cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isaac Newton
Zakon gravitacije i zakoni kretanja
Međutim, prilikom pisanja ove knjige Njutn izbegava da koristi u dokazima svoje glavno matematičko otkriće, infinitezimalni račun, smatrajući da će tako samu knjigu učiniti razumljivijom i pristupačnijom za čitaoce. Ova činjenica kasnije će postati jedan od glavnih uzroka sporenja oko prioriteta otkrića infinitezimalnog računa, i postati glavni uzrok Njutnovog sukoba sa Gotfridom Lajbnicom, pored drugih zamerki koje je Lajbnic imao na Njutnov zakon gravitacije i zamisao praznog prostora vakuuma, koje proističe iz ovog kao i ostalih Njutnovih zakona.
1923 Osiris
Ekscentricitet orbite iznosi 0,062, inklinacija (nagib) orbite u odnosu na ravan ekliptike 4,957 stepeni, a orbitalni period iznosi 1389,075 dana (3,803 godine). Apsolutna magnituda asteroida je 13,10 a geometrijski albedo 0,059.
Isaac Newton
Njutnova jabuka
Postoji popularna priča o tome kako je jedna jabuka sorte flower of Kant (cvet Kenta) pala sa drveta inspirisala Njutna da formuliše njegovu teoriju gravitacije. Ilustratori i crtači karikatura i stripova idu još i dalje, sugerušući da je jabuka u stvari pala Njutnu pravo na glavu i da je taj udarac na neki način učinio ga svesnim gravitacione sile. Džon Konduit (John Conduitt), Njutnov pomoćnik u vreme dok je on bio upravnik Kraljevske kovnice novca (slično našem današnjem položaju Guvernera narodne banke) i muž Njutnove nećake, pišući o Njutnovom životu opisao je ovaj događaj na sledeći način: Godine 1666. on je opet napustio Kembridž i odmarao se kod svoje majke u Linkolnširu. Dok se zamišljeno šetao po bašti krivudajući tamo i onamo, pala mu je na pamet misao da sila gravitacije (koja prenosi jabuku sa drveta na zemlju) nije ograničena na neku određenu udaljenost od Zemlje, nego da ta sila dopire mnogo dalje nego što mi obično mislimo. Zašto ne toliko daleko kao što je Mesec udaljen i, ako je to tako, ona mora uticati na njegovo kretanje, recimo zadržavati Mesec na njegovoj orbiti, posle čega se bacio na proračunavanje efekata ove njegove pretpostavke.
1923 Osiris
Asteroid je otkriven. 1949. godine.
Isaac Newton
Njutnova jabuka
Pitanje nije bilo da li gravitacija postoji, nego da li njeno delovanje dopire tako daleko od Zemlje da bi mogla da bude takođe i sila koja zadržava Mesec na njegovoj orbiti. Njutn je pokazao da, ako sila gravitacije opada (obrnuto je srazmerna) sa kvadratom rastojanja, na osnovu toga može se izračunati period Mesečeve orbite, i to u veoma dobroj saglasnosti sa izmerenim podacima. On je dalje pretpostavio da je ista sila odgovorna i za kretanja planeta po njihovim orbitama, kao i druga orbitalna kretanja i, u skladu s time, nazvao je ovu silu „univerzalna gravitacija“.
Na sličan način i Volter piše u svom „Eseju o Epskoj poeziji“ (1727), „Ser Isak Njutn hodajući po svojoj bašti, pomislio je po prvi put na svoj sistem gravitacije, gledajući jednu jabuku kako pada sa drveta“.
Albert Einstein
Kopenhagensko tumačenje
Godine 1909., Einstein predstavlja svoj rad “Razvoj naših pogleda na sastav i suštinu zračenja” (njem. Über die Entwicklung unserer Anschauungen über das Wesen und die Konstitution der Strahlung; eng. The Development of Our Views on the Composition and Essence of Radiation) u kojem sumira dotadašnja gledišta fizičara na koncept luminoferusnog (propusnog za svjetlost) Etera i, što je još važnije, u kojem razmatra o pojavi kvantizacije svjetlosti. U ovome, kao i u ranijem članku iz 1909. godine, Einstein pokazuje da kvanti energije, koje je u fiziku uveo Max Planck, također posjeduju i dobro definiran impuls i da se u mnogim pogledima ponašaju kao da su neovisne točkaste čestice. Ovaj članak obilježava uvođenje modernog „fotonskog“ koncepta (mada je termin kao takav uveden znatno kasnije, u radu Gilberta Newtona Lewisa iz 1926. godine ). Možda je još značajnije to što Einstein pokazuje da svjetlost može istovremeno biti i val i čestica, i točno predviđa da fizika stoji na ivici revolucije koja će zahtjevati od nje da ujedini ove dva dualna svojstva svjetlosti. Međutim, njegov prijedlog da Maxwellove jednadžbe elektromagnetnog polja treba izmijeniti tako da one dozvole u graničnim slučajevima i singularitete polja, nikada nije dalje razvijan, mada je mogao imati utjecaja na de Broglieovu valno-čestičnu pilot hipotezu kvantne mehanike.
Montecrestese, Verbano-Cusio-Ossola
Montecrestese je naselje u Italiji u provinciji Verbano-Cusio-Ossola, u regiji Piemonte.
Isaac Newton
Njutnova jabuka
Ova objašnjenja predstavljaju verovatno preuveličavanja Njutnove sopstvene priče o tome kako je sedeo pored prozora svoje kuće u Vulstrop Manoru i gledao jabuku kako pada sa drveta.
Albert Einstein
Determinizam
Početkom 1920-ih, kako je originalna kvantna teorija sve više zamjenjivana s novom teorijom kvantne mehanike, Einstein je glasno počeo kritizirati Kopenhagensko tumačenje novih jednadžbi. Njegov opozicijski stav po ovom pitanju zadržat će cijeli svoj život. Većina razloge ovog njegovog protivljenja vidi u tome što je on bio snažni determinist. Pri tome, oni se pozivaju na pismo upućeno Maxu Bornu 1926. u kojem Einstein navodi primjedbu koju povjesničari najviše pamte:
Montecrestese, Verbano-Cusio-Ossola
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 46 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 476 m.
Albert Einstein
Determinizam
Na ovo je Niels Bohr, koji se najviše sporio sa Einsteinom oko kvantne teorije, odgovorio:
Bohr-Einsteinova debata o fundamentalnim aspektima kvantne mehanike dogodila se tijekom jedne Solvayjske konferencije. Još jedan važan dio Einsteinove točke gledišta na probabilizam kvantne mehanike predstavlja čuveni EPR članak koji je on napisao zajedno sa Borisom Podolskym i Nathanom Rosenom (Einstein-Podolsky-Rosenov paradoks). Neki fizičari ovaj rad smatraju kao dodatni dokaz tvrđenja da je Einstein bio u determinist. mini|[[Wolfgang Pauli, austrijski fizičar, Einsteinov prijatelj i jedan od vodećih fizičara XX. stoljeća. Godine 1945. dobio je Nobelovu nagradu za fiziku. Pauli je najznačajniji po svom principu isključenja u kojem isključuje mogućnost da dva elektrona imaju isto kvantno stanje u isto vrijeme.]] Ima mjesta i za sasvim drugačije gledanje na ove Einsteinove primjedbe upućene “kvantnim pravovjercima”. Jer Einstein je, osim ove prethodno navedene izjave, davao i neke druge, tako da je Einsteinov suvremenik Wolfgang Pauli, našao za njega po ovome pitanju i riječi razumijevanja. Prethodno citirana izjava “Bog se ne igra s kockicama” dana je prilično rano, a Einsteinove kasnije izjave tiču se nekih drugih tema. Paulijev citat po ovom pitanju je sljedeći:
Isaac Newton
Njutnova jabuka
Za mnoga stabla tvrdi se da su drvo jabuke koju je Njutn opisao. U Kraljevskoj školi u Grantamu tvrde da je škola neku godinu kasnije dobavila sebi ovo stablo, tako što ga je iščupala sa korenom i prebacila u upravnikovu baštu. Osoblje „Nacionalnog trusta za nadzor nad mestima od istorijske važnosti i prirodnih lepota“, u čijem je vlasništvu danas Njutnova kuća Vulstrop Manor, osporavaju ovo i tvrde da je drvo koje se nalazi u njihovoj bašti ono koje je Njutn opisao. Potomak originalnog drveta jabuke može se videti kako raste ispred glavne kapije Triniti Koledža, u Kembridžu, nešto niže od sobe u kojoj je Njutn stanovao kada je tu studirao.
Albert Einstein
Nepotpunost i realizam
Mnogi Einsteinovi komentari ukazuju na njegovo vjerovanje da je kvantna mehanika nepotpuna teorija. Ovo tvrđenje je prvi put izneseno u čuvenom Einstein–Podolsky–Rosen članku (EPR paradoks), iz 1935. godine, a ponovo se pojavljuje i 1949. godine u knjizi Albert Einstein, Filozof-znanstvenik. EPR članak — naslovljen sa "Može li se kvantno mehanički opis fizikalne stvarnosti smatrati potpunim?" — završava se zaključkom:
CCL7
__NOTC__
Leonardo da Vinci
Arhitekta
Kao svoj arhitektonski rad Leonardo je prezentirao model „idealnog grada“ za Ludovica Sforzu. To je zahtevalo potpuno preuređenje grada Milana što se naravno nikada nije ostvarilo. Samo mali broj Leonardovih radova u arhitekturi je ugledalo svetlo dana. Verovatno je sarađivao i sa drugim arhitektama kao i Bramanteom 1492 godine kod pregradnje trga Vigevano i nekim profanim objektima. Znamo da je predložio projekat centralne kule Milanske katedrale i 10. maja 1490 godine iako je odbijen bio je predložen da radi novi koji nikada nije završio.
CCL7
CCL7, hemokin (C-C motiv) ligand 7 je mali citokin. Ovaj hemokin se ranije zvao monocit-specifični hemokin 3 (MCP3). Pošto CCL7 poseduje dva susedna N-terminalna cisteinska ostatka u svom završnom obliku, on je klasifikovan u potfamiliju hemokina poznatih kao CC hemokini. CCL7 specifično privlači monocite, i reguliše makrofagne funkcije. Njega proizvode određene tumorske ćelijske linije i makrofage. Ovaj hemokin je lociran na hromozomu 17 kod ljudi, u velikom klasteru koji sadrži mnoge druge CC hemokine. On je srodan sa hemokinom CCL2 (koji se ranije zvao MCP1).
Leonardo da Vinci
Arhitekta
Godine 1502 on je stvorio crtež visećeg mosta sa dužinom od 720. stopa u jednom segmentu (240 m) kao deo građevinskog projekta za sultana Bajazida II. iz Konstantinopolja. Most je trebao da bude izgrađen na ušću Bospora poznatog kao Zlatni rog. Nikada nije bio izgrađen ali je njegova verzija obnovljena 2001 godine kada je na osnovu njegovog projekta postavljen manji most u Norveškoj.
CCL7
Interakcije
Za CCL7 je bilo pokazano da interaguje sa MMP2.
Leonardo da Vinci
Arhitekta
Na sklonu svog života je radio na projektima dvora kraljeve majke u Romorantinu u Francuskoj i kao po običaju ni ovaj projekat se nije realizovao Leonardo Da Vinci je bio popularni slikar, nacrtao je Mona Lisu kao prvo delo u svetu.
CCL7
Spoljašnje veze
<!-- The PBB_Controls template provides controls for Protein Box Bot, please see Template:PBB_Controls for details. {{PBB_Controls }->
Leonardo da Vinci
Nauka i konstrukcija mašina
Uverljive i upečatljive su njegove studije koje su ubeležene u dnevnike koji sadrže 6.000 stranica primedaba i crteža u kojima se nalate prelazi između nauke i umetnosti.Bio je levak i celog života je upotrebljavao ogledalsko pisanje jer se ovako lakše pisalo pomoću pera levom rukom.
Za vreme celoga života trudio se da sastavi veliku enciklopediju koja bi sadržala sve sa detaljnim crtežima. Od vremena kako je napustio svoje studije latinskog i matemtike Leonarda su tadašnji naučnici u većini ignorisali kao naučnika.
Leonardo nikada nije publikovao i ni na koji drugi način nije račirivao sadržaje svojih dnevnika. Mnogo naučnika smatra da je na ovaj način on hteo da publikuje svoje zapažanja. Njegovi zapisi su do 19. veka ostali zagonetni i nerazumljivi i nisu imali uticaj na razvoj nauke. U januaru 2005. godine su naučnici otkriji tajne laboratorije koje je on upotrebljavao za studije letećih mašina i koje su bile u srcu Firence u zapečaćenim manastirskim prostorijama pored bazilike najsvetije device.
Astronomia
U astronomiji Leonardo je verovao da sunce i mesec kruže oko zemlje kao i da je mesec pokriven vodom i kao takav odbija svetlost i ako je otkrio uticaje meseca na plimu i oseku.
Anatomija
Leonardo je učestvovao u seciranju i to je omogućilo izradu mnogih anatomskih crteža i planirao je velike radove ljudske i upoređivačke anatomije. Došao je na ideju kako secirati oko i taj se način upotrebljavao do 19. veka. 1490 godine je stvorio „Kanon proporcija“ po idealnim proporcijama muškog tela koji je popisao u svom radu rimski arhitekta Markus Vitruvius Polio i ova studija nazvana „Homo Vitruvius“ („Vitruvijanski čovek“) je jedan od najpoznatijih njegovih radova.
Richmond Heights, Ohio
Ričmond Hajts je grad u američkoj saveznoj državi Ohajo.
Albert Einstein
Nepotpunost i realizam
U Schilppovoj knjizi, Einstein postavlja fascinantan eksperimentalni prijedlog u nečemu sličan sa Schrödingerovom mačkom. U uvodu on podsjeća na problem (radioaktivnog raspada) atoma. Ako imamo na početku jedan neraspadnuti atom i ako čekamo određeni period vremena, kvantna mehanika daje nam vjerojatnost s kojom će ovaj atom u danom vremenu podleći transformaciji putem radioaktivnog raspada. Einstein zatim zamišlja sljedeći sustav kao sredstvo za detekciju raspada:
Leonardo da Vinci
Anatomija
Njegov studij anatomije vodio je ka projektu prvog robota u pisanoj istoriji. Projekat se zove i „Leonardov robot“ bio je verovatno nacrtan 1495 godine ali je objavljen tek 50- tih godina 20. vijeka i nije poznato dali je neko pokušao da ga konstruiše.
Izumi
Leonardo je bio fasciniran letenjem i stvorio je nekoliko mašina od kojih i nacrt za helikopter koji bi bio pokretan sa 4 čoveka i koji ne bi mogao da poleti ali i neke mašine koje bi vreovatno mogle poleteti. Osim toga što je sastavio nacrte koji iemitiraju ptičija krila predlagao je i nacrte sa krilima slepog miša. U slojim beleškama se osvrće i na ideje o padobranu koji je razrađivao samo teoretski. Kao pogon za svoje mašine je upotrebljavao ljudsku silu i ako je znao da to može da se razmatra i funkcioniše samo kao teorija.
Pronašao je anemometar na određivanje smera vetra i bio je to jako značajan pronalazak koji je poboljšavao bezbednost letova, radio je i na instrumentu koji meri brzinu vetra kao iinstrumentu koji je trebao da odrešuje vodoravnost letova.
Ratne mašine
Njegovi dnevnici sadrže i nekoliko pronalazaka vojnih mašina kao na primer automatima opremljeni tenk koji se pokreće snagom ljudi ili konja (pojedinosti ) ili kasetiranu bombu i to naprek tome da je rat smatrao za najgoru ljudsku osobitost i delatnost. Konstruisao je nešto kao top koji je podešavao ugao svoga dejstva, bio pokretan i bio upotrebljiv u ratu. Njegove ideje dale su osnov današnjem oružju kao revolveri, automati. Stvorio je radove i projekte koji i ako nisu bili propraćeni matemetičkim računicama kazuju da je Leonardo poznavao zakonitosti i značaj aerodinamike.
Drugi pronalazci
Dalji pronalazci se odnose na podmornicu, na ozubljenu mašinu koje se može smatrati prvim kalkulatorom i automobil koji bi bio pokretan pomoću opruga. Planirao je industrisko zagrevanje vode pomoću sunčane energije i paraboličkih ogledala. Pronašao je skafander koji je razradio u svojim studijama i ako se sastojao samo od zvona za glavu i plinajućih plutvi. Posle je dodao i koženo odelo za plivanje u vodi. Isto tako je konstruisao i bušilicu koja se sastojala od mehanizma sa točkićima i imala je glavu.
Od daljih pronalazaka koje su našli primenu u današnjem vremenu bila je hidraulična pila. Imao je sistem klimatizacije koji bi redukovao jake promene klime i koje bi pogubno uticale na njegov laboratorijum. Merio je vlaznost vazduha na osnovu merenja u vidu neke vrste vagice- vune i voska i razlike u težini kada vuna povlači vlegu koja se prikazivala na jednoj skali.
I ako većina Leonardovih pronalazaka nije bila realizovana mnogi od njegovih projekata su bili tehnološki obistinjavani kako to na primer demonstrira njegov „tenk“ .
Sent Lio
Sent Lio se može odnositi na
Isaac Newton
Kasniji život
Njutn je takođe bio i član engleskog parlamenta od 1689. do 1690, kao i u 1701, ali njegov jedini zabeleženi komentar u parlamentu bila je žalba zbog hladnoće i promaje u sali iza koje je usledio i njegov zahtev da se zatvori prozor.
Njutn je prešao u London da bi preuzeo dužnost upravnika Kraljevske kovnice novca, 1696, položaj koji je stekao pod pokroviteljstvom Čarlsa Montagija (Charles Montagu) prvog Erla od Halifaksa, tadašnjeg ministra finansija. On je preuzeo odgovornost nad engleskim velikim kovanjem novca, ponekad stajući na žulj upravniku Lukasu (i izdvejstvujući Edmondu Haleju posao pomoćnog kontrolora privremene Čester filijale). Njutn je postao verovatno najpoznatiji upravnik Kraljevske kovnice, nakon Lukasove smrti u 1699, i na tom položaju ostao je sve do svoje smrti. Ovo zaposlenje trebalo je da bude sinekura (posao bez mnogo odgovornosti ili angažovanja), ali Njutn ga je shvatio ozbiljno, oslobađajući se svojih dužnosti u Kembridžu 1701, i koristeći svoju moć da reformiše valutu i da kažnjava „grebatore“ (prevarante koji su grebali materijal sa ivica zlatnih i srebrnih novčića i tako obezvređivali njihovu vrednost-radi toga su novčići kasnije izrađivani sa nazubljenim ivicama) i falsifikatore novca. Kao upravnik kovnice Njutn je funtu sterlinga nezvanično prebacio iz srebrnog u zlatni standard, stvaranjem veze između zlatnika i srebrnog penija po osnovu „Zakona Kraljice Ane“. To su bile velike i važne reforme u to vreme, koje su značajno popravile bogatstvo i stabilnost Engleske. Zvog ovog njegovog rada u kovnici novca, više nego zbog njegovih pređašnjih doprinosa nauci, on je stekao titulu viteza (Sera) u službi Kraljice Ane, 1705. godine.
Njutn je 1703. godine postao predsednik Kraljevskog društva i član francuske Akademije nauka. Na položaju predsednika Kraljevskog društva on je stekao neprijatelja u Džonu Flamstidu (John Flamsteed), kraljevskom astronomu, tako što je preuranjeno objavio i koristio u svojim studijama Flamstidov zvezdani katalog.
Njutn je umro u Londonu, 20. marta 1727. godine, i sahranjen je u Vestminsterskoj opatiji. Njegova polu-nećaka, Katrina Barton Konduit (Catherine Barton Conduitt), pomagala mu je kao domaćica u društvenim poslovima u njegovoj kući u Ulici Džermin (Jermyn Street) u Londonu, i on je bio njen „veoma voljeni ujak“, u skladu sa pismom koje joj je uputio dok se oporavljala od boginja. Mada Njutn nije imao dece, on je u zadnjim godinama života zaveštao svojim rođacima većinu svoga nasledstva, tako da je umro praktično bez testamenta. Njegova znatna pokretna imovina podeljena je ravnopravno između njegovih osam polu-nećaka i polu-nećakinja (tri Pilkingtona, tri Smitsa i dva Bartona, uključujući i Katrinu Barton Konduit. Njegovo imanje u Vulstrop Manoru prešlo je u ruke njegovog zakonitog nslednika, Džona Njutna (Samo Bog zna zašto je tako veliki čovek imao tako lošeg reprezenta), koji je, posle šest godina „borbi petlova, konjskih trka, bančenja, i ludovanja“ bio prinuđen da stavi hipoteku nad imanjem Vulstrop Manor i da ga tako proda pre svoje smrti usled jedne nesreće u pijanom stanju.
levo|mini|Njutnova grobnica u Vestminsterskoj opatiji
Nakon smrti, u Njutnovom telu otkrivena je značajna količina žive, što je verovatno posledica njegovih alhemijskih traganja. Ovo trovanje živom možda bi moglo objasniti Njutnovo ekscentrično ponašanje u kasnijim godinama života.
Ostala interesovanja
Naučna otkrića Isaka Njutna su dobro poznata, međutim, njegovi interesi su se, osim matematike, fizike, mehanike, astronomije, takođe prostirali i na druge oblasti saznanja. Ta Njutnova istraživanja su malo poznata savremenom čitaocu, mada su svojevremeno oko njih vođeni burni sporovi. Danas nas upoznaju sa ovim istraživanjima obično u ovakvoj interpretaciji: „Poslednjih godina svog života Njutn je potpuno zapostavio istraživanja u oblasti matematike, fizike i astronomije, a počeo poklanjati mnogo pažnje teologiji i napisao veliki broj dela o tom predmetu“. [Orlenko, 1927.]. „Sva Njutnova teološka dela predstavljaju neracionalno trošenje vremena...“ [Orlenko, 1927].
Pri tome se obično ukazuje na sledeća dela I. Njutna:
Njutnovi komentatori primećuju da ovi njegovi radovi ne predstavljaju poseban naučni interes i citiraju reči francuskog pisca i istraživača profesora Luja Figjea (Louis Figuier), koji je izražavao žaljenje povodom toga što je Njutn trošio vreme na teološka istraživanja. Savremeni čitalac, upoznavši se sa takvim komentarima, obično gubi interes za te „čudne“ Njutnove radove. Povrh toga, kod njega se formira osećanje da ovi teološki radovi iscrpljuju naučno nasleće Isaka Njutna posvećeno problemima datiranja. Međutim, to nije tako.
Njutn se mnogo godina bavio analizom hronologije. Ako pokušamo kratko da formulišemo rezultate njegove analize, oni će izgledati ovako. Neobično veliki broj datuma, pripisanih danas ovim ili onim dogaćajima drevnosti, nije u skladu sa rezultatima prirodnonaučnih metoda datiranja. Da bismo precizirali te datume, treba ih uglavnom podmladiti tj. pomeriti mnoge dogaćaje bliže nama.
Savremeni komentar: Njutn se takođe bavio hronologijom, koja je u to vreme spadala u matematičke nauke (danas je ta tradicija izgubljena), i rezultat njegovog rada u toj oblasti predstavljaju sledeća dva štampana dela:
Albert Einstein
Nepotpunost i realizam
Einstein dalje nastavlja:
Einstein nikadau potpunosti nije odbacio probabilističke tehnike i način mišljenja. On se osobno iskazao kao veliki "statističar". koristeći statističku analizu u njegovom radu o Brownovom gibanje i fotoelektricitetu, a u radovima objavljenim prije 1905. Einstein je čak otkrio i Gibbsove ansamble. Prema mišljenju većine fizičara, međutim, on je vjerovao da se na indeterminizmu mogu zasnivati razlozi za ozbiljne primjedbe na račun fizikalne teorije. Paulijevo svjedočenje, kao što smo vidjeli, u suprotnosti je sa ovim, a Einsteinove osobne izjave pokazuju da se on fokusirao na nepotpunost, kao njegovu glavnu brigu.
U nešto kasnijim vremenima došlo je do novog zaokreta u ovom poslu. John Stewart Bell otkrio je dalje zanimljive rezultate (Bellov teorem i Bellova nejednakost) prilikom njegovog istraživanja Einstein-Podolsky-Rosenovog članka. Postoji razilaženje u mišljenjima u odnosu na zaključke koji su iz ovoga izvodljivi, u vezi sa EPR analizom. Prema Bellu, kvantna nelokalnost time je ustanovljena, dok drugi u tome vide smrt determinizma.
Pregled
Što god da su bila njegova unutrašnja uvjerenja, Einstein se slagao da je kvantna teorija najbolja koja je trenutno na raspolaganju, ali on je tragao za „potpunijim“ objašnjenjem, bilo da je ono više determinističko ili da je ono koje može fundamentalnijie objasniti razloge za probabilizme kvantne mehanike na jedan logičan način. On se nije mogao odreći vjerovanja da fizika opisuje zakone kojima se podčinjavaju „realne stvari“, niti se mogao odreći vjerovanja da ne postoji takvo objašnjenje koje bi u sebi sadržavalo kontradikcije, što ga je, između ostalog, dovelo do njegovih uspješnih objašnjenja fotona, relativnosti, atoma i gravitacije.
Bose-Einsteinova statistika
thumb|left|200px|Indijski fizičar [[Satyendra Nath Bose koji je pomogao Einsteinu u njegovom radu razvitkom Bose-Einsteinove statistike i kondenzata.]] Godine 1924., Einstein je primio kratko pismo od mladog indijskog fizičara po imenu Satyendra Nath Bose u kojem on opisuje svjetlost kao plin fotona i moli Einsteina za pomoć oko objavljivanja. Einstein shvaća da ista ta statistika može biti primijenjena i na atome i objavljuje članak na njemačkom jeziku (u to vrijeme lingua franca fizike) u kojem opisuje Boseov model i objašnjava njegove posljedice. Bose-Einsteinova statistika sada opisuje skupove takvih, identičnih čestica, cjelobrojnog spina, poznatih kao bozoni.
Bose-Einsteinov kondenzat je fenomen otkriven 1920., od strane Bosea i Einsteina, zasnovan na Boseovom radu o statističkoj mehanici fotona, koji je potom bio formaliziran i generaliziran od strane Einsteina. Prvi takav kondenzat u alkalnim plinovima proizveli su Eric Cornell i Carl Wieman 1995. godine na Sveučilištu Colorado, mada je Bose-Einsteinova kondenzacija bila opažana u superfluidnom heliju-4 još od 1930-ih. Einsteinove originalne skice ove teorije bile su ponovo otkrivene u kolovozu 2005. u biblioteci Sveučilišta u Leidenu.
Venis
Venis se može odnositi na:
Albert Einstein
Einsteinov hladnjak
thumb|right|222px|Patentni dijagram za [[Einsteinov hladnjak kojeg su zajedno patentirali Einstein i Leó Szilárd.]] Godine 1926., Einstein i njegov bivši učenik Leó Szilárd zajednički su patentirali Einsteinov hladnjak. Američki patentni biro je nagradio Einsteina i Szilárda za ovaj hladnjak 11. studenog 1930. Patent pokriva termodinamičke cikluse rashlađivanja, koji omogućavaju hlađenje bez pokretnih dijelova, na konstantnom tlaku, s toplotom kao jedinim ulazom. Rashladni ciklusi koriste amonijak, butan i vodu.
Emigracija iz nacističke Nemačke
Kada je Adolf Hitler došao na vlast u siječnju 1933., Einstein je bio gostujući profesor na Sveučilištu u Princetonu, položaj koji je on preuzeo u prosincu 1932., na poziv američkog predavača Abrahama Flexnera.
U 1933. godini, nacisti donose „Zakon o restauraciji civilne službe“ koji prisiljava sve sveučilišne profesire židovske nacionalnosti da napuste njihov posao i tijekom 1930-ih vodi se kampanja da se Einsteinovo djelo etiketira kao “židovska fizika”, nasuprot „njemačkoj“ ili „arijevskoj“ fizici, koju predvode nobelovci Philipp Lenard i Johannes Stark. Podržani od strane SS-a, pobornici “njemačke fizike” objavljuju na sve strane pamflete i knjige u kojima sramote Einsteinove teorije i pokušavaju staviti njemačke fizičare koji poučavaju ove teorije na crnu listu. Einstein se odriče svoga njemačkog državljanstva i ostaje u Sjedinjenim Državama, gdje mu je dan stan na stalno korištenje. Ajnštajn prihvaća položaj na novoosnovanom Institutu za napredne studije u Princetonu, New Jersey, gdje se koncentrira na razvoj ujedinjene teorije polja.
Međunarodni spasilački komitet bio je osnovan 1933., na zahtjev Alberta Einsteina, s ciljem da se pomognu protivnici Adolfa Hitlera.
Drugi svjetski rat
thumb|left|250px|Einstein-Szilárdovo pismo iz [[1939. u vezi nuklearnog programa.]]
OR5L1
Olfaktorni receptori formiraju interakcije sa molekulima mirisa u nosu, čime se inicira neuronski respons koji izaziva percepciju mirisa. Oni su odgovorni za prepoznavanje i G proteinima posredovanu transdukciju mirisnih signala. Proteini olfaktornih receptora su članovi velike familije G protein spregnutih receptora (GPCR). Poput mnogih receptora za neurotransmitere i hormone, olfaktorni receptori imaju strukturu 7-transmembranskog domena. Oni su kodirani genima sa jednim eksonom. Geni olfaktornih receptora su najveća familija genoma. Nomenklatura gena i proteina olfaktornih receptora je nezavisna od drugih organizama.
Albert Einstein
Drugi svjetski rat
Einstein postaje američki državljanin 1940., mada još uvijek zadržava i švicarsko državljanstvo.
Ujedinjena teorija polja
Einsteinovi istraživački napori, nakon razvitka opće relativnosti bili su primarno sastavljeni od dugačke serije pokušaja da uopći još više svoju teoriju gravitacije s namjerom ujedinjenja i pojednostavljenja osnovnih fizikalnih zakona, posebno zakona gravitacije i elektromagnetizma. Godine 1950., on opisuje taj rad, koji naziva ujedinjenom teorijom polja, u jednom članku objavljenom u znanstvenom časopisu Scientific American. Einstein je vođen svojom vjerom u jedinstveno porijeklo svih fizikalnih zakona.
Isaac Newton
Ostala interesovanja
»U osnovnim Njutnovim istorijsko-teološkim radovima sabrani su istorijski materijali fantastični po svom obimu. To je plod četrdesetogodišnjeg rada, napregnutog istraživanja, ogromne erudicije. U suštini, Njutn je pregledao svu osnovnu literaturu o drevnoj istoriji i sve osnovne izvore, počev od antičke i istočne mitologije...« [Kuznjecov, 1982]. »Cilj Njutnovih istorijsko-teoloških radova... je da skrati hronološke okvire drevnih vremena...« [Kuznjecov, 1982]. »Njutn koristi tekstološku i filološku kritiku, astronomske proračune povezane sa pomračenjima Sunca (!), izučava ogromnu literaturu, pokazujući izuzetnu fantaziju u novim interpretacijama istorijskih događaja, da bi skratio hronologiju drevnosti. Njemu se čini da je ta nova hronologija, usklađena sa biblijskim okvirom, verodostojna. „Kratku hroniku“ Njutn završava rečima: 'Sastavio sam ovu hronološku tablicu da bih uskladio hronologiju sa tokom istorijskih događaja, sa astronomijom, sa svetom istorijom i sa samom sobom, uklonivši mnogobrojne protivrečnosti, na koje se žalio još Plutarh. He pretendujem na to da je tablica tačna do u godinu. Moguće su greške od pet ili deset godina, ponegde možda i dvadeset, ali ne mnogo više...'« [Kuznjecov, 1982].
Sibring
Sibring se može odnositi na
Jaromír od Češke
right|thumb|250px|Jaromírova bista u Jaromírovoj ulici u [[Jaroměřu.]]
Jaromir (Jaromír; cca. 975 - 4. novembar 1035) bio je knez Češke iz dinastije Pšemislovića, koji je vladao u dva navrata - od 1004. do 1012. te od 1033. do 1034.
Bio je sin kneza Boleslava II Pobožnog i Emme od Melinika. Nakon očeve smrti se pobunio protiv starijeg brata, kneza Boleslava III; on je, pak, 1003. osigurao prijestolje uz pomoć poljskog kneza Boleslava I Hrabrog. Jaromiru su za kaznu odrezane genitalije. Usprkos toga, Jaromir je uspio pobjeći zajedno s bratom Oldrichom i naći utočište na dvoru njemačkog kralja i cara Heinricha II. Heinrich mu je 1004. pomogao osvojiti Prag, a Jaromir je zauzvrat Heinricha priznao kao sizerena, te je otada Češka bila vazalna država Svetog Rimskog Carstva.
Isaac Newton
Ostala interesovanja
Upoređujući Njutnove zaključke sa danas prihvaćenim datumima drevnih događaja, savremni komentatori neizbežno dolaze do mišljenja da je Njutn bio u zabludi: »Naravno, u nedostatku dešifrovanog klinastog pisma i hijeroglifa, u nedostatku podataka arheologije, koja tada još nije postojala, okovan pretpostavkom ispravnosti biblijske hronologije i verom u realnost mitova, Njutn je grešio ne za deset ili čak i sto godina, nego za milenijume, i njegova hronologija je daleka od istine čak i što se tiče same realnosti nekih događaja. V. Vinston je pisao u svojim uspomenama: 'Ser Isak je y oblasti matematike često uviđao istinu samo putem intuicije, čak i bez dokaza... Ali isti taj ser Isak Njutn je sastavio hronologiju... Ali ta hronologija ne vredi više od oštroumnog istorijskog romana, što sam definitivno dokazao u svom delu koje opovrgava ovu hronologiju. O, kako slab može biti najveći od svih smrtnika u nekim stvarima'« [Kuznjecov, 1982]. Poznato je takođe da je Njutn nekoliko desetina puta svojeručno prepisivao prvu i osnovnu glavu svog rada [Kuznjecov, 1982].
»U pomenutim radovima iz hronologije Njutn je pokazao široko poznavanje materijala, koji se odnose na izabranu temu, pokazao svoje umeće da daje oštroumna objašnjenja, ali je, kako je pokazao Frere, došao do sasvim pogrešnih zaključaka« [Orlenko, 1927]. Međutim, upoznavanje sa radovima oponenata Njutna i Morozova pokazuje da oni ne sadrže ozbiljne kontraargumente. Osnovni argument oponenata je pozivanje na tradiciju i autoritet prvih hronologa XVI veka.
Objavljivanje Njutnovog rada izazvalo je mnogo odjeka. U osnovi su imali negativni karakter („zablude poštovanog diletanta“ i slično). Uostalom, bilo je objavljeno i nekoliko radova koji su podržavali Njutna. Šta je izazvalo takvu negativnu reakciju oponenata? Da bismo to shvatili, treba makar ukratko navesti promene drevnih datuma koje je predlagao Njutn. On je izučavao uglavnom hronologiju Starog Egipta i Stare Grčke pre naše ere (za analizu „mlađih“ epoha verovatno nije imao dovoljno vremena).
Na primer, danas prihvaćena hronologija smešta početak uprave prvog egipatskog faraona Menesa (Mene) približno u 3000. godinu p. n. e. Njutn pak ovaj događaj datira u 946. godine p. n. e. Pomeranje naviše iznosi približno 2000 godina. Ako danas mit o Tezeju datiramo u XV vek p. n. e., Njutn je tvrdio da su se ti događaji desili oko 936. godine p. n. e. Dakle, pomeranje naviše je približno 500 godina. Ako danas znameniti Trojanski rat datiramo približno u 1225. godine p. n. e. [Bler, 1809], Njutn je tvrdio da se taj događaj desio 904. god. p. n. e. Znači, pomeranje naviše je približno 320 godina. I tako dalje. Sažeto se osnovni Njutnovi zaključci formulišu ovako. Deo istorije Stare Grčke pomerio je vremenski naviše u proseku za 300 godina bliže nama. Istoriju Starog Egipta (koja, u skladu sa danas prihvaćenom verzijom, obuhvata nekoliko hiljada godina, od 3000. godine p. n. e. naviše), Njutn je pomerio naviše i sažeo u vremenski odsečak dužine svega 330 godina: od 946. godine p. n. e. naviše. Pri tome je neke osnovne datume istorije Starog Egipta Njutn pomerio naviše za približno 1800 godina. Nije neophodno objašnjavati da, bez obzira na svu haotičnost ovih promena datiranja, one ukazuju na neophodnost pažljive analize danas prihvaćene tradicionalne verzije.
Albert Einstein
Ujedinjena teorija polja
Einstein je postajao sve više izoliran u ovim svojim istraživanjima opće teorije gravitacije i njegovi napori su u konačnom ostali bezuspješni. Konkretno, njegova potraga za ujedinjenjem fundamentalnih sila ignorirala je rad zajednice fizičara u većini (i obrnuto), gdje je posebno značajno otkriće jakih i slabih nuklearnih sila, koje nisu shvaćane kao nezavisne sve do otprilike 1970., što je petnaest godina poslije Einsteinove smrti. Einsteinova težnja za ujedinjenjem zakona fizike pod jednim jedinim modelom preživjela je do današnjih dana kroz namjeru da bude izgrađena jedna nova velika unifikacijska teorija.
Pozne godine
thumb|250px|Einstein u svojim kasnijim godinama. Ovo je jedan od poslijednjih Einsteinovih portreta. Godine 1948. Einstein je jedan od članova osnivačkog komiteta koji će prerasti u Sveučilište Brandeis. Iste godine, 11. veljače., Yousuf Karsh je napravio Einsteinov portret. Godine 1952., izraelska vlada predlaže Einsteinu da preuzme dužnost drugog izraelskog predsjednika. On odbija ovu ponudu uz poruku:
Zanimljivo je da je to jednini slučaj da je nekom državljaninu Sjedinjenih Država bilo ponuđen položaj predsjednika neke strane države. Ovo Einsteinovo odbijanje možda ima neke veze s njegovim neodobravanjem nekih dijelova izraelske politike tijekom rata za neovisnost. U pismu koji je on potpisao, zajedno s drugim istaknutim Židovima u Sjedinjenim Državama on kritizira Oslobodilačku stranku koju vodi Menachem Begin zbog „naci-fašističkih“ metoda i filozofije. Dana 30. ožujka 1953., Einstein objavljuje prerađenu ujedinjenu teoriju polja.
Einstein umire u 1:15 poslije ponoći u Princetonskoj bolnici u Princetonu, New Jersey, 18. travnja 1955., u svojoj 76. godini života. Uzrok smrti bilo je unutarnje krvarenje, izazvano prskanjem aorte. Njegova opća teorija gravitacije ostaje tako nedovršena. Jedina osoba prisutna u trenutku njegove smrti bila je jedna medicinska sestra, koja je rekla da je on neposredno pred smrt promrmljao nekoliko riječi na njemačkom koje ona nije razumjela. Bio je kremiran bez ceremonije, istoga dana kad je i umro, u Trentonu, New Jersey, što je bilo u skladu s njegovim željama. Njegov pepeo je potom rasut na otvorenom prostoru.
Doktor Thomas Stoltz Harvey izvršio je autopsiju nad Einsteinom, pri čemu je odstranio i sačuvao njegov mozak. Harvey nije našao ništa neuobičajeno na njegovom mozgu, ali 1999., u novoj analizi koju je uradio tim sa Sveučilišta McMaster, otkriveno je da njegov tjemeni operkulum nedostaje i da je, kao kompenzacija tome, njegov donji parijetalni režanj 15% veći nego što je normalno. Donji parijetalni režanj je odgovoran za matematičko mišljenje, vizualnu spoznaju prostora i slikovito prikazivanje pokreta. Einsteinov mozak također je sadržavao 73% više glajalnih ćelija od prosječnog mozga.
Religijski pogledi
thumb|right|225px|[[Rabindranath Tagore, indijski Nobelovac i Mahatma Gandhi 1940. godine. Tagore i Gandhi su bili veliki pacifisti i jako dobri Einsteinovi prijatelji, a 14. srpnja 1930. Einstein je održao razgovor s Tagoreom koji je i dan danas jako čitan.]] Einstein je bio počasni član Racionalističkog novinskog udruženja, počevši od 1934. i bio je veliki poklonik Etničke kulture. Bio je član i savjetodavnog vijeća Prvog udruženja humanista New Yorka.
O religiji
Kao odrastao čovjek on je nazivao svoju religiju "kozmičkim religioznim osjećajem".
U Svijetu kako ga ja vidim on je napisao:
Odazivajući se na telegramsko pitanje njujorškog rabina Herberta S. Goldsteina, 1929: "Vjerujete li vi u Boga? Stop. Odgovorite mi u 50 riječi.", Einstein odgovara "Ja vjerujem u Spinozinog boga, koji otkriva samog sebe u zakonitoj harmoniji svijeta, ali ne u Boga čiji je vlastita briga vjera i činjenje ljudskih bića." Einsteinov odgovor sadržavao je samo 25 (njemačkih) riječi.
Znanstvena filozofija
U poglavlju Kopenhagensko tumačenje navedena je primjedba o neslaganju u pogledu Einsteinove trenutne pozicije u odnosu na kvantnu teoriju. Čuvena izjava "Bog se ne igra s kockicama" često je korištena da podrži mišljenje većine kako se njemu nije sviđala ova teorija zbog njenog indeterminizma.
Drugi navode slučajeve za jedan drugačiji pogled na ovo pitanje. Oni napominju da se izjava o "kockicama" iz 1926. pojavljuje u vrijeme kada je kvantna teorija tek u prvoj godini svoga otkrića i da u sljedećih 30 godina njegovog života teško bi se mogao naći neki njegov sličan komentar o ovome. Umjesto toga Einstein se koncentrira na konceptualno nezavisan problem “nepotpunosti” kvantne mehanike. Njegovo ukazivanje na “nepotpunost” iskazano je u njegovom EPR članku iz 1935., kao i u misaonom eksperimentu “Registracijska traka Geigerovog brojača” iz 1949. Dodatna potvrda protiv “Einstein-determinist” gledišta je i Paulijeva izjava: "On odbija da je ikada koristio, kao kriterij prihvatljivosti neke teorije, pitanje "Je li ona rigorozno deterministička?".
U korist determinističkog viđenja su sljedeće Einsteinove izjave:
Kao i:
Njegova privrženost Schopenhaueru trebala bi se također spomenuti:
Bauers
Bauers se može odnositi na
Albert Einstein
Znanstvena filozofija
Einstein je vjerovao da svaki istinski teoretičar uvijek zauzima i poziciju metafizičara bez obzira što radio:
Sljedeća opća ocjena je dana od strane njegovog kolege Nathana Rosena:
Politički pogledi
Einstein je za sebe smatrao da je pacifist i humanist, a u kasnijim godinama i socijaldemokrat. On je jednom rekao:
Duboko impresioniran Gandhijem, Einstein je jednom o Gandhiju rekao:
FBI je u svojim arhivama držao 1427 datoteka o Einsteinovim aktivnostima i preporučivao je da mu se zabrani useljenje u Sjedinjene Države, po osnovu Čina o isključenju stranaca, navodeći da Einstein "vjeruje u, savjetuje, brani ili poučava doktrine koje, u zakonskom smislu, kao što je sudski dokazano u drugim slučajevima, mogu izazvati nezaustavljivo srljanje države ka anarhiji, što bi imalo za rezultat postojanje države samo na papiru". Pored ostalih optužbi Einsteinu se stavlja na teret također i da je "bio član, pokrovitelj, ili u vezi sa trideset četiri komunistička pokreta između 1937. i 1954. i da je također bio počasni predsjednik tri komunističke organizacije".
thumb|300px|Einstein sa svojom drugom suprugom Elsom i cionističkim vođama [[Haim Weizmann|Haimom Weizmannom, njegovom suprugom Dr. Verom Weizmann, Menahemom Usiškin i Ben-Zionom Mosinsonom u New Yorku 1921.]] Einstein je bio protivnik tiranskog oblika vladavine i zbog tog razloga (i židovskog porijekla) usprotivio se i nacističkom režimu i napustio je Njemačku ubrzo nakon što je on došao na vlast. U isto vrijeme, Einsteinov nećak Carl Einstein koji je bio anarhist, dijelio je sa njim mnoga njegova gledišta i borio se protiv fašizma u Španjolskom građanskom ratu. Einstein je u početku bio pristalica stvaranja atomske bombe, ne želeći da se Adolf Hitler dočepa ovoga oružja prvi. Da bi se u tome osigurao on je zajedno sa Leom Szilárd (Szilárd je vjerojatno i napisao ovo pismo) uputio pismo predsjedniku Franklinu Delanu Rooseveltu, datirano 2. kolovoza 1939., neposredno prije početka Drugog svjetskog rata u kojem su ga ohrabrivali da započne program stvaranja nuklearnog oružja. Roosevelt je na to odgovorio uspostavljanjem Komiteta za istragu upotrebe uranija kao oružja, što je za par godina dovelo do stvaranja projekta Manhattan.
Po završetku rata, međutim, Einstein se počeo zalagati za nuklearno razoružanje i za svjetsku vladu:
thumb|left|270px|Einstein na novčanici od 5 izraelskih liri.
Dok je Einstein podržavao cionizam u kulturološkom smislu, on je često izražavao rezerve u pogledu njegove primjene u smislu nacionalizma. Tijekom govora održanog u hotelu u New Yorku, on je pred okupljenim slušateljima rekao:
On je također potpisao otvoreno pismo objavljeno u Timesu u kojem se strogo kritizira Menachem Begin i njegova nacionalistička stranka, posebno zbog tretmana domorodačkih Arapa u Deir Jasin masakru od strane strankine prethodnice Irguna.
Unatoč ovoj njegovoj rezerviranosti, Einstein je aktivno sudjelovao u uspostavljanju židovskog sveučilišta u Jeruzalemu. Kasnije, 1952. godine, Einsteinu je ponuđeno da bude drugi predsjednik tek stvorene države Izrael, ali je on to odbio, rekavši da mu za to nedostaju neophodne radne sposobnosti. Ipak, Einstein je bio duboko posvećen blagostanju države Izrael i židovskog naroda sve do kraja svog života.
Einstein se, zajedno sa Albertom Schweitzerom i Bertrandom Russellom, borio protiv nuklearnih bombi kao i njihovih testova. Kao njegov posljednji javni čin, i samo dan prije njegove smrti, on je potpisao Russell-Einsteinov manifest, koji je doveo do Pugwashove konferencije o znanosti i svjetskim poslovima.
Državljanstvo
thumb|300px|Sudac Phillip Forman predaje Einsteinu papir kojim potvrđuje da je Einstein američki državljanin; [[1. 10.|1. listopada 1940.]] Einstein je po rođenju bio njemački državljanin ali je sa 17 godina, 28. siječnja 1896., na vlastiti zahtjev i uz odobrenje oca, razriješen njemačkog državljanstva. Sljedećih pet godina bio je bez državljanstva do 21. veljače 1901. kada stiče švicarsko državljanstvo, kojega se nikada nije odrekao. Stekao je prusko državljanstvo 14. travnja 1914. kada je stupio u prusku civilnu službu. Zbog političke situacije i progona Židova u nacističkoj Njemačkoj, u ožujku 1933. napušta civilnu službu, čime je izgubio i prusko državljanstvo. Dana 1. listopada 1940. godine Einstein je postao državljanin Sjedinjenih Američkih Država i do smrti je ostao dvojni državljanin (SAD i Švicarske).
Popularnost i utjecaj na kulturu
Prema "Top listi najutjecajnijih osoba u povijesti", on je "najveći znanstvenik dvadesetog stoljeća i jedan od najsuperiornijih intelektualaca svih vremena". Einsteinova popularnost je također dovela do široko rasprostranjenog korištenja njegovih slika u svrhu reklamiranja i prodavanja robe, uključujući i registraciju “Alberta Einsteina” kao zaštitnog znaka.
Zanimljivosti
Albert Einstein je postao tema mnogobrojnih romana, filmova i drama, uključujući Jean-Claude Carrierov francuski roman iz 2005., Einstein, molim vas (Einstein S'il Vous Plait), Roegov film Beznačajnost (Insignificance), Schepisijev film I.Q. (gdje ga je glumio Walter Matthau), Lightmanovu zbirku Einsteinovi snovi i Martinovu komediju Picasso na Lapen Agileu (Picasso at the Lapin Agile). On je bio i tema Glassove opere iz 1976., “Einstein na plaži”.
On je također često korišten kao model za oslikavanje likova ludog znanstvenika u raznim djelima i romanima, jer njegov karakter i prepoznatljiva frizura sugeriraju ekscentričnost ili čak i ludilo, zbog čega je naširoko kopiran ili karikiran. Suradnik časopisa TIME, Frederic Golden, rekao je da je Einstein “ostvarenje snova svih karikaturista”.
Na Einsteinov 72. rođendan, 1951., fotograf UPI-ja (United Press International) Arthur Sasse pokušavao ga je nagovoriti da se nasmiješi u kameru. Pošto je to već učinio mnogo puta tog dana, Einstein je umjesto osmjeha isplazio svoj jezik. Ova slika postala je jako poznata zbog njenog kontrasta genijalnog znanstvenika koji se prikazuje u trenutku svoje lakomislenosti. Yahoo Serious, australski filmaš, koristio je ovu fotografiju kao inspiraciju za svoj film “Mladi Einstein”.
Spekulacije i kontroverze
Postoji bezbroj spekulacija kojim se sugerira da je Einstein bio slab učenik, spor u učenju ili da je imao neki oblik autizma (kao što je visoko-funkcionalni autizam) ili Aspergerov sindrom, disleksiju ili nedostatak pažnje uslijed hiperaktivnog poremećaja. Prema biografiji koju je napisao Abraham Pais (strana 36, između ostalih), sve ove spekulacije su neosnovane. Neki istraživači periodično su davali drugačije tvrdnje, ali većina povjesničara i doktora su sumnjičavi po pitanju retrospektivne medicinske dijagnoze, posebno kod kompleksnih oboljenja, a u slučaju ADHD radi se i o kontroverznom stanju zdravlja. Ispitivanja Einsteinovog mozga nakon njegove smrti nisu dala nikakav presudan dokaz za bilo koje od ovih stanja. thumb|200px|Einsteinova maturalna svjedodžba. Često ponavljana priča da je Einstein tijekom svog školovanja imao slabu ocjenu iz matematike je netočna. Naprotiv, Einstein je uvijek pokazivao veliki talent iz matematike, a kada je stekao svoju diplomu imao je najveće moguće ocjene (6/6) upravo iz algebre, geometrije i fizike. Sustav ocjenjivanja u Švicarskoj, gdje je 6 najbolja ocjena možda je mogao izazvati konfuziju u usporedbi s njemačkim sustavom gdje je 1 najbolja ocjena. Kada je imao 15 godina, međutim, Albert Einstein je dobio slabe ocjene iz povijesti, jezika i geografije.
Što se tiče Einsteinovog zakasnjelog razvoja govora (ovo je samo po sebi argument protiv spekulacija da je imao Aspergerov sindrom jer klinički opis ovog sindroma ne uključuje zakasnjeli razvoj govora), pojedini spekuliraju da je on imao vrstu izborne mutavosti, pa je zbog toga odbijao govoriti dok nije bio u stanju sastavljati kompletne rečenice. Mada se ova verzija uklapa u profil osjetljivog perfekcionista (kada je Einstein progovorio, on bi obično meko “uvježbavao” ono što bi htio reći prije nego što bi to jasno i glasno i izgovorio), to se zbog nečega povezuje sa selektivnom mutavošću - kao što je sada poznato - to se više ne smatra stanjem dobrovoljne šutljivosti već se povezuje sa pojedincima koji imaju verbalne sposobnosti, ali nisu u stanju govoriti u određenim socijalnim situacijama. Ovo se ne može primijeniti na Einsteina koji nije mogao uopće govoriti do vremena kada je to počeo svojevoljno raditi.
Goda od Engleske
Prvi put se udala za Droga, grofa od Véxina, vjerojatno 7. aprila 1024, i s njime imala sljedeće sinove:
Albert Einstein
Počasti i priznanja
Među mnogim stvarima koje su nazvane po Einsteinu su:
Goda od Engleske
Drugi put se 1035. udala za grofga Eustacea II od Boulognea. Taj brak nije imao djece.
Albert Einstein
Einsteinovi radovi
Einstein je tijekom svog života objavio preko pedeset znanstvenih radova. Također je objavio i nekoliko radova koji se ne bave znanošću, uključujući O cionizmu (1930.), Zašto rat? (1933., zajedno sa Sigmundom Freudom kao koautorom), Svijet kako ga ja vidim (1934.) i Izvan mojih poznih godina (1950.).
Glavna djela Alberta Einsteina su:
Bridžvil
Bridžvil se može odnositi na
Saut Pasadena
Saut Pasadena se može odnositi na
Abdallah ibn Al-Aftas
Abdallah ibn Al-Aftas (cca. 1004 - cca. 1060) bio je maurski vojskovođa rodom iz današnjeg Maroka koji je u al-Andalusu osnovao dinastiju Bani Al-Aftas koja je vladala Taiform Badajoz. Bio je uspješan taktičar i stekao nadimak "Al-Mansur" (pobjednik).
Bajamont
Bažamon je naselje i opština u jugozapadnoj Francuskoj u regionu Akvitanija, u departmanu Lot i Garona koja pripada prefekturi Ažan.
Elsmir
Elsmir se može odnositi na
Aalen
Aalen (švapski: Oole) je grad u njemačkoj pokrajini Baden-Württemberg, oko 70 km istočno od Stuttgarta i 48 km sjeverno od Ulma. To je sjedište okruga Ostalbkreis i njegov najveći grad. Od 1. travnja 1956. Aalen ima status Große Kreisstadt ("glavni grad okruga").
Sa površinom od 146,63 km2 Aalen je na 7. mjestu u Baden-Württembergu, te na 2. mjestu u upravnom području Stuttgart, nakon samog Stuttgarta. Sa populacijom od oko 66.000 stanovnika Aalen se nalazi na 15. mjestu u Baden-Württembergu.