Teočak
Historija
Iako, dakle, raspolažemo sa znatno kasnijim izvorima za područje grada Teočaka moglo, se ipak, tvrditi da je dolazak turske vlasti prouzrokovao krupne etničke promjene. Taj grad koji se nalazio na glavnoj komunikaciji morao je privremeno potpasti pod tursku vlast kao i Zvornik, oko 1460. godine. Zatim ga je Matija Korvin bio povratio u jesen 1464. godine, pa je ponovo i definitivno morao potpasti pod tursku, vlast nešto prije početka 1474. godine, od kada se u turskoj vlasti spominje tuzlansko područje. U tome prelaznom periodu nastala je u Teočaku katolička crkva sa franjevačkim samostanom, koju spominje još Bartol Pizanski (prije 1378. god.), a o kojoj ništa pobliže ne znamo. U njoj se nešto prije propasti Despotovine (1459.) gile navodno pohranjene kosti Sv. Luke evangelist, prenesene iz Smedereva, a padom Teočaka prenešene dalje u Jajce. Današnja džamija koja se nalazi pri samom ulazu u utvrđeni grad čini se da krije temelje spomenute crkve. Izgleda sudeći po osnovi, da je ona podignuta na temeljima nekadašnje crkve. I stanovništvo oko Teočaka bilo je nekada uglavnom katoličko. Do danas su u tom području očuvane tradicije o Mađarima (tj. katolcima), kao nekadašnjim stanovnicima tog kraja. Tredicija spominje da su nekada na posjedu u selu Pilici postojali mađarski vinogradi. Tu je očuvano još jedno interesantno predanje po kojem je i rječica Tavna nekada nazivana Ljeljena ili Bijela Rijeka. Treba spomenuti da nije do sada uoće poznat spomen Tavne (rječice područja) u srednjevjekovnim izvorima, pa nije isključeno da je ta riječica ranije imala drugo ime, tj. da se nazivala Ljeljana ili Bila Rijeka. Treba istaknuti i to da se u neposrednoj blizini, nešto sjevernije od Tavne, potok koji protiče kroz Koraj naziva Bijela Rijeka (U XVI vijeku nazivan Bili Potok, a slična imena i danas nose riječice u tom užem području, kao Bijela Bukovica i Crna Bukovica desne pritoke Gnjice, kao što je i rječica Bijeli Potok). Dakle slična imena rijeka (kao što je Bijela Rijeka), bila su u ovom području uobičajena. Da je naziv Tavna mogao zaista da dođe sa dolaskom turske vlasti govore druge indicije. Još u prvoj polovini XVI vijeka dva sela istočno i zapadno od Teočaka nazivana su imanom Tavna, tj. selo Tavna ili Krćina, i selo Tavna ili Jasikovac), dakle cijelo jedno šire područje tako je nazivano a njega su, kako se iz tih popisa vidi u cjelini naselili Vlasi. Već sami dupli nazivi pojedini naselja jasno govore o starom i novom stanovništvu, tj. jedan je naziv zatečen, a drugi donosi doseljeno stanovništvo. Sličnih toponima sa dva naziva ima u tuzlanskoj široj oblasti više. I današnje naselje Ugljevik imalo je dva naziva. U dva perpisa, iz 1533. godine u 1548. godine, zabilježeno je: selo Ugljevik ili Dolina Laba. Teško je objasniti kako je nastao naziv Dolina Laba, da li je to zatečeni ili donešeni naziv. Postoje i konkretniji podaci o doseljavanju Vlaha dolaskom turske vlasti u ovo i druga područja u ovoj oblasti, pa i podaci o tome odakle se doseljavaju. Ovdje želimo istaknuti da je ranije katoličko stanovništvo oko Teočaka dobrim dijelom potisnuto već samim dolaskom turske vlasti, kada je nestala i spomenuta crkva ispod grada. U turskim popisima, počevši od 1533. godine, bilo, ipak evidentno maleno gradsko podgrađe, varoš grada Teočaka sa ukupno 35 kuća, od čega 24 kršćanske kuće i 11 muslimanskih kuća. Prema tome, izvjesno kršćansko stanovništvo, koje nije bilo vlaško, postojalo je u tom podgrađu i kasnije.