cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svetilište Artemide Ortije
Primitivni elementi u kultu
Kult Ortije prvobitno nije bio antropomorfnog karaktera i stariji je od olimpske religije. Na najstarijim natpisima spominje se samo Orthia. Ortijin kult razvio se oko jednog ksoanona, tj. prastarog drvenog kipa ("idola"), koji je bio "žedan ljudske krvi", poreklom s Tauride, odakle su ga, prema Euripidu, odneli Orest i Ifigenija. Na lokaciji svetilišta pronađene su predstave urezbarene na slonovači u orijentalizirajućem stilu, koje pokazuju krilatu boginju kako u svakoj ruci drži po jednu životinju ili pticu kao Gospidarica životinja (Πότνια Θηρῶν); čini se da se radi o artefaktima lokalne proizvodnje.
Pausanija ovako opisuje nastanak običaja ritualnog bičevanja (diamastigosis):
Prema Plutarhu, taj je ritual zapravo komemoracija jedne epizode iz grčko-persijskih ratova:
IR3535
IR3535 je organsko jedinjenje, koje sadrži 11 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 215,289 Da.
Svetilište Artemide Ortije
Primitivni elementi u kultu
Osim ritualnog bičevanja, kult je obuhvatao nadmetanja u plesu između pojedinih mladića te između devojačkih horova. Mladići su kao nagradu dobijali srpove, što ukazuje na zamljoradničko poreklo kulta.
IR3535
IR3535 je registrirani trgovački znak tvrtke Merck KGaA, Darmstadt, Njemačka.
Svetilište Artemide Ortije
Krilata Artemida
thumb|200px|left|Votivni darovi u životinjskom obliku, [[Atinski nacionalni arheološki muzej]] Arhajska krilata Artemida, prikazana na mnogim votivnim darovima od 8. do 6. veka pne., najduže se zadržala ovde u liku Artemide Ortije. Natpisi na votivnim darovima upućeni su Ortiji ili Artemidi Ortiji, ali nikad samo Artemidi.
Diamastigosis
Ortijin kult iznedrio je običaj "dijamastigoze" (grčki: διαμαστίγωσις / diamastigosis, od διαμαστιγῶ / diamastigô = "šibati"), odnosno šibanja dečaka (éphēboi). Taj običaj opisuju Plutarh, Kseofont, Pausanija i Platon. Na žrtvenik bi se poslagao sir koji bi čuvali odrasli muškarci sa bičevima u rukama. Dečaci bi pokušali da ukradu sir pod udarcima biča. Najmanje do rimskog doba sveštenica je kontrolisala jačinu udarca; prema Pausaniji, ona je držala ksoanon tokom rituala, a ako bi kip otežao krivila je bičevaoce, kako je gore opisano.
U rimsko doba, prema Ciceronu, taj je ritual postao krvavi spektakl, gde je možda bilo i mrtvih, a gledaoci su dolazili iz čitave rimske države:
U 3. veku nove ere izgrađen je i amfiteatar da bi se mogli smestiti svi posetioci koji su dolazili da posmatraju taj bičevalački spektakl. Kako saznajemo od Libanija, čini se da je taj ritual privlačio radoznalce još u 4. veku.
Arheološka istraživanja
thumb|200px|Votivni daroci: statuete boginje od slonovače ([[Atinski nacionalni arheološki muzej)]] Svetilište Artemide Ortije istražili su britanski arheolozi tokom svojih iskopavanja u Lakoniji između 1906. i 1910. U to vreme činilo se da se na neistraženoj lokaciji nalazio samo jedan ruinirani rimski amfiteatar, koji je uglavnom već bio poharan nakon utemeljenja moderne Sparte 1834. i koji samo što se nije srušio u Eurotu. Međutim, arheolozi su, predvođeni R. M. Dawkinsom, brzo pronašli dokaze grčkog prisustva. Dawkins piše: "Rimski teatar bilo je lako zaštititi. Velika količina antičkih predmeta, sa svetlom koje su bacili na drevnu Spartu, dala je ovom iskopavanju ogroman značaj". Otkriven je dugi kontinuirani niz arheoloških stratuma.
Nakon prvog petogodišnjeg iskopavanja Dawkins je 1910. objavio Istoriju svetilišta (A History of the Sanctuary). Ta je faza bila umnogome usredređena na stratifikaciju. Iskopvanje od 1924. do 1928. obuhvatilo je i čišćenje lokaliteta 1928. godine.
Baillet-en-France
Bajet an Frans je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Pariski region, u departmanu Dolina Oaze.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 1.409, a gustina naseljenosti je iznosila 178 stanovnika/km².
Riječno jezero
thumb|150px|right|[[Obedska bara]]
Rečno jezero je tip jezera koji nastaje erozivnim ili akumulativnim radom rečne vode. Ovakav tip jezera je brojan u nizijskim predelima gde brzina toka reke slabi i krivuda. Erozivna rečna jezera su mrtvaje i ona nastaju meandriranjem reke i odsecanjem meandra u kome se voda ujezerava. Akumulativna rečna jezera se nazivaju još i travertinska, a nastaju u proširenjima rečnih dolina, gde se akumulira već količina vode.
Ovoj grupi mogu se pripisati i primorska jezera (lagune i limani), koja predstavljaju potopljena ušća reka.
Forest Park, Illinois
Forist Park je grad u američkoj saveznoj državi Ilinois.
Aoudaghost
thumb|right|305px|Trgovačke rute zapadne Sahare cca. 1000-1500. Nalazišta zlata označena svjetosmeđom bojom.
Aoudaghost (također poznat kao Awadaghust, Awdughast, Awdaghusht i Awdhaghurst) bila je važna oaza i grad na južnom kraju trans-saharskog karavanskog puta koji se spominje u brojnim ranim arapskim tekstovima. Za arheološko nalazište kod Tegdaousta u južnoj Mauritaniji se vjeruje da predstavlja ostatke srednjovjekovnog Aoudaghosta.
Najdetaljniji opis grada je dao geograf al-Bakri u 11. vijeku. Prema njemu su u gradu uglavnom živjeli trgovci porijeklom iz Ifrikije (Tunis), a grad je od kraja 10. vijeka bio pod vlašću Gana Carstva prije nego što su ga sredinom 11. vijeka zauzeli Almoravidi. Otada je počeo gubiti na važnosti, a u 13. vijeku počeo nestajati. Razlog za to je bila Oualata, nešto istočnija oaza koja je postala krajnje južno odredište trans-saharske trgovine.
Monica Bellucci
Monika Ana Marija Beluči (Čita di Kastelo, Italija, 30. septembar 1964) je italijanska glumica.
Biografija
Monika Beluči je rođena kao jedino dete vlasnika transportnog preduzeća, Luiđija Belučija, i slikarke, Marije Gustineli. Karijeru je započela kao model, i to u 16. godini, kada je pohađala Liceo Classico. Kasnije, kada je upisala pravo na Univerzitetu u Peruđi, nastavila je da radi kao model da bi zaradila novac za školovanje.
Karijera
Godine 2000. pojavila se u trileru koji se zvao Pod sumnjom, u filmu je igrala zajedno sa fimskim velikanima Džinom Hekmanom i Morganom Frimanom. Ovo joj je bila do tada ukupno treća uloga u američkim filmovima. Svoju svetsku slavu stiče te iste godine sa filmom Malena. U filmu je igrala Malenu Skordiju, prelepu udovicu koju svi muškarci obožavaju, a sve žene zavide. Za ulogu je nominovana Nagradom publike na Evropskom filmskom festivalu. Nakon Malene usledila je manja uloga u filmu Pakt sa vukovima (2001), u kome je ponovo nastupila sa Vensanom Kaselom. Sledeće godine igrala je u kontroverznom filmu Nepovratno (2002), gde je igrala ponovo sa Vensanom Kaselom. Film je uzburkao svetsku javnost zbog scena silovanja i prevelikog nasilja. Iste godine imala je ulogu Kleopatre u filmskoj komediji Asteriks i Obeliks: Misija Kleopatra.
Godine 2003. igrala je zajedno sa Brusom Vilisom u ratnom filmu Jecaji sunca, u kome je igrala doktoricu iz Afrike koja hoće da spase meštane jednog sela. Iste godine se pojavila u filmu The Matrix Reloaded, da bi reprizirala svoju ulogu u nastavku The Matrix Revolutions koji je izašao krajem iste godine. Sledeće godine igra u režiserskom ostvarenju Mela Gibsona, Stradanje Hristovo (2004). Ulogu Isusa Hrista je poverena Džimu Kavizelu, dok je ona odigrala veoma dobro ulogu Marije Magdalene. Ipak, i ovaj film je često osuđivan zbog prevelikog nasilja u filmu, naročito kod scena sa Hristom. U toku iste godine ponovo igra zajedno sa Vensanom Kaselom, ovaj put u francuskom filmu Tajni agenti (2004). Tokom ove godine imala je još dve uloge, prvu kao Simona Bonsera u filmu She Hate Me (2004), a drugu u kome je posudila glas Kajlini u video igri Prince of Persia: Warrior Withi. Sledeće godine ponovo je imala glasovnu ulogu u video igri The Matrix Online, a imala je dve filmesku uloge u filmoima Braća Grim i Koliko me voliš?, u kome se ponovo pojavila naga.
Godine 2006. ponovo igra sa Vensonom Kaselom, ovog puta u filmu Sheitan, iste godine igrala je u filmovima N (Io e Napoleone) i Kameno veće. Sledeće 2007. godine se pojavila u još dva filma, prvi je bio Manuale d'amore 2, a drugi Vatreni obračun u keme je glavnu mušku ulogu igrao Klajv Oven.
Njen poslednji film je Le Deuxième soufflé (2007), a ove godine se očekuju još dva filma: Sangue pazzo i Ne te retourne pas.
Privatni život
Bila je verena za glumca Nikolu Farona, od 1989, do 1995. godine. Venčala se 1999. godine sa poznatim francuskom glumcom Vensonom Kaselom, sa kojim ima dve kćerke: Deva je rođena 2004, a Léonie 2010. godine.
Riceville, Pennsylvania
Rajsvil je naseljeno mesto bez administrativnog statusa u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 68, što je 14 (-17,1 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Cetinska krajina
Cetinska krajina je kraj u Hrvatskoj, u srednjoj Dalmaciji.
Pruža se u široj okolici Sinjskog polja, između planinskog lanca Dinare i Kamešnice na sjeveroistoku te planina Svilaje, i brda Visoštice, Runjavca i Malog Mosora na zapadu i jugozapadu, u srednjem dijelu toka rijeke Cetine.
Ime Cetinske krajine ne potječe izravno od imena rijeke Cetine, već od hrvatske srednjovjekovne županije, odnosno knežije Cetine koju još u 10. st. bilježi bizantski car - pisac Konstantin Porfirogenet. Navedeno ime, dakle, ravnopravno nose i rijeka i kraj.
Danas se na njenom područje nalaze slijedeće upravne jedinice: Gradovi Sinj i Trilj, te Općine Hrvace, Otok i Dicmo.
Povijesno središte Cetinske krajine je grad Sinj.
Smokey Point, Washington
Demografija
Po popisu iz 2000. godine broj stanovnika je 1.556.
Protočno jezero
thumb|150px|Skadarsko jezero
Douglas (otok Man)
thumb|Daglas Daglas je glavni grad Ostrva Man, njegovo najveće mesto i sedište vlade. Daglas je poslovni, trgovinski, saobraćajni, industrijski i zabavni centar ostrva.
Prema podacima iz 2001. na ostrvu živi 25.347 stanovnika što je oko jedne trećine ukupnog ostrvskog stanovništva.
Dominička laburistička partija
Dominička laburistička partija (Dominica Labour Party, DLP) je socijaldemokratska stranka koja djeluje na Dominici te se nalazi na vlasti od 2000. godine.
DLP su 1955. osnovali spisateljica Phyllis Shand Allfrey i Emmanuel Christopher Loblack te predstavlja najstariju političku stranku na Dominici. Ona je dominirala političkom scenom Dominike u godinama neposredno pred i poslije sticanja nezavisnosti od Ujedinjenog Kraljevstva. Nakon što je zbog niza skandala i uličnih nereda premijer Patrick John podnio ostavku našla se 1979. u opoziciji i tamo ostala sve do 2000. godine kada je pobijedila na parlamentarnim izborima.
Na izborima 2005. godine je osvojila 12 od 21 mjesta u parlamentu, potom 2009. 18 mjesta, 2014. 15 mjesta i 2019. 17 mjesta. Njen vođa je premijer Roosevelt Skerrit.
Phishing
thumbnail|230px|Primjer phishinga Phishing ili mrežna krađa identiteta je vrsta prijevare putem e-maila odnosno elektroničke poruke. Pošiljatelj navodi žrtvu da na lažnoj web stranici, čija je hiperveza data u poruci, otkrije osobne ili financijske informacije.
Phishing se može iskoristiti tako da se osobi ukrade novac ili nanese neka druga šteta (primjerice, provala u e-mail račun žrtve).
Opis poruke
Poruka može izgledati kao obavijest iz banke, internetske trgovine i sl., no žrtvu se navodi da klikne na hipervezu s lažnom internetskom stranicom te da na njoj upiše osobne informacije (u poruci se često navodi da korisnik treba potvrditi ili promijeniti podatke). Kad korisnik upiše podatke na lažnoj stranici, informacije dolaze do vlasnika lažne stranice.
Lažna web stranica izgleda skoro identična pravoj, ali URL u adresnoj traci joj je drukčiji
Korisniku koji je postao žrtva krađe identiteta može pomoći mijenjanje lozinke ili PIN-ova na svojim računima, kontaktiranje banke čije usluge koristi te, ako sazna da mu je netko pristupio podacima, zatvaranje računa.
Stanje
Phishing je narastao za 42% u siječnju 2005. godine: u prosincu 2004. poslano je 8,829 phishing e-mailova, ali broj je u siječnju 2005. narastao na 12,845.
Broj lažnih web stranica u istom periodu je porastao s 1,740 na 2,560.
Beaumont-le-Roger
Bomon le Rože je naselje i opština u severnoj Francuskoj u regionu Gornja Normandija, u departmanu Er koja pripada prefekturi Berne.
Traverse, Torino
Traverse je naselje u Italiji u provinciji Torino, u regiji Piemonte.
Beaumont-le-Roger
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 2818 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 77 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 36,42 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 80 metara (maksimalnoj 163 m, a minimalnoj 84 m).
Traverse, Torino
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 27 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1091 m.
COPG
Koatomerna podjedinica gama je protein koji je kod ljudi kodiran genom.
Interakcije
Za COPG je pokazano da formira interakcije sa dopaminskim receptorom D1, COPZ1 i COPB1.
Jedinstvena radnička partija (Dominika)
Jedinstvena radnička partija (United Workers' Party, UWP) je centristička politička stranka koja djeluje na Dominici. Osnovana je 1988. od grupe poduzetnika na čelu s Edisonom Jamesom, koji su bili nezadovoljni politikom premijerke Eugenije Charles. Na izborima 1990. se nametnula kao najjača stranka opozicije, a nakon izbora 1996. preuzela vlast. Godine 2000. je poražena na izborima od Dominičke laburističke partije te se otada nalazi u opoziciji.
Roosevelt Skerrit
Skerritt je u mladosti bio pristaša Dominičke stranke slobode, ali se nakon studija u SAD priključio Dominičkoj laburističkoj partiji (DLP). Predavao je na koledžu Clifton-Dupigny prije nego što je 2000. kao kandidat DLP izabran u Parlament.
U vladi Roosevelta Douglasa je dobio resor ministra sporta, a nakon dolaska Doiglasove smrti je u kabinetu Pierrea Charlesa preuzeo i oblast obrazovanja. Za vrijeme njegovog mandata je osnovan Dominički državni koledž. Godine 2003. je vodio tajne pregovore s NR Kinom oko povlačenja priznanja Tajvana u zamjenu za financijsku pomoć.
Mjesto premijera je preuzeo početkom 2004. nakon Charlesove iznenadne smrti. U aprilu iste godine je Dominika prekinula diplomatske odnose s Tajvanom i preuzela diplomatske odnose s NR Kinom. Skerritt je potvrdio mandat na izborima 2005. godine kada je DLP postigla uspjeh i povećala broj mjesta u parlamentu. Otada je Skerritt izgradio bliske veze s Fidelom Castrom i Hugom Chavezom, koji je 2007. posjetio Dominiku kao prvi važniji svjetski vođa u njenoj historiji. Pod Skerrittom je Dominika početkom 2008. ušla u Bolivarski savez za Amerike (ALBA).
Dominička stranka slobode
Dominička stranka slobode (Dominica Freedom Party, DFP) je konzervativna politička stranka koja djeluje na Dominici.
Prvih decenija postojanja je DFP bila glavna opozicijska stranka nasuprot vladajućoj Dominičkoj laburističkoj partiji. Godine 1975. je na njeno čelo stupila Eugenia Charles, kasnije prozvana "karipska Željezna lady" te preuzela vlast na izborima 1980. godine. DFP je na vlasti ostala do 1996. kada ju je porazila novosnovana Jedinstvena radnička partija (UWP).
DFP je nakon toga počela slabiti tako da 2005. godine nije ušla u parlament. Međutim, od 2000. do 2005. bila je u neslužbenoj koaliciji s laburistima.
Piana Osento, Chieti
Piana Osento je naselje u Italiji u provinciji Chieti, u regiji Abruzzo.
Jamestown, South Carolina
Džejmstaun je grad u američkoj saveznoj državi Južna Karolina.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 72, što je 25 (-25,8 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Piana Osento, Chieti
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 22 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 236 m.
Mineral Point, Missouri
Mineral Pojnt je grad u američkoj saveznoj državi Misuri.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 351, što je 12 (-3,3 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Divlje jagode (bend)
Divlje jagode su bosanskohercegovački heavy metal i hard rock sastav koji je 1977. godine osnovan u Bihaću. Bili su vrlo popularan sastav na teritoriju bivše Jugoslavije i smatraju se začetnicima heavy metal stila na tom prostoru. U svibnju 1977. godine, Sead Lipovača zajedno sa Antom Jankovićem, Nihadom Jusufhodžićem, Mustafom Ismailovskim i Adonisom Dokuzovićem kojeg je poznavao još iz Novih Akorda, osniva Divlje jagode. Tijekom godina njihovog glazbenog rada, objavili su nekoliko singlova i dvanaest studijskih albuma, a 2006. godine izdaju box set na kojemu se nalazi deset albuma i jedan singl.
Zenit
Sead Lipovača (rođen u Bihaću 13. ožujka 1955.g.), nakon što je završio srednju školu u Bihaću, dolazi studirati vanjsku trgovinu u Zagreb. Njegovi glazbeni idoli bili su mu hard rock sastavi poput The Whoa, Deep Purplea, Led Zeppelina, Black Sabbatha i drugih. I sam je želio imati svoj sastav, a prvi glazbeni počeci vežu ga uz sastav Poldrugac Vjekoslava Novi Akordi' iz Zagreba .Sa grupom snima treci single. Kasnije još svira sa sastavima 'Biseri' i 'Selekcija', da bi 1976. godine osnovao skupinu 'Zenit'. Tadašnju postavu sastava čine glazbenici Sead Lipovača (prva gitara), Ante Toni Janković (vokal), Nihad Jusufhodžić (bas gitara) i Adonis Dokuzović (bubnjevi). U tadašnje vrijeme 'Zenit' svira po raznim rock festivalima, a početkom 1977. godine donose odluku o promjeni imena.
Divlje Jagode
thumb|left|250px|Divlje jagode prvi album snimaju za [[diskografija|diskografsku kuću Jugoton.]]
U svibnju 1977. godine nakon dugog razmišljanja, donose odluku da promjene ime u 'Divlje jagode'. Iste godine u jesen snimaju svoj prvi singl, za vodeću diskografsku kuću tada u zemlji 'Jugoton', na kojemu se nalaze dvije skladbe, balada "Jedina moja" (koja je ostvarila veliki uspjeh) i "Rock 'n' Roll". Tekst za skladbu "Jedina moja", piše Ante Janković, a glazbu Sead Lipovača. Drugi singl objavljuj početkom 1978. godine na kojemu se nalazi obrada stare bosanske sevdalinke "Moj dilbere" i n B strani emotivna balada "Prijatelj". Iste godine izlazi njihov treći singl sa kojim dobivaju prilićnu popularnost kod publike i veliki broj svojih obožavatelja. Na singlu se nalaze skladbe, "Patkica" i "Kad bi vi, gospođo". Nakon izlaska singla, 'Jagode' odlaze na mini turneju po Bihaću i okolici. Krajem godine odlaze u studijo kako bi snimili svoj prvi album. Album Divlje jagode izlazi 1979. godine, a objavljuje ga diskografska kuća Jugoton. Materijal na albumu sastoji se od devet skladbi, a između ostalog tu su već poznate balade "Krivo je more" i nova verzija skladbe "Jedina moja". Većina ostalih skladbi je na temu hard rocka i na tragu sastava Deep Purplea i Black Sabbatha. Tekstove je napisao Ante Janković, glazbu Sead Lipovača, dok je produkciju radio Vladimir Delać. Nakon što je album bio objavljen sastav je neko vrijeme pauzirao, radi toga što je dio članova otišao na odsluženje vojnog roka.
U to vrijeme napušta ih Mustafa Ismailovski i kasnije osniva pop sastav Srebrna krila, a Sead Lipovača ostvaruje suradnju sa Marinom Tucaković, koja mu piše tekstove za singlove "Hoćeš li me voljet sutra" i "Nemam ništa protiv bit će bolje".
1980-te
Početkom 1980-ih 'Divlje jagode' su ponovno aktivne, a na koncertima prije njih nastupa skupina 'BAG' iz Bihaća. Sead Lipovača zapaža njihovog basistu Aliju Alena Islamovića i poziva ga da se pridruži 'jagodama'. Međutim nastaju problemi kada mu Lipovača iznosi svoje planove o odlasku čitavog sastava u Sarajevo, ipak Islamović je uspio riješiti problem sa roditeljima i odlazi stvarati svoju glazbenu karijeru sa 'Divljim jagodama'.
Nakon što su objavili prvi album Divlje jagode, dolazi do nerazumijevanja od strane izdavača Jugotona i nezadovoljan sa promidžbom albuma, Lipovača seli u Sarajevo gdje će potpisati ugovor sa diskografskom kućom 'Diskoton'. Početkom 1981. godine, 'Divlje jagode' su u postavi Sead Lipovača (gitara), Ante Janković (vokal), Alen Islamović (bas gitara) i Nasko Budimlić (bubnjevi, kojeg je Islamović doveo iz sastava 'BAG').
thumb|rigjt|250px|[[Iron Maiden 1986.g. bili su gosti sastavu Bijelo dugme i Divljim jagodama.]] Početkom 1981. godine odlaze u Beograd i u studiju 'Druga maca' snimaju svoj drugi album Stakleni hotel, na kojemu se u potpunosti nalazi heavy metal zvuk. Album najavljuje skladba "Autostop", koja je bila vrlo popularna (kako zbog glazbe tako i zbog teksta ) i u to vrijeme se puštala na svima televizijskim postajama. Album izlazi sredinom 1981. godine, a objavljuje ga diskografska kuća 'Diskoton' iz Sarajeva. Producenti na materijalu bili su Lipovača i Enco Lesić, dok su tekstove napisali Goran Petranović (vokal u sastavu 'Elvis J. Kurtovic'), Marina Tucaković i Alen Islamović. Uvodna tema na albumu bila je skladba "Autostop", koju je napisao Petranović, a pjesma "Kako si topla i mila" postala je najveći hit s tog albuma. Balade "Dodirni me, skloni bol" i "Potraži put" također su postigle veliki uspjeh. Kako su se vodili heavy metal stilom, shodno tome Lipovača je na koncertima preuzeo ponašanje Angusa Younga iz AC/DC-a, pa se pojavljivao u kratkim hlačicama i izvodio je razne skokove i trčkaranja po sceni. Tijekom 1981. godine 'Divlje jagode nastupale su na brojnim koncertima, a neki od njih su bili koncert za stradale u Bosanskoj Krajini, rock festival i Bihaću (BROF) i u rujnu na beogradskom hipodromu, zajedno sa Bijelim dugmetom ugošćuju sastav Iron Maiden, koji tada prvi puta dolazio na prostore bivše Jugoslavije.
Nakon odsvirane turneje i nekoliko koncerata 1982. godine počinju raditi na materijalu za novi album, međutim sastav napušta dotadašnji prvi vokal Ante Toni Janković i posvećuje se solo karijeri. Prije nego što je otišao Janković je napisao skladbu "Ne želiš kraj", koja će kasnije postati jedna od najvećih njihovih balada. Kritičari su različito tumačili ovu skladbu, neki su je opisivali kao ljubavnu baladu, dok su drugi govorili kako najavljuje rastanak dva prijatelja (Lipovača & Janković). Nakon odlaska Jankovića, ulogu prvog vokala preuzima tadašnji basista Alen Islamović. Trojac Lipovača, Islamović i Nasko Budimlić zajedno sa producentom Theom Werdinom, odlaze u Njemačku u grad Bad Homburg gdje u studiju 'Music Park Studios' pripremaju i snimaju svoj sljedeći album. Album Motori, objavljuje diskografska kuća 'Diskoton' 1983. godine, i prava je prekretnica u njihovoj glazbenoj karijeri. Uz naslovnu skladbu koja je postala veliki hit i sluša se i danas, tu su još, ljubavna balada "Šejla" (koju je Islamović napisao za svoju bivšu djevojku), "Ne želiš kraj", Nasmiješi se", "Zagrizi rock and roll" i druge skladbe koje odlično prolaze kod publike i 'Divljim jagodama' donose veliki broj obožavatelja. Početna tiraža albuma bila je 50.000, međutim vrlo brzo dostiže brojku od 400.000 prodanih primjeraka i dobiva etiketu 'Najbolji album godine'. U to vrijeme 'Jagode' glase kao najbolji sastav na tadašnjem prostoru . Na turneji im se bio nakratko pridružio i Janković. Dobivaju brojne nagrade i pojavljuju se u popularnim glazbenim časopisima poput 'Džuboksa'.
Nakon što su završili veliku turneju, koja je svirana na prostorima bivše Jugoslavije, odlaze u studijo i pripremaju materijal za novi album. Ponovno odlaze u Njemačku gdje u istom studiju 'Music Park Studios', snimaju sljedeći album Čarobnjaci. Album 2. studenog 1983. godine objavljuje diskografska kuća 'Diskoton', a produkciju i aranžmane radi Sead Lipovača. Tekstove za većinu skladbi napisao je Alen Islamović, dok ih je za skladbe "Nazovi me", "Đavolji grad" i "Metalni radnici" napisao Lipovača. Čarobnjaci nije zabilježio popularnost prethodnog albuma, a jedina skladba koja je dugo zadržala uspjeh bila je "Metalni radnici". Nakon što je album objavljen kasnije će dobiti poziv od menadžera kompanije 'Trans Atlantic Records' da dođu u London na probno snimanje.
Početkom 1984. godine odlaze na turneju, a polovicom njenog održavanja Islamović dobiva ponudu od Gorana Bregovića da pređe u 'Bijelo dugme'. Tada nastaju trzavice među članovima 'Divljih jagoda' ali smiruje ih Islamović koji je odbio ponudu i ostao u sastavu. On nije bio siguran u Bregovićevu ponudu isto koliko i u Bebekov odlazak, a 'Divlje jagode' dobile su predugovor za snimanje albuma na engleskom jeziku u Londonu. Krajem godine u sastav dolazi novi basista, Zlatan Čehić (bivši član sastava 'Top'), a prvi vokal preuzima Alen Islamović i u studenom počinju raditi na materijalu za novi album.
Sredinom 1980-ih
Materijal miksaju u studiju RTV Sarajevo, tijekom mjeseca studenog i prosinca, a početkom 1985. godine po treći put putuju u Njemačku i snimaju albumu u studiju 'Music Park Studios' tijekom mjeseca veljače. Album Vatra izlazi u ožujku iste godine, a objavljuje ga diskografska kuća 'Diskoton'. Glazbu i aranžman potpisuje Sead Lipovača, dok tekstove pišu Alen Islamović i Slobodan Đurasović. Na B-strani nalazi se skladba "Touch Me Little Girl", koja je otpjevana na engleskom jeziku, a specijalno za ovaj album napisao ju je Theo Werdin. Album solidno prolazi kod publike ali ne bilježi veći komercijalni uspjeh. Dvije hit skladbe, "Ciganka" i "Let na drugi svijet", kasnije se redovno izvode tijekom turneja i koncerata. Nakon odsvirane turneje i promocije albuma Vatra, krajem godine odlaze u London na probno snimanje albuma. Po povratku iz Londona sviraju na nekoliko većih koncerata poput onoga u 'OTV' domu u Zagrebu. Na koncertu je bio i Xavier Rusell, novinara heavy metal časopisa 'Kerrang!' (sin filmskog redatelja Kena Rusella), a o koncertu je napisao, "Divlje jagode su glazbeno još uvijek u sedamdesetim godinama. Utjecaj sastava Y&T, Black Sabbath i Saxon su očigledni, dok se kroz skladbe tu i tamo provlači po koji Judas Priest rif na gitari. Njihove stare balade naišle su na najpovoljniju reakciju, što svjedoči da publika voli pjevati sa svojim sastavima..." . Nakon koncerta održanog u 'OTV'-om domu, Lipovači i ostalim članovima ostvario se dugogodišnji san i potpisuju ugovor sa Guefom Hunningtonom, koji je vlasnik diskografske kompanije 'Logo Records'. Hunnington je bio vrlo jaka i poznata osoba, koji je između ostalog lansirao popularni sastav 'Eurythmics' i do tada nitko na tim prostorima nije imao takav ugovor.
Početkom 1986. godine odlaze u London kako bi počeli snimati novi album na engleskom jeziku. U studiju snimaju osma svojih starih skladbi i dvije nove "Wild Boys" i "Fire on the water". Producent na materijalu je Keith Woolvin, tekstove je pisao Aleksandar Mezek, dok je kao gost na klavijaturama svirao Don Airey. Na englesko tržište izbacuju singl "Shayla" i 19. veljače 1986. godine sviraju nastupaju u klubu 'Marquee', nakon čega kreće serija koncerata po engleskim klubovima. Izlazak albuma je kasnio, a Islamović, nezadovoljan zaradom od turneje i problemima oko izlaska albuma, odlazi iz Londona i vraća se u Sarajevo. Ubrzio potom je ponovno dobio poziv od Gorana Bregovića da prijeđe u Bijelo dugme, što je Islamović i prihvatio. Iste je godine Nasko Budimlić otišao u privremenu mirovinu. Problemi također nastaju kada jedan lokalni sastav krade i svira njihove skladbe koje Lipovača u to vrijeme nije zaštitio autorskim pravima. Lipovača ostaje sam u Londonu i dobija ponudu da svira sa britanskim glazbenicima, što on odbija i na kraju se vraća u Sarajevo. Po povratku saznaje da je Islamović prihvatio drugu ponudu i prešao u sastav 'Bijelo dugme'. 'Diskoton' krajem godine objavljuje kompilacijski album pod nazivom Najbolje, dok Lipovača završava godinu bez sastava.
thumb|right|250px|[[Gibonni|Zlatan Stipišić - "Gibbonni" bio je člana Divljih jagoda 1990. godine.]]
Početkom 1987. godine, Lipovača radi na okupljanju sastava, a podršku u tome ima od Zlatana Čehića. Čehić mu predlaže da nađu novog pjevača, dok se u ožujku u sastav vraća Samir Šestan. U svibnju napokon izlazi albuma Wild Strawberries, koji je sniman u studiju 'Easy Hire' u Londonu, a objavila ga je diskografska kuća 'Logo Records'. Album izlai i u Švedskoj, Njemačkoj i Nizozemskoj, bez većeg uspjeha. U ljeto 1987. godine u 'Jagode' dolazi na mjesto vokala Mladen "Tifa" Vojičić (rođen u Sarajevu 17. listopada 1960. godine), novi bubnjar sastava je Edin Šehović, dok klavijature preuzima Vladimir Vlado Podany. Krajem godine odlaze u studio i počinju raditi na materijalu za sedmi studijski album 'Divljih jagoda'. Produkciju će raditi producent iz Londona Peter Hinton, koji je radio sa sastavom 'Saxon'.
Novi album Konji, izlazi početkom 1988. godine, a najavio ga je singl "Turski marš". Na materijalu se nalazi obnovljena verzija skladbe "Divlje jagode", i instrumental "Turski marš", dok je najveći hit na albumu pjesma "Zauvijek tvoj", koja se sluša i danas. Na popisu se nalazi i skladba "London" koja je posvećena gradu i vremenu kada su boravili u njemu. Niti ova postava 'Divljih jagoda' nije potrajala dugo. Krajem proljeća kreću na promotivnu turneju ali je ne završavaju, pošto u ljeto Tifa, Podany i Šehović odlaze iz sastava. Lipovača i Čehić ostaju sami i pozivaju bubnjara Dragana "Điđija" Jankelića (koji je ranije svirao u Bijelom dugmetu). Čehić preuzima vokale, a u Sarajevu na koncertu pridružuje im se Toni Janković, koji pjeva njihove stare hitove i dobiva velike ovacije publike. Tijekom 1989. godine, 'Divlje jagode' sviraju po koncertima, a krajem godine Lipovača u sastav zove mladog splitskog pjevača Zlatana "Gibbonnija" Stipišića (član bivše skupine 'Osmi putnik'). Gibonni preuzima ulogu glavnog vokala, te je ta postava snimila demo snimke u poznatom sarajevskom digitalnom tonskom studiju VOGUE koje su pomogle Zeletu da potpiše ugovor s SAD-om, no taj projekt nikada nije ostvaren. Gibonni mijenja mišljenje i vraća se u Split, gdje se posvećuje svojoj solo karijeri. Nakon toga Divlje jagode prestaju sa radom.
Goodbye, Mr. Chips (film, 1939)
Goodbye, Mr. Chips je britanski crno-bijeli film snimljen 1939. u režiji Sama Wooda. Temelji se na istoimenom romanu Jamesa Hiltona. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Robert Donat je strogi, ali popularni nastavnik u dječačkom internatu u Engleskoj. Radnja, prikazana kroz flashbackove, prikazuje njegov život i višedecenijsku karijeru tokom koje je odgojio generacije dječaka, ali također svjedočio njihovoj masovnoj pogibiji za vrijeme prvog svjetskog rata. Snimljen u produkciji britanske podružnice studija MGM, Goodbye, Mr. Chips je predstavljao jedan od najprestižnijih projekata tadašnje britanske kinematografije. Greer Garson je potpis ugovora za MGM uvjetovala upravo dobivanjem uloge Chipsove supruge. Donat, koji je u filmu tumačio naslovni lik i pri tome prikazao kako on postupno stari kroz 63 godine trajanja radnje, je za svoju ulogu nagrađen Oscarom. Goodbye, Mr. Chips je kasnije dobio 72. mjesto na listi 100 najboljih britanskih filmova u anketi Britanskog filmskog instituta.
Godine 1969. je snimljen daleko manje uspjelilji remake u obliku mjuzikla sa Peterom O'Tooleom u naslovnoj ulozi.
Vanjske veze
Audio
Divlje jagode (bend)
1990-te
Njihov sljedeći studijski album Labude kad rata ne bude, izlazi početkom 1994. godine. Vokal na albumu je bio Zlatan Čehić. Materijal je 1993. godine pripreman i sniman u Njemačkom gradu Gelsenkirchenu, a objavljuje ga diskografska kuća 'Croatiaton' iz Zagreba. Produkciju rade Lipovača i Denyken, dok većinu tekstova potpisuju Fikret Kurtović i Fahrudin Pecikoza. nakon objavljivanja 'Jagode sviraju po Njemačkoj i Hrvatskoj, a nakon toga, Lipovača pomaže Anti Jankoviću na njegovom solo albumu. 1995. godine nakon serije koncerata po Europskim gradovima iz sastava odlazi dugogodišnji član Zlatan Čehić, kako bi snimio svoj solo album, a umjesto njega u ?Divlje jagode' dolazi novi basista Sanjin Karić. Sastav nastavlja svirati po europskim gradovima i priprema materijal za novi album.
Sredinom 1990ih
Nakon objavljivanja albuma iz sastava odlazi basista Sanjin Karić, a na njegovo mjesto dolazi Dejan Oresković iz Slavonski Broda i novi bubnjar iz Zagreba Thomas Balaž, koji povremeno mijenja Naska Budimlića. Poslije serije koncerta koja se održava u Sloveniji, Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini, 'Divlje jagode' jedno vrijeme odlaze na odmor. Do kraja devedesetih 'Jagode' sviraju po raznim koncertima u Europi, a 1999. godine sastav napušta Žanil Tataj.
2000-te
2002. godine 'Divlje jagode' se po prvi puta u javnosti pojavljuju sa novim pjevačem Perom Galićem (bivšim članom županjskog sastava 'Opća opasnost'), a zajedno s njim su još 2000. godine počeli raditi na materijalu za novi album. Nakon pauze od sedam godina 'Jagode' 2003. godine objavljuju novi album Od neba do neba. Albumu je sniman od zime 2000. do zime 2003. godine, u studijima 'Z' Zagreb, 'Matulj' Novo Mesto, 'Promaster' Zagreb, 'Šišmiš' Velika Gorica, 'Matrix' Munchen, 'Vrbnico' Vrbnik, a objavljuje ga diskografska kuća 'Croatia Records'. Na albumu se nalazi jedanaest skladbi od kojih se najviše izdvaja pjesma "Marija", koja je postala veliki hit, a kao gost na materijalu pojavljuje se Anto Janković, koji pjeva pjesmu "Ne krivi me". 2004. godine 'Croatia Records' objavljuje kompilaciju na dvostrukom CD-u pod nazivom The very best of. Na prvom CD-u nalaze se njihovi najveći hitovi sa bonusom od tri skladbe koje su snimljene na njihovom prvom engleskom albumu, a na drugom nalaze se balade sa novom verzijom skladbe "Krivo je more". Sastav odlazi u Sjedinjene Države i Kanadu, gdje održavaju brojne koncerte, nakon čega se vraćaju kući gdje održavaju koncerte po većim gradovima bivše Jugoslavije. 2005. godine nanovo odlaze u Ameriku ali bez pjevača Pere Galića, koji je otišao iz sastava, a na njegovo mjesto je došao stari član Anto Janković. U Chicagu se sastaju sa hrvatskim rock sastavom Parni valjak i zajedno održavaju koncert. Nakon toga vraćaju se kući i u sastav se ponovo vraća basista Sanjin Karić. Odlaze na turneju po Australiji, a nakon toga održavaju nekoliko koncerata po Švicarskoj.
2006. godine Pero Galić i Zlatan Čehić se ponovo vraćaju u sastav. U travnju objavljuju singl "Piramida", kojeg zajedno pjevaju Čehić i Galić, a napisao ju je Lipovača povodom otkrivanja bosanskih piramida u Visokom. U jesen iste godine izlazi box set sa svim objavljeni albumima da sada, sa bonus dodacima koji se sastoje od albuma Magic love i singla "Piramida".
2007. godine izlazi video uradak za singl "Piramida", a članovi 'Divljih jagoda' najavljuju materijal za novi album. 10. srpnja 'Divlje jagode' u Osijeku sviraju zajedno sa sastavom 'Opća opasnost', prije nastupa britanskog hard rock sastava Whitesnake. 2008. Pero Galić napušta sastav a pjevač je ponovo Toni Janković.
Iridijum acetilacetonat
Iridijum acetilacetonat je organsko jedinjenje, koje sadrži 15 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 492,564 Da.
Ablon-sur-Seine
Ablon na Seni je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Pariski region, u departmanu Dolina Marne.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 4.938, a gustina naseljenosti je iznosila 4,449 stanovnika/km².
Bitka kod Kane (1018)
Druga bitka kod Kane (Battaglia di Canne odigrala se 1018. u Južnoj Italiji između bizantskih trupa pod italijanskim katepanom Vasilijem Boioannesom na jednoj, i trupa pobunjenog langobardskog princa Melusa od Barija i njegovih normanskih najamnika pod Gilbertom Bueatereom na drugoj strani. Melus je nekoliko godina ranije u Bariju digao ustanak protiv bizantske vlasti, ali je nakon početnih uspjeha poražen i prognan. Godine 1016. ga je slučajni susret sa normanskim hodočasnicima potakao da digne novi ustanak, ovaj put uz pomoć normanskih najamnika. Godine 1017. je s njima postigao niz uspjeha protiv bizantskih snaga, natjeravši cara Vasilija II da u Italiju pošalje novog katepana s pojačanjima među kojima je bio i kontingent elitne Varjaške garde. Dvije vojske su se konačno srele na istom mjestu gdje je 216. pne. odigrala znamenita bitka kod Kane u drugom punskom ratu. U njoj su Bizantinci odnijeli pobjedu i potpuno uništili langobardsko-normansku vojsku, pri čemu je poginuo Gilbert Buatere. Melus je uspio pobjeći i stići na dvor njemačkog cara Heinricha II u Bambergu, ali je umro prije željene intervencije u sukob. Iako su normanski najamnici u ovoj bitci katastrofalno poraženi, to nije spriječilo njihove sunarodnjake da, potaknuti njihovim primjerom i u želji za bogatstvom i pustolovinom, sljedećih decenija dolaze na jug Italije te postepeno stvore normansku hegemoniju u tom dijelu svijeta.
Intermezzo (film, 1939)
Godine 1980. je snimljen remake pod naslovom Honeysuckle Rose.
Bojana
thumb|right|250px|Ušće Bojane u [[Jadransko more]]
Bojana je 41 kilometar duga reka koja se nalazi na granici Crne Gore i Albanije. Otiče iz Skadarskog jezera i uliva se u Jadransko more. Teče u velikim krivinama sa prosečnim padom od 0,6 %. Drimnjača i reka Kiri donose u Bojanu velike količine nanosa, i ona bi mogla postati plovna jedino stalnim bagerovanjem.
Na ušću u Jadransko more formira veliko rečno ostrvo koje se zove Ada Bojana. Ovo ostrvo je poznato turističko mesto za kampere.
Jedan od rukavaca reke Drim uliva se u reku Bojanu.
Zlatni lav
Zlatni lav je glavna nagrada koja se dodjeljuje na Filmskom festivalu u Veneciji. Uvedena je još 1949. godine i od tad se dodjeljuje ljudima koji su dali značajan doprinos filmskoj umjetnosti, kao i najboljim filmovima po izboru žirija. Simbol lava je preuzet sa zastave Mletačke republike.
Filmski festival u Veneciji je najstariji festival filma u svijetu, stoga se nagrada Zlatni lav smatra jednom od najprestižnijih filmskih nagrada, a samo Bijenale je u rangu sa dodjelom Oskara ili Zlatnog globusa. Pored Filmskog festivala u Kanu i Berlinala, to je glavni festival filma u Evropi.
Borsoi, Belluno
Borsoi je naselje u Italiji u provinciji Belluno, u regiji Veneto.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 152 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 653 m.
Mirine u Otoku
Mirine su kasnoantički sakralni kompleks s grobljem između Botičinih i Virinih kuća u Otoku na Cetini. Otkrili su ga 1955. godine, sasvim slučajno, arheolozi Branimir Gabričević i Antun Ercegović tijekom istraživanja sojeničkog naselja iz eneolitika na nekadašnjem cetinskom otoku Dugišu.
Podrijetlo imena
Ime Mirine, zanimljivo je, živjelo je stoljećima u narodu, bez obzira što je kompleks bio zatrpan zemljom. Etimološki upućuje na kroatiziranu uvećanicu latinske imenice "murus" (mir) u značenju "zidine, razvaline, ruševine". Javlja se u istome funkcionalnom značenju i na širem pojasu jadranskoga antičkog areala (usp. Mirine kod Omišlja na Krku i sl.).
Otkriće i lokalitet
Koncem listopada 1955. arheolog Branimir Gabričević, tadašnji ravnatelj Arheološkoga muzeja u Splitu i voditelj iskapanja u Cetinskoj krajini, objavio je u Slobodnoj Dalmaciji sljedeće:
"Nekoliko godina prije Drugog svjetskog rata neki seljak iz Otoka kod Sinja naišao je pri oranju nekoliko ulomaka u muljici na kojima su sačuvani ostaci figuralne i ornamentalne plastike. Ulomci su dospjeli u splitski Arheološki muzej i stručnjaci su zaključili da je u selu Otoku (o kojem se kao arheološkom lokalitetu dotad nije znalo) morao postojati neki značajniji kasno-antikni centar i da spomenuti fragmenti po stilskim karakteristikama svog plastičnog ukrasa spadaju u vrlo osebujni krug kulturnih spomenika starokršćanskog doba, određenije rečeno – u onaj specifični kasno-antikni krug, poznat po otkrivenim spomenicima u Bosni."
"Seljak iz Otoka" koji je 30-ih godina odnio ulomke ornamentalne plastike antičkoga razdoblja u Sinj bio je iz obližnjih kuća. Neke stare Botičine i Virine kuće djelomično su napravljene od grobnih ploča muljike koje su bile razbacane uokolo Mirina. Njiva s Mirina pripadala je pak jednoj otočkoj obitelji iz Žižića.
Nakon što je od susjeda dobio poprilično sigurne indicije o položaju gdje bi se morala nalaziti arhitektura u kojoj su spomenuti ulomci sačinjavali dio ukrasnoga namještaja, Gabričević je početkom listopada 1955. zajedno s muzejskim preparatorom Antunom Ercegovićem započeo kopati Žižića njivu na Mirinama. Nakon nekoliko dana, u intenzivnom se kopanju otkrila dugo očekivana otočka arheološka "enigma" – bazilika, a o njoj je Gabričević u navedenom članku s ushićenjem napisao:
"Poslije nekoliko dana istraživanja otkriven je objekt prilično velike kulturno-historijske važnosti. Radi se o bazilici relativno velikih dimenzija (dužina 23 m), koja je građena – barem jednim dijelom – na vrlo impozantnim grobnim komorama. Tlocrt bazilike s pronađenim predmetima ukrasnog namještaja, s očuvanim podom i nusprostorijama, djeluje vrlo impresivno, tako da stanovništvo Otoka izražava želju za očuvanjem i konzerviranjem tog dragocjenog spomenika."
Pronađena je, dakle, jednobrodna crkva iz kasnoantičkoga razdoblja s nekoliko pomoćnih prostorija uz južni i sjeverni zid (grobne kapele i krstionica). Impresivna je grobna komora prigrađena uz narteks na zapadnoj strani, a krstionica – uzdužna pravokutna prostorija s apsidom i krsnim zdencem u obliku grčkoga križa – prislonjena je uz južni zid lađe. Glavni je brod crkve završavao na istoku polukružnom apsidom u kojoj su bile smještene subselije i katedra. Pronađena je znatna količina osebujne plastike izvedene stilom kasnoantičke rustike dalmatinskoga zaleđa.
Budući da je imala krstionicu, a u glavnoj apsidi klupe za visoki kler, spomenuti je arheolog pretpostavio kako je ovdje bilo sjedište do danas neubicirane biskupije Ludrum, osnovane negdje u dalmatinskom zaleđu na Drugom salonitanskom sinodu 533. godine. Spomenuta se pretpostavka nerealna jer crkvu na Mirinama ne prate ni kasnoantički nalazi kao ni kasnija crkvena tradicija, premda je život na Cetini "bujao" na sedam njezinih otoka od ranoga neolitika pa sve do ranosrednjovjekovnoga razdoblja. Uz to, reprezentativno je sojeničko naselje otkriveno na najvećem otoku Dugišu, koji se nalazi manje od pola kilometra od Mirina. Valja spomenuti da je lijeva strana Cetine s osnutkom kolonije u Aequumu – današnji Čitluk – bila naseljena rimskim veteranima, koji su uz vinicilnu cestu od Čitluka do Trilja imali svoje kuće i imanja. Bogato izgrađena crkva na Mirinama mogla je uistinu biti plod njihovih ruku, ali bi o eventualnoj katedralnoj crkvi uistinu bilo pretjerano govoriti. Zanimljiva je pretpostavka Ante Miloševića da su otočke Mirine, odnosno crkveni kompleks, podigle izbjeglice iz Sirmija koje su bježale prema Saloni nakon pada carskoga grada Sirmija pod Avare 582. godine.
Arheologinja Branka Migotti pretpostavlja da su ostaci starokršćanske građevine "vjerojatno prenijeli posvetu apostolu Luki na današnju župnu crkvu". Je li štovanje apostola Luke u ovome kraju bilo prisutno s najranijom pojavom kršćanstva ili je tekovina mlađe tradicije, pitanja su kojima će se teško dati pravovaljanoga odgovora.
Freddie Mercury
Freddie Mercury, rođen kao Farrokh Bulsara (5. septembar, 1946. – 24. novembar, 1991), bio je britanski muzičar, najpoznatiji kao pevač britanskog muzičkog sastava Queen. Kao pevač, ostao je upamćen po svojim glasovnim mogućnostima i razmetljivim nastupima na koncertima. Takođe je bio veoma uspešan tekstopisac iz čijeg pera su izašle neke od najpoznatijih rock pesama, kao što su: Bohemian Rhapsody, Killer Queen, Somebody to Love, Don't Stop Me Now, Crazy Little Thing Called Love i We Are the Champions. Grupa Queen je prodala više od 300 miliona albuma u svetu. Uporedo sa karijerom pevača u grupi Queen, Mercury je imao i veoma uspešnu solo karijeru. Kao producent ili izvođač sarađivao je sa brojnim poznatim svetskim muzičarima, bilo kao volak ili kao pijanista. Freddie Mercury, koji je bio Parsi i najveći deo svog detinjstva proveo u Indiji, u nekoliko navrata je u britanskim medijima proglašavan za „najpoznatiju britansku zvezdu azijskog porekla“. Freddie Mercury je umro 24. novembra, 1991. godine od upale pluća prouzrokovane HIV-om. Samo dan pre smrti, Mercury je u zvaničnom saopštenju javno objavio da je oboleo od AIDS-a. Godine 2006., Time Asia je proglasio Mercurya jednim od najuticajnijih Azijata u proteklih 60 godina. Godine 2008. Mercury je u izboru magazina „Rolling Stone“ zauzeo 18. poziciju na listi od 100 najuspešnijih pevača svih vremena.
Mirine u Otoku
Otkriće i lokalitet
Jedno je sigurno: u nemirnim je ranosrednjovjekovnim vremenima starokršćanska crkva podno Glavičice napuštena i ubrzo zaboravljena te u narednome razdoblju – pretpostavljamo – zamijenjena crkvom na obližnjem brijegu Glavičici, po običaju i vjerovanju slavenskoga naroda koji su crkve najradije podizali na uzvisinama. Tomu dodajmo da do danas nije riješena ubikacija kasnosrednjovjekovne "Crkve svetoga Luke u blizini Cetine", kako se bilježi u srednjovjekovnim vrelima, a jedino se u cijeloj Cetinskoj krajini Evanđelist Luka štuje u Otoku.
Riječ za budućnost
Unatoč reprezentativnom ostatku najstarijega kršćanstva u Cetinskoj krajini, Mirine su danas u derutnome stanju: niti je dobro napravljena konzervacija lokaliteta, niti su objavljeni rezultati arheološkog istraživanja iz 1955. godine.
Freddie Mercury
Detinjstvo i boravak u Indiji
Freddie Mercury je rođen kao Farrokh Bulsara u Stone Townu u Zanzibaru, 5. septembra, 1946. godine. Njegovi roditelji, Jer i Bomi Bulsara, po zanimanju su bili ekonomisti i bili su zaposleni u britanskoj kolonijalnoj službi u Zanzibaru. Njihovi preci su bili zoroastrijanske vere. Godine 1952. rođena je i Mercuryjeva sestra, Kashmira. Mercury je sa samo sedam godina poslat na školovanje kod svoje bake, u jedno malo mesto u Indiji, pokraj Mumbaja. Doselivši se u Indiju, Bulsara je počeo da pohađa školu St. Peter's School u mestu Panchgani, pokraj Mumbaja. Ubrzo je počeo da postiže odlične rezultate u školi, pre svega u sportu, pa je tako osvojio i školsko prvenstvo u stonom tenisu. Mercury je slobodno vreme uglavnom provodio slušajući muziku. Zvaničnici škole u Panchganiju su ubrzo predložili njegovim roditeljima da sina upišu na dodatne časove klavira, jer su primetili da dečak poseduje izuzetan talenat. Roditelji su tu ideju sa zadovoljstvom prihvatili, tako da je Bulsara ubrzo počeo da pohađa časove klavira. Ubrzo je postao član školskog hora, kao i školske dramske sekcije. Nakon završene osnovne škole, Bulsara je upisao srednju školu Saint Mary High School u mestu Magazon nedaleko od Mumbaja, gde je osnovao bend The Hectics u kome je svirao klavir. U to vreme počeo je da koristi nadimak Freddie.
Kada mu je bilo 17 godina pobegao je iz Zanzibara sa porodicom pred Zanzibarskom revolucijom, 1964. godine. Porodica se naselila u Felthamu u Londonu, odakle je počeo da studira umetnost na West Thames College-u (tada Isleworth Polytechnic) i konačno je stekao diplomu iz umetnosti i grafičkog dizajna na Ealing Art College-u. Svoje umeće je iskoristio da dizajnira logo grupe Queen.
Početak muzičke karijere i formiranje Queen-a
Nakon diplomiranja radio je više poslova, između ostalog prodavao je second hand odeću i radio je na Heathrowu. Godine 1969. osnovao je grupu Ibex, koja je kasnije imala ime Wreckage. Nakon neuspeha tog benda pridružio se bendu Sour Milk Sea, ali se početkom 1970-ih i ova grupa raspala. Aprila 1970. Mercury se spojio sa Brianom Mayom i Rogerom Taylerom,a kasnije se prikljucio basista [John Deacon],koji su prethodno bili u bendu Smile. Uprkos neslaganju ostalih članova Mercury je odabrao ime Queen za novi bend. Kasnije je prokomentarisao: "Naravno da sam bio svestan gej konotacije, ali to je bila samo jedna strana." . Otprilike u isto vreme je promenio i svoje ime.