cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fibronektin
Funkcija
Fibronektin je neophodan za embriogenezu, i inaktiviranje gena fibronektina uzrokuje ranu embrionsku letalnost. Fibronektin je važan u upravljanju ćelijskom adhezijom i migracijom u toku embrionskog razvoja. U razvoju sisara, odsustvo fibronektina dovodi do defekata mezoderma, i nervne cevi, i vaskularnog razvoja.
Fibronektin se isto nalazi u normalnoj ljudskog pljuvački, što pomaže sprečavanju kolonizacije usne šupljine i grla potencijalno patogenim bakterijama.
Matriks konstrukcija
Ćelijski fibronektin formira nerastvorni fibrilarni matriks u kompleksnom ćelijski-posedovanom procesu. Formiranje fibronektin matriksa počinje kad se rastvorljivi, kompaktni fibronektin dimeri izluče is ćelija, obično fibroblasta. Ti rastvorljivi dimeri se vežu za α5β1 integrin receptore na ćelijskoj površini i pomažu u grupisanju integrina. Lokalna koncentracija integrin-vezanog fibronektina se povećava, dozvoljavajući vezanim fibronektin molekulima da lakše uzajamno deluju. U daljem progresu formiranja fibronektina, rastvorljivi filamenti se pretvaraju u veće nerastvorne filamente koji sačinjavaju ekstraćelijski matriks.
Promena fibronektina od rastvorne u nerastvorne filamente se odvija kad su prikrivena fibronektin-vezujuća mesta izložena duž vezanih fibronektin molekula. Veruje se da ćelije rastežu fibronektin povlačenjem njihovih fibronektin-vezanih integrin receptorima. Ta sila delimično razvija fibronektin ligand, otkrivajući skrivena fibronektin-vezujuća mesta i dozvoljavajući obližnjim fibronektin molekulima da se vežu. Ta fibronektin-fibronektin interakcija omogućava rastvorljivom, ćelijski-asociranim filamentima da se granaju i stabilizuju u nerastvorni fibronektin matriks.
Uloga u raku
Nekoliko morfoloških promena primećenih u tumorima i tumor-izvedenim ćelijskim linijama je pripisano smanjenoj fibronektin ekspresiji, povećanoj fibronektin degradaciji, i smanjenoj ekspresiji fibronektin-vezujućeg receptora, kao što su α5β1 integrini. Fibronektin je impliciran u razvoju karcinoma. U karcinomu plućima, fibronektin ekspresija je povećana, posebno u plućnom karcinomu ne-malih ćelija.
Interakcije
Pokazano je da fibronektin stupa u interakcije sa kolagenom, tip VII, alfa 1, TRIB3, lipoproteinom (a), Tenascin C, CD44 i IGFBP3.
Orahovica
Orahovica (prethodno Slavonska Orahovica), grad u Hrvatskoj, koji administrativno pripada Virovitičko-podravskoj županiji.
Gradska naselja
Grad Orahovica sastoji se od 13 naselja (stanje 2006), to su: Bijeljevina Orahovička, Crkvari, Dolci, Donja Pištana, Duzluk, Gornja Pištana, Karlovac Feričanački, Kokočak, Magadinovac, Nova Jošava, Orahovica, Stara Jošava i Šumeđe.
Stanovništvo
Orahovica ima 5 792 stanovnika
Velika prijeratna (bivša) općina Orahovica prostirala se na površini od 436 km2, a broj stanovnika po popisima je bio sljedeći:
Uprava
Nakon izbora 2005.g. za gradonačelnika ja izabran Josip Nemec (HDZ).
Povijest
U povijesti se prvi puta spominje u ispravi kralja Andrije II. iz 1228. godine kojom se određuju međe između posjeda porodice Teten iz Ozyaga (Osuvak) i posjeda plemenite porodice orahovičke iz Orahovice. U ispravi se navodi da su posjedi povezani veoma dobrim tvrdim cestama.
Gospodarstvo
U Orahovici se nalazi KIO Keramika - poznata tvornica pločica
Bodhi drvo
thumb|right|200px|Direktan potomak drveta pod kojim se [[Gautama Buddha|Buda prosvetlio.]]
Tekstovi pali kanona izveštavaju o rasađivanju novih sadnica bodhi drveta od ovog praroditeljskog. U njima se navodi da su ljudi iz Savathija molili Budinog učenika Anandu da im obezbedi svetilište gde bi mogli da prinose svoje ponude u cveću i tamjanu u čast Budi za vreme njegovog odsustvovanja. Pošto se posavetovao s njim, Ananda je dobio seme bodhi drveta iz Uruvele i zasadio ga ispred manastira Đetavane, kojeg je u Savathiju za Budu i njegove učenike podigao Anathapindika. Pošto ga je zasadio Ananda, ovo drugo bodhi drvo postalo je poznato kao Ananda-bodhi. Smatra se da još jedan izdanak uruvelskog bodhi drveta raste u Anuradhapuri na Cejlonu. Prema Pali hronici (Mahavamsa, XVII, str. 46f.) jedna sadnica je u vreme vladavine Devanampije Tise odneta na Cejlon, gde je zasađena uz kraljevske počasti. Iz semena su potom nikle mladice po razniim krajevima Cejlona.
Inače, obožavanje svetog drveća bilo je uobičajeno u Indiji još davno pre Budinog vremena. Postoji i tumačenje da je ovaj drevni kult drveća je prokrčio put i u budističku tradiciju, kroz legendu vezanu sa Budinim prosvetljenjem; postojeće drvo asvatha u Uruveli je potom identifikovano sa legendarnim drvetom.
Navodi
Pippal-Baum Pappel-Feige Figuier des pagodes पीपल Ficus religiosa
Jerej
right|thumb|200px|Jerej [[SPC, paroh u Kneževim Vinogradima (snimljeno: 27. IV. 2009)]] Jerej (grč. hiereús = sveštenik), u Pravoslavnoj crkvi, sveštenik. Usp. arhijerej, protojerej stavrofor, protojerej, đakon, prezviter, stavrofor.
Historijski razvoj značenja
Kod Jevreja naziv jerej nosili su mnogobožački sveštenici, koji pred običnim ljudima treba da budu sveti. U najstarijoj hrišćanskoj crkvenoj literaturi taj izraz se prvo odnosi na Isusa Hrista, a zatim na episkope. U specijalnom uskom značenju, riječ jerej označava lice drugog stepena sveštenstva.
Rizničar
Istorija
mini|337x337px|Atinska riznica u Delfima U antičko doba, rizničar je bio posvećena osoba koja je imala pristup hramu-riznici u kojem su čuvane javne dragocenosti. Obično su takvi hramovi-riznice građeni u Delfima, Olimpiji i na ostrvu Delos. U srednjovekovnoj Srbiji (od doba kralja Milutina) vladarev rizničar je nosio titulu Protovestijar-a (grč. πρωτοβεστιάριος).
Državni rizničar
Državni rizničar vodi Državnu riznicu, koja je odgovorna za ekonomiju, finansije, prihode i rashode jedne zemlje. U nekim zemljama, može biti član Vlade (Državni ministar finansija ) - često najvažniji član nakon Premijera. Državna riznica je naziv službe pri Ministarstvu finansija Republike Hrvatske koja je zadužena je za upravljanje javnim novcem. U Srbiji, funkciju Državne riznice obavlja Uprava za trezor pri Ministarstvu finansija i nadležna je za izvršenje državnog budžeta, budžetsko računovodstvo i izveštavanje, poslove u vezi javnih plaćanja i druge poslove državnih finansija.
Privredni rizničar
U finansijskim institucijama i drugim privrednim društvima, rizničar (finansijski direktor, blagajnik, bankarski “treasurer“) je osoba koja svojim delovanjem teži da zaštiti vrednost privrednog društva od rizika kojima je u svom redovnom poslovanju izloženo. Izvori poslovnih rizika mogu biti različiti, te stoga privredni rizničar mora biti osoba koja raspolaže umećem razumevanja širokog spektra poslovnih aktivnosti. Rizničari su prvenstveno odgovorni za upravljanje rizikom likvidnosti, za upravljanje novcem i novčanim derivatima, za upravljanje aktivom i pasivom, za upravljanjem deviznim rizikom, za upravljanje tržišnim rizicima (rizikom promene kamatne stope)...
Udruženja rizničara
Postoje različita rizničarska udruženja u svetu. Međunarodna grupa rizničarskih udruženja (www.igta.org) sastoji se od oko 30 organizacija rizničara. U Evropi postoji Evropsko udruženje privrednih rizničara (www.eact.eu) koje je organizovano kao savez rizničarskih udruženja koje deluju na nacionalnom nivou. U Republici Hrvatskoj deluje "Hrvatska udruga korporativnih rizničara - HUKR" (www.treasury.hr)dok u Republici Srbiji postoji "Srpsko Udruženje Privrednih Rizničara - SUPRi" (www.treasury.rs )
Egipatski muzej
thumb|right|220px|Glavni ulaz u Egipatski muzej Muzej egipatskih starina, bolje poznat pod nazivom Egipatski muzej u Kairu, sadrži najopsežniju kolekciju drevnih egipatskih antikviteta na svijetu. Ima preko 136.000 eksponata, dok su stotine tisuća drugih u podzemnim skladištima.
Muzej se razvio od Službe za egipatske antikvitete, osnovane od strane egipatske vlade godine 1835. u pokušaju da zaustavi pljačku starina s brojnih nalazišta i očuva artifakte. Njen muzej Boulaq se otvorio 1858. sa zbirkom prikupljenom od Augusta Mariettea, francuskog arheologa u službi Isma'il Paše. Nakon što se nalazio u aneksu palače Isma'il Paše u Gizi od 1880. godine, muzej se premjestio na današnju lokaciju, au neoklasicističkoj zgradi na Trgu Tahrir u središtu Kaira godine 1900.
U Muzeju se nalazi Soba kraljevskih mumija, koja sadrži 27 kraljevskih mumija iz faraonskog doba. Ona je zatvorena po naredbi predsjednika Anwara Sadata godine 1981. Ponovno je otvorena, s nešto manjim prikazom kraljeva i kraljica Nove države, godine 1985.
Peta dinastija Egipta
Poznati vladari u historiji Egipta, za Petu dinastiju.
Treća, Četvrta, Peta i Šesta dinastija drevnog Egipta se često navode pod zajedničkim nazivom Staro egipatsko kraljevstvo.
Peta dinastija se samtra dijelom Starog kraljevstva u historiji drevnog Egipta. Manethon piše kako su ti kraljevi vladali iz Elefentatine, ali arheolozi su pronašli dokaze koji jasno pokazuju kako su njihove palače bile smještene u Ineb-hedju ("Bijelim zidinama").
Kako je faraon Userkaf osnovao svoju dinastiju nije posve sigurno. Papirus Westcar, napisan za vrijeme Srednjeg kraljevstva, kazuje priču kako je kralju Khufuu iz Četvrte dinastije predskazano kako će trojke rođene od supruge svećenika Ra u Sakhbuu svrgnuti njega i njegove nasljednike, te kako je to pokušao spriječiti tako što će tu djecu -- čija su imena Userkaf, Sahura i Neferirkara -- dati pogubiti; međutim posljednjih godina su naučnici skloniji ovu priču smatrati legendom te priznati kako ne znaju što je doelo do promjene dinastije.
Za vrijeme ove dinastije se dogodilo nekoliko važnih promjena u egipatskoj religiji. Pojavili su se najstarije poznate kopije zagrobnih molitivi na kraljevskim grobovima (poznati kao Piramidski tekstovi). Kult boga Ra je dobio na važnosti, te su kraljevi od Userkafa do Menkauhora gradili hramove posvećene Ra u ili oko Abusira. Onda je pred kraj dinastije kult Ozirisa dobio na važnost, što je najvidljivije po natpisima pronađenima na grobu Unasa.
Među Egipćanima ne-kraljevskog porijela je u to vrijeme veliku slavu zbog svoje mudrosti stekao Ptahhotep, vezir Djedkare Isesija; Izreke Ptahhotepa su mu pripisane od strane kasnijih prepisivača. Ne-kraljevski grobovi su također bili ukrašeni natpisima, isto kao i kraljevski, ali su umjesto molitvi i čarolija na zidovima bili napisani životopisi pokojnika.
Kao i ranije, slane su ekspedicije do Wadi Maghare i Wadi Kharita na Sinaju kako bi se iskopavao tirkiz i bakar, te do kamenoloma sjeverozapadno od Abu Simbela gdje se kopao gnajs. Trgovačke ekspedicije su poslane na jug u Punt kako bi se dobavio malahit, mira i elektar, a arheološki nalazi u Byblosu svjedoče kako je diplomatsko izaslanstvo bilo poslano u taj feničanski grad. Predmeti koji nose imena nekoliko kraljeva Pete dinastije su pronaženi na nalazištu Dorak, blizu Mranornog mora, te mogu predstavljati dokaz trgovine, mada se o njima malo zna.
Forme di Suio-San Cataldo, Latina
Forme di Suio-San Cataldo je naselje u Italiji u provinciji Latina, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 988 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 48 m.
Orle (općina)
Orle je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj, u Zagrebačkoj županiji.
Stanovništvo
Prema popisu iz 2001. godine općina ima 2.145 stanovnika.
Uprava
Administrativno općini Orle pripadaju naselja: Bukevje, Čret Posavski, Drnek, Obed, Orle, Ruča, Stružec Posavski, Suša, Veleševec, Vrbovo Posavsko.
Administrativno središte općine je naselje Orle.
Načelnik općine je Ivan Petko (HDZ):
Povijest
Općina je osnovana 1996. godine.
Gospodarstvo
Stanovnici se bave pretežno poljoprivredom. Tlo je pogodno za uzgoj žitarica, pa općina obiluje kukuruzom, pšenicom, ječmom i zobom.
Stanovništvo gravitira Velikoj Gorici i Zagrebu.
Spomenici i znamenitosti
Selo Orle znamenito je po kapeli sv. Tri Kralja. Kapela je podignuta u romaničkom stilu.
Kultura
U općini djeluju KUD "Posavina" i KUD "Glas Posavine".
Sport
Smještaj općine između Odre i Save omogućava razvoj rekreacijski ribolov.
Louvre
Muzej Louvre (Musée du Louvre), lociran u Parizu, je jedan od najvećih i najpoznatijih muzeja na svijetu. Zgrada muzeja, bivša kraljevska palača, se nalazi u centru Pariza, nedaleko od rijeke Seine. Centralno dvorište zgrade, u kome se danas nalazi staklena piramida, leži na osi avenije Champs-Élysées i time formira nukleus Pariza (Axe historique). Dio kraljevske palače Louvra je prvi put kao muzej otvoren javnosti 8. novembra 1793., za vrijeme Francuske revolucije.
Izgrađen u obliku potkovice, Louvre je predstavljao najdužu zgradu u Evropi, koja se protezala dalje od tri Eiffelove tornja položene u nizu, jedna iza druge. U njemu se nalazi 65,300 umetničkih djela, a procjenjuje se da bi posjetiocima trebalo pet nedelja da bi na odgovarajuci način mogli vidjeti sva djela. thumb|right|280px|Muzej Louvre sa Piramidom Novi ulaz u muzej Louvre, La Pyramide, postao je gotovo isto toliko popularan kao i sam muzej. Piramidu je dizajnirao američki arhitekta rođen u Kini I.M. Pei., a izgradnju je naručio pokojni francuski predsjednik Miteran.
Izgradnja palače Louvre započeta je 1204. godine, a prerađivan i dograđivan je sve do 1848. Louvre je bio dvorac, a krajem XVII veka ga zamenjuje Versaj dok se Louvre pretvara u muzej (1791). Dvorac je nekadašnja rezidencija francuskih kraljeva, a mnogi vladari su ga tokom narednih vekova dograđivali i menjali, naročito za vreme vladavine Luja XIV. Na Louvru je radilo više značajnih arhitekata (Lesko, Di Serso, Lemersje, Le Vo, Pero, Viskonti, Gužon i dr.).
Ovaj muzej sadrži jednu od najbogatijih umetničkih zbirki na svetu. Vrlo bogate muzejske kolekcije podeljene su na 6 odeljaka: egipatski, orijentalni, grčki i rimski antikviteti, slike, skulpture, umetnički predmeti. Sam Louvre ima 3 krila: Rišelje, Viši i Denon.
Grand Ajl
Grand Ajl se može odnositi na
Feliks Barušić
Feliks Barušić (Kloštar Ivanić, 1864. - Osijek, 1917.) je bio hrvatski pripovjedač. Učiteljevao u Zlataru. Bio direktor Učiteljske škole u Osijeku.
Pisac je omanjih zbirki humorističkih i satiričkih pripovijesti i crtica.
Djela
O njemu je pisao Josip Badalić u Moslavačkim razglednicama: „Hrvatski pripovjedač Feliks Barušić, porijeklom Moslavac (rođen u Kloštar Ivaniću, 1864.), pisac je niza omanjih zbirki humorističkih i satiričkih pripovijesti i crtica, tematski povezanih s malograđanskom sudbinom kraja minulog (19. st.) i početka našeg (20. st.) sto¬ljeća. Društvenu sredinu koja je bila predmetom obradbe njegova stvaralačkog pera, upoznao je, štono riječ, na samom mjestu: kao prosvjetni radnik, pedagog od učiteljevanja u Zlataru do direktorovanja na učiteljskoj školi u Osijeku: oštrim okom i izbliza zapažao je on kao čovjek i pisac sitne i sitničave moralne posrtaje „predstavnika“ te malograđanske sredine i žigosao ih u svojim ostvarenjima manje-više prigušenim osudama u blagim porukama svojih priča i priči-ca.“ Josip Badalić: Feliks Barušić. Moslavačke razglednice, Kutina, 1981
Na internetu možemo pronaći nekoliko kraćih zapisa i to podatak o njegovom imenu gdje je među Poznatim Hrvatima s imenom Feliks, studijskom djelu Tihomira Vu-kelje: „ Zajednica fizičara u Banskoj Hrvatskoj početkom 20. stoljeća“ te „Zborniku za narodni život i običaje južnih Slavena“ D. Boranića, iz čijeg zapisa doznajemo da je objavljivao svoje radove u sarajevskom „Školskom vjesniku“.
„Feliks Barušić, pišući o biljkama u nar. pjesmama u sarajevskom „Školskom Vjesniku" (za g . 1899., str. 510.) tvrdi također, da okoločep nije manđragora: „Ona naime ima sva gorak neugodan okus; kada se miriše, onda omamljuje, a lišće pogotovo odurno zaudara. Ako bi mlada ovakvo bilje svome mužu u večeri donijela, moglo bi joj se baš protivno dogoditi od onoga, što je htjela čaranjem da postigne.''
3.	Tihomir Vukelja: Zajednica fizičara u Banskoj Hrvatskoj početkom 20. sto-ljeća (Prirodoslovno-matematički fakultet Sveučilišta u Zagrebu, Zagreb) (Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb) Među stotinjak fizičara koji su članovi Zajednice fizičara u Banskoj Hrvatskoj po-četkom 20. stoljeća autor navodi da je Feliks Srećko Barušić ravnatelj Kr. Muške uči-teljske škole u Osijeku uz kratku bilješku o ravnatelju: „Ravnatelji: F. Barušić (MUŠO), (MUŠO: Kr. muška učiteljska škola u Osijeku) „BARUŠIĆ, FELIKS (SREĆKO): Kloštar Ivanić 14. I. 1864. rkt (6, Beč 1, Budimpešta 1, Zagreb, prirodopis + matematika i fizika 1517 “ (Tihomir Vukelja:“ Zajednica fizičara u Banskoj Hrvatskoj“ početkom 20. stoljeća. )
Iako Feliks Barušić „nije u svojim kazivanjima imao znatnijih književnih ambicija: proglasio se sam samozabavljačem“, njegove humoristične pripovijet-ke imaju odsjaj patine njegova vremena, ali još i danas odišu vedrom svježinom i zanimljivo-šću. Likovi su bezazleni junaci spremni na šale, podvale i prijevare, moralna posrtanja, bračna ispomaganja… Susrećemo nevješte sposobnjakoviće, „brižne i skrbne“ roditelje, izrabljivače siromašnog naroda, tadašnji srednji stalež: službenike, predstavnike vlasti. Mnoge su pripovijesti vjerojatno pisane prema usmenim pričama toga vremena, a Fe-liks Barušić vrlo često inkorporira narodne poslovice, lokalizme i kajkavizme obogaćujući svoj rječnik riječima iz govora sredine u kojoj djeluje (paur, žitak: žito, tuj, ozdek, šćuk, žnimi, mošćenica…Bog s vama, fala Bogu). Oslikavajući svoje „paore“ progovara čistom kajkavštinom. U svojoj humorističnoj zbirci pripovijesti „Za dokolicu“ (Zagreb, 1905.) godine au-tor u svojoj Popratnici piše: „Ove su pripovijesti napisane po istini i prikazuju za-bavne zgode iz života različitih ljudi različitih staleža. Svrha im je samo to, da se čitatelj – čitajući ih – ugodno zabavi, pa se zato neka od njih ništa drugo ni ne traži. Pisac.“
Uranjajući u zanimljive sudbine likova osjeća se, iako ne izrijekom, težak život radni-ka (stotine radnika iz Like…. stotu vreću prenesao…) i podsvjesna želja da se nasamare financi, žandari i drugi (Čovjek si mora znati pomoći), izrabljivački odnos tuđinaca prema seljacima (Jedno liječenje), društvenim prilikama i kretanjima, ali i sličnost s današnjim stanjem svijesti te se ponekad moramo zapitati koliko se svijet (društvo) uistinu promijenio i je li se uopće promijenio u zadnjih stotinjak godina. Opisuje razne "dosjetljive" osobe kao u pripovijetci Čovjek mora znati kako će si pomoći, u kojoj dosjetljivi Joza iskorištava finance da mu prebace žito, lakovjerne i pohlepne koji se žele obogatiti pokrećući posao o kojem malo znaju iako poslovne nedaće glavnog junaka dovode do liječenja u sanatoriju za duševne bolesti.(Kako se današnji dan peradarstvo isplaćuje), goropadnoj i zloj ženi koja maltretira supruga slabića kojemu prijatelji žele pomoći bez uspjeha te i sami dobivaju batine (Ovoj nema lijeka), nes-pretnjakoviću koji upada u nevolje zbog pića jer je zabunom na povratku uzeo tuđi kaput (Dva kaputa), ljubavnim pustolovinama (Večera kod umirovljenog krvnika) u kojoj se Ferko M., sin bogatih roditelja, zaljubio u udatu ženu – četvrtu vjenčanu ženu umirovljenog krvnika Burgera. U naoko bezazlenoj pripovijetci Jedno liječenje svojim perom šiba društve-nu klimu u kojoj stranci bez znanja jezika dolaze da bi "pošteno" zaradili, a ne i da bi pošteno radili. ( Dabome, hrvatski nije znao ništa, a nije mu ni trebalo, jer je naša inteligencija znala i onda njemački, kako i danas zna, a seljak, koji ne zna, ni ne treba liječnika.) Liječnik „Švabo“ liječi na svoj način iako ne zna ni riječi hrvatskog jezika uslijed čega su pacijenti loše prolazili ukoliko im sama majka priroda nije pomogla te su ljudi počeli mrmljati i tužili ga županiji, ali veliki i mali ne mogu se bosti – Komisija nije poduzela ništa te Barušić sarkastično zaključuje: „Kad je istražna komisi-ja otišla, doktoru odlanulo. Od županije nije kasnije nikad ništa došlo, a doktor je liječio i nadalje kao i dotada; ali što je u cijelom najglavnije: ljudi nisu za njegova liječnikovanja ni više ni manje umirali negoli prije i poslije njega – priroda sama najbolje regulira prirast i pomor pučanstva.“ I na kraju "Među braćom" opisuje odnose učitelja prema inspektorima i školskim vlasti-ma, a ponešto doznajemo i o životu i navikama u tadašnjem školstvu.
Feliks Srećko Barušić se okušao i u posebnom književnom stvaralaštvu te je tiskao knjigu pod naslovom Aforizmi (Osijek, 1911.) u kojoj ga upoznajemo i kao pripovjedača i kao mislioca, čije misli ostaju svježe kao da su netom izrečene. Nekoliko nasumce odabranih aforizama: Pravac je samo u geometriji najkraći put. I ljuta studen može grijati: gledaj snijeg na usjevima. Mnogi ljudi imaju svoju Ahilovu petu u glavi. Čovjek je ponajčešće rob svoje vlastite slobode. Oni ljudi koji vide „dalje od nosa“ – moraju još najčešće simulirati kratkovidnost. Ljudi s glavom podižu vrlo često ljude – bez glave. Novac i jezik su slični u tome, što je jedan i drugi samo sredstvo, a ne svrha. A razli-čiti su opet u tome, što se jezikom govori, a novcem zapovijeda. Nošenje bračnog prstena sužuje slobodu muškarcu samo u teoriji, no ženama je u praksi proširuje. Svatko želi, da ima “soli u glavi”, a ipak si nitko ne da “pamet soliti”. Želi li čovjek štogod postići od mase, neka je ne prezire, makar često morao i prezi-rati sredstva, kojima je kod nje došao do uspjeha. Visoki ljudi padnu često na više. Mnogo je puta zabranjeno voće i te kako dopušteno!
Feliks Srećko Barušić istakao se i svojom znanstveno popularnom knjigom „Iz priro-de“ (Osijek, 1899.) u kojoj na pristupačan način obrađuje prirodno-znanstvenu prob-lematiku. Knjiga je doživjela dva izdanja.
Sva su djela bila rado čitana o čemu govori i sam pisac u svom pogovoru U Pabirci-ma da su sve njegove knjige rasprodane. Šteta je što je svoj život proveo većim dijelom u provinciji, daleko od Zagreba, te je nepravedno izostavljen iz enciklopedija, a samim tim je utonuo u duboku tišinu zaborava. Čitajući i bilježeći podatke potajno se nadam da bi se ipak mogao netko pro-naći tko će ga približiti današnjim čitateljima objavljivanjem barem nekih pripovjeda-ka, ali bi svakako trebalo tiskati njegove Aforizme.
Lamojl
Lamojl se može odnositi na
Hej, Slaveni
Hej, Sloveni ili Hej, Slaveni, neslužbena himna SFRJ od 1945. do 1992. s verzijama na slovenskom, srpskohrvatskom i makedonskom jeziku. Osnivanjem Savezne Republike Jugoslavije, Hej, Slaveni je postala službenom himnom te države, a kasnije i službena himna SCG. Danas nije u upotrebi.
bez okvira|desno|Hej Sloveni u izvođenju Orkestra američke mornarice
Hej, Slovaci
Pjesmu je napisao slovački sveštenik, pjesnik i povjesničar Samo Tomašik dok je bio u posjetu Pragu 1834. On je bio ozlojeđen zbog toga što se njemački jezik češće čuo na ulicama Praga od češkog. Tomašik je zapisao u svoj dnevnik:
U matici Pragu, biseru zapadnoslavenskog svijeta, koji će biti izgubljen u Njemačkom moru, što čeka moja draga domovina, Slovačka, koja gleda u Prag kao duhovnog odgojitelja? Uznemiren tom mišlju, sjetio sam se stare poljske pjesme Jeszcze Polska nie zginęła, póki my żyjemy (Poljska nije nestala dogod mi živimo). Ta poznata melodija je izazvala da moje srce izbaci Hej, Slováci, ešte naša slovenská reč žije (Hej, Slovaci, naš slovački jezik još živi)... Otrčao sam u svoju sobu, zapalio svijeću i napisao tri inačice u moj dnevnik. Pjesma je završena u trenutku. (Dnevnik Sama Tomašika, nedjelja, 2. studeni 1834.)
Pan-slavenska himna
Tomašik je uskoro izmijenio stihove da bi uključio sve Slavene i Hej, Slaveni je postala vrlo poznata pjesma koja je podržavala pan-slavenski nacionalizam i pan-slavenska osjećanja, posebno u slavenskim zemljama kojima je vladala Austrija. Ona je tiskana u brojnim magazinima i kalendarima i pjevala se na političkim skupovima, postajući nezvaničnom himnom panslavenskog pokreta.
Njena popularnost se nastavila uvećavati kada je usvojena kao zvanična himna Sokolskog društva, koji je zasnovan na panslavenskim idealima i bio je aktivan širom Austro-Ugarske. God. 1905. podizanje spomenika slovenskom pjesniku France Prešernu u Ljubljani je slavljeno od strane velike mase ljudi pjevanjem Hej, Slaveni. Tijekom Prvog svjetskog rata, pjesmu su često koristili slavenski vojnici sa suprotstavljenih strana kako bi razgovarali zajedničkim nacionalističkim osjećanjima i da izbjegnu prolivanje krvi. Mnogi slovenski i hrvatski pripadnici sokolskog pokreta koji su bili novačeni u austrougarsku vojsku su se dobrovoljno predavali srpskim i ruskim vojnicima i često su prelazili na njihovu stranu. Pjesma se s njima proširila po Balkanu i Rusiji i ostala je popularna u međuratno doba.
Slovačka himna
U Slovačkoj, pjesma Hej, Slovaci smatra se nezvaničnom himnom Slovaka kroz modernu povijest, posebice u vremenima revolucija. Iako je nakon Prvog svjetkog rata pjesma Nad Tatrou sa blýska postala zvanična slovačka himna u Čehoslovačkoj i opet 1993. u nezavisnoj Slovačkoj, pjesma se još uvijek smatra drugom himnom od strane mnogih (uglavnom nacionalista). Ona je bila zvanična himna Slovačke tijekom Drugog svjetskog rata.
Jugoslavija
God. 1941. sile Osovine su napale Kraljevinu Jugoslaviju i pobijedili je u kratkotrajnom Aprilskom ratu. Pošto je međuratna himna, koja se sastojala iz himni Slovenaca (Naprej, zastava slave), Hrvata (Lijepa naša domovino) i Srba (Bože pravde), imala mnogo referenci na kralja i kraljevstvo, antirojalistički partizani predvođeni Josipom Brozom Titom su odlučili jednom je odbaciti i primiti Hej, Slaveni. Pjesma je pjevana i na Prvom i Drugom zasjedanju AVNOJa, zakonodavnog tijela partizanskog pokreta i postupno je postajala smatrana za nacionalnu himnu nove Jugoslavije.
Stara himna je zvanično napuštena nakon oslobođenja 1945., ali nova himna nije bila zvanično usvojena. Bilo je više pokušaja da se promoviraju nove, više jugoslovenske pjesme kao nacionalna himna, ali nijedna nije dobila veću podršku javnosti i Hej, Slaveni se nastavila nezvanično koristiti. Potraga za boljim kandidatima je konačno napuštena i 1977., Hej, Sloveni je postala zvaničnom himnom Jugoslavije.
Srbija i Crna Gora
Nakon raspada SFRJ tijekom 1991.-92., kada su samo Srbija i Crna Gora ostale u federaciji, Hej, Slaveni nastavlja se koristiti kao zvanična himna Savezne Republike Jugoslavije. Državi je 2003. promijenjeno ime u Srbija i Crna Gora i očekivalo se da će biti usvojena nova himna, ali pošto nije donesen sporazum oko narodnih simbola, Hej, Slaveni je ostala himna državne zajednice.
Mješavina crnogorske himne Oj, svijetla majska zoro i srpske Bože pravde je predložena, ali ovaj pokušaj je bio odbijen nakon prigovora Srpske Narodne Stranke i Socijalističke Narodne Partije koji su pitali za stav vođa Srpske Pravoslavne Crkve.
Pošto je Crna Gora postala nezavisna 2006., ovo pitanje je riješeno i Hej, Slaveni nije više korištena kao zvanična himna država nasljednica.
Obrade
Slovenska muzička grupa Laibach je Hej Slaveni iskoristila kao podlogu svoje pjesme Slovania na albumu Volk inspiriranom državnim himnama.
Vindam
Vindam se može odnositi na
Rutland (razvrstavanje)
Ratland se može odnositi na:
Kodomena
desno|mini|250px|Domena, kodomena i slika funkcije U matematici, kodomena ili područje vrijednosti funkcije f : X → Y je skup Y.
Domena funkcije f je skup X.
Slika funkcije f je skup f(X) definiran s {f(x) : x ∈ X}.
Iz ovih definicija slijedi da je slika funkcije f uvijek podskup kodomene od f.
Primjer
Zorni prikaz razlike između kodomene i slike se može pronaći razmatranjem matrice linearne transformacije. Dogovorno je domena linearne transformacije asocirane sa matricom \R^n a kodomena \R^m, pri čemu je matrica tipa m \times n (ima m redaka i n stupaca). Ali bi slika (skup brojeva dobiven množenjem udesno svakog vektor-stupca matrice duljine n) mogla biti znatno manja. Na primjer, ako matrica sadrži samo nule, tada je bez obzira na veličinu njena slika samo vektor 0. Dimenzija rezultirajućeg vektora je m. Ovo je važan zaključak, s obzirom da je dovoljno promijeniti samo jedan broj u matrici da njena slika ne bude nula.
Drugi primjer: neka je funkcija f funkcija nad realnim brojevima:
definirana sa
Kodomena funkcije f jest R, ali očito f(x) nikad ne poprima negativne vrijednosti, te je stoga slika u biti skup R0+—nenegativnih realnih brojeva, tj. interval [0,∞) :
Funkcija g je mogla biti definirana i na sljedeći način:
Iako f i g imaju isti krajnji učinak na dani broj, one nisu, u modernom shvaćanju, jednake funkcije, pošto imaju različite kodomene.
Da bismo pobliže vidjeli zašto, pretpostavimo da imamo definiranu drugu funkciju,
Moramo definirati domenu te funkcije kao :
Sada definirajmo kompozicije
Marija Gorica
Marija Gorica je naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj. Nalazi se u Zagrebačkoj županiji.
Zemljopis
Općina Marija Gorica smještena je u sjeverozapadnom dijelu Zagrebačke županije. Graniči sa susjednim općinama Brdovec, Dubravica i Pušćom, dok je sa zapadne strane od susjedne Repulike Slovenije razdvaja rijeka Sutla. Općinu Marija Gorica čine naselja:
Kodomena
Primjer
Ispostavlja se da je prva ta koje nema smisla. Pretpostavimo da ne znamo koja je slika funkcije f - samo znamo da može poprimiti vrijednosti iz \mathbb{R}. Ali tad dolazi do problema, pošto drugi korijen nije definiran za negativne brojeve! Sad imamo moguću kontradikciju.
Marija Gorica
Zemljopis
Područje Općine uglavno je brdovito, dok na zapadnom dijelu puca prekrasan pogled na dolinu rijeke Sutle te na susjednu Sloveniju.
Općina je prometno povezana sa 30-tak kilometara udaljenim Zagrebom cestom koja se u naselju Savski Marof (općina Brdovec) spaja na državnu cestu D225 Harmica (državna granica) - Zaprešić, a također jedna od glavnih prometnica je i cesta koja dolinom Sutle povezuje Klanjec sa Harmicom. Na krajnjem zapadu Općine (u sutlanskoj dolini) nalazi se željeznička stanica Kraj Donji, na pruzi Kumrovec - Savski Marof - Zagreb (pruga je trenutno u remontu, pa od Kumrovca do Savskog Marofa prijevoz putnika obavljaju autobusi). Također, valja spomenuti i redovne autobusne linije do Zaprešića.
Kodomena
Primjer
Ovakva je situacija nejasna, i u formalnom bi se radu trebala izbjegavati. Kompozicija funkcija stoga zahtijeva po definiciji da kodomena (ne slika, koja je pak posljedica funkcije i stoga neodređena na razini kompozicije) funkcije na desnoj strani bude jednaka domeni funkcije na lijevoj strani.
Marija Gorica
Stanovništvo
thumb|desno|250px|Granični prijelaz prema Sloveniji na rijeci Sutli te željeznička stanica u Kraju Donjem Prema posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine, općina Marija Gorica ima 2089 stanovnika.
Kodomena
Primjer
Kodomena može utjecati na surjektivnost funkcije - u našem primjeru, g je surjekcija dok f to nije. Kodomena ne utječe na injektivnost funkcije.
Marija Gorica
Uprava
Općinom Marija Gorica upravlja Općinsko vijeće s trinaest članova. Članove vijeća biraju stanovnici Općine s pravo glasa na lokalnim, općinskim izborima. Općinskim vijećem predsjedava predsjednik vijeća, koji je ujedno i načelnik općine. Dužnost načelnice Općine trenuto obavlja Marica Jančić (HDZ).
Za obavljanje poslova iz samoupravnog djelokruga, kao i poslova državne uprave prenijetih na općinu, osnovan je Jedinstveni upravni odjel.
Administrativno sjedište općine je u naselju Marija Gorica.
Povijest
Općina je osnovana 1995. godine.
Spomenici i znamenitosti
Nedaleko od crkve u Mariji Gorici pronađen je zub nosoroga Rhinocerosa i zubi praslona Dinotherium gigantum. Praslon je imao velike uvrnute kljove u donjoj čeljusti i jedini je nalaz ove vrste u Hrvatskoj. Njegov lik nalazi se na grbu općine Marija Gorica.
Obrazovanje
Osnovna škola u Mariji Gorici osnovana je 1854. godine. Danas je ona područna škola OŠ Ivane Brlić Mažuranić iz Prigorja Brdovečkog. Nakon 30 godina djelovanja kao područna škola, osnovna škola Ante Kovačića od 1. siječnja 2007. godine djeluje kao samostalna škola.
Kultura
Na području kulturno-umjetničkog života treba istaknuti KUD Zgubidan.
Sport
U Kraju Donjem je nogometno igralište i mali športski centar, pod nazivom ŠRC "Mladost". Na njemu utakmice igra NK "Mladost" iz Kraja Donjeg.
Robert Elsie
Robert Elsie (Vancouver, 1950. – Berlin, 2017. ), kanadski lingvista specijaliziran u albankom jeziku, književnost, folklor i kulturu. Bio je jedan od značajnijih albanologa.
Život i djelo
Robert Elsie rođen je u Vancouver 29. juna 1950. Studirao je na univerzitet u Britanskoj Kolumbiji i diplomirao 1972. Humanističke znanosti i lingvistiku (Classics and Linguistics). Uz pomoć stipendije, nastavio je postdiplomska istraživanja u Evropi i sprovodio istraživačke aktivnosti na raznim univerzitetima (Freie Universität Berlin, EPHE, Sorbonne – Pariz IV, DIAS Dublin, Univerzitet u Bonnu), da završio u Bonn gde je doktorirao lingvistiku i keltologiju (1978).
Preko Univerziteta u Bonnu otputovao je po prvi put u tada daleku i nepristupačnu komunističku Albaniju i nakon te posete u 1970-im zaljubio se u tu zemlju i taj narod, odlučivši tako da se strastveno posveti albanskom jeziku, istoriji i kulturi.
Sredinom 1980-ih radio je kao prevodilac za nemačko Ministarstvo spoljnih poslova u Bonu.
Devedesetih je radio kao slobodni konferencijski prevodilac za albanski jezik i učestvovao je u mnogim pregovorima na visokom nivou (Nemačka vlada, Evropska unija, Ujedinjene nacije, NATO, Savet Evrope).
Počevši od 2002., radio za međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (ICTY) u Haagu, gdje je bio simultani prevoditelj na suđenju Slobodanu Miloševiću i drugim zatvorenicima i od tada je aktivno surađivao s tom organizaciju Ujedinjenih naroda. Preminuo je 2. oktobra 2017. u Berlinu. Sahranjen je u Albaniji.
Spisak djela
Elsie je objavio više od šezdeset knjiga i vodio je nekoliko stranica posvećenih albanskoj kulturi i historiji. Neiscrpan popis njegovih djela:
Prvenstvo Splitskog nogometnog podsaveza 1967./68.
Grupno prvenstvo
Windsor
Ime Windsor se može odnositi na slijedeće gradove; Ostala značenja:
Šelan
Šelan se može odnositi na
1 E-13 m
Da bi se pomoglo usporediti različite redove veličine ova stranica navodi dužine između 10−13 m i 10−12 m (100 fm i 1 pm).
Dužine manje od 100 fm
Dužine veće od 1 pm
Hypoluxo, Florida
Hajpolakso je gradić u američkoj saveznoj državi Florida. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 2.588 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 2.588 stanovnika, što je 573 (28,4%) stanovnika više nego 2000. godine.
Kirk, Colorado
Kirk je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Kolorado.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 59.
Feri
Feri se može odnositi na
Snohomiš
Snohomiš se može odnositi na
Kameni krug
Kameni krug je naziv za površinu kružnog obliku, obrubljenu s neparnim brojem uzdignutih stijena, te koje najčešće sadrže grobne jame ili komore. Kameni krugovi najčešće datiraju iz britanskog kasnog neolita / ranog brončanog doba, tj. cca. 3000-1500. pne. . Arheološki dokazi, zajedno s podacima vezanim uz astronomiju, geologiju i matematiku sugerira kako je svrha izgrdanje kamenih krugova bila vezana uz vjerovanja prahistorijskih ljudi, a njihova izgradnja može dati neke podatke o drevnom inženjerstvu, društvenoj organizaciji i religiji. Njihova je točna funkcija, međutim, nepoznata, i vjerojatno će uvijek biti predmetom rasprava.
Ne trebaju se miješati s hengevima ili izoliranim monolitima, iako su takve karakteristike često mogu pronaći na istom mjestu. Niti bi se trebali miješati s ranijim prstenovima, kao što je Gosečki krug u Saksoniji-Anhalt, koji je mogao služiti u iste religijske/kalendarske/astronomske svrhe, ali u ranijoj epohi.
Eksterni linkovi
Cromlech Кромлех Domarring
1 E-12 m
Da bi pomogla usporediti različite redove veličine ova stranica navodi dužine između 10−12 m (metara) i 10−11 m (1 pm i 10 pm).
Dužine kraće od 1 pm Dužine veće od 10 pm
Ivan Meštrović
Ivan Meštrović (15. 8. 1883 – 16. 1. 1962) je bio jugoslavenski i hrvatski kipar i arhitekta. Prema nekima je među najvećim kiparima religioznih motiva od renesanse do danas.
Gouberville
Gubervil je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Donja Normandija, u departmanu Manš koja pripada prefekturi Šerbur-Oktevil.
Ivan Meštrović
Biografija
Meštrović je rođen u malom gradu Vrpolje u Slavoniji, ali je svoje djetinjstvo proveo u selu Otavice u Dalmaciji (oba mjesta su se u to vreme nalazila u Austro-Ugarskoj). Kao dijete, Meštrović je slušao epsku poeziju, narodne pjesme i historijske balade, dok je čuvao ovce. Rođen je u seoskoj katoličkoj porodici, a njegova religioznost oblikovala se pod uticajem pučke religioznosti, Biblije i kasnog Tolstoja.
Alexander Grothendieck
Alexandre Grothendieck (ili, ponekad, Alexander Grothendieck) je bio francuski matematičar (28. ožujak 1928. Berlin, Njemačka-13. studeni 2014. Pirineji), dobitnik Fieldsove medalje 1966. Grothendieckov rad revolucionirao je svjetsku matematiku u relativno kratkom aktivnom periodu od svoje teze koju je napisao pod vodstvom Jeana Dieudonnéa i Laurenta Schwartza 1953, pa do oko 1969, nakon čega Grothendieck namjerno u nekoliko naglih koraka napušta kontakt s matematičkom javnošću i znanstvenom karijerom; a nakon 1988 postaje gotovo posve nadostupan za javnost. Grothendieck odbija Crafoordovu nagradu švedske akademije. Ne zna se točno mjesto sadašnjeg Grothendieckovog prebivanja, a pretpostavlja se da je u nekom zaseoku u Pirinejima.
Ivan Meštrović
Biografija
Sa šesnaest godina, Harold Bilinić, kamenorezac iz Splita, prepoznao je njegov talenat i uzeo ga je za šegrta. Njegov umjetnički talent razvio se gledanjem znamenitih građevina Splita, uz pomoć pri školovanju Bilinićeve supruge, koja je bila profesor u srednjoj školi. Uskoro, pronašli su jednog bečkog vlasnika rudnika, koji je financirao Ivanovo preseljenje i školovanje u Beču. Morao je u nakraćem roku naučiti njemački jezik i prilagoditi se novoj sredini, ali je uprokos brojnim problemima završio studije.
Alexander Grothendieck
Grothendieckov znanstveni rad karakteriziran je dubokim konceptualnim promjenama i preoblikovanjima problema u terminima novih apstraktnih struktura koje bi pronašao vođen konkretnim problemom. Vođen je traženjem jednostavnosti i temeljnih zakonitosti u matematici, te dovodi u pitanje i najosnovnije pojmove kao što je topološki prostor, algebarski varijetet i slično, te naročito uspješno koristi metode mišljenja uz pomoć teorije kategorija.
Gouberville
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 137 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 49 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 2,79 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 16 metara.
Ivan Meštrović
Biografija
Svoju prvu izložbu priređuje 1905. godine u Beču sa grupom Secesija, uz primjetan uticaj stila Art Nove. Njegov rad je ubrzo postao popularan i Meštrović počinje da zarađuje dovoljno za sudjelovanje na internacionalnim izložbama, na koje je putovao sa svojom suprugom Ružom Meštrović.
Alexander Grothendieck
Među fundamentalnim pojmovima i teorijama koje je uveo Grothendieck svakako treba spomenuti i ove: algebarska shema, (Grothendieckov) topos, teorija silaska, pseudofunktor, fibrirana kategorija, stog, regularni diferencijalni operator, kristal, Grothendieckova topologija, etalna topologija, kristalna topologija, formalna shema te (zajedno s učenikom Verdierom) derivirana kategorija i triangulirana kategorija, te Grothendieckova Galoisova grupa. Fieldsovu medalju dobio je za Grothendieck-Riemann-Roch-ov teorem; a svojom najdubljom idejom smatrao je teoriju motiva. Za ostvarivanje izvedene kategorije (od hipotetičke abelove kategorije) motiva, 2002. Vladimir Voevodsky je dobio Fieldsovu medalju. Nakon napuštanja matematičke zajednice, Grothendieck u samoći smišlja "dječje skice", test kategorije i Grothendieckovu teoriju homotopija, te veliku hipotetsku sliku o vezama Galoisove teorije i teorije homotopije (čuveno pismo Davidu Quillenu "Pursuing stacks").
Ivan Meštrović
Biografija
thumb|left|200px| [[Zdenac života (1905., spomenik postavljen 1912. ispred Hrvatskog Narodnog Kazališta u Zagrebu) ]] Godine 1908. seli se u Pariz. Skulpture napravljene u tom periodu, donose mu međunarodnu reputaciju. U Beograd se seli 1911, a ubrzo potom u Rim, gdje je primio nagradu za djelo Srpski paviljon na rimskoj međunarodnoj izložbi. U Rimu je proveo naredne četiri godine studirajući na skulpturama antičke Grčke.
Na početku Prvog svjetskog rata, nakon atentata u Sarajevu, Meštrović je pokušao da se vrati u Split preko Venecije ali ga je od tog puta odvratio njegov opozicijski stav prema austro-ugarskim vlastima. Tokom rata putovao je da bi učestvovao na izložbama u Parizu, Cannesu, Londonu i Švicarskoj. Bio je član Jugoslavenskog odbora.
Nakon Prvog svjetskog rata vratio se kući, u novoosnovanu Kraljevinu Jugoslaviju i upoznao drugu ljubav svog života, Olgu Kesterčanek, sa kojom se oženio. Imali su 4 dece: Martu, koja je rođena u Beču i Trvtka, Mariju i Matu, koji su rođeni u Zagrebu, gdje su se preselili 1922. Kasnije bi zimske mjesece provodili u svom dvoru u Zagrebu, a ljetnje u ljetnjoj kući napravljenoj 1930-ih godina u Splitu. Postao je profesor, a kasnije direktor Kulturnog instituta u Zagrebu. Nastavio je sa pravljenjem velikog broja djela.
Putovanjima po čitavom svijetu su se nastavila, izlagao je svoja djela: u Bruklinskom muzeju (1924), Chicagu (1925), kao i u Egiptu i Palestini 1927. godine.
Zbog njegovog stava prema Italiji, kada je osudio italijanski iredentizam prema Dalmaciji, i Njemačkoj. Kada je odbio Hitlerov poziv da poseti Berlin, ustaše su ga tokom Drugog svjetskog rata zatvorile tri i pol mjeseca u zatvoru na Savskoj cesti. Uz pomoć Vatikana, prebacio se u Veneciju i Rim, točnije u Švicarsku. Kasnije, brata Petara zatvorile su komunističke vlasti.
Nakon Drugog svjetskog rata
FNR Jugoslavija je pozvala Meštrovića da se vrati, ali je on odbio da živi u socijalističkoj zemlji. Godine 1946., Univerzitet u Sirakuzi ponudio mu je profesorsko mjesto i on se preselio u SAD. Još 1945. dobio je američko državljanstvo, a deset godina kasnije postaje profesor na Univerzitetu Notre Dame.
Ujedinjeno Kraljevstvo
Ujedinjeno Kraljevstvo (engl. United Kingdom [ juːˈnaɪtɪd ˈkɪŋdəm ], akronim UK; službeno Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske, engl. United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland), država u zapadnoj Europi. Ujedinjeno je Kraljevstvo nastalo nizom Zakona o uniji (Act of Union), koji su ujedinili Englesku, Škotsku i Wales sa Sjevernom Irskom, regijom na otoku Irskoj (Ostali su se dijelovi Irske izdvojili iz UK 1922.).
Ivan Meštrović
Nakon Drugog svjetskog rata
Prije nego što je umro, Meštrović se na kratko vratio u Jugoslaviju posljednji put da bi posjetio zatvorenog kardinala Alojzija Stepinca i Josipa Broza Tita.
Terston
Terston se može odnositi na
Ivan Meštrović
Nakon Drugog svjetskog rata
Na zahtjev jugoslavenskih kulturnih poslanika, poslao je 59 statua iz Sjedinjenih Država u Jugoslaviju (uključujući i spomenik Petra Petrovića Njegoša), a 1952. dodatnih 400 skulptura i različitih crteža.
Smrt Meštrovićeve djece utjecala je na njegov rad. Njegova kćerka Marta, koja se s njim doselila u Ameriku, umrla je u 24. godini 1949.; njegov sin Tvrtko, koji je ostao u Zagrebu, umro je 1961. godine. Meštrović je napravio četiri glinene skulpture u spomen svoje djece, Marte i Tvrtka. Nekoliko mjeseci kasnije, Ivan Meštrović je umro u svojoj 79. godini života u gradu South Bend (država Indijana, SAD). Prema njegovim zadnjim željama, posljednji ostaci su mu prebačeni u Otavice, gdje su kremirani.
Opus
Ivan Meštrović je izradio preko pedeset spomenika tokom svog dvogodišnjeg boravka u Parizu (od 1908. do 1910.). Na temu boja na Kosovu u Parizu se rodio projekt spomen mauzoleja posvećenog kosovskim junacima nazvan Vidovdanski hram. Mnogo njegovih ranih djela nose panslavensku notu sa ciljem da se svi južni Slaveni ujedine.
Sa stvaranjem prve Jugoslavije, njegov rad se preorijentirao na muziče instrumente i kepele. Sebe je prektično usmjerio na religiozne motive, pravljene naročito od drveta, pod utjecajima bizantske i gotske arhitekture. Najpoznatija djela iz tog perioda su Raspeće i Madonna; kasnije je bio više impresioniran Michelangelom kada je pravio veliki broj kamenih reljefa i portreta.
U njegova najpoznatija djela se ubrajaju:
Galerije sa njegovim djelima:
Galerija djela
thumb| [[Spomenik Neznanom junaku|Spomenik neznanom junaku na Avali u Beogradu (Srbija) (1938.)]] thumb| [[Petar II. Petrović Njegoš|Njegošev mauzolej na Lovćenu (Crna Gora) ]] thumb| [[Crkva Presvetog Otkupitelja u Otavicama ]]
Ujedinjeno Kraljevstvo
Velika Britanija, ili kako se ponekad naziva Britanija, je zemljopisni naziv za područje koje obuhvaća Englesku, Wales i Škotsku. Britansko otočje je zemljopisni naziv skupine otoka, kojem pripadaju Velika Britanija, Irska, otoci Man, Wight i Orkney, Hebridi, otočje Shetland, Kanalski otoci i drugi.
Ivan Meštrović
Djela
Posmrtno:
Ujedinjeno Kraljevstvo
Praistorija i stari vek
Doseljavanje anatomskih predaka današnjih ljudi dogodilo se u talasima počevši od pre 30.000 godina. Smatra se da je na kraju praistorijskog perioda stanovništvo uglavnom pripadalo kulturi koja je nazvana Ostrvska keltska kultura i koja je obuhvatala britonsku Britaniju i gelsku Irsku. Rimsko osvajanje, koje je počelo 43. godine, potonja 400-godišnja vladavina nad južnom Britanijom i invazije germanskih anglosaksonskih doseljenika smanjili su britonsku teritoriju na oblast Velsa.
Ivan Meštrović
Djela
U rukopisu:
Ujedinjeno Kraljevstvo
Srednji vek
Većina oblasti naseljena Anglo-Saksoncima je ujedinjena u Kraljevinu Englesku u 10. veku. U međuvremenu, gelski narodi u severozapadnoj Britaniji (srodni onima iz severoistočne Irske i za koje se tradicionalno veruje da su odatle migrirali u 5. veku) su se ujedinili sa Piktima i osnovali Kraljevstvo Škotsku u 9. veku. thumb|[[Dvorac Pembruk u Velsu iz 11. veka]] Normani iz Francuske su 1066. napali Englesku i nakon njenog osvajanja, pokorili su i velike delove Velsa i Irske i bili su pozvani da se nasele u Škotskoj, donevši u svaku državu feudalizam po ugledu na severnu Francusku i normansko-francusku kulturu. Normanske elite su imale veliki uticaj, ali su na kraju asimilovani u lokalne kulture. Potonji srednjovekovni engleski kraljevi su dovršili osvajanje Velsa i vršili neuspešne pokušaje da pripoje Škotsku. Otada je Škotska održala svoju nezavisnost, mada je bila u skoro stalnim sukobima sa Engleskom. Engleski monarsi su, zbog nasleđivanja značajnih teritorija u Francuskoj i pretenzija na francuski presto, bili duboko uvučeni u ratove u Francuskoj, od kojih je najpoznatiji Stogodišnji rat, dok su kraljevi Škota bili u savezu sa Francuzima u ovom periodu.
thumb|left|[[Tapiserija iz Bajea prikazuje bitka kod Hejstingsa i događaje koje su doveli do nje.]]
Novi vek
Početak novog veka su obeležili verski ratovi proistekli iz reformacije i uvođenja protestantskih državnih crkava u svakoj državi. Vels je bio potpuno integrisan u Kraljevstvo Englesku, a Irska je bila obrazovana kao kraljevstvo u personalnoj uniji sa engleskom krunom. U današnjoj Severnoj Irskoj, zemlja koja je pripadala nezavisnom katoličkom gelskom plemstvu je konfiskovana i data protestantskim naseljenicima iz Engleske i Škotske.