Ahmed_ar-Rifa'i
Kerameti
''Te godine vise od 90 hiljada ljudi je bilo na hadždžu. Mnogi od njih bili su evlije, ulema, fakihi i muhaddisi. Te godine na hadždžu su bili: · Šejh Hajat ibn Kajs El-Harrani, kadesallahu sirrehu · Šejh Adi ibn Musafir Sami, kadesallahu sirrehu · Šejh Abdulkadir Gejlani, kadesallahu sirrehu · Muhaddis Šejh Abdus-Semi Hašimi El-Vasiti, kadesallahu sirrehu, koji je bio i neposredni svjedok. Također, ovaj događaj prenosi i poznati hafiz Hadisa Dželaluddin Sujuti, radijallahu anhu. Muhaddis Šejh Abdus-Semi’ El-Hašimi El-Vasiti, koji je prisustvovao svemu ovome, je u svome djelu Sivadul-Ajnejn prenio sljedeće: ”Niko ne zna gdje se Ahmed Rifai popeo, jedino je poznato u kojem je pravcu otisao. Oslobodio se ljudskih okova i nefsa i prevazišao sve opisive stepene. Sve evlije su tražile pomoć od njega. Njegovo otrkovenje je još uvijek aktuelno.” Zbog ovoga hazreti Pir je za vrijeme svojih govora nosio crni turban. Hazreti Ahmed Šernubi, kadesallahu sirrehu, je u svom djelu Tabakatu Šernubi napisao sljedeće: ”Allah je pokazao Ahmedu Rifaiju Istok i Zapad, i on nije vidio nikog ravnog sebi. Allah mu je pokazao doseg svih iskrenih podanika. Zatim je pogledao u Levh-i Mahfuz, i vidio da je on bio prvi koji je došao na Zemlju i sakrio svoju tajnu. Svjedočio je pozivu svoga srca: ”Ja sam jedini na svijetu. Ja sam prvak medju evlijama. Cijeli svijet je pod mojom komandom. Niko to ne može posjedovati osim sa Allahovom dozvolom.” Rekao je jednom od onih koji su sebe pripisali njemu: ”Ne brini, ne strahuj, sva Zemlja je tvoja.” Zatim je pogledao u Levh-i Mahfuz i vidio da je Kaba prekrivena crnim i rekao: ”O, moji sljedbenici, emanetim vam da učinite crnu boju, simbolom Rifaijskog Tarikata, hodajte u tome na svojim putovanjima, uz to uključite i bijelu, jer bijela je početak svega.” Zatim je posavjetovao svoje sljedbenike: ”O, vi koji me slijedite, učinite ovo simbolom kako bi putnici mogli hodati u tome i nositi to pred vama.” Ko to nosi dobija istu nagradu sa onima koji zikr čine. Tog dana ko se drži moje riječi, uz Allahov pristanak, biće zastićen i postaće Sejjid.” Prilikom gore navedenog događaja desio se i BURHAN (dokaz) Kada je hazredi Pir poljubio Poslanikovu ruku pred 90 000 hadžija, ljudi koji su gledali u Revda-i Mutahheru, izgubili su svu snagu i skoro su se izgubili. U tom momentu, nesvjesno, izvukli su iz korica svoje oružje i oštre predmete i počeli ih zabadati u svoje tijelo. Neki su čak u svoj toj ekstazi počeli i žeravicu stavljati sebi u usta. Nakon što se hazreti Pir Ahmed Rifai, nakon razgovora sa Poslanikom okrenuo ka njima vidio je da ih ono sto rade nimalo ne povređuje niti ih vatra izgara. To je bio blagoslov sastanka sa Poslanikom koji je bio jedna od Poslanikovih mudžiza i jedan oblik Hz. Pirovog kerameta. Hazreti Pir je odmah ispisao harfove hazreti Alijine dove zvane Dželdželutija, u pijesku i taj pijesak raspršio po ljudima koji su bili u ekstazi. Nakon toga, stanje koje ih je zahvatilo, prestalo je. Došli su sebi. Hazreti Pir je digao ruke i rekao: ”O, Gospodaru, u znak sjećanja na ovaj dan molim te učini ovo dokazom (burhan) šejhova koji slijede moj put.” Od tada rifaijski šejhovi čine burhan ili idžra.''