cueva indijanaca pod imenom Nuestra Señora de la Asunción de Panamá.
Ime Panama na jeziku Cueva indijanaca znači puno riba.
Francis Drake je čak 1595. poduzeo (neuspješnu) kampanju preko prevlake na grad. To je ipak uspjelo Henry Morganu 1671. koji ga je potpuno razorio i zapalio.
Novi dobro utvrđeni grad (Panamá Nuevo), kog danas zovu Casco Viejo (Stara utvrda) dao je sagraditi 1674. španjolski konkvistador Alonso Mercado y Villacorta, 8 km jugozapadno od starog razorenog Panamá Vieja.
Nakon preseljenja grad je postepeno izgubio politički i ekonomski značaj. Od 1751. je kao i čitava Panamska prevlaka sastavni dio Vicekraljevstva Nova Granada, a od 1820-ih Velike Kolumbije (i njezinih nasljednica) sve do 1903. kad je Panama proglasila nezavisnost.
Na inicijativu Simóna Bolívara u gradu je u julu 1826.održan Amfiktionski kongres, nukleus iz kog je kasnije nastala Organizacija američkih država. Željeznička pruga do Colóna dovršena je 1855. Kasniji kongresi latinoameričkih zemalja održani su 1939. i 1959.
Francuzi su 1880. započeli iskapati Panamski kanal, (dovršen 1914.) koji su od 1904. preuzeli Amerikanci. Od te je godine Vojska Sjedinjenih Američkih Država upravljala gradom do 1936., a nakon tog nad Zonom kanala sve do 1999. Istovremeno sa izgradnjom kanala Amerikanci su izgradili vodovod i kanalizaciju, koji su do 1942. bili i vlasništvo Sjedinjenih Američkih Država.
Od kad je započela gradnja kanala naglo se proširio i postao kozmopolitski grad modernih hotela, kabarea, noćnih klubova, ali i grad brojnih sirotinjskih kvartova (kasnije djelomično saniranih).
Grad je ponovno postao vijest dana 1989. kad je Američka vojska izvršila Invaziju na Panamu i uhapsila tadašnjeg predsjednika Manuela Noriegu. Istovremeno sa invazijom desile su se i brojne pljačke po gradu.
Suvremeni grad
Današnja Panama je grad brojnih modernih poslovnih nebodera, dva velika univerziteta; Nacionalnog (osnovan 1935.) i Santa María la Antigua (1965.) Postoji niz akademija, biblioteka, muzeja i istraživačkih instituta kao što je Memorijalni laboratorij za tropsku i preventivnu medicinu Gorgas iz 1928. i Smithsonian Tropical Research Institute iz 1923.
Znamenitosti
Panama ima puno građevina iz kolonijalnih vremena, kao što je katedrala, čija je gradnja počela 1673. (restaurirana 2003.) i crkvu sv Franje.
Arheološko nalazište Panamá Viejo prostire se na 32 hektara, pored ruševina kamenih zgrada suda, katedrale iz kolonijalnih vremena u njemu se nalaze i pretkolumbovski ostatci Cueva indijanaca. Arheološki dokazi orginalnog rasporeda ulica i pozicija vjerskih i svjetovnih građevina u Staroj Panami, svjedoče o tadašnjem planiranju
Tu se nalazi i Salón Bolivar, posljedni preživjeli dio samostanskog kompleksa 17 / 18. vijek) u kom je Bolívar održao svoj kongres.
thumb|left|240px| Salón Bolivar ([[zgrada nekadašnjeg franjevačkog samostana)]]
Privreda i transport
Privreda grada ponajviše se bazira na financijskom sektoru (banke, osiguranja) i aktivnostima vezanim uz kanal.
Od industrije ima rafineriju nafte, valjaonicu čelika, pivovaru i tvornice tekstilne i drvne industrije.
Panamska luka prostire se na jugozapadu u susjednom gradu Balboi. Sa Colónom na sjeveru povezan je kanalom, prugom i autoputm, sa Davidom na zapadu i Chepom na istoku Panameričkim autoputom.
Grad ima dva internacionalna aerodroma u Albrooku, zapadno od grada, i u Tocumenu, 27 km sjeveroistočno od centra.
Pobratimski gradovi
Panama ima pobratimske ugovore sa slijedećim gradovima ;;
N-Cikloheksil-2-aminoetansulfonska kiselina
N-Cikloheksil-2-aminoetansulfonska kiselina je organsko jedinjenje, koje sadrži 8 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 207,290 Da.
Atropin
Atropin je jedan od najstarijih poznatih lijekova. Alkaloid je dobiven iz biljaka velebilje (Atropa belladonna), bunike (Hyosciamus niger), bijeli bun (Scopolia carniolica) i tatula (Datura stramonium). Ime je dobio upravo po velebilju. Velebilje je biljka iz porodice pomoćnica (Solanaceae), a koristila je još u pradavna vremena za spravljanje "čudotvornih" napitaka i "vještičjih masti". Naime, atropin i skopolamin iz velebilja, imaju učinak na središnji živčani sustav izazivajući halucinacije i sedativno djelovanje.
Farmakoterapijska skupina i djelovanje
Atropin djeluje na autonomni živčani sustav i to na parasimpatikus na način da se veže za muskarinske receptore (na koje se inače vezuje acetilkolin) uzrokujući njihovu blokadu. Zbog toga parasimpatikus ostaje blokiran pa zbog toga atropin (i njegu slično djelujuće polu/sintetske spojeve) nazivamo parasimpatolitik. Parasimpatikus inervira probavni sustav i njegovom blokadom počinje dominirati utjecaj simpatikusa na probavni sustav što uzrokuje relaksaciju glatkog mišićja probavnog sustava i kontrakciju sfinktera. Jasno je da će lijek takvog djelovanja ublažiti grčeve i zaustaviti preveliku pokretljivost crijeva. Naravno, atropin neće djelovati samo na probavni sustav nego na sve sustave kojima upravlja autonomni živčani sustav - praktički na cijeli organizam. Zbog toga atropin ima brojne nuspojave. Pri većim koncentracijama atropin uzrokuje blokadu svih parasimpatičkih funkcija organizma, ali je on izuzetno siguran lijek za odrasle osobe. Do teških trovanja može doći pri pokušajima samoubojstava ili namjernih izazivanja halucinacija, te slučajnim konzumiranjem velebilja (npr. planinari). Simptomi su otrovanja suha usta, proširene zjenice, tahikardija (ubrzanje rada srca), crvenilo i toplina kože, aritmije, uznemirenost, halucinacije i derilij koji traje i do tjedan dana. Tjelesna temperatura je često povišena, a kako su djeca puno osjetljivija na hipertermičke učinke atropina treba ga smatrati vrlo opasnim lijekom za primjenu u djece.
Mjere predostožnosti
Bolesnici s većim rizikom nuspojave su dojenčad, mala djeca, osobe s Downovim sindromom, bolesnici s oštećenjem mozga ili spastičkom paralizom. U slučaju povišene temperature okoline u kojoj se primjenjuje lijek, veća je vjerojatnost pojave povećane tjelesne temperature i toplinskog udara, zbog smanjenog znojenja nakon primjene antikolinergika. Primjena atropina kod proljeva smatra se neadekvatnom i potencijalno opasnom, jer proljev može biti i simptom parcijalne intestinalne opstrukcije. Kod predisponiranih pojedinaca moguća je pojava antikolinergičke psihoze (konfuzija, halucinacije, ataksija, koma i dr.), koja se obično povlači 12-24 sata nakon prekida primjene lijeka.
Trudnoća i dojenje
Atropin prolazi kroz placentu. Primjena atropin-sulfata dozvoljena je samo kada, prema procjeni liječnika, moguća korist za trudnicu prevladava moguće rizike po fetus. Atropin se izlučuje u majčino mlijeko te potencijalno može predstavljati rizik za dojenče. Tijekom primjene lijeka dojilje ne smiju dojiti.
Stariji bolesnici
Stariji bolesnici i kod primjene malih doza antikolinergika mogu reagirati uzbuđenjem, agitacijom, smetenošću. Ovi bolesnici posebno su osjetljivi na neke antikolinergičke nuspojave, kao što su: konstipacija, suhoća usta, te retencija urina. Također postoji opasnost od razvoja simptoma nedijagnosticiranog glaukoma. Primjena atropina kod ovih bolesnika može imati utjecaja i na smanjenje funkcija pamćenja.
Bolesnici s hipertrofijom prostate
U ovih bolesnika postoji znatno povećana opasnost od nastanka zastoja mokraće.
Bolesnici s kroničnim bolestima pluća i srca
Smanjena bronhalna sekrecija dovodi do zgušnjavanja prisutnog bronhalnog sekreta i stvaranja bronhalnih čepova, što može utjecati na smanjenje funkcije pluća i srca.
Utjecaj na rezultate laboratorijskih testova
Primjena atropina može izmijeniti rezultate nekih laboratorijskih testova: testa sekrecije želučane kiseline, testove gastričkog pražnjenja i testa izlučivanja fenolsulfonftaleina.
Utjecaj na sposobnost upravljanja vozilima i strojevima
Nakon primjene atropina mogući su vrtoglavica i smetnje vida, što u određenim okolnostima može utjecati na smanjenje psihofizičkih sposobnosti bolesnika u radnjama koje zahtijevaju mentalnu pozornost, kao što je rad sa strojevima ili upravljanje vozilom.
Doziranje
Atropin se primjenjuje supkutano, intramuskularno ili vrlo polagano intravenski. Bolesnike u kojih se lijek primjenjuje treba sve vrijeme pratiti zbog mogućnosti pojave smetnji srčanog ritma od bradikardije (kod srčanih blokova) i tahikardije do ventrikularne fibrilacije.
Uobičajena shema doziranja za odrasle
Atropin se može ponavljati svake minute do maksimalne doze od 1 mg.
Liječenje predoziranja
U liječenju predoziranja primjenjuje se:
Nuspojave
Intravenska primjena atropina u svrhu anestetičke premedikacije uključuje u sebi očekivani rizik od nastanka nuspojava. Aritmije srca očekuju se kod gotovo trećine bolesnika: najčešće AV disocijacija, kod djece atrijske aritmije. Zbog smanjene salivacije dolazi do pojave suhoće usta i ždrijela. Kod većih doza javljaju se promuklost, žeđ, smetnje vida, retencija urina, crvenilo kože i tahikardija. U pojedinim slučajevima mogu se pojaviti i nuspojave na gastrointestinalnom sustavu: promjene okusa, mučnina, povraćanje, disfagija, žgaravica, konstipacija, osjećaj nadutosti, paralitički ileus; na genitourinarnom sustavu (u pojedinim slučajevima moguća je impotencija); na očima: midrijaza, fotofobija, cikloplegija, povišeni očni tlak; na kardiovaskularnom sustavu - ponekad se mogu javiti i palpitacije te bradikardija (uz male doze atropina); na središnjem živčanom sustavu: glavobolja, crvenilo lica, nemir, slabost, vrtoglavica, konfuzija, nesanica, povišena tjelesna temperatura, uzbuđenje. U rijetkim slučajevima mogu se javiti anafilaksija, urtikarija, supresija laktacije, kongestija nosa.
Fontaines (Saona i Loara)
Fonten je naselje i opština u istočnom delu centralne Francuske u regionu Burgonja, u departmanu Saona i Loara koja pripada prefekturi Šalon sir Saon.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 1947 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 78 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 24,73 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 197 metara (maksimalnoj 315 m, a minimalnoj 183 m).
Neferkamin Anu
Neferkamin Anu je bio kralj Osme dinastije Egipta u Prvom prijelaznom periodu. Njegovo ime se spominje u Abydoskom popisu kraljeva, kao i u Torinskom kanonu kraljeva, koji mu je pripisao vladavinu od dvije godine, jednog mjeseca i jednog dana
Olivello, Latina
Olivello je naselje u Italiji u provinciji Latina, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 131 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 40 m.
Wallenfels
Valenfels je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 18 opštinskih središta okruga Kronah. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 2.968 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9476184.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Kronah Valenfels se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Kronah. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 382 metra. Površina opštine iznosi 45,7 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 2.968 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 65 stanovnika/km².
Mlijeko
Mlijeko (ijek.) ili mleko (ek.), bijela ili žućkasta tekućina koju luče mliječne žlijezde ženki roda sisavaca. Mlijeko služi mladuncu, odnosno dojenčetu, kao jedina hrana u prvim danima života i potpuno osigurava normalan rast i razvoj mladog sisavca. Mlijeko sadržava sve potrebne prehrambene sastojke: mast, bjelančevine, ugljikohidrate, vitamine, mineralne tvari, enzime i zaštitne tvari (antitijela).
Uz ženino mlijeko se za prehranu najčešće koristi kravlje, ovčije i kozje mlijeko koje se dobija mužnjom. Od te tri vrste mlijeka se proizvode različiti mliječni proizvodi, od kojih je najpoznatiji sir.
Mliječni proizvodi
Svrha mlijeka jest da hrani mladunčad vrste. Prirodno, u početnoj životnoj fazi, svi se sisavci hrane mlijekom majke, ali nakon nekog vremena mliječna prehrana prestaje. Pored mlijeka u ljudskoj prehrani se koriste i mliječni proizvodi, kao što su:
Mlijeko može također biti i bijeli sok ili kaša dobijeni od kokosa u manje-više tekućem obliku, koji se koriste posebno u tajlandskoj, indijskoj i polinežanskoj kuhinji pod nazivom kokosovo mlijeko. Bijela tekućina dobijena od biljaka (neživotinjska zamjena) također se naziva mlijeko i to: sojino mlijeko, rižino mlijeko i bademovo mlijeko. Ljudsko mlijeko se kod beba unosi sisanjem, direktno s majčine dojke ili čuvanjem mlijeka za kasniju upotrebu u bočicama. Kao kolostrum (prvo mlijeko), ono prenosi majčina antitijela i crijevne bakterije bebi.
Sastav mlijeka se veoma razlikuje među različitim životinjama.
Međutim, sastav mlijeka se veoma razlikuje od vrste do vrste: kravlje mlijeko je drugačija supstanca od kozjeg, na primjer, što će primijetiti svaka osoba koja proba oba mlijeka. Faktori kao što su sadržaj laktoze, proporcija i veličina globala masti i jačina ugrušaka, koje stvaraju čovječji enzimi prilikom probavljanja mlijeka, mogu se razlikovati od rase do rase i od sisavca do sisavca.
Za ljudsku prehranu najčešće se koristi kravlje mlijeko i ono se najčešće priprema industrijski za čuvanje i dalju upotrebu. To je najčešće korišteno mlijeko u razvijenim zemljama, dok se u siromašnijim zemljama (Afrika i dijelovi Azije) vrlo često koristi kozje mlijeko.
Proizvodnja mlijeka na farmama je postala veoma intenzivna, tako da je u mnogim zemljama ovaj proces dosta automatiziran što povećava stupanj iskorištenja, a smanjuje mogućnost zagađenja mlijeka.
Tehnološka definicija mlijeka je: mlijeko je "proizvod" mliječne žlijezde ženke sisavca dobijen potpunom i neprekidnom mužom 14 dana prije i 9 dana poslije laktacije kojem se ništa ne smije oduzeti ni dodati. Potpuna muža porazumijeva izlučivanje svog mlijeka iz vimena (la. glandula lactifera). Krava dostiže spolnu zrelost sa oko tri godina starosti i po telenju započinje tzv. laktacijski period (što je slučaj i kod svih ostalih sisavaca). Gestikulacijski period krave traje 280 dana.
Kravlje mlijeko je obično bijele boje sa žutom nijansom, a ponekad se mogu pojaviti i druge boje i nijanse. Na primjer, plava boja pojavljuje se ako je uklonjena mliječna mast, ili crvena ako ima puno bakra u hrani krave ili ako u mlijeko dospe krv, što se često događa ako stroj za mužu nije isključen na vrijeme. Muža se vrši dva puta dnevno, a ako nije izvršena pravilna muža više puta može doći do oboljenja koje se zove mastitis.
Sastav mlijeka
Prosječan sastav kravljeg mlijeka je oko 87% vode i 13% suhe materije:
3,55% bjelančevina i to: 3% kazein 0,5% albumin 0,05% globulin 4.2% laktoza 4.7% mast Sastav mlijeka varira, što ovisi od više faktora, kao sto su: uzrast, rasa, prehrana životinje, godišnje doba i sl.
Globulin je mnogo više zastupljen prije samog porođaja i neposredno po porođaju (partusu) krave. Ova bjelančevina je veoma termolabilna i zbog toga se tada mlijeko ne upotrebljava za ljudsku prehranu. Globulin ima izuzetan imunološki značaj za mladunče krave (tele).
U kemijskom smislu mlijeko je gruba suspenzija mliječne masti u koloidnom rastvoru bjelačevina u pravom rastvoru laktoze.
Kravlje mlijeko je dostupno u više varijanti. U nekim državama to su: Punomasno mlijeko ima oko 3-4% masti. Za poluobrano i obrano mlijeko, sva mast se uklanja i onda se (u slučaju poluobranog) dijelom vraća. Najprodavanija varijanta je poluobrano mlijeko, jer se u mnogim državama smatra da je punomasno manje zdravo, a obrano neukusno. Punomasno mlijeko se preporučuje da pruži dovoljno masti za razvoj male djece koja su prerasla majčino mlijeko.
Pored krava, od sljedećih životinja se koristi mlijeko za prehranu i proizvodnju mliječnih proizvoda: U Rusiji i Švedskoj, postoje mlijeka malog musa. Mlijeko konja i magaraca ima najmanje masti, dok mlijeko tuljana ima više od 50% masti.
Kada se sirovo mlijeko ostavi na neko vrijeme, ono se ukiseli i koristi u prehrani kao kiselo mlijeko. To je rezultat fermentacije: bakterije mliječne kiseline pretvaraju mliječni šećer u mliječnu kiselinu. Ovaj proces fermentacije se iskorištava u proizvodnji raznih mliječnih proizvoda, kao što su sir i jogurt.
Mlijeko se najčešće pasterizira kratkim zagrijavanjem i onda čuvanjem u hladnjaku (najbolje od 1 do 4 °C), da bi se omogućio transport od farmi do lokalnih tržišta. Kvarenje mlijeka može se usporiti korištenjem ultra-visoke temperature; tako postavljeno mlijeko ne mora se stavljati u hladnjak čak nekoliko mjeseci prije otvaranja. Sterilizirano mlijeko, koje se zagrije na mnogo duže vrijeme, traje još duže, ali zato gubi većinu hranljivih materija i prima drugačiji ukus. Kondenzirano mlijeko, koje se pravi uklanjanjem većeg dijela vode, može se odložiti na više mjeseci, a da nije u hladnjaku. Najtrajniji oblik mlijeka je mlijeko u prahu, koje se pravi oduzimanjem skoro sve vode.
Neki nutricionisti, aktivisti za prava životinja i ostali kritiziraju široku ljudsku primjenu kravljeg mlijeka. Oni generalno izazivaju nutricirane koristi mlijeka i iznose etičke probleme povezane sa njegovim korištenjem, kao što, kod beba, postoji nepodnošenje kravljeg mlijeka.
Kritičari mlijeka tvrde da ono može na zdravlje da ima neželjene posljedice koje nadjačavaju koristi. Oni ukazuju na znanstvene studije koje sugeriraju da postoje veze između mlijeka i nekih zdravstvenih problema:
Mlijeko kao lijek
O mlijeku kao ljekovitom sastojku postoje mnoga vjerovanja. Postoje tvrdnje povjesničara i nekih suvremenih stručnjaka da kupanje u mlijeku ili umivanje mlijekom štiti kožu i daje joj ljepši izgled.
Postoji vjerovanje da je tajna dugovječnosti kod ljudi na Kavkazu i u nekim drugim krajevima u tome što su skoro cijelog života koristili mliječne proizvode u velikoj količini za prehranu.
Oni koji podržavaju mlijeko ističu da studije ukazuju na moguću vezu između unosa malomasnog mlijeka i smanjenog rizika od arterijske hipertenzije, srčanog oboljenja i gojaznosti. Osobe s prekomjernom težinom mogu imati koristi od smanjenog rizika od otpornosti na inzulin i dijabetes tipa 2.
NGC 926
NGC 926 je galaksija u zviježđu Kit.
Qakare Ibi
Qakare Ibi je bio drevni egipatski vladar iz Osme dinastije. Njegovo ime Qa-ka-Re znači "snažna je duša Rea".
Postojanje mu je dokazano s otkrićem male piramide u Južnoj Saqqari.
Wallersdorf
Valersdorf je grad u njemačkoj saveznoj državi Bavarska. Jedno je od 15 opštinskih središta okruga Dingolfing-Landau. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 6.745 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 9279137.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Dingolfing-Landau Valersdorf se nalazi u saveznoj državi Bavarska u okrugu Dingolfing-Landau. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 334 metra. Površina opštine iznosi 71,2 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 6.745 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 95 stanovnika/km².
Saint-Augustin-de-Desmaures (Quebec)
Saint-Augustin-de-Desmaures je grad u Kanadi u pokrajini Quebec. Prema rezultatima popisa 2011. u gradu je živelo 18.141 stanovnika.
Stanovništvo
Prema rezultatima popisa stanovništva iz 2011. u gradu je živelo 18.141 stanovnika, što je za 5,0 % više u odnosu na popis iz 2006. kada je registrovano 17.281 žitelja.
Destin, Florida
Destin je grad u američkoj saveznoj državi Florida. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 12.305 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 12.305 stanovnika, što je 1.186 (10,7%) stanovnika više nego 2000. godine.
Neferkaure II
Neferkaure II je bio kralj Osme dinastije drevnog Egipta u Prvom prijelaznom periodu. Njegovo ime je potvrđeno u Abydoskom popisu kraljeva, kao i u Torinskom kanonu kraljeva, koji mu pripisuje vladavinu od dvije godine, jednog mjeseca i jednog dana. S obzirom da je to istovjetna dužina vladavine jedog od njegovih prethodnika, razvile su se sumnje u točnost tog navoda.
Aridna klima
O aridnoj klimi(lat.aridus=suh) ili o aridnom klimatskom području se govori kada je riječ o količini padalina koja je u nekom području manja od mogućeg isparavanja u istom tom području. Posljedica toga je vrlo niska vlažnost zraka.
Pri tome se razlikuju:
Većina sušnih područja leži u subtropskom pustinjskom pojasu, jer pasati pušu samo do t.zv. Rossove širine. Ali aridnih klimatskih područja ima i u drugim područjima, na primjer u planinama kao i u područjima polarnih pustinja.
Bouteilles-Saint-Sébastien
Butej Sen Sebastjen je naselje i opština u jugozapadnoj Francuskoj u regionu Akvitanija, u departmanu Dordonja koja pripada prefekturi Periže.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 189 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 13 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 13,96 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 100 metara (maksimalnoj 183 m, a minimalnoj 58 m).
Butler, New Jersey
Batler je grad u američkoj saveznoj državi Nju Džerzi.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 7.539, što je 119 (1,6 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Monsun
thumb|250px|right|Monsun u brdima središnje [[Indija|Indije]] Monsunom (od mausim, arap. godišnje doba) se naziva strujanje zraka u donjim dijelovima troposfere na vrlo velikim područjima u tropima i suptropima. Osnovno obilježje monsuna su monsunski vjetrovi vrlo stabilnog smjera koji se mijenja dva puta godišnje.
Monsunski vjetrovi a time i monsun kao takav posljedica su uglavnom kretanje zenita sunca između obratnica pa otuda i različitog zagrijavanja odnosno hlađenja pojedinih dijelova zemljine površine kao i skretanja smjera vjetrova zbog djelovanja coriolisove sile.
Najsnažnije izraženo monsunsko područje, a istovremeno od tuda potiče i naziv, je područje Indijskog oceana. Tu je i ishodište indijskog ali i sjevernoaustralskog i istočnoafričkog monsuna.
Monsun ima vrlo veliki utjecaj na klimu u područjima koja zahvaća, pa se klima na tim područjima naziva monsunska klima. To je posljedica vrlo velike vlage koju sa sobom donose monsunski vjetrovi. Područja imaju vrlo vlažna ljeta s puno monsunskih kiša pa s tim u vezi na tim područjima rastu monsunske šume kao zaseban tip šuma. Iz tog vrlo snažnog utjecaja na prirodu izvedeno je i ogromno značenje monsuna za gospodarstvo i kulturu tih područja, što posebno obilježava indijski monsun.
Etimologija
Arapski pomorci su riječju "mausim" (što znači godišnje doba) nazvali fenomen jedne vrste vjetra u Arapskom moru koji mijenja smjer uporedo s godišnjim dobom. U osnovi, pojam monsun i danas označava promjenu smjera vjetra između godišnjih doba, iako se u novije vrijeme s razumijevanjem uzroka vjetra mijenja i značenje pojma. Značenje pojma se od oznake za fenomen vjetra godišnjeg doba proširilo do ukupnosti uzroka, dinamike i djelovanja koji uzrokuju fenomen. Radi boljeg razumijevanja pojma danas se koriste izrazi monsunski sistem ili i monsunska cirkulacija. U svakom slučaju, monsun je značajan klimatski faktor.
Rimske provincije
250px|right|thumb|Karta rimskih provincija godine 120. n.e.
Provincija (lat. provincia, množ. provinciae) bila je u antičkom Rimu najveća teritorijalna i upravna jedinica države van Italije.
Prve provincije
U početku svoje ekspanzije Rim je vladao osvojenim teritorijama latinskih i italskih gradova tako što je neke uključio u rimsko građanstvo i tako što je formirao bilateralne saveze s većinom italskih gradova-država. Posle punskih ratova Rim je počeo novopokorenim teritorijama vladati direktno, kao provincijama. Sicilija je 241. godine st. e. postala prva rimska provincija, a sledile su je provincije Sardinija-Korzika 238. god. i Hispanija (podeljena u dve provincije) 197. godine. Posle pedesetogodišnje pauze Makedonija i Afrika su 146. godine pretvorene u provincije, a provincija Azija (severozapadna Anatolija) ustanovljena je 133. godine. U principu, svakom je provincijom trebalo da se upravlja u skladu sa njenim statutom (lex provinciae), zbirkom propisa koju su sastavili osvajač te zemlje i izaslanstvo senata. Provincijski je statut definisao organizaciju prikupljanja poreza, koja se razlikovala od jedne do druge provincije.
Provincijski upravni aparat bio je minimalan i neprofesionalan, jer su se Rimljani veoma mnogo oslanjali na lokalne elite kao posrednike između centralne vlasti u Rimu i lokalnog stanovništva. Svake godine iz Rima je u provinciju dolazio jedan senatski magistrat sa zadatkom da njome upravlja sa gotovo neograničenim ovlašćenjima. Pošto su u početku namesnici uglavnom bili pretori, stvaranje novih provincija je zahtevalo da se bira više pretora (od 227. godine bilo je ih četvorica, a od 197. godine biralo se ukupno šest pretora). Provincije su se na upravu dodeljivale kockom. Upravnik je sa sobom vodio jednog kvestora, koji je nadgledao finansijske poslove provincijske uprave, kao i senatorske prijatelje i rođake koji su mu služili kao zamenici i savetnici (legati). Među nižim činovnicima koji su pomagali namesniku bili su pisari, koji su vodili arhivu, i liktori s fascima (svežnjavima pruća i sekira), koji su simbolisali upravnu vlast i koji su izvršavali presude koje je namesnik izricao u krivičnim parnicama.
Glavne su dužnosti provincijskog upravnika bile da održava red i sigurnost i da ubire poreze od stanovništva. Održavanje reda i sigurnosti često je podrazumevalo komandu nad vojskom, da bi se odbile spoljne pretnje i ugušili unutrašnji nemiri. Kada nije komandovao vojskom, upravnik je vreme provodio u rešavanju sudskih sporova. Tokom republike prikupljanje poreza bilo je ustupljeno privatnim udruženjima publikana, nazvanih tako jer su na javnoj licitaciji ponudili najviše da bi dobili ugovor za prikupljanje poreza. Dužnost namesnika je bila da publikane drži u okvirima provincijskog statuta, kako ne bi suviše nemilosredno eksploatisali nemoćno lokalno stanovništvo, ali je to bilo teško. Namesnici su očekivali da tokom svog mandata izvuku profit, a neki su sarađivali sa publikanima u potpunom osiromašivanju provincija. Posle 167. godine st. e. provincijski porezi bili su dovoljni za izdržavanje rimskog i italskog stanovništva, tako da su rimski građani prestali da plaćaju direktne poreze.
Razdoblje pozne republike
Krajem razdoblja srednje republike (264–133) došlo je do značajanih promena u rimskoj politici prema provincijama. Vojna osnova provincijske uprave bila je zadržana: namesnik provincije bio je u očima Rimljana vojni zapovednik sa neograničenim ovlašćenjima nad svima osim nad rimskim građanima, u okviru svoje teritorije (provincia), koju mu je dodelio senat. On je uvek bio spreman – a u nekim se provincijama od njega i očekivalo – da ratuje i pobedi. Ali, bilo je ustanovljeno da se ta neograničena ovlašćenja često zloupotrebljavaju i da je na velikim udaljenostima kontrola senata teško moguća. Iz političkih, a možda čak i moralnih razloga, nisu se mogle dozvoliti preterane zloupotrebe bez mogućnosti nekog pravnog leka. Stoga, kada je u principu odlučeno da se Kartagina i Makedonija pripoje kao provincije (149), u Rimu je osnovan stalni krivični sud (quaestio repetundarum) kako bi pretresao žalbe protiv bivših upravnika i, tamo gde je smatrao potrebnim, obezbeđivao isplatu odštete. Za prestupnike nije bila predviđena nikakva kazna, niti se protiv namesnika mogao pokrenuti proces za vreme njegovog mandata; ipak, taj je korak bio osnova u priznavanju odgovornosti za upravljanje imperijom, a imao je i važne posledice po rimsku politiku.
Druga posledica novih osvajanja bila je značajna novina u upravi. Kada su Afrika i Makedonija postale provincije, odlučeno je da se ne poveća broj viših magistrata (pretora). Umesto toga, kao deo upravnog sistema bila je ustanovljena prorogacija – ostanak nekog magistrata na dužnosti pro magistratu (= "umesto magistrata"), nakon što mu je mandat istekao, što se do tada koristilo kada je zbog vanrednih situacija dolazilo do manjka redovnih zvaničnika: otada su svake godine najmanje dvojica pretora ostajala na dužnosti kao propretori. Tako je počeo raskid između gradske uprave i strane komande, koji će postati glavni princip sistema za vreme Sule i razvijenog Rimskog carstva.
Razdoblje ranog carstva
Oktavijan Avgust je 27. godine st. e., dovršavajući uspostavljanje principata, sve provincije podelio na senatske i carske. Senat je upravljao starim, umirenim provincijama (Afrika, Betika, Narbonska Galija, Azija i Makedonija), dok je car upravljao ostalim provincijama (Sirija, tri galske provincije, severne oblasti Hispanije i druge), koje su zajedno činile njegovu "provinciju".
Do 2. veka n. e. carstvo je postalo veliki konglomerat naroda i rasa s različitim religijama, običajima i jezicima, a carevi su se zadovoljavali da im dopuste da žive sopstvenim životima. Naravno, ambiciozni ljudi koji su se nadali uspešnoj karijeri smatrali su korisnim, ako ne i neophodnim, da usvoje ponašanje Rimljana, a možda čak i njihov jezik (mada su i govornici grčkog često zauzimali visoke položaje). Međutim, lokalna je samouprava uglavnom svuda bila ustaljeno pravilo; ni latinski jezik ni rimski običaji nisu nametani zajednicama koje su činile carstvo. To ilustruje zvanična religijska politika: u skladu s apsolutističkim tendencijama, kult cara je postepeno, ali nezadrživo postajao više teokratski (Domicijan je imao titulu boga, a Komod ju je zahtevao); ipak, to nije uzrokovalo potiskivanje nerimskih kultova, ukoliko se nisu smatrali nemoralnim (kao druidizam, zbog ljudskih žrtava) ili da mogu uzrokovati javne nerede (kao hrišćanstvo, zbog nekompromisnog odbacivanja svih bogova osim sopstvenog).
Nema dokaza da je centralna vlast namerno sprečavala povećanje broja službenika u provincijama, ali je njihov broj svakako rastao veoma sporo. Stoga je odgovornost bogatih ljudi u provincijskim gradovima bila velika. Na primer, u delovima u južne Hispanije i u južnoj crnomorskoj oblasti, gde se teritorija zavisna od gradova protezala nekoliko milja unaokolo, članovi gradskih senata nisu bili zaduženi samo za prikupljanje poreza, već i za izgradnju puteva i organizovanje policijske službe. I u svojim gradovima oni su morali da prikupljaju poreze; kao grupa, morali su da nadziru prihode s municipalnog zemljišta i od iznajmljivanja zgrada i od poklona darežljivih građana; morali su da odobravaju planove za finansiranje gradnje nekog objekta u gradu ili za organizovanje godišnjih festivala ili sajmova itd. Magistrati i članovi gradskih senata obično su morali da izdašno plate da bi bili izabrani, a i posle su plaćali nove darežljive kontribucije, koliko je već bilo potrebno i koliko su mogli to sebi priuštiti, kako bi uveličali svoju zajednicu.
Kandidata je bilo dovoljno, uglavnom iz sledeća tri razloga: odobravanje i pohvale od strane zajednice, koje su javno iskazivani; uvećanje ličnog uticaja (tj. moći); i konačno, nada u dalje napredovanje u karijeri, ukoliko ih primeti upravnik provincije ili čak sam car. Novi su senatori poticali upravo iz provincijske elite.
Provincijski gradovi su se, preko svojih elita, međusobno takmičili. I u pojedinim su gradovima postojala nadmetanja elitnih porodica. Kao posledica toga, rasli su standardi municipalnih "dobročinstava", što je ohrabrivalo stanovništvo koje je, okupljeno u svečanim prilikama u amfiteatru, zahtevalo od svojih vođa sve više izdataka. Carevi, koji su shvatili da dobrobit gradova, dragulja njihovog carstva, zavisi od takvih "dobročinstava", sve su više intervenisali kako bi obezbedili da bogataši u jednoj zajednici redovno obasipaju svoje sugrađane poklonima. Povremeno su, na primer, donošeni zakoni koji su obavezivali ljude na ispunjenje svojih predizbornih obećanja ili su kontribucije vezane za javnu službu, nekada dobrovoljne, činili obaveznima. Kao posledica toga, u 2. veku prvi put srećemo lokalne aristokrate koji ne žele da obavljaju javne službe u svom gradu; niz carskih naredbi da su takve osobe dužne da obavljaju javne funkcije protezaće se do daleko u budućnost, sa sve većom strogošću.
Sedma i osma dinastija Egipta
Poznati vladari, u egipatskoj historiji, za Sedmu i Osmu dinastiju.
Rimske provincije
Razdoblje ranog carstva
Što se tiče nižih slojeva stanovništva, njihov se glas u postojećim izvorima retko čuje, osim u aklamaciji. Dok god su bogati dobrovoljno pokrivali najveći deo lokalnih troškova, siromašni nisu osećali pravo da zahtevaju učešće u gradskoj upravi. Siromašni su po običaju svakodnevne probleme rešavali apelacijom na nekog uticajnog čoveka u svojoj zajednici.
Sedma i osma dinastija Egipta
Sedma, Osma, Deveta, Deseta i Jedanaesta (samo u Tebi) dinastija drevnog Egipta se često zajednički svrstavaju pod naziv Prvi prijelazni period.
Sedma i Osma dinasija predstavljaju slabo poznatu lozu ili loze kraljeva (faraona) za vrijeme tog konfuznog period egipatske historije.
Rimske provincije
Razdoblje ranog carstva
Prema tome, savremenici su društvo opisivali jednostavno u terminima dva staleža, višeg i nižea, bogatog i siromašnog, moćnog i zavisnog, poznatih i bezimenih ljudi. Viši su se staleži sastojali od oko 600 rimskih senatora, 25.000 vitezova i 100.000 senatora u senatima provincijskih gradova; činili su, dakle, 2 odsto ukupnog stanovništva. Ovaj je sloj, čiji su pripadnici od polovine 2. veka nazvani "uglednima" (honestiores), bio dalje podeljen na razne stepene dostojanstva. Čitav je, pak, stalež imao pravo na posebno pažljiv tretman na sudu. Ostali su stanovnici nazvani "poniznima" (humiliores) i mogli su biti mučeni kad je trebalo da svedoče na sudu; kažnjavani su batinama, a ne novčanim kaznama; za ozbiljnije su zločine bili pogubljivani (na veoma okrutne načine), a ne slati u progonstvo. Međutim, zbog postojećeg sistema moći, koji je "ponizne" upućivao da se za pomoć obrate višem staležu, niži slojevi nisu činili revolucionarnu masu, već su predstavljali stabilan element.
Pored toga, u gradovima surovu sliku raspodele bogatstva donekle ublažava određeni stepen društvene pokretljivosti. Nijedna društvena grupa ne nudi toliko priča o uspehu kao grupa oslobođenika. Na samom dnu društvene lestvice nalazili su se mnogobrojni robovi, koji su činili možda jednu desetinu stanovništva, barem u većim gradovima van Italije, i mnogo veći procenat u Italiji ― u samom Rimu celu četvrtinu stanovništva.