cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sandra Bullock
Preduzetništvo
Vlasnica je producentske kuće „Fortis films“ (Fortis Films) u kojoj joj je sestra Gezine bila potpredsednik. Bulokova je bila i izvršni producent emisije „Šou Džordža Lopeza“ (The George Lopez Show) kojom je zaradila 10.000.000 dolara.
Termoelektrana Plomin
Sustav dopreme ugljena
Ugljen se u Plominski zaljev doprema brodom tipa Panamax od 70 000 tona, gdje se nalazi pristanište duljine 210 m. Iskrcavanje ugljena obavlja se pomoću zatvorenog pužnog brodoiskrcivača, koji se duž pristaništa kreće po tračnicama. Ugljen iz brodoiskrcivača dolazi na gumeni pristanišni transporter, koji ga prevozi do presipnog tornja, gdje se nalaze tračna vaga i magnetski separator. Od presipnog tornja do deponija, ugljen se prevozi pomoću tzv. „cijevnog“ transportera. Odlaganje na deponij, kao i uzimanje ugljena za daljnji prijevoz do bunkera kotlovskog postrojenja, obavlja se pomoću kombiniranog odlagača/uzimača, koji se kreće po tračnicama uzduž deponija.
Sandra Bullock
Preduzetništvo
Godine 2006. u Ostinu je otvorila restoran „Bes bistro“ (Bess Bistro), a potom cvećaru i pekaru. Poseduje i kuću na ostrvu Tajbi, nekoliko kilometara od Savane, Džordžija.
Termoelektrana Plomin
Zaštita okoliša
Za zaštitu od štetnih utjecaja rada termoelektrane na okoliš, provedena su odgovarajuća tehnička rješenja, koja osiguravaju svođenje tih utjecaja u granice propisane zakonskim normama:
Sandra Bullock
Filmografija
Do 2009. filmovi u kojima je nastupala zaradili su preko 3,2 milijarde dolara. Većinu njenih filmova prihvatili su i publika i kritika, ali neke ne. Britanski filmski kritičar Mark Kermod za Bulokovu je izjavio da je u celoj karijeri snimila svega tri dobra filma, ali „ona je zabavna, ona je divna, nemoguće je ne voleti je iako će i dalje igrati u lošem filmu nakon lošeg filma...“.
Termoelektrana Plomin
Pročišćavanje dimnog plina
Dimni plin se prije puštanja u atmosferu moraju pročistiti u skladu s ekološkim standardima. Iz tog razloga dimni plin prije ulaska u dimnjak prolazi kroz elektrostatski filtar i postrojenje za odsumporavanje. U elektrostatskom odvajaču čestica, plinovi se oslobađaju od nesagorivih sastojaka i pepela tako da na izlazu nemaju više od 100 mg/m3 pepela. Pri sagorijevanju ugljena od 1900 tona/dan, s udjelom od približno 13% pepela, nastaje 245 tona ukupnog pepela. Od toga se oko 90% izdvaja kao leteša prašina u elektrofiltru s efikasnošću od 99,8%, a ostalih 10% čini pepeo iz kotla (šljaka).
Sandra Bullock
Poznati glumci sa kojima je sarađivala
thumb|right| Zvezda na Bulevaru slavnih
Termoelektrana Plomin
Pročišćavanje dimnog plina
U postrojenju za odsumporavanje dimni se plin čisti od prekomjernog sadržaja sumporovog dioksida SO2. Postupak odsumporavanja temelji se na mokrom postupku apsorpcije, koji upotrebljava mljeveni vapnenac. Kao konačni proizvod dobiva se gips, koji služi u cementnoj i građevinskoj industriji. Postrojenje je konstruirano tako da može pročistiti dimne plinove od 700 do 3300 mg/m3 SO2 (odnosno ugljen s 0,3 do 1,4% sumpora).
U TE Plomin 1 i TE Plomin 2 ne primjenjuje se mjere za smanjenje emisija dušikovih oksida NOx. HEP tvrdi da ulaganje u opremu za smanjenje emisija postojećih postrojenja nije ekonomski isplativo. U TE Plomin 2 treba provesti ugradnju DeNOx postrojenja u svrhu ispunjenja graničnih vrijednosti emisija dušikovih oksida. Sva termoenergetska postrojenja se moraju uskladiti s graničnim vrijednostima emisija onečišćujućih tvari u zrak do isteka prijelaznog perioda (31. prosinca 2017.). U suprotnom, nakon isteka navedenog roka, slijedi zabrana rada proizvodnih jedinica.
Tehnologija izdvajanja ugljikovog dioksida CO2 iz dimnih plinova nije još razvijena do komercijalne primjene.
Mjerenja ozona
Mjerenja ozona pokazuju prekoračenja dozvoljenih, a ponekad tolerantnih vrijednosti, te je kakvoća zraka na ovom području s obzirom na ozon bila II. kategorije (2003. – 2005.), odnosno III. kategorije (2006. i 2007.).
Posljednjih desetljeća ozon pri tlu nastaje fotokemijskim reakcijama u urbanoj atmosferi bogatoj dušikovim oksidima NO i NO2 (koji se najčešće kraće označavaju s NOx). NOx, koji su posebno aktivni u atmosferskom ciklusu ozona, u atmosferu dospijevaju u većim količinama kao posljedica ljudskih aktivnosti (naročito prometa). Stoga se u velikim gradovima s gustim prometom, koji obiluju Sunčevim zračenjem, a nalaze se u toplim i suhim klimama (poput npr. Rima, Tokija, Atene i Los Angelesa), javlja onečišćenje zraka poznato pod nazivom fotokemijski smog. U tako onečišćenoj atmosferi uz O3 i NOx nalaze se i organski nitrati, poput PAN-a (peroksiacetil nitrat CH3C(O)OONO2), oksidirani ugljikovodici i tzv. fotokemijski aerosol, a nad gradom se zbog velike količine aerosola može vidjeti žućkasto-smeđi oblak, koji je zbog svog čestog pojavljivanja nad Atenom dobio ime nefos (od grčke riječi νεφοσ, što znači oblak). Trajanje troposferskog ozona je otprilike 22 dana. Uglavnom se na kraju taloži na tlo, u obliku hidroksilnih (OH) spojeva ili peroksilnih radikala (HO2). Postoje snažni dokazi da povećana koncentracija ozona na tlu dovodi do smanjenih prinosa u poljoprivredi, jer ozon utječe na procese fotosinteze i usporava cjelokupan rast biljaka. mini|desno|300px|List crvene johe, pokazuje tipičnu promjenu boje, koja je uzrokovana ozonom U manjim količinama ozon iritira očnu sluznicu, grlo, nos i dišne puteve, dok u velikim koncentracijama može biti smrtonosan. Ozon izaziva velike poteškoće za one bolesnike sa astmom, bronhitisom i sa srčanim smetnjama. Dugo izlaganje ozonu povećava rizik smrtnosti zbog bolesti dišnih puteva. Jedna studija u SAD, na 450 000 ljudi, pokazala je snažnu povezanost između razine ozona i bolesti dišnih puteva, u trajanju od 18 godina. Studija je zaključila da ljudi koji žive u gradovima, sa visokim koncentracijama ozona, imaju 30 % povećani rizik smrtnosti od bolesti dišnih puteva. Prema Američkoj agenciji za zaštitu okoliša ili EPA (engl. United States Environmental Protection Agency), ozon sa koncentracijom 0,004 % ili više, može štetno djelovati na osjetljive ljude. U Europskoj uniji propisi (Directive 2008/50/EC) dozvoljavaju najveću koncentraciju ozona od 0,006 %, ali se još ne zna kada će stupiti na snagu. Svjetska zdravstvena organizacija preporučuje najveću koncentraciju ozona od 0,0051 %.
Obrada otpadnih tehnoloških voda
Otpadne se tehnološke vode prije obrade slijevaju u prihvatni bazen obujma 1200 m3. Posebno se pročišćavaju vode nastale odsoljavanjem kotla, odšljakivača i kaljužnih jama strojarnice, a posebno vode nastale odsumporavanjem. Dio pročišćenih voda ponovo se iskorištava u elektrani, a preostali dio se ispušta u more. Ta se voda, zagrijana za oko 8 ºC vraća natrag u potok Boljunčicu i s njim u more.
TE Plomin 3
mini|desno|400px|Prikaz [[vodocijevni kotao|dvodomnog vodocijevnog kotla s prirodnim kruženjem vode.]] mini|desno|400px|[[Rankineov ciklus u svom osnovnom obliku i četiri osnovne komponente.]] mini|desno|400px|Presjek [[parni kondenzator|parnog kondenzatora.]] mini|desno|400px|[[Vodena para iznad termoelektrane se kondenzira u obliku aerosola.]] TE Plomin 3 ili TE Plomin C-500 (HEP) se planira izgraditi do 2018. Zahvat podrazumijeva rekonstrukciju TE Plomin – zamjenu postojeće TE Plomin 1 u cilju modernizacije i povećanja kapaciteta. Svrha poduzimanja predmetnog zahvata je izgradnja dugoročno sigurnog i stabilnog izvora električne energije. Zamjenski blok TE Plomin 3 imat će snagu 500 MW na generatoru, umjesto postojećih 125 MW na generatoru. Ovom rekonstrukcijom će umjesto današnjih 335 MW instalirane snage na lokaciji biti 710 MW. Ulazak u pogon TE Plomin 3 planiran je po izlasku iz pogona TEP 1. Nositelj zahvata je Hrvatska elektroprivreda d.d. (HEP d.d.).
Potrošnja električne energije u Hrvatskoj povećava se s prosječnom godišnjom stopom rasta 1,7% (2004.do 2009.), a uvoz iznosi 22-35%. Do 2020. iz pogona će izaći dio elektrana hrvatskog elektroenergetskog sustava koje su na kraju životnog vijeka, dok će neke zbog prilagođavanja propisima Europske unije o emisijama biti potrebno staviti izvan pogona prije nego što je to planirano ili ekonomski opravdano.
TE Plomin 3 predviđen je po konceptu suvremenih termoelektrana čiste tehnologije na ugljen s ciljem da se radom bloka C (te izlazom iz rada TE Plomin 1) poboljša stanje s gledišta utjecaja na okoliš po nizu aspekata. Primjenom suvremene tehnologije superkritičnih parametara pare, termoelektrana postiže stupanj iskorištenja 45%, što je znatno više od današnjih klasičnih elektrana, koje imaju stupanj pretvorbe od 32% do 37%.
Budući da je novi blok TE Plomin 3 veće snage od TE Plomin 1, koji zamjenjuje, doći će nakon puštanja u rad bloka TE Plomin 3 do povećanja emisije ugljikovog dioksida sa sadašnjih oko dva milijuna tona godišnje (blokovi 1 i 2) na oko četiri milijuna tona godišnje (blokovi 2 i 3). Za usporedbu, da bi zadovoljila uvjete iz Protokola iz Kyota emisija stakleničkih plinova smjela bi u 2015. u Hrvatskoj iznositi oko 35 milijuna tona godišnje. U slučaju implementiranja u termoelektrani Plomin aktivnog sustava za smanjenje emisije ugljikovog dioksida, emisija će se bitno smanjiti vjerojatno na iznos manji od milijun tona godišnje.
Pretpostavlja se da će se pri 7600 sati u pogonu na snazi od 500MW koristiti 1,1 milijun tona ugljena godišnje uz 35.000 tona vapnenca za odsumporavanje. U zrak i vodu će se tijekom rada godišnje ispustiti oko 1.200 tona sumpornog dioksida, 800 tona dušičnih oksida, 300 tona ugljikovog monoksida, 100 tona čestica, 2,6 milijuna tona ugljičnog dioksida, 80 m3 tehnološke vode po satu, 40 m3 sanitarnih otpadnih voda na dan, 12,700 tona šljake, 114.000 tona pepela i 62 000 tona gipsa uz 2.500 tona krutog ostatka godišnje. Prema istraživačkim studijama, iako je novi blok TE Plomin 3 četiri puta veći od starog bloka iz dimnjaka će ispuštati za upola manje dušičnih oksida, dvije trećine manje sumpornog dioksida te 20-ak posto manje čestica što ga čini ekološki prihvatljivijim.
Glavni i pomoćni objekti
Kao mikrolokacija glavnih i pomoćnih objekata TE Plomin 3 odabrana je sjeverna polovica današnjeg odlagališta ugljena. Glavni pogonski objekti TE Plomin 3 su: kotao superkritičnog stanja pregrijane pare (300 bar, 600 °C) s jednim međupregrijanjem, jedna visokotlačan (VT) i jedna niskotlačna turbina (ST), jedan sinkroni generator, te dvije dvostrujne niskotlačne turbine (NT) i 7 regenerativnih zagrijača. Vlastita potrošnja TE Plomin 3 procijenjena je na 25 MWe. Neto snaga bloka (snaga na pragu elektrane) iznosi 475 MWe što uz 1044 MJ/s topline unesene gorivom daje neto stupanj iskorištenja od 45%.
Zaštita okoliša
Za zaštitu od štetnih utjecaja rada termoelektrane TE Plomin 3 na okoliš, planiraju se odgovarajuća tehnička rješenja, koja osiguravaju svođenje tih utjecaja u granice propisane zakonskim normama.
Smanjenje emisije dušičnih oksida NOx
Odabrane su primarne mjere u ložištu: gorači s niskim NOx i stupnjevito dovođenje zraka kojima se postiže redukcija emisije NOx do 400 mg/Nm3, te selektivna katalitička redukcija ili SKR. SKR sustav imat će stupanj izdvajanja NOx 80%, a reagens je amonijak. Zbog sigurnosnih razloga izabrana je varijanta njegovog dobivanja procesom hidrolize vodene otopine uree. Polazna tvar bit će urea u krutom stanju koja će se dopremati cisternama i direktno otapati u spremniku za otapanje do 32%-tne vodene otopine. Alternativa ovakvom rješenju je sustav sa amonijačnom vodom kao reagensom, koji se planira ugraditi i u TE Plomin 2.
Smanjenje emisija čestica
Između dvaju alternativnih rješenja: vrećastih filtara i elektrofiltara, za uklanjanje čestica iz dimnih plinova TEP C (TE Plomin 3) izabran je elektrofiltar. U kombinaciji s pojačanim sprejem u postrojenju za odsumporavanje, elektrofiltri postižu emisije čestica koje su na dovoljno niskim razinama, jednostavniji su za održavanje i preporučeni NRT-om. Ukupni stupanj odvajanja čestica elektrofiltra s odvajanjem čestica u postrojenju za odsumporavanjem bit će veći od 99,9%.
Smanjenje emisija sumporovog dioksida SO2
Odabran je mokri postupak odsumporavanja dimnih plinova s vodenom suspenzijom vapnenca, tehnološki istovjetan sustavu, kakav ima TE Plomin 2. Ovo tehnološko rješenje karakterizira visoka pouzdanost pogona, te visoki stupanj izdvajanja SO2 za različite uvjete pogona i karakteristike ugljena. To je danas najzastupljenija tehnologija odsumporavanja na termoelektranama. Konačni produkt je gips koji se koristi u građevinarstvu, pa je količina otpada za odlaganje relativno mala. U apsorberu postrojenja za odsumporavanje dolazi također i do ispiranja sitnih čestica, teških metala, HCl-a, HF-a i drugih spojeva. Proces se zasniva na reakcijama SO2 iz dimnih plinova s vapnencem, CaCO3 iz suspenzije uz djelovanje kisika iz zraka pri čemu nastaje CaSO4 (gips). Stupanj odsumporavanja FGD postrojenja TE Plomin 3 će biti ≥ 95%.
Silosi ugljena
Za potrebe TE Plomin 2 i TE Plomin 3, predviđena je zamjena otvorenog odlagališta zatvorenim spremištem, silosima za ugljen. Predviđena su četiri silosa, svaki kapaciteta do 100 000 tona.
Sustav rashladne vode
Analizom mogućih rješenja za rashladni sustav TE Plomin 3 promatrano je niz različitih varijanti, s gledišta točke usisa, točke ispusta, načina polaganja, trase cjevovoda, tehničke izvedbe cjevovoda i polaznih projektnih parametara. Analize su pokazale da rashladni sustav u izvedbi s dovodnim otvorenim kanalom i ispustom u Čepić kanal nije povoljno rješenje za TE Plomin 3 jer bi uzrokovalo preveliko zagrijavanje mora u unutrašnjem dijelu Plominskog zaljeva. Nepovoljna konfiguracija terena (nagib JZ strane Plominskog zaljeva 60-65°) čini nadzemno polaganje dovodnog i odvodnog cjevovoda rashladne morske vode skupim i manje prihvatljivim rješenjem za okoliš, a polaganje cijevi po dnu plitkog, muljevitog Plominskog zaljeva je tehnički složeno i također problematično s aspekta zaštite okoliša.
Stoga će se nova pumpna stanica smjestiti uz postojeću, a rashladna morska voda će se dovoditi i odvoditi kroz novoizgrađeni tunel unutar brda Osoj. S obzirom na mjesto ispusta rashladne morske vode, razmatrano je također nekoliko mogućnosti te je kao optimalna odabrana varijanta s ispustom kod pumpne stanice. Zahvat rashladne morske vode će biti na dubini 35-45 metara. Ispust rashladne vode u more izvest će se s istočne strane postojeće pumpne stanice, kao pripovršinski s brzinom ispuštene rashladne vode koja omogućava što brže miješanje.
Sustav obrade otpadnih voda
Za odvodnju i obradu otpadnih voda TE Plomin 3 predviđen je zatvoreni, razdjelni sustav lociran južno od glavnih pogonskih objekata. Za tehnološke otpadne vode predviđeni su fizikalnokemijski postupci obrade pri čemu nastaje mulj, koji se zbrinjava prema propisima za zbrinjavanje otpada. Uvjetno onečišćene oborinske vode tretirat će se preko taložnika i uljnog separatora na mjestima potencijalnog nastanka onečišćenja. Sanitarne otpadne vode TE Plomin 3 tretirat će se na zasebnom uređaju u 2 stupnja. Prvi stupanj obuhvaća fizikalno-kemijsku obradu, dok drugi biološku obradu (aeracija, aerobna stabilizacija aktivnog mulja uz mogućnost povrata mulja u biološki predstupanj i glavni stupanj).
Prostor za izdvajanje ugljikovog dioksida CO2
Tehnologija izdvajanja ugljikovog dioksida iz dimnih plinova nije još razvijena do komercijalne primjene.
Specifični pokazatelji javnog zdravlja
Procjena utjecaja čimbenika okoliša na zdravlje vrlo je složen proces. U velikoj većini slučajeva ne može se pojednostavljeno reći da je dugotrajna izloženost nekom od čimbenika rizika iz okoliša direktno povezana s povećanjem broja oboljelih i/ili smrtnošću od neke specifične bolesti. Nadalje, većina kroničnih nezaraznih bolesti je multifaktorijalne etiologije. Svjetska zdravstvena organizacija procjenjuje da onečišćenja zraka u Hrvatskoj sudjeluje s udjelom od svega 0,6% među deset vodećih rizičnih čimbenika povezanih s ukupnom smrtnošću ('The European Health Report 2005').
Primarijus dr. sc. Lucijan Mohorović iz Labina, po struci porodničar-ginekolog, predstavio je rad koji obrazlaže pojavu visokog krvnog tlaka u trudnica i hipertenziju u istih osoba deset godina nakon poroda. Tu je povezanost pripisao dugotrajnom utjecaju štetnih, toksičnih čimbenika iz okoliša. Podloga je bilo njegovo epidemiološko istraživanje na 204 trudnice, provedeno od 1975. do 1985. u Labinu. Poznat je kao znanstvenik koji je, u mnogim studijama obrađivao utjecaj okoliša na zdravlje ljudi: dokazao je, kako ističe, da izgaranje ugljena, ali i ostalih fosilnih goriva utječe na trudnice i njihovu djecu.
Kod majki se pod utjecajem oksidanata iz sagorijevanja fosilnih goriva i drugih eksogenih oksidanata razvija patološki oblik hemoglobina, methemoglobin, koji nema sposobnost vezivanja udahnutog kisika za trovalentno (Fe III) željezo, pa djeluje nepovoljno na razvoj fetusa. Dokazao sam i da je u vrijeme rada termoelektrane porastao patološki oblik hemoglobina. Novorođenčad trudnica koje su imale povećanu vrijednost takvog methemoglobina imala su znatno više žutica pri porodu. Pokazalo se da su djeca majki koje su imale povišene vrijednosti methemoglobina tijekom trudnoće imala u tom razdoblju, do 18. godine, značajno više šumova na srcu i smetnji govora (dislalije), kao i disfunkcija u učenju i pamćenju u odnosu na kontrolnu grupu.
Zlatko Gareljić
Zlatko Gareljić (Split, 19. studenoga 1959.), hrvatski političar.
Osnovnu školu i gimnaziju završio u Makarskoj. Na Fakultetu političkih nauka Sveučilišta u Zagrebu diplomirao je 1983. godine.
Politika
Tijekom svoje političke karijere obnašao je nekoliko političkih funkcija i to:
Zanimljivosti
Sudjeluje u dokumentarnom filmu o izborima u Makarskoj "Makarska elegija" (2006.) te se pojavljuje kao epizodni glumac u filmu "Gdje pingvini lete" (2008.) redatelja Josipa Vujčića.
Dubrava (Omiš)
Dubrava je naselje u Splitsko-dalmatinskoj županiji.
Zemljopis
Nalazi se u poljičkom zaleđu, u Sridnjim Poljicima.
Upravna organizacija
Gradsko je naselje grada Omiša po upravnoj organizaciji, iako je od samog naselja Omiša udaljeno nekoliko kilometara. Po poštanskoj organizaciji, pripada poštanskom uredu u Tugarama.
Stanovništvo
Većinsko i jedino autohtono stanovništvo ovog sela su Hrvati.
Laptevsko more
thumb Laptevsko more je deo severnog Ledenog okeana. Nalazi se između Sibira, poluostrva Tajmir, Novosibirskih ostrva i ostrva Nova Zemlja. Na zapadu komunicira sa Karskim morem preko Viljkickog prolaza, a na istoku sa Istočnosibirskim morem preko Sanikovljevog prolaza i prolaza Dimitrija Lapteva. Njegova površina pokriva oko 672.000 km². Ime je dobilo po dvojici istraživača Dimitriju Laptevu i Haritonu Laptevu, rođacima koji su u osamnaestom veku istraživali i kartografisali njegove obale. Plovno je samo tokom avgusta i septembra. Njegova prosečna dubina je 50 metra, a maksimalna dubina iznosi 3.385 metara. Najveća reka koja se uliva u Laptevsko more Lena koja formira veliku deltu. Nešto zapadnije se nalazi dugi estuer reke Hatanga. Pored njih najveće reke koje se ulivaju u more su Anabar, Olenjok i Jana. Laptavsko more je prekriveno ledom tokom najvećeg dela godine, međutim ledolomci omogućavaju da se njegova glavna luka Tiksi oslobodi leda. Lokalnu faunu čine morževi, bradate foke i morske krave.
Grbavi čizmar
Grbavi čizmar (lat. Alectis alexandrinus) riba je iz porodice bitinica (lat. Carangidae). Zabilježen je u Jadranu 1973. godine, a smatra se da je došao iz južnih krajeva Mediterana, odnosno toplijih mora. Ima jako spljošteno tijelo u bočnom smjeru, a rastom ono postaje sve izduženije. Na gornjem kraju glave ima karakterističnu grbu, a početak trbušne i leđne peraje je znatno istureniji od ostatka peraje. Ima male ljuske koje su teško vidljive, a glava je gola, kao i pojedini djelovi tijela. Boja tijela mu je srebrnkasta s plavkastim odsjajem kada se gleda odozgo. Nedorasle jedinke imaju pet pruga na tijelu. Mrijesti se tokom ljeta,a jajašca su pelagična. Naraste do 100 cm duljine i preko 3 kg težine. Snažan je i brz plivač, živi na dubinama do 70 m, a hrani se lignjama i ribom.
Rasprostranjenost
Grbavi čizmar je riba koja prebiva po istočnom dijelu Atlantika, u toplijem moru od Gibraltara do Angole, Prisutan je također i po južnom dijelu Mediterana, a ponekad zaluta i u Jadran.
Valerijana
Valerijana (odoljen, odolen, macina trava), lat. Valeriana officinalis je višegodišnja zeljasta biljka iz porodice Valerianaceae.
Opis biljke
Domaća valerijana sadrži od 0,2 do 0,5 % eteričnog ulja. Obično ima umirujuće, a vrlo rijetko stimulirajuće djelovanje pa u tom slučaju izaziva živčanost. . Upotrebljava se korijen valerijane ili preparati sačinjeni od njega. Uspijeva na nadmorskoj visini do 2000 metara.
Bois-Jérôme-Saint-Ouen
Boa Žerom Sent Uan je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Er koja pripada prefekturi Andelys.
Jure Radić (franjevac)
Dr. fra Jure Radić (Baška Voda, 28. studenog 1920. - Split, 25. srpnja 1990.), biolog, svećenik, franjevac, malakolog.
Rođen je u Baškoj Vodi 28. studenog 1920. godine, zaređen je za svećenika 1943. u Makarskoj. Na Katolički bogoslovni fakultet u Zagrebu branio je disertaciju o liturgijskoj obnovi u Hrvatskoj. Bio je kratko župnikom u nekoliko župa, a najveći dio života proveo je kao odgajatelj na Visovcu, u Makarskoj te u Zagrebu, i profesor sjemeništaraca i bogoslova. Bio je gvardijan i rektor Franjevačke visoke Bogoslovije u Makarskoj. Osnovao je i vodio Malakološki muzej i Institut Planina i mora u Makarskoj. Uređivao je i brojne časopise. Preminuo je iznenada u Splitu. Pokopan je u Makarskoj, a sprovodne obrede uz koncelebraciju dvojice biskupa i 150 svećenika vodio je msgr. Ante Jurić.
Najslužniji je za osnivanje Parka prirode Biokovo. Svjetski je priznati stručnjak iz područja malakologije, botanike i ekologije. Utemeljitelj je Biokovskog botaničkog vrta Kotišina u Makarskoj. Pokretač je znanstvenih skupova i znanstvenog zbornika "Acta Biokovica" o prirodi Biokova. Surađivao je u mnogim prirodoslovnim znanstvenim časopisima i edicijama gdje je dao znatan broj znanstvenih radova.
Prato, Chieti
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 151 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 82 m.
Istočnosibirsko more
thumb Istočnosibirsko more je deo Severnog Ledenog okeana, nalazi se između polarnog kruga na severu, obala Sibira na jugu, Novosibirskih ostrva na zapadu i ostrva Vrangel na istoku. Na zapadu dolazi u kontakt sa Laptevskim morem a na istoku sa Čukotskim morem. Površina mora iznosi 913.000 kvadratnih kilometra i najvećim delom godine je prekriveno ledom. 50% površine nije dublje od 50 metra, a maksimalna dubina je 155 metara. Obala je uglavnom ravna na zapadu, a na istoku ima planina. Prosečna temperatura vazduha je 0°S do 2°S leti, a zimi može da padne do -30°S. Njegova najveća luka Pevek. Sistematsko istraživanje i kartografisanje njegovih obala je izvršeno serijom ekspedicija 1735.-1742., 1820.-1824., 1822., 1909., 1911.-1914.
Makarska konkatedrala sv. Marka
'''Makarska konkatedrala (zborna crkva) sv. Marka evanđelista''' drugostolna je crkva Splitsko-makarske nadbiskupije. Nalazi se u Makarskoj, na vrhu Kačićevog trga. Sagrađena je u baroknom stilu. Gradnja ove konkatedrale, bivše stolne crkve makarskih biskupa počela je 1700. godine na inicijativu makarskog biskupa Nikole Bijankovića, no nažalost nikada nije u potpunosti dovršena. Godine 1756. posvetio ju je makarski biskup Stjepan Blašković.
Pročelje crkve okrenuto je prema jugozapadu, a zvonik se vidi gotovo iz cijeloga grada. Na ulazu u konkatedralu s desne se strane nalazi oltar u kojemu se čuvaju kosti sv. Klementa, zaštitnika grada Makarske i Makarske biskupije. Kosti ovog sveca dovezene su iz rimskih katakombi 1725. godine. S lijeve strane nalazi se oltar Majke Božje, a nad njim jedan mali oltar Gospe od ružarija ili Majke Božje od krunice. U drvu oslikana Djevica s djetetom rad je bizantske škole. Taj mali oltar, prema pričanju mještana, sagrađen je za vrijeme kuge 1815. godine. Drugi oltar na lijevoj strani jest oltar sv. Križa. On predstavlja kalvariju, a kipovi su u drvu prirodne veličine.
Konkatedrala je bila znatno oštećena za vrijeme velikog potresa 1962. godine, te su obnovom unutarnjega djela crkve napravljene stanovite promjene. Glavni oltar je premješten u pokrajnu kapelicu presvetog sakramenta, gdje je bio na početku. Taj najljepši oltar djelo je venecijanskih majstora. Nakon potresa 1962. godine oštećen je kor te su 1970. godine nabavljene nove orgulje, djelo slovenske tvrtke Jenko.
Upravitelj katedrale župnik je msgr. Pavao Banić, ujedno i prepozit Zbornog kaptola. Kanonici Zbornog Kaptola u Makarskoj su msgr. Pavao Banić i msgr.Stipe Jerković. Svakodnevne svete Mise su u 7.00 i u 18.00 sati zimi a ljeti u 19.00h, Nedjeljne i blagdanske u 8.00,9.00,10.30 i 18.00 sati.
Afereza
Afereza (grč. aphairesis: oduzimanje, otimanje, skidanje), '''1. a) ispuštanje jednoga glasa ili više njih na početku riječi; izostavljanje početnog glasa ili sloga u govoru: tica umjesto ptica, vamo umjesto ovamo, ći umjesto kći, Tonio umjesto Antonio, Tuna umjesto Antun, Merika umjesto Amerika, letrika umjesto elektrika, rešt umjesto arest. U antičkoj poeziji afereza se katkada vrši zbog metričkih razloga (ruere umjeste eruere, temnere umjesto contemnere). b)' osobito u klasičnim jezicima, izostavljanje kratkoga vokala pred dugim vokalom u govoru (demkracija umjesto demokracija''). 2) u pravničkoj terminologiji, nasilnooduzimanje, otimanje, pljačka, otimačina. 3) u medicini, uklanjanje suvišnog ili onesposobljenog dijela ljudskog tijela. Suprotno: apokopa, prosteza; Usp.: epenteza, epiteza
Vatroslav Jagić aferezu nazive odsuvak (prema češkom odsuvka). Naši priručnici, izgleda, ne bilježe ni pridjev, a ni glagol izveden iz imenice afereza. No kako u engleskim rječnicima nalazimo pridjev aphaeretic odn. apheretic uz imenice aphaeresis odn. apheresis, onda iz njih možemo izvesti i naš oblik: aferetički ili aferetičan.
U enigmatici, aferezom se naziva niz riječi (pojmova) u kome je sljedeća riječ identična prethodnoj, ali ne sadrži njeno prvo slovo, npr. šumoriti, umoriti, moriti, oriti, riti, iti, ti, i ili kamelija, Amelija, Melija, Elija, lija, Ija, ja, a. Takav niz ne mora biti potpun, tj. ne mora se završavati pojmom od jednog slova, a neki članovi niza mogu i nedostajati, tj. sljedeća riječ može se od prethodne razlikovati za više od jednog prednjeg slova. Najdulja riječ u nizu naziva se osnovnom ili temeljnom riječju afereze. Riječi (pojmovi) iz takvog niza često nisu iste osnove ili korijena i nemaju značenjskih veza. Aferetični nizovi naročito se koriste američkim (prozirnim) križaljkama, ali i u ispunjaljkama, klinoidnim i stihovnim zagonetakama (u kojima se mogu svesti na niz od dvije riječi, npr. puran, uran). Riječi iz aferetičnih nizova možemo nazivati i aferetičnim riječima (pojmovima). (jn)
La Plata (estuarij)
thumb|Río de la Plata u odnosu na Urugvaj i Argentinu thumb|Satelitska snimka estaurija La Plata La Plata (šp. Río de la Plata, dosl. Srebrna rijeka) je najveći estuarij na svijetu koji nastaje spajanjem ušća rijeka Paraná i Urugvaj u Atlantski ocean. La Plata predstavlja granicu između Argentine i Urugvaja. Ovisno o geografu, La Plata se može smatrati rijekom, estuarijem, zaljevom ili čak marginalnim morem.
Površina estuarija iznosi 35.000 km², dužina 320 km, a širina od 80 do 220 km (šire od Jadranskog mora). Estuarij La Plata je relativno plitak, dubok je samo između 2 i 8 m, što se objašnjava velikom količinom materijala koji nanose obe rijeke. Površina sliva iznosi oko 3.200.000 km².
Prvi Europljanin koji je otkrio La Platu bio je Juan Díaz de Solís 1515. i 1516. godine, međutim, ime je dao Magellan 1519. godine.
Na La Plati se nalaze sljedeći gradovi:
Opportunity, Washington
Demografija
Po popisu iz 2000. godine broj stanovnika je 25.065.
Lacko
Enigmatski potvrdnik: - A - B - C - Č - Ć - D - Dž - Đ - E - F - G - H - I - J - K - L - Lj - M - N - Nj - O - P - Q - R - S - Š - T - U - V - W - X - Y - Z - Ž - LACKO, ime odmila prema Ladislav, a katkada i prema Vladimir (po "Rječniku osobnih imena" Mate Šimundića i prema: Dragislav/Dragoslav, Eulampij, Evilasij, Labud, Ladimir, Lado, Lajoš, Lambert, Lambreht, Landelin, Landolf, Laslo, Lastimir, Laurencij, Laurentij, Lavomil, Lavrentij, Milan, Radisav/Radosav, Radislav/Radoslav, Vjekoslav, Vladomir, Vladislav, Vladivoj, Vlastimir). U našoj književnosti sinonim za pjesnika Vladimira Vidrića jer su ga tako zvali najbolji njegovi prijatelji.
Izvor: ''Pet stoljeća hrvatske književnosti. Knjiga 77: Vladimir Nazor'', Zagreb, 1965.
Saborna crkva Svete Sofije u Kijevu
'''Katedrala Sv. Sofije' (ukrajinski: Собор Святої Софії ili Софійський собор'') u Kijevu je izvanredan arhitektonski spomenik iz razdoblja Kijevske Rusi, najveća znamenitost grada Kijeva i prvi spomenik iz Ukrajine koji je upisan na UNESCOv popis mjesta svjetske baštine u Europi, zajedno s obližnjim zasebnim manastirskim kompleksom Kijevo-pečerska lavra.
Haworth, Oklahoma
Havort je grad u američkoj saveznoj državi Oklahoma.
Saborna crkva Svete Sofije u Kijevu
mini|lijevo| Model izvorne katedrale iz 11. st.
Haworth, Oklahoma
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 297, što je 57 (-16,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Saborna crkva Svete Sofije u Kijevu
Povijest
Gradnja Katedrale Sv. Sofije započeta je 1011. godine u vrijeme kijevskog kneza Vladimira Velikog koji je 988. prihvatio Kršćanstvo kao službenu religiju Kijevske Rusi. Katedrala je završena nakon 1037. godine, za kijevskog kneza Jaroslava Mudrog, poznatijeg kao velikog graditelja crkvi. Katedrala Sv. Sofije ime je dobila po svojoj nešto poznatijoj istoimenoj izvornoj inačici u Konstantinopolu Aja Sofiji (grčki za "Crkva svete mudrosti"). Katedrala je izvorno bila mauzolejom Kijevskih vladara te su tu pored kneza Jaroslava Mudrog sahranjeni i Vladimir II. Monomah te Vsevolod I. Jaroslavič.
Nakon što je Andrej Bogoljupski, knez Vladimir-Suzdalja, opustošio Kijev 1169. godine, te potom Tatari 1240. godine, katedrala je u velikoj mjeri oštećena. Nakon Brestske crkvene unije 1596. godine, katedrala je pripala Ukrajinskoj grkokatoličkoj crkvi, ali ju je već 1633. godine preuzeo novoimenovani kijevski pravoslavni metropolit moldavskog porijekla Petro Mogila. On je naručio opsežnu obnovu koja je najočitija na gornjim dijelovima katedrale koje je izveo talijanski arhitekt Octaviano Mancini u prepoznatljivom stilu ukrajinskog baroka koji je mješavina talijanskog baroka i bizantske arhitekture. Radovi na njoj su izvođeni i tijekom napada kozačkog hetmana Ivana Mazepe, te je 1740. godine dovršena u današnji izgled.
Tijekom sovjetske vlasti, u duhu antivjerskog pokreta 1920-ih godina, ukrajinska sovjetsko-komunistička vlada je planirala srušiti katedralu kako bi se na njenom mjestu podigao "Park heroja Perekopa" kako bi se proslavila pobjeda Crvene armije na Krimu. Katedralu su spasili znanstvenici i povjesničari, ali su sovjetske vlasti ipak 1934. godine konfiscirale svu imovinu, a katedralu pretvorili u Muzej povijesti.
Gornji Dolac
Gornji Dolac je naselje u Splitsko-dalmatinskoj županiji.
Saborna crkva Svete Sofije u Kijevu
Povijest
Koncem 1980-ih pokrenuo se postupak vraćanja katedrale crkvenim vlastima, ali zbog sukoba Grkokatoličke i Pravoslavne ukrajinske crkve MP koje su obje polagale pravo na nju, to je odgođeno. Jedno vrijeme je pravoslavnim crkvama bilo dozvoljeno obavljanje vjerskih obreda u posebnim danima, ali nakon pokušaja sahrane patrijarha ukrajinske pravoslavne crkve, Volodimira, 1995. godine, što je izazvalo krvave proteste, crkva je zatvorena za vjerske obrede. Danas je samo Muzej kršćanstva, a većina njenih posjetitelja su turisti.
Gornji Dolac
Zemljopis
Nalazi u Gornjim Poljicima.
Saborna crkva Svete Sofije u Kijevu
Odlike
Petobrodna crkva ima promjer 37 x 55 m, te ima pet apsida i 13 kupola, što nije bilo standardno u bizantskoj arhitekturi. S tri strane ju okružuje galerija na dva kata, a izvana je izvorno imala ukrasne plinte. Iznutra su sačuvani izvorni mozaici i freske na kojima je, između ostalih, prikazana Jaroslavova obitelj u molitvi.
Gornji Dolac
Upravna organizacija
Gradsko je naselje grada Omiša po upravnoj organizaciji, iako je od samog naselja Omiša udaljeno nekoliko kilometara. Po poštanskoj organizaciji, pripada poštanskom uredu u Dolnjem Dolcu.
Stanovništvo
Većinsko i jedino autohtono stanovništvo ovog sela su Hrvati.
Chail (De Sevr)
Šaj je naselje i opština u zapadnoj Francuskoj u regionu Poatu-Šarant, u departmanu De Sevr koja pripada prefekturi Nior.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 505 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 40 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 12,6 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 149 metara (maksimalnoj 177 m, a minimalnoj 124 m).
Indocijanin zeleno
Indocijanin zeleno je organsko jedinjenje, koje sadrži 43 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 774,963 Da.
Torre, Torino
Torre je naselje u Italiji u provinciji Torino, u regiji Piemonte.
Sotto il sole di Roma
Sotto il sole di Roma je italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1948. u režiji Renata Castellanija. Radnja se događa u Rimu za vrijeme i neposredno nakon Drugog svjetskog rata. Protagonist, čiji lik tumači Oscar Blando, je Ciro, mladi sin siromašnog noćnog čuvara koji sve vrijeme provodi u noćnim provodima, ljubavnim pustolovnima i sitnim krađama prije nego što ga okolnosti navedu da preispita svoje životne prioritete. Sotto il sole di Roma, koji se smatra jednim od djela italijanskog neorealizma, premijerno je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio nagradu za najbolji italijanski film. Predstavlja prvi dio Castellanove trilogije o siromasima, koje će kasnije činiti È primavera... i Due soldi di speranza.
Istočnogrenlandska struja
Istočnogrenlandska struja je hladna morska struja koja se kreće iz Severnog Ledenog okeana, od prolaza Fram, između Grenlanda i Špicberških ostrva kroz Grenlandsko more. Njena temperatura se kreće oko 0 °C, a salinitet raste od površine ka dubini — 34—36 promila. Ova struja u Atlantik unosi oko 12.700 km³ leda svake godine. Prolazeći između Grenlanda i Islanda kod rta Fervel sudara se sa toplom Irmingerovom strujom. Desni krak obilazi oko južnog rta Grenlanda i nastavlja se u vidu Zapadnogrenlandske struje.
Bolzano, Belluno
Bolzano je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Epiteza
Epiteza (grč. epithesis: dodatak, dodavanje)
U Lingvistici
Dodavanje na kraju riječi nekoga glasa ili sloga koji nema etimološke podloge (obično radi lakšeg izgovora). Kod nas često u narodnom govoru: daklen umjesto dakle, jera umjesto jer, ljudiman umjesto ljudima, meneka umjesto mene, naske umjesto nas, njiha umjesto njih, njojzi umjesto njoj, ondak, ondar umjesto onda, opeta umjesto opet, ovdjena umjesto ovdje, sadeka umjesto sada, tadar umjesto tada, tebeka umjesto tebe.
Kostanje
Kostanje su naselje u Splitsko-dalmatinskoj županiji.
Ime su dobila po kestenu.
Epiteza
U Lingvistici
Sinonimi: paragoga (grč.), zasuvak (Vatroslav Jagić, Adolf Veber Tkalčević < češ. zasuvka), priljepak (Jagić), prirastak (Milan Vujaklija).
Kostanje
Zemljopis
Nalaze se u Srednjim Poljicima.
Epiteza
U poeziji
Stavljanje epiteta, njihova upotreba, čistoća, kvalitet i sl.
Kostanje
Upravna organizacija
Gradsko su naselje grada Omiša po upravnoj organizaciji, iako su od samog naselja Omiša udaljeno nekoliko kilometara. Po poštanskoj organizaciji, imaju vlastiti poštanski ured.
Epiteza
U enigmatici
Epiteza je inverzna, obrnuta apokopa, kao što je i apokopa obrnuta epiteza, npr. niz riječi i, in, Ind, Indi, indij, Indija, indijan, Indijana, Indijanac je epiteza, a niz Indijanac, Indijana, indijan, Indija, indij, Indi, Ind, in, i je apokopa.
Kostanje
Stanovništvo
Većinsko i jedino autohtono stanovništvo ovog sela su Hrvati.
Apokopa
Apokopa (grč. apokope: odbijanje, odsijecanje, odrezivanje; apokopto : odbijem, odsiječem), izostavljanje glasova na kraju riječi; ispadanje jednog ili više glasova ili slogova na kraju riječi; stilska figura koja nastaje otpadanjem glasova, a katkad i cijelog sloga: Ček' me majko, da ti kažem.; žimi /=živa mi/ majko, žimi /=živ mi/ bratac; ljubit umjesto ljubiti, ubi umjesto ubij, zašt umjesto zašto, dok umjesto dokle; Suprotno: afereza, epiteza; Usp. epenteza, prosteza.
Apokopiran (oblik), svaki oblik skraćen apokopom, pa tako i kraći (neodređeni) oblik pridjeva, ili samo "skraćeni složeni oblik pridjeva, sličan imenskomu obliku" (za koji neki smatraju da je umjetno stvoren).
Apokopirati, skratiti riječ na kraju pomoću apokope, tj. izostavljanja ili neizgovaranja krajnjega samoglasnika, sloga ili dijela riječi, npr. ostat umjesto ostati ili takvoga skraćivanja kao što je to npr. foto(grafija) ili auto(mobil).
Roseau
Roseau je luka i glavni grad Dominike, smješten u na ušću istoimene rijeke na jugozapadnoj obali otoka, otočje Windward. Grad je 1979. gotovo potpuno razorio uragan David, ali je nanovo izgrađen. U njemu se danas nalaze glavna luka, lokalni aerodrom, Government House, Victoria Memorial Museum, anglikanska crkva Sv. Georgea, New Market, i nekoliko luksuznih hotela.
U prošlosti na staroj tržnici prodavali su se i kupovali robovi. Na Old Market Plazi (pješačka zona) nalaze se atraktivne trgovine, a na New Marketu može da se nabavi tropsko voće, povrće i cvijeće. U botaničkom vrtu uz razno tropsko bilje i drveće nalazi se i maleni avijarij sa rijetkim vrstama dominikanskih papiga. Iznad grada dominira vrh Morne Bruce, do kojega se stiže zbog veličanstvenog pogleda na Roseau. Nedaleko grada su i slapovi Trafalgar Falls, vrijedni kraćeg pješačenja. Grad ima 20,000 stanovnika, uže gradsko područje 8,300. Proizvodnja esencijalnih ulja; začini.
Zapadnogrenlandska struja
Zapadnogrenlandska struja je produžetak Istočnogrenladske struje koji se kreće od južnog Grenlanda, njegovim zapadnim obalama. Njena temperatura je oko –1,8 °C, a salinitet je niži od 34 promila. Kod ostrva Devon u Severnom ledenom okeanu, struja skreće za 180 stepeni i obalama Bafinovog ostrva ide ka jugu. U tom delu ona se naziva Bafinova struja. U Labradorskom moru Zapadnogrenlandska struja utiče u hladnu Labradorsku struju, kao gorepomenuta struja.
Indol-3-karbinol
Indol-3-karbinol je organsko jedinjenje, koje sadrži 9 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 147,174 Da.
Kaneohe Station, Hawaii
Kaneohe Stejšon je naseljeno mesto za statističke potrebe u američkoj saveznoj državi Havaji. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 9.517 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 9.517 stanovnika, što je 2.310 (19,5%) stanovnika manje nego 2000. godine.
Dolores Bracanović
Dolores Bracanović (Makarska, 1. travnja 1916. – Zagreb, 24. srpnja 1997), dužnosnica hrvatskih prosvjetno-odgojnih organizacija. Po struci je bila profesorica njemačkog i talijanskog jezika.
Biografija
Godine 1942. dolazi na dužnost stožernice Ženske ustaške mladeži za Dubrovnik. Nešto kasnije je na dužnosničkom sastanku u Zagrebu došla u kontakt s zapovjednicom Ženske ustaške mladeži Mirom Vrljičak, koja je izrazila zanimanje da Dolores prihvati njenu dužnost, budući da ona neće moći više ju obnašati. Budući da je Dolores to prihvatila, 6. siječnja 1943. je naslijedila Miru Vrljičak na mjestu zapovjednice Ženske ustaške mladeži.
Krenula je dan poslije nakon što je 6. svibnja 1945. došao nalog za povlačenje. Pošla je Niedzielskijevim automobilom. Put ju je vodio od Zagreba, preko Novih Dvora i Krapinskih Toplica. 8. svibnja je nastavila cestom prema Rogaškoj Slatini. Nakon što je stigla informacija da ih sustižu partizani i Kozaci, zajedno s čelništvom NDH je ostavila cestu te se uputila u evakuaciju kroz šumu. Kad se skupina odvojila na vojnu i građansku, pošla je s građanskom, u kojoj su bili Ante i Velimir Pavelić, Erih Lisak, Ico Kirin i Viktor Rebernišak. Uspješno su prešli Alpe i u Austriji su se smjestili u Leingreithu, prijavivši se američkim vlastima. Ondje se s manjim brojem ljudi odvojila od Pavelićeve skupine. Kasnije je pošla na susret s Božidarom Kavranom, koji im je organizirao prijelaz u Italiju. Tijelova 1946. su stigle u logor za izbjeglice u Fermu, gdje je kao i mnogi drugi Hrvati ostala mjesecima. Kad je doznala da ju jugoslavenske vlasti traže, krenula je dalje prema Rimu. Nakon što je preko tamošnjih hrvatskih studentica uspjela kontaktirati s Dominikom Mandićem, očevim predratnim poznanikom, isti joj je izrazio želju pomoći te joj je svjetovao neka pođe Krunoslavu Draganoviću. Ondje se zaposlila na nekoliko mjeseci kod jedne obitelji u Grottaferrati, tako da joj se zameo trag. Nakon nekog vremena su joj počeli dolaziti u trag, pa je pošla na jug, u Kalabriju, gdje se krila u jednom samostanu. Ostala je i ondje neko vrijeme, a kad su ju obavijestili da su se stekli sigurniji uvjeti da može ići u Argentinu, to je i učinila te je pošla u Genovu, iz koje je isplovila put Argentine 28. veljače 1948. godine pod lažnim imenom.
Kad je izbjegla u Argentinu, bila je prisiljena u početku raditi kao fizička radnica, budući da Argentina nitkome nije priznala školske svjedodžbe. U početku je radila pri jednoj velikoj prodavaonici gdje je krpala vreće. Kad je u Argentini osnovan Hrvatski oslobodilački pokret, angažirala se u njemu. Nakon podjele u njemu nakon Pavelićeve smrti, pristala je 1966. uz struju Vjekoslava Vrančića i uz pristaše formiranja Hrvatskog narodnog vijeća. U međuvremenu joj je brat umro u inozemstvu, u Čileu. U Hrvatsku se vratila 31. svibnja 1991. u Zadar kod sestre. Nakon što je 1994. pretrpila moždani udar, a sestra se teže razbolila, bile su prisiljene otići u starački dom, pa su od kolovoza 1996. živjele u Zagrebu. Umrla je 24. srpnja 1997. godine.
Istočnoislandska struja
Istočnoislandska struja je hladna morska struja koja se iz Grenlandskog mora ide južno prema Islandu, gde u blizini njegove obale pravi polukrug i zatim nastavlja severno prema Severnom ledenom okeanu. Njena dubina iznosi oko 300 metara, a salinitet se kreće oko 34—35 promila. Ako je salinitet 34,7 ‰ i niže voda će se zalediti, u slučaju da dođe do njegovog porasta led se topi.
Oliver Twist (film, 1948)
Oliver Twist je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1948. u režiji Davida Leana. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Charlesa Dickensa. Radnja se događa u prvoj polovici 19. vijeka u Engleskoj, a naslovni protagonist, čiji lik tumači John Howard Davis, je dječak bez roditelja koji sticajem okolnosti mora preživjeti na ulicama Londona. Lean je film snimio, između ostalog, potaknut velikim uspjehom svog ranijeg filma Great Expectations iz 1946. godine, koji je također bio temeljen na popularnom Dickensovom romanu. Kao i u tom slučaju, Lean je značajno skratio i izmijenio sadržaj u odnosu na književni predložak. Usprkos toga, djelomično je zadržan negativni prikaz jevrejskog vođe džepara Fagina, a što je Leanovom filmu donijelo optužbe za promoviranje antisemitizma. Zbog toga je Oliver Twist bio zabranjen za prikazivanje u Izraelu, a u SAD se prikazao tek nekoliko godina kasnije u skraćenom izdanju. Usprkos toga, u Britaniji je postigao veliki komercijalni uspjeh, a dobio je i nagradu za tehnička dostignuća na venecijanskoj Mostri. Kasniji kritičari su ga proglasili jednim od najboljih britanskih filmova. Potakao je postavljanje popularnog kazališnog mjuzikla Oliver!, a koji je 1968. adaptiran u istoimeni Oscarom nagrađeni film.
Mješko II Lambert
Mieszko II Lambert (cca. 990 – 10/11. maj 1034) je bio kralj Poljske od 1025. do 1031. te potom knez Poljske od 1032. do smrti.
Bio je drugi sin kralja Bolesława I Hrabrog i najstariji sin njegove treće supruge Emmilde, kćeri vojvode Dobromira, mogućeg vladara Lužica. Špekulira se da je ime dobio po svom djedu Mieszku I, a drugo ime Lambert, za koga se ponekad pogrešno navodi da je bio nadimak, je bila referenca na kult Svetog Lamberta, a možda i na Lamberta, polubrata Boleslawa I. Vjeruje se da je odabirom tog imena Bolesław I htio poboljšati odnose sa Mieszokovom pomajkom Odom.
Poznat je po tome što je u dva navrata - 1028. i 1030. - organizirao dva velika pohoda koji su opustošili Saksoniju. Nakon toga se Mieszko II našao suočen sa savezom Njemačke, Češke i Kijevske Rusije. Nakon što je Poljsku 1031. napao kijevski nez Jaroslav I Mudri, Mieszko II je prisiljen pobjeći iz zemlje. Jaroslav je na prijestolje postavio njegovog brata Bezpryma. Mieszko se sklonio u Češku, gdje ga je utamničio knez Oldrich. Godine 1032. je uspio povratiti vlast u jednom od tri oblasti, a potom postepeno ujedinio zemlju, koristeći preostale političke institucije. Za vrijeme njegove vladavine, Poljska je izgubila terutorijane akvizicije njegovih prethodnika: Gornju Lužicu (danas poznatu kao Milsko), dio Donje Lužice, Crvenu Ruteniju, zapadni i centralni dio Gornje Mađarske (današnja Slovačka) a možda i Moravsku.
Mays Lick, Kentucky
Mejs Lik je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Kentaki.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 242.
Visconti
Visconti je ime značajne srednjovijekovne dinastije, koja je vladala Milanom i Milanskim Vojvodstvom od 13. do 15. vijeka. Ta porodica još uvijek ima živih nasljednika, od kojih je najpoznatiji bio nedavno preminuli filmski redatelj Luchino Visconti.
Porijeklo
Oni su vjerovatno bili niže plemstvo, koje se početkom 11. vijeka dokopalo titule milanskih vikonta, tad su pretvorili titulu u prezime i nazvali se Visconti. Preko pape Urbana IV. stekli su nadmoć u Milanu, kad je on - 1262. postavio Ottone Viscontija (1207. - 1295.) za nadbiskupa Milana, kao protutežu dotad vladajućoj porodici Della Torre. Ottone je porazio konkurente Della Torreje u Bitci kod Desia (1277.), a nakon tog nastojao ponovno vratiti stare priviligije koje su uživali milanski nadbiskupi. Za svog života postupno je prenio svoju funkciju i stečene ovlasti na svog pranećaka Mattea.
Uspon na vlast
Viscontiji su se nakon tog domogli titule carskog vikara (namjesnika) i milanskih signorea, i proširili svoju ​​vlast nad mnogim gradovima Sjeverne Italije usprkos protivljenja pape Ivana XXII. koji je prokleo Milano i otišao tako daleko da je agitirao za križarski rat protiv Viscontija. thumb|left|160px| Stilizirani porodični [[grb]] Nakon Matteove abdikacije 1322.) u korist sina Galeazzo I. (oko 1277.- 1328.), dinastija je konsolidirala svoje snage, nastavivši svoju teritorijalnu ekspanziju sklapanjem brakova i saveza s vladarima drugih talijanskih gradova i kneževskih porodica iz Francuske, Njemačke i Savoje. Kad je Galeazza naslijedio njegov sin Azzone (1302. -1339.), sklopljen je mir sa papom - 1329. Kriza koja je nastupila nakon Azzove smrti bez nasljednika 1339. riješena je izborom njegovih ujaka Luchina (1292. - 1349.) i Giovannija (1290. - 1354.), za njegove naslijednike, kao zajedničkih vladara (mlađi sinovi Mattea I.). Oni su za svoje vladavine, uspjeli povratiti teritorije izgubljene za vrijeme borbi protiv pape, i čak proširiti granice granice svog feuda. Nakon Luchinove smrti 1349., njihova titula milanskih signorea postala je nasljedna. Giovanni Visconti, je također postao nadbiskup Milana - 1342, i bio i nadalje njegov vladar, povećao mu teritorij privremenim aneksijima Bologne i Genove 1930-ih.