cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jezične porodice i jezici: Afrazijski jezici - Indijanski jezici
Jivaro jezici
(4) Ekvador, Peru: achuar-shiwiar, aguaruna, huambisa, shuar.
Karipski jezici
(32), Brazil, Venezuela, Gvajana, Surinam, Kolumbija: akawaio, akurio, apalaí, arára, atruahí, bakairí, carib (galibi), carijona, chaima, coyaima, cumanagoto, eñepa, hixkaryána, ikpeng, japrería, kaxuiâna, kuikúro-kalapálo, macushi, mapoyo, maquiritari, matipuhy, patamona, pemon, pémono, salumá, sikiana, tamanaku, trió, waiwai, wayana, yabarana, yukpa.
Katukina jezici
(3), Brazil: kanamarí, katawixi, katukína.
Kečuanski jezici
(46): nose nazive quechua ili quichua, ingano i inga.
Keres jezici
(2) Novi Meksiko: keres istočni i zapadni.
Teška voda
Teška voda je prilično slobodan naziv koji se najčešće odnosi na deuterijum oksid, D2O ili 2H2O. Njene fizičke i hemijske osobine su veoma slične osobinama lake vode, H2O. Vodonični atomi u molekulu potiču od težeg izotopa, deuterijuma, čije atomsko jezgro pored jednog protona (koji čini atomsko jezgro lakog vodonika) sadrži i jedan neutron. Dodatni neutron udvostručuje masu jezgra što dovodi do relativno velikog izotopskog efekta što se ispoljava u promeni fizičkih i hemijskih osobina vode.
Jezične porodice i jezici: Afrazijski jezici - Indijanski jezici
Kiowa Tanoan jezici
(6): jemez, kiowa, piro, tewa i sjeverni i južni tiwa.
Lule-Vilela
(1) Argentina: vilela
Teška voda
Uvek kada psotoji smeša izotopa vodonika nastaje poluteška voda, HDO, jer se između molekula vode u tečnosti odvija brza izmena vodonika pa se prvobitini, H2O i D2O vrlo brzo preobrate u HDO. Voda koja sadrži 50% H i 50% D u stvari sadrži 50 % HDO i po 25 % H2O i D2O, koji su u dinamičkoj ravnoteži.
Jezične porodice i jezici: Afrazijski jezici - Indijanski jezici
Macro-Gé
(32) Brazil: acroá, apinayé, arikapú, borôro, canela, chiquitano, fulniô, gavião (parakatêjê, pukobjê ), guató, jabutí, kaingáng (dva jezika), kamakan, karajá, kayapó, krahô, kreen-akarore, krenak, kreye, krikati-timbira, maxakalí, ofayé, oti, otuke, puri, rikbaktsa, suyá, umotína, xakriabá, xavánte, xerénte, xokleng.
Maku
(6), Brazil, Kolumbija: cacua, dâw, hupdë, nadëb, nukak makú, yuhup.
Teška voda
Tešku vodu ne treba mešati sa tvrdom vodom ili tritrisanom vodom. (Tritrisana voda sadrži treći izotop vodonika tricijum.)
Jezične porodice i jezici: Afrazijski jezici - Indijanski jezici
Mascoi jezici
(5) Paragvaj: emok, guana, lengua, sanapaná, toba-maskoy.
Teška voda
Nuklearna magnetna rezonancija
Deuterijum oksid se u nuklearnoj magnentnoj rezonanciji (NMR) koristi kada se snimaju protonski spektri u vodenom rastvoru. Protonski signal iz obične vode (rastvarača) višestruko nadmašuje signal iz uzorka. Deuterijum ima vrlo različitu rezonantnu frekvenciju pa stoga ne doprinosi signalu na rezonanciji vodonika (protona).
Jezične porodice i jezici: Afrazijski jezici - Indijanski jezici
Mataco-Guaicuru jezici
(12)
Majanski jezici
(69) Meksiko, Gvatemala, Belize: achi' (2 jezika: cubulco i rabinal), akateko, awakateko, chicomuceltec, chol (2 jezika: tila i tumbalá), chontal, ch'orti', chuj (2 jezika: san sebastián coatán, ixtatán), huastec (3 jezika: jugoistočni, veracruz i san luís potosí), itza', ixil (3: nebaj, chajul, san juan cotzal), jakalteko (2: istočni i zapadni), kaqchikel (10 jezika: akatenango jugozapadni, središnji, istočni, sjeverni, santa maría de jesús, santo domingo xenacoj, središnji jug, južni, zapadni, yepocapa jugozapadni), k'iche' (6 jezika: središnji, cune'n, istočni, joyabaj, san andre's, središnji zapad), lacandon, mam (5 jezika: sjeverni, južni, tajumulco, središnji, todos santos cuchumatán), maya (3 jezika: mopán, (belize) yucatec, chan santa cruz), mocho, poqomam (3 jezika: istočni, središnji, južni), poqomchi' (2 jezika: zapadni i istočni), istočni q'anjob'al, q'eqchi', sakapulteko, sipakapense, tacanec, tektiteko, tojolabal, tzeltal (2 jezika: bachajón, oxchuc), tzotzil (6 jezika: chamula, chenalhó, venustiano carranza, san andrés larrainzar, huixtán, zinacantán, zutuhilski (2 dijalekta: istočni i zapadni), uspanteko.
Teška voda
Moderator neutrona
U nekim tipovima nuklearnih reaktora teška voda se koristi kao moderator neutrona, medijum koji usprava neutrone koji tek pri malim brzimana mogu da reaguju sa jezgrima uranijuma u reaktoru. Obična (laka) voda takođe može da se koristi kao moderator, međutim, pošto laka voda takođe apsorbuje neutrone tada obogaćeni uranijum moa da se koristi kao gorivo.
Jezične porodice i jezici: Afrazijski jezici - Indijanski jezici
Misumalpanski jezici
(4) Salvador, Nikaragva: cacaopera, matagalpa, mískito, sumo-mayangna.
Mixe-Zoque
(17) Meksiko: mixe (8 mixe jezika: coatlán, prevlaka/isthmus, juquila, mazatlán, središnji sjever, quetzaltepec, totontepec, tlahuitoltepec), popoluca (4 jezika: oluta, sayula, sierra, texistepec), zoque (5 jezika: copainalá, rayón, francisco león, chimalapa, tabasco).
Mura jezici
(1) Brazil: pirahã
Na-Déné
(47)
Nambiquara jezici
(3), Brazil: nambikuára (sjeverni i južni), sabanês.
Panoanski jezici
(28), Brazil, Peru, Bolivija: amahuaca, atsahuaca, capanahua, cashibo-cacataibo, cashinahua, chácobo, isconahua, katukína, kaxararí, marúbo, matís, matsés, nocamán, nukuini, pacahuara, panobo, pisabo, poyanáwa, remo, sensi, sharanahua, shinabo, shipibo-conibo, tuxináwa, xipináwa, yaminahua, yawanawa, yora.
Peba-Yagua jezici
(2), Peru: peba, yagua.
Salishan jezici
(27) kanada, SAD: bella coola, chehalis (2 jezika: donji i gornji), clallam, coeur d'alene, columbia-wenatchi, comox, cowlitz, halkomelem, kalispel-pend d'oreille, lillooet, lushootseed, nooksack, okanagan, pentlatch, quinault, salish (2 jezika: straits, southern puget sound), sechelt, shuswap, skagit, snohomish, spokane, squamish, thompson, tillamook, twana.
Saliva jezici
(3), Venezuela, Kolumbija: maco, piaroa, sáliba.
Siouan jezici
(17), SAD, Kanada: assiniboine, biloxi, catawba, crow, dakota, hidatsa, ho-chunk, iowa-oto, kansa, lakota, mandan, ofo, omaha-ponca, osage, quapaw, stoney, tutelo.
Subtiaba-Tlapanec
(5), Nikaragva, Meksiko: subtiaba i 4 tlapanec jezika.
Tacana jezici
(6), Bolivija: araona, cavineña, ese ejja, reyesano, tacana, toromono.
Totonac jezici
(11), Meksiko: 3 tepehua i 8 totonac jezika.
Tucano jezici
(25) Kolumbija, Ekvador, Brazil: arapaso, barasana, carapana, desano, guanano, koreguaje, macaguaje, macuna, miriti, orejón, piratapuyo, pokangá, secoya, siona, siriano, tama, tanimuca-retuarã, tatuyo, tetete, tucano, tuyuca, waimaha, yahuna, yurutí.
Tupi jezici
(76)
Uru-Chipaya
(2), Bolivija: chipaya, uru.
Uto-Aztec jezici
(61)
Wakashan
(5), Britanska Kolumbija: haisla, heiltsuk, kwakiutl, makah, nootka.
Witoto jezici
(6):
Yanomam jezici
(4), Venezuela, Brazil: ninam, sanumá, yanomámi, yanomamö.
Yuki jezici
(2), Kalifornija: wappo, yuki.
Zamuco jezici
(2), Paragvaj: ayoreo, chamacoco.
Zaparo jezici
(7), Peru, Ekvador: andoa, arabela, aushiri, cahuarano, iquito, omurano, záparo.
Krekovanje (hemija)
thumb|Fabrika Šukhovovog procesa krekovanja, [[Baku, SSSR, 1934.]] Krekovanje ( - cepanje) je razlaganje molekula na više molekula sa manjim brojem atoma ugljenika u molekulu. Pri reakciji krekovanja dobijaju se zasićeni i nezasićeni ugljovodonici. Frakcije nafte koje imaju višu temperaturu ključanja se podrvrgavaju krekovanju, da bi se povećao prinos benzina.
Metodi
Krekovanjem se razlažu veliki molekuli u manje putem termičkog ili katalitičkog metoda.
Proces termičkog krekovanja sledi homolitički mehanizam u kome se hemijske veze simetrično raskidaju i formiraju se slobodni radikali.
Proces katalitičkog krekovanja se odvija u prisustvu kiselih katalizatora (obično čvrstih kiselina kao što su silika-alumina i zeoliti) koji promovišu heterolitičko (asimetrično) razlaganje veza proizvodeći parove jona suprotnog naelektrisanja, obično karbokatjon i veoma nestabilni hidridni anijon. Slobodni radikali i katjoni su veoma nestabilni i podležu procesu preuređenja lanca, kao i intra- i intermolekulskom transferu vodonika, ili hibridnom transferu. Kod oba tipa procesa, odgovarajući reaktivni intermedijari (radikali, joni) se permanentno regenerišu, i proces teče putem samo-propagirajućeg lančanog mehanizma. Lančana reakcija se konačno završava rekombinacijom radikala ili jona.
Hromodomen
Hromodomen ( hr omatin o rganizacioni mo difikar ) je proteinski strukturni domen od oko 40-50 aminokiselinskih ostataka koji se često sreće kod proteina koji učestvuju u remodelovanju i manipulaciji hromatina. Domen je visoko konzerviran kod biljki i životinja, i zastupljen je u velikom broju različitih proteina mnogih genoma. Neki geni koji sadrže hromodomen imaju višestruke alternativno splajsne izoforme, neke od kojih potpuno izostavljaju hromodomen. Kod sisara, proteini koji sadrže hromodomen su odgovorni za aspekte regulacije gena vezane za hromatin remodelovanje i formiranje heterohromatinskih regiona. Proteini koji sadrže hromodomen takođe vezuju metilisane histone i javljaju se u kompleksu RNK-indukovanog transkripcionog ućutkivanja.
Iberija (tema)
Tema Iberija (θέμα 'Ιβηρίας) bila je bizantska tema - vojno-upravna oblast stvorena od dijela gruzijskih i armenskih oblasti u 11. vijeku. Nastala je zahvaljujući osvajanjima cara Vasilija II koji je od 1000. do 1021. oduzeo velike dijelove teritorije gruzijskih Bagratida, a nastavila se širiti kroz 11. vijek na račun Armenije. Na vrhuncu je imala većinski armensko stanovništvo, sa značajnom manjinom halkedonskih armenskih kršćana. Ime je dobila po Kavkaskoj Iberiji, odnosno izrazu kojim su se u antici opisivale gruzijske zemlje. Prestala je postojati 1074. nakon seldžučkih osvajanja.
Tufillo, Chieti
Tufillo je naselje u Italiji u provinciji Chieti, u regiji Abruzzo.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 462 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 556 m.
Fontenay, Manche
Fontne je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Donja Normandija, u departmanu Manš koja pripada prefekturi Avranš.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 292 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 42 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 6,85 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 100 metara (maksimalnoj 139 m, a minimalnoj 78 m).
Muslimansko osvajanje Sirije
Muslimansko osvajanje Sirije je naziv kojim se opisuju pohodi koje je arapski muslimanski Rašidunski Kalifat između 634. i 638. poduzeo protiv Bizantskog Carstva na području Levanta, odnosno tzv. Velike Sirije. Iako se Bizant nominalno smatrao velikom silom svog vremena, muslimani su već na samom početku, a što se najčešće pripisuje vojničkim sposobnostima Halid ibn Valida, postigli spektakularne uspjehe i osvojili Damask i izbili na obalu Mediterana. Nakon što je pokušaj bizantskog cara Heraklija da vrati izgubljene teritorije propao u odlučujućoj bitci kod Jarmuka 636. godine, Bizantinci su sve vrijeme bili u defanzivi te nisu mogli spriječiti muslimane da zauzmu cijelu Siriju, Armeniju, Palestinu (uključujući Jeruzalem) i istočne dijelove Male Azije. Muslimansko osvajanje Sirije je imalo značajne posljedice za dalju historiju islama, ali i kršćanstva; osim što je Kalifat preuzeo vlast nad izuzetno bogatim i ekonomskim razvijenim područjima, stekao je i bazu iz kojega će nastaviti širiti svoje teritorije, ali i islam, na zapad; za Bizant je gubitak tih teritorija, uključujući Svetu zemlju, predstavljao ekonomski i moralni udarac od kojeg se carstvo više nikada neće oporaviti.
Milan Vasić (istoričar)
Milan Vasić (Donja Pecka, 19. decembra 1928. – Banja Luka, 26. decembra 2003.), bosanskohercegovački istoričar. Dopisni član Akademije nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine (1987) i član (1997) i predsjednik Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske (2003).
Ornella Vanoni
Ornella Vanoni (Milano, 22. septembar 1934. -), je još i danas vrlo popularna talijanska pjevačica, koja nikad nije pobjedila na Sanremu, ali je bez obzira na to - talijanska i svjetska publika cijeni kao iznimno profinjenu pjevačicu, neobična glasa i stila.
Biografija
Od 1965. nastupa na festivalu Festivalu Sanremo na kom izvodi Abbracciami forte i osvaja drugo mjesto, ponovno je osvojila drugo mjesto i 1968 sa pjesmom - Casa bianca Don Backya, koja je postala njen zaštitni znak. Zapaženi su bili njeni nastupi 1966 (Io ti darò di più), 1967 (La musica è finita) i 1970 (Eternità).
Te godine izdala je singl - L'appuntamento (autori Roberto Carlos, Erasmo Carlos i Bruno Lauzi) koji je postao njena najbolje prodavana ploča, - prodan je u 600 000 kopija. Sedamdesete su bile godine njene najveće popularnosti Domani è un altro giorno (1971.
Krajem te dekade upušta se u koketiranje sa bossa novom i jazzom - La voglia, la pazzia, l’incoscienza e l’allegria (Vinicius de Moraes i Toquinho) koji su tad bili jako en vogue u Italiji, ali joj to ne donosi i uspjeh kod publike. Onda se ponovno vraća svom prokušanom modelu, - sjetnim baladama i ponovno osvaja publiku Ricetta di donna (1980.), Uomini 1983. i Ti lascio una canzone u duetu sa svojim mentorom Ginom Paolijem 1985. Ponovno nastupa na Sanremu - 1989 otpjevavši pjesmu - Gina Paolija - Io come farò i 1999. kad je nastupila u duetu s Enzom Gragnaniellom s pjesmom Alberi.
Čitav život je nastupala i u teatru, a oprobala se i kao filmska glumica i televizijska voditeljica i zabavljačica. Kao kuriozum se stalno napominje da je 1978. pozirala gola za talijansku verziju Playboya.
Ornella Vanoni živi na relaciji Milano - Rim, u stabilnom braku sa teatarskim impresarijem Lucijem Ardenzijem s kojim ima sina Cristiana.
Konvalamarin
Konvalamarin je organsko jedinjenje, koje sadrži 57 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 1211,340 Da.
GHB receptor
Gama-hidroksibuteratni receptor, ili GHB receptor (GHBR), originalno identifikovan kao GPR172A, je G protein-spregnuti receptor koji vezuje gama-hidroksibuternu kiselinu (GHB).
Istorija
Postojanje specifičnog GHB receptora je bilo predviđeno na osnovu proučavanja dejstva GHB i srodnih jedinjenja, koja prvenstveno deluju na GABAB receptore, ali takođe pokazuju niz efekata za koje je nađeno da nisu posledica GABAB aktivnosti. Iz tog razloga se smatralo da su proizvedeni jednim od neidentifikovanih receptora. Nakon otkrića orfan G-protein spregnutog receptora GPR172A, utvrđeno je da je on zapravo GHB receptor. GHB receptor pacova je prvi put bio kloniran i karakterisan 2003, a tome je sledila ljudska izoforma 2007.
Funkcija
Funkcija GHB receptora se znatno razlikuje od funkcije GABAB receptora. GHBR nema homolognu sekvencu sa GABAB receptorom, i selektivni agonisti za GHB receptor nisu agonisti GABAB receptora. Administracija nespecifičnih GHBR/GABAB agonista zajedno sa selektivnim GABAB antagonistom, ne proizvodi sedativni efekat, umesto toga izaziva stimulišući efekat, čemu slede konvulzije na višim dozama, što se smatra da je posredovano povećanjem Na+/K+ struje i povišenim oslobađanjem dopamina i glutamata.
Igne, Belluno
Igne je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 527 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 617 m.
Death Note
Bilježnica smrti (eng. Death Note, jap. katakana: デスノート, romaji: Desu Nōto) je anime/manga serija kriminalistike i fantastike, nastala 2006. godine. Mangu je napisao Tsugumi Ohba, a ilustrirao Takeshi Obata. Radnja ove mange se događa u Tokiju, gdje srednjoškolac Light Yagami nailazi na magičnu Bilježnicu smrti koja ubija sve čija su imena napisana u nju.
Bilježnica smrti je kao manga počela izlaziti u prosincu 2003. godine sve do svibnja 2006. godine u tjednom Weekly Shōnen Jump časopisu i ima ukupno 108 poglavlja. Prema mangi napravljena su i tri igrana filma, video igre i anime seriju koja se počela prikazivati 3. listopada 2006. godine.
U Hrvatskoj, nakladnik Algoritam je dosad izdao šest izdanja Bilježnice smrti, donijevši tu mangu na hrvatsko tržište 17. listopada 2011, u prijevodu Marije Esih i Marka Balena.
Stanislava Čarapina Ćulanić
Stanislava Čarapina Ćulanić (Ćavarov Stan, Tomislavgrad, 25. V. 1930. - Slavonski Brod, 2003) hrvatska je i bosanskohercegovačka pjesnikinja, novinarka i pripovjedačica za djecu.
Death Note
Radnja
Uskoro, mnogobrojne smrti kriminalaca upadnu u oko japanskoj policiji koja uz pomoć Interpola unajmljuje najboljeg detektiva na svijetu poznatog samo po imenu L (jap. エル Eru). L uskoro saznaje da je "Kira" (jap. キラ, ime kako javnost imenuje Light nastalo od engleske riječi "Killer" (eng. "ubojica")) u Japanu i da može ubiti ljude bez da ih dotakne, samo znajući njihovo ime i lice.
Shvativši kako bi L mogao biti njegova najveća prijetnja,Light kreće u potragu za L-ovim pravim imenom kako bi ga mogao ubiti i nastaviti masakr kriminalaca. Nažalost, L nije laka meta i tako borba između L i Light-a započinje.
Stanislava Čarapina Ćulanić
Životopis
Više godina radila je u prosvjeti, a bavila se i novinarstvom. Živjela je u Slavonskom Brodu, svome drugom zavičaju.
Enigmatika
Godine 1991. objavila je u Slavonskom Brodu, na 119 stranica s ilustracijama, pjesničku knjigu "Zagonetke dopunjaljke" u izdanje "Brodskog lista" i Radio-Broda.
Death Note
Radnja
U radnju se uključuje i Misa Amane (jap. 弥 海砂 Amane Misa), koja je bolesno zaljubljena u Light-a i još ga više voli jer zna da je on Kira, koji je ubio ubojice njezinih roditelja. L uspije uloviti Misu, koja pomaže Light-u, a Rem (jap. レム Remu), Misin ženski shinigami, pod cijenu vlastitog života ubije L-a, kako je ovaj ne bi poslao u zatvor.
Light misli da je pobijedio, no u potjeru se uključuju Near (jap. ニア Nia) i Mello (jap. メロ Mero). Istražitelji slučaja Kira surađuju s Light-om, jer ne shvaćaju da je serijski ubojica. Light počinje učestalo lagati o tome da nije Kira, i to čini vrlo uvjerljivo, no nastavlja manipulirati svojim pijunima i ubijati kriminalce, te psihopatski misli da je bog novog svijeta, svijeta bez zločina i da je nepobjediv. Na kraju se svi (u tom trenutku) živi likovi nađu u skladištu i Near uspije raskrinkati Light-a. Light počne paničariti i, nakon što pokuša ubiti prisutne osobe, Matsuda ga upuca. Pa ipak, ne umire istog trena, već ranjen bježi, dok Ryuuku priča kako je na samom početku rekao Light-u da će upisati njegovo ime u svoju bilježnicu; Ryuuku upisuje "Light Yagami", dok Light iskrvari na stepenicama te ispred sebe prije smrti vidi L-a, dok smrt na stepenicama predstavlja da Light ne može ići ni u raj ni u pakao, što je jedno od pravila bilježnice.
Na kraju se zaključuje da je ono što je Ryuuku rekao Light-u, da čovjek koji se služi Bilježnicom smrti ne može ići ni u raj ni u pakao, istinito za sve ljude, jer svi ljudi nakon što umru idu u Mu (jap. 無 mu), ništavilo, tj. prestanu postojati.
Glavni likovi
Light Yagami (jap. 夜神 月 Yagami Raito) je glavni lik u Bilježnici smrti. On je tipičan sedamnaestogodišnjak, veoma pametan, popularan u školi, ali zato i jako dosadnog života. Raito prezire kriminalce i zato čim dobije Bilježnicu smrti u ruke, koja je spuštena iz Shinigamijevog svijeta u ljudski, započinje svoje suđenje zločincima. San mu je stvoriti savršeni svijet bez kriminala u kojem će on biti bog. Za sebe samog smatra da je utjelovljenje pravde. U javnosti je Raito na kraju nazvan Kira (japanski fonetski pravopis engleske riječi killer, „ubojica”).
mini|180px|lijevo|Lov logo L Lawliet (jap. エル・ローライト Eru Rōraito) je svjetski poznat detektiv čiji je cilj pronaći i uhititi Kiru. L ima dosta mana kao što je sjedenje na čudan način, ili jedenje slatkiša usred sastanka. Uvjeren je da je Raito Kira, ali nema dokaza. Ima nevjerojatne sposobnosti zaključivanja i njegove strategije u većini slučajeva upale. Smatra se da L ima Aspergerov sindrom.
Misa Amane (jap. 弥 海砂 Amane Misa) je fotomodel i japanski idol. Djetinjasta je i često priča sama sa sobom u 3. licu nazivajući se "Misa-Misa". Misa je ludo zaljubljena u Lighta iako on na nju gleda samo kao na izvor informacija budući da ima "Shinigami oči", koje joj omogućuju da pod cijenu skraćenog trajanja života vidi ime osobe čim joj vidi lice. Kira je ubio kriminalca koji je ubio njenu obitelj i zbog toga Misa obožava Kiru.
Near (jap. ニア Nia) je detektiv koji je prvi na popisu L-ovih nasljednika. Isto kao sto se L nekada zna igrati slatkišima, Near se voli igrati sa igračkama za malu djecu i svojom vlastitom kosom. Za vrijeme istrage zvao se N ali pravo ime mu je Nate River.
Mello (jap. メロ Mero) je detektiv koji je zajedno s Nearom trebao postati L-ov nasljednik. Stalno jede čokoladu i za razliku od Neara i L dosta često dopušta da ga njegovi osjećaji kontroliraju i smetaju istrazi. Njegovo pravo ime je Mihael Keehl.
Shinigami (Bogovi Smrti)
Ryuuku je Shinigami koji je ispustio bilježnicu smrti na zemlju. Često odbija pomoći Lightu, umjesto toga gleda kako se Light svim snagama bori za svoj cilj. Dosta je sebičan i radi samo ono što je u njegovom interesu. Isto tako zaboravlja Lightu reći ključne činjenice bilježnice smrti sve dok nije prekasno. Ryuuku obožava jabuke i sve bi učinio da ih se domogne, opisujući da imaju efekt kao što na ljude djeluju cigarete i alkohol.
Pravila bilježnice smrti
Prije nego je ispustio bilježnicu smrti na zemlju Ryuuku je napisao pravila na engleskom jeziku jer je vjerovao da je taj jezik najrašireniji u ljudskom svijetu. Ryuukuova pravila bilježnice smrti su:
Lažna pravila
Kako bi zavarao L-a i policiju, Raito je nagovorio Ryuukua da napiše dva lažna pravila u bilježnicu smrti. Ta pravila jesu:
Maja Petrin
Maja Petrin (Zagreb, 3. 7. 1972. - 4. 3. 2014.) je bila hrvatska glumica.hrvatski
Biografija
1988. diplomirala je na Školi za ritmiku i ples. Nakon toga sedam je godina provela u baletnom ansamblu Gradskog kazališta Komedija, a 1993. upisuje studij glume na ADU. Dosadašnje uloge u kazalištu: u Histrionima (Tajna krvavog mosta, Doktor pod mus, Lažna barunica, Na tri krala), u Zorinu domu Karlovac (Romanca o tri ljubavi), u Kerempuhu (Cabaret), u Teatru &TD (Atentatori), u Teatru Lapsus (A sad spavajte), u HNK-u (Nikad više), u GK Komedija (Opera za tri groša, Buba u uhu) i u Maloj sceni (Dokaz, Život x 3).
Death Note
Utjecaj i kritike
Uspjeh i popularnost ove manga serije je strahovito brzo narasla otkad se prvi put pojavila na web stranicama. U Japanu je otkriven masovni utjecaj medija kao i velik broj čitatelja i prodaje koji su pridonijeli velikom prihodu za velike robe. 31. prosinca 2008, svih 20 dijelova su prodali 26 i pol milijuna kopija u Japanu čime su ušli među bestselerima časopisa Shōnen Jump. Zbog uspjeha mange nastala je animirana verzija, video igre, igrani filmovi  i mnoge druge komercijalne robe. Međunarodni prijem je također sjajno prošao te je Bilježnica smrti dobrodošla u mnogim zemljama.
Maja Petrin
Biografija
Godine 1999./2000. na HTV-u je vodila emisiju o filmu Zvjezdana prašina. Danas je u angažmanu Zagrebačkog kazališta lutaka (Heidi, Ivica i Marica, Pepeljuga, Bijeli zec, Trnoružica i dr.). Širu popularnost stekla je 2004. godine jednom od glavnih uloga u prvoj hrvatskoj telenoveli Villa Maria. Na casting za Zabranjenu ljubav dolazi u proljeće 2006., a 3. srpnja, na svoj rođendan, postaje dio glavne glumačke postave serije. Usprkos daljnjem nastupanju u „Zabranjenoj ljubavi“, Maja je prihvatila i kratku ulogu ruske princeze Irine u AVA-inoj historijskoj telenoveli „Ponos Ratkajevih“. 2008. godine, nakon završetka snimanja "Zabranjene ljubavi" vraća se na AVA-u gdje snima novu telenovelu "Zakon ljubavi".
Kolinda Grabar-Kitarović
mini|Kolinda Grabar Kitarović
Maja Petrin
Biografija
Godine 2009. preboljela je infarkt koji joj je ostavio teža oštećenja na srcu. Preminula je iznenada 4. ožujka 2014. u Zagrebu.
Kolinda Grabar-Kitarović
Mr. sc. Kolinda Grabar-Kitarović (Rijeka, 29. travnja 1968.), hrvatska političarka i diplomatkinja, bivša ministrica vanjskih poslova i europskih integracija od 2005. do početka 2008. Od 2008. do 2011. bila je na dužnosti veleposlanice Republike Hrvatske u Sjedinjenim Američkim Državama. Od srpnja 2011. je pomoćnica glavnog tajnika NATO-a za javnu diplomaciju. Na izborima 2015. je pobijedila Ivu Josipovića postavši prvom ženom izabranom na tu funkciju predsjednika Republike. Time se Hrvatska uvrstila u uski krug od samo desetak zemalja na svijetu koje imaju predsjednicu. Na izborima 2020. ju je porazio kandidat SDP-a i bivši premijer Zoran Milanović.
Životopis
Maturirala je u SAD-u, a u Zagrebu je 1993. godine diplomirala engleski jezik i španjolski jezik na Filozofskom fakultetu. Godine 2000. stekla je titulu magistra znanosti po završetku dvogodišnjeg poslijediplomskog studija iz međunarodnih odnosa na Fakultetu političkih znanosti Sveučilišta u Zagrebu (s radom o američko-sovjetskim odnosima u doba Reaganove administracije i završetku hladnoga rata).
Svoju profesionalnu karijeru započela je u Ministarstvu znanosti i tehnologije, da bi se 1993. godine zaposlila u Ministarstvu vanjskih poslova, gdje je najprije radila kao savjetnica u Uredu zamjenika ministra, a potom kao načelnica odjela za Sjevernu Ameriku. 1997. godine odlazi u Veleposlanstvo RH u Kanadi, prvo kako diplomatski savjetnik, a zatim kao ministar savjetnik. Na parlamentarnim izborima 2003. godine izabrana je za zastupnicu u Hrvatskom saboru. 23. prosinca 2003. godine imenovana je ministricom europskih integracija. 18. siječnja 2005. godine postaje voditeljica Državnog izaslanstva za pregovore o pristupanju Europskoj uniji (pregovarački tim). Spajanjem Ministarstva vanjskih poslova i Ministarstva europskih integracija imenovana je ministricom vanjskih poslova i europskih integracija. Na dužnosti ministrice ostala je do 12. siječnja 2008. Za vrijeme njezinog mandata Republika Hrvatska započela je pregovore za članstvo u EU.
Udana je za Jakova Kitarovića; majka je dvoje djece. Aktivno govori engleski, španjolski i portugalski, a pasivno njemački, talijanski i francuski.
Jelena Veljača
Jelena Veljača (Zagreb, 23. 4. 1981.) je hrvatska glumica, scenaristica i spisateljica koja trenutno piše redovnu kolumnu za Jutarnji list.
Biografija
Jelena Veljača je hrvatska glumica, završila je glumačku akademiju, a najpoznatija je po ulogama u domaćim telenovelama "Ljubav u zaleđu" i "Villa Maria". Osim toga, nastupala je i u pilotu za humorističnu seriju "Veliki odmor", koja nikad nije vidjela svjetlo dana dalje pilota, te je nastupala u 1. sezoni hrvatske kriminalističke serije "Urota". Osim u glumi okušala se i u pisanju scenarija, te je napisala scenarij za hrvatsku telenovelu "Obični ljudi", a kasnije i Ponos Ratkajevih i Zakon ljubavi. Bila je u ljubavnoj vezi s producentom i vlasnikom producentske kuće AVA, Romanom Majetićem. Krajem 2009. se udala za glumca Janka Popovića-Volarića, a od koga se razvela 2012.
Narodna skupština Republike Srpske
Narodna skupština Republike Srpske je zakonodavno tijelo Republike Srpske, jednog od entiteta Bosne i Hercegovine. Ima jedan dom i 83 zastupnika/poslanika koji se neposredno biraju svake četiri godine.
Istorija
Narodna skupština Republike Srpske je osnovana 24. oktobra 1991. godine kao Skupština srpskog naroda u Bosni i Hercegovini.
Skupština bosanskohercegovačkih Srba, formirana 24.10. 1991., je 28.2. 1992. donijela Ustav Srpske republike Bosne i Hercegovine. Republika bi se sastojala ne samo od svih područja gdje su Srbi bili većina, nego takođe i od „mjesta gdje je srpski narod manjina zbog genocida nad njim tokom Drugog svjetskog rata“, odnosno obuhvaćala bi teritorije sledećih 70 opština (u podebljanim Srbi nisu činili većinu): Banjaluka, Bihać, Bijeljina, Bileća, Bosanska Dubica, Bosanska Gradiška, Bosanska Krupa, Bosanski Brod, Bosanski Novi, Bosanski Petrovac, Bosanski Šamac, Bosansko Grahovo, Bratunac, Brčko, Bugojno, Čajniče, Čapljina, Čelinac, Derventa, Doboj, Donji Vakuf, Drvar, Foča, Gacko, Glamoč, Han-Pijesak, Ilijaš, Jajce, Kalinovik, Kladanj, Ključ, Konjic, Kotor-Varoš, Laktaši, Livno, Lopare, Ljubinje, Milići, Modriča, Mostar, Mrkonjić-Grad, Nevesinje, Olovo, Petrovo, Prijedor, Prnjavor, Bosanska Kostajnica, Rogatica, Rudo, Pale, Kneževo, Sokolac, Srbac, Srebrenica, Srebrenik, Stari grad Sarajevo, Stolac, Šekovići, Šipovo, Teslić, Trebinje, Stanari, Tuzla, Ugljevik, Višegrad, Vlasenica, Vogošća, Zavidovići, Zvornik, Žepče. Istom odlukom je Republika proglašena dijelom jugoslovenske federalne države.
12.5. 1992. godine, na 16. sjednici Skupštine srpskog naroda u Bosni i Hercegovini, Radovan Karadžić je objavio šest "strategijskih ciljeva" srpskog naroda u Bosni i Hercegovini :
Tokom iste sjednice, skupština bosanskih Srba je uspostavila Vojsku Republike Srpske (VRS) i izabrala Ratka Mladića da bude zapovjednik drugog vojnog distrikta Jugoslavenske armije, kasnije glavnog štaba vojske Republike Srpske. Na toj istoj sjednici, na kojoj se raspravljalo o stvaranju "Srpske Republike Bosne i Hercegovine", general Ratko Mladić je rekao Skupštini da neće biti moguće odvojiti Srbe od nesrba tako što će nesrbi sami otići sa te teritorije. Upozorio je da svaki pokušaj u tom smislu znači genocid.
Radovan Karadžić, tadašnji predsjednik RS, je pred Narodnom skupštinom Republike Srpske maja 1994. godine izjavio: "Bez Srbije ne bi bilo ništa, nemamo mi te resurse i ne bi mogli da ratujemo."
Stratonika (mitologija)
Stratonika (Στρατονίκη, od στρατός = "vojska" i νίκη = "pobeda") ime je četiri žene u grčkoj mitologiji:
Barrancoueu
Barankue je naselje i opština u južnoj Francuskoj u regionu Središnji-Pirineji, u departmanu Gornji Pirineji koja pripada prefekturi Banjer de Bigor.
Opsada Damaska (634)
'''Opsada Damaska 634. godine''' je predstavljala jednu od najznačajnijih operacija tokom muslimanskog osvajanja Sirije. Otpočela je 21. septembra, kada je arapsko-muslimanska vojska Rašidunskog Kalifata pod komandom proslavljenog vojskovođe Halid ibn Valida stavila grad pod opsadu, a završila 19. septembra 634. kada se Toma, komandant bizantskog garnizona, predao nakon dva neuspješna ispada i bezuspješnog pokušaja deblokade od strane cara Heraklija. Damask je bio prvi važniji bizantiski i prvi ne-arapski grad koji je pao pod muslimansku vlast, i njegovo osvajanje je osim bogatog plijena muslimanima pružilo i važnu bazu za nastavak pohoda; dosljedna primjena muslimanskog ratnog prava i dobro postupanje sa poraženim neprijateljem je također olakšalo nastavak pohoda koji je samo nekoliko godina cijeli Levant stavila pod muslimansku vlast.
Stuart, Virginia
Stjuart je gradić u američkoj saveznoj državi Virdžinija. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 1.408 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 1.408 stanovnika, što je 447 (46,5%) stanovnika više nego 2000. godine.
Apijole
Apijole ( ili Appiolae, Ἀπίολαι) bio je grad u drevnom Laciju u Italiji. Prema nekim ispitivačima, nalazio se oko 17 kilometara od Rima, jednu milju južno od Apijevog puta, gde postoje neki ostaci koji ukazuju na postojanje nekog drevnog naselja, blizu potoka koji se danas zove Fosso delle Fratocche. Međutim, kako je grad razoren tako davno i kako ga nijedan antički geograf ne spominje, nije ga moguće definitivno locirati.
U doba najstarije istorije Rima, tokom vladavine Tarkvinija Priska, petog rimskog kralja (prema predanju, vladao 616‒579. pne.), izbio je rat između Rima i Latina. Prema Titu Liviju, u tom ratu Tarkvinije je osvojio Apijole i iz tog se pohoda s velikim plenom vratio u Rim; nakon toga posvetio je Jupiteru prve Rimske igre (ludi Romani).
Apijole su u ratu koji je izbio između Latina i Rima, na čelu s Tarkvinijem Priskom, imale vodeću ulogu na strani Latina, pa su stoga najviše i stradale u rimskoj pobedi. Tom su prilikom Apijole sravnjene sa zemljom, a stanovnici su bili prodati u ropstvo. Nakon toga Apijole se više ne spominju u istorijskim izvorima. Međutim, taj je grad, kako se čini, pre razaranja bio značajan, kako se zaključuje po tome što Livije kaže da je plen dovučen iz Apijola omogućio da se prvi put održe Rimske ili Velike igre. Prema Valeriju Ancijatu, iz tog je plena finansiran i početak izgradnje Kapitola.
Protonamesnik
Protonamesnik je mirski prezviterski čin u Pravoslavnoj crkvi.
Ovaj čin odgovara monaškom prezviterskom činu sinđela. U Pravoslavnoj srpskoj crkvi, ovo odlikovanje daje arhijerej onim licima koja imaju do dvadeset godina svešteničke službe, a koja su se istakla svojim radom i zalaganjem u Crkvi. Protonamesnik znači protojerejev zamenik. On ima pravo da nosi crveni pojas.
Jezici po broju govornika
Ovo je popis jezika po broju izvornih govornika s preko 10 milijuna. Popisi su izrađeni na temelju podataka raznih lingvističkih i drugih organizacija, te se podaci u njima međusobno često razlikuju i trebaju koristiti s oprezom. Te razlike se najčešće događaju ubrajanjem ili izuzimanjem dijalekata ili uzajamno razumljivih varijanata iz nekog jezika, pripisivanje stanovništva u govornike kojima navedeni jezik nije materinji, ubrajanjem stanovništva s više materinjih jezika, ili zbog različitih kriterija kod razlikovanja jezika u dijalektnom kontinuumu.
Objašnjenje podataka
Nationalencyklopedin (NE) je suvremena i komprehenzivna švedska enciklopedija sa zadnjim izdanjem iz 2007. jednom ažuriranim u 2010. godini. Kako se metode popisa stanovništva u različitim zemljama u znatnoj mjeri razlikuju, a s obzirom na to da neke zemlje ne bilježe jezik u svojim popisima, bilo koji popis jezika izvornih govornika ili ukupnog broja govornika, njihov popis se učinkovito temelji na procjenama.
Ethnologue je publikacija evangelističko-kršćanske lingvističke organizacije SIL International. Njihove procjene su samo djelomično kompatibilne s NE-inima jer najčešće uvažavaju varijante policentričnih jezika pod zasebne jezike. Od 2015. godine publicira se godišnje, s posljednjim, 25. izdanjem iz 2022. godine.
Mira Adanja-Polak
Mira Adanja-Polak (22. 8. 1942, Budimpešta), srpska i jugoslavenska novinarka, producentica, istraživač, saradnica i autor.
Biografija
Mira Adanja-Polak je rođema 22. 8. 1942 u jevrejskoj porodici Solomona i Katarine Adanja. Otac joj je bio hirurg-urolog, pukovnik Jugoslavenske narodne armije (JNA) i profesor na Vojnomedicinskoj akademiji JNA, a majka istoričarka umetnosti. Prve godine života provela je u Subotici jer su joj roditelji kao Jevreji bili logoru. Pred polazak u školu doselila se u Beograd. Osnovnu školu i gimnaziju završila je u Beogradu i koledž u Švajcarskoj. 1967 godine je diplomirala je na Grupi za psihologiju Filozofskog fakulteta Univerziteta u Beogradu, a usavršavala se u Švajcarskoj, Velikoj Britaniji i Sjedinjem Američkim Državama (SAD). Posle studija bila je stjuardesa Jugoslovenskog Aerotransporta (JAT). Nakon JAT-a radila je kao šef marketinga u Eksport presu (1968) i šef stjuardesa u Aviogeneksu od 1969 do 1971. Na Televiziji Beograd se zaposlila 1971 godine. Prvo je bila angažovana kao honorarni novinar i izveštač-reporter u redakciji Informativno-političkog programa gdje je radila od 1971 do 1984. Od 1984 do 1986 bila je urednik, a od 1986 do 1991 i urednik emisije u redakciji Informativnog programa. Od 1991 do 1995 radila je u redakciji Beogradskog programa gdje je bila urednik deska, a od 1995 do 2002 komentator. Od 2002 uređuje i vodi autorsku emisiju Mira Adanja-Polak i Vi koja se emituje svake nedelje na Radio-televiziji Srbije. Kao domaćin emisije, Mira Adanja-Polak daje svoje viđenje određenih problema i aktuelnih nedeljnih događaja.
Tokom dosadašnje karijere snimila je više od dve stotine dokumentarnih emisija pod nazivom Ekskluzivno. Vodila je preko pet stotina intervjua sa poznatim svetskim političarima, državnicima, glumcima, književnicima, sportistima poput: Henry Kissinger, David Rockefeller, Robert McNamara, Willy Brandt, Indira Gandhi, Kurt Waldheim, Lawrence Eagleburger, George Soros, Jovanka Broz, Mstislav Rostropovič, Sophia Loren, Carlo Ponti, Oriana Fallaci, Karl Malden, Aleksandar Karađorđević, Jelisaveta Karađorđević, Gabriel García Márquez, Barbara Walters, Elie Wiesel, Danilo Kiš). Pisala je za NIN i People. Bila je konsultant američke televizijske mreže ABC za vreme Zimskih olimpijskih igara u Sarajevu 1984. Tokom 1993 i 1994 objavila je seriju članaka u časopisu Hello Belgrade - Hello New York. Razgovore koje je vodila sa poznatim ličnostima SAD objavila je u knjizi "Amerikanci" 1982 godine. Ekskluzivni je saradnik magazina Royality iz Londona. Konsultant je, za Balkan, spoljnopolitičkog deska britanske televizije ITN - Chanel Four News. Saradnik je Dictionary of Art iz Londona za umetnička dela istočne Evrope.
Tokom Rata u Bosni i Hercegovini obezbedila je jedini ekskluzivni intervju sa tadašnjim predsednikom Srbije Slobodanom Miloševićem koji je britanska televizija ITN emitovala u preko 60 zemalja sveta. Intervjui za ovu britansku televiziju sa generalom Ratkom Mladićem i predsednikom Republike Srpske Radovanom Karadžićem u to vreme uključeni su u specijalne emisije o masakru u Srebrenici koje su ITN-u donele veliki broj prestižnih međunarodnih priznanja i nagrada.
Deo svojih emisija posvetila je humanitarnom radu (akcije za izgradnju bolnice za duševne bolesnike "Laza Lazarević" i škole za slepe "Veljko Radmanović"“ u Zemunu, povezivanje donatora sa osobama kojima je potrebna pomoć, reportaža o usvajanju deteta sa hendikepom). Na godišnjem skupu Y-peer programa Ujedinjenih nacija za kontinuiranu borbu protiv side i širenje znanja u vezi sa ovom bolešću u egipatskom Kairu dodeljeno joj je zvanje ambasadora UNFPA (United Nations Fund for Population Activities) za 2009. Proglašena je za "Ženu godine"“ 1993 godine od strane Američkog biografskog instituta. Odrednice o njoj nalaze se u više inostranih "Ko je ko" leksikona.
Osma Vlada Republike Hrvatske
mini|desno|130px|[[Ivica Račan, sedmi predsjednik Vlade RH]]Osma Vlada Republike Hrvatske je saziv Vlade Republike Hrvatske u periodu od 30. srpnja 2002. do 23. prosinca 2003. Predsjednik Vlade bio je Ivica Račan.
Caprezzo, Verbano-Cusio-Ossola
Caprezzo je naselje u Italiji u provinciji Verbano-Cusio-Ossola, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 174 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 554 m.
Werner I od Strasbourga
Werner I (cca. 978/980 - 28. oktobar 1028) bio je biskup Strasbourga od 1001. do smrti. Bio je stariji brat Radbota od Habsburga, praosnivača dinastije Habsburg. Na mjesto biskupa ga je, nedugo prije smrti, imenovao rimsko-njemački car Oton III. Godine 1015. je postavio kamen-temeljac za današnju katedralu Notre-Dame de Strasbourg. Umro je od groznice na obalama Bospora, prilikom putovanja u Carigrad.
Summerset, South Dakota
Samerset je grad u američkoj saveznoj državi Južna Dakota.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.814.
Stjepan Najman
U enigmatici je, kao odgonetač, od osnovne škole. Sastavljanjem zagonetaka bavi se od 1978. godine, kada mu je objavljan prvi rad (premetaljka) i to u bjelovarskom listu Čvor-razbibriga. Od tada je objavio oko 900 radova; najviše križaljki i osmosmjerki. Surađivao je i surađuje u pedesetak zagonetačkih i nezagonetačkih listova.
Proučava povijest zavičaja - Valpova i Valpovštine. Pokrenuo je časopis Valpovački godišnjak 1996. godine, koji uređuje i u kojem je objavio 80 članaka. Članke s tematikom povijesti Valpovštine objavljuje i u sličnim izdanjima kao npr. Hrvatska revija, Revija Đakovačkih vezova, Petrijevački ljetopis, Godišnjak njemačke narodnosne zajednice i drugima.
Autor je knjiga:
Povodom Dana grada Valpova (8. XII.) nagrađen je nagradom Grada Valpova "Plaketa Matija Petar Katančić" za 2003. godinu za doprinos u kulturi.
Ermengol I od Urgella
Ermengol (Armengol) I (974. – 1010.), zvani el de Córdoba, bio je grof Urgella od 992. do smrti, poznat po svom učešću u Reconquisti.
Bio je drugi sin Borella II od Barcelone i njegove prve supruge Letgarde. Uživao je reputaciju učenog vladara, te je dva puta (998. i 1001.) putovao u Rim kako bi se obrazovao, a često je hodočastio u Santiago de Compostela i Le Puy. Vladavinu mu je obilježila i žestoka borba protiv Kordopskog Kalifata i vezira Abd al-Malik al-Muzaffara. Maure je zajedno s drugim kršćanskim vladarima uspio poraziti. 1002. je zarobljen, ali pušten nakon dvije godine. Nastavio je voditi pohode protiv Maura, a umro je na pohodu na Cordobu.
Naslijedio ga je sin Ermengol II.
Celia Rees
Celia Rees, engleska književnica. Živi u mjestu Lemington Spa u Engleskoj sa suprugom i kćerkom Catrin. Diplomirala je historiju i politiku na Sveučilištu Warwick. Predaje kreativno pisanje te piše za odrasle i djecu. Voli muzeje i galerije gdje često pronalazi i inspiraciju za svoja djela
Prvu knjigu, triler za tinejdžere, objavila je 1993. Svrstala se među najistaknutija imena književnosti za tinejdžere. Najpoznatija su joj djela:
1489
Godina 1489 (MCDLXXXIX) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak (1. jan./sij. po julijanskom kalendaru).
Eddie Gil
Eduardo «Eddie» Gil (1944 -) je filipinski političar, biznismen i pjevač, najpoznatiji po neuspješnom pokušaju da se 2004. godine natječe na predsjedničkim izborima. Godine 2010. je na Mauricijusu osuđen na tri godine zatvora zbog financijskih malverzacija.
Kurir (novine)
Kurir je dnevni list koji izlazi u Srbiji i čiji je vlasnik Aleksandar Rodić. Prvi broj lista izašao je 6. maja 2003.
Danilovgrad
Danilovgrad je gradsko naselje u opštini Danilovgrad u Crnoj Gori. Gradsko naselje - Danilovgrad, nalazi se na desnoj obali rijeke Zete. Prema poslednjem popisu iz aprila 2011. u njemu živi 6.852 stanovnika ili 37,09 %, stanovnika opštine, dok na seoskom području živi 11.620 ili 62,91 % stanovništva.
Website opštine Danilovgrad se nalazi na adresi www.danilovgrad.me
Istorija
U okolini Danilovgrada nalaze se ostaci Gradine (Martinići) iz vremena kneza Petra Gojnikovića. Dvor je sagradio knez Mutimir, takođe iz dinastije Vlastimirovića, koji je takođe ovdje sahranjen. Gradina je takođe bila značajna u periodu Nemanjića, a neki smatraju da je u njoj rođen Rastko Nemanjić, osnivač Srpske pravoslavne crkve.
Danilovgrad je najveće naselje u Bjelopavlićkoj ravnici, koja je dobio ime po lokalnom plemenu Bjelopavlići, koje se prvi put pominju u jednom dokumentu, datiranom 4. avgusta 1411. godine, koji se čuva u Istorijskom arhivu Dubrovnika. Danilovgrad se kao mlađe naselje, po prvi put pominje u vrijeme početka njegove izgradnje 1869. Grad je u pravom smislu riječi zaživio tek naredne 1870. godine kada je u saobraćaj pušten most Vojvode Mirka koji je povezao dvije obale rijeke Zete. Ova godina i zvanično se uzima za godinu formiranja Grada na Ćeranića Glavici. On je urbano naselje novijeg datuma i prvi put se javlja na turskoj geografskoj karti 1876. godine, ispisanoj arapskim pismom. Te godine objavljene su dvije turske mape, na kojima se nalazi i prostor Bjelopavlića. Na prvoj karti je obuhvaćeno Primorje, Stara Crna Gora i Brda. Pretpostavlja se, po načinu izrade, da je prva karta rađena ranije ili na osnovu neke druge starije karte kao uzornog obrasca. Ona predstavlja teritoriju Crne Gore nakon Konferencije ambasadora iz kraja 1858. godine, kada su postavljene nove granice između turske carevine i Crne Gore, kojom je vladao knjaz Danilo Petrović-NJegoš.
Danilovgrad je osnovan sa ciljem da bude prestonica Knjaževine Crne Gore. Osnove za ovo plansko naselje je postavio knjaz Nikola Petrović-NJegošu 1870. Grad je dobio ime po Nikolinom prethodniku, knezu Danilu Petrović-NJegošu. Međutim, nakon oslobođenja Podgorice i Nikšića u Crnogorsko-turskom ratu, značaj Danilovgrada je opao.
Geografija
Danilovgrad, odnosno njegovo urbano jezgro, nalazi se na desnoj obali rijeke Zete, u središtu pitome Bjelopavlićke ravnice, u kontinentalnom – središnjem dijelu Crne Gore.
Naseljena mjesta
Grad je oslonjen na brdo Glavica, na 45 metara nadmorske visine. Bandići, Bare Šumanovića, Begovina, Bileća, Bobulja, Bogićevići, Boronjina, Braćani, Brajovići, Brijestovo, Ćurilac, Ćurčići, Dabojevići, Daljam, Danilovgrad, Do Pješivački, Dolovi, Donje Selo, Donji Martinići, Donji Rsojevići, Donji Zagarač, Drakovići, Đeđezi, Đuričkovići, Frutak, Glava Zete, Gorica, Gornji Martinići, Gornji Rsojevići, Gornji Zagarač, Gostilje Brajovićko, Gostilje Martinićko, Gradina, Grbe, Gruda (Grude), Jabuke, Jastreb, Jelenak, Jovanovići, Klikovače, Komani, Kopito, Kosić, Kujava, Kupinovo, Lalevići, Lazarev Krst, Livade, Lubovo, Malenza, Mandići, Mijokusovići, Miogost, Mokanje, Mosori, Musterovići, Novo Selo, Orašje, Orja Luka, Pažići, Pitome Loze, Podvraće, Podglavica, Poljica, Potkula, Potočilo, Povrhpoljina, Požar, Rošca, Ržišta, Sekulići, Sladojevo Kopito, Slap, Slatina, Spuž, Sretnja, Strahinići(Strahinjići), Šobaići, Šume, Tvorilo, Veleta, Vinići, Viš, Vučica, Zagarač, Zagorak, Zagreda, Ždrebaonik i Župa.
Demografija
U naselju Danilovgrad živi 3771 punoljetni stanovnik, a prosječna starost stanovništva iznosi 35,1 godina (33,8 kod muškaraca i 36,3 kod žena). U naselju ima 1489 domaćinstava, a prosječan broj članova po domaćinstvu je 3,49.
Ovo naselje je uglavnom naseljeno Crnogorcima (prema popisu iz 2003. godine), a u posljednja tri popisa, primijećen je porast u broju stanovnika.
Campo del Fico, Frosinone
Campo del Fico je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Čens
Inspektor Marko Prilika (bez nadimka Čens) sporedni je junak i sapunice "Villa Maria", za koju je scenario također napisao Robert Naprta.
Slavko Linić
Slavko Linić (Mikelji, 19. rujna 1949.) je hrvatski političar, poznat kao jedan od najistaknutijih i najutjecajnijih članova SDP-a.
Životopis
Pohađao je srednju ekonomsku školu u Rijeci, a na Ekonomskom fakultetu diplomirao je 1973. godine. U Kvarnertransu počeo je raditi 1979. te je iste godine postaje direktor financijsko-računovodstvene službe u rafineriji nafte Rijeka koja je bila u sklopu INA-e i na toj poziciji bio je do 1990. godine.