Francuska
Glazba
Francuska ima dugu i bogatu muzičku tradiciju. Kroz ranije faze razvoja glazbe, francuski su kompozitori ostavili velik trag na razvoju klasične glazbe, dok je u suvremenom razdoblju Francuska ponudila nekoliko značajnih imena popularne glazbe. 220px|thumb|left|[[Maurice Ravel postao je, zahvaljujući svom senzibilnom Boléru, jedan od najpoznatijih i najvažnijih kompozitora u historiji klasične glazbe. Njegova izvorna ideja prvo je smatrana ludom i nije dobro prihvaćena, ali je s vremenom postala jedna od najpoznatijih skladbi u historiji.]] Francuska klasična glazba dugo je bila u sjeni one talijanske i njemačke. Naime, iako je francuski barok ponudio imena poput Jeana-Baptistea Lullyja, jednog od pionira opere, ili Marca-Antoinea Charpentiera, preludij čijeg je Te Deuma jedno od najprepoznatljivijih skladbi današnjice, dvorska glazba poticana na raskošnom dvoru Louisa XIV. nije se uspjela nametnuti u odnosu na onu svojih susjeda. Izvjesni renome postigao je i Jean-Philippe Rameau, jedan od kompozitora kasnog baroka, dok je François Couperin bio glavni predstavnik rokokoa u Francuskoj. Klasicizam je donio konačni kraj dominacije talijanske glazbe, no u Francuskoj nije imao značajnog odjeka. Francuska se na sceni klasične glazbe u cijelosti etablira u razdoblju romantizma, kada se estetski duh tog pokreta masovno širi cijelom Europom. Svakako najveće ime francuskog romantizma je Hector Berlioz, koji je jednako doprinio i na polju kompozicije, ali i glazbene teorije. Iako rodom Poljak, život i djelo Frédérica Chopina, virtuoza na klaviru, obilježila je upravo Francuska. Charles-François Gounod ostao je zapamćen po svojoj religioznoj glazbi i operi Faust, dok će se na polju opere istaknuti još i Georges Bizet (Carmen) i Jules Massenet. Jacques Offenbach ostat će upamćen po svom djelu Orfej u podzemlju, koje se danas smatra prvom operetom ikada skladanom. Francuski kasni romantizam dao je dva upečatljiva imena, ono Camillea Saint-Saënsa te ono Gabriela Fauréa. Potonji će izvršiti snažan utjecaj na moderne tendencije u francuskoj glazbi tako da će se impresionisti Claude Debussy i Maurice Ravel uvelike pozivati na njegov rad. Érik Satie se smatra začetnikom modernističke glazbe, koja će u Francuskoj imati značajnih sljedbenika. Grupacija Les Six, koju su sačinjavali Germaine Tailleferre, Darius Milhaud, Arthur Honegger, Louis Durey, Francis Poulenc i Georges Auric, odlučila je raskinuti s tradicijom kasnog romantizma i impresionizma te se priključiti modernim strujanjima u glazbi, a dio autora koketirao je i s novonastalim jazzom. Francuska je izvršila i znakovit utjecaj na avangardnu i postmodernu klasičnu glazbu, prvo preko Pierrea Schaeffera, čija se musique concrète smatra početkom eksperimentalne klasične glazbe, a onda i preko Oliviera Messiaena i Pierrea Bouleza, čija je serijalna tehnika bila jedan od najutjecajnijih pokreta svog doba. frame|[[Serge Gainsbourg se danas smatra jednim od globalno najutjecajnijih popularnih glazbenika.]] Klima u francuskoj kulturi u XX. stolječu omogućila je brzo prodor popularnih žanrova, poput jazza, rocka i popa. Vrlo brzo, formirat će se specifičan glazbeni žanr, poznat kao chanson française, koji će predstavljati senzibilan glazbeni izričaj, svojevrsnu pjesničku autobiografiju uz kritički komentar društvene situacije. Najznačajniji interpretatori šansona bili su Édith Piaf i Charles Aznavour. Serge Gainsbourg bio je posebna figura unutar francuske popularne glazbe, osebujni esteta i boem čija će glazba izvršiti utjecaj na niz žanrova, poput popa, jazza i novog vala. Gainsbourgov specifičan glas i snažni tekstovi napravili su od njega jednog od najutjecajnijih francuskih popularnih glazbenika. Gainsbourgov utjecaj bio je posebno značajan za razvoj i popularizaciju yé-yé žanra, specifičnog izričaja francuske pop glazbe kojega je, osim Gainsbourga, obilježila i France Gall. Iako je rock bio popularan, francuska glazba ponudila je razmjerno malo rock izvođača u odnosu na anglofone zemlje. Francuski umjetnici ostavili su i značajan trag na polju elektronske glazbe, ponudivši nekoliko pionirskih autora tom žanru. Jean-Michel Jarre je već tokom 70-ih godina etablirao žanr i ostvario međunarodnu karijeru, dok je David Guetta tokom 2000-ih postao jedan od najpopularnijih svjetskih glazbenika. Globalnu slavu i popularnost tokom 2000-ih godina dostižu i elektronski dueti Daft Punk i Air, potonji koji je surađivao i na nekoliko soundtrackova filmske glazbe.