cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bakhide (Plaut)
4. čin
Hrisalov je trijumf tako potpun i on taj uspeh slavi tako što svoj prevarantski poduhvat detaljno poredi s uzvišenim uzorom trojanskog rata, a sebe s Atrejevićima i Odisejem. Ali ni to nije kraj, nego još novca bude izvučeno starcu kad stigne drugo Mnesilohovo pismo, u kome ovaj tvrdi da ga je obećao svojoj ljubavnici da bi tako časno okončao njihovu vezu. Da je reč o heteri, a ne o matroni (navodnoj vojnikovoj supruzi), Nikobul doznaje van scene, od Kleomaha, i tada shvata da je još jednom bio žrtva prevare. Na drugoj strani, Filoksen takođe jadikuje zbog Pistoklerovog rasipništva i, dok se ranije nadao da će Mnesiloh izvršiti pozitivan uticaj na njega, sad je već spreman da sasvim digne ruke od sina.
5. čin
Nikobul, svestan poniženja svih prevara kojima je bio podvrgnut, sreće Filoksena i njih dvojica zajedno odluče da posete dve Bakhide kako bi ih oštro ukorili i odveli od njih svoje sinove. No devojke pribegnu umiljavanji i šarmiranju te osvajaju prvo Filoksena, a onda, uz njegovu pomoć, i Nikobula, koji je bio nešto otporniji na njihovo zavođenje, ali one obećaju da će mu biti vraćena polovina novca koja mu je bila oduzeta.
Yungay (Čile)
Geografija
Koordinate je -37.11972°N, -72.01917°W
Bakhide (Plaut)
Etimologija
Imena nekoliko likova etimološki su značajna, a to je i inače čest slučaj u antičkoj komediji, pa tako i kod Plauta. "Nikobul" (Nicobulus) ironično znači "Pobednik u većanju", Hrisal (Chrysalus) znači Zlatko, "Kleomah" (Cleomachus) znači "Slavni borac", a "Bakhida (Bacchis) je Bakhantkinja, tj. sledbenica Bakha, boga vina.
Bakhide i bahanalije
Kod Plauta se često pojavljuje izraz bacchae ili bacchanti za označavanje osobe, uglavnom žene, koja se nalazi u stanju opsednutosti i ne obazire se ni na kakve spoljne pokolnosti.
Primetna je homofonija imena dve hetere u ovoj komediji i naziva za orgijastički ritual čije je održavanje uzelo maha u Rimu polovinom 3. veka pne. I sam Pistokler kaže Bakhidi da zazire od Bakhantkinja i njene bakhičke prostorije, što je aluzija kako na ime dve hetere, tako i na njihovo zanimanje. No tu se može nazreti i parodija u okviru komedije: početak, gde vidimo mladog protagonistu u prvom činu, malo kasnije veliki prostor koji odlazi na opis Pistoklerovih umetnina i njegovih zaliha hrane, vina i cveća, te ljutnja strogog pedagoga Lida na početku trećeg čina zbog takvog raskošnog života njegovog štićenika.
Bakhički je kult doživeo ogromnu popularnost u starom Rimu i bivao je sve sličniji običnom orgijanju nego religijskom obredu, pa ga je senat zabranio 186. pne. u poznatoj Senatskoj odluci o Bahanalijama.
Formazza, Verbano-Cusio-Ossola
Formazza je naselje u Italiji u provinciji Verbano-Cusio-Ossola, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 448 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1288 m.
Jovan Iverski
Jovan Iberijac ili Jovan Iverski (იოანე) (također Jovan Gruzijac ili Jovan Hagiorit; ? - cca. 1002) bio je gruzijski pravoslavni monah koji se danas slavi kao svetitelj. Prije zamonašenja u Bitinij je bio gruzijski plemić i vojni komandant. Kasnije je putovao u Carigrad kako bi od vizantijskog cara izbavio sina Jevtimija koji je bio držan kao talac. Posle se i sin zamonašio. Njih dvojica su okupili sledbenike i na Svetoj gori osnovali manastir Iviron. Jovan je bio njegov prvi iguman.
Van Vert
Van Vert se može odnositi na
Bois-d'Oingt
Boa d'Oen je naselje i opština u istočnoj Francuskoj u regionu Rona-Alpi, u departmanu Rona koja pripada prefekturi Vilfranš sir Saon.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 1823 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 355 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 5,13 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 300 metara (maksimalnoj 466 m, a minimalnoj 250 m).
Sancho Ramírez od Viguere
Sancho Ramírez (? 1002 ili iza) bio je drugi po redu kralj Viguere, malog kršćanskog kraljevstva na sjeveru Iberijskog poluotoka, koji je vladao od 991. do smrti. Bio je sin i nasljednik kralja Ramira Garcésa. Nakon očeve smrti se spominje u dokumentima svog strica, pamplonskog kralja Sancha II Garcésa kao i svog brata Garcíje Ramíreza. Tradicionalno se smatralo kako je umro 999. godine, ali su naknadno pronađeni dokumenti pokazali da je bio živ 1002. Dio historičara vjeruje da je bio regent navarskog kralja Sancha Velikog.
Ivo Parać
Ivo Parać (Split, 24. lipnja 1890. - Split, 4. prosinca 1954.), hrvatski skladatelj i zborovođa.
Počeo je studirati prirodne znanosti u Grazu, potom romanistiku u Firenzi i privatno učio glazbu. Isprva se bavio pjesništvom i filozofijom, a 1919. godine definitivno se opredjeljuje za glazbu kao profesiju te u Italiji (u Rimu i Pesaru) uči kompoziciju i sklada. Nakon povratka u domovinu do smrti je živio u Splitu, gdje je vodio pjevačke zborove Zvonimir, Tomislav i Zora, izvodeći vlastita djela, a usto je i privatno podučavao. Kasni je romantičar s iznimnim smislom za kolorističku komponenetu i ekspresiju. Povremeno je u svoja djela unosio i obilježja hrvatskog folklora.
Svojim je opusom priodnio kontinuitetu hrvatske glazbene moderne i obogatio je unoseći među prvima u hrvatsku glazbu duh i zvukovnost impresionizma. Pisao je i stihove na hrvatskom i talijanskom jeziku (opsežna zbirka "Ludi e canti").
Vinton
Vinton se može odnositi na
NGC 696
NGC 696 je galaksija u zviježđu Kemijska peć.
Chevy Chase Heights, Pennsylvania
Čevi Čejs Hajst je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.502, što je 9 (-0,6 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Climax, Kansas
Klajmaks je grad u američkoj saveznoj državi Kanzas.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 72, što je 8 (12,5 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Nacionalni park Serra da Capivara
Nacionalni park Serra da Capivara je nacionalni park na sjeveroistoku Brazila, na planini Serra do Congo gorja Chapada da Capivara (brazilska savezna država Piauì). Park je nastao kako bi se zaštitile njegove špilje i skloništa u stijenama čiji zidovi su oslikani prahistorijskim špiljskim slikama starima najmanje 25.000 godina.
Zbog toga je Nacionalni park Serra da Capivara, ukupne površine 1291,4 km², upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Amerikama 1991. godine kao "izvanredno svjedočanstvo jedne od najstarijih ljudskih zajednica u Južnoj Americi . mini|lijevo| Oslikani zid Pedra Furada
Prirodne odlike
Serra da Capivara je zemljopisno spojeno s pokrajinama Piaui i Bom Jesus do Gurgeia na sjeveroistoku Brazila. Duljinom od 180 km litice, visoke do 270 m, dijele dva kontrasna geološka područja, jugoistočna dolina i sjeveroistočno gorje. Erozija je kroz planinske predjele izdubila klance i doline koje su važni riječni tokovi mnogih rijeka (Riacho Toca da Onca, Riacho Baixo da Lima, Riacho Bom Jesus i Gruta do Pinga). Vegetacija je tipična za polu-aridnu klimu sjeveroistočnog Brazila: endemski gusti trnoviti grmovi (caatinga), sukulenti, otporna bjelogorica i druga kserofitska (prilagođena pustinjama) vegetacija. Šuma se javlja samo u dubokim uskim klancima (koji zadržavaju vlagu tokom sezona suša) i sastoji se od reliktnih endemskih vrsta drveća kišnih tropskih šuma iz vremena vlažnog ledenog doba iz oko 11.000. pr. Kr. U ovom ekosustavu također obitavaju endemske vrste životinja kao što su ocelot, šumski pas (Speothos venaticus), stjenoviti zamorac (Kerodon rupestris), crvenoga seriema (Cariama cristata) i Tropidurus gušter.
Arheološki lokaliteti
Glavni dio NP Serra da Capivara se nalazi blizu naselja São Raimondo Nonatoa, oko 220 km južno od grada Floriana i 5230 km od Teresina. Najznačajniji istraživač ovih prostora je bio brazilski arheolog Niède Guidon koji je 1973. godine proučavao najpoznatiji lokalitet, Pedra Furada (portugalski za "probušen kamen", slika desno), naseljen najranije od oko 50.000 – 30.000. pne. . Tu je pronađeno više od 300 arheoloških lokaliteta na čijim stijenama se nalaze slikarije stare od 26.000-22.000. pr. Kr. . Na njima su prikazane određene geološke tvorevine i paleofauna (kao što su divovski ljenivci, konji, deve i rane ljame) koji svjedoče o znatno drugačijem okolišu za vrijeme njihova nastanaka od polu-aridnog koji danas preovladava.
Ova mjesta su zasigurno naseljavali rani ljudi koji su stvorili najstarije slike na južnoameričkom kontinentu. Njihovo ikonografsko tumačenje nam postupno otkriva vjerske odlike i običaje ovih najstarijih ljudskih zajednica.
Serra do Mar
mini|lijevo| Zemljopisna karta jugoistočnog Brazila s gorjem Serra do Mar Serra do Mar (portugalski za "Morsko gorje") je područje planina i litica koje se pruža duž 1500 km atlantske obale jugoistočnog Brazila, od brazilske savezne države Espírito Santo na sjeveru, do juga države Santa Catarina ; uglavnom u državama Paraná i São Paulo. Glavne litice tvore prirodnu granicu između priobalja i unutarnje visoravni (planalto) srednje visine od 500 do 1,300 m.
Gorja ovog područja su nepovezana i stoga imaju individualna imena poput Serra de Bocaina, Serra de Paranapiacaba, Serra Negra, Serra do Indaiá, i dr. Također uključuju i neka velike priobalne otoke kao što su Ilhabela i Ilha Anchieta. Svojom visinom od 2255 metara Pico da Caledônia na granici općina Nova Friburgo i Cachoeiras de Macacu (država Rio de Janeiro) je najviši vrh područja Serra do Mar.
U vrijeme otkrića Brazila (1500.) Serra do Mar je bio veoma raznolik ekosustav tropske kišne šume poznat kao Atlantska šuma (Mata Atlântica). No, zahvaljujući urbanizaciji i sječi šume izvorni šumski pokrivač je isključivo sačuvan u klancima i morskim liticama. Zbog toga su ova područja upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Amerikama 1999. godine kao "najbolji i najpotpuniji primjer atlantskih šuma Brazila".
U ovom području se 25 zaštićenih područja (rezervata prirode, bioloških rezervata i nacionalnih parkova) ukupne površine od oko 468.193 ha, koji su biološki najbogatije područje za proučavanje povijesti evolucije atlantskih šuma. Također, od brda pokrivenih gustim šumama, do močvara, priobalnih otoka s izoliranim planinama i dinama, ovo područje predstavlja slikovit prirodni okoliš velike ljepote. Ona se odlikuje i bioraznolikošću velike endemičnosti, što u procentima iznosi 70% od 450 vrsta drveća, 85% primata i 39% sisavaca od 120 vrsta (kao što su jaguar, ocelot, šumski pas, vidra La Plata, ali i novootkriveni i kritično ugroženi lavlji tamarin i dr.), što je najveći broj vrsta sisavaca u Brazilu. Tu obitava i oko 350 vrsta ptica kao što su harpija i rijetka Aburria jacutinga.
Neferirkare
''Ovo je članak o faraonu Osme dinastije. Za faraona Pete dinastije v. Neferirkare Kakai.''
Neferirkare je bio kralj Osme dinastije drevnog Egipta u Prvom prijelaznom periodu Egipta. Njegovo ime se jasno spominje u Abydsokom popisu kraljeva. Neferirkarea, za koga se pretpostavlja da je bio posljednji kralj svoje dinastije (odnosno uopće postojao), je svrgnuo prvi kralj Devete dinastije, koji je mogao biti Meryibre Khety I ili neki zasada nepoznati vladar.
Udayadityavarman I
Udayadityavarman I (? – 1002?) bio je kratkotrajni vladar Angkora koji je vladao od 1001. do 1002. godine. Bio je nećak prethodnog kralja Jayavarmana V i na prijestolje došao poslije ujakove smrti 1001. godine. Međutim, samo nakon nekoliko mjeseci je umro, a što je dovelo do građanskog rata između Jayaviravarmana i Suryavarmana, dovršenog pobjedom potonjeg 1010. godine.
The Eight
Osmica je roman amerikanke Katherine Neville iz 1988. U poređenju sa delom Umberta Ekoa, koji se prvi pojavio, Osmica je posmoderna trologija, u kojoj junakinja Ketrin Velis suočena sa podzemnim svetom.
Radnja
Osnovu višeslojne priče čini potraga za šahovskom garniturom iz Monglana, gde onaj koji uspe da spoji tablu sa figurama, obeležene simbolima sa magičnim znamenjima, dospeva do neslućene moći. Priča počinje sa pojavom garniture, tad u posedu Karla Velikog, i vodi nas kroz vekove do današnjih dana. Gro radnje smešten je u vreme Francuske revolucije. Pred nama figuriraju i bore se u potrazi za garniturom: Robespjer, Mara, Napoleon, Katarina Velika.., razne špijunske službe i moćnici, a svako poglavlje ovog uzbudljivog trilera prati jedan stadijum šahovske partije.
Spoljašnje veze
Zvanični sajt romana Osmica na srpskom jeziku
Stjepan Rožić
Stjepan Rožić (Ivanić-Grad, 1946), haiku-pjesnik i enigmat.
Životopis
Po struci je visokokvalificirani električar i zaposlenik INA-e. Dugogodišnji je folkloraš, svirač nekoliko muzičkih instrumenata u tamburaškom i puhačkom orkestru, promotor haikua na Obiteljskom radiju Ivanić, suutemeljitelj haiku-susreta u Kloštar-Ivaniću, pjevač i slikar, suprug pjesnikinje, književnice i prevoditeljice Đurđe Vukelić-Rožić. Izdao je zbirku haikua "Proljetni vjetar".
Haiku
Za svoje haikue koje piše od 1996. nagrađivan je u Japanu i pohvaljivan na Novom Zelandu, a u Hrvatskoj je u Krapini, na priredbi "Haiku-dan Dubravko Ivančan", 2004. godine dobio prvu nagradu za haiku na kajkavskom:
Khentkaus II
Kraljica Khentkaus II (2475. pne. – 2445. pne.) bila je supruga egipatskog faraona Neferirkare Kakaija iz Pete dinastije. Bila je majka Neferefrea i Nyuserre Inija.
Stjepan Rožić
Haiku
Dremle klopotec. Žvrgljivo jato škvorcov palo v trsje.
Enigmatika
Objavljivao je rebuse u zagrebačkoj Kvizorami. Od njegovog imena Boris Nazansky je sastavio anagram:
SPOJIT ĆE ŽANR! Haiku i enigmatiku.
Opetovni lik
Opetovni lik, u hrvatskoj enigmatici, naročito u izdanjima bjelovarskog EU Čvora, naziv za čarobni odnosno magični lik. Naziv je nastao od glagola opetovati kako bi se naglasilo da se svaki pojam upisan u takav lik u jednom smjeru (npr. vodoravnom) opetuje, tj. ponavlja u drugom smjeru (okomitom).
NGC 697
NGC 697 je galaksija u zviježđu Ovan.
Crkva Gospe Trsatske
thumb|Crkva Gospe Trsatske Crkva Gospe Trsatske jedno je od najstarijih hrvatskih marijanskih svetišta.
Postanak svetišta Gospe Trsatske
U pozadini ove priče, dobrim dijelom znanstveno provjerene, je trgovina relikvijama iz Svete zemlje, raširena u doba križarskih ratova. Važnu ulogu u tim zbivanjima odigrali su istočnojadranski plovidbeni put, kao tada najsigurnija veza između Levanta i Europe, tajanstveni ratnički red vitezova Templara, papa, napuljski vladari Anžuvinci i hrvatski feudalci Frankapani.
Povijest
Crkva Gospe Trsatske najstarije je hrvatsko marijansko svetište sagrađeno na Trsatu u Rijeci.
O gradnji crkve razmišljao je Nikola IV Frankapan, a gradnju je započeo njegov sin knez Martin Frankapan, dozvolom pape Nikole V., zavjetujući se franjevcima obvezom gradnje crkve i franjevačkog samostana 1453. godine, na mjestu gdje se prema legendi od 1291. do 1294. godine nalazila Bogorodičina kućica. Nakon izgradnje je doveo franjevce iz Bosanske vikarije.
Današnja bazilika, splet je gotičko – renesansno – barokno – bidermajerskih graditeljskih faza. Crkvu Majke Božje danas rese oltarne slike sv. Mihovila, sv. Katarine i sv. Nikole, manirističkog slikara iz Švicarske, franjevca Serafina Schöna, slikara C. Tasce i drugih poznatih umjetnika 17. i 18. stoljeća.
Unutrašnjost crkve
Na današnjoj se crkvi isprepliću mnogobrojni stilovi i povijesna razdoblja. Na bidermajerskom se pročelju iz prve polovice 19. st. koriste portali iz 17. st. U crkvi postoje samo dvije lađe: prvotna i lijeva, nastale objedinjavanjem nekadašnjih pobočnih kapela. Propovjedaonica i pobočni barokni oltari drvorezbarski su radovi koji polikromijom imitiraju višestruko skuplje mramorne oltare.
Giovanni Pietro Telesphoro de Pomis, Talijan koji se rodio u Grazu, naslikao je svetu Anu Trojnu, palu središnjeg oltara na bočnom zidu lijevog broda.
Cristophoro Tasca iz Bergama naslikao je Veliku palu Navještenja koja se nalazi iznad trijumfalnog luka.
Raskošnu kovanu rešetku, koja zatvara svetište, 1705. godine donirao je senjski nadbiskup Petar Brajković., dok je monumentalni mramorni glavi oltar 1695. donirao zagrebački sudac Ivan Uzolin.
Čudotvorna slika Blažene Djevice Marije
mini|desno|230px|Čudotvorna slika Gospe Trsatske. Izvornik koji se čuva u riznici trsatskoga samostana. Zbog gubitka Svete kućice, neutješenim Trsaćanima papa Urban V. 1367. godine šalje čudotvornu sliku Majke Božje imena »Majka milosti».
Predaja kaže da je sliku osobno naslikao sv. Luka Evanđelist. Izrađena je na cedrovoj dasci i podijeljena na tri polja. Zbog štovanja koje joj iskazivano, slika je okrunjena krunom od pravoga zlata 8. rujna 1715. godine, a svečanost njene krunidbe se održala pod pokroviteljstvom hrvatskog Sabora. Bila je to prva Marijina slika izvan Italije koju je dao okruniti neki papa. »Majka milosti« ima iznimno značenje u stvaranju kulta štovanja Djevice Marije na Trsatu. Sveti otac već u petnaestom stoljeću dopušta poseban oprost onima koji ju pohode. Slika se i danas cijeni zbog milosti koju po njoj dijeli Marija svojim štovateljima, a stoji na glavnom oltaru i iz crkve se iznaša prilikom raznih procesija, kao npr. na Blagdan Gospe Trsatske ili Velike Gospe.
Franjevački samostan i kapela Zavjetnih darova
mini|Kapela Zavjetnih darova
Knez Martin Frankapan uz crkvu je dao sagraditi i samostan u koji su se 1468. doselili franjevci. Tu se nalazi stara i bogata knjižnica s arhivom i bogata riznica s darovima i zadužbinama koje potječu od 14. stoljeća do današnjih dana. U njoj se čuva original gotičkog triptiha Gospe Trsatske kojeg je, prema predaji, Hrvatima 1367. godine darovao papa Urban V. Ikona je već u to doba slovila kao čudotvorna jer ju je, vjerovalo se, naslikao sam sveti Luka. Tu se nalazi i veliki relikvijar srpske despotice Barbare rođene Frankapan poklonjen crkvi 1485, te dvoglavi orao iz masivnog zlata ukrašen draguljima koji je zavjetni dar Karla V. iz 1536. godine, a vrijedna je i visokorenesansna srebrna skulptura Bogorodice s Isusom, visoka 35 cm koju je 1597. godine darovao hrvatski ban Toma Bakač–Erdödy za ozdravljenje sina. Još se tu čuvaju i Leopoldovi svjećnjaci, te misno ruho koje je darovala Marija Terezija.
Ljetna blagovaonica samostana ukrašena je velikim zidnim i stropnim slikama Tasce i Schöna, a u hodniku koji vodi u franjevačke sobe nalaze se djela hrvatskih suvremenih umjetnika, ali i barokna ulja Valentina Metzingera, Lotarinžanina udomaćenog u Ljubljani.
Mnoge su umjetnine bile uništene u velikom požaru 1629. godine u kojem je stradao i veći dio samostana. Građevina je, odmah nakon požara obnovljena te su podignuta dva nova krila, a početkom devetnaestog stoljeća i drugi kat. Njeno obnavljanje je vodio i provodio Mihovil Kumar koji je započeo i radove u kapeli Zavjetnih darova.
U kapeli Zavjetnih darova nalaze se zavjetne slike na kojima se obično vide lađe pomoraca kada im je u oluji zaprijetila životna opasnost, a ističe se i gotička skulptura Gospe Slunjske. Tu su i ostali darovi od 19. st. do danas.
U sklopu samostana u 17. je stoljeću osnovana i gimnazija za školovanje mladih franjevaca te su više od stoljeća djelovali teološka škola, prva trsačka pučka škola i prva bolnica u Rijeci. Samostanska knjižnica posjeduje više od 20.000 svezaka, među kojima su i prva hrvatska neglagoljska knjiga »Lekcionar Bernarda Splićanina« te »Evangelistarum« iz 1532. godine Marka Marulića, kao i «Raj duše», koji je bio osobni molitvenik grofice Katarine Zrinski autora Nikole Dešića.
Skulptura pape Ivana Pavla II - Trsatski hodočasnik
mini|180px|lijevo|Trsatski hodočasnik - papa Ivan Pavao II. Brončana skulptura akademskog kipara Antuna Jurkića predstavlja papu Ivana Pavla II. Nazvana je "Trsatski hodočasnik" u čast trećeg pastoralnog posjeta Ivana Pavla II. Hrvatskoj, kada je papa 8. lipnja 2003. posjetio Trsatsko svetište. Postavljena je ispred Marijanskog svetišta na Trsatu, u Rijeci, 10. svibnja 2005. godine, a otkrio ju je nadbiskup zagrebački i predsjednik Hrvatske biskupske konferencije, kardinal Josip Bozanić.
Ovo je prva skulptura na svijetu posvećena papi, otkrivena nakon njegove smrti.
Tekst na skulpturi glasi:
zatim na nekoliko jezika:
OR10AG1
Olfaktorni receptor 10AG1 je protein koji je kod ljudi kodiran OR10AG1 genom.
Crkva Gospe Trsatske
Skulptura pape Ivana Pavla II - Trsatski hodočasnik
što su riječi koje je sâm papa izgovorio kada je svetištu darovao krunicu prilikom posjeta.
Skulptura prikazuje papu kako moli ispred čudotvorne slike Blažene Djevice Marije 8. lipnja 2003.
OR10AG1
Olfaktorni receptori formiraju interakcije sa molekulima mirisa u nosu, čime se inicira neuronski respons koji izaziva percepciju mirisa. Oni su odgovorni za prepoznavanje i G proteinima posredovanu transdukciju mirisnih signala. Proteini olfaktornih receptora su članovi velike familije G protein spregnutih receptora (GPCR). Poput mnogih receptora za neurotransmitere i hormone, olfaktorni receptori imaju strukturu 7-transmembranskog domena. Oni su kodirani genima sa jednim eksonom. Geni olfaktornih receptora su najveća familija genoma. Nomenklatura gena i proteina olfaktornih receptora je nezavisna od drugih organizama.
Crkva Gospe Trsatske
Pastoralni centar svetišta "Aula pape Ivana Pavla II."
mini|Pastoralni centar svetišta "Aula pape Ivana Pavla II." Pastoralni centar svetišta "Aula pape Ivana Pavla II." otvoren je 5. lipnja 2008. u sklopu Svetišta Majke Božje Trsatske te je time obilježena peta obljetnica pohoda Pape Ivana Pavla II. u svetište. Prilikom svog pohoda, papa je blagoslovio kamen temeljac Pastoralnog centra, koji je krajem listopada 2006. položen na mjestu nekadašnje gospodarske zgrade.
Na tom je mjestu danas, uz veliko zalaganje fra Serafina Sobola i brojnih pokrovitelja, izgrađena Aula, u kojoj glavno mjesto zauzima velika dvorana s 300 sjedišta. Uz nju se nalazi još četiri manjih dvorana koje služe kao prostorija za rad Franjevačkog svjetovnog reda, Franjevačke mladeži, pjevačkog zbora i Katedre "pape Ivana Pavla II". Sve su prostorije vezane stubištem, a zgrada ima i sanitarni čvor za potrebe hodočasnika.
Pastoralni centar omeđuje proširen hodočasnički prostor, koji je već utvrđen podizanjem novog oltara u samostanskom vrtu i uređenjem Marijina perivoja, prvenstveno u službi okupljanje većeg broja hodočasnika.
Trijem aule služi kao prostor za ispovijedanje tijekom većih misnih slavlja na perivoju Svetišta.
Cocciasecca, Chieti
Cocciasecca je naselje u Italiji u provinciji Chieti, u regiji Abruzzo.
San Carlos (Čile)
San Carlos je grad od 32,661 stanovnika i općina od 53.024 stan. u centru Čilea (Regija Ñuble) u Provinciji Punilla u kojoj je administrativni centar.
Geografske karakteristike
San Carlos leži u Centralnoj čileanskoj dolini u slivu rijeke Ñuble, udaljen oko 133 km sjeveroistočno od Concepcióna i svega 32 km sjeverno od svog regionalnog centra Chillána.
Klima
Grad ima Mediteransku klimu sa kišovitim zimama i vrućim sušnim ljetima i prosječnom godišnjom temperaturom od 12 do 15 ° C. Godišnje padne prosječno oko 1.346 mm kiše, i to od jeseni do zime.
Historija
U 18. vijeku na mjestu današnjeg grada postojalo je naselje lokalnih indijanaca Mapucha - Itihue. Prvi španjolski kolonisti počeli su dolaziti u posljednjoj četvrtini tog vijeka, tako da je ono 1783. prvi put dokumentirano pod imenom Villa San Carlos de Itihue.
Dekret o osnivanju Ville de San Carlos potpisan je 3. jula 1800.
Prvi urbanistički plan sa ortoganalnim rasporedom ulica naselje je dobilo 1801. Općina San Carlos osnovana je 1854., od tad se održavaju povremene sjednice kako bi se riješili problemi zajednice.
San Carlos je dobio status grada 9. juna 1865. kad je nakupio 5.456 stan. Poprilično je stradao u potresu koji ga je pogodio 20. februara 1835. Željeznička pruga do San Carlos izgrađena je 1874., ponovno je stradao u potresu 1939. ali je usprkos tome rastao zahvaljujući dolasku novih stanovnika i razvio se u respektabilno trgovište.
Danas je poznat po vinarstvu i voćarstvu.
Ros
Ros se može odnositi na
NGC 698
NGC 698 je galaksija u zviježđu Kemijska peć.
Trombocitopenija
Trombocitopenija (trombopenija) je pojam kojim se označava smanjen broj trombocita u krvi, čiji je broj u normalnim okolnostima 150 do 400/nL krvi.
Trombocitopenije mogu biti urođene (retko) ili stečene. Mogu biti primarne, gdje je trombocitopenija glavni poremećaj, ili sekundarne, kada je trombocitopenija propratna pojava uz neku drugu bolest.
Simptomi
Obično nizak nivo trombocita ne vodi do kliničkih problema. Ponekad, može doći do nastanka modrica, posebno purpura na podlakticama, krvarenje nosa i/ili krvarenja desni.
Camparan
Kamparan je naselje i opština u južnoj Francuskoj u regionu Središnji-Pirineji, u departmanu Gornji Pirineji koja pripada prefekturi Banjer de Bigor.
Mequon, Wisconsin
je grad u američkoj saveznoj državi Viskonsin.
Trambul
Trambul se može odnositi na
Sandaski
Sandaski se može odnositi na
Porta a Porta
Porta a Porta (doslovno: "Od vrata do vrata") je italijanski televizijski talk show koji vodi ugledni novinar Bruno Vespa i koji se od 1996. godine redovno emitira na državnom TV-kanalu Rai Uno odnosno satelitskom kanalu Raisat Extra.
Taskarovas
Taskarovas se može odnositi na
Trombocit faktor 4
Trombocit faktor 4 (PF4), ili hemokin (C-X-C motiv) ligand 4 (CXCL4), je mali citokin iz CXC hemokin familije. Ovaj hemokin se oslobađa iz alfa-granula aktiviranih trombocita u toku trombocit agregacije. On promoviše koagulaciju krvi putem dejstva na heparin-slične molekula. Iz tog razloga, za njega je predviđeno da igra ulogu in zarastanju rana i inflamacija. Njegova glavna fiziološka uloga je neutralizacija heparin-sličnih molekula na endotelnoj površini krvnih sudova, čime se inhibira lokalna antitrombin III aktivnost i promoviše koagulacija. On se obično nalazi u kompleksu sa proteoglikanom.
PF4 je izaziva hemotaksu neutrofila, fibroblasta i monocita, i interaguje sa varijantom hemokin receptora CXCR3, poznatom kao CXCR3B. Gen za ljudski PF4 je lociran na ljudskom hromozomu 4.
Heparin:PF4 kompleks je antigen u heparin-indukovanoj trombocitopeniji, idiosinkratičnoj autoimunoj reakciji na administraciju antikoagulanta heparina. PF4 autoantitela su bila nađena kod pacijenata sa trombozom i osobinama poput HIT ali ne pre administracije heparina.
Paulijev princip isključenja
Jedna od posljedica principa isključenja jest činjenica da postoje razni kemijski elementi, jer kada on ne bi vrijedio, tada bi svi elektroni u atomu zauzeli najniže energetsko stanje, te bi po kemijskim svojstvima bili identični. Elektroni atoma težih od helijevih ne zauzimaju najniže energetsko stanje, jer dva elektrona u istom atomu ne mogu imati sva četiri kvantna broja (n, l, ml i ms) jednaka, što znači da ne mogu biti opisana jednakom valnom funkcijom.
NGC 699
NGC 699 je galaksija u zviježđu Kit.
Armstrong
Armstrong se može odnositi na
Teti
Teti je bio prvi faraon Šeste egipatske dinastije. Također je poznat kao Othoes. Vladao je oko 2345 - 2333. pne. te je sahranjen u Saqqari. Zapis o točnoj dužini njegove vladavine je uništen na Torinskom papirusu te je ona zato nepouzdana. Kraljica Iput, njegova supruga, vjerojatno je bila kći kralja Unasa, posljednjeg vladara Pete dinastije.
Za vrijeme Tettijeve vladavine visoko rangirani službenici su počeli graditi grobne spomenike u rangu faraonskih. Tako je njegov kancelar sagradio veliku mastabu koja se sastojala od 32 sobe, sve bogato ukrašene. To semstra znakom da se bogatstvo počelo prelijevati sa središnjeg dvora na službenike, postupan proces koji je kulminirao pri kraju Starog kraljevstva.
Moguće je da ga je ubio uzurpator Userkare, dok Manethon bilježi da ga je ubio njegov tjelohranitelj Khenty She. Sahranjen je u kraljevskoj nekropoli u Saqqari. Njegova piramidalni kompleks se povezuje s mastabama službenika iz doba njegove vladavine. Prema Anthonyju Spalingeru, najviši datum Tetijeve vladavine je '''izgubljeni dan 3. ljetnog mjeseca 6. godine popisa stoke''' (11. godine ako je popis dvogodišnji) iz Hatnubskog Grafita br.1. Ovaj potvrđuje Kamen iz Južne Saqqare, analski dokument iz doba vladavine Pepija II koji mu pripisuje vladavinu od 12 godina. thumb|Piramidski tekstovi iz piramide Tetija I u Saqqari
Plain City, Ohio
Plejin Siti je grad u američkoj saveznoj državi Ohajo.
Colombe, Manche
Kolomb je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Donja Normandija, u departmanu Manš.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 563, a gustina naseljenosti je iznosila 39 stanovnika/km².
Kvadriciklan
Kvadriciklan je organsko jedinjenje, koje sadrži 7 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 92,138 Da.
Bler
Bler se može odnositi na
Colle Rotondo, Latina
Colle Rotondo je naselje u Italiji u provinciji Latina, u regiji Lazio.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 108 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 61 m.
Halaf I
Abu Ahmad Halaf (novembar 937. – mart 1009.) bio je safaridski emir Sistana od 963. do 1002. Iako je u islamskom svijetu uživao reputaciju prosvijećenog vladara i učenjaka, vladavinu su mu obilježili stalni oružani sukobi koji su na kraju doveli do nestanka safaridske dinastije.
Bio je sin emira Ahmada I i Banu, unuke emira Amra Safarija. Numizmatički nalazi sugeriraju da je prijestonasljednikom proglašen 957. ili 958. Na prijestolje je došao poslije očevog ubistva krajem marta 963. godine. Dvije godine kasnije je otišao na hadž u Meku, a po povratku posjetio Bagdad gdje je status emira potvrđen od vladajućih Bujida, odnosno njihovog marionetskog kalifa al-Mutija. Od 970. do 983. je vodio dug i iscrpljujući rat sa pobunjenim emirom Huseinom bin Abul-Husein Tahrirom, koji je imao promjenjiv ishod, ali na kraju završio povoljno uz pomoć Samanida. Sa Gaznavidima je imao dobre odnose u vrijeme vladavine emira Sebuk-Tegina; nakon njegove smrti je pokušao iskoristiti sukob među njegovim sinovima kako bi se proširio na gaznavidsku teritoriju. Godine 1002. se protiv njega pobunio sin Tahir, a iste godine je bio prisiljen predati se Mahmudu Gazneviju. Umro je u zatočeništvu nekoliko godina kasnije.
OR10C1
Olfaktorni receptor 10C1 je protein koji je kod ljudi kodiran OR10C1 genom.
Olfaktorni receptori formiraju interakcije sa molekulima mirisa u nosu, čime se inicira neuronski respons koji izaziva percepciju mirisa. Oni su odgovorni za prepoznavanje i G proteinima posredovanu transdukciju mirisnih signala. Proteini olfaktornih receptora su članovi velike familije G protein spregnutih receptora (GPCR). Poput mnogih receptora za neurotransmitere i hormone, olfaktorni receptori imaju strukturu 7-transmembranskog domena. Oni su kodirani genima sa jednim eksonom. Geni olfaktornih receptora su najveća familija genoma. Nomenklatura gena i proteina olfaktornih receptora je nezavisna od drugih organizama.
Bradford
Bradford se može odnositi na;
We begin bombing in five minutes
We begin bombing in five minutes (sh. Počinjemo sa bombardovanjem za pet minuta) je šala koju je 11. avgusta 1984. izgovorio američki predsednik Ronald Regan, tokom kampanje za predsedničke izbore, dok se pripremao za nedeljno obraćanje naciji na Nacionalnom javnom radiju. Regan se obratio radio tehničarima dok se vršila tonska proba:
Šala je bila parodija na uvodnu rečenicu govora toga dana:
Nasuprot popularnoj zabludi, ovaj gad nije bio javno emitovan preko radija, već je kasnije procureo u javnost. Tokijske novine Jomiuri Šimbun je izvestio u oktobru 1984. da je Sovjetska dalekoistočna armija stavljena pod uzbunu kada je Reganovo obraćanje obznanjeno i da uzbuna nije povučena narednih 30 minuta. Neimenovani pomoćnik američkog kongresmena Majkla Barnsa je potvrdio da je Pentagon bio svestan uzbune. Nema izveštaja o bilo kakvom promenu stepena DEFCON-a za SAD.
Iako to nije bio prvi put da se Regan šali tokom govora ili obraćanja naciji, zvanična sovjetska novinska agencija TASS je osudila šalu, objavivši da „SSSR osuđuje ovaj neprijateljski napad bez presedana od strane američkog predsednika“ i da je „ovaj način ponašanja je u suprotnosti sa velikom odgovornošću koju nose šefovi nuklearnih država zarad sudbine njihovih sopstvenih naroda i čovečanstva“.
Brignais (Rona)
Brinje je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Rona-Alpi, u departmanu Rona.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 10.036, a gustina naseljenosti je iznosila 969 stanovnika/km².
South Pittsburg, Tennessee
Saut Pitsberg je grad u američkoj saveznoj državi Tenesi.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.992, što je 303 (-9,2 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Džunijata
Džunijata se može odnositi na
Baks
Baks se može odnositi na
Edita Majić
Edita Majić (Split, 24. siječnja 1970.), hrvatska časna sestra karmelićanka, bivša hrvatska kazališna i filmska glumica. Njeno redovničko ime je Edita Marija od Križa.
Put 11 (Iran)
Cesta 11 (perz. جاده ۱۱) je državna cesta u sjeverozapadnom Iranu koja spaja grad Džolfu na azerbajdžanskoj (nahčivanskoj) granici s Banom odnosno graničnim prijelazom Siran-Band na iračkoj granici. Cesta je ukupne duljine od 325 km i proteže se kroz Istočni i Zapadni Azarbajdžan, te Kurdistansku pokrajinu. Osim dva spomenuta, najveći gradovi uz ovu cestu su Hoj, Salmas, Urmija i Mahabad. Iranska cesta 11 na sjeveru se nadovezuje na međunarodni koridor AH82 koji vodi do gruzijskog grada Leselidzea na crnomorskoj obali odnosno ruske granice, a prema jugu na iračku brzu cestu 4 koja vodi do Bagdada.
Edita Majić
Karijera
Na Pulskom filmskom festivalu nagrađena je 1999. Zlatnom arenom za sporednu ulogu darkerice Lili, u filmu "Da mi je biti morski pas", redatelja Ognjena Sviličića. Prestižnu nagradu Hrvatskog glumišta za najbolju mladu glumicu, dobila je za ulogu Rebecce u hit predstavi "Gorki, gorki mjesec" Teatra &TD. Za ulogu Susie Schwartz u kabareu "Črni maček" nagrađena je na Festivalu malih scena u Rijeci, te na Danima satire u zagrebačkom "Kerempuhu", dok je za pet uloga u predstavi "Odiseja 2001." dobila nagradu "Fabijan Šovagović" na Festivalu glumca u Vinkovcima 2002.
Posljednji glumački zadatak imala je sinkronizirajući francuski ekološki crtić "Moj mali dragi planet".
Odlazak u samostan
Potkraj travnja 2004. povukla se iz svjetovnog života i otišla u samostan Sv. Josipa u španjolskom gradu Ávili, gdje je postala časna sestra karmelićanka. Samostan iz 16. stoljeća je utemeljila sv. Tereza Avilska, španjolska karmelićanka i mističarka, reformatorica reda i crkvena naučiteljica. Sestra Edita (zadržala je svoje ime) prošla je šest mjeseci postulature, a potom obukla smeđi redovnički habit i polagala privremene zavjete za tri godine. Potom polaže vječne zavjete "odnosno brak duše i Boga" i dobija crni redovnički veo.
NGC 700
NGC 700 je galaksija u zviježđu Andromeda.
Midland, Colorado
Midland je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Kolorado.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 156.
Danijela Martinović
Danijela Martinović (Split, 15. srpnja 1971.) hrvatska je pjevačica. Bila članice grupa Magazin od 1991. do 1996. godine, kada je započela solističku karijeru. Njene najpoznatije pjesme su: "Da je slađe zaspati", "Zovem te ja", "Neka mi ne svane", "Dobro je", "Pleši sa mnom", "Ovako ne mogu dalje", "Brodolom" i mnoge druge.
Početak karijere
Na hrvatskoj glazbenoj sceni Danijela se pojavila krajem 80-tih godina 20. stoljeća. Zapažena je na Splitskom festivalu 1989. godine s pjesmom Zumbuli. Početkom 1991. godine postaje (nakon odlaska iz grupe Ljiljane Nikolovske) pjevačica grupe Magazin s kojom snima tri albuma. Godine 1995. s Magazinom i opernom pjevačicom Lidijom Horvat Dunjko, nastupa na Eurosongu s pjesmom Nostalgija i osvaja 6. mjesto. Godine 1996. odlazi iz grupe te počinje samostalnu karijeru. Njen prvi samostalni album "Zovem te ja" u izdanju Croatia Recordsa otvorio je put njenim visokotiražnim izdanjima, koja su se kasnije potvrdila i drugim albumom "To malo ljubavi", koji je do sada prodan u preko 100.000 primjeraka, za što je i dobila nekoliko zlatnih i platinastih ploča. No taj uspjeh nije zabilježen samo u Hrvatskoj, već se plasirao i u Sloveniji gdje je Danijela najtiražniji izvođač, za što je također dobila zlatnu i platinastu ploču.
Uspjeh nije zaostao ni u Makedoniji gdje je također proglašena izvođačem 1999. godine, kada je održala pet uzastopnih koncerata u Univerzalnoj dvorani u Skopju, što je bilo popraćeno mnogim tiskovnim, TV i radio medijima kao veliki uspjeh. U povijesti hrvatske diskografije Danijela Martinović proglašena je najtiražnijim izvođačem. Godine 1998. s pjesmom "Neka mi ne svane" pobjeđuje na Izboru hrvatske pjesme za pjesmu Europe "Dora '98." s tom pjesmom predstavlja Hrvatsku na Izboru pjesme za pjesmu Europe "Eurosong 98.", gdje osvaja peto mjesto. Iste godine proglašena je pjevačicom godine na više od 50 radio postaja, a istom titulom proglašavaju je i tiskovni mediji među kojima je i "Večernji list" koji joj dodjeljuje nagradu "Večernjakova ruža". Po glasovima radio, TV i tiskovnih medija proglašena je dvije godine uzastopce pjevačicom godine.
Karijera od 2000. do danas
U prosincu 1999. godine izdaje svoj treći samostalni album pod nazivom "I po svjetlu i po mraku" koji je prodan u više od 45.000 primjeraka u nepunih mjesec dana za što joj je bila uručena zlatna ploča, a dvije godine kasnije, 2001. godine izdaje svoj četvrti album "Pleši sa mnom", na kojem  se našao i veoma uspješan duet sa Kemalom Montenom "Ovako ne mogu dalje".
Godine 2003. godine snimila je peti po redu album "Božić s Danijelom", s tradicionalnim božićnim repertoarom. Sav prihod od prodaje albuma bio je namjenjen u humanitarne srvhe, a dvije godine kasnije, 2005. godine pred prepunom Koncertnom dvoranom Vatroslava Lisinskog ostvaruje koncertnu izvedbu navedenog izdanja koncert "Božić s Danijelom, a sav novac je poklonila u humanitarne svrhe.
Godine 2005. izdaje i promovira svoj šesti album "Oaza", a 2006. godine objavljuje svoj sedmi studijski album "Canta y baila con Danijela", na kojem se našle njezine dotadašnje uspješnice u latino aranžmanima, a kojim počinje i diskografska suradnja sa diskografskom kućom Dallas Records. Samo par mjeseci kasnije, u prosincu, Danijela je postala i vlasnica svog prvog parfema. Na prigodnoj promociji u hotelu u Zagrebu, Danijela je promovirala svoj prvi parfem "La la", a iste godine izdaje i svoju prvu knjigu za djecu "DaMa".
Godine 2007. vraća se na Splitski festival s posljednjom pjesmom Đorđa Novkovića "Na po mi srce živi", koju je Đorđe napisao neposredno prije iznenadne smrti u svibnju iste godine.
Sljedeće godine izdaje album "Nek živi ljubav – Danijela pjeva hitove Đorđa Novkovića", projekt koji je Đorđe Novković idejno osmislio i započeo za života, a koji naišao na fascinantan odaziv publike. Album doživljava zlatnu tiražu samo par mjeseci nakon njegova izlaska u Hrvatskoj i Sloveniji. Iste godine u sudjeluje na HRF-u sa pjesmom "Ko će tebe mi zaminit" na kojoj se kao aranžer potpisuje jedan od najpopularnijih glazbenih producenata i aranžera Mato Došen, a opet ne zaobilazi ni Splitski festival, gdje se pojavljuje se pjesmom "Evo mene" autora Marka Tomasovića.
Godine 2010. snima duet "Zarobljenik uspomena" sa Halidom Bešlićem. Duet je bio drugi najavni singl s albuma "Unikat", pored već ranije objavljenog singla „Danijela časti“. Treći singl „Pola, pola“ koji se u eteru pojavio u jesen, doživio i svoje video izdanje u režiji Darka Drinovca u kojem se zajedno sa Danijelom pojavljuje i sjajan glumac Petar Ćiritović.
Nakon trećeg singla „Pola, pola“ koji u kratko vrijeme zauzima top liste hrvatskih i slovenskih radijskih postaja, Danijela nakon 2 godine pomno odabiranih skladbi izdaje svoj deveti samostalni studijski album "Unikat", koji se u prodaji pojavio na Valentinovo, 14. veljače 2011. godine i to u regularnom i ograničenom izdanju. Nedugo nakon samog izlaska, Danijela priređuje i slovensko-hrvatsku promociju albuma „Unikat“ priređenu u Brežicama u Sloveniji. Nedugo nakon izlaska, album "Unikat" je u prvih mjesec dana prodaje postao jedan od najprodavanijih albuma u Hrvatskoj i Sloveniji.
Godine 2012. nastupa na Splitskom festivalu s pjesmom "Brodolom", sa kojom osvaja nagradu "3. nagrada publike, Brončani galeb". Krajem iste godine objavljuje novu uspješnicu singl "Raspašoj". Sljedeće godine nastupa ponovo na Splitskom festivalu s pjesmom "Cappuccino i osvaja nagradu za najbolji scenski nastup.
Diskografija
Studijski albumi
Kompilacijski albumi
Cumbria (razvrstavanje)
Kambrija se može odnositi na
3D modeliranje
3D modeli
Kako je već rečeno, 3D modeli kao matematička reprezentacija, su u svojoj srži kolekcija podataka o točkama u 3D prostoru (eng. vertex, plural vertices) i drugih informacija koje računalo interpretira u virtualni objekt koji se iscrtava na zaslonu. Kao takvi, ima više načina za kreiranje takvih modela,najkonvencionalniji način je korištenjem 3D paketa, među kojima dominaciju drže poznata imena poput 3ds Maxa te Maya koji su danas pod okriljem Autodeska. Osim stvaranja modela kroz korištenje specijalnih programa, moguće je kreirati modele kroz razne algoritme (proceduralno modeliranje) ili solucijom koja postaje sve popularnija, skeniranjem stvarnog objekta i interpretiranjem istog u računalu razumljiv format. Svijet je prepoznao korisnost 3D modela i općenito 3D grafike, pa se danas koristi u mnoštvu polja. Filmska industrija koristi 3D tehnologiju da bi dodala izmišljene likove i objekte u priču ili za veoma opasne scene koji ni kaskaderi ne mogu odraditi, pa se to prepušta timu koji je sposoban rekreirati određene opasne segmente veoma realno bez ikakvih rizika. U arhitekturi je 3D grafika prihvaćena kao vrlo jednostavan i produktivan način da reprezentiraju neku zgradu koja bi se trebala izgraditi. Osim navedenog, 3D grafika ima veliku primjenu u medicini, znanosti i inžinjeringu te gaming industriji itd.
Proces 3D modeliranja
Postoji mnogo načina za nastanak nekog 3D modela, ali samo nekoliko tehnika je postalo prilično popularno:
Poligonalno modeliranje je jednostavno više točaka (eng. Vertices) je izloženo u 3D prostoru te se one međusobno povežu ravnim linijama tvoreći tako poligon. Najmanji poligon sadržava tri međusobno povezane točke i zove se trokut iako ima i nadimak koji se često koristi, tris. Poligon koji se sastoji od 4 točke naziva se quad te je izbor kod većine 3D umjetika.
NURBS (Non-Uniformal Rational Bezier Splines) modeliranje koristi krivine, koje za razliku od poligonalnog modeliranja, koriste kontrolne točke i nudi parametar "težine". Povećavajući težinu kod jedne kontrolne točke približit će krivinu bliže navedenoj. NURBS modeliranje je pogodno kod organskog modeliranja ili automobilske industrije jer automobili imaju zakrivljene linije zbog aerodinamičnih svojstava.
Postoji još jedna tehnika koja spaja više samostalnih linija u 3D površinu zvanu zakrpom (eng. Patch), gdje više spojenih patcheva čine 3D model. Kada se radi uz pomoć specijalnog programa poput 3Ds Maxa ili Maye, 3D artisti često koriste referencu iz stvarnog svijeta te skice modela da bi olakšali proces modeliranja. Što se tiče kompleksnijih formi i pojava iz stvarnog života poput volumetričnih oblaka, eksplozija, tekućina itd. one se kreiraju uz pomoć particle (eng. particle == čestica) sustava koji zapravo generiraju veliku količinu koordinata koji imaju određeni materijal i način ponašanja. Zbog velike količine podataka koje se tiču kreiranja ovakvih pojava, trajanje renderiranja ili iscrtavanja slike mogu se znatno povećati.
Daljni postupci
Iako modeli mogu izgledati poprilično detaljno, sam model bez tekstura i nije pretjerano realističan. Proces dodavanja tekstura na model naziva se "texture mapping". To su zapravo 2D slike koje se dodjeljuju određenom segmentu 3D modela. Kao što 3D model ima koordinate (XYZ) kroz koje se kreće u 3D prostoru, tako i 2D tekstura ima svoje koordinate (UV koordinate) koje određuju na koji dio površine modela se tekstura postavlja. Vrsta tekstura ima na pretek tako da se na model dodjeljuje shader/materijal koji ima različita svojstva poput diffuse teksture, bump teksture, normal maps, displacement teksture, noise teksture itd.
Osvjetljenje je također vrlo bitan element koji je presudan kvaliteti i realističnosti 3D scene. Bitno je napomenuti da svjetlost u 3D svijetu je samo nepotpuna simulacija svjetlosti u stvarnom svijetu koja je zasad poprilično nedostižna zbog kompleksnih kalkulacija koje bi se trebale izračunavati pri svakom koraku renderiranja scene. Uzevši to u obzir, za pravilno osvjetljavanje potrebno je ponuditi više svjetlosnih izvora. Ima različitih tipova svjetla, poput directional lighta (svjetlo sa smjerom), point light (svjetlost se "prosipa" iz jedne točke u svim smjerovima) itd. 3D modeliranje i animacija spadaju među najzahtjevnije oblike bavljenja računalnom grafikom.
Senter
Senter se može odnositi na
Klarion
Klarion se može odnositi na
Godefroid I od Verduna
Godefroid I od Verduna (Gottfried; ? - 1002), također poznat po nadimcima Zatočenik (Captif) ili Stari (le Vieux) bio je njemački plemić, poznat kao grof od Bidgaua i Methingaua od 959. godine, odnosno grof Verduna od 963. do smrti. Godine 969. je svojim teritorijama pripojio i Markgrofoviju Antwerpen i Ename, a od 974. do 998. je bio grof Hainauta i Monsa.
Otac mu je bio grof Gozlin od Bidgaua i Metingaua, a majka Oda od Metza. Brat mu je bio Adalberon, nadbiskup Reimsa koji je okrunio Huga Capeta za kralja Francuske. Poznat je kao osnivač dinastije Vigerihida (Ardennes-Veredun), pobočnog ogranka Kuće Ardennes.
Istakao se vjernošću Otonijanskoj dinastiji te je tri puta zarobljen u sukobima s velmožama koji su se bunili protiv njene vlasti.
Porodica
Godine 963. se oženio za Matildu, kćer saksonskog vojvode Hermana iz poriduce Billung, udovicu Baludina III od Flandrije. S njome je imao sljedeću djecu:
Fornarelli, Verbano-Cusio-Ossola
Fornarelli je naselje u Italiji u provinciji Verbano-Cusio-Ossola, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 40 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1176 m.