cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sierrita de Cleofas, Urique
Sierrita de Cleofas je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Chihuahua, u opštini Urique.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 13 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1656 m.
La Colmena, Soconusco
La Colmena je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Veracruz, u opštini Soconusco.
Dunjaluk
Dunjaluk ili dunajluk (arapski:دني) je pojam koji se koristi u islamskom vjerskom (ili filozofskom) smislu, i označava "ovaj svijet". Suprotna riječ je "ahiret" koja označava "onaj ili budući svijet".
La Colmena, Soconusco
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 378 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 53 m.
Roy Gutman
Roy Gutman (5. mart 1944.) je američki novinar i autor, koji je trenutno nastanjen u Istanbulu. Gutman se smatra jednim od najutjecajnijih svjetskih novinara. Njegovu karijeru obilježila je Pulitzerova nagrada za izvještavanja iz ratom zahvaćene Bosne i Hercegovine.
Tehnologija stare Grčke
mini|desno|200px|Rekonstrukcija [[vodenice i vodeničkog kola koja se koristila u staroj Grčkoj, a izumljena je negdje između 3. i 1. stoljeća pr. Kr.. Detaljni opis je napravio Vitruvije.]] mini|desno|200px|Početak [[Homerove Odiseje.]] mini|desno|200px|[[Arhimedov vijak.]] mini|desno|200px|Tradicionalni [[Preša|tijesak s vijkom.]] desno|mini| 200px|Izgled [[Arhimedovog ili običnog koloturnika.]] mini|desno|200 px|Replika [[katapulta.]] mini|desno|200px|Prikaz [[Vodeni sat|vodenog sata kojeg je napravio Ktesibije Aleksandrijski u 3. stoljeću pr. Kr. ]] mini|desno|200px|Prikaz [[Heronova kugla|Heronove kugle ili eolipile.]] mini| desno|200px||[[Heronova vjetrenjača koja je pokretala orgulje.]]
Tehnologija stare Grčke je u toku čitave antike bila potpuno odvojena od starogrčke znanosti i filozofije. Stotine malih novih tehnologija i tehničkih poboljšanja se pojavilo tijekom 1200 godina antike, poput nožnog kola dodanog lončarskom kolu, ali se u cjelini tehnološki temelj proizvodnje nije promijenio tijekom cijelog razdoblja. U nekim se granama tehnologije, poput rudarstva, pojavio industrijski stil proizvodnje, a postala je uobičajena i trgovina na velike udaljenosti. No većina proizvodnje je ostala zasnovana na obrtništvu i lokalna, a obrtnici, tradicionalno skloni skrivanju svog umijeća, su nastojali monopolizirati svoje vještine, ne oslanjajući se na pisanu riječ, znanost ili filozofiju prirode.
Mišljenje antičkih filozofa i historičara o tehnici
U drevnim civilizacijama Istoka znanje je bilo usmjereno na praktične ciljeve i svrhe. S druge strane, u grčkoj je filozofiji ono odvojeno od društvenih ili gospodarskih ciljeva. Takav intelektualni pothvat čistog istraživanja ne nalazimo niti kod jedne od drevnih civilizacija kojima je osnova gospodarstva bilo poljodjelstvo i navodnjavanje. Premda općenito vrijedi da su antički autori zainteresirani prije svega za razumijevanje prirode, a ne i za ovladavanje prirodom, ipak valja imati na umu razlike između različitih vrsta istraživača prirode. Mnogi su upućivali na korisnost znanja i na njegove praktične primjene. Ipak, prevladavajuće mišljenje među onima koji su se bavili istraživanjem prirode bio je život u čistom istraživanju i stoga ne iznenađuje da su stari Grci često propuštali razmotriti može li se teorijsko znanje praktično primijeniti. Baconov stav, da je cilj znanosti praktična korist, stran je antičkom svijetu.
Sami antički autori stalno ističu da je istraživanje prirode samo sebi nagrada. Znanje je vrijedno samo po sebi. Govore o radosti i prednostima učenog života. Platon i Aristotel se slažu da je da je traganje za znanjem samo sebi cilj, te da je filozofija bitna za pravu sreću, što slijedi iz njihova poimanja ljudske duše: razum razlikuje čovjeka od životinje i uporaba tog sredstva je odlučujuća za pravu sreću, a istraživanje prirode otkriva ljepotu i sklad svemira.
Ipak, ne dijele svi takav stav. Mnogi su obični ljudi cijenili praktična umijeća: brodogradnju, rudarstvo, poljoprivredu, pomorstvo. Platon je svjestan da iako on sam zastupa učenost zbog nje same, za mnoge je obične ljude važnija praktična korist od istraživanja. Stoga se često kao opravdanje izučavanja primjerice astronomije, geometrije i aritmetike, navode i praktične primjene i koristi. Mnogi su antički autori pisali tekstove o poljodjelstvu, arhitekturi, mehanici (mehaničkim napravama), ratovanju i rudarstvu.
Postignuća starogrčke tehnologije
Od 6 glavnih jednostavnih strojeva poznatih u antičkom svijetu, četiri su – poluga, koloturnik (čini se da je neka vrsta koloturnika rabljena u Asiriji, drevnoj Mezopotamiji, oko 1500. pr. Kr.), klin i vitao (vitlo, čekrk, ručna naprava za namatanje bunarskog užeta ili lanca, naprava koja se sastoji od kola i vretena, a služi za podizanje tereta) – do kraja 4. st. pr. Kr. već dugo bila u uporabi. No peti – vijak – je, koliko znamo, novina koja se javlja u 3. st. pr. Kr. Tijekom antike tehnologija se dalje razvijala. Napredak je postignut u vojnoj tehnici, ali i u poljodjelstvu i u tehnikama obrade hrane (npr. mlinovi). Tijekom tog razdoblja su izumljene sljedeće važne mehaničke naprave: Arhimedov vijak i tijesak s vijkom, Arhimedov koloturnik i dizalice, zupčani prijenos (a možda i diferencijal), crpka ili sisaljka (Ksetibije), vodenice i vodeničko kolo, katapult, naprave za razonodu, modeli neba (Mehanizam iz Antikitere), radilica i drugo.
Pismo i literatura
Između 1000. i 800. pr. Kr., stari Grci su preuzeli pismo od Feničana, uveli u njega samoglasnike i usavršili ga. Taj se grčki alfabet širi tijekom 8. stoljeća pr. Kr. Između ostaloga, on omogućuje pojednostavljenje, standardizaciju i objavljivanje zakona, što se pokazalo važnim za politički razvoj. Širenju toga pisma pomogao je izum pergamenta, jednog od tri najvažnija materijala za pisanje. Pergament je dobio ime po grčkom Pergamu, u kojem je usavršen namakanjem u vapnu. Radi se o osušenoj, ostruganoj i napetoj koži koze, ovce ili goveda, mekšoj i trajnijoj od egipatskog papirusa.
Arhimedov vijak
Arhimedov vijak je naprava koja se često tijekom povijesti upotrebljavala za premještanje vode u kanale za navodnjavanje. To je jedan od izuma koji se pripisuje grčkom misliocu Arhimedu iz 3. st. pr. Kr., iako postoji i druga teorija po kojoj su za ovaj izum zaslužni stanovnici Babilona prije Arhimeda, a postoji i pretpostavka da su se čuveni Semiramidini viseći vrtovi natapali uz pomoć ovog tipa sisaljke. Osim toga, Arhimedov vijak je jedna od prvih poznatih sisaljki koje se spominju.
Tijesak s vijkom
Tijesak s vijkom se koristio za dobivanje ulja ili vina, a sastojao se od poluge ili grede koja je izravno pritiskana. Ta je naprava najprije izmijenjena pomoću različitih mehanizama, poput konopca koji prelazi preko valjka, ili vijka, da bi se pojačao pritisak na kraj poluge. Tada dolazi na red tijesak s vijkom u pravom smislu, u kojem se ne pritiska neizravno na kraj grede, već izravno na vrh samog tijeska pomoću vijka ili para vijaka. Potanki prikaz tijeska s dva vijka je dao Heron (O mehanici), koji je koristio vijak u mnogim svojim napravama i koji je prvi opisao napravu za narezivanje vijaka.
Katapult
Jedno od glavnih područja u kojem je tehnološki napredak postignut putem primjene mehaničnih načela je ratovanje, gdje tekstove nadopunjuju materijalni ostatci antičkih oružja. Arhimed, koji je umro 212. pr. Kr. tijekom obrane rodnog grada Sirakuze od Rimljana, je postao legendaran po svom tehničkom umijeću konstrukcije ratnih strojeva i pripisuju mu se mnoge ratne sprave (parabolična zrcala za paljenje brodova, Arhimedova kandža...), ali nema valjanih dokaza da su uistinu bile izrađene i korištene. Počevši od izmjena običnoga luka, bila su smišljana sve djelotvornija oružja, napose ona temeljena na torziji ili uvijanju (snaga spleta zasukanih konopaca). Rekonstrukcije nekih od antičkih oružja omogućile su mu da procijeni granice njihove učinkovitosti. Zaključilo se da je krajnji učinkoviti doseg katapulta bio oko 350 metara. Napredak je bio relativno brz tijekom nekih 150 godina od početka 4. stoljeća, a poboljšanja se opažaju sve do 1. stoljeća.
Crpka ili sisaljka
Među napravama za podizanje vode koje opisuje Vitruvije, nalazimo jednu koju on pripisuje Ktesibiju Aleksandrijskom: ona je poznata kao vatrogasni stroj, prema činjenici da ju Heron opisuje kao sifon korišten u požarima. To je dvostruka crpka ili sisaljka koja uključuje sustav ventila, cilindara i klipova. Bez obzira na to je li ta naprava ikad uistinu korištena za gašenje požara, arheološki nalazi potvrđuju korištenje ventila i klipova u običnim crpkama za vodu u antici.
Vodeni sat
Vitruvije također kaže da je Ktesibije Aleksandrijski bio jedan od prvih koji su istraživali načela konstruiranja vodenih satova. Pripisuje mu neke vodene satove i različite naprave pomoću kojih se duljina sata mogla prilagoditi prema godišnjem dobu (u antici sat nije bio apsolutna jedinica vremena, već podjela razdoblja sijanja Sunca). Vodeni satovi su u antici bili standardno sredstvo mjerenja vremena. U Ateni su pronađeni ostatci gradskog sata napravljenog oko 350. pr. Kr. U Ktesibijevom satu je istjecanje vode, precizno upravljano ventilima, pokretalo svakovrsne automate, pa su u njima zvonila zvonca, gibale se lutke i cvrkutale ptice.
Heronova kugla
Heronova kugla ili eolipile se smatra prvim parnim strojem u povijesti, koju je konstruirao Heron iz Aleksandrije, u 1. stoljeću. Heron je grijao šuplju kuglu s vodom, dok voda nije proključala. Para je izlazila kroz dvije cijevi, savinute u suprotnim smjerovima i tako je uzrokovala okretanje kugle. Suvremena rekonstrukcija dala je 1500 okretaja u minuti, ali je pokazala i probleme, napose na spoju parovoda i kugle: labavi spoj propušta puno pare, a tijesni spoj daje veliko trenje. Procjena je da iskoristivost energije takva stroja iznosi oko 1%.
Vodenice
Stari Grci su izmislili dvije osnovne stvari za vodenicu: vodeničko kolo i zupčasti prijenosnik. Prvi dokazi o vodeničkom kolu pogonjenim vodom potječu iz 3. stoljeća pr. Kr., u mjestu Perahora u Grčkoj. Prvi koji je opisao rad vodenica bio je Filon iz Bizanta (280. – 220. pr. Kr.).
Prva pruga Diolkos
Najslavnija je antička pruga bila Diolkos, koja se pružala od 6 do 8.5 kilometara preko Korintske prevlake u Grčkoj. Vjerojatno ju je izgradio korintski tiranin Periander početkom 6. st. pr. Kr., a ostala je u radu sve do 1. stoljeća. To je bila pruga popločana vapnenačkim blokovima u koje su bile urezane dvije paralelne brazde razmaknute 1.5 metara i namijenjene vođenju kotača vozila za prijevoz. Po toj su pruzi posade i robovi na velikim kolskim platformama gurali malene ratne brodove i prazne trgovačke brodove. 1961. iskopani su i ostaci mehaničkog uređaja za podizanje brodova na platforme.
Heronova vjetrenjača
Najraniji poznati slučaj korištenja energije vjetra za pokretanje stroja putem rotora je Heronova vjetrenjača koja je pokretala orgulje, iz 1. stoljeća, no nema nikakvih dokaza da je u antici vjetrenjača korištena u bilo koju drugu svrhu.
Saobraćaj u Azerbejdžanu
mini|250px|desno|[[Baku je najveća luka na Kaspijskom jezeru]] Azerbejdžan je evroazijska zemlja u oblasti Kavkaza, koja ima izuzetno povoljan saobraćajni položaj. Zbog toga zemlja ima izvanredne uslove za razvoj saobraćaja, ali je on slabije razvijen zbog stalne nestabilnosti područja.
Najvažniji saobraćajni pravci u zemlji su putevi istok-zapad, od Crnog mora do Kaspijskog jezera, i sever-jug, od istočne Evrope do Srednjeg istoka. Veoma izražen planinski karakter zemlje takođe je znatna prepreka razvoju saobraćaja, naročito na zapadu zemlje, gde se pružaju veoma visoka planinska bila.
Azerbejdžan ima razvijen drumski, železnički, vazdušni i vodeni saobraćaj. Najveći saobraćajni čvor je glavni grad Baku.
Železnički saobraćaj
Prema podacima iz 1993. godine, ukupna dužina železničke mreže u domenu javnog saobraćaja u Azerbejdžanu bila je 2.932 km, od čega je 1.278 km elektrifikovano. To se odnosi na pruge širokog koloseka (1.520 mm), karakteristične za zemlje bivšeg SSSR-aa. Ti podaci ne uključuju industrijske i druge pomoćne pruge.
Gradska železnica razvijena je u Bakuu, gde postoji i metro-sistem. Baku i drugi veći gradovi poseduju i tramvajski prevoz.
Godine 2005. potpisan je sporazum između Gruzije, Turske i Azerbejdžana o izgradnji zajedničke železničke linije Kars (Turska) - Tbilisi - Baku standardne širine koloseka. Gradnja te pruge izazvala je velike političke teškoće i ogorčenost Rusije.
Drumski saobraćaj
mini|250px|desno|[[Evropski koridori u zemljama Zakavkazja]] Ukupna dužina puteva u Azerbejdžanu 1998. godini iznosila je 24.981 km, od čega je sa čvrstom podlogom 23.057 km (najčešće u veoma lošem stanju). Pravih autoputeva nema, ali na prilazima velikim gradovima postoje bolje saobraćajnice sa 3 i 4 trake. Poslednjih godina putna mreža se intenzivno obnavlja i širi.
Najznačajniji magistalni putevi u državi kreći od prestonice Bakua i idu ka:
Vodeni saobraćaj
Azerbejdžan je zemlja sa dugim izlazom na Kaspijsko jezero, najveće na svetu i jedno od najprometnijih sa velikim brojem izlaznih zemalja. Ono je preko Volge, Dona i Kanala Volga-Don u vezi sa otvorenim svetskim vodama, što dodatno stvara prednosti duge obale. Najvažnije primorske luke su Baku, Sumgait i Lenjkoranj. Sa druge strane, unutrašnjost države ispresecana je malim i plitkim rekama sa veoma niskim letnjim vodostajima pa nema unutrašnjih plovnih puteva.
Vazdušni transport
U Azerbejdžanu postoji nekoliko aviopreduzeća, od kojih je najvažnije državno preduzeće "Azerbejdžan Erlajns".
U zemlji postoji 69 zvanično upisanih aerodroma (2007. godine), od čega 29 sa čvrstom podlogom. IATA-kod imaju tri aerodroma:
Međunarodni aerodrom "Hejdar Alijev" u Bakuu daleko je najprometniji aerodrom u Azerbejdžanu, dok su ostali aerodromi mali i povezani putem nekoliko linija samo sa prestonicom Bakuom i Moskvom.
Saobraćaj u Austriji
mini|desno|[[Dunav, kao najvažniji plovni put u državi, na delu toka kroz Beč]] mini|[[Železnica Semering je pod zaštitom UNESKO-a]] Republika Austrija spada u zemlje koje se pružaju kroz više važnih evropskih geografskih oblasti (Alpi, Podunavlje, Panonska nizija), a prirodno suženje, tzv. "Bečka vrata", jeste prirodni prolaz u središnji deo Evrope sa njenog Istoka. Saobraćaj u Austriji je veoma razvijen pa su mnoge prirodne prepreke, poput Alpa, već odavno savladane.
Austrija ima razvijen drumski, železnički, vazdušni i vodeni saobraćaj. Beč, kao prestonica države, predstavlja ne samo glavni saobraćajni čvor u državi, već i u ovom delu Evrope.
Železnički saobraćaj
mini|Mnoge planinske železnice uskog koloseka služe za turistička putovanja i izlete mini|Savremeni tramvaj na ulicama Beča Pogledati: Austrijske federalne železnice
Ukupna dužina železničke mreže standardnog koloseka u Austriji je 5.639 km (1998. godine), od čega je elektrifikovano 3.523 km železnice. Postoje i pruge uskog koloseka sa ukupnom dužinom od 484 km. To govori o razvijenosti železničke mreže i može se reći da svako značajnije mesto u zemlji ima železničku stanicu i vezu železnicom.
Glavni saobraćajni čvor je Beč sa tri velike železničke stanice: južnom, zapadnom i stanicom "Franja Josif". Drugi važni železnički čvorovi su pokrajinska središta (Graz, Linz, Salzburg, Klagenfurt, Innsbruck). Najvažnije železničke pruge kreću od Beča u sledećim pravcima:
Beč je takođe jedini grad u Austriji sa gradskom železnicom i sa metro-sistemom (tzv. "U-Bahn"), jednim od najstarijih u svetu (pogledati: Bečki metro). Beč ima i razvijenu tramvajsku mrežu (tzv. "S-Bahn"), a pored prestonice tramvajsku mrežu imaju i gradovi Graz, Salzburg i Innsbruck. Sa druge strane, postoje i mnoge male železničke linije, naročito na Alpima, koje su zbog nedovoljne prometnosti pretvorene u turističke linije i pomažu razvoj mesnog turizma.
Drumski saobraćaj
mini|desno|Brener autoput ima mnogo mostova i tunela mini|desno|Ulaz u Tauern-tunel na Autoputu 10 Ukupna dužina drumskih puteva u Republici Austriji je oko 200 hiljada km, svi sa čvrstom podlogom. Dužina autoputeva trenutno iznosi preko 2000 km, a očekuje se i izgradnja novih deonica. Treba naglasiti da Austrija, uprkos vrlo izraženom alpskom krajoliku, poseduje veoma savremenu putnu mrežu na svim nivoima, od državnih autoputeva do seoskih puteva.
Današnji državni autoputevi povezuju sve važnije gradove u državi, posebno Beč, sa obodom zemlje i prestonicama susednih zemalja. Mnogi autoputevi prate linije glavnih železnica. Oni se uglavnom pružaju trasama Evropskih koridora, a nose dvoznačne nazive "A+broj". Pored klasičnih autoputeva postoji i kružni autoput ("prsten") oko Beča.
Vodeni saobraćaj
mini|desno|Bečka luka u neposrednoj blizini [[Aerodrom Beč|bečkog aerodroma Švehat]] Austrija je kontinentna zemlja i stoga nema pomorskih luka. Od luka u okolnim zemljama najveći značaj za njenu privredu ima luka Trst u Italiji. Sa druge strane, rečni saobraćaj je razvijen i međunarodnog je značaja, iako je ograničen na jednu reku, Dunav. Dužina rečnih vodenih puteva u Austriji je 358 km. Pored Dunava plovna su i mnogobrojna mala jezera na Alpima i to najviše u turističke svrhe.
Reka Dunav, kao važan panevropski plovni put (Koridor 7), povezuje srednju Evropu sa oblašću Crnog mora i Balkana. Važne austrijske luke na Dunavu su: Beč, Enns, Linz i Krems. Dunav je takođe važna turistička maršruta u Austriji i danas je sve više marina i drugih turističkih sadržaja duž njegovih obala.
Gasovodi i naftovodi
Gasovod: Dužina tokova je 840 km.
Vazdušni transport
mini|desno|Aerodrom u Innsbrucku sa [[Alpima u pozadini]] U Austriji postoji nekoliko aviokompanija, od kojih je najpoznatija Ostrijan Erlajns, jedna od najvažnijih u celoj Evropi.
Pešca
Pešca je naselje u opštini Berane u Crnoj Gori. Prema popisu iz 2003. bilo je 1721 stanovnika (prema popisu iz 1991. bilo je 1557 stanovnika).
Demografija
U naselju Pešca živi 1247 punoletnih stanovnika, a prosečna starost stanovništva iznosi 33,6 godina (32,6 kod muškaraca i 34,6 kod žena). U naselju ima 468 domaćinstava, a prosečan broj članova po domaćinstvu je 3,68.
Stanovništvo u ovom naselju je mešovito i većinu čine Srbi. U svim posleratnim popisima se beleži povećanje broja stanovnika.
Elektroslaba sila
mini|desno|300px|[[Standardni model elementarnih čestica, s baždarnim i Higgsovim bozonom.]]
Saobraćaj u Austriji
Vazdušni transport
Treba spomenuti i Aerodrom Innsbruck, koji spada u najprometnije aerodrome u toku zimske turističke sezone na Alpima.
Elektroslaba sila
mini|desno|300px|[[Animacija međudjelovanja jake nuklearne sile (ili rezidualne jake nuklearne sile). Mali obojeni dvostruki diskovi su gluoni.]]
mini|desno|300px|Nestabilne [[atomska jezgra|atomske jezgre koje imaju višak neutrona mogu spontano ostvariti beta (minus) raspad, uz pomoć slabe sile, gdje se neutron raspada u proton, uz zračenje elektrona i antineutrina.]]
mini|desno|300 px|[[Nuklearna fuzija na Suncu: slaba sila omogućuje nuklearnu fuziju četiriju vodikovih atomskih jezgri u jezgru helija.]]
mini|desno|300px|[[Proton je građen od dvaju gornjih (u) kvarkova i jednoga donjega (d) kvarka. Odabir boja pojedinih kvarkova je proizvoljan, ali sve tri boje moraju biti prisutne. Jake nuklearne sile između kvarkova posredovane su gluonima.]]
mini|desno|300px|[[Ampèreov zakon je fizikalni zakon koji izražava činjenicu da magnetsko polje nastaje kao posljedica gibanja električnih naboja.]]
Elektroslaba teorija je teorija ustanovljena pri pokušajima formulacije konzistentne teorije slabih međudjelovanja (slaba nuklearna sila), po uzoru na kvantnu elektrodinamiku. Konstrukciju takve teorije započeli su u 1960-ima S. L. Glashow, A. Salam i S. Weinberg, temeljeći je na četirima prijenosnicima sile (baždarni bozoni) od kojih su dva nabijena, a dva neutralna. Eksperimentalna potvrda dodatne, neutralne slabe struje, koju ta konstrukcija predviđa, donijela je tim autorima Nobelovu nagradu za fiziku 1979. Za samu matematičku formulaciju te teorije, koja omogućuje i njezinu iscrpnu provjeru pokusima, 1999. dodijeljena je još jedna Nobelova nagrada za fiziku G. ’t Hooftu i M. Veltmanu.
Homer, Georgia
Homer (Džordžija) je gradić u američkoj saveznoj državi Džordžija. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 1.141 stanovnika.
Elektroslaba sila
Standardna teorija čestica i sila
Standardna teorija čestica i sila je kvantnomehanički teorijski opis potvrđen pokusima standardnoga modela čestica kojim su opisane elementarne čestice i njihova elektroslaba i jaka međudjelovanja. S teorijske strane opis se temelji na svojstvu renormalizabilnosti (uklonjivosti beskonačnosti koje se pojavljuju pri izračunu kvantnih petlji), a s pokusima na slaganju izmjerenih vrijednosti s onima koje daju teorijska predviđanja na razini kvantnih petlji. U 1960-ima je kvantna elektrodinamika bila jedina poznata značajna baždarna teorija. Daljnji razvoj postignut je dokazom da su i baždarne teorije sa samointerakcijom (poznate kao Yang-Millsove teorije) renormalizabilne te da renormalizabilnost vrijedi i ako je baždarna simetrija spontano slomljena. Elektroslaba teorija objedinjuje elektromagnetske i jake procese na sličan način kao što Maxwellovo elektromagnetsko ujedinjenje povezuje električne i magnetske pojave. Uz elektroslabi dio, standardna teorija uključuje i opis jake sile s pomoću baždarne simetrije, takozvane SU(3) boje. Ukupno su sile standardne teorije opisane s 12 baždarnih bozona.
Elektroslabi dio i dio jake sile dvije su odvojene sastavnice standardne teorije. Zajedničko im je da se oslanjaju na relativističku teoriju polja i na dodatni princip Yang-Millsove lokalne simetrije. Riječ je o jednom od presudnih koraka poopćavanjem već poznatih globalnih (prostorno-vremensko neovisnih) internih simetrija na lokalne, zahtjevom da se u svakoj prostorno-vremenskoj točki može učiniti neovisna rotacija u određenom unutrašnjem prostoru. Najprije se početkom 1970-ih spoznalo da su elektromagnetska i slaba međudjelovanja opisana SU(2)×U(1) Yang-Millsovom teorijom, a potom da se i temeljno jako međudjelovanje kvarkova i gluona može svesti na SU(3) Yang-Millsovu teoriju boje. Utvrđena renormalizabilnost omogućuje precizne proračune koji su izloženi provjerama pokusa. Posebna je epizoda bilo svođenje jake sile na teoriju polja. Ona je zaokružena dodjeljivanjem Nobelove nagrade 2004. D. J. Grossu, H. D. Politzeru i F. A. Wilczeku za otkriće asimptotske slobode u teoriji jakoga međudjelovanja. Pošto je postalo jasno da je jaka sila vezana za svijet kvarkova zatočenih unutar dimenzija čestica koje oni izgrađuju, jakost te sile mora rasti pri svakom pokušaju razdvajanja kvarkova. Pokusna potvrda asimptotske slobode stavila je kvantnu kromodinamiku uz bok elektroslabe teorije i time ustanovila ukupnu teoriju baždarnoga područja, koja se temelji na umnošku grupa U(1)×SU(2)×SU(3), s malim brojem parametara (3 kontinuirane promjenljive jakosti vezanja) može se kvantitativno (brojčano) opisati golem broj rezultata mjerenja. Ustanovljavanje asimptotske slobode za Yang-Millsove komponente SU(2) i SU(3) u umnošku "1×2×3" otvara mogućnost susreta jakosti takozvanih abelovskog i neabelovskih naboja i potiče proučavanje teorija velikog ujedinjenja. Takvo stvarno ujedinjenje naboja pokazuje mogućnost veze fizikalne stvarnosti i ideala matematičke elegancije. Na tom tragu izrasla su i poopćena supersimetrična ujedinjenja, gdje i čestice različitoga spina ulaze u isti multiplet.
Homer, Georgia
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 1.141 stanovnika, što je 191 (20,1%) stanovnika više nego 2000. godine.
Elektroslaba sila
Slaba nuklearna sila
Slabu nuklearnu silu je najteže objasniti od svih temeljnih sila zbog toga što se ona najmanje uklapa u definiciju sile. Jaku nuklearnu silu moguće je zamisliti kao privlačnu silu između kvarkova, ali pojmovi "privlačna" i "odbojna" zapravo ne odgovaraju pri opisu slabe nuklearne sile. Razlog tomu je što slaba nuklearna sila zapravo mijenja subatomske čestice iz jedne vrste u drugu, unutar iste generacije ili između generacija. Stoga je slaba nuklearna sila razlog grupiranja kvarkova i leptona u generacije. Dakle, nju osjećaju i kvarkovi i leptoni, a ne samo jedna vrsta čestica. Jaka nuklearna sila je jedina od temeljnih sila čije djelovanje osjeća samo jedna vrsta čestica.
Ako se dva leptona nađu u dometu slabe sile, tada je za njih moguće da prijeđu iz jedne vrste u drugu vrstu leptona, ali samo unutar iste generacije. Na primjer, elektron se može promijeniti u elektronski neutrino i obrnuto, ali elektron ne može prijeći u mionski neutrino ili u mion. Dakle, slaba sila može djelovati na leptone samo unutar iste generacije, ali ne i između generacija.
Kada su u pitanju kvarkovi, stvari su malo složenije. Slaba nuklearna sila može promijeniti jedan kvark u drugi, unutar iste generacije, ali i između generacija kvarkova. Na primjer, djelovanjem slabe nuklearne sile gornji kvark (u) se može promijeniti u donji kvark (d), isto tako ali rjeđe može se promijeniti u strani (s) ili u dubinski kvark (b).
Temeljna međudjelovanja
Fundamentalne interakcije, osnovne sile ili temeljno međudjelovanje je međudjelovanje elementarnih čestica: gravitacijsko, elektromagnetsko, jako i slabo. Sva poznata međudjelovanja posljedica su tih 4 temeljnih međudjelovanja. Temeljna međudjelovanja međusobno se razlikuju po česticama na koje djeluju, jakosti, dosegu i česticama koje ih prenose. Jako međudjelovanje djeluje na kvarkove i gluone, slabo međudjelovanje na kvarkove i leptone, elektromagnetsko međudjelovanje na sve čestice nabijene električnim nabojem, a gravitacijsko međudjelovanje na sve čestice koje imaju masu. Gravitacijsko međudjelovanje između elementarnih čestica je iznimno slabo, slabo međudjelovanje je malo jače, elektromagnetsko još jače i jako je međudjelovanje najjače. Doseg elektromagnetskog i gravitacijskog međudjelovanja je beskonačan, a doseg jakog i slabog međudjelovanja je kratak, približno poput promjera atomske jezgre. Jako međudjelovanje prenose gluoni, elektromagnetsko fotoni, slabo W± i Z0 bozoni a gravitacijsko gravitoni (koji nisu pokusima potvrđeni).
Međudjelovanja elementarnih čestica danas su opisana standardnim modelom čestica, odnosno standardnom teorijom čestica i sila. Utemeljena su na umnošku grupa U(1)×SU(2)×SU(3). Svakoj od grupa u tom umnošku svojstven je određeni naboj, koji je izvor pridruženoga baždarnoga bozona, prijenosnika danoga temeljnoga međudjelovanja. Temeljna međudjelovanja prenosi dvanaest baždarnih bozona: foton, elektromagnetsko međudjelovanje, dva masivna W-bozona i neutralni Z-bozon slabo međudjelovanje, i osam gluona jako međudjelovanje kao što to opisuje kvantna kromodinamika (međudjelovanja kvarkova i gluona koji posjeduju jaki naboj nazvan bojom). Jedan od glavnih ciljeva fizike elementarnih čestica je ujedinjenje temeljnih međudjelovanja. Do sada su u elektroslaboj teoriji ujedinjeni slabo i elektromagnetsko međudjelovanje u elektroslabo međudjelovanje.
Elementarne čestice
Kvarkovi i leptoni raspoređeni u parove koji čine tri naraštaja (generacije ili obitelji):
Sva je tvar građena od lakih temeljnih čestica prvoga naraštaja, dok se teži kvarkovi pronalaze u sudarima u ubrzivačima čestica ili kozmičkom zračenju. Te čestice nose naboje koji su izvori temeljnih sila (fundamentalne interakcije) i u tom je glavno značenje njihove temeljnosti. Danas su te sile opisane standardnom teorijom čestica i sila.
Elektromagnetizam
Elektromagnetizam je grana klasične fizike koja istražuje uzroke i uzajamnu povezanost električnih i magnetskih pojava, objašnjava svjetlosne pojave i zakone optike, te sve ostale vrste elektromagnetskih valova. Razvoj elektromagnetizma započeo je početkom 19. stoljeća pokusima H. C. Ørsteda i M. Faradaya, proširio se teorijskim radovima J. C. Maxwella, koji je sve zakonitosti elektromagnetizma sažeo u četiri jednadžbe (Maxwellove jednadžbe), pokusima i teorijskim radovima H. A. Lorentza i H. R. Hertza, a vrhunac je dosegnuo u specijalnoj teoriji relativnosti A. Einsteina.
Rukometna reprezentacija Hrvatske
Hrvatska rukometna reprezentacija predstavlja Hrvatsku na međunarodnim natjecanjima u rukometu. Krovna organizacija je Hrvatski rukometni savez.
Najveći uspjesi Hrvatske rukometne reprezentacije su dva olimpijska zlata, svjetsko zlato, dva svjetska srebra, dva europska srebra i europska bronca. Hrvatska je u posljednjih devet velikih natjecanja, na svjetskim i europskim prvenstvima i Olimpijskim igrama, osam puta igrala u polufinalu. Od osamostaljenja, Hrvatska je ukupno jedanaest puta bila među četiri najbolja, a osvojila je osam medalja.
Trenutačni izbornik je Lino Červar.
Povijest
Usprkos kratkoj povijesti države Hrvatske, rukometna reprezentacija je postigla vrlo značajne rezultate na velikim natjecanjima. Osvojila je 3. mjesto na Europskom prvenstvu u Portugalu 1994. i 2. mjesto na Svjetskom prvenstvu na Islandu 1995. godine. Tim se rezultatima mora pridodati i zlatna medalja sa Olimpijskih igara u Atlanti 1996. godine.
Nakon tih sjajnih uspjeha u svom početku, Hrvatska sve do 2003. nije ostvarila nijedan značajniji uspjeh na velikim natjecanjima. Na Svjetskom prvenstvu u Portugalu 2003. Hrvatska je predstavila svoju novu generaciju na čelu sa mladim Ivanom Balićem koje je odveo reprezentaciju do naslova svjetskih prvaka. Na Europskom prvenstu 2004. godine Hrvatska je uvjerljivo došla do polufinala da bi ju potom porazi protiv domaćina Slovenije u polufinalu i Danske u utakmici za treće mjesto ostavili bez medalje. Iste te godine održavale su se i Olimpijske igre, a reprezentacija nastavlja sa odličnim igrama i osvaja zlatnu medalju pobjedivši pritom u svim odigranim utakmicama.
Nakon odličnih rezultata mnoge momčadi smatrale su ih jednim od pretendenata za iduće veliko natjecanje koje se održavalo u Tunisu. U završnici tog prvenstva Hrvatska je izgubila od reprezentacije Španjolske, te su se morali zadovoljiti drugim mjestom. Na Europskom prvenstvu u Švicarskoj 2006. godine hrvatska reprezentacija je osvojila skupinu, ali su neočekivano ispali u polufinalu natjecanja od Francuske, a u susretu za treće mjesto ponovno su izgubili od Danske.
Na Svjetskom prvenstvu u Njemačkoj 2007. hrvatski rukometaši su pobjede ostvarili na prvih sedam utakmica, a zatim je u četvrtfinalu kobna bila Francuska. Nakon toga Hrvatska je dobila još dvije utakmice te je s devet pobjeda i jednim porazom završila na petom mjestu. Mnogi novinari i rukometaši su isticali da je Hrvatska igrala najbolji rukomet od svih reprezentacija sudionica. Godinu dana kasnije na Europskom prvenstvu u Norveškoj momčad Hrvatske stigla je sve do finala u kojem su poraženi od reprezentacije Danske. U natjecanju po skupinama momčad Hrvatske imala je puno problema sa ozljedama ključnih igrača, što je bio uzrok poraza od Danske.
Trenutačna momčad
''* Ažurirano: 13. siječnja 2009.
Državna nagrada za šport "Franjo Bučar"
Hrvatska rukometna reprezentacija dvostruki je dobitnik Državne nagrade za šport "Franjo Bučar":
Zanimljivosti
Nadimak hrvatske rukometne reprezentacije nadjenut od sportskih novinara dugo je bio pakleni. Taj nadimak prema riječima Davora Dominikovića potječe s nekog turnira na koji je rukometaše došao gledati Dario Šimić, igrač hrvatske nogometne reprezentacije poznate pod nadimkom "vatreni", pa je hrvatska rukometna reprezentacija, od strane medija, prozvana "paklenima". Taj nadimak se dugo zadržao ali su rukometaši u više navrata isticali da im se ne sviđa naziv pakleni. ''Mogu nas zvati kako hoće, ali nikako pakleni. To nam se nikako ne sviđa i ne volimo kada nas tako nazivaju'' - izjavio je Petar Metličić, kapetan hrvatske rukometne reprezentacije. Tako je ubrzo smišljen nadimak kauboji od samih rukometaša koji su zamolili sportske novinare za vrijeme Svjetskoj rukometnog kupa održanog u Švedskoj 2006. godine da koriste taj nadimak za hrvatsku rukometnu reprezentaciju. Kauboji su ubrzo zamijeniili dotadašnji nadimak u izvještajima sportskih novinara. Prema riječima Petra Metličića nadimka kauboji se dosjetio Ivano Balić. Nama je to baš simpatično jer se na parketu ponašamo baš kao na Divljem zapadu - istaknuo je Petar Metličić.
Kada su pobjedu protiv Španjolske na Svjetskom prvenstvu u Hrvatskoj na terenu proslavili uz pjesmu Marijana Bana “Morska vila”, premda tu pjesmu već duže pjevaju nakon svih pobjeda, pjesma je postala prava himna i zaštitni znak svih naših pobjeda na ovom prvenstvu i otuda i novi nadimak - vilenjaci. To je ime također simpatično, no tko zna, možda ćemo do kraja natjecanja dobiti još koje imati i neko novo ime - zaključio je Metličić. Napomenimo da rukometaši često odaberu neku pjesmu koju često pjevaju na nekom natjecanju, tako je "službena himna" Svjetskog prvenstva u Tunisu 2005. godine bila pjesma "Sve je ona meni" koji su reprezentativci često pjevali nakon utakmica.
Sastavi
Dab
Sedmopruga usminjača
Sedmopruga usminjača (Dermochelys coriacea) je jedina danas živuća vrsta u rodu Dermochelys, kao i u porodici Dermochelydae. To je masom od 800 kg i registriranom dužinom leđnog (dorsalnog) "oklopa" od 2,7 metara veličinom četvrti po redu reptil nakon tri vrste krokodila Lako ju je razlikovati od drugih živućih morskih kornjača jer nemaju koštani "oklop".
Jedna je od životinja koje prelaze velike udaljenosti tijekom života. Poznato je da su neke označene jedinke prelazile Atlantik. Zahvaljujući mogućnosti ograničenog stvaranja topline, sedmopruge usminjače pored tropskih nastanjuju i suptropska mora. Razlikuju se od drugih morskih kornjača ne samo veličinom, nego i po tome što imaju tanak kožnati oklop i peraje bez pandži.
Hrane se uglavnom meduzama, a u grlu imaju bodlje okrenute prema natrag koje sprečavaju bijeg skliskoga plijena. Obično se hrane blizu površine, ali mogu zaroniti do 400 m - možda i do 1000 - zadržavajući dah i do pola sata. Iako obično obitavaju u otvorenim oceanima, u vrijeme parenja okupljaju se blizu obala, gdje se mužjaci otimaju za ženke koje su došle položiti jaja. Kao i u svih morskih kornjača, i ženke sedmopruge usminjače imaju snažan nagon za vraćanjem "kući" kojim pronalaze točno određene plaže na kojima su se i same izlegle. Jaja polažu u mračnim noćima bez mjesečine, kako ne bi bile viđene, ali i kako bi izbjegle pregrijavanje preko dana za vrijeme ovog, za njih vrlo teškog, zadatka. Oklop tek izleglih kornjača prekriven je malim bisernim pločicama, koje vrlo brzo nestaju.
Ugroženost
Ova vrsta je krajnje ugrožena i u velikoj opasnosti od izumiranja.
Rasprostranjenje
Areal vrste Dermochelys coriacea obuhvata veći broj država. Vrsta je prisutna u Gvajani, Meksiku, Venecueli, Španiji, Čileu, Samoi, Portoriku, Barbadosu, Sjedinjenim Američkim Državama, Kini, Australiji, Brazilu, Kolumbiji, Italiji, Tajlandu, Burmi, Maleziji, Indoneziji, Južnoafričkoj Republici, Angoli, Panami, Nikaragvi, Kostarici, Gvatemali, Hondurasu, Ekvadoru, Solomonovim ostrvima, Fidžiju, Papui Novoj Gvineji, Albaniji, Salvadoru, Kubi, Haitiju, Dominikanskoj Republici, Svetom Vinsentu i Grenadiniju, Svetom Kitsu i Nevisu, Svetoj Luciji, Surinamu, Antigvi i Barbudi, Bahamskim ostrvima, Dominici, Trinidadu i Tobagu, Gvadelupu, Martiniku, Francuskoj Gvajani, Beninu, Obali Slonovače, Eritreji, Gani, Liberiji, Mozambiku, Senegalu, Togu, Arubi, Grenadi, Holandskim Antilima, Devičanskim ostrvima, Bahreinu i Šri Lanci.
Stanište
Vrsta je prisutna na području Atlantika, Pacifika, i Indijskog okeana.
Način života
Vrsta Dermochelys coriacea pravi gnezda. Hrani se skoro isključivo meduzama.
Perer, Treviso
Perer je naselje u Italiji u provinciji Тревизо, u regiji Венето.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 23 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 92 m.
Fínsnechta Fledach
Fínsnechta Fledach mac Dúnchada (? - 695) bio je kralj Brege (današnja Grofovija Meath u Irskoj, i prema tradiciji, veliki kralj Irske. Fínsnechta je pripadao klanu Síl nÁedo Sláine Južnih Uí Néilla. Bio je unuk kralja Áed Sláinea, po kome je klan dobio ime. Otac Dúnchad mu je umro 659. Nadimak "Fledach" je značio "bogat" ili "veseo".
Na prijestolje je došao 675. godine nakon što je u bitci kod Aircheltre (danas neidentificirano mjesto) ubio svog rođaka i prethodnika Cenn Fáelada. Fragmentary Annals of Ireland navodi da je Finsnechta podršku za svoj ustanak dobio svojom velikodušnošću; među pristašama se našao i Sveti Adomnán. Prema istom navodu je bio Cennov stjuard/regent, ali je nezadovoljan položejam, izazvao Cenna na bitku, u kojoj je Cenn poginuo.
Godine 677. je u krvavoj bitci kod Loch Gabora (Lagore) porazio leinsterskog kralja. Godine 680. je Finsnechta organizirao atentat na leinsterskog kralja Fiannamail mac Máele Tuilea.
Prije toga je na sjeveru 676. godine uništio Ailech, centar suparničkog klana Cenél nEógain power. Godine 679. se u bitci kod Taitliua borio protiv ulsterskog kralja Bécc Bairrche mac Blathmaica (u. 718),.
U junu 685. se suočio sa jednom od prvih anglosaksonskih[] pohoda na Irsku. Ecgfrith, kralj Northumbrije, je poslao vojsku pod Berhtom da opustoši ravnicu Brege, središte Fínsnechtinog kraljevstva. Razlozi zbog kojih je došlo do sukoba nisu poznati. Northumbrijci su uzeli taoce, koji su godine 687. pušteni Adomnánovim posredovanjem.
Prema irskoj sagi Bóroma ("Danak u stoci"), Fínsnechta Fledach je pokrenuo pohod na Leinster nakon što su Laigini odbili platiti tradicionalni danak u stoci. Tamošnji kralj Bran Mut mac Conaill (u. 693) je sakupio vojsku, ali je prijetoga poslao Svetog Mollinga (u. 697), opata Fernsa, da pregovara sa Fisnechtom. Opat je na prevaru od Fisnechte ishodio oprost od danka. Kada je Sveti Adomnan za to čuo, razbjesnio se i prokleo kralja rekavši da njegovi potomci nikada neće steći slavu. Finsnechta se zbog toga pokajao i odradio pokoru Adomnanu, koji mu je nakon toga oprostio.
Godine 688. Fínsnechta je abdicirao sa prijestolja i postao redovnik. Njegovo monaštvo nije dugo potrajalo, pa se već 689. vratio na prijestolje. Historičari pretpostavljaju da je razlog bilo izbijanje građanskog rata među pripadnicima klana Síl nÁedo Sláine; Niall mac Cernaig Sotal (u. 701) iz ogranka Uí Chernaig (južna Brega) je 688. u bitci kod Imlech Picha porazio Congalach mac Conaing Cuirrea (u. 696) od sjeverne Brege. Sljedeće je godine Áed mac Dlúthaig (u. 701) iz ogranka Síl nDlúthaig ubio Diarmait Dian mac Airmetaig Cáecha, kralja Uisnecha iz Clann Cholmáina.
Godine 695. je Finsnechta, zajedno sa sinom Bresalom ubijen od rođaka Áed mac Dlúthaiga i Congalach mac Conaing Cuirrea u Grellaigh Dollaithu. Prema Annals of Tigernach se to dogodilo u bitci, ali Fragmentary Annals of Ireland navode da je Finsnechtu u šatoru ubio Congalach. Congalach je naslijedio Fínsnechtu kao kralj Brege, dok je Loingsech mac Óengusso iz klana Cenél Conaill Sjevernih Uí Néilla postao novi veliki kralj
Bernadets
Bernadet je naselje i opština u jugozapadnoj Francuskoj u regionu Akvitanija, u departmanu Atlantski Pirineji koja pripada prefekturi Pau.
Ahiret
Ahiret (arapski: الآخرة) je naziv (u islamu) za "onaj" ili "budući svijet". Suprotna riječ je dunjaluk (sadašnji svijet). Ali i mnoge druge vjere diferenciraju između "fizičkog" i "natprirodnog" svijeta. Vjerovanje u ahiret odnosno budući svijet, je jedna od najstarijih kulturnih značaja, ali i nerješenih tajni, većine religija i nekih filozofskih gledišta.
Fínsnechta Fledach
Fínsnechta je historičarima zanimljiv zato što je Baile Chuind Chétchathaig, najstariji sačuvani popis velikih kraljeva Irske, sastavljen upravo za vrijeme njegove vladavine.
San Francisco, Santa María del Río
San Francisco je naselje u Meksiku, u saveznoj državi San Luis Potosí, u opštini Santa María del Río.
Prema proceni iz 2013. godine u naselju je živelo 18 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 1423 m.
Congal Cennmagair
Congal Cennmagair (? - 710) bio je irski vladar, i, po tradiciji, veliki kralj Irske. Pripadao je klanu Cenél Conaill, sjevernom ogranku plemena/dinastije Uí Néill. Njegov otac Fergus Fanát nije bio veliki kralj, ali njegov djed Domnall mac Áedo (u. 642) jest.
Congalov prethodnik je bio Loingsech mac Óengusso, njegov rođak, koji je ubijen 703. Congal je kao kralj vladao od 703. do 710.
Congal je bio jedan od jamaca Adomnánovog "zakona nevinih"—Cáin Adomnáin— dogovorenog na Sinodu u Birru 697. On je drugi svjetovni jamac iza Loingsecha; u dokumentu se navodi kao kralj Tyrconella, iako je možda riječ o naknadno pridodanoj tiuli.
Vladavine Loingsecha i Congala su predstavljale vrhunac moći klana Cenél Conaill, koje su potom zasjenili pripadnici suparničkog klana Cenél nEógain. Oba klana su se pokušavala proširiti na Connacht, sa različitim rezultatima. Loingsech je pri svom pokušaju poginuo, dok je Congal godine 707. izvojevao veliku pobjedu na connachtskim kraljem Indrechtach mac Dúnchadom, koji je tada poginuo. Congal nije lično učestvovao u bitci, ali Loingsechov sin Fergal jest.
Iste godine je Congal vodio pohod i u Leinsteru. Keatingova Foras Feasa ar Éirinn bilježi da je tada spalio crkvu u Kildareu, te implicira da je to dovelo do njegove smrti.
Congal je iznenada umro 710. Glosa u Annals of Ulster dodaje da je to prouzročio epileptički napad. Congal je iza sebe ostavio sinove, ali nijedan od njih nije ostavio većeg traga u historiji. To su bili Flann Gohan (u. 732) i Conaing (u. 733), obojica poginuli u borbi Cenél Conailla i Cenél nEógaina, te sin Donngal (u. 731). Na mjestu velikog kralja ga je naslijedio još jedan sjevernjak, Fergal mac Máele Dúin (u. 722) iz klana Cenél nEógain.
David O. Selznick
David O. Selznick (10. maj 1902 - 22. jun 1965) bio je američki filmski producent, poznat kao jedan od najuspješnijih i najuglednijih u tzv. Klasičnom Hollywoodu. Krajem 1930-ih je osnovao studio Selznick International Pictures, koji je proizveo neke od najpoznatijih filmova svog doba, uključujući Prohujalo s vihorom i Rebecca sa kojima je osvojio Oscar za najbolji film dvije godine zaredom.
Barrio de Totolopan, Aculco
Barrio de Totolopan je naselje u Meksiku, u saveznoj državi México, u opštini Aculco.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 331 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 2624 m.
Carrara, Alessandria
Carrara je naselje u Italiji u provinciji Alessandria, u regiji Piemonte.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 33 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 217 m.
Hydropolis
Hydropolis je naziv za projekt izgradnje podmorskog hotela, koji se namjerava izgraditi u moru ispred grada Dubaja u Emiratu Dubai (Ujedinjeni Arapski Emirati).
Opis
Taj ambiciozni građevinski poduhvat, je još uvijek samo projekt na papiru, prvobitno je najavljeno da će biti otvoren 2006., zatim je to prolongirano na 2009. ali se još do danas (2014.) nije realizirao.
On bi trebao biti prvi svjetski luksuzni podvodni hotel. sa 220 apartmana, smješenih 20 metara ispod površine Perzijskog zaljeva, nedaleko od plaže Džumeira, na površini od 260 hektara (to odgovara površini londonskog Hyde Parka). Hydropolis je projektiran od tri različita dijela; prvi dio je zemaljska stanica u obliku vala, u kom će biti recepcija za prijem gostiju, drugi dio je tunel od prozirnog pleksiglasa, sa vlakom za transport gostiju do podmorskog srca hotela, projektiranog u obliku meduze sa krakovima, u kom će se nalaziti sobe, restoran i barovi za goste
Glavni projektant tog projekta dostojnog Julesa Vernea je Njemac Joachim Hauser. Kompanija koja vodi projekt Crescent Hydropolis Holdings očekuje da će imati 3 000 posjetitelja dnevno.
Canigiano, Lucca
Canigiano je naselje u Italiji u provinciji Lucca, u regiji Toscana.
Los Sarmiento, Santa María Colotepec
Los Sarmiento je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Oaxaca, u opštini Santa María Colotepec.
Canigiano, Lucca
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 90 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 665 m.
Los Sarmiento, Santa María Colotepec
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 56 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 414 m.
Gogoșu, Gogoșu, Dolj
Gogoșu je naselje u Rumuniji u okrugu Dolž u opštini Gogoșu.
Prema proceni iz 2012. u naselju je živelo 1017 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 238 m.
Fraccionamiento Ayocuán, Zihuatanejo de Azueta
Fraccionamiento Ayocuán je naselje u Meksiku, u saveznoj državi Guerrero, u opštini Zihuatanejo de Azueta.
Prema proceni iz 2014. godine u naselju je živelo 229 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 32 m.
Termini-Sant'Agata, Salerno
Termini-Sant'Agata je naselje u Italiji u provinciji Salerno, u regiji Campania.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 50 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 445 m.
Oberwallmenach
Obervalmenah je opština u njemačkoj saveznoj državi Rajna-Palatinat. Jedno je od 137 opštinskih središta okruga Rajn-Lan. Prema procjeni iz 2010. u opštini je živjelo 197 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 7141105.
Montale-Serra-Piazza, La Spezia
Montale-Serra-Piazza je naselje u Italiji u provinciji La Spezia, u regiji Ligurija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 126 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 465 m.
Oberwallmenach
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj opštine u okrugu Rajn-Lan Obervalmenah se nalazi u saveznoj državi Rajna-Palatinat u okrugu Rajn-Lan. Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 380 metara. Površina opštine iznosi 3,2 km². U samom mjestu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 197 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 62 stanovnika/km².
Neda Parmać
U djetinjstvu je pohađala satove plesa, a pjevanjem se javno bavila od 14. godine života kao članica lokalnog benda Kompas. Pažnju hrvatske i šire javnosti je privukla 2004. godine nastupom u muzičkom reality showu Hrvatski idol kada je samouvjereno izvodila Beat It Michaela Jacksona usprkos toga što je zaboravila tekst. Parmać je u showu završila na trećem mjestu.
Ubrzo nakon toga Parmać se svojim sunatjecateljima Ivani Marić i Pameli Ramljak pridružila u bendu. Tamo je stekla reputaciju kao jedna od pjevačica s najmanje dlake na jeziku, te je tako žestoko kritizirala hrvatsku publiku što nije dala glasove Femminemu na natjecanju za pjesmu Eurovizije 2005. godine.
Los Prados, Puerto Rico
Los Prados je grad u američkoj ostrvskoj teritoriji Portoriko, ostrvskoj državi Kariba.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 2.129.
Belmont (Žers)
Belmon je naselje i opština u južnoj Francuskoj u regionu Središnji-Pirineji, u departmanu Žers koja pripada prefekturi Oš.