cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heinrich IV, svetorimski car
Novi sukobi
Građanski rat u Njemačkoj još je ponegdje trajao, a u Rimu su se sukobljavali protupapa Klement III. i legalni papa Viktor III. naizmjence potiskujući jedan drugoga iz Bazilike svetog Petra.
Okolnosti su se međutim uvelike izmijenile kada je za papu izabran veoma energičan čovjek i odlučni pristalica klinijevske reforme Urban II. (1088. – 1099.). On je uz pomoć toskanske grofice Matilde Tuscijske oko sebe okupio sve protunjemački nastrojene velikaše sjeverne i srednje Italije te učvrstio savez s Normanima.
Budući da Henrik u Njemačkoj trenutno nije imao znatnije opozicije papa je sada prionuo njenom jačanju i organiziranju. Urban II. ponovo je izopćio Henrika i njegova protupapu Klementa II. Također je radi borbe protiv Henrika sklopljen politički brak. Matilda Tuscijska koja je tada imala 43 godine udala se za Welfa V., sina bavarskog vojvode Welfa IV. koji je imao 17 godina. To je 1089. izazvalo drugi po redu vojni pohod Henrika IV. u Italiju. Bez uspjeha.
Henrik je tada dobio novi udarac. Njegova druga žena Prakseda (Adelheid Kijevska) pobjegla je 1094. Matildi Tuscijskoj. Nju je naime njen muž držao zatočenu u Veroni zbog navodnih seksualnih prijestupa. Na saboru u Piacenzi 1094./1095. Prakseda je optužila Henrika zbog najgorih seksualnih prijestupa te da je svoga sina iz prvog braka Konrada prisiljavao da spava s vlastitom maćehom. I sam Konrad otpao je od oca pa je u Milanu okrunjen za kralja Italije.
Papa Urban II. nato je na istom saboru u Piacenzi 1. ožujka 1095. u prisutnosti 4000 svećenika iz svih katoličkih zemalja po četvrti put izopćio Henrika iz Crkve. S tog je sabora također upućen poziv za oslobođenje Svete zemlje od Seldžuka. Započelo je razdoblje križarskih ratova.
Suvremeni kroničar Bernold kaže da je Henrik u tom trenutku čak pomišljao na samoubojstvo. Neke nade u njemu pobudio je raskid braka Matilde Tuscijske i Welfa V., ali s druge strane brak njegova sina Konrada s kćerkom sicilskog kralja Rogera I. te je nade poništio. Stoga se Henrik u proljeće 1097. poražen vratio u Njemačku gotovo bez ikakvih utjecajnih saveznika.
Ali, njegov se položaj iznenada popravio. 1099. umro je Urban II., a sljedeće godine i protupapa Klement III. Henrik je u isto vrijeme napao Češku i prisilio je da prizna vrhovnu njemačku vlast. Činilo se da će se sukob između Henrika i pape smiriti.
Abdikacija
thumb|150px|Henrik IV. predaje vladarske insignije svome sinu Henriku V. (lijevo)(Iz kronike Ekkeharda od Aure, poslije 1106.) No, nije bilo tako. Novi papa Paskal II. na koncilu u Lateranu početkom 1102. ponovio je carevo izopćenje iz Crkve i osudio laičku investituru. U samoj Njemačkoj ponovo se počela okupljati opozicija. Henrik je nato pokušavajući pridobiti papinu naklonost objavio da kani povesti križarski rat u Svetu zemlju. Ali prije bilo kakve realizacije priprema protiv cara je izbila pobuna na čelu s carevim sinom Henrikom V. (Konrad je umro 1101. u Firenci).
Uz pobunu su smjesta pristali svi propapinski biskupi te znatan broj velikaša naročito u Porajnju nezadovoljni carevim podupiranjem emancipacije gradova. Henrik V. je krajem 1105. izdajom uspio zarobiti oca te ga na saboru 31. prosinca (na kojem su ga papinski izaslanici po sedmi put izopćili iz Crkve) prisilio da se odreče prijestolja i preda mu vladarske znakove. Henrik V. je zatim početkom 1106. okrunjen za njemačkog kralja.
Smrt
thumb|left|150px|Grobna kruna Henrika IV. u katedrali u Speyeru gdje mu je i grob Henrik IV. uspio je međutim pobjeći iz zatvora. Prijetio je novi građanski rat. Međutim ubrzo se razbolio. Na samrti je oprostio svom sinu pobunu poslavši mu mač i prsten, zadnje vladarske znakove koji su mu ostali. Istodobno mu je podijelio očinski blagoslov za buduću vladavinu, zamolio milost za svoje pristalice te da bude pokopan zajedno sa svojim precima u katedrali u Speyeru.
Umro je 7. kolovoza 1106. u 56. godini života slomljen naporima, završivši tako svoj vrlo buran život.
Henrik V. tek je 1111. uspio od pape Paskala II. postići da se skine crkveno izopćenje s njegova oca nakon čega je Henrik IV. svečano pokopan u katedrali u Speyeru pokraj svoga oca Henrika III.
Nepoznati kroničar napisao je tada o Henriku: ''„Kraljevstvo nemira zamijenio si kraljevstvom mira, konačno s beskonačnim, zemaljsko s nebeskim. Tek sada istinski vladaš, sada nosiš svoj dijadem koji ti Tvoj nasljednik ne otima i na kojemu ti nijedan protivnik ne zavidi.“''
Tomance
Tomance je naselje u opštini Kosovska Kamenica na Kosovu i Metohiji. Po zakonima samoproglašene Republike Kosovo naselje se nalazi u sastavu opštine Ranilug. Atar naselja se nalazi na teritoriji katastarske opštine Tomance površine 270 ha.
Demografija
Naselje ima srpsku etničku većinu. Broj stanovnika na popisima:
Tinamuovke
Tinamuovke su red i porodica iz razreda ptica koje se svrstavaju u skupinu Paleognathae. Žive na području Južne- i Srednje Amerike. Uprkos tome što izgledom podsjećaju na kokoške, prema današnjim shvaćanjima se smatra da su im najbliži srodnici nojevke.
Obilježja
Izgled tinamuovki toliko podsjeća na divlje kokoške "Starog svijeta" da su ih Španjolci u početku zvali perdiz što znači jarebica. Tek kasnije je iz jednog od karipskih jezika izveden i prihvaćen u engleskom naziv "tinamuovke". Njihova sličnost s kokoškama bi mogla biti rezultat konvergentne evolucije.
Veličina tinamuovki je različita, ovisno o vrsti, i kreće se između 14 i 49 cm, a teške su od 43 g do 1,8 kg. Građa tijela im je kompaktna s vitkim vratom, lagano izduženom glavom i kratkim, prema dolje savinutim kljunom. Neke vrste imaju "kukmicu" koju mogu uspraviti.
Perje im je najčešće neupadljivo obojeno. Prevladavaju sive i smeđe boje često s isto tako neupadljivim prugastim ili pjegastim šarama. Kod nekih vrsta je prisutan blago izraženi spolni dimorfizam u obliku nešto izraženijih pruga ili blijeđe obojenog perja kod ženki.
Noge su im srednje duge i snažne s tri prsta okrenuta prema naprijed, i jednim prema natrag (tzv. Anisodadactya). Na njima relativno brzo trče. Zinamuovke provode gotovo čitav svoj život na tlu. One mogu letjeti, no to čine puno rjeđe od svih drugih ptica letačica. Njihova su krila za relativno tešku pticu iznenađujuće kratka. Omogućuju im samo spori let s vrlo brzim udarcima krila. Kako im je rep iznimno kratak ne služi za određivanje smjera leta, tinamuovke ne uspijevaju uvijek izbjeći prepreke. Nerijetko pokušaj letenja završava sudarob s najbližim stablom što može završiti i smrću ptice. Let je u pravilu kratak, najviše do 500 m. thumb|300px|desno|Žutonogi tinamu (Crypturellus noctivagus) Tinamuovke imaju snažne mišiće, ali im je srce, u odnosu na veličinu tijela, manje od bilo koje ptice.
Ta fiziološka osobitost izaziva brzo umaranje tinamuovki i ne dozvoljava im dugo trčanje ili letenje.
Willi Ninja
Ninja, koji je bio gej, bio je povezan sa balskom kulturom u Harlemu, gde se razvijao jedinstveni način plesa i pokreta, koji je inspiraciju nalazio u Fred Astairu i svetu visoke mode. Privukao je pažnju rediteljke filma Paris is Burning, Jennie Livinston, koja ga je istakla u filmu. Film, koji je imao uspeha kod kritike i kod publike, poslužio je kao odskočna daska za Ninju. Počeo je da se pojavljuje u nastupima sa drugim grupama. Njegov stil je poslužio kao inspiracija Madonni, koja ga je ovekovečila u pesmi i spotu "Vogue." On se pojavljuje u spotu Malcolm McLarena, Deeo In Vogue, koji je objavljen pre Madonninog. .
Mlazni motor
Mlazni motor je motor koji ispušta plin koji se kreće velikom brzinom ostvarujući tako silu potiska. Stvorene sile akcije i reakcije djeluju prema trećem Newtonovom zakonu. Dijelimo ih na turbo-mlazne, turbo-ventilatorske, turbo-propelerne i turbo-osovinske motore. Svi oni su u stvari plinske turbine. Osim njih postoje još i nabojno-mlazni te pulsno-mlazni motori, ali oni se koriste uglavnom za posebne primjene jer mogu startati jedino pri većim brzinama leta. Svi ti motori proizvode mlaz plinova koji velikom brzinom izlazi iz ispušne cijevi.
Povijesni razvoj
thumb|150px|right|"Aeolipile" Mlaznim motorom mogao bi se nazvati izum Grka Herona Aleksandrijskog, "aeolipile", kugle s dvije zakrenute mlaznice okomite na radijus rotacije, koje su ispuštale mlaz vruće pare i tako okretale kuglu. Voda se zagrijavala u posudi a para se prenosila preko cijevi spojenih s kuglom. Heronov izum u to doba nije prepoznat kao mogućnost korištenja mehaničke sile te je izazvao samo divljenje.
Mlazni pogon ponovno se pojavio u 11. stoljeću kada su Kinezi izumili raketu. Ispušni plinovi izbacivali su u zrak jednostavne rakete za stvaranje vatrometa. Do sljedećeg napretka prošle su stotine godina. U zrakoplovstvu mlazni je motor na tadašnjem stupnju razvoja bio nedjelotvoran. Tridesetih godina počinje se koristiti klipni motor koji je zadovoljavao tada niske zahtjeve u osobinama zrakoplova. Napretkom tehnologije zrakoplove je u daljnjem razvoju ograničavao propeler kojem se brzina okretanja više nije smjela povećavati radi mogućnosti pojave brzine zvuka na vanjskim dijelovima krakova što bi uzrokovalo povećanje otpora, vibracije i lom propelera i motora. Sve to bila je dodatna motivacija za razvoj plinske turbine, uobičajeno nazivane mlazni motor. Za zrakoplovstvo otkriće mlaznog motora značilo je isto što i prvi let braće Wright.
Prvi pokušaji izrade bili su "hibridni" motori kod kojih je zrak komprimirao ventilator pokretan klipnim motorom. Zrak pod pritiskom zatim se miješao s gorivom i u komorama izgaranja izgarao te stvarao potisak. Rješenje je traženo u plinskoj turbini čiji će kompresor pokretati energija ispušnih plinova.
1929. Frank Whittle, pomoćni radnik u izgradnji zrakoplova, ponudio je rješenje za turbo-mlazni motor svojim nadređenima. 16. siječnja 1930. Whittle u Engleskoj objavljuje svoj prvi patent, kod kojeg dvostupanjski osovinski kompresor opskrbljuje jednostrani centrifugalni kompresor. Kasnije je Whittle svoja istraživanja posvetio samo jednostavnijem centrifugalnom kompresoru.
1935. Hans von Ohain počeo je u Njemačkoj rad na sličnom projektu ne znajući za Whittleov rad.
Whittleov prvi motor pogonjen tekućim gorivom pokrenut je u travnju 1937. Motor je imao vlastitu pumpu za gorivo te tako radio neovisno. Događaj koji je Whittleov tim doveo do panike bio je nastavak rada motora i nakon zatvaranja dovoda goriva. Naime, gorivo koje nije uspjelo izgorjeti nakupilo se na donjim dijelovima motora i nastavilo izgarati i nakon gašenja pumpe.
Willi Ninja
Biografija
Rođen kao William Roscoe Leake u Queensu, New York, Willi je bio samouk igrač i usavršio je svoj stil vogue do svojih dvadesetih. Jennie Livinston je prvi put čula za njega od njegovih prijatelja, takođe voguera, u Washington Square Parku. Premda nije stvorio ovaj način plesa, on ga je usavršio, dovodeći ga do čistog, snažnog pokreta. Inspiraciju je tražio u Fred Astairu, gimnastičarima i azijskoj kulturi.
Mlazni motor
Povijesni razvoj
Kako Whittle nije osigurao dovoljne rezerve izgubio je prednost pred Hans von Ohainom. Ohain je svoj dizajn prikazao Ernstu Heinkelu, tada jednom od najvećih graditelja aviona koji je odmah prepoznao vrijednosti projekta. U nedavno kupljenoj tvornici motora Hirth. Heinkel je Ohaina i njegovog glavnog mehaničara Maxa Hahna postavio za voditelje novog odjela u kompaniji. Prvi motor pokrenut je u rujnu 1937. godine upotrebljavajući vodik kao gorivo i sa zrakom pod pritiskom iz vanjskog izvora. Neprekidna istraživanja i promjene u dizajnu rezultirala su motorom na benzin snage 5 kN pričvršćenim na konstrukciju Heinkel He 178. S njim je 27. kolovoza 1939. godine sa zračne luke Marienehe uzletio pilot Erich Warsitz. Heinkel He-178 ušao je u povijest kao prvi mlazni avion.
Willi Ninja
Karijera
Učestvovao je u harlemskoj drag balskoj kulturi sa "decom" iz Kuće Ninja. Kao i druge balske "kuće", Kuća Ninja (House of Ninja) bila je kombinacija proširene socijalne porodice i plesne trupe sa Willijem kao njihovom Majkom. Willi je nastupao u mnogim muzičkim spotovima, uključujući "Deep In Vogue" Malcolma McLarena i "I Can't Get No Sleep" tima Masters At Work i pevačice India. Godine 1994. objavio je svoj singl "Hot" (u produkciji Masters At Work) za Nervous Records. Willijeva kasnija karijera uključivala je pojavljivanje na pisti na revijama Jean Paul Gaultiera i Thierry Muglera, nastupe sa plesnim trupama postmodernih koreografa i koreografkinja, kao što su Doug Elkins, David Neuman i Karole Armitage i rad sa Paris Hilton, koju je trenirao da pravilno hoda, kao i sa mnogim manekenkama, među kojima je i Naomi Campbell. Kasnije je otvorio manekensku agenciju, Elements of Ninja, 2004. godine, i pojavio se na talk showu, The Jimmy Kimmel Show. Willi je učestvovao i u snimanju fokumentarnog filma How Do I Look, Wolfganga Buscha.
Tinamuovke
Obilježja
Tinamuovke spadaju u svega nekoliko redova ptica čiji predstavnici imaju Penis protrudens.
Willi Ninja
Karijera
Ninja je umro zbog prestanka rada srca usled AIDS-a u New Yorku, 2. septrembra, 2006. u svojoj 45. godini.
Tinamuovke
Glasanje
Većina tinamuovki se glasa vrlo ravnomjernim glasovima, koji ipak zvuče ugodno i daleko se čuju. Zvukovi slični zvuku orgulja i flauta su karakteristični zvukovi kišnih šuma Južne Amerike. Tinamuovke koje žive u šumama glasaju se nešto dubljim glasovima od onih koje nastanjuju stepska područja. Neke tinamuovke su toliko slične, da je njihovo glasanje najvažniji način razlikovanja pojedinih vrsta.
Rasprostranjenost
Tinamuovke su najčešće u Južnoj i Srednjoj Americi. Većina vrsta nastanjuju tropske nizine Južne Amerike istočno od Anda na jug do od prilike Paragvaja. No, neke vrste dosižu do središnje i južne Argentine (Patagonija) i Čilea, kao i na sjever do središnjih i najsjeveroistočnijih dijelova Meksika.
Jedna vrsta je naseljena na Uskršnjim otocima. Pokušaji s početka 20. stoljeća da ih se kao lovnu divljač naseli u Srednju Europu i Sjevernu Ameriku nisu uspjeli. Sve su ptice bez iznimke ugibale već tijekom prve zime.
Okoliš
Mnoge vrste nastanjuju tropske kišne šume i njihov sekundarni oblik, od dolina do podnožja brdovitih predjela. Sve u svemu, nastanjuju široki pojas životnih okoliša, jer osim navedenog, nastanjuju i sušne šume, savane kao i otvoreno grmovito i travnato područje. Osim toga, čileanske tinamuovke (Nothoprocta perdicaria) nastanjuju žitna polja, a puna tinamuovke (Tinamotis pentlandii) žive u andskoj pustinji Puni na iznad 4.000 m nadmorske visine.
Aktivnosti
Ovisno o vrsti, tinamuovke žive ili u grupama, ili samotnjački. Samotnjački žive u pravilu one vrste koje nastanjuju šume. Vrste koje žive u zajednicama, nisu razvile socijalne strukture, i među članovima grupe nema gotovo nikakvih međusobnih veza. Sve tinamuovke su dnevne ptice. Noću spavaju u gustišu, a samo vrlo rijetko na niskim granama.
Jack Keane
John "Jack" Keane (1943 -) je američki obrambeni analitičar i bivši general koji je služio kao zamjenik načelnika štaba Vojske SAD. U vojsci je služio od 1966. do 2003. Poznat je kao ko-autor studije na temelju koje je 2007. američki predsjednik George W. Bush odobrio strategiju slanja masovnih vojnih pojačanja u cilju slamanja gerilske aktivnosti u Iraku.
Tinamuovke
Prehrana
Tinamuovke su svežderi. Hrane se različitim dijelovima biljki (voćem, sjemenjem, izdancima, lišćem, pupoljcima, cvijećem, korijenjem, lukovicama) kao i malim beskralješnjacima (mravima, termitima, kukcima, skakavcima, larvama, puževima, kišnim glistama). Veće vrste ponekad jedu i male kralješnjake, kao što su gušteri, žabe i miševi. Za sve tinamuovke vrijedi pravilo, da su pretežno biljožderi, a životinjska hrana čini manji dio njihove prehrane.
Mlazni motor
Osnovno načelo rada
Osnovno načelo rada svih mlaznih motora je da se zrak dovodi pod tlakom u komore izgaranja, gdje se mješa sa gorivom te se izgaranjem stvara još veći pritisak koji tjera plinove iz komore izgaranja velikom brzinom kroz mlaznicu stvarajući time potisak.
Tinamuovke
Razmnožavanje
Tinamuovke su teritorijalne životinje. U razdoblju parenja mužjaci zaposjedaju određen teritorij koji omeđuju glasnim glasanjem. Ako na to područje zađe drugi mužjak, dolazi do borbe u kojoj se koriste krila i noge. Glasanjem dozivaju ženke na svoj teritorij. Mužjaci su poligamni i pare se sa svim ženkama koje zađu na njihovo područje.
Gnijezde se u pravilu na tlu. Samo neke vrste grade pravo gnijezdo, dok većina polaže jaja na golu zemlju. Vrste koje grade gnijezdo, rade ga od trave i zemlje i kružnog je oblika. Jaja se uvijek polažu u zaštiti grmlja ili žbuna trave, tako da nisu vidljiva iz daljine.
Mlazni motor
Osnovno načelo rada
Kod mlaznih motora sa turbinom, zrak ulazi u rotirajući kompresor kroz usisnik zraka. U kompresoru se zrak komprimira prije ulaska u komore izgaranja gdje se pod tlakom miješa s gorivom. Proces izgaranja dovodi do velikog porasta temperature te vrući plinovi stvoreni gorenjem velikom brzinom prolaze kroz turbinu i okreću je, zatim kroz ispušnu cijev izlaze iz motora. Turbina pogoni kompresor s kojim je spojena preko osovine. Efikasnost mlaznog motora najviše ovisi o omjeru ulaznog tlaka u kompresor i komprimiranog zraka prije ulaska u komore izgaranja te ulazne temperature na turbinu.
Tinamuovke
Razmnožavanje
Jaja su vrlo privlačnih boja, a ljuska ima porculanski sjaj. Pojavljuju se gotovo sve boje: siva, plava, tirkizna, purpurna, ljubičasta, zelena, smeđa i žuta. Obično su jednobojna, samo su jaja troprste tinamuovke (Tinamotis) sitno pjegava. Nije objašnjena korist tako izraženih boja, čak suprotno,čini se da tako upadljiva jaja prije privlače grabežljivce. Za vrijeme dok ptica leži na jajima, ona gube sjaj i neposredno prije valjenja ptiča postaju značajno manje sjajna.
Roncaglia, Piacenza
Roncaglia je naselje u Italiji u provinciji Piacenza, u regiji Emilia-Romagna.
Tinamuovke
Razmnožavanje
Nakon polaganja jaja, ženka napušta teritorij mužjaka i traži drugog mužjaka spremnog za parenje. Kako sve ženke legu jaja u isto gnijezdo, na kraju u jednom gnijezdu može biti i do šesnaest jaja. Vrijeme ležanja na jajima je relativno kratko, između šesnaest i dvadeset dana. Na jajima leži samo mužjak, i za to se vrijeme uopće, ili gotovo uopće ne glasa. Kad mora napustiti gnijezdo da potraži hranu, jaja pokriva lišćem. Dok leži na jajima, potpuno je nepokretan, i ne miče se čak niti kada ga potencijalni grabežljivac dodirne. U drugim slučajevima se pretvara da je ranjen kako bi odmamio grabežljivca od gnijezda.
Roncaglia, Piacenza
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 414 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 50 m.
Tinamuovke
Razmnožavanje
Kod valjenja mladunci su pokriveni svijetlim paperjem s tamnim pjegama. Već nakon par sati mogu samostalno hodati i tražiti hranu. U prvim tjednima hrane se pretežno insektima. Otac često pomaže mladuncima tako, da uzme insekta u kljun i položi ga pred njih. Mladunci su gotovo potpuno prepušteni grabežljivcima. Istina, u slučaju opasnosti skrivaju se u očevo perje, ali je uprkos tome smrtnost vrlo velika. Kako bi se suprotstavili toj opasnosti, tinamuovke rastu iznimno brzo - punu veličinu dosižu već u roku od dvadeset dana. Prepeličasta tinamuovka (Nothura) dosiže spolnu zrelost već nakon 57 dana, no to je skoro samo teoretski, jer se gotovo nikad ne pare prije starosti od godinu dana.
Mlazni motor
Osnovni dijelovi
thumb|150px|right|Osovinski kompresor
Tinamuovke
Razmnožavanje
Samo dvadeset dana nakon što se izvale, mladunci su dovoljno samostalni da napuštaju oca. On tada, ako sezona parenja još traje, ponovo poziva ženke kako bi, eventualno, podigao još jedno leglo.
Mlazni motor
Osnovni dijelovi
thumb|150px|right|Komore izgaranja thumb|150px|left|Turbine mlaznog motora
Tinamuovke
Ljudi i tinamuovke
Pokušaji naseljavanja tinamuovki u sjevernoameričke i europske šume nije uspjelo, jer se životinje nisu mogle prilagoditi tamošnjoj klimi. Niti jedna vrsta tinamuovki nije nikada domesticirana, iako ih nije teško držati u zatočeništvu.
Mlazni motor
Podjela
Mlazne motori se dijele na četiri osnovne skupine:
Remetea, Remetea, Harghita
Remetea je naselje u Rumuniji u okrugu Hargita u opštini Remetea.
Prema proceni iz 2012. u naselju je živelo 6225 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 724 m.
Tinamuovke
Ljudi i tinamuovke
Iako neke vrste spadaju u najčešće ptice Južne Amerike, najveći dio živi bojažljivo skriveno u amazonskim kišnim šumama. Krčenje šuma Amazonije ve više ugrožava i njih. Osim toga, love ih i radi njihovog mesa. Kod mnogih indijanskih naroda je to u tradiciji. Njihovi lovci uspješno oponašaju glasanje tinamuovki kako bi ih privukli. Ali se i na tržnicama velikih gradova često prodaje veliki broj ubijenih tinamuovki.
Fosilna povijest
Srodnost tinamuovki s nojevkama se zaključuje samo na temelju fosilnih nalaza. Na žalost, nisu poznati fosilni nalazi koji bi dokazivali da su imali zajedničke pretke. Najstariji fosili koji se nedvosmisleno mogu pripisati precima tinamuovki su iz miocena i pripadaju i danas živućoj vrsti (Eudromia). Iz razdoblja koje mu je slijedilo, pliocena, dokazani su (Eudromia), (Nothura) i danas izumrla porodica (Querandiornis).
Mlazni motor
Turbo-mlazni motor
Turbo-mlazni motori najstariji su i najjednostavnija vrsta mlaznog motora koji se ugrađuje na zrakoplove s većim brzinama i malog čeonog presjeka te na turbo-prop zrakoplove.
Tinamuovke
Sistematika
thumb|300px|[[Bjelogrla tinamuovka (Tinamus guttatus)]] Na temelju morfoloških i molekularnogenetičkih analiza danas više nema sumnje da su tinamuovke i nojevke najbliži srodnici. Ranije ih se, zbog vanjske sličnosti s biserkama svrstavalo u kokoške. Danas je uobičajeno tinamuovke svrstavati u red Tinamiformes koji ima samo jednu porodicu, Tinamidae.
Međutim, postoji i tendencija tinamuovke u potpunosti uključiti u nojevke, odnosno, ptice trkačice. Neki stručnjaci smatraju, da je s tinamuovkama pronađena sestrinska grupa s nanduima. Kad bi se slijedilo takvo razmišljanje, moralo bi ih se uvrstiti u "ptice trkačice", kako ne bi ostale parafiletički takson. Tako je Davis 2002. podijelio nojevke u dva podrazreda, Tinami i Struthioni. U podrazred Tinami je svrstao tinamuovke i nandue, a u Struthioni podrazred sve ostale nojevke.
Mlazni motor
Turbo-propelerni motor
thumb|150px|desno|Turbo-prop motor thumb|150px|left|Shema turbo-prop motora Turbo-propelerni motori većinu energije mlaza ispušnih plinova koriste za pokretanje turbine koja preko osovine direktno ili preko zupčanika pokreće propeler. Brzina vrtnje propelera uglavnom je nepromjenjiva. Sila potiska koju stvaraju ti motori neznatna je. Motori se ugrađuju na manje putničke i cargo zrakoplove koji lete na manjim visinama i manjim brzinama. Kao i ostali mlazni motori sastoji se od usisnika zraka, kompresora, komora izgaranja i turbina. Zrak koji ulazi u kompresor sabija se. Gorivo se dodaje sabijenom zrakom te smjesa izgara u komorama izgaranja. Vrući plinovi stvoreni procesom izgaranja prolaze kroz turbine. Dio stvorene energije troši se na pokretanje turbine za pogon kompresora a preostala energija pokreće turbinu za pogon propelera. Opis shematskog prikaza: Prop: propeler; Gearbox: reduktor; Compressor: kompresor; Turbine: turbina; Exhaust: ispušna cijev; Shaft: osovina; Combustion chamber: komore izgaranja.
Tinamuovke
Sistematika
Uobičajeno je, tinamuovke svrstavati u dvije potporodice, šumske tinamuovke (Tinaminae) i stepske tinamuovke (Rhynchotinae, a ponekad i Nothurinae). Šumske tinamuovke žive uglavnom na tlu tropske kišne šume, dok stepske nastanjuju otvorene prostore. Najvažnija osobina koja ih razlikuje je mjesto gdje im se nalaze nosnice. Kod Rhynchotinae se nalaze na korijenu kljuna, a kod Tinaminae su oko njegove sredine. Ova podjela je već vrlo stara, ali se uvijek nanovo pokazivala točnom, zadnji put 2.004. od strane Bertellia&Porzecanskog. Suprotno tome, pojmovi Tinamus i Taos se ne koriste u sistematici. "Tinamus" se najčešće koristi kao sinonim za tinamuovke, dok se pod "Taos svrstavaju uglavnom samo njihove velike vrste.
Mlazni motor
Turbo-osovinski motor
thumb|150px|left|Shema turbo-osovinskog motora Turbo-osovinski motori dio energije mlaza ispušnih plinova koriste za pokretanje osovine. Glavna razlika prema turbo-prop mlaznim motorima u tome je da preostali ispušni plinovi stvaraju određeni potisak. Druga razlika je u prijenosniku sila koji je sastavni dio zrakoplova a ne motora. Motor se najčešće ugrađuje u helikoptere kod kojeg pogonska osovina motora preko prijenosnih zupčanika pokreće rotor. Opis shematskog prikaza: Compressor: kompresor; Combustion chamber: komore izgaranja; Compressor turbine: turbina kompresora; Free power turbine: pogonska turbina osovine; Exhaust: ispušna cijev; Power shaft: pogonska osovina.
Tinamuovke
Sistematika
Na temelju već spomenutog rada Bertellia i Porzecanskog iz 2.004. se odnosi srodstva između pojedinih vrsta tinamuovki mogu prikazati slijedećim kladogramom:
Tinamidae |-- Tinaminae |   |-- Nothocercus |   `-- N.N.  |         |-- Crypturellus |        `-- Tinamus `-- Rhynchotinae |-- N.N.      |    |-- Tinamotis |   `-- Eudromia `-- N.N.           |-- Rhynchotus `-- N.N.                |-- Nothoprocta `-- N.N.                     |-- Nothura `-- Taoniscus
Casone, Sondrio
Casone je naselje u Italiji u provinciji Sondrio, u regiji Lombardija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 3 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1636 m.
Eichstruth
Ajhstrut je opština u njemačkoj saveznoj državi Tiringija. Jedno je od 89 opštinskih središta okruga Ajhsfeld. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 89 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 16061028.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Ajhsfeld Ajhstrut se nalazi u saveznoj državi Tiringija u okrugu Ajhsfeld. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 345 metara. Površina opštine iznosi 1,3 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 89 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 66 stanovnika/km².
Šentrupert (općina)
Općina Šentrupert (slo.: Občina Šentrupert) je općina u središnjoj Sloveniji u pokrajini Dolenjskoj i statističkoj regiji Jugoistočna Slovenija. Središte općine je naselje Šentrupert sa 348 stanovnika. Općina je nastala 14. lipnja 2006. godine izvajanjem iz općine Trebnje.
Zemljopis
Općina Šentrupert nalazi se u središnjem dijelu Slovenije. Općina obuhvaća istočni dio povijesne pokrajine Dolenjske. Područje općine je brežuljkasto i brdovito.
U općini vlada umjereno kontinentalna klima. Rijeka Mirna je najznačajniji vodotok u općini, svi drugi vodotoci su mali i usko lokalnog značaja.
Naselja u općini
Bistrica, Brinje, Dolenje Jesenice, Draga pri Šentrupertu, Gorenje Jesenice, Hom, Hrastno, Kamnje, Kostanjevica, Mali Cirnik pri Šentjanžu, Okrog, Prelesje, Ravne nad Šentrupertom, Rakovnik pri Šentrupertu, Ravnik, Roženberk, Slovenska vas, Straža, Šentrupert, Škrljevo, Trstenik, Vesela Gora, Vrh, Zabukovje, Zaloka
James Read
James Christopher Read (31. jul 1953 -) je američki glumac koji je postao slavan zahvaljujući ulozi Georgea Hazarda u popularnoj miniseriji North and South.
Read je bio oženjen sa Lorom Lee od 1978. do razvoda 1983. godine. Na setu North and South je upoznao Wendy Killbourne, koja je u miniseriji tumačila lik njegove supruge Constance Flynn. Godine 1988. su se vjenčali i imaju troje djece.
El Tempisque, Jocotepec
El Tempisque je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Jalisco, u opštini Jocotepec.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 20 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1544 m.
Tušiće
Tušiće (ili Tušići) je naselje u opštini Zubin Potok na Kosovu i Metohiji. Atar naselja se nalazi na teritoriji katastarske opštine Tušiće površine 646 ha. Istorijski i geografski pripada Ibarskom Kolašinu. Naselje je na severnim obroncima Mokre Gore. Atar sela se prostire od desne obale Ibra, zapravo od desne obale jezera Gazivode do vrhova strana koje se spuštaju ka jezeru. Nijedan naseljeni deo sela nije potopljen izgradnjom akumulacije na Ibru. Zaseoci su: Votnjak, Orašak, Kućetine, Kokorak, Ljajčiće, Orah. Stariji naziv Tušića je Kusino Selo, dok današnji naziv Tušiće verovatno potiče od neke starije porodice koja je pre u selu živela. Da je selo bilo i pre naseljeno govore brojni tragovi: stara groblja i ostaci starog naselja. Izgradnjom jezera znatno se promenio položaj sela jer je postalo dosta izolovano. Pre je preko prelaza na Ibru, i preko zaseoka sela Banje Špilje bilo vezano za važan magistralni pravac Ribariće-Kosovska Mitrovica. Posle oslobađanja od turske vlasti mesto je u sastavu Raškog okruga, u srezu deževskom, u opštini vojkovićskoj i 1912. godine ima 107 stanovnika (od toga u zaseoku Ljajčići 20 stanovnika).
Demografija
Naselje ima srpsku etničku većinu.
Broj stanovnika na popisima:
Straža (općina)
Općina Straža (slo.: Občina Straža) je općina u jugoistočnoj Sloveniji u pokrajini Dolenjskoj i statističkoj regiji Jugoistočna Slovenija. Središte općine je naselje Straža sa 1.961 stanovnikom. Općina je nastala 1. ožujka 2006. godine izvajanjem iz Gradske općine Novo Mesto.
Naselja u općini
Dolnje Mraševo, Drganja sela, Jurka vas, Loke, Podgora, Potok, Prapreče pri Straži, Rumanja vas, Straža, Vavta vas, Zalog.
La Matanza, La Paz
La Matanza je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Baja California Sur, u opštini La Paz.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 124 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 63 m.
Édouard Roche
Biografija
Édouard Roche je rođen u Montpellieru, gdje je i studirao na Sveučilištu u Montpellieru, dobio doktorsku titulu, a kasnije je i radio kao profesor u istoj školi. Značajan je njegov rad na Kant-Laplaceovoj hipotezi (nebularna hipoteza), a to je zajednički naziv za prve rasprave iz 18. stoljeća o nastanku Sunčeva sustava iz oblaka tvari koji je lebdio u svemiru. Prema zamisli Immanuela Kanta, objavljenoj u djelu Opća povijest prirode i teorija neba (njem. Allgemeine Naturgeschichte und Theorie des Himmels, 1755.), hladni oblak prašine stezao se zbog vlastite privlačne gravitacijske sile i pritom se počeo vrtjeti. Prvu matematički obrazloženu nebularnu teoriju postavio je Pierre-Simon Laplace u djelima Sustav svijeta (fra. Exposition du système du monde, 1796.) i Nebeska mehanika (fra. Mécanique Celeste, 1799. – 1825.). Prasunce je zamislio kao užarenu maglicu koja se vrti. Pretpostavio je da se vrtnja ubrzavala kako se maglica stezala, te da su se vanjski dijelovi maglice zbog velike centrifugalne sile odvajali u obliku prstenova, hladili i udaljavali od središta. Od prstenova su nastajali planeti, a njihovi su sateliti nastajali jednakim procesom pri ubrzavanju vrtnje planeta. Pretpostavio je da su udaljeniji planeti stariji od planeta bližih Suncu. Opažena gibanja Saturnovih satelita i prstena bila su u skladu s Laplaceovom hipotezom, ali je kutna količina gibanja Sunca bila manja od očekivane (prema Laplaceovoj hipotezi Sunce bi se trebalo vrtjeti znatno brže).
Rocheova granica
mini|desno|300px| Trodimenzionalni prikaz [[Rocheova šupljina|Rocheove šupljine za dvojne zvijezde koje imaju odnos masa 1 : 2. L1, L2 i L3 su Lagrangeove točke. Tvar jedne zvijezde može strujati preko točke L1 na drugu zvijezdu. .]]
Édouard Roche je ipak najpoznatiji po svojoj teoriji nastanka Saturnovih prstenova. Pretpostavio je da je ogromni prirodni satelit (mjesec) došao u blizinu Saturna, gdje ga je počela povlačiti gravitaciona sila (Newtonov zakon gravitacije). U trenutku kad je došao do neke granice, počeo se raspadati. Roche je upravo matematički izračunao tu granicu raspada, koja je kasnije nazvana Rocheova granica.
Rocheova granica je udaljenost od središta većega nebeskoga tijela do točke u kojoj je gravitacijska sila toga tijela jednaka gravitacijskoj sili satelitskoga tijela. Općenito vrijedi Rocheov odnos, koju su učinili točnijom James Hopwood Jeans (1917. i 1919.) i Subrahmanyan Chandrasekhar (1969.) za krute satelite:
gdje je:
Ta se jednakost može pisati i kao:
Unutar Rocheove granice, zbog utjecaja plimnih sila, sateliti koje na okupu drži uglavnom gravitacijska sila raspadaju se.
Za fluidne satelite (tekuće, plinovite ili satelit sastavljene od labave nakupine krutih dijelova) vrijedi:
Za planete gustoće slične Zemljinoj, uz uvjet da je masa satelita mnogo manja od mase planeta, Rocheova granica za fluidne satelite iznosi oko 2.44 polumjera planeta. Tako se na primjer dijelovi Saturnova prstena ne mogu gravitacijski skupiti u jedan ili više satelita, jer se nalaze unutar 2.3 Saturnova polumjera. Opstaju sateliti čvrste građe, koje osim gravitacijskih povezuju i sile veće od plimnih sila planeta, u granicama od 1.26 do 2.44 polumjera planeta.
Rocheova šupljina
Rocheova šupljina je prostor je oko zvijezde u sustavu dvojnih zvijezda u kojem je zvjezdana tvar gravitacijski vezana za pojedinu zvijezdu. U obliku je kapi koja je vrhom spojena na Rocheovu šupljinu druge zvijezde. Točka u kojoj se spajaju dvije Rocheove šupljine je unutarnja Lagrangeova točka i u njoj se poništavaju gravitacijske i plimne sile. Obujam Rocheove šupljine ovisi o masi zvijezda. Kada se tvar jedne zvijezde nađe izvan Rocheove šupljine (na primjer prilikom širenja crvenoga diva), ona struji prema drugoj zvijezdi (akrecijski disk).
Oblik Rocheove šupljine ovisi o odnosu masa zvijezda i treba ga dobiti računski. Pa ipak približno se može pretpostaviti da je ona sfera ili kugla jednakog obujma. Približna jednakost za polumjer te kugle je:
za
i
Još jednu približnu jednakost je dao astronom Peter Eggleton (1982.):
gdje je: q = M1 / M2. Ova jednakost slaže se s rezultatima opažanja unutar odstupanja od 1% za cijeli raspon q.
Las Flores, Xicoténcatl
Las Flores je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Tamaulipas, u opštini Xicoténcatl.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 12 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 129 m.
La Ziranda, Zitácuaro
La Ziranda je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Michoacán, u opštini Zitácuaro.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 86 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2044 m.
Angivillers
Onživije je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Pikardija, u departmanu Oaza koja pripada prefekturi Klermon.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 200 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 31 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 6,27 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 118 metara (maksimalnoj 151 m, a minimalnoj 99 m).
Apocalypse Now
Apokalipsa danas (eng. Apocalypse Now) je američki ratni film redatelja Francisa Forda Coppole iz 1979. Radnja filma odvija se za vrijeme Vijetnamskog rata, a događaji u filmu su slobodna interpretacija romana Josepha Conrada Srce tame (Heart of Darkness).
Apije Klaudije Ceko
Apije Klaudije Ceko Mali (lat. Appius Claudius Caecus) bio je rimski državnik u doba srednje Rimske Republike. Vršio je dužnost cenzora 312. st. e. te konzula 307. st. e. Godine 296. st. e. ponovo je bio konzul, a god. 295. st. e. obavljao je dužnost pretora. Tokom ove dve godine predvodio je rimsku vojsku u borbama u Etruriji, Kampaniji i Samniju. Godine 280. st. e., kada je već bio star i slep (odatle mu i nadimak Caecus = slep), održao je u senatu vatreni govor protiv sklapanja mira s epirskim kraljem Pirom ponuđenog Rimljanima nakon njihovog poraza kod Herakleje iste godine. Taj govor prvi je spomenik rimskoga govorništva, i bio je poznat još Ciceronu, premda možda ne u autentičnoj verziji. Prema antičkim svedočanstvima, Apije je sastavio i zbirku stihovanih izreka (Sententiae), koje su pružale praktične savete o mudrom i moralnom životu. Među njima je navodno bila i izreka Faber est suae quisque fortunae (= Svako je kovač svoje sreće).
Apocalypse Now
Originalno izdanje (1979.)
Film počinje s prigušenim zvukom helikoptera i slikama eksplodiranih bombi u tropskoj prašumi. Dok svira pjesma The Doorsa The End, priča se prebacuje u hotelsku sobu u Saigonu, gdje se nalazi duboko potreseni satnik američke vojske Benjamin Willard (Martin Sheen) i pije sam. Unatoč Willardovim psihičkim problemima, zapovjednici ga šalju u misiju u udaljenu kambodžansku prašumu da pronađe pukovnika američkih specijalnih snaga, koji se oteo kontroli.
Apije Klaudije Ceko
Apije je prva ličnost u rimskoj književnosti koja se ističe svojom individualnošću, a i prva ličnost u rimskoj istoriji uopšte za koju postoje pouzdani istorijski podaci a ne samo naznake istorijske istine prekrivene vekovnom mitografijom. Kao cenzor 312. st. e. dao je sagraditi po njemu nazvan Apijev put (via Appia), koji je vodio od Rima do Kapue i čiji ostaci postoje i danas. Na tom je putu osnovao i trgovište nazvano Forum Appii. Na njegovu je inicijativu iste godine izgrađen i prvi akvedukt u Rimu, takođe po njemu nazvan Aquae Appiae. Takođe je u spisak senatora uvrstio i imućnije ljude iz nižih društvenih slojeva, među njima čak i neke sinove oslobođenikâ. Apije je verovatno bio jedan od onih koji su podržali demokratsku akciju edila Gneja Flavija koji je 304. st. e. izložio na Forumu stalni kalendar s danima tokom kojih su se mogli obavljati pravni poslovi (dies fasti) i tako pravni sistem učinio dostupnijim seoskom i gradskom plebsu.
Apocalypse Now
Originalno izdanje (1979.)
Pukovnik Walter E. Kurtz (Marlon Brando), odlikovani časnik, poludio je i zapovijeda plemenom domorodaca duboko u prašumi u neutralnoj Kambodži. Willardu je zapovjeđeno da preuzme misiju pronalaska Kurtza i dokrajči njegovo zapovijedanje... bez milosti. Willard sazna da je Kurtz sebi prisvojio pravo ratnog zapovjednika te da ga obožavaju lokalni domoroci i njegovi odani ljudi. Osim toga, drugi časnik, Colby, koji je poslan u istu misiju prije Willarda, vjerojatno je postao jedan od njegovih poručnika.
Willard počinje svoj put uzvodno rijekom Nung (koja je izmišljena, pravo ime rijeke je Mekong) na patrolnom čamcu zvanom Erebus, sa šarolikom posadom koju čine: Šef Phillips, tamnoputi mornarički kapetan broda; Lance B. Johnson, preplanuli kalifornijski surfer; Chef, strojovođa i Tyrone, zvan Čisti, 17-godišnji crnac iz neke rupe u Južnom Bronxu.
Patrolni čamac stiže u zonu slijetanja helikoptera, gdje Willard i ekipa upoznaju pukovnika Billa Kilgorea (Robert Duvall), ekscentričnog zapovjednika 9. konjaničke jedinice, malo prije masovne akcije čišćenja osvojenog neprijateljskog grada. Kilgore, strastveni surfer, sprijateljuje se s Johnsonom. Od jednog svog čovjeka, Mikea, saznaje da je plaža uz obalu rijeke Nung savršena za surfanje, zašto ju je i osvojio. Kilgore naređuje svojim ljudima za osvoje grad i plažu. Leteći u helikopteru iznad obale, Kilgore započinje napad na selo. Scena, u kojoj se koristi Wagnerova glazba, završava s vojnicima koji surfaju po nesigurnoj plaži na kojoj se izmjenjuje vatra između Amerikanaca i Vijetkonga. Nakon što su helikopteri uništili svaki vidljivi znak otpora, slijedi napad napalmom u obližnjoj prašumi koji označava vrhunac bitke. Kilgore trijumfalno kaže Willardu: ''Osjećaš li to? Napalm, sine! Ništa na svijetu ne miriše tako. Volim miris napalma ujutro...''
Preživjeli dolaze na Kurtzov logor gdje se susreću s poludjelim fotografom (Dennis Hopper) koji štiti Kurtza, navodeći kako je on veliki čovjek koji ima vrlo dubokoumna filozofska razmišljanja. Willard ostavlja Chefa na brodu i naređuje mu da pozove zračni napad na selo ako se on ne vrati. Willard je doveden pred Kurtza i zatvoren u mračnoj baraci, dok ga Kurtz uči o teorijama rata, humanosti i civilizacija civilizacije. Nakon što Kurtz dobaci Willardu u krilo Chefovu odrubljenu glavu, film se nastavlja u nekoliko nanizanih scena klanja vodenog bivola, dok Willard ubija Kurtza mačetom. Umirući na zemlji, Kurtz šapuće: Užas... užas (navod uzet direktno iz Conradove knjige). Willard prolazi kroz utihnulu gomilu domorodaca, vraća se na brod, otplovljava niz rijeku, dok Kurtz ispušta posljednji dah.
Redux
Godine 2001. Coppola je objavio Apokalipsa danas: Redux u kinima, a malo kasnije i na DVD-u. Ova verzija uključuje 49 minuta materijala koji je morao biti izrezan iz originalnog filma.
Najznačajniji dio koji je ubačen u Redux je antikolonijalno poglavlje o obitelji Marais, vlasnicima plantaže kaučuka, ostatak kolonizacije Francuske Indokine. Ovi dijelovi su izbačeni iz filma 1979., koji je premijerno prikazan u Cannesu, zbog svog kritičkog tona o francuskoj kolonizaciji Vijetnama, što je bila tabu-tema u Francuskoj. U tom dijelu filma, muški članovi obitelji razgovaraju o pozitivnim stranama kolonizacije u Indokini i osuđuju vojnu izdaju u Prvom indokineskom ratu. U ovoj sceni, Hubert de Marais kaže da su francuski političari žrtvovali cijele bataljune u Dien Bien Phuu, i kaže Willardu da je SAD osnovao Vijetkong kako bi istjerao Francusku iz Vijetnama.
Drugi dodani materijali odnose se na scene bitke prije Willardova susreta s Kilgoreom, smiješna scena u kojoj Willardova posada krade Kilgoreove surferske daske; scena iz nastavka filma s plesom Playboyevih ljepotica, u kojoj se Willardova ekipa zabavlja s ljepoticama dok čekaju evakuaciju jer im je helikopter ostao bez benzina; te scena u kojoj Kurtz čita iz Timea članak o ratu, okružen kambodžanskom djecom.
Adaptacija
Iako je radnja filma inspirirana knjigom Josepha Conrada Srce tame, film ipak nema puno poveznica s knjigom. Radnja romana, temeljen na stvarnom Conradovom iskustvu, koji je bio kapetan parobroda u Africi, smještena je u Belgijski Kongo tijekom 19. stoljeća. Kurtz i Marlow (koji se u filmu zove Willard) rade za belgijsku trgovačku tvrtku koja brutalno eksploatira afričke domoroce koji rade za nju.
Kad Marlow dolazi na Kurtzovu postaju, otkriva da je Kurtz poludio te da zapovijeda malim plemenom kao njihov bog. Roman završava Kurtzovom smrću na povratku dok pripovjedač razmišlja o tami ljudske psihe: "srce beskrajne tame".
Marlow je u romanu kapetan riječnog broda koji je poslan da natovari bjelokost sa Kurtzove postaje, ali postupno postaje zaluđen Kurtzom. U biti, kad otkriva Kurtzovo teško zdravstveno stanje, Marlow ulaže veliki napor kako bi vratio Kurtza kući. U filmu, Willard je ubojica koji je poslan da ubije Kurtza. Unatoč tome, prikaz Kurtza kao božanskog vođe plemena domorodaca i malarije od koje boluje, Kurtzov uzvik "Istrijebite zvijeri!" i njegove posljednje riječi "Užas! Užas!" uzeti su iz Conradova romana.
Pozadina i produkcija
Originalni scenarij napisao je John Milius kasnih šezdesetih. Miliuis je tvrdio da ga je inspirirao profesor filma koji je spomenuo da nitko nije uspješno adaptirao Conradovu knjigu Srce tame, unatoč pokušajima legendarnih redatelja Orsona Wellesa i Richarda Brooksa. Ironično, scenarij je bio povjeren poznatom desničaru Miliusu, koji je zamislio naslov kao cinični odgovor na ljevičarski hipijevski slogan "Nirvana Now!", a u njegovu originalnom scenariju nalazilo se nekoliko Kurtzovih govora u kojima uzdiže vrline borbe i ratnički način života.
Film je trebao režirati George Lucas, koji je bio Coppolin suradnik u studiju American Zoetrope. Coppola je Zoetrope zamislio kao alternativu velikim holivudskim studijima koji bi davao podršku filmskim diplomcima koji su poslije postali poznati po kolokvijalnom nazivu "filmska djeca". Vijetnamski rat još je bio aktivan, a film se trebao snimati u samom Vijetnamu. Warner Bros., koji je imao ugovor sa Zoetropeom, odbio je financirati projekt zbog komercijalnih razloga i straha da će filmska ekipa poginuti na terenu na kojem se odigrava rat. Lucas je tvrdio da su on, studio i njegovi kolege nazvale projekt luđačkim. Nakon što je Lucas postigao uspjeh s filmom Američki grafiti, Coppola je odlučio sam snimiti film. Odluka je prouzročila neke poteškoće u njihovu odnosu. Coppola je odlučio da će financirati film svojim vlastitim sredstvima, novcem koji je zaradio od dva Kuma i onim koji podigne u banci na kredit, kako bi zadržao umjetničku slobodu u svojim rukama.
Coppola je također prepravio scenarij kako bi ostvario svoju viziju. Izbacio je Miliusove macho dijaloge te promijenio kraj filma. U Miliusovu originalnom scenariju na kraju se Kurtz i Willard udružuju u borbi protiv američkog zračnog napada na Kurtzov logor. Logor je uništen u masovnom zračnom napadu, a Kurtz umire od zadobivenih rana dok ga gleda Willard. Coppola je odbacio ovaj kraj opisujući ga kao karikaturalan. Kraj filma je prepravljen još nekoliko puta tijekom produkcije, a Marlon Brando kao Kurtz je dosta improvizirao. Priču je prilagodio Michael Herr, koji je kao dopisnik iz Vijetnama napisao knjigu Dispatches.
Na Apokalipsi danas Coppola je prvi put radio sa snimateljem Vittorijom Storarom, koji je radio na nekoliko fimova Bernarda Bertoluccija.
Film je sniman na Filipinima, a snimanje je postalo legendarno zbog dužine i poteškoća tijekom snimanja; snimanje je trajalo toliko dugo, da su kritičari počeli pisati o filmu kao "Apokalipsa kad?". Film je premašio budžet i raspored zbog nekoliko razloga. Tajfun je uništio mnoge setove, koji su morali biti ponovno sagrađeni, za što je bilo potrebno još novca. Za snimanje scena o napadu helikopterske jedinice pukovnika Kilgorea, korišteni su helikopteri filipinskih zračnih snaga, što je prouzročilo nove poteškoće jer je filipinski predsjednik Ferdinand Marcos tražio helikoptere za pravu borbu protiv pobunjenika u svojoj zemlji.
Glavnu ulogu ubojice na zadatku trebao je igrati Harvey Keitel, ali je zamijenjen dva tjedna nakon početka snimanja. Keitelove scene ponovno su snimljene, ovaj put s Martinom Sheenom, koji je pretrpio srčani udar tijekom snimanja, a imao je i problema s alkoholom. Sheen je 2006. izjavio da je uvodna scena bila u potpunosti improvizirana, da je pio cijeli dan prije snimanja, a da je ogledalo razbio slučajno. Kad je počeo krvariti, Coppola je htio zaustaviti snimanje, ali je Sheen inzistirao da se nastavi. Njegov oporavak potrajao je tjednima, tijekom kojih je film bio u opasnosti da se otkaže. Budući da ima sličnu pojavu i glas, Sheenov brat Joe Estevez, zamijenio ga je u nekim dugim scenama.
Marlon Brando pojavio se na setu predebeo, iako je njegov lik opisan kao bolestan i mršav. Odbio je naučiti svoje rečenice te nije pročitao knjigu Srce tame, kao što je zahtijevao Coppola. Većina Brandovih scena moralo je biti improvizirano, unatoč kratkom vremenu u kojem je glumac bio dostupan.
Ostala je slavna Coppolina izjava: "Imali smo previše novca, previše opreme, a malo pomalo smo poludili." Redatelj se morao suočiti s bankrotom i financijskom propašću ako se film ne završi ili se snimanje prekine; njegov osobni ulog i bizarne produkcijske okolnosti stvorili su mu ogromni pritisak.
Montaža filma potrajala je više od godinu dana, ponajviše zbog zahtjevne opreme za montažu, koju je nabavio sam Coppola. Prvotna gruba verzija nakon montaže trajala je više od pet sati i morala se kratiti više puta. Trosatna verzija prikazana je na filmskom festivalu u Cannesu, gdje je film dobio Palme D'Or za najbolji film. Na konferenciji za novinare dao je svoj legendarni komentar: "Moj film ne govori o Vijetnamu, to je Vijetnam."