cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neoasirsko Carstvo
Asurbanipal 669—627. pne.
Asurbanipal je poticao umetnost i kulturu. Imao je ogromnu biblioteku glinenih tablica u Ninivi. Međutim duge borbe sa Vavilonom i Elamom iscrple su carstvo. Potrošeno je bilo bogatstvo, a čitave provincije su bile toliko upropaštene ratovima da više nisu mogle da doprinose carskoj blagajni. Bilo je teško naći dovoljno vojske da se drže porobljeno stanovništvo. Asirija je bila jako loše pripremljena za invaziju hordi Skita i Međana, koji su započeli da harače na istočnim granicama. Mala Azija je bila puna Kimerijanaca, koji su isto stalno napadali.
Isaac Newton
Optika
Od 1670 do 1672, Njutn je držao predavanja iz optike. Tokom tog perioda on je istraživao pojavu prelamanja svetlosti, pokazaviši da se uz pomoć trostrane prizme bela svetlost može razložiti u spektar različitih boja, a da uz pomoć sočiva i pomoću druge prizme, ovaj spektar može ponovo da se složi ili sastavi u zrak bele svetlosti.
192 Nausikaa
Asteroid je otkriven 17. februara 1879. godine.
Leonardo da Vinci
Spisak slika
thumb|right|300px| [[Bahus (slika)|Bahus ]]
Neoasirsko Carstvo
Pad Asirije 627.-605. pne.
Nakon smrti Asurbanipala 627. pne. carstvo se počelo lagano raspadati. Skiti, Kimerijanci i Međani su odmah počeli prelaziti preko granica. Dolazili su i pljačkali čak do Egipta. Vavilonija je ponovo postala nezavisna. Naslednik Asurbanipala Asuretilani imao je veoma malo prave vlasti. Vavilonsk kralj Nabopolasar zajedno sa Kijaksarom iz Medije konačno je uništio Ninivu 612. pne. i Asirija je pala. General Asurbalit II je uz vojnu pomoć Egipta odolevao još u Haranu do 608. pne. Egipat je nastavljao da pomaže Asircima da bi zauzdao narastajuću moć Vavilona. U bici kod Megida 605. pne. egipatska vojska je pobedila vojsku Judeje i uspela je da dođe do ostataka asirijske vojske. U konačnoj bici Vavilonija je nadmoćno pobedila asirijsko-egipatski savez i posle toga Asirija prestaje da postoji.
Od 8. veka pne. aramejski jezik je postao službeni jezik Asirijskog carstva. Do 6. veka pne. toliko je potisnuo akadski jezik, koji je bio asirijski jezik da je aramejski postao carski jezik ahamenidske Asirije. Jedan od ključnih faktora koji je doprineo rastu značaja aramejskog jezika bio je uspon i pad Asirije. Razne deportacije i kolonizacije za vreme Asirije ojačale su kontakte Aramejaca i Asiraca. Kad je carstvo padalo samo je elita znala da čita i piše akadskim pismom. Žestoka razaranja Ninive i Asura preživelo je veoma malo onih, koji su znali pisati akadski.
Împeratoriya Asûr
Galileo Galilei
Sveučilište u Pisi (1589. – 1592.)
Galilejev prijatelj i kolega Guidobaldo Del Monte, omogućio mu je napredak u karijeri preporukom kardinalu Francescu Mariji Del Monte, koji je potom preusmjerio preporuku toskanskom vojvodi Ferdinandu I de' Medici. Galileo je preuzeo katedru matematike u Pisi. Spis De motu antiquiora je rezultat Galilejevih istraživanja koja su postupno počela pobijati Aristotelovu prirodnu filozofiju. Galileo nije imao sasvim jasne dokaze, ali je sve više slutio neispravnost stare teorije. U tom je razdoblju razvijao praktična rješenja za fizikalno-matematičke probleme poput instrumenta za precizno određivanje gravitacije hidrostatskih tijela. Općenito, Galileo je zarana morao sudjelovati u financiranju obitelji i mlađeg brata, a nakon smrti oca i udaje sestara, pao je u dugove, što ga je opterećivalo. Manjak novca je vjerojatno bio jedan od motiva za bavljenje izumima koji bi se mogli prodati. Galileo je time stekao vrijedno znanje i kasnije ga primijenio u razvoju svojih astronomijskih proučavanja. Nakon isteka ugovora u Pisi, Guidobaldo Del Monte preporučio ga je sveučilištu u Padovi za preuzimanje prazne katedre matematike.
Isaac Newton
Optika
mini|desno|250p|Replika (duplikat) Njutnovog 6-inčnog refleksionog [[teleskopa koji je napravio 1672 za Kraljevsko društvo.]] Takođe je pokazao da jedan zrak obojene svetlosti kada se izdvoji iz ovog spektra dalje ne menja svoja svojstva čak i kada se propušta kroz različita druga providna tela. Njutn zapaža da bez obzira na to da li je obojeni zrak reflektovan (odbijen), rasut ili propušten kroz neki predmet, njegova boja ostaje neizmenjena. Iz toga sledi zaključak, da su boje koje mi opažamo rezultat interakcije od ranije već obojene svetlosti sa telima, a ne rezultat toga kako tela proizvode svetlost. Za više detalja o ovome, videti Njutnovu teoriju boja.
Stvarnost
Uloga posmatrača u kvantnoj mehanici
Judžin Vigner je reformulisao misaoni eksperiment „Šredingerove mačke” kao „Vignerov prijatelj” i predložio da je svest posmatrača linija demarkacije koja dovodi do kolapsa talasne funkcije, nezavisno od bilo koje realistične interpretacije. Obično poznat kao „svešću uzrokovan kolaps”, ova interpretacija kvantne mehanike navodi da opservacija svesnog posmatrača je to što dovodi do kolapsa talasne funkcije.
Leonardo da Vinci
Leonardo Da Vinci
1483. godine Leonardo se seli u Milano da bi radio kao civilni i vojni inženjer za "Duke" a posao slikara i skulptora mu postaje sporedno zanimanje. Leonardo je radio i kao dizajner i direktor dvorskih festivala. Tu započinje svoje prve sistematske naučne studije bazirane na praktičnim iskustvima iz anatomije, botanike, matematike, fizike i mehanike. 1499. godine Leonardo se ponovo vraća u Firencu. Naredne godine stupa u službu francuskog kralja, ostavši u njoj do 1506. godine. nakon čega se vraća u Firencu do 1507. Iz Firence nastavlja put za Milano gde će živeti narednih pet godina. Od 1516. godine pa do svoje smrt i živeo je u Francuskoj sa svojim učenikom i naslednikom Francescom Melzijem (1491 -1568)
Eparhija dalmatinska
Manastiri i crkve
Najznačajniji manastiri Eparhije dalmatinske, osnovani u 14. veku, su:
Galileo Galilei
Sveučilište u Padovi (1592. – 1610.)
Padova, dio religijski tolerantnije Mletačke Republike, bilo je mjesto Galilejeva rasta zanimanja za fizikom i astronomijom, a s time i daljnjeg otklona od aristotelijanske filozofije. Galileo je proširio svoja predavanja na fiziku i astronomiju. Dva tadašnja člana mletačkog senata na kojem je sudjelovao, plemića Giovanfrancesca Sareda i teologa, matematičara i astronoma Paola Sarpija iskoristio je za dijaloške likove u Dialogo sopra i due massimi sistemi del mondo. Spis Trattato di meccaniche, izvorno objavljen 1634. u Parizu, potvrđuje njegov rad na mehanici, kinematici i primijenjenoj znanosti. S Marcantonijom Mazzolenijem održavao je praktičku radionicu gdje je razvijao i prodavao instrumentarije, ponajviše za vojsku.
Talahasi (razvrstavanje)
Talahasi se može odnositi na
Stvarnost
Multiverzum
Multiverzum je hipotetični set višestrukih mogućih svemira (uključujući istorijski svemir koji mi konzistentno doživljavamo) koji zajedno sačinjavaju sve što postoji: celokupnost prostora, vremena, materije, i energije, kao i fizičkih zakona i konstanti koji ih opisuju. Ovaj termin je skovao 1895. godine američki filozof i psiholog Vilijam Džejms. U tumačenju mnogih svetova (MWI), jednoj od glavnih interpretacija kvantne mehanike, postoji beskonačan broj svemira i svaki mogući kvantni ishod se odvija u bar jednom svemiru.
Albert Einstein
Zaposlenje i doktorat
Ronald W. Clark, Einsteinov biograf, tvrdi da distanca koja je postojala u Einsteinovom braku sa Milevom, za njega bila prijeko potrebna, jer da bi upotpunio svoj rad on je morao postići neku vrstu intelektualne izolacije. Abram Joffe, sovjetski fizičar koji je poznavao Einsteina, u jednoj osmrtnici piše o njemu ''“Autor radova iz 1905. bio je... birokrat u Patentnom birou u Bernu, Einstein-Marić”'', i ovo je nedavno bilo uzeto kao dokaz suradničke strane njihove veze. Međutim, prema Albertu A. Martínezu iz Centra za studije Sveučilišta Einstein u Bostonu, Joffe je jedino time pripisao autorstvo Einsteinu, jer, kako on misli, bio je to uvriježeni švicarski običaj da se dodaje ženino prezime iza muževljevog imena. Ipak, razmjeri Milevinog utjecaja na Einsteinovo djelo još uvijek su kontroverzno i diskutabilno pitanje.
Galileo Galilei
Sveučilište u Padovi (1592. – 1610.)
Godine 1604. astronom Ilario Altobeli primijetio je supernovu, kasnije poznatu kao Keplerova supernova, o čemu je Galileo bio obaviješten. Kroz studije i predavanja, Galileo je otkriće supernove smatrao novim dokazom protiv Aristotelove teorije nepromjenjivog neba. Pod pseudonimom Cecco Ronchetti objavio je Dialogo de Checo Ronchitti da Bruzene in Perpuosito de la stella Nuova kao način obrane od kriticizma koji je uslijedio. Nadalje, Galilei je pojavu fenomena supernove i pomutnju među pukom unovčio stvaranjem vlastite astrološke karte, što je između ostaloga rezultiralo i tužbom, potom ugušenom intervencijom Senata Mletačke republike, da ne dospije do Rimske inkvizicije. Galileo, međutim, nije imao dovoljno čvrste dokaze za heliocentrizam, iako je bio siguran u njega, a kvalitetnije dokaze nije mogao steći bez unaprjeđenja instrumentarija, što je, uz suradnju drugih, potrajalo do 1609. Predstavio je novi teleskop Mletačkoj vlasti i dobio odobrenje za istraživanja. Između 1609. i 1610. postigao je važne rezultate po kojima je danas poznat: otkriće velikih Jupiterovih satelita, analiza Mjesečevih kratera i Mliječne staze.
Leonardo da Vinci
Leonardo Da Vinci
Leonardo je najslavniji intelektualac renesansnog perioda zahvaljujući mnoštvu njegovih interesovanja: od vojne arhitekture, preko anatomije, geometrije, astronomije, građevinarstva, hidraulike, fizike do opšte tehnike.
Albert Einstein
Zaposlenje i doktorat
Godine 1903., Einsteinovo zaposlenje u Švicarskom patentnom birou postalo je stalno, mada ga je unapređenje mimoišlo sve dok “se u potpunosti ne usavrši za strojarsku tehnologiju”. On svoj doktorat stiče pod mentorstvom Alfreda Kleinera na Sveučilištu u Zürichu, nakon prijavljivanja svoje doktorske teze pod nazivom "Jedno novo određivanje molekularnih dimenzija" ("Eeine neue Bestimmung der Moleküldimensionen") iz 1905. godine.
1905. - "čudesna godina" (Anus Mirabilis)
Tijekom 1905. godine, u svoje slobodno vrijeme, Einstein je napisao četiri članka koja su poslužila u osnivanju moderne fizike, bez mnogo znanstvene literature na koju bi se mogao pozvati, ili mnogo kolega znanstvenika sa kojima bi o tome mogao prodiskutirati. Većina fizičara se slaže da su tri od ova četiri članaka (oni o Brownovom gibanju, fotoelektričnom efektu i posebnoj relativnosti) zasluživali da budu nagrađeni Nobelovom nagradom. Ali samo rad o fotoelektričnom efektu bio je spomenut od strane Nobelovog komiteta prilikom dodeljivanja nagrade, jer je u to vreme samo iza njega stajalo mnogo neospornih, eksperimentalnih, dokaza, dok je za druge Einsteinove radove Nobelov komitet izrazio mišljenje da bi oni trebali biti potvrđeni u budućnosti.
Kuš
Pad
Važan element priče o Kušzu su Blemijci, najvjerojatniji preci naroda Bedža. To su bili pustinjski ratnici koji su prijetili rimskim posjedima te ih natjerali da se povuku na granice koje se moglo lakše braniti. Na kraju 4. vijeka n.e. su uspjeli preuzeti nadzor nad dijelom doline Nila oko Kalabshe u Donjoj Nubiji.
Galileo Galilei
Firenca (1610. – 1614.)
Galileo je astronomska otkrića iz 1609. objavio u Firenci u spisu Sidereus Nuncius. S odobrenjem istraživanja nastali su i problemi. Antonio Magnini prvi je porekao Galilejeve pronalaske Jupiterovih satelita nakon korištenja Galilejeva teleskopa. Kasnije, međutim, kada mijenja mišljenje, utječe i na poznatog astronoma Christopha Claviusa. Skeptičan je bio i Johannes Kepler sve dok unaprjeđenjem teleskopa nije provjerio Galileveje tvrdnje, nakon čega 1611. izdaje spis u kojem potvrđuje Galilejev rad. Galileo je usporedno počeo objavljivati istraživanja o Sunčevim pjegama, suprotstavljajući se Christophu Schneineru koji je tvrdio da pjege nisu na Suncu, nego oko njega (1612. Scheiner je o svojim razmatranjima objavio spis). Galileo odlazi u Rim predstaviti svoje pronalaske pred Papu Pavla V., gdje je časno primljen. Međutim, Galileo nije bio svjestan da je, usporedno s njegovim djelovanjem, Crkva pokrenula istragu. Iste godine, otkrivanjem mijena Venere i Merkura, Galileo je utvrdio nužnost heliocentričnog sustava. Između 1612. i 1615. Galileo je napisao četiri poznata Kopernikanska pisma u kojima širi i brani postulat heliocentričnog sustava, a koje je adresirao ocu Benedettu Castelliju, plemiću Pietru Diniju i Velikoj vojvotkinji Christini od Lorrainea. Krajem 1614., dominikanac Tommaso Caccini pred Papom izlaže kolektivnu optužbu protiv probranih matematičara, među njima i protiv Galilea, zbog poticanja kopernikanske ideje koja se suprotstavlja Bibliji. Tužbi za zanemarivanje geocentričnog sustava prilaže upitne navode o Galilejevom osporavanju supstancijalnosti Boga. Time je započela nova era Galilejeva života.
Sukob s Crkvom (1614. – 1632.)
Tijekom istrage, teolog Paolo Antonio Foscarini napisao je tekst o mogućnostima podudarnosti heliocentričnog sustava i Biblije kao podršku astronomskim istraživanjima. Međutim, kardinal Robert Bellarmino, inače član inkvizicije i tijekom suđenja Giordanu Bruni, reagirao je objavom da u slučaju sumnje treba podržavati Bibliju, što je bilo uobičajeno stajalište tadašnje rimokatoličke Europe. Jedna od posljedica bilo je privremeno zatvaranje Foscarinija i zabrana njegova pisma. U međuvremenu je Galileo došao u Rim braniti svoj stav. Godine 1616. na Papin zahtjev o očitovanju problema heliocentrizma, teolozi donose konsenzus o heliocentričnom sustavu kao apsurdnom i heretičnom. Potom, na zahtjev Pape po odluci konsenzusa, kardinal Bellarmino osobno Galileju predaje zahtjev o odricanju stava o heliocentrizmu i prekidu takvog istraživanja. Postoji mogućnost da su informacije u dokumentu koje su se koristile sve do 1933. krivotvorili dominikanci i teolozi na štetu Galileja. Galileo je uživao povlastice između krugova suđenja, što se nastavilo sve do kraja njegova života, zbog čega je porastao pritisak vanjskih teoloških krugova i time politički narušilo Galilejeve mogućnosti.
Stvarnost
Teorija svega
Teorija svega je teorija u teorijskoj fizici koja bi potpuno objasnila i povezala sve poznate fizičke fenomene, i predvidela ishod svakog experimenta koji bi se u principu mogao izvesti. Teorija svega se naziva i finalnom teorijom. Mnoge kandidate za teoriju o svemu su predložili teoretski fizičari tokom 20. veka, ali ni jedna od predloženih teorija nije bila eksperimentalno potvrđena. Primarni problem u proizvođenju teorije svega je da je teško ujediniti opštu relativnost i kvantnu mehaniku. To je jedan od nerešenih problema u fizici.
Galileo Galilei
Sukob s Crkvom (1632. – 1634.)
Nedugo poslije, papinsku stolicu preuzima Pape Urbana VIII., inače sklon Galileju. Godine 1624. Galileo je u Rimu pred Papom pokušao skinuti zabranu istraživanja heliocentrizma, što mu nije pošlo za rukom. Stoga je započeo pisati djelo kojim će razmatrati odnos geocentričnih i heliocentričnih sustava bez unošenja vlastitih stajališta, a koje će biti objavljena 1632. kao Dialogo Sopra i due massimi sistemi del mondo. Unatoč općem priznanju djela, proširila se vijest o zabrani knjige na zahtjev Pape, zapravo inkvizicije. Galileo se 1633. ponovo pojavio pred Papom. Ispostavilo se da su istragu ponovo pokrenuli dominikanci, koje je ovoga puta predstavljao Vincenzo Maculano, a koji je u rukama imao navodni spisak o Bellarminijevoj odluci o Galilejevoj zabrani i odricanju heliocentrizma. Postoji opravdana sumnja da je dokument bio krivotvoren. Bellarmini je Galileju dostavio jedan od dokumenata koji odbacuje heliocentrični sustav, ali ne i službenu zabranu govora i rada, sukladno prethodnom dogovoru kojeg su dominikanci ignorirali. Galileo je, zbog vlastitih izmjena kopernikanskog sustava, držao obranu pozivanjem na suprotstavljanje Koperniku, da bi u narednim suđenjima naglašenije osporavao heliocentrizam i na konačnom suđenju, nakon inkvizitorove prijetnje kaznenim metodama u slučaju laži, zaključio da podržava ptolomejski sustav, kao što uvijek jest. Idući dan, 22. lipnja, kardinal i inkvizicija zabranili su Galilejevo djelo o dva sustava i osudili ga na kućni pritvor u Firenci uz obavezno recitiranje psalama. Zbog naklonosti mnogih ljudi unutar i izvan Crkve, Galileo nije doživio nikakav konkretan oblik mučenja ili poniženja ni tijekom suđenja, niti nakon njega.
Posljednje godine (1633. – 1642.)
mini|250px|Grobnica u bazilici Santa Croce U kućnom pritvoru, kojeg je plaćala Crkva, bez zabrane posjećivanja obitelji i službenika ili pismene komunikacije, Galileo je neometano nastavio istraživanje i pisanje, što mu je omogućilo relativno normalan život. Iz pisama je vidljivo da je prezirao situaciju u kojoj se nalazi, odnosno da se nikada nije doista odrekao svojih stajališta. Uzimajući rečeno u obzir, u rekonstrukciji sukoba Galilea i Crkve Giuseppe Baretti tvrdio je da je Galileo po presudi rekao "Eppur si muove!" ("Ipak se kreće!", op. a.). Poznata izjava prije je stvar legende, nego li istine, no svakako nedokaziva.
Godine 1638. u Nizozemskoj je objavio veliki traktat Discorsi e dimostrazioni matematiche intorno a due nuove scienze attinenti la mecanica e i moti locali, opus magnum svojih matematičko-fizikalnih istraživanja posljednjih 30 godina, također u obliku razgovora tijekom četiri dana, koje redom razrađuju mehaniku materijala, kohezivnost, dinamiku (zakona kretanja) i balistiku. U razvoju metodologije poslužio se Aristotelovim, Arhimedovim i Platonovim rješenjima. Zbog dosega tog djela nazvan je ocem moderne znanosti.
Nakon 1630. Galilejev vid počeo je ubrzano slabiti, a pred smrt je oslijepio. Nije, međutim, bio usamljen, nego okružen vrlo bliskim osobama. Ferdinand II. de Medici namjeravao ga je pokopati u bazilici Santa Croce, pored grobnice oca i predaka, te mu u čast podići mramorni mauzolej. Crkva se međutim protivila, držeći da takvo što nije moguće jer je Galileo optužen za herezu. Konsenzus je postignut pokapanjem u maloj prostoriji pored unutarnje kapelice. Preseljen je na prvotno zamišljenu lokaciju 1737., nakon što mu je podignut spomenik.
Tajtusvil
Tajtusvil se može odnositi na
Stvarnost
Teorija svega
Inicijalno, termin „teorija svega” je bio korišten uz ironičnu konotaciju u smislu raznih prekomerno uopštenih teorija. Na primer, pradeda Ijona Tihija, karaktera iz ciklusa Stanislav Lemovih naučno fantastičnih priča iz 1960-ih, bio je poznat po radu na „Opštoj teoriji svega”. Fizičar Džon Elis tvrdi da je on uveo ovaj pojam u tehničku literaturu u članku u časopisu Nature 1986. godine. Tokom vremena, ovaj termin se zadržao u popularizacijama kvantne fizike pri opisivanju teorije koja bi ujedinila ili objasnila jednostavnim modelom teorije svih fundamentalnih interakcija i svih prirodnih čestica: opšte relativnosti za gravitaciju, i standardnog modela elementarnih čestica fizike – kojim su obuhvaćene kvantna mehanika – za elektromagnetizam, dve nuklearne interakcije, i poznate elementarne čestice.
Galileo Galilei
Znanstvena metoda
Umjesto Aristotelove kvalitativne metode i filozofijskog opisivanja Svemira, Galileo se u unaprjeđivanju spoznaje služio matematičkim jezikom i provodio je eksperimente temeljene na prirodnim zakonima. Najbolji primjer razlike između rezultata dva principa vidljiv je u mišljenju o Mjesecu i zvijezdama. Aristotel i njegovi nasljednici smatrali su da su nebeska tijela savršeno sferična i glatka na površini, dok su Galileo i njegovi suvremenici ustanovili obratno isključivo eksperimentima i izračunima, odnosno otkrićima. Galileo je u svojim razmatranjima također postavio danas raširen zahtjev neprestanog traženja uzroka. Tako je konceptualna filozofijska analiza fenomena kroz jezik preseljena u materijalističku analizu fenomena kroz eksperimente. Projekt CERN suvremeni je primjer takvog zahtjeva. Galileo je metodu eksperimenata naslijedio od oca glazbenog teoretičara, pionira matematičkog eksperimentiranja, nasljednika pitagorejskog poimanja. Općenito, Galileo pripada kartezijanskoj tradiciji shvaćanja Svemira kao geometrijski izračunljivog i matematičkim jezikom izrazivog u obliku prirodnih zakona (u Il Saggiatore piše o matematici kao jeziku na kojem je napisana knjiga prirode). Galileo je, nadalje, mijenjao mišljenje ovisno o promjenama u rezultatima, te pogodovao odvajanju znanosti od filozofije i religije. Standardizirao je uvjete eksperimentiranja i služio se metodom nezavisnih istraživanja, što predstavlja induktivan pristup rješavanju problema. Apstraktna matematika ostvaruje se u prirodnim fenomenima, a prirodni fenomeni prestaju biti dogmatizirani: dva temeljna aspekta znanstvene metode čine osjetilno (empirijsko) iskustvo i eksperiment. Svezom osjetilnog iskustva i eksperimenta Galileo i suvremenici opovrgnuli su Aristotelovu metodu, odnosno aristotelijansku praksu prisutnu do tada. Dakako, povezivanje matematike i prirodne filozofije tada je značilo raspravu širokih razmjera, koja do danas nije sasvim razriješena.
Sanrajz
Sanrajz se može odnositi na
Stvarnost
Teorija svega
Sadašnji kandidati za teoriju svega su teorija struna, M teorija, i kvantna gravitacija petlji.
Galileo Galilei
Instrumentarij
Galileo je bio izumitelj. Na osmišljavanje i nadogradnju alata i instrumenata poticala ga je potreba za točnijim mjerenjima i zaradom novca:
Albert Einstein
1905. - "čudesna godina" (Anus Mirabilis)
kao objašnjenje fotoelektričnog efekta, jednako kao i svojstava drugih pojava fotoluminiscencije i fotoionizacije. U kasnijim radovima, Einstein koristi ovaj zakon da opiše Voltin efekt (1906.), nastanak sekundarnih katodnih zraka (1909.) i visokofrekventnu granicu zakočnog zračenja (1911.). Ključni Einsteinov doprinos je u njegovom tvrđenju da je kvantizacija energije uopće, suštinsko svojstvo svjetlosti, a ne samo, kao što je Max Planck vjerovao, neka vrsta ograničenja u interakciji između svjetlosti i materije. Jedan drugi, često previđani, doprinos ovoga rada predstavlja Einsteinova izvanredna procjena (6.17 \times 10^{23}) Avogadrove konstante (6.02 \times 10^{23}). Međutim, kako Einstein u ovom radu „nije“ predložio da je svjetlost sastavljena od čestica, koncept svjetlosti kao snopa „fotona“ neće ni biti predložen sve do 1909.
Tamarak
Tamarak se može odnositi na
Galileo Galilei
Padajuće tijelo
Galileu se pripisuje eksperiment u kojem s vrha Sveučilišta u Pisi baca dva tijela različite težine i ustanovljuje istovjetnost brzine. Ako se eksperiment i jest dogodio, što je upitno, prethodno njemu (i njime utjecano) učinio je to Simon Stevin s Delft tornja 1586.. Dokaz je pobio Aristotelovu tvrdnju o bržem padu težeg tijela. Galileo je promatrajući eksperimente s kosinom ustanovio (naslutio) zakon inercije kojeg kasnije Newton ugrađuje u temeljni zakon gibanja. Time je osporio Aristotelovu tvrdnju o prirodno usporavajućem tijelu. Nadalje, mjereći pad tijela pod različitim kutom kosine ustanovio je brzinu gravitacije od 9,82 m/s2. Promatrajući usporedne padove, Galileo je ustanovio zakon očuvanja mehaničke energije, ali pojam energije tada još nije bio razvijen.
Albert Einstein
1905. - "čudesna godina" (Anus Mirabilis)
Njegov drugi članak iz 1905., pod nazivom "O kretanju — potrebnom od strane Molekularne kinetičke teorije topline — malih čestica suspendiranih u nepokretnom fluidu" ("Über die von der molekularkinetischen Theorie der Wärme geforderte Bewegung von in ruhenden Flüssigkeiten suspendierten Teilchen"), pokriva njegovu studiju Brownovog gibanja i osigurava emprijske dokaze za postojanje atoma. Prije pojave ovog članka, atom je bio prihvaćen kao koristan koncept, ali fizičari i kemičari su se vatreno raspravljali jesu li atomi realni entiteti ili nisu. Einsteinovo statističko razmatranje ponašanja atoma dalo je eksperimentatorima način da broje atome gledajući kroz obični mikroskop. Wilhelm Ostwald, jedan od vođa anti-atomske škole, kasnije se povjerio Arnoldu Sommerfeldu da se njegova sumnja u atome preobratila u vjerovanje zahvaljujući Einsteinovom potpunom objašnjenju Brownovog gibanja. Brownovo gibanje bilo je također objašnjeno i od strane Louisa Bacheliera 1900. godine.
Einsteinov treći rad iz ove godine, "O elektrodinamici pokretnih tijela" ("Zur Elektrodynamik bewegter Körper"), bio je objavljen u lipnju 1905. Ovaj rad predstavlja uvod u posebnu teoriju relativnosti, kao teoriju vremena, prostora, mase i energije, koja je u suglasnosti sa teorijom elektromagnetizma, ali ne opisuje pojavu gravitacije. Dok je razvijao ovaj svoj članak, Einstein je o njemu pisao Milevi kao o „našem radu o relativnom kretanju“, i ovo je navelo neke da pretpostave da je i Mileva imala svoju ulogu u stvaranju ovog čuvenog znanstvenog rada.
Nekolicina povjesničara znanosti vjeruje da su i Einstein i njegova žena oboje bili upoznati s time da je čuveni francuski matematičar i fizičar Henri Poincaré bio već objavio relativističke jednadžbe, par tjedana prije nego što je Einstein prijavio svoj rad za objavljivanje. Ali, mnogi vjeruju da je njihov rad neovisan i da se razlikuje od Poincaréovog rada u mnogo prelomnih trenutaka, naime, u pogledu „Etera“, Einstein negira postojanje etera, dok ga Poincaré smatra suvišnim. Slično tome, još uvijek je diskutabilno je li je on znao za rad Hendrika Antoona Lorentza iz 1904., koji sadrži u sebi veći dio jednadžbi ove teorije i na koga se Poincaré poziva u svom radu. Većina povjesničara, međutim, vjeruje da se ajnštajnovska relativnost razlikuje na mnogo ključnih načina od drugih teorija relativnosti koje su kružile u to vrijeme, i da mnoga pitanja u vezi sa prioritetom ovog otkrića izrastaju iz obmanjive slike Einsteina kao genija koji je radio u potpunoj izolaciji. Mada je sigurno da je Einstein diskutirao o fizici sa Milevom, ne postoje solidni dokazi o tome da je ona učinila neki značajan doprinos njegovom radu.
Galileo Galilei
Njihalo i hidrostatska ravnoteža
Godine 1583. Galileo je ustanovio izokronizam njihala niskih oscilacija. Ustanovio je da vrijeme oscilacije nepovezano s amplitudom, a da je ono ovisno o duljini niti na kojoj se njišući objekt nalazi:
Godine 1586. Galileo je dovršio formulu za hidrostatsku ravnotežu Arhimedova principa, a rad objavio pod naslovom La Bilancetta. Omogućuje određenje specifične težine s obzirom na vodu. U djelu se mogu pronaći tablične vrijednosti za 30 različitih materijala, a njihove vrijednosti usporedive su sa suvremenim rezultatima.
Astronomija
mini|250px|Galilejeve bilješke o kretanjima Jupiterovih satelita. Slijedeći opise Hansa Lippersheya, Galileo je konstruirao teleskop s povećanjem od tri puta, a do kraja svog života uspio je postići i povećanje od trideset puta. Godine 1609. venecijanskom duždu je prvi puta prikazao mogućnosti teleskopa. Nakon toga, počeo je na njima i zarađivati prodajom primjeraka. Svoja je prva istraživanja objavio u djelu Sidereus Nuncius.
Godine 1604. Na temelju Keplerove supernove Galileo je promatranjem uočio nepostojanost diurnalne Paralakse, što ga je navelo zaključiti da se radi o dalekoj zvijezdi. Ako je Keplerova supernova daleka zvijezda, to potvrđuje da Aristotelova teorija nepromjenjivih nebesa ne stoji. Galileo je za to bio žestoko napadnut te ušao u nekoliko pismenih polemika. Godine 1610. Galileo je uočio Jupiterove satelite, koje je najprije držao nepomičnima, da bi daljnjim dnevnim promatranjem uočio promjenjivost položaja, odnosno kruženje oko Jupitera. Nazvao ih je Medicejskim zvijezdama. Kasnije su, u čast Galileu, preimenovane u Galilejevi sateliti. Galilejevo otkriće nebeskih tijela koja kruže oko Jupitera srušile su Aristotelovu tezu o Zemlji kao tijelu oko kojeg kruže sva nebeska tijela, što je izazvalo novi val osporavanja. Nakon što je njegova promatranja potvrdio Christopher Clavius, Galileo je u Rimu 1611. dočekan sa svim počastima. Iste godine, promatrao je Mars, Saturn, Veneru i Neptun. Na temelju uočavanja mijena Venere potvrdio je heliocentrični sustav koji je predvidio Kopernik. Nakon objave Galilejevih istraživanja, mnogi astronomi onog vremena okrenuli su se helio-geocentričnim teorijama poput one Tycha Braha, a koje su nastojale potvrditi Galilejeva istraživanja s temeljnom premisom geocentričnosti. Galileo je prvi uočio Saturnove prstene, ali nije bio siguran što su i nije ih ustanovio kao prstene. Neptun nije imao prilike dugo promatrati. Pronašao je relativne udaljenosti, ali nije shvatio da se radi o planetu.
Kuš
Pad
Oko 6. vijeka nove države su se stvorile na području kojim je nekada upravljao Meroë. Izgleda da su Nobatae evoluirali u državu Nobatija, te su također bili dio kulture Ballana culture i dvije druge države u oblasti - Makurija i Alodija. Kraljevi Nuba su u međuvremenu oko godine 450. u pustinju protjerali narod Bedža. Nove nubijske države su naslijedile veliki dio Kuša, ali su bile drukčije. Govorio se staronubijski i pisalo modificiranom verzijom koptskog alfabeta; meroitski jezik i pismo su potpuno nestalo. Za razliku od prethodnika, te su države imale oružje naprednije od tehnologije Kuša.
Albert Einstein
Srednje godine
Godine 1906., Einstein je promoviran u zvanje tehničkog ispitivača druge klase. Godine 1908., dobio je licencu za rad u Bernu, Švicarska, kao Privatdozent (neplaćeni nastavnik na sveučilištu). Tijekom tog vremena, Einstein opisuje zašto je nebo plavo u svome radu o pojavi kritične opalescencije, koji pokazuje kumulativne efekte rasipanja svjetlosti na pojedinačnim molekulama u atomosferi.
Isaac Newton
Optika
Iz ovog rada on je izveo zaključak da bi bilo koji refrakcioni teleskop (teleskop sa sočivima) trebalo da pati od problema disperzije (rasipanja) bele svetlosti u razne boje, i kao dokaz ovog koncepta je konstruisao refleksioni teleskop (teleskop sa udubljenim ogledalom), danas poznat kao Njutnov teleskop, da bi njime izbegao ovaj problem. On lično, sam je brusio ogledalo za svoj teleskop, koristeći tzv. Njutnove prstenove za procenu kvaliteta optike za svoj teleskop, te je tako bio u stanju da napravi jedan novi astronomski instrument, superioran u odnosu na tadašnje refrakcione teleskope, pre svega zahvaljujući većem prečniku ogledala. Godine 1671, Kraljevsko društvo zamolilo ga je za jednu demonstraciju njegovog refleksionog teleskopa.
mini|levo|175px|Slika naslovne strane Njutnove „Optike“
Albert Einstein
Srednje godine
Godine 1911., Einstein postaje najprije vanredni profesor na Sveučilištu u Zürichu, a ubrzo poslije toga i redovni profesor na njemačkoj govorničkoj sekciji Karlovog sveučilišta u Pragu. Dok je bio u Pragu, Einstein objavljuje rad u kojem poziva astronome da provjere dva predviđanja njegove opće teorije relativnosti koja je još u razvoju, a radi se o savijanju svijetlosti u gravitaciijskom polju, mjerljivom za vrijeme pomrčine Sunca, i o gravitaciijskom crvenom pomaku sunčevih spektralnih linija u odnosu na odgovarajuće spektralne linije proizvedene na površini Zemlje. Mladi njemački astronom Erwin Freundlich, započinje suradnju sa Einsteinom i obavještava druge astronome širom svijeta u vezi o ovim Einsteinovim astronomskim provjerama.
Kuš
Pad
Porijeklo Nuba/Nobatae koji su naslijedili Meroë je nesigurno. Mogli su biti nomadski osvjači sa zapada koji su osvojili područje te nametnuli jezik i kulturu starosjediocima. P.L. Shinnie špekulira da su Nobatae u stvari starosjedioci oblasti Napata kojima su vjekovima vladali meroitski vladari, te da riječ Nobatae direktno potječe od riječi Napata.
Albert Einstein
Srednje godine
Godine 1912., Einstein se vraća u Zürich u namjeri da postane redovni profesor na ETH Zürich. U to vrijeme, on tijesno surađuje sa matematičarom Marcelom Grossmannom, koji ga upoznaje sa Riemannnovom geometrijom. Godine 1912., Einstein počinje vrijeme nazivati četvrtom dimenzijom (ma da je H.G. Wells uradio to isto ranije, u svome djelu “Vremenplov” iz 1895. godine) Godine 1914., odmah pred početak Prvog svjetskog rata, Einstein se nastanjuje u Berlinu kao profesor na lokalnom sveučilištu i postaje član Pruske akademije znanosti. Tada uzima i prusko (njemačko) državljanstvo. Od 1914. do 1933., obavlja funkciju direktora Instituta za fiziku Kaiser Wilhelm u Berlinu. thumb|left|300px|Einstein sa timom observatorija Yerkes u [[Wisconsinu 1921.]] Također zadržava mjesto vanrednog profesora na Sveučilištu u Leidenu od 1920. do 1946., gdje redovno održava gostujuća predavanja. Godine 1917., Einstein objavljuje rad "O Kvantnoj mehanici zračenja" ("Zur Quantentheorie der Strahlung", Physkalische Zeitschrift 18, str. 121–128). Ovim člankom uvodi se koncept stimulirane emisije, fizičkog principa koji omogućava pojačavanje svjetlosti u laseru. Također, iste godine, objavljuje i rad u kojem koristi opću teoriju relativnosti da bi izgradio model cijelog svemira, pripremajući tako pozornicu za nastupanje moderne fizikalne kozmologije. U tom radu on uvodi i poznatu kozmološku konstantu, koju je kasnije, u jednom razgovoru nazvao “najvećom pogreškom u njegovom životu” (“the biggest blunder of his life”).
Isaac Newton
Optika
Njihova zainteresovanost ohrabrila ga je da objavi svoj članak „O boji“, koji je kasnije proširio u svoje delo „Optika“. Kada je Robert Huk počeo da kritikuje neke od Njutnovih ideja, Njutn je bio time toliko povređen da se udaljio od dalje javne debate. Ova dva naučnika ostaće neprijatelji sve do kraja Hukovog života.
Albert Einstein
Opća relativnost
U studenom 1915., Einstein je održao niz predavanja pred Pruskom akademijom znanosti na kojima je predstavio novu teoriju gravitacije, poznatu kao opća teorija relativnosti. Posljednje predavanje završava se njegovim uvođenjem jednadžbi koje zamjenjuju Newtonov zakon gravitacije i nazivaju se Einsteinove jednadžbe polja. David Hilbert je, zapravo, objavio jednadžbe polja u članku koji je datiran pet dana prije Einsteinovih predavanja. Ali prema Thorneu (117 - 118), Hilbert je otkrio ispravne jednadžbe tek poslije “premišljanja nad stvarima koje je naučio” tijekom nedavnog Einsteinovog posjeta Göttingenu. Thorn ide i dalje pa kaže:
Sent Ogastin
Sent Ogastin se može odnositi na
Isaac Newton
Optika
Njutn je smatrao da se svetlost sastoji od čestica, ali da bi objasnio prelamanje svetlosti ipak je morao da joj pripiše i talasna svojstva. Kasnije su, međutim, fizičari uglavnom favorizovali objašnjenje prelamanja svetlosti zasnovano isključivo na njenoj talasnoj prirodi. Današnja, kvantna mehanika vratila se Njutnovoj ideji o dualnoj, talasno-čestičnoj, prirodi svetlosti, mada današnji koncept fotona kao čestica svetlosti veoma malo podseća na Njutnove čestice (Njutn je smatrao da prelamanje svetlosti nastaje ubrzavanjem njenih čestica kroz gušći medijum).
Zakon gravitacije i zakoni kretanja
mini|desno|250px|Njutnova lična kopija njegovih „Principa“, sa njegovim svojeručnim ispravkama za drugo izdanje ove čuvene knjige.
Kuš
U Bibliji
Ime za ovu civilizaciju dolazi iz Starog Zavjeta gdje je Kuš (hebrejski: כוש) bio jedan od sinova Hama koji se naselio u Sjeveroistočnoj Africi. U Bibliji i starijim knjigama se velika regija koja pokriva sjeverni Sudan, suvremeni južni Egipat i dijelove Etiopije, Eritreje i Somalije naziva Kuš. Biblija spominje Kuš u nekoliko navrata. Neki pak tvrde da je Kuš bio u južnoj Arabiji. V. Biblijski Kuš za više detalja.
Stvarnost
Virtuelna realnost
Virtuelna realnost (VR) je računarski simulirano okruženje kojim se može simulirati fizička prisutnost na mestima u stvarnom svetu, kao i u imaginarnim svetovima. Ralno-virtuelni kontinuum je kontinuirana skala između sasvim virtualnog, virtuelne stvarnosti, i sasvim realnog. Kontinuum realnosti i virtualnosti stoga obuhvata sve moguće varijacije i kompozicije stvarnih i virtuelnih objekata. To je bilo opisano kao koncept u novim medijima i informatici, mada se to u stvari može smatrati pitanjem antropologije. Koncept je prvi put uveo Pol Milgram.
Oblast između dva ekstrema, gde je realno pomešano sa virtuelnim, je takozvana mešovita stvarnost. Ona se sastoji od proširene stvarnosti, gde virtuelno doprinosi stvarnom, i proširene virtuelnosti, gde realno doprinosi virtuelnom. Sajberspejs, svetski računarski sistemi koji se smatraju međusobno povezanom celinom, se može smatrati virtuelnom realnošću; na primer, na takav načini je prikazan u sajberpank fikciji Vilijama Gibsona i drugih. Second life i masovne višekorisničke mrežne igre igranja uloga, kao što je World of Warcraft su primeri veštačkih okruženja ili virtuelnih svetova (koji na neki način nisu potpuna virtuelna realnost) u sajberspejsu.
„Stvarni život” u internet kulturi
Na Internetu, „stvarni život” se odnosi na život u realnom svetu. To se generalno odnosi na život ili konsenzusnu stvarnost, u kontrastu sa okolinom viđenom kao fikcija ili fantazija, kao što su virtuelna stvarnost, iskustvo slično životu, sni, romani, ili filmovi. U onlajn kontekstu, akronim „IRL” označava „u stvarnom životu”, što ima značenje „koji nije na Internetu”. Sociolozi koji se bave izučavanjem Interneta su utvrdili da će jednog dana, razlika između onlajn i stvarnog sveta možda izgledati „staromodno”, i napominju da su pojedini tipovi onlajn aktivnosti, kao što su seksualne intrige, već napravili potpunu tranziciju do kompletne legitimnosti i „realnosti”. Skraćenica „RL” označava „stvarni život”. Na primer, može se govoriti o „sastanku u RL” pri obraćanju osobi koju je neko upoznao putem onlajn ćaskanja ili na internet forumu. Isto tako se može koristiti za izražavanje nemogućnosti upotrebe Interneta neko vreme zbog „RL problema”.
Kuš
U Bibliji
Neki naučnici vjeruju da je Kuš ista ličnost kao i Lugalbanda iz Epa o Gilgamešu.
Leonardo da Vinci
Leonardo Da Vinci
Iako su ga za njegova života patroni angažovali za najrazličitije poslove - od planiranja utvrđenja, zamkova i kanala, do kreiranja balskih odora - on je do današnjeg dana ostao poznat kao jedan od najvažnijih slikara.
Albert Einstein
Opća relativnost
Ova teorija sve promatrače smatra ekvivalentnim, a ne samo one koji se kreću ravnomjerno, odnosno stalnom brzinom. U općoj relativnosti gravitacija nije više sila (kao što je to kod Newtona) nego je posljedica zakrivljenosti prostor-vremena. thumb|200px|Pomrčina sunca [[1919. godine.]] Einsteinovi objavljeni radovi iz opće relativnosti za vrijeme rata nisu bili dostupni nigdje izvan Njemačke. Vijesti o Einsteinovoj novoj teoriji stigle su do astronoma sa engleskog govornog područja u Engleskoj i Americi preko nizozemskih fizičara Hendrika Antoona Lorentza i Paula Ehrenfesta kao i njihovog kolege Willema de Sittera, ravnatelja Leidenskog sveučilišta. Englez Arthur Stanley Eddington, koji je bio tajnik Kraljevskog astronomskog društva, zatražio je od de Sittera da u korist njegovih astronoma napiše seriju članaka na engleskom. On je bio fasciniran novom teorijom i postao je vodeći pobornik i popularizator teorije relativnosti.
Leonardo da Vinci
Leonardo Da Vinci
Da Vinci je celoga života crtao, pravio je skice i nacrte, mastilom ili olovkom. Sačuvano je 4 000 njegovih crteža, često malih dimenzija. Leonardo je pisao u zbijenim linijama, napisanim kao odraz u ogledalu, zdesna na levo. Uz njih su crteži biljaka i šeme zupčanika i točkova. Čitave stranice posvečene su oružju, kopljima, buzdovanima, mačevima egzotičnog oblika. Tu su zatim, skice za pravljenje utvrđenja i sheme artiljerijskog oružja, crteži letećih mašina, tenkova, opreme za ronjenje i drugih fantastičnih stvari, vekovima pre nego što su napravljene.
Albert Einstein
Opća relativnost
Većini astronoma nije se sviđala Einsteinova geometrizacija gravitacije i smatrali su da njegova predviđanja pojava savijanja svjetlosti i gravitacijskog crvenog pomaka ne mogu biti točna. Godine 1917., astronomi observatorija Mt. Wilson u južnoj Kaliforniji objavili su rezultate spektroskopskih analiza sunčevog spektra koje su, činilo se, ukazivale na to da nema nikakvog gravitacijskog crvenog pomaka u sunčevoj svjetlosti. Godine 1918., astronomi observatorija Lick u sjevernoj Kaliforniji načinili su fotografije pomrčine sunca vidljive u Sjedinjenim Državama. Nakon završetka rata, oni su proglasili svoje nalaze tvrdeći da su Einsteinova opće-relativistička predviđanja o savijanju svjetlosti pogrešna, ali nisu nikada objavili njihove rezultate, pravdajući to mogućim velikim greškama pri mjerenju.
Leonardo da Vinci
Leonardo Da Vinci
Čak je dizajnirao i robota, koji je mogao sedeti, mahati rukama i pomerati glavom dok bi otvarao i zatvarao anatomski vernu vilicu. " Mogu da pravim topove, malo oružje, korisno i veoma lepih oblika, različito od onog koje se koristi." pisao je umetnik.
Valley Falls, Rhode Island
Vali Fols je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Roud Ajland.
Leonardo da Vinci
Leonardo Da Vinci
Da Vinči je crtao i različite životinje: pse, mačke, medvede, konje, pa čak i zmaja. Bez znanja detalja o anatomiji osim onih koje je mogao da vidi golim okom, nacrtao je "Drvo žila" na kome je prikazao položaj srca, pluća i glavnih arterija u ljudskom telu.
Valley Falls, Rhode Island
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 11.547, što je 52 (-0,4 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Leonardo da Vinci
Vajar
Mnogo godina je proveo stvaranjem monumentalnih planova na izradi velike skulpture konjanika od bronze („Gran Cavalo“) koje je trebala da stoji u gradu Milanu ali rat sa Francuskom nije dozvolila da se ovaj projekat realizuje. Na osnovu privatne inicijative je u New Yorku izrađena skulptura po ovim nacrtima i 1999 godine je poklonjana gradu Milanu. Huntov muzej u gradu Limerik u Irskoj navodno poseduje kopiju malog bronzanog konja u bronzi koja je rad Leonardovog učenika na osnovu majstorovog projekta.
Albert Einstein
Opća relativnost
U svibnju 1919., tijekom britanskih promatranja pomrčina Sunca napravljenih u Brazilu kao i na otoku Príncipe, na zapadnoj obali Afrike, Arthur Stanley Eddington je nadgledao mjerenje savijanja svjetlosti zvijezda prilikom njenog prolaska u blizini Sunca, što rezultira u prividnom pomicanju položaja promatranih zvijezda dalje od Sunca. Ovaj je fenomen nazvan efekt gravitacijske leće i u ovom je slučaju opaženo pomicanje položaja zvijezda bilo dvostruko veće nego što je bilo predviđeno klasičnom mehanikom. Ova opažanja slagala su se sa predviđanjima proisteklim iz Einsteinovih jednadžbi polja iz opće teorije relativnosti. Eddington je objavio da rezultati potvrđuju Einsteinovo predviđanje i časopis The Times izvjestio je o ovoj potvrdi Einsteinove teorije 7. studenog iste godine, pod naslovom "Revolucija u znanosti – Nova teorija svemira – Njutnovske ideje su odbačene". Nobelovac Max Born je izrazio svoje poglede o općoj relativnosti rekavši da je ona "najveći podvig ljudskog razmišljanja o prirodi"; njegov kolega Nobelovac Paul Dirac nazvao je to "vjerojatno najvećim znanstvenim otkrićem ikada učinjenim". Ovi komentari i rezultujući publicitet zacementirali su Einsteinovu slavu. On je postao svjetski slavan, što je i danas neuobičajeno dostignuće za jednog znanstvenika. frame|Službeni portret Alberta Einsteina iz [[1921. povodom dodjele Nobelove nagrade.]] Mnogi znanstvenici još uvijek nisu uvjereni u sve to zbog raznoraznih razloga, počevši od onih znanstvenih (neslaganje sa Einsteinovim tumačenjem eksperimenata, vjerovanje u Eter ili u to da je apsolutni sustav referencije neophodan) pa sve do psiho-socijalnih (konzervativizam, antisemitizam). Prema Einsteinovom gledištu, većina primedbi dolazila je od praktičara koji su imali vrlo malo razumijevanja teorije koja je u to uključena. Einsteinova popularnost u javnosti, koja je nastupila poslije članka iz 1919., stvorila je ozlojađenost kod tih znanstvenika, a kod nekih se ova ozlojađenost zadržala i tijekom 1930-ih godina.
Isaac Newton
Zakon gravitacije i zakoni kretanja
Izraz za centrifugalnu silu koji Kristijan Hajgens, objavljuje na stranicama svoga čuvenog dela „Časovnik sa klatnom“, zajedno sa tada već poznatim Keplerovim zakonima kretanja planeta Sunčevog sistema, omogućio je naučnicima da dođu do zaključka da je gravitaciona sila obrnuto srazmerna sa kvadratom rastojanja. Među prvima do ovog proračuna su došli tri člana Kraljevskog društva, fizičar Huk, astronom Edmund Halej i arhitekta Ren, koji su o tome međusobno diskutovali u Londonu. Međutim, trebalo je rašiti još teži problem, a to je kako dokazati da se telo čija je putanja eliptičnog oblika kreće pod uticajem sile koja opada sa kvadratom udaljenosti. Ili obrnuto, da sila obrnute kvadratne zavisnosti proizvodi kretanje tela po elipsi, što bi trebalo da posluži kao objašnjenje Prvog Keplerovog zakona. Razmišljajući kome bi mogli da se obrate za rešenje ovog problema, koji je nadilazio njihove sposobnosti, setili su se Njutna, i dogovorili da se Halej u njihovo ime obrati Njutnu za pomoć. Halej, koji je bio jedan od sekretara Kraljevskog društva, to i čini, u avgustu mesecu 1684, kada posećuje Njutna u Kembridžu.
Albert Einstein
Kopenhagensko tumačenje
thumb|left|200px|Einstein i [[Niels Bohr. Fotografirao ih je Paul Ehrenfest za vrijeme njihove posjete Leidenu u prosincu 1925. Einstein i Borh su vodili nekoliko epistemoloških rasprava oko Einsteinovog negiranja Kopenhagenskog tumačenja kvantne mehanike.]]
Leonardo da Vinci
Arhitekta
Mnogo zapisa od Leonarda se odnosilo na građenje i planiranje najme katedrala. Njegove studije su počinjale ispitivanjem raznih građevinskih alata i pomoćnih sredstava za gradnju. Nadalje on je nastavio u oblasti koja do tada nije bila ispitivana u nosivosti stubova i podvlaka kao i svodova i lukova.
Sent Klaud
Sent Klaud se može odnositi na
Isaac Newton
Zakon gravitacije i zakoni kretanja
Interesantno je, da u trenutku kada mu Halej saopštava koji je glavni razlog njegove posete, Njutn odmah na to odgovara da je taj problem već rešio. Odnosno da je dokazao da iz eliptičnih putanja kretanja planeta sledi zakon obrnute kvadratne srazmernosti gravitacione sile sa rastojanjem. Međutim, kako nije odmah mogao i da nađe među svojim papirima ovaj dokaz, on obećava Haleju da će mu ga naknadno poslati. I zaista, tri meseca kasnije Haleju stiže od Njutna papir sa strogo matematički izvedenim dokazom i rešenjem ovog problema. On tada ponovo putuje kod Njutna u Kembridž sa namerom da ga nagovori da ovaj rad objavi, ali tada zatiče Njutna kako radi na jednom mnogo opštijem delu u koje je ovaj rad uključen. Sledeće tri godine Njutn predano i potpuno posvećen radi na daljem uopštavanju i proširivanju ovog svog dela pod privremenim nazivom „O kretanju“ da bi, konačno, 1687. godine, njegov trud urodio stvaranjem kapitalnog dela „Matematički principi prirodne filozofije“,(Philosophiae Naturalis Principia Mathematica), koje se danas često popularno naziva kratkim imenom “Principi”.
Leonardo da Vinci
Arhitekta
thumb|300px|right| Arhitektonska studija
Isaac Newton
Zakon gravitacije i zakoni kretanja
Astronom Halej svojstveno se zalaže oko posla štampanja Njutnovih „Principa“, i čak na kraju poseže za novcem i iz sopstvenog džepa onda kada je kasa Kraljevskog društva ostala ispražnjena. Imajući to u vidu možda nije ni čudno, ali je svakako zanimljivo, da je prvi tiraž ove knjige, koja je izazvala pravu revoluciju u nauci i poslužila za zasnivanje moderne fizike, izašao u manje od 400 primeraka. Njutnovi „Principi“, kao što je rečeno, predstavljaju njegovo kapitalno delo, zato što je njima obuhvaćen Njutnov celokupan doprinos fizičkoj mehanici. Centralno mesto ove knjige pripada Njutnovom zakonu gravitacije i njegovim zakonima kretanja (I, II i III Njutnov zakon), što predstavlja trijumf njegovog „deduktivnog metoda“. Osim toga, on na taj način dokazuje da je mehanička kretanja svih tela u prirodi moguće svesti na svega tri prosta fizička zakona, što samo po sebi svedoči o univerzalnosti ovog njegovog dela i iniverzalnosti fizike kao nauke. Veliki doprinos Njutnovih „Principa“ sastoji se, takođe, i u tome što oni otvaraju vrata za široku primenu matematike u fizici, odnosno doprinose zasnivanju moderne fizike, kao pre svega matematičke nauke.
Leonardo da Vinci
Arhitekta
Eksperti su saglasni da je većina njegovih arhitektonskih studija bio teoriski rad. Njegovi radovi su suđeni kao „kako projektovati konstrukciju na dekoraciju fasade“ ili „kako dekorisati ravan napravljenu za proslave“. Na drugoj strani neki nacrti su interesantni u svojoj ambiciji da se predstave ogromne građevine, kružna stepeništa, ulice sa mnogostrukim saobraćajem za pešake i komercialni saobraćaj. Ni jedan od ovih planova nije ostvaren.
Isaac Newton
Zakon gravitacije i zakoni kretanja
mini|levo|300p|„[[Njutnova kolevka“, koja stoji na jednom primerku njegovih „Principa“,(ova popularna igračka demonstrira održanje impulsa i energije)]]
1923 Osiris
1923 Osiris je asteroid glavnog asteroidnog pojasa sa prečnikom od približno 13,11 km. Afel asteroida je na udaljenosti od 2,588 astronomskih jedinica (AJ) od Sunca, a perihel na 2,284 AJ.