Sathya_Sai_Baba
1940-te i 1950-te
Dana 8. ožujka 1940., Sathya je ubo "veliki crni škorpion." "On je pao u nesvijest i ostao nepomičan. Nije govorio i njegovo disanje je oslabilo." Odmah je dobio medicinsku pomoć i sljedećeg jutra doktor je rekao da je "izvan opasnosti." U idućih nekoliko dana je bilo vidljivih promjena u Sathyovom ponašanju. Nije htio prihvatiti nikakvu hranu, većinom je bio u tišini a ponekad je dugo recitirao Sanskrt stihove i filozofske mudrosti drevne Indije." Doktori su vjerovali da je to dio histerije, ali simptomi smijeha, plača, rječitosti i tišine su se nastavili." Nakon tjedan dana, Sathya je prebačen natrag u svoj dom u Puttaparthi. "Roditelji su bili tužni", kaže Kasturi, "i gledali njegovo ponašanje sa strahom." Odnijeli su ga mnogim svećenicima, doktorima i egzorcistima. Sai Baba se jednom prilikom prisjetio tog razdoblja: "Ja sam podnosio sve to mučenje bez prigovaranja." "Godine 1940., u dobi od četrnaest godina, on je objavio da je reinkarnacija Sai Babe iz Shirdija - sveca koji je postao poznat krajem devetnaestog i početkom dvadesetog stoljeća." Sai je perzijska riječ koja znači "Sveti", a Baba je Hinduski naziv od milja za oca. Od tada, mnogi su bili skeptični da je on reinkarnacija Shirdi Sai Babe. Arnold Schulman u svojoj knjizi "Baba" je napisao: "Ne postoji evidencija o broju ljudi koji su ga upoznali i otišli razočarani, ali je bilo hrpa skeptika koji su se preobratili" Članovi obitelji i susjedi, međutim, nisu bili uvjereni. Oni su prišli mladom Sathyi i govorili: "Ako si Sai Baba, daj nam neki dokaz." "Daj mi ono cvijeće Jasmin", rekao je mladi Sathya. Nakon što su mu ga dali, on je cvijeće bacio na pod. Cvijeće se, prema izjavama prisutnih, "samo od sebe preuredilo u slova koja su oblikovala ime „Sai Baba“ u Telugu.“ U listopadu 1940., Sathya je pratio Sehsu i njegovu suprugu u Hampi. Zamolili su ga da im pripazi na prtljagu dok su oni u hramu Šive. "On je sjedio ondje s prtljagom, dok su mu brat i njegova supruga ušli u hram. No unutra nisu vidjeli idol Virupaksha nego Sathyu! Tada je Seshama Raju rekao: "Gle, Sathya je ovdje! Tko onda pazi na prtljagu?" On je izašao van i vidio Sathyu sa prtljagom! Kada se ponovno vratio u hram, vidio da je Sathya i ondje." Općinski predsjednik je također bio svjedok tom fenomenu. Izjavivši da nema ovozemaljskog odnosa ni sa kim, ("Ne pripadam vama; Maya (iluzija) je nestala; Moji sljedbenici me zovu, imam svoj rad." ) Sathya Sai Baba "je potrčao prema kući jednog Anjaneyulua. Ispred njegove kuće bilo je mali kamen. Sathya Sai Baba je sjeo na njega." Sathya Sai Baba se prisjeća da ga je brat tjerao da se vrati kući, ali on nije htio" Tijekom ta tri dana, Sathya Sai Baba je ostao s Anjaneyuluom, jeo njegovu hranu i ostao na kamenu. Kada su ga fotografirali, na slici se pojavio ispred Swamija. Zbog toga, Anjaneyulu mu je dao naziv „Sai Baba“ koji je ostao. Nakon puno nagovaranja, ipak je prihvatio vratiti se u Puttaparthi. desno|mini|250px|Sai Baba (lijevo) sa sljedbenicima 1948. godine Polako su se počeli skupljati sljedbenici oko njega. Narayana Kasturi se prisjeća da je "postavljena koliba za sljedbenike koja je bila proširena kako su mjeseci prolazili. Šatori su također postavljeni, a neki sljedbenici koji su došli iz Bangalorea i Anantapura razapeli su svoje vlastite šatore." Budući da je Sai Baba inzistirao da se svi sljedbenici nahrane, velike dvorane za blagovaone su postali neophodni". Subbamma se brinuo o hodočasnicima godinama, sve dok nije tamo izgrađen stari hram (mandir)." Godine 1944. izgrađen je hram za sljedbenike Sai Babe u blizini sela. Gradnja Prashanthi Nilayama, trenutnog Ashrama, je započeta 1948. Prasanthi Nilayam inauguriran je na 23. studenog, 1950., na dvadeset četvrti rođendan Sai Babe. Bilo je potrebno oko dvije godine za izgradnju. Puttaparthi je prošao kroz velike promjene. Transformiran je iz malog sela u centar za hodočašće. Otvoreno je i sveučilište s tri kampusa i dvije posebne bolnice koje se skrbe o potrebama siromaha besplatno. U to vrijeme, bila su dva pokušaja da se Sai Babi oduzme život. On je govorio o tome 2003.: "Oni koji su bili protiv Subbamme zbog zakona kaste odlučili su me se riješiti otrovom. Bio sam jako volio Vadas (indijsku delikatesu) u one dane. Dakle, ti ljudi napravili Vadas i stavili otrov u nju... Posjetio sam ovu kuću, uzeo Vadas koji su bili otrovani i pojeo ih bez oklijevanja. Moje tijelo je odjednom poplavilo Još jedan pokušaj takve vrste dogodio se kada su neki od njih zapalili moju improviziranu kuću....Odjednom, bio je prolom oblaka koji je ugasio vatru u kući. Mirno sam spavao i bio potpuno neozlijeđen."