cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tromboksanski receptor
Gen
Gen tromboksanskog receptora, TBXA2R, se nalazi na hromozomu 19 i sadrži 15 kilobaza. Tromboksan je potentan stimulator agregacije trombocita i formiranja ugrušaka, a isto tako ima ulogu u vaskularnom tonusu. Tromboksanski receptor je član familije G protein-spregnutih receptora. Mutacije ovog receptora mogu da dovedu do poremećaja krvarenja.
Nuklearna energija vezanja
mini|desno|400 px|Nuklearna energija vezanja po nukleonu za neke izotope.
Nuklearna energija vezanja je energija koja drži nukleone (protone i neutrone) na okupu u atomskoj jezgri. Ta energija ima različite vrijednosti za različite jezgre, a raste s porastom atomskog broja (Z). Zbog takve razlike u energiji vezanja, neke su jezgre nestabilne i raspadaju se, pretvarajući se u druge stabilnije jezgre. Učestalost raspada je povezana uz vrijeme poluraspada, koje se određuje kao vrijeme koje je potrebno da se raspadne polovica jezgri nekog uzorka. Vrijeme poluraspada različitih jezgri može imati vrijednosti između dijelića sekunde pa sve do nekoliko milijardi godina.
Budući su protoni pozitivno nabijene čestice, a neutroni bez električnog naboja, zaključuje se da je stabilnost stomske jezgre omogućena samo nekim vrlo jakim silama, koje održavaju nukleone zbijene u atomskoj jezgri (rezidualna jaka nuklearna sila). Nuklearna energija vezanja je u stvari rad potreban da se atomska jezgra rastavi na svoje sastavne dijelove: protone i neutrone. Taj isti rad treba izvršiti pri zbližavanju nukleona u postupku stvaranja atomske jezgre.
Defekt mase
Mjerenja atomskih masa atomskih jezgri pomoću masenog spektrografa, pokazala su da je masa svakog atomskog jezgra uvijek manja od zbroja masa njegovih slobodnih nukleona (protona i neutron), od kojih je sastavljena. Razlika između zbroja masa protona i neutrona, koji grade neku atomsku jezgru, i same mase te atomske jezgre, naziva se defekt mase. S obzirom na Einstenovu ekvivalentnost mase i energije (E = m c2), proizlazi da se pri stvaranju neke atomske mase, jedan dio mase pretvorio u energiju, i to u nuklearnu energiju vezanja.
Nuklearna energija vezanja po nukleonu
Ako se vrijednost nuklearne energije vezanja podijeli s brojem nukleona u atomskoj jezgri, dobija se nuklearna energija vezanja po nukleonu ili specifična nuklearna energija vezanja. Tako na primjer ona za neon-20 iznosi 8,031 MeV, dok za olovo-208 je 7,865 MeV. Iako su ova dva kemijska elementa na različitim stranama periodnog sustava elemenata, nuklearna energija vezanja po nukleonu im je gotovo jednaka.
Nuklearna energija vezanja po nukleonu brzo raste u području lakih elemenata i sve do tvari koje imaju atomsku masu oko 60, gdje iznosi oko 9 MeV. Nakon toga dolazi do pada vrijednosti, da bi za uranij bila oko 7 MeV. Između atomskih masa 1 i 20 primjećuje se izlomljenost krivulje, s oštrim prijelazima između najmanjih i najvećih vrijednosti. Najmanje vrijednosti u tom području imaju litij-6 i bor-10, jer sadrže neparan broj protona i neutrona. Najveće vrijednosti u tom području imaju helij-4, ugljik-12 i kisik-16, koji imaju paran broj nukleona. Možemo zaključiti da stabilnost atomske jezgre ovisi i o tome da li ima paran ili neparan broj nukleona. Vidljivo je da među lakim atomskim jezgrama, atomska jezgra helija-4 (alfa-čestica) ima najveću nuklearnu energiju vezanja po nukleonu, pa možemo zaključiti da alfa-čestice imaju vrlo stabilnu atomsku jezgru.
Osim toga, vidljivo je da najveću vrijednost nuklearne energije vezanja po nukleonu imaju atomske jezgre s atomskom masom od 40 do 100. Kod njih energija vezanja iznosi oko 8,7 MeV.
Za atomske jezgre koje imaju atomsku masu veću od 100, nuklearna energija vezanja po nukleonu pomalo opada, tako da pri kraju uranij-238 ima vrijednost oko 7,5 MeV.
Trofej Marjana
Na turniru su sudjelovali brojni veliki svjetski nogometni klubovi (Ajax, Bordeaux, Vasco da Gama i dr.) i velike svjetske nogometne reprezentacije, među kojima su najpoznatije bivši SSSR, Poljska, Makedonija i Hrvatska.
Osim Hajduka svake godine bi sudjelovale još dvije ili tri momčadi.
Popis pobjednika
1974. Hajduk Split 1975. Hajduk Split 1976. Hajduk Split 1977. Hajduk Split 1978. Partizan Beograd 1979. Hajduk Split 1980. Hajduk Split 1981. Hajduk Split 1982. Bordeaux 1983. Hajduk Split 1984. Hajduk Split 1985. Hajduk Split 1986. Bordeaux 1987. Banik Ostrava 1988. Nije igrano 1989. Hajduk Split (zimski) 1989. Dinamo Zagreb (ljetni) 1990.-2001. Nije igrano 2002. Hajduk Split 2003. Poljska
Verolengo, Torino
Verolengo je naselje u Italiji u provinciji Пијемонт, u regiji Торино.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 2575 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 171 m.
Hennepin, Illinois
Henepin je grad u američkoj saveznoj državi Ilinois.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 757, što je 50 (7,1 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Barc
Bark je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Er koja pripada prefekturi Berne.
Sarajevo
Sarajevo je glavni grad Bosne i Hercegovine i njen najveći urbani, kulturni, ekonomski i prometni centar, glavni grad Federacije Bosne i Hercegovine i sjedište Sarajevskog kantona, koje prema procjenama ima 688,354 stanovnika. Kroz grad protiče rijeka Miljacka, a u neposrednoj blizini grada je i izvorište rijeke Bosne, sa popularnim izletištem Sarajlija, Vrelom Bosne. Oko grada su olimpijske planine: Jahorina, Bjelašnica, Igman, Treskavica i Trebević, koji su posebno tokom zimskih mjeseci omiljena izletišta Sarajlija i turista iz cijeloga svijeta.
Grad Sarajevo sjedište je najveće visokoškolske ustanove u zemlji, Univerziteta Sarajevo, te niza drugih visokoškolskih ustanova, čime se svrstava u red najvećih univerzitetskih centara u cijeloj regiji jugoistočne Evrope. Uz nekoliko nacionalnih i gradskih pozorišnih kuća, muzeja i kulturnih institucija, Sarajevo je i važno mjesto na kulturnoj mapi ovog dijela evropskog kontinenta. Svake je godine grad na rijeci Miljacki domaćin niza kulturnih festivala međunarodnog karaktera, među kojima su najznačajniji: Sarajevski filmski festival (SFF), Sarajevski jazz festival, ljetni kulturni festival "Baščaršijske noći", teatarski festival novih produkcija "MESS", "Sarajevska zima" i Svjetski televizijski festival orijentalne muzike. Urbanu sliku grada karakteriziraju brojni sakralni objekti, džamije iz osmanskog perioda, pravoslavne, katoličke i evangelističke crkve, sinagoga i drugi kulturno-historijski spomenici. Sarajevo je relativno mali grad u usporedbi s velikim, svjetskim metropolama, ali je njegovo ime kroz bogat duhovni, historijski i prirodni izgled, poznatije od nekih većih svjetskih gradova. 1914. godine u Sarajevu su ubijeni austrougarski prijestolonasljednik Franz Ferdinand i njegova supruga Sophie, čime je otpočeo Prvi svjetski rat. Sedamdeset godina kasnije, 1984. godine u gradu se održavaju 14. Zimske olimpijske igre. Tokom ranih 1990-ih godina ime grada je često bilo na naslovnicama dnevnih novina u cijelome svijetu, jer se tu vodio jedan od najkrvavijih ratova u novijoj evropskoj historiji. Grad je 1.425 dana bio pod stalnom opsadom srpskih snaga. U napadima je 10.615 ljudi svih nacionalnosti izgubilo život, od toga 1.601 dijete, a skoro 50.000 ih je bilo povrijeđeno.
Geografija
Sarajevo se nalazi gotovo u samom geografskom središtu Bosne i Hercegovine i zaprema površinu od 142 km². Centralni dijelovi grada smješteni su u kompozitnoj Sarajevskoj kotlini koja se pruža od istoka prema zapadu i završava u Sarajevskom polju, a najstariji dijelovi grada (Vratnik, Bistrik, Hrid, Kovači, Alifakovac) su na padinama okolnih bregova.
Centar grada Sarajeva leži na nadmorskoj visini od 511 metara iznad površine mora. Najnižu nadmorsku visinu u sarajevskoj kotlini ima naselje Ilidža sa 498 m, dok viši dijelovi grada i prigradska naselja na padinama okolnih brda: Grdonj i Hum na sjeveru, Borja na istoku i padine Trebevića na jugu, leže na prosječnoj nadmorskoj visini od 900 metara. Grad okružuju šumoviti obronci olimpijskih planina jedinstvene ljepote, čiji vrhovi prelaze 2000 metara visine: Bjelašnica (2067 m), Jahorina(1916 m), Igman, Treskavica i Trebević (1629 m).
Klima
Klima u Sarajevu je umjerena i blago kontinentalna. Prosječna godišnja temperatura iznosi 9,5 °C, a prosječna količina oborina je oko 900 mm. Najtopliji mjesec je august, a najhladniji januar. Najviše oborina je u septembru, dok je najmanje u martu. Najniža zabilježena temperatura je -21,8 °C (24. januara 1963.), najviša 37,4 °C (24. jula 1987.).
Obronci obližnjih planina bogati su šumom. Crnogorica (jela, smrča, ariš i bor) i bjelogorica (breza, topola i lijeska) se prepliću i čine prirodu u okolini grada neobično lijepom. 1939. godine botaničar K. Mali osnovao je Botanički vrt na Trebeviću, koji je u drugom svjetskom ratu u potpunosti uništen. 1948. godine na visini od 1530 m zasađen je rasadnik, botanički arboretum Šumarskog fakulteta. Zadnjim ratom najvećim dijelom je uništen šumski fond.
Historija
thumb|desno|180px|Baščaršija thumb|desno|180px|Sarajevo oko 1900. godine thumb|desno|180px|Prvi tramvaj u Evropi, u Sarajevu, [[1885. godine.]]
Dolaskom Turaka 1435. i padom utvrde Hodidjed, na obalama Miljacke nastaje grad Sarajevo. Osnivačem Sarajeva smatra se Isa-beg Ishaković, koji je 1462. izdao naredbu o formiranju grada, sagradio prvu džamiju, dvor, most i nekoliko javnih ustanova. 1507. grad se prvi put pominje svojim današnjim imenom (ime od Saraj-ovasi, „polje oko dvora“). Intenzivni razvoj zanatstva i trgovine brzo su od Sarajeva stvorili bogat grad, raskrsnicu religija i kultura, trgovačkih puteva i putnika. U 16. vijeku to je bio jedan od najbogatijih gradova u ovom dijelu Evrope, kada su izgrađene i neke kapitalne građevine koje i danas predstavljaju bisere arhitekture i civilizacije tog doba. Tada je u Sarajevu, kao zadužbina vezira Gazi Husrev-bega otvorena i Visoka škola Kuršumli-medresa, koja je podsjećala na univerzitete u drugim velikim gradovima Evrope. 1531. izgrađena Gazihusrev-begova džamija najpoznatija je građevina starog Sarajeva i jedan od najvećih sakralnih spomenika islamske arhitekture na Balkanu. Iz ovog vremena su Imaret, bezistani i hamami. Tih godina je izgrađena i stara pravoslavna crkva. Bogato Sarajevo u 17. stoljeću bijaše jedno od balkanskih cuda, kudikamo najvažniji grad u unutrašnjosti zapadno od Soluna. „Zlatno doba“ prekinut će požar 1697., kada je austrijski princ Eugen von Savoyen sa 8500 vojnika ušao u grad i do temelja ga zapalio.
Od 1850. je Sarajevo glavni grad Bosne, provincije Osmanskog carstva. U grad se doseljavaju Jevreji Sefardi, poslije izgona iz Španije, grade sinagoge, a istovremeno nastaju pravoslavne, katoličke i evangelističke crkve i katedrala. Sarajevo je na malom prostoru našlo mjesta za sve četiri velike svjetske religije, kulture i civilizacije. Dugotrajni suživot je stvorio posebnu kulturu i multinacionalni duh, koji je izdržao mnoge historijske izazove.
1878. dolaskom Austro-Ugarske uprave na ove prostore, Sarajevo je upravni centar Kondominiuma. Uz svoj dotad orijentalni, dobija i drugi, evropski izgled. Time Sarajevo još jednom potvrđuje da Evropi ne pripada samo prostorno i vremenski, nego i na civilizacijsko-kulturni način. Austro-ugarski period je vrijeme snažnog prodiranja srednjoevropske kulture, načina privređivanja, običaja i drugih civilizacijskih vrijednosti. Grad dobija savremene fabrike, a brojne škole zapadnog tipa i kulturne institucije obogaćuju glavni grad Bosne i Hercegovine. U ovo se vrijeme grade Zemaljski muzej, gradska Vijećnica, Gimnazija, sud, zgrada Narodnog pozorišta, pošta, bolnica, tržnica, banke, vile na Marijin dvoru i dr. Gradi se uskotračna pruga prema sjeveru, jugu i istoku. Pod velom „evropeizacije“, austrougarski carski činovnici i vojnici crpe dotad malo korištena privredna i prirodna bogatstva Bosne.
Poslije Prvog svjetskog rata, koji je otpočeo agresijom AustroUgarske na Srbiju, uz izgovor atentatom na austrijskog prijestolonasljednika Franza Ferdinanda u Sarajevu, grad ulazi u sastav jugoslavenske države: Kraljevine SHS, a potom i Kraljevine Jugoslavije. Sarajevo je izloženo snažnim uticajima Beograda, pa ipak ostaje uglavnom na margini interesa tadašnjeg režima i dinastije Karađorđevića. Arhitektonska slika grada ostaje gotovo nepromijenjena, industrija nazaduje, društvena nezadovoljstva radnika rastu i Sarajevo, kao grad, između dva svjetska rata, uglavnom stagnira i privredno i ekonomski nazaduje. Letargiju u koju je grad zapao prekidaju protesti i štrajkovi radnika i napredne sarajevske inteligencije.
Za vrijeme Drugog svjetskog rata od 1941. do 1945. grad je pripadao dijelu Nezavisne Države Hrvatske, nakon čijeg sloma i kraja rata 1945.postaje upravni, kulturni i ekonomski centar SR Bosne i Hercegovine, jedne od ukupno šest republika SFR Jugoslavije. U gradu se razvija industrija, ekonomija, a školstvo i kultura čine ga glavnim gradom. Osniva se Univerzitet, Akademija nauka i umjetnosti, brojni muzeji i galerije, naučne instituticije, radio-televizija. Broj stanovnika grada raste na više od 500.000. Takvom kosmopolitskom i modernom gradu Olimpijski komitet povjerava organizaciju XIV Zimskih olimpijskih igara, koje su sa velikim uspjehom održane 1984.
Sarajevo je ipak sačuvalo one civilizacijske vrijednosti koje su ga činile jedinstvenim kosmopolitskim centrom. Posebno mjesto u gradu Sarajevu zauzima i Šehidsko mezarje Kovači, mjesto na kojem su ukopani mnogi sinovi grada. Na mezarju Kovači, među ostalim šehidima je ukopan i prvi predsjednik nezavisne i suverene BiH Alija Izetbegović, po svojoj želji, sa ostalim borcima Armije BiH.
Politika
thumb|250|left|thumb|Položaj grada (narandžasto) unutar kantona Sarajevo Grad Sarajevo se sastoji od četiri gradske općine: Stari Grad, Centar, Novo Sarajevo i Novi Grad, a zajedno sa susjednim općinama čini Kanton Sarajevo, koji je u sastavu Federacije Bosne i Hercegovine.
Grad Sarajevo prije zadnjeg rata činilo je deset općina: Centar, Hadžići, Ilidža, Ilijaš, Novi Grad, Novo Sarajevo, Pale, Stari Grad, Trnovo i Vogošća.
Nakon potpisivanja Daytonskog mirovnog sporazuma i reintengracije pojedinih naselja, nastaje Kanton Sarajevo, unutar kog se formira Grad Sarajevo od četiri općine.
Sa druge strane većina teritorije općina Pale i Trnovo, te neka naselja koja su ostala u Republici Srpskoj kao Kasindo, Lukavica, Hreša itd. čine grad Istočno Sarajevo. Istočno Sarajevo se do odluke Ustavnog suda o neustavnosti naziva zvalo Srpsko Sarajevo. Zvanično Istočno Sarajevo čine: Istočni Stari Grad, Istočna Ilidža, Istočno Novo Sarajevo, Pale, Trnovo RS i Sokolac.
Carpinello, Frosinone
Carpinello je naselje u Italiji u provinciji Frosinone, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 172 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 208 m.
Sarajevo
Stanovništvo
thumb|desno|180px|Pogled na Sarajevo 1910. godine Sarajevo je imalo 57.040 stanovnika, 1931. godine 78.180, 1961. godine 143.120 stanovnika, 1991. godine 527.049 stanovnika (110.552 na području 10 općina u 335 naseljenih mjesta te 416.497 na području grada Sarajeva), 2002. godine 401.118 stanovnika, te po posljednjem službenom popisu stanovništva iz 2013. godine 275.524 stanovnika.
Kadmijum sulfid
Kadmijum sulfid je hemijsko jedinjenje, koje ima molekulsku masu od 144,476 Da.
Sarajevo
Religija
Konfesionalna slika Sarajeva je jedinstvena u Evropi, a zbog njene raznolikosti grad se nerijetko poredi sa Jerusalemom. Sarajevo je sjedište Reisu-l-uleme, poglavara muslimana u Bosni i Hercegovini, sjedište dabrobosanske Mitropolije pravoslavne crkve te sjedište Vrhbosanske nadbiskupije Rimokatoličke crkve u Bosni i Hercegovini.
Ekonomija
Nakon S.R.Bosne i Hercegovine, i 4 godine rata, ekonomija Sarajeva je krenula procesom Liberalno-Tržišne tranzicije, Među brojnim ekonomskim znakovima, 1997. godine je otvorena Centralna banka Bosne i Hercegovine i 2002. je počela sa radom Sarajevska berza. Velika gradska baza proizvodnje, administracije i turizma, kombinirana sa velikim informalnim tržištem, čini grad ekonomskim regionom Bosne i Hercegovine.Sarajevo je imalo veoma razvijenu industriju i ekonomiju tokom perioda S.R.Bosne i Hercegovine,i imalo je veoma jaka preduzeća,od kojih su mnoga od izvoza i prisutnosti na stranim tržištima sa godišnjim prihodima u milijardama USD$,a mnoga od njih su radila u kooperaciji sa svjetskim brandovim,kao što su Wolkswagen TAS fabrika automobila Sarajevo od 1972,Coca Cola od 1975,Marlboro Fabrika Duhana Sarajevo ,SKF Sweden od 1967,itd.Samo je nekolicina preduzeća izvršila uspješnu tranziciju na Liberalno-tržišnu ekonomiju. Sarajevska industrija sada uključuje industriju duhanskih proizvoda, namještaja,građevinskog materijala,itd Kompanije smještene u Sarajevu su B&H Airlines, BH Telecom, Bosnalijek, Energopetrol, Fabrika duhana Sarajevo i Sarajevska pivara.
Sarajevo ima jaku turističku ponudu i Lonely Planet je gradu dao 43. mjesto na listi najposjećenijih gradova u svijetu u 2006. godini. Sportski turizam koristi skijaške terene olimpijskih igara iz 1984, na obližnjim planinama Bjelašnici, Igmanu, Jahorini i Treskavici. 600 godina historije Sarajeva čini turističku ponudu zanimljivom. Sarajevo je usluživalo putnike tokom vijekova i predstavljalo važan trgovinski centar kako tokom Osmanskog carstva i perioda Austro-Ugarske vlasti, tako i u svojoj novijoj historiji.
Komunikacije i mediji
Kao glavni i najveći grad Bosne i Hercegovine, Sarajevo je medijski centar u zemlji. Većina komunikacijskih i medijskih infrastruktura je uništena tokom rata, ali rekonstrukcija koju je vodio visoki predstavnik Bosne i Hercegovine je pomogla modernizaciji medija. Internet je ponovo postao dostupan u gradu 1995.
Miroslav Josić Višnjić
Miroslav Josić Višnjić (15. decembar 1946, Stapar (Bačka) - 8. septembar 2015, Beograd) je srpski književnik.
Sarajevo
Komunikacije i mediji
Oslobođenje, osnovano 1943, su najstarije sarajevske dnevne novine i jedine koje su preživjele rat. Ipak, iako kvalitetno iznad, tiražem su ove novine iza Dnevnog Avaza, osnovanog 1995. i Jutarnjih novina. U druge lokalne periodične novine spadaju novine Hrvatska riječ na hrvatskom jeziku i magazin Start, kao i sedmične novine Slobodna Bosna i BH dani i mjesečne novine Express Magazin.
Miroslav Josić Višnjić
U rodnom mestu završio je osnovnu školu, a učiteljsku školu (preparandiju) u Somboru. Na Filološkom fakultetu u Beogradu apsolvirao je na Katedri za opštu književnost i teoriju književnosti (tzv. Svetska književnost). Dugo je honorarno radio kao lektor, korektor i tehnički urednik u raznim izdavačkim kućama, listovima i časopisima. Bio je sekretar lista "Student" (generacija 68, do smene redakcije), urednik časopisa "Relations". Bio je (greškom) zaposlen u Srpskoj književnoj zadruzi. Pokrenuo je biblioteku "Novi Albatros". Prvi je počeo privatno izdavanje knjiga (posle S. Mašića) u "Književnoj fabrici MJV i deca". Putovao je po svetu najčešće o svom trošku u Poljsku, Francusku, Kanadu, Madžarsku, Švedsku, Holandiju, Češku, Rumuniju, Italiju, Nemačku, Grčku, Kinu... Oženjen je, ima troje dece i tri unuka. Sada je u penziji, a prima i nacionalni dodatak kao zaslužan umetnik. Predsednik je PANU, doživotno u ostavci.
Napisao je
Josić je vrlo produktivan pisac (pravi i vredan "salašar"), a posebno otkad se zarekao (što se dogodilo nekoliko puta) da više neće pisati i objavljivati. Kod drugih izdavača i o svom trošku objavio je, u više izdanja, tridesetak knjiga (oko stotinu hiljada primeraka), a među njima su: KNJIGE PRIPOVEDAKA
Sarajevo
Komunikacije i mediji
Bosanskohercegovačka televizija i Federalna televizija su državne TV stanice, jedne od tri u Bosni i Hercegovini. Druge stanice u gradu su NRTV "Studio 99", NTV Hayat, Open Broadcast Network, Face TV, TV1, TV Kantona Sarajevo i TV Alfa. Postoje nezavisne, privatne i institucionalne radio stanice, poput Radija M, RSG, Radio Antena, eFM studentskog radija, Radija 202 (do prve polovine 2010.) i Radija BIR. Pored ovih, i Radio Slobodna Evropa, kao i nekoliko američkih i zapadno-evropskih stanica.
Prijevoz
thumb|180px|Sarajevo je prvi grad u [[Evropa|Evropi sa cjelodnevnom tramvajskom linijom]] Sarajevo je središte cestovnog prometa u BiH. Sedam magistralnih puteva povezuje grad sa ostalim dijelovima zemlje. Na sjever M5 u pravcu Travnika, Banja Luke i Bihaća, M17 ka Zenici i Doboju, kao i M18 prema Tuzli, na istok vode M5 prema Višegradu i Goraždu, kao i M19 ka Zvorniku. Na jug vodi M18 preko Foče za Dubrovnik, a na zapad M17 u pravcu Mostara. Od 2003. Sarajevo je povezano autoputom A1, sa mjestima Ilijaš, Visoko i Kakanj. Planirani evropski autoput, koridor 5C, prolazi kraj Sarajeva, povezivajući ga sa Budimpeštom na sjeveru i sa Pločama na jugu.
Miroslav Josić Višnjić
Napisao je
ROMANI objavljeno je u jednom tomu pet njegovih romana (1044 strane) pod naslovom
Knjige razgovora
Sarajevo
Prijevoz
Položaj Sarajeva, uske gradske ulice i nedostatak parkinga ograničavaju automobilski promet u gradu. U vrijeme Olimpijskih igara, grad je dobio dio zaobilaznice, što je djelomice olakšalo prometnu situaciju, no 2,6 km i dva tunela koja su trebala povezati naselja Ciglane i Pofalići, zbog nedostatka novca, još nisu u potpunosti završeni. Sam centar grada pretvoren je '70.tih godina u pješačku zonu. Dvije glavne ulice u gradu su Titova i Zmaja od Bosne. Električni tramvaji sa sedam tramvajskih linija GRAS, koji su u službi od 1885, su najstarija vrsta javnog prijevoza u gradu. Naselja Dobrinja i Vogošća od 80.tih godina povezana su sa centrom grada trolejbuskim linijama. Za vrijeme rata prekinuta trolejbuska veza sa Vogošćom je u obnovi. Danas u gradu postoji pet trolejbuskih, te mnogo autobuskih linija, koje autobusima i za Sarajevo specifičnim minibusima (kombibus), strme i teško dostupne dijelove grada povezuju sa centrom. Javni gradski prijevoz nudi firma JKP GRAS Sarajevo.
Miroslav Josić Višnjić
Napisao je
Pesme za decu
Knjige tekstova
Prepiska iz vremena bombardovanja
Sarajevo
Prijevoz
Glavna željeznička stanica u Sarajevu se nalazi u sjevernom dijelu grada. Grad je dnevno željeznicom povezan sa Zagrebom, Beogradom i Pločama, a od 2002. ponovo sa Budimpeštom. Dobro razgranatom autobuskom mrežom, Sarajevo je dostupno iz bilo kojeg pravca.
Miroslav Josić Višnjić
Napisao je
Izbor za reprint izdanje
Knjiga o slikaru Konjoviću
Knjiga o rušenju 713 grobova u rodnom selu
Sarajevo
Prijevoz
Međunarodni аerodrom Sarajevo (SJJ) smješten je desetak kilometara jugozapadno od centra grada, u naselju Butmir. Otvoren je 1969. i sa 2.600 m dugom pistom povezuje Sarajevo sa evropskim gradovima. Tokom rata aerodrom se koristio za letove UN-a i transport humanitarne pomoći. Od Dejtonskog sporazuma iz 1996. godine, aerodrom je otvoren za putničke letove avionskih kompanija B&H Airlines, Austrian Airlines, Alitalia, Lufthansa, Jat Airways, Croatia Airlines i drugih. U 2004., 397,000 putnika je prošlo kroz sarajevski aerodrom, za razliku od samo 25,000 iz 1996. godine.
Miroslav Josić Višnjić
Napisao je
Polemičke knjige
Dve knjige izbora iz srpske književnosti
'''A uskoro izlazi u izdanju Književne fabrike MJV i deca, u tiražu samo za pretplatnike
Sarajevo
Obrazovanje
thumb|180px|Zgrada Univerziteta u Sarajevu thumb|desno|180px|[[Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine|Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine u Sarajevu.]]
Miroslav Josić Višnjić
Napisao je
Njegove pripovetke štampane su u tridesetak antologija i izbora u zemlji i inostranstvu. Njegova Izabrana dela objavljena su 1995. u sedam knjiga, a u trećem milenijumu objavljena su mu Dela u pet knjiga. Sve njegove priče štampane su u jednom tomu (880 strana) pod naslovom
Sarajevo
Obrazovanje
U Sarajevu su, po podatcima iz 2000. godine, u sklopu Javne ustanove „Djeca Sarajeva“, 25 vrtića u kojima boravi 2090 djece. U 46 osnovnih škola od 1. do 9. razreda je 16036 učenika. U gradu su 33 srednje škole sa 19457 učenika. Sarajevski univerzitet osnovan je '40.tih godina i čine ga 18 fakulteta, 3 teološka fakulteta, 3 akademije i 2 visoke škole. Tokom rata 1993. izgorjela je Nacionalna i Univerzitetska biblioteka, sa najvećom literarnom zbirkom jugoistočne Evrope.
Kultura
Sarajevo je kroz historiju bilo središte mnogih različitih religija i etničkih grupa. Grad je bogat muzejima: Muzej Sarajeva, Ars Aevi muzej umjetnosti, Zemaljski muzej, Historijski muzej Bosne i Hercegovine, Olimpijski muzej, Brusa bezistan, Muzej Sarajevo 1878.-1918., Muzej Jevreja BiH i Muzej literature i teatralne umjetnosti Bosne i Hercegovine. Galerije Sarajeva su: Umjetnička galerija BiH, Collegium Artisticum, Mak, Roman Petrović, 10m², Novi hram, Atelje-zbirka Safet Zec, Galerija Mersada Berbera 'E&A', Paleta, Galerija Sveti Anto, Boris Smoje, Mala galerija, Galerija Kicoš i dr. U gradu je također smješteno Narodno pozorište, osnovano 1919, kao i Kamerni teatar 55, Pozorište mladih i Sarajevski ratni teatar SARTR. Druge kulturne institucije uključuju Sarajevski kulturni centar, Sarajevsku biblioteku, Umjetničku galeriju BiH i Bošnjački institut.
Bolonjski proces
thumb||zemlje potpisnice Bolonjska deklaracija je zajednička deklaracija europskih ministara obrazovanja potpisana u Bologni 19. lipnja 1999. godine, a odnosi se na reformu sustava visokog obrazovanja u Europi koji je postao poznat kao Bolonjski proces.
Sarajevo
Kultura
Ratna uništavanja, kao i rekonstrukcija, brojnih uništenih kulturnih i vjerskih objekata, kao što su Gazi Husrev-begova biblioteka, Nacionalna biblioteka, Orijentalni institut i Muzej olimpijskih igara 1984, doveli su do donošenja zakona o zaštiti kulture i kulturnih institucija.
Miroslav Josić Višnjić
Napisao je
a u izboru i sa predgovorom Milosava Tešića objavljene su
Sarajevo
Kultura
Sarajevo je grad brojnih poznatih bosanskih pjesnika i mislilaca. Nobelovac Ivo Andrić je dio svog života proveo u Sarajevu, kao i pjesnici i književnici Silvije Strahimir Kranjčević, Isak Samokovlija, Mak Dizdar, Duško Trifunović, slikari Mersad Berber, Safet Zec, kao i režiser Oskarovac Danis Tanović. Dobitnik Nobelove nagrade za hemiju Vladimir Prelog rođen je u Sarajevu, kao i režiseri Dino Mustafić, Jasmila Žbanić, Benjamin Filipović, Pjer Žalica, Ademir Kenović i Emir Kusturica.
Miroslav Josić Višnjić
Prevođen je
Njegovi radovi prevođeni su na više jezika: poljski, francuski, engleski, nemački, mađarski, holandski, italijanski, češki, slovački, bugarski i makedonski jezik. Dve njegove knjige objavljene su na poljskom, dve na engleskom i jedna na francuskom jeziku. Mada i dalje smatra da je prevođenje uzaludan (čitaj: koristan) posao, nikad dobra knjiga ne može da bude dobro prevedena!
Sarajevo
Kultura
Sarajevo Film Festival, pokrenut 1995, je postao premijerni filmski festival na Balkanu. Sarajevska zima, Sarajevski jazz festival su poznati, kao i Baščaršijske noći, ljetni kulturni, muzički i plesni događaj.
Miroslav Josić Višnjić
Prevođen je
O njegovom radu objavljeno je nekoliko stotina kritičkih radova (preko 3.000 stranica), više tematskih celina u časopisima, stotine novinskih članaka, a treba pomenuti:
Doktorsku tezu Marka Nedića magistarski rad Sonje Kapetanov kao i pet zbornika:
Nagrade
Dobitnik je velikog broja književih nagrada (skromnih po parama, tek da preživiš), među kojima su:
Sarajevo
Kultura
Sarajevska muzička scena se razvila u gradu između 1961 i 1991. Ova vrsta muzike je počela sa grupama poput Indexa, Bijelog dugmeta i pjevača i tekstopisca Jadranke Stojaković i Kemala Montena. Nastavila je u 1980im, sa SCH, Plavim orkestrom, Zabranjenim pušenjem, Valentinom i Crvenom jabukom. Nakon rata, irska rock grupa U2 je bila prva strana grupa koji je održala koncert u gradu.
Miroslav Josić Višnjić
Nagrade
te za pojedine knjige:
Radio Beograd emitovao je njegove drame a Televizija Beograd više puta prikazala je njegov tv-film
Miroslav Josić Višnjić je književnik realističkog, lirskog pravca u srpskoj prozi, sa ležernim, odnegovanim stilom.
Sarajevo
Sport
Najpopularniji sportovi su nogomet, košarka i rukomet. Sportski život se prvenstveno odvija kroz dva sportska društva, SD Željezničar i SD Bosna. Oba sportska društva imaju sportske sekcije u više sportskih grana. Među velikim brojem sportskih kolektiva u gradu se ističu nogometni klubovi Željezničar i Sarajevo, rukometni klubovi Željezničar i Bosna, muški košarkaški klub Bosna, evropski prvak 1979. i ženski rukometni klub Željezničar šahovski klubovi Bosna, Željezničar i odbojkaški klub invalida Fantomi i Spid.
Miroslav Josić Višnjić
Nagrade
Poslednja rečenica u studiji Marka Nedića (str.364) glasi: "MJV je nedvosmisleno obogatio srpsku književnost u poslednjim decenijama 20. i u prvoj deceniji 21. veka jednim sigurnim i veoma prepoznatljivim, individualnim književnim glasom." Vladislava Ribnikar piše kako "život u Josićevim pripovetkama ima mnoštvo lica i uključuje najrazličitije vidove ljudskog iskustva", Ljubiša Jeremić tvrdi da je njegov rukopis "obeležen snažnim i upečatljivim lirskim evokacijama istorijskih i aktuelnih tema", a Milisav Savić piše da je Josić uvek bio "u službi jedne ideje, svete i fanatične: odbrana čiste literature i dostojanstvo spisateljskog zanata". Radoslav Bratić kaže da je MJV "jedan od najvećih majstora pripovedača savremene srpske književnosti", a Milo Gligorijević piše: "Ne znam nikoga među piscima koji više zaslužuje, više od Josića, da bude nazvan monahom srpske književnosti." Branimir Živojinović je napisao da romani MJV "po koncepciji i izvođenju približavaju se našoj velikoj srednjovekovnoj tradiciji fresko-slikarstva", a Gojko Tešić je potpisao da je MJV "svetac srpskog jezika... simbol časti, nacionalnog ponosa, tako retke moralnosti, principijelnosti, odvažnosti, radinosti, nepotkupljivosti... jednom rečju: moralna, intelektualna vertikala srpskog duhovnog i stvaralačkog prostora." A trebalo bi citirati (ali ko to da bira iz okeana reči) i mnoge druge, npr. Milosava Tešića, Snežanu Brajović, Mihajla Pantića, Stojana Đorđića, Slavka Gordića, Đorđija Vukovića, Vasilija Radikića, Radivoja Stokanovog, Jovana Delića, Predraga Protića, Ljiljanu Šop, Nikolaja Timčenka, Tarasa Kermaunera, Milivoja Nenina, Dobricu Gajića, Vladimira Jagličića, Dušana Puvačića, Čedomira Mirkovića, Božidara Milidragovića, Srbu Ignjatovića, Radivoja Mikića, Miodraga Perišića, Živana Živkovića, Janoša Hercega, Božu Koprivicu, Milosava Mirkovića, Snežanu Adamović, Mladena Šukala, Aleksandra Ilića, Vasu Pavkovića, Draška Ređepa, Slađanu Ilić i mnoge druge!
Sarajevo
Sport
Grad je bio domaćin Zimskih olimpijskih igara 1984. godine.
Partnerski gradovi
Sarajevo je u partnerstvu sa sljedećim gradovima:
Znamenitosti grada
thumb|desno|150px|Begova džamija 1900.godine thumb|desno|150px|Svrzina kuća thumb|desno|150px|Latinska ćuprija thumb|desno|150px|Muzički paviljon thumb|Sarajevo gradska tura video
Sarajevo se može pohvaliti dobro očuvanim starim trgovačkim dijelom grada, Baščaršijom, koja je nastala u periodu osmanske vladavine u Bosni i Hercegovini. Ovaj dio grada obiluje jedinstvenim arhitektonskim ostvarenjima osmanske gradske arhitekture, među kojima su brojne potkupolne džamije, te tradicionalne forme orijentalne arhitekture poput: konaka, hanova i bezistana. Nakon barbarskih razaranja tokom proteklog rata Baščaršija je ponovo obnovljena na opću radost Sarajlija i njihovih gostiju.
Maalaea, Hawaii
Ma'alaea je naseljeno mesto za statističke potrebe u američkoj saveznoj državi Havaji. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 352 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 352 stanovnika, što je 102 (22,5%) stanovnika manje nego 2000. godine.
Casoni I, Belluno
Casoni I je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 19 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 457 m.
Euharistija
thumb|250px|Ukrajinska ikona tajne večere. Evharistija – ( - blagodarenje, zahvaljivanje) ili pričest (učešće, opštenje, zajednica) je jedna od dve najvažnije hrišćanske Svete Tajne. Smatra se da ju je ustanovio sam Isus Hristos na tajnoj večeri.
Riječ euharistija, u početku znači u prvom redu akciju, dok je u kasnijem crkvenom govoru to značenje sasvim izblijedilo, te je izvorno značenje riječi euharistija progutala riječ misa.
Povijest
Sabranje radi vršenja Evharistije je bilo konkretna forma rane Crkve. Ovo sabranje je bilo crkva hrišćana. Tu su mogli da upražnjavaju „slobodu“ kao što su to činili Grci u svojim skupštinama. Tako su se ovi socijalno porobljeni i progonjeni osećali slobodnije od bilo koga drugog. Evharistijsko sabranje je mesto na kome su zadobijali svoj identitet, svoje istinske ličnosti koje im je davalo krštenje.
thumb|[[Freska gozbe ljubavi u rimskim katakombama.]] Ranokršćanski spis Didahe prenosi da se Euharistija vršila jednom sedmično ("u dan Gospodnji"), da se tada delio kruh, i javno su se ispovedali pred zajednicom:
Ignjatije Antiohijski naglašava shvaćanje da je kruh Tijelo Isusa, a piće njegova Krv:
Autretot
Otretur je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Primorska Sena koja pripada prefekturi Ruan.
Euharistija
Povijest
Govoreći o Euharistiji, Irenej Lionski krajem 2. veka kaže:
Ante Miše
Igračka karijera
Igrao je u prvoligaškim natjecanjima od polovice 1980-ih do konca 1990-ih. Među ostalim klubovima, igrao je u Hajduku iz Splita i u NK Borovu. Osvojio je nagradu Hajdučko srce u sezoni 1. HNL 1993./94. Igrao je na položaju veznog igrača. Igrao je i za nizozemskog prvoligaša Vitesse iz Arnhema. Za reprezentaciju Hrvatske je ostvario 7 nastupa, sve u prijateljskim utakmicama.
Euharistija
Povijest
Irinej objašnjava da Crkva jedina odaje počast Stvoritelju, prinoseći mu uz iskazivanje hvale ono što je od njegova stvaranja, dok heretici to ne čine. Jedni od njih, marcionovci, tvrde da je istinski Otac različit od Demijurga, pa kad mu prinose stvorene darove, kao da tvrde da je željan tuđega. Drugi, gnostici, kažu da je svijet nastao kao posljedica otpada i neznanja, te Irinej zaključuje da oni vrijeđaju svoga Oca kad mu prinose »plodove otpada i neznanja«.
Autretot
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 621 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 163 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 3,8 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 149 metara (maksimalnoj 152 m, a minimalnoj 126 m).
Euharistija
Rimo-katolička Crkva
Sveta pričest je kršćanski sveti sakrament. Za ovaj sakrament nije nuždno da Hostiju može podijeliti isključivo svećenik. Može ga podijeliti, primjerice i časna sestra, samo mora imati odobrenje. Prigodom svete pričesti, sveta se Hostija daje jednom rukom. Hostiju pričesnik može primiti na jezik ili rukom. Sveta pričest se dijeli na svakoj svetoj Misi, pred njen kraj.
Ante Miše
Trenerska karijera
Prije preuzimanja klupe Hajduka trenersko iskustvo je stjecao u niželigašima Dugopolju, Mosoru i Trogiru. Pomoćni trener Gorana Vučevića postao je tijekom ljeta 2008. godine, a njegovim odlaskom u jesen iste godine prvi put postaje i glavni trener splitske momčadi. Neopozivu ostavku dao je 2. kolovoza 2009. godine nakon poraza od Zadra na Poljudu (0:1).
Euharistija
Bit euharistijskog slavlja
Od najranijih početaka kršćanstvo je u Isusovoj muci i smrti gledalo žrtvu, koja se u euharistijskom slavlju ponavlja na nekrvan način tj: koja se ponovno uprisutnjuje. U poslanici Hebrejima stoji slijedeće "Imamo žrtvenik s kojega nemaju pravo jesti služitelji Šatora."
U drugom stoljeću u Didahe stoji slijedeće: "Na dan Gospodnji se skupljajte, lomite kruh i iznosite hvalu, pošto ste prethodno priznali vaše prijestupe, kako bi vaša žrtva bila čista. Svako koji je u svađi s bratom svojim neka ne dođe prije no što se pomiri sa bratom svojim, kako vaša žrtva ne bi bila oskvrnjena."
Ante Miše
Trenerska karijera
Od svibnja 2010. trener je nogometnog kluba Istra 1961 iz Pule. Tamo se zadržao samo 2 kola jer je ubilježio dva teška poraza s gol razlikom 1:8 te je u srpnju napustio klub.
Nakon otkaza Goranu Vučeviću, 18. travnja 2011. po drugi puta postaje trenerom splitskog Hajduka. Prije početka sezone 2011./12. preuzima drugoligaša NK Dugopolje. Od studenog 2013. trener je bosanskohercegovačkog premjerligaša Viteza.
Euharistija
Bit euharistijskog slavlja
Ovako gledanje na Euharistiju se u katoličkoj tradiciji zadržalo kroz stoljeća kao službeni nauk, tako da Tridentski sabor iznosi slijedeće ako službeni nauk: «Ova žrtva je prava žrtva pomirna Prema katoličkoj teologiji za vrijeme mise žrtvu prinosi sam Isus Krist, koji se služi osobom svećenika i zato svećenik namjesto Isusa izgovara riječi: "Ovo je moje tijelo" i "Ovo je moja krv".
Prema katoličkom shvaćanju, dakle, misna žrtva odgovara na nekrvan način žrtvi na križu, koju je Isus podnio za ljude, za oproštenje grijeha. Isus u misnoj žrtvi dijeli iste milosti: Euharistija uvećava ljubav Božju, čuva čovjeka od ropstva grijeha i prianjanja uz zlo i uzrokuje oproštenje lakih grijeha (ako za njih ima pokajanja). Tako ostaje Kristova žrtva na križu u Crkvi kroz cijelu povijest živa i djelotvorna.
Žrtveni karakter euharistijskog slavlja igra u katoličkoj teologiji veliku ulogu, dok ostali elementi kao karakter zahvale i zajedništva odlaze u drugu plan. Pa je tako moguće da u izvanrednim situacijama svećenik sam, bez prisutnosti vjernika slavi Misu ili takozvana «tiha Misa» kada svećenik tiho izgovara misne tekstove, a propovijed ispušta. Neovisno o zajednici vjernika valjanost Mise ostaje nepovrijeđena i Misa ima svoj potpuni učinak.
Pored žrtvenog karaktera zajednica vjernika okupljenih na misnom slavlju doživljava trajno zajedništvo s uskrslim i preobraženim Isusom i zahvaljuje na tom zajedništvu. Ovaj aspekt je ipak u drugom planu, a službeni nauk Tridentskog sabora kaže ovako: «Tko kaže da Bog u Misi ne prinosi stvarnu žrtvu, ili da se žrtva ne sastoji ni u čemu drugom doli u Kristovom davanju za hranu, neka je izopćen».
Okupljeni narod Božji kod stola večere Gospodnje blagujući Tijelo Kristovo i sam postaje (mistično) Tijelo Kristovo.
Realna prisutnost
Prema katoličkom nauku su Tijelo i Krv Kristova u Euharistiji «istinski, bitno i stvarni prisutni». Po euharistijskoj molitvi koju izgovara svećenik, a posebno po epiklezi (zazivu duha Svetoga) i riječima pretvorbe (kosekracije) događa se misterij pretvorbe kruha i vina u Tijelo i Krv Kristovu. Budući da je Kristova zapovijed «ovo činite meni na spomen» bila upućen apostolima danas samo zaređeni svećenici mogu valjano slaviti Euharistiju i vršiti pretvorbu, jer su oni od biskupa (nasljednika apostola) primili potrebno ređenje.
Od 9. st. pretvorba kruha i vina u Tijelo i Krv Isusa Krista sve više objektivizira i o tome se pod utjecajem Aristotelove filozofije sve više filozofira i teologizira. Tako da 1215. g. Četvrti Lateranski koncil proglašava dogmu o transupstancijaciji. Od tog vremena su se u katoličkoj tradiciji razvili razni oblici štovanja Presvetog Sakramenta: klanjanja Hostiji, izlaganja u monstrancama konsekriranih Hostija i Vina, Tijelovske procesije itd. Izvještaji o čudima vezanim uz Presveti Sakrament kao npr.: Hostije koje krvare, pretvaranje Hostije u tzv. Čovjeka boli, i sl. potkrepljuju i potvrđuju ispravnost dogme.
Pričest
Sakrament Euharistije se događa po ispravno izvršenom činu pretvorbe, dakle ex opere operato. Katolička Crkva preporuča čestu pričest pa čak i dnevnu, a primanje svete pričesti drugi put u istom danu je dozvoljeno jedino u tijeku svete mise na kojoj vjernik sudjeluje. Dakako pričestiti se može samo onaj koji ispunjava potrebne uvijete. Jedan od glavnih uvjeta je vjera da je u posvećenoj Hostiji Krist stvarno prisutan, i zbog toga se djeci ne dijeli pričest jer ne mogu razlikovati Euharistiju od običnog kruha. Izuzetak su Istočne Katoličke Crkve kod kojih je praksa da se kod krštenja djeci podijeli u pričest. Drugi uvjet za primanje pričesti je biti u stanju milosti (dakle, bez teškog grijeha), u protivnom onaj koji bi se pričestio bi na sebe zgrnuo još veći grijeh (svetogrđe). Onaj koji se želi pričestiti, a nije u stanju milosti, mora se prvo izmiriti s Bogom u sakramentu Svete Ispovijedi.
Prema katoličkoj vjeri je Isus Krist pod prilikom kruha kao i pod prilikom vina potpuno i živo, Tijelom i Krvlju, dušom i božanstvom potpuno prisutan, za razliku od nekih drugih uvjerenja koja kažu da je u Kruhu prisutno samo Tijelo a u Vinu samo Krv ili da su to samo simboli. Tako za potpunu i pravu pričest nije nužno da bude pod obje prilike, teološki promatrano dovoljna je pričest pod samo jednom prilikom. Iz ovakvog vjerovanja u visokom srednjem vijeku se razvila praksa da se laicima ne pruža prilika za pričest pod obje prilike, a kasnije je i izrijekom zabranjeno laicima dijeliti pričest pod obje prilike, što je bilo utemeljeno opasnošću da se zbog gužve i sl, Kalež prolije i tako obeščasti Krv Kristova. Danas je pričest pod obje prilike opet moguća za sve vjernike koji se mogu pričestiti pod jednom prilikom, a Crkva preporuča podjelu pričesti pod obje prilike posebno na Veliki Četvrtak. No to još nije posvuda praksa.
Pravoslavne Crkve
Također Pravoslavne Crkve su mišljenja da su Kruh i Vino uistinu Tijelo i Krv Kristova. Pravoslavna liturgija ima paralele sa židovskim bogoslužjem u Hramu. Za razliku od rimokatoličkog nauka o Euharistiji pravoslavna teologija ne poznaje konkretnu formulu po kojoj svećenik izvršava pretvorbu. Misterij Euharistije događa se po liturgiji kao cjelini pri čemu zaziv Duha Svetoga nad darove ipak ima središnje značenje. Pravoslavna Crkva ne poznaje filozofsko objašnjenje o načinu na koji se pretvorba događa. Izraz transupstancijacija se obično ne upotrebljava, a djelomično se čak i eksplicitno odbacuje. Euharistija vrijedi kao žrtva, točnije kao uprisutnjenje žrtve Kristove.
Primanje Euharistije od ne pravoslavaca je nemoguće, jer prema pravoslavnom vjerovanju Crkva su oni koji primaju euharistiju, i na taj način nepravoslavni pričešću postaju automatski pripadnici Pravoslavne Crkve. Kada vjernik želi primiti Euharistiju obično se mora prijaviti dan ranije svećeniku. Ovo vrijedi prije svega za strance koje svećenik ne poznaje osobno. Prisutnost vjernika je jednako tako važna za slavlje Euharistije kao i prisutnost samog svećenika – Euharistijska Liturgija bez vjernika je jednako nemoguća kao i bez svećenika. Svećenik smije slaviti Euharistiju najviše jednom dnevno. Euharistija se smije slaviti u svakoj pojedinoj crkvi najčešće jednom dnevno. I također vjernik smije najviše jednom dnevno sudjelovati na Euharistiji. Dnevna pričest je kod pravoslavaca također i za svećenika prilično neuobičajena. Obično se i svećenici pričešćuju jednom tjedno. Svi kršteni pravoslavci smiju primati pričest također i mala djeca iz razloga što Pravoslavna Crkva vjeru razumije u smislu povjerenja, a ne spoznaje. Za takvu vjeru su i mala djeca sposobna. Dakako neke Crkve zahtijevaju od odraslih pričesnika potpunu sakramentalnu Ispovijed večer prije. To je dovelo do prakse da u nekim Pravoslavnim Crkvama odrasli primaju pričest samo nekoliko puta godišnje a inače sudjeluju u Euharistiji samo kao promatrači. U današnje vrijeme ima mnogo nastojanja da se ponovno oživi praksa tjedne pričesti.
U Pravoslavnim Crkvama kruh koji se posvećuje je napravljen od kvasnog kruha koji je za vrijeme pečenja označen kršćanskim simbolima. Kvasni kruh označava prispodobu o Kraljevstvu Božjem, vino koje se koristi u Euharistiji je obično crveno i miješa se s jednom trećinom kipuće vode tako da se dobije tjelesna temperatura «bevande» kojom se služi Misa. Kruh i Vino se prije podjele vjernicima pomiješaju u jednom zlatnom kaležu i onda se ta smjesa s malom zlatnom žlicom dijeli vjernicima. Ukoliko preostane, taj ostatak svećenik jede još za vrijeme Liturgije, ne čuva se. Kao što čuvanje nije uobičajeno, tako ni čašćenje euharistijskog Kruha nije uobičajeno izvan Liturgije. Pravoslavna Crkva ne poznaje Tijelovske procesije. Samo ukoliko se pričest nosi nekom bolesniku koji je u krevetu, odvaja se dio Kruha koji se ne mješa s Vinom. Preostali, vanjski dio kruha kojeg se blagoslovi ali ne konsekrira (tzv. Antidoron) dijeli se nakon liturgije vjernicima koji ga odmah pojedu ili ponesu kući. Taj blagoslovljeni kruh mogu konzumirati i ne pravoslavni vjernici.
Luterani
Martin Luther je kritizirao pojedina mjesta rimokatoličkog poimanja sakramenta euharistije. Pri tome se pozivao na evanđelje i na svoje interpretacije evanđelja. Njegovo kritika je najviše pogađala rimokatoličko poimanje mise kao žrtve i nauk o transsupstancijaciji.
Lutherovi argumenti protiv rimokatoličkog poimanja misne žrtve.
Kod katolika je misa shvaćena kao žrtva koju svećenik prinosi Bogu. Luter ponovno postavlja milosni karakter mise u kojem vjernicima na večeri Gospodnjoj milost po smrti Kristovoj biva podijeljena od svećenika. Prije svega iz tog razloga je za njega rimska misa predstavljala "najveći i najstrašniji zločin od svih papinskih bezbožništva".
Sakrament je bio samo pod jednom prilikom podjeljivan vjernicima. Umjesto toga je Luther zahtijevao podjelu pričesti po uzoru na posljednju večeru gdje su svi pili iz kaleža.
«Luther se protivi tradicionalnom učenju o objektivnoj djelotvornosti (ex opere operato) sakramenta.» Da bi se od sakramenta euharistije imalo duhovne koristi nužna je prisutnost vjernika na euharistijskom slavlju. Vjera i sakrament spadaju skupa. Inače sakrament djeluje ali ne za spas nego za posljednji sud.
Za vjernika je korisno i puno blagoslova prisustvovanje bogoslužju i gledanje čina pretvorbe. Iz tog razloga su srednjovjekovni vjernici prisustvovali misi ali bez pričesti. To jest, pričest je bila vrlo rijetka. Čest je bio slučaj da su vjernici išli manje jednom od tri godine na pričest. Luther je protestirao protiv takve prakse i naglašavao da je primanje sakramenta u pričesti bitni dio mise, tvrdeći da onaj tko samo pasivno sudjeluje na misi nema nikakve duhovne koristi od sakramenta euharistije.
U to vrijeme su ceremonije za vrijeme mise su toliko bile bogate da se često išle na uštrb propovjedi, za koju više jedva da je bilo vremena. Za Lutera je to bilo nedopustivo jer je on smatrao da propovijed igra jednaku ulogu kao i sama pretvorba.
Lutherova kritika rimo-katoličkog nauka o transubstancijaciji
Lutherova kritika rimo-katoličkog nauka o transubstancijaciji nije išla u smjeru da negira Kristovu realnu prisutnost u prilikama kruha i vina. Po tom pitanju se Luther u potpunosti slagao s rimo-katoličkim naukom. Njegova kritika je bila usmjerena podizanje nauka o transubstancijaciji u rang dogme, jer je tako predstavljala jedini pravi istiniti nauk koji za obvezujući za sve. «Za njega je ona ponajprije privatno teološko mišljenje a ne dogma.» Zahtjev da taj nauk bude za sve obvezujući je Luther energično odbijao, jer po tom nauku je implicitno ako već ne i eksplicitno sakrament postavljen iznad riječi. Prema Lutherovom gledanju je sakrament jednako važan kao i riječ, tj. vidljiva riječ.