Bette_Davis
„Radila je na teži način“
Džek Vorner je 1964. rekao da je „magični talenat pretvorio tu ružnjikavu devojku u veliku zvezdu“, a Dejvisova je nešto slično izjavila 1988. godine: „Na uspehu u karijeri svakako ne mogu da zahvalim fizičkom izgledu“. Rekla je da na početku karijere bila šokirana idejom o tome šta je preduslov da neko bude filmska zvezda, i da je to učinilo da postane takva kakva je. „U mojoj profesiji, ako niste čudovište, onda ne možete biti zvezda“. Reditelj Džozef L. Mankevic, koji je prvi put radio sa Dejvisovom na filmu Sve o Evi, bio je zaprepašćen njenim profesionalizmom i glumačkim potencijalom. Na pitanje o saradnji sa velikom glumicom, rekao je: „Ona je bila perfektna! Svaku reč i svaki slog je izgovorila tačno! Tako spremna glumica je san svakog reditelja. Gorko se kajem što nisam radio sa njom pre i posle Eve.“ thumb|200px|left| Godine nisu umanjile Betinu ekscentričnost. Lari Koen, koji je režirao njen poslednji film, Čudna maćeha, rekao je da mu je bilo veoma zabavno raditi sa njom na preprodukciji filma. Kaže da se na nekim delovima njegovog nameštaja još uvek vide rupe od njenih cigareta i tvrdi da ih sa ponosom pokazuje gostima jer ih je napravila, ni manje ni više nego Beti Dejvis! On je još dodao i da ga je nerviralo što je oduvek ohrabrivana da se ponaša bezobrazno: „I samu sebe je nazivala tom odvratnom rečju – kučka!“ Reditelj Robert Oldrič, sa kojim je Beti radila nekoliko puta, rekao je da je ona jedna teška starica, koja se samo svađa sa svima, „ali kada vidite šta radi pred kamerama, shvatate da se borila za pravu stvar“. Henri Fonda je otkrio da su bili dobri prijatelji skoro trideset godina, i našalio se da ima rupe od cigareta po kući da to i dokaže. Novinar Džim Emerson, koji je intervjuisao 1988. u njenom luksuznom stanu na Sanset bulevaru, rekao je da je Beti non-stop palila nove cigarete i da od pepeljare jednostavno nije mogla da se odvoji. Napisao je još i da je govorila sa osetnim pauzama, tako da bi u sekundu maksimalno kontrolisala svoju intonaciju i bukvalno isplanirala koje će reči da upotrebljava. Međutim, nisu svi imali reči hvale za nabusitu glumicu. Njena otresitost i gadna narav bili su nadaleko poznati, i često su glumci nerado pristajali da igraju u filmu u kome ona glumi. Kada je izabrana za glavnu glumicu u hororu Tiho, tiho, Šarlota, režiser je imao problem da pronađe glumicu za sporednu ulogu. Ponudu su dobile Ketrin Hepbern, Barbara Stenvik i Loreta Jang, i sve su glatko odbile da glume sa Beti. I Vivijen Li je bila razmatrana za ulogu, no ona se odmah ogradila: „Još bih mogla i da podnesem da u šest ujutro gledam Krafordovu na nekoj plantaži na Jugu, ali Beti Dejvis nipošto!“ Beti nije bila naporna samo kolegama, već i snimateljima i režiserima. Često bi tražila da se neka scena snimi ponovo, ili bi odjednom prekinula snimanje ne pravdajući se nikome. Bila je omražena i kod scenarista, jer je neretko zahtevala da samo malo prepravi scenario, a onda bi uzela olovku i jednostavno precrtavala šta joj se ne dopada. Scenu u kojoj namešta haljinu u filmu Džezebel snimala je četrdeset pet puta, dok u potpunosti nije bila zadovoljna. Kako je jednom jedan kritičar rekao, Beti je na poslu „na maratonskoj skali pokazivala užas egocentrizma.“ Selest Houm, koja je igrala njenu prijateljicu u filmu Sve o Evi, prekinula je svaki odnos sa Dejvisovom već posle prvog snimanja: „Došla sam na set... Prvi dan... Svima sam rekla dobro jutro, a znate koji je bio njen odgovor? ''O, sranje! Stižu nam dobri maniri!''“