Sauropelta
Opis
Sauropelta je bila teško građen četveronožni biljožder dug oko 5 m. Lubanja je bila trougaonog oblika gledana odozgo, a zadnji dio je bio širi od njuške. Jedna lubanja je na najširem dijelu, iza očiju, bila široka 35 cm. Za razliku od ostalih nodosaurida, krov lubanje bio je ravan, a ne kupolast. Krov lubanje bio je vrlo debeo i pokriven ravnim, koštanim pločama koje su bile tako čvrsto spojene da se kod njih nisu mogle primijetiti granice, koje se mogu naći kod rodova Panoplosaurus, Pawpawsaurus, Silvisaurus i mnogih drugih ankilosaura. Kao i kod ostalih ankilosaura, iz postorbitalne kosti, iznad i iza očiju, kao i os iugale ispod i iza očiju, stršile su debele trougaone koštane ploče. U gornjoj i donjoj čeljusti nalazili su se zubi u obliku lista, što je tipičnije za nodosauride. Nije poznat izgled prednjeg dijela lubanje, ali zna se da bi na kraju gornje i donje čeljusti bio oštar koštani greben, koji postoji i kod ostalih ankilosaura. Taj greben je vjerojatno podržavao kljun od keratina. left|thumb|200px|Usporedba veličine čovjeka i vrste Sauropelta edwardsorum Rep roda Sauropelta bio je dug i činio gotovo polovinu dužine tijela. Kod jednog skeleta očuvano je četrdeset repnih kralježaka, ali neki su nedostajali, pa se pretpostavlja da je stvarni broj kralježaka bio veći od pedeset. Okoštale tetive su učvršćavale rep cijelom njegovom dužinom. Kao i kod ostalih ankilosaura, Sauropelta je imala široko tijelo sa vrlo širokom zdjelicom i prsnim košem. Prednji udovi bili su kraći od zadnjih, pa su leđa stoga bila kriva, sa najvišom tačkom iznad kukovlja. Stopala, udovi i zdjelica bili su zdepaste i čvrste građe kako bi mogli podržavati veliku težinu. Američki paleontolog Ken Carpenter procijenio je težinu vrste S. edwardsorum na 1500 kilograma. thumb|Oklop vrste Sauropelta edwardsorum Kao i ostali nodosauridi, Sauropelta je imala oklop koji se sastojao od koštanih masa u koži (osteoderma). Otkriće skeleta sa oklopom očuvanim in situ omogućilo je Carpenteru i drugim znanstvenicima da ga tačno opišu. Dva paralelna reda kupolastih ploča išla su od vrha vrata prema nazad. Na gornjoj površini leđa i repa koža je bila porkivena malenim koštanim izraslinama, koje su dijelila veće kupaste ploče koje su bile raspoređene u paralelnim redovima duž mediolateralne ose. Iznad kukova pločice i veće kupolaste ploče formirale su križni štit. Taj štit također se može naći kod ankilosaura kao što su Polacanthus i Antarctopelta. Sa strane vrata nalazile su se izuzetno velike, šiljaste bodlje, čija se veličina povećavala prema ramenima, a zatim se smanjivala sa strane tijela; nestajale su kod kukovlja. Iza kukova, sa strana repa nalazile su se ravne, trougaone ploče, okrenute prema van, a njihova veličina se smanjivala prema kraju repa. Carpenter je isprva opisao vratne bodlje i repne ploče kao u jednom redu sa obje strane tijela, ali nedavno su ih on i Jim Kirkland rekonstruisali u dva paralelna reda sa strana tijela, jedan iznad drugog. Gornji red vratnih bodlji bio je uperen prema gore i nazad, dok je donji red bio uperen prema van i nazad. Osnove svakog para vratnih bodlji i svakog para repnih ploča bile su spojene, što je znatno ograničavalo pokretljivost vrata i gornjeg dijela repa.