cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Penza
Privreda
Penza je veliki industrijski centar sa tvornicama dieselskih strojeva, kompresora, bicikla, satova, papira i prerade drva.
Bezalles
Bezal je naseljeno mesto u Francuskoj u regionu Pariski region, u departmanu Sena i Marna.
Po podacima iz 1990. godine broj stanovnika u mestu je bio 117, a gustina naseljenosti je iznosila 44 stanovnika/km².
Zalmoksis
Zalmoxis (grčki Ζάλμοξις, također poznat kao Salmoxis, Σάλμοξις, Zamolxis, Ζάμολξις, ili Samolxis Σάμολξις) bio je legendarni društveni i vjerski reformator, poznat kao jedini pravi bog među tračkim Dačanima (također poznatim u grčkim zapisima kao Geti Γέται). Prema Herodotu (IV. 95 sq.), Geti su vjerovali u besmrtnost duše te na smrt gledali tek kao na put prema Zalmoksisu.
Flatwoods, Kentucky
Flatvud je grad u američkoj saveznoj državi Kentaki.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 7.423, što je 182 (-2,4 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Andong
Andong je grad u Južnoj Koreji koji administrativno pripada provinciji Gyeongsangbuk-do. Predstavlja najveći grad u sjevernom dijelu provincije sa skoro 185.000 stanovnika. Geografska lokacija mmu je 36.56667°N, 128.71667°W. Kroz grad teče rijeka Nakdong. Andong predstavlja glavnu tržnicu za obližnja poljoprivredna područja.
Od 1970-ih se Andong brzo razvijao, iako je broj stanovnika nešto opao kada su se oni počeli iseljavati u Seul i druge veće gradove. Kasnih 1990-ih i početkom 2000-ih je postao kulturno i turističko središte.
Andong je poznat po folkloru, odnosno brojnim narodnim tradicijama koje su predmet Andonškog narodnog festivala koji se svake godine održava sredinom oktobra. Jedna od lokalnih specifičnosti su andonške maske.
U Andongu od 1970-ih djeluje Andonški nacionalni univerzitet specijaliziran za proučavanje folklora. Također djeluju i Andonški institut za informatičku tehnologiju, Andonški naučni koledž i Katolički koledž Sangji.
Gradovi-pobratimi
Specijalno partnerstvo:
Faktor
Termin faktor ima više značenja.
Perbromna kiselina
Perbromna kiselina je hemijsko jedinjenje, koje ima molekulsku masu od 144,910 Da.
Industrijska proizvodnja
Klasifikacija proizvodnih sistema
Obzirom na različite kriterije klasifikacije postoje i različite vrste proizvodnih sistema: U principu, najveći broj (gotovo svi) proizvodnih sistema je u opštem smislu dinamičan, orijentisan prema cilju, stohastičan, otvoren i kompleksan.
Operativna priprema
Operativna priprema procesa proizvodnje se bavi planiranjem aktivnosti u pripremi i proizvodnji kako bi se izvršio predviđeni plan proizvodnje (realizacija). Planira i lansira pripremu i nabavku sirovina, materijala i halata za određeni plan proizvodnje, priprema potrebnu dokumantaciju, otklanja zastoje i čekanja u proizvodnji, prati i evidentira izvršenje operativnih planova proizvodnje.
Tipovi proizvodnje
U industrijsko proizvodnji treba, gdje god je to moguće, raditi na što većoj seriji istih proizvoda. Pojedinačna proizvodnja podrazumijeva mali broj komada uz minimalnu tehnološku pripremu, serijska proizvodnja podrazumijeva proizvodnju većeg broja komada iste vrste a tehnološka razrada je detaljnija. Masovna proizvodnja podrazumijeva veoma uzak asortiman proizvoda koji se radi duže vremenske periode a tehnološka priprema ide do najsitnijih detalja. Svaki zastoj ili korekcija tokom proizvodnje znatno utiče na cijenu proizvodnja pa samim tim i na cijenu gotovog proizvoda.
Madonna del Buon Cammino, Bari
Madonna del Buon Cammino je naselje u Italiji u provinciji Bari, u regiji Apulija.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 52 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 416 m.
Antwerp, New York
Antverp je grad u američkoj saveznoj državi Njujork.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 686, što je 30 (-4,2 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Angermünde
Angerminde je grad u njemačkoj saveznoj državi Brandenburg. Jedno je od 34 opštinska središta okruga Ukermark. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 14.598 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 12073008.
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Ukermark Angerminde se nalazi u saveznoj državi Brandenburg u okrugu Ukermark. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 50 metara. Površina opštine iznosi 322,9 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 14.598 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 45 stanovnika/km².
Peter Shilton
Peter Leslie Shilton, OBE (Leicester, 18. rujna 1947.) je bivši engleski nogometni vratar i reprezentativac. Shilton drži rekord po briju nastupa za svoju reprezentaciju.
U 30. godišnjoj karijeri Shilton je vidio 8 klubova, tri svjetska prvenstva, dva finala europskog nogometnig prvenstva i preko 1000 natjecateljskih utakmica. Ta statistika stavlja Shiltona među sami vrh engleskih nogometnih legendi. Ipak, Shilton je u povijesti ostao poznat kao vratar kojemu je Maradona podvalio "Božju ruku", slavni gol rukom. Prilikom centaršuta u prostor, Shilton i Maradona su skočili za loptom, ali ju je Maradona rukom gurnuo preko Shiltona prije nego ju je ovaj sustigao. Lopta je ušla u gol i Argentina je bila u prednosti. Iako je Shilton govorio kako je Maradona igrao rukom (a snimke su to kasnije i potvrdile), pogodak je priznat i Argentina je povela s 1:0. Engleska će tu utakmicu izgubiti s 2:1.
Najvaći klupski uspjeh doživio je za vrijeme boravka u Nottingham Forestu kada je osvojio 2 Lige Prvaka zaredom, League Cup i mnoge druge trofeje. Smatraju ga jednim od najvećih vratara svih vremena.
Go od Balhaea
Dae Jo-yeong (? -719), u Koreji poznat i kao kralj Go (Hangul: 고왕, Hanja: 高王), bio je osnivač i prvi vladar korejske države Balhae, koji je vladao od oko 699. do smrti 719.
Koloidno zlato
thumb|Rastvori nanočestica zlata različitih veličina. Razlike u veličini su uzrok pojave različitih boja. thumb|300px|Razlika potencijala kao funkcija rastojanja od površine čestice.
Koloidno zlato je suspenzija (koloid) čestica zlata fluidu — ovično vodi. Boja suspenzije je intenzivno crvena za čestice manje od 100 nm, dok se jedna od nijansi žute javlja kod većih čestica. Usled jedinstvenih optičkih, elektronskih osobina, kao i svojstava molekulskog prepoznavanja nanočestica zlata, one su tema naučnih istraživanja, sa primenama u širokom nizu različitih oblasti, uključujući elektronsku mikroskopiju, elektroniku, nanotehnologiju, i nauku o materijalima.
Benčmark
__NOTC__ Termin benčmark ima više značenja.
Koloidno zlato
Osobine i primena nanočestica koloidnog zlata zavisi od oblika čestica. Na primer, štapičaste čestice imaju transverzalni i longitudinalni apsorpcioni pik, i anizotropija oblika utiče na njihovo samoformiranje.
Sinteza
Nanočestice zlata se mogu formiraju u tečnosti ("tečnim hemijskim metodima") putem redukcije tetrahloroaurat (III) vodonika (H[AuCl4]), mada postoje i naprednije metode. Nakon rastvaranja H[AuCl4], rastvor se brzo meša uz dodavanje redukujućeg agensa. To uzrokuje redukciju Au3+ jona do neutralnih atoma zlata. Sa formiranjem sve više i više neutralnih atoma zlata, rastvor postaje prezasićen, i zlato postepeno počinje da precipitira u obliku čestica čija veličina je manja od nanometra. Preostali atoma zlata se vezuju za postojeće čestice, i ako se rastvor dovoljno brzo meša, čestice će u znatnoj meri biti uniformne veličine. Da bi se sprečila agregacija čestica, obično se dodaje neka forma stabilišućeg agensa.
Ključ (Drniš)
Ključ je naselje u sastavu Grada Drniša, u Šibensko-kninskoj županiji. Nalazi se oko 11,5 kilometara zapadno od Drniša.
Stanovništvo
Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 162 stanovnika.
Didaktika
Didaktika je grana pedagogije koja se bavi teorijama, idejama, načelima i uputama koje su usmjerene uspješnom provođenju odgojno-obrazovnog procesa. Pedagogija kao znanost istražuje odgoj i obrazovanje na značajno višoj teorijskoj razini od didaktike, koja je u većoj mjeri praktično usmjerena. Didaktika u velikoj mjeri koristi teorijske modele koji su razvijeni u filozofiji, psihologiji i sociologiji, kao i različite pedagoške teorije i postavke, a posebno teorijske modele poučavanja i učenja. Zbog različitih polaznih teorija i postavki, didaktički koncepti mogu biti međusobno nesuglasni ili oprečni.
Stariji didaktički koncepti bili su usmjereni prema poučavanju i nastavniku, dok se noviji koncepti više usmjeravaju prema učeniku i procesu učenja. Za uspješno je poučavanje sve važnije poznavati osobine učenika i načine učenja te njima prilagođavati pristupe i metode poučavanja.
Forcey
Forsi je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Šampanj-Arden, u departmanu Gornja Marna koja pripada prefekturi Šomon.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 71 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 13 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 5,28 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 313 metara.
Bitka kod Olpeje
Bitka kod Olpeje odigrala se 426. pne. između Atine i Sparte. To je bila jedna od bitaka Peloponeskog rata, u kojoj Atina pobeđuje.
Atina i Sparta uvučeni u lokalni sukob
Godine 426. pne. 3.000 hoplita iz Ambrakije napali su deo Akarnanije i okupirali su utvrđenu Olpeju. Akarnanija traži pomoć od 20 atinskih brodova i od atinskog generala Demostena. Ambrakija traži pomoć od Euriloha iz Sparte, koji prolazi neprimetno kraj Akarnanaca.
General Demosten dolazi u zaliv ispod Olpeje sa brodovima, 200 hoplita i 60 strelaca. Pridružio se armiji Akarnanije. Ambrakija i Peloponežani su imali više vojske, pa Demosten odlučuje da postavi zasedu sa 400 hoplita iz Akarnanije.
Demosten postavlja na desno krilo Atinjane i trupe iz Mesene, a u centru i na levom krilu trupe iz Akarnanije. Euriloh je na levom krilu svoje armije direktno suočen Demostenu.
Spartanci poraženi
Kad je počela bitka Euriloh je poluokružio Demostena i pretilo je da ga potpuno okruži. Onda su hopliti iz Akarnanije postavljeni kao zaseda ušli u bitku. Ubijaju Euriloha i izazivaju paniku kod levog krila tj. Spartanaca.
Nasuprot tome, s desne strane vojska iz Ambrakije pobeđuje levo krilo od Akarnanije, ganjajući ih do Argosa. Međutim ostatak trupa iz Akarnanije dolazi da pomogne i pobeđuje trupe iz Ambrakije. Demosten je izgubio 300 ljudi.
Kad je Euriloh ubijen, komandu je preuzeo Menedaj. Menedaj pokušava da sklopi mir sa Demostenom. Demosten dopušta da samo vođe pobegnu. Ipak Menedaj sa trupama pokušava beg. On uspeva da pobegne, a 200 vojnika iz Ambrakije je ubijeno prilikom bega.
Demostenova varka
U međuvremenu iz Ambrakije je dolazila druga vojska, koja nije znala za poraz od prethodnog dana. Demosten se pretvara da je on drugi deo njihove armije i iznenađuje ih preko noći ubijajući većinu. Drugi su pobegli, ali je veliki deo kasnije uhvaćen. Ambrakija je izgubila oko 1.000 vojnika tokom 2 dana.
Demosten je sad mogao lako zauzeti Ambrakiju. On to ne čini, nego se sklapa 100-godišnji mir.
Wang Changling
Wang Changling ; kurtoazno ime Shaobo ; (698–756) bio je kineski pjesnik iz doba dinastije Tang. Služio je u carskoj upravi. Pisao je pjese koje opisuju borbe Kineza sa stanovništvom zapadnih graničnih provincija. Wang Changling je poznat po nadmetanju sa pjesnicima Gao Shijem i Wang Zhihuanom.
Amherst, Nebraska
Amherst je selo u američkoj saveznoj državi Nebraska. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 248 stanovnika.
Dektaflur
Dektaflur je organsko jedinjenje, koje sadrži 18 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 287,499 Da.
Hazen, Arkansas
Hejzin je grad u američkoj saveznoj državi Arkanzas.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.468, što je 169 (-10,3 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Mraclin
Mraclin je gradsko naselje Velike Gorice smješteno u Zagrebačkoj županiji, dakle u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. Nalazi se 15 km južno od Zagreba uz glavnu cestu za Sisak preko Velike Gorice. Mraclin se nalazi u srcu kulturno-povijesne regije Turopolja, a svrstava se u najveća i najmnogoljudnija turopoljska naselja. Naselje je vrlo dobro povezano sa Zagrebom (željezničkom prugom) i Velikom Goricom (željezničkom prugom te izravnom autobusnom linijom koja vozi 11 puta dnevno). Vožnja vlakom do Velike Gorice traje oko 6, a autobusom 12 minuta. Redovnom linijom vlaka za Zagreb koji vozi 14 puta dnevno dolazi se na Glavni kolodvor u ZG za oko 30 minuta, a automobilom vožnja do ulaska u glavni grad traje 20-ak minuta. Autocesta A11 jednim svojim dijelom prolazi kroz naselje.
Stanovništvo
U Mraclinu je prema popisu stanovništva iz 2011. živjelo 1074 stanovnika u 340 kućanstava. Prosječna starost stanovnika je 37,03 godine. Gustoća naseljenosti iznosi 82,6 st./km².
Veliku većinu stanovništva Mraclina čine Hrvati (99%).
Prirodni prirast mjeri se u promilima. Očekivani životni vijek je kao i u ostalim dijelovima Hrvatske oko 75 godina, a pismenost je 99,5%.
Prema popisu stanovništva iz 2001. g. najzastupljenija vjeroispovjest je katolička (99%). Sve ostale vjeroispovjesti zajedno pokrivaju manje od 1% stanovništva.
Stanovništvo Mraclina je uglavnom orijentirano prema gradovima (Zagrebu i Velikoj Gorici), a manji dio se bavi poljodjelstvom (uglavnom za vlastite potrebe). Glavne gospodarske grane u naselju su prerada drva, prerada plastike, proizvodnja opeke i građevinskog materijala, trgovina, cvjećarstvo i dr.
Stari vijek
Mraclinački prostor naseljen je već u mlađem kamenom dobu, o čemu svjedoči kameni privjesak s izbušenom rupom te kamena sjekira.
U 4. stoljeću pr. Kr. na područje Mraclina dolaze Kelti ili Gali. Lug, lugar i Obdina (današnji potok) su keltske riječi. Živjeli su na području današnjeg Jaševa i Golaka (Galaka). Ime mraclinskog polja Podumica je galsko i označava polje koje se prostire pod nanosom (dina).
Krajem 2. stoljeća pr. Kr. vojska Rimske Republike ulazi u mraclinački prostor u ratnom pohodu na Segesticu (Sisak).
Oktavijan, budući rimski car August, oko 35. pr. Kr. prolazi kroz Mraclin u ratnom pohodu na Segesticu. Rimska vojska staru galsku cestu modernizira prema rimskim standardima. Počela je žešća romanizacija mraclinačkog prostora o čemu svjedoči i danas vidljiva centurijacija obradivih površina na centurije, a svaka centurija je imala 50 hektara zemlje.
To se poklapa i sa udaljenošću lokaliteta "Gradišće" u Vukomeričkim goricama, no ipak prema veličini ostataka i opisanom smjeru za Topusko ostatci Ad Finesa možda leže i na području današnjeg Gornjeg Hruševca na kojem je otkriveno postojanje ostataka velikoga rimskoga grada na širokom prostoru šumskog lokaliteta Gradišće zbog čega i nije dosad dovoljno istražen. Otkrivanje spomenutog lokaliteta primjetio je 80-ih godina ravnatelj škole Slavko Kolar profesor Nikola Sorić prilikom obilaska lokalnih naselja uočio je na mnogim nastambama specifičnu rimsku opeku (cigla) te saznao kako se lokalno stanovništvo stoljećima koristi gotovim materijalom za izgradnju objekata iz spomenutog lokaliteta "Gradišće". Nakon prvih istraživanja provedenih 1986. otkriveni su ostatci velikoga rimskoga naselja opasanog zidinama na širokoj visoravni, dok se u središtu visoravni nalazi stožac, to jest ostatak monumentalne građevine (vjerojatno staroga hrama) na kojem je pronađeno oružje iz ranohrvatskoga razdoblja.
U 3. i 4. stoljeću iz Sisačke biskupije, poznate po sv. Kvirinu, širi se kršćanstvo te se ukorjenjuje u mraclinačkom prostoru. Rimska cesta koja je prolazila mraclinačkim prostorom smjerom Laze-Kobilnak-Doblač-Maćkovec-Obrož-Podumice-Okuje, pogoduje širenju kršćanstva. Prema legendi, sveti Vid, današnji zaštitnik Mraclina, podnio je mučeništvo za Dioklecijanovih progona kršćana početkom 4. stoljeća.
desno|mini|250px|Kamena sjekira iz mlađeg kamenog doba pronađena u Mraclinu.
378. godine Goti pustoše mraclinački rimski prostor. To su učinili i Vizigoti.
Srednji vijek
Dolaskom dvonožnih zvijeri Huna u 5. stoljeću, mraclinački rimski prostor je u sastavu hunske države. Stanovništvo rimskog Ad Finesa (Mraclina) bježi prema Vukomeričkim goricama tražeći sigurno sklonište.
Početkom 6. stoljeća mraclinački prostor je u bizantskim rukama.
U 7. stoljeću dolaze konjanička ratnička plemena Avara i Slavena. Među Slavenima su i hrvatska plemena.
Stvaranjem hrvatskih kneževina ranosrednjovjekovni Mraclin je u sastavu Posavske Hrvatske čije je središte Sisak. Franački povjesničari tu hrvatsku kneževinu nazivaju Panonia Inferior (Donja Panonija).
U ratnom pohodu na Sisak i kneza Ljudevita Posavskoga franačka vojska prolazi dvadesetih godina 9. stoljeća kroz Mraclin.
Slomom Ljudevita Posavskog Mraclin ulazi u sastav franačke države.
Ujedinjenjem Hrvatske za vrijeme kralja Tomislava (910. - 928.) Mraclin je u sastavu Hrvatskog kraljevstva.
Dolaskom mađarske dinastije Arpadovića 1102. godine mraclinački prostor je dio hrvatsko-ugarske države.
u 12. stoljeću spominje se Doblačko polje. To je prvo poznato mraclinsko polje. Vlasnik Doblača (mađarski: Doblachmezew) bio je prvi poznati Mraclinčanin Djed Doblački. Doblačko polje i njegov vlasnik Djed Doblački su nedvojbeni dokaz da Mraclin postoji već u 12. stoljeću. Potomci Djeda Doblačkog su su Stanislav i Vratislav (Staniško i Vratiško). To su prva poznata mraclinačka imena.
Doblački Mraclin je građen od hrastovih oblica. Nalazi se u Zagrebačkom polju pod vlašću Zagrebačke biskupije kojoj rod Doblačkih daje određenja davanja u naturi.
Gospodarstvo doblačkog Mraclina temelji se na poljodjelstvu, govedarstvu i svinjogojstvu.
1249. godine u povelji slavonskog bana Stjepana spominje se terra Mrascin ili „zemlja Mraclin“. Smatra se da je taj naziv nastao od imena Martin ili Marcel (Martinus, Marcellus). Možda je to bio posjed kakvog Martina ili Marcela, ili je opet nekoć tamo bila crkva posvećena jednome od ovih svetaca. Od imena zemlje Mrascin izvedeno je današnje ime Mrac(l)in.
Nema dvojbe, da nije već u 13. stoljeću Mraclin bio odveće turopoljsko naselje. Iz jedne povelje napisane 1360. godine doznajemo da je predak Mraclinčana bio Staniško, sin Vratiška i njegovi rođaci. Ovaj se prvi put spominje 1258. godine.
1255. godine se u povelji bana Stjepana spominje aqua Obdina ili potok Obdina. Obdina je keltska riječ koja označava vodu što teće niz brijeg ili nanos.
Hidarn (razvrstavanje)
Hidarn je helenizirani oblik perzijskog imena Vidarna. Tijekom ahemenidskog perioda više značajnijih Perzijanaca nosilo je to ime, a među njima su:
Mraclin
Srednji vijek
1268. godine je Bela, sin hrvatsko - ugarskog kralja Bele IV. Arpadovića, kaznio mraclinačkog plemenitaša Stanislava Doblačkoga da nosi drva zagrebačkoj gospodi. Stanislav se nije najbolje snašao u političkim igrama na ugarskom dvoru jer je stao na stranu gubitnika Stjepana V. Arpadovića.
1271. godine kralj Stjepan V. Arpadović oslobađa Stanislava (Staniška) Doblačkoga drvonošenja zagrebačkome gradu. Kaptolu i biskupu Tomi daje desetinu svinja. Doblački ne idu na tlaku i imaju svoje Doblačko polje, što im garantira slobodu.
1360. godine želinski (Sellin) kaštelan pokušava prigrabiti mraclinačku zemlju i pokmetiti Mraclinčane tvrdeći da nisu plemići.
Dominus De Medwe (gospodar Medvedgrada) Juraj Brandeburški i njegov kapetan Benedikt Sthooz (Štos) pljačkaju Mraclin (Mrachlin) i odnose vino, žitarice, volove i svinje. Volovi služe za vuču i oranje.
16. stoljeće
Podupiratelj mraclinačkog plemićkog sitniša, mladi i golobradi hrvatsko - ugarski kralj Ludovik II. Jagelović oslobađa 4. prosinca 1524. godine Mraclince od davanja daća.
Stvari su se ubrzo promijenile na lošije, a to su bitno osjetili nobiles de Mrachlin (plemići Mraclina). 1526. godine kada je na Mohaču poginuo (utopio se) njihov podupiratelj Ludovik II. Jagelović. Ivan Karlović Krbavski, novi vlasnik Medvedgrada vraća stare daće: vojščinu, banščinu i desetinu svinja.
Mraclinački plemići pripadaju najnižem obliku nobiliteta koji se ne temelji na gospodarskoj tj. posjedovnoj zemljišnoj moći već na kraljevskoj odluci da su slobodni u nekim segmentima feudalnog društvenog ustrojstva.
1546. godine Mraclinčani dobivaju suprotiva sebe novog moćnika i magnata, hrvatskog bana Nikolu Šubića Zrinskog. On će pokušati pokmetiti Mraclinčane. Zrinski pljačka klijeti, otima krave, volove, konje, svinje i žitarice. Do danas su ti njegovi postupci ostali nerazjašnjeni. To je radio vjerojatno zbog osobnih interesa te dokazivanja moći i vlasti. Opljačkana dobra koristio je i za obranu Hrvatske od Turaka.
desno|mini|250px|[[Jochann Weichard Valvasor|Valvasorov prikaz bitke kod Siska iz 1689. godine. Zahvaljujući toj bitci Mraclin je (kao i veliki dio Hrvatske) obranjen od Turaka.]]
1550. godine Mraclinčani su oružjem otjerali Zrinskoga.
1553. godine Nikola Šubić Zrinski Mraclinu i ostalim turopoljskim plemićima oprašta daće. Žestoki sukob s Turopoljcima dakle i Mraclinčanima je jednostavno napustio jer se morao usredotočiti na glavni problem - Turke koji su zaprijetili njegovim posjedima i Hrvatskoj.
Nobiles de Mrachlin se grčevito bore za očuvanje feudalnog poretka. Stoga su 1573. godine sudjelovali u gušenju Seljačke bune Ambroza (Matije) Gubca bojeći se ukidanja pravnih razlika na socijalnom planu jer bi izgubili svoje privilegije. To im se ipak dogodilo 1848. godine.
Početkom 16. stoljeća nastaju problemi s Vukovinom. Posjed Vukovinu drže Alapići kao i okolna kmetska sela: Okuje, Bunu i Obrež (danas dio Mraclina). 1538. godine oni žele prisvojiti mraclinačku zemlju. U tome ih je podržavao rođak Zrinski.
27. rujna 1592. godine Mraclin je doživio ali i preživio najžešću tursku provalu. Pljačkaški odredi (akindžije) Hasan - paše Predojevića pretvorili su Mraclin u zgarište. Ipak, selo nije zatrijelo jer su ga Mraclinčani vrlo brzo obnovili.
Bad Belzig
Bad Belcig je grad u njemačkoj saveznoj državi Brandenburg. Jedno je od 38 opštinskih središta okruga Potsdam-Mitelmark. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 11.308 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 12069020.
Mraclin
16. stoljeće
1592. godine su Turci razorili vukovinsku tvrđavu jer je bila slabih obrambenih mogućnosti. Tvrđava Želin (Sellin) je opstala.
Turopolje neće spasiti ni dvorac Lukavec ni Medvedgard već Karlovac i Želin iz kojeg je u ranu zoru 22. lipnja 1593. godine krenuo prema Sisku ban Toma Erdody.
22. lipnja 1593. Turopolje je odahnulo. Toma Erdody pobjeđuje Turke u Bitci kod Siska. Tako je mraclinska molitva : da bi naši moguti (mitska bića velike moći) bili jakši nek turski, postala stvarnost.
Od svih hrvatskih krajeva Turci u 16. stoljeću najžešće napadaju Turopolje.
18. stoljeće
mini|desno|150px|Grb Plemenite opčine turopoljske U sedmogodišnjem ratu (1756. - 1763.) 16 mraclinačkih mentenaša ratuje za interese kraljice Marije Terezije protiv pruskoga kralja Fridrika II. U bitkama kod Hochkircha 1758. godine u Saskoj te 1760. godine kod Legnitze u Šleskoj vojska Marije Terezije je poražena. Mraclinačke kosti ostale su na bojnom polju Njemačke i Poljske.
1743. godine u Mraclinu se koriste srebrnjaci s likom Marije Terezije, a 1787. godine srebrne kovanice s likom Josipa II.
1785. godine Josip II. ukida kmetstvo. Mraclinačko sitno plemstvo je ogorčeno jer su njihovi malobrojni kmetovi postali slobodni. Zato ne vole Josipa II. te se orijentiraju na Ugarsku i čine veliku pogrešku jer utrčavaju u veliku Mađarsku.
19. stoljeće
1816. godine glad u Mraclinu. U srpnju i kolovozu padao je snijeg. Pojavljuje se kuga i kolera. Siva prašina je uništila urod zbog erupcije vulkana u južnoj Aziji.
Bad Belzig
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Potsdam-Mitelmark Bad Belcig se nalazi u saveznoj državi Brandenburg u okrugu Potsdam-Mitelmark. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 88 metara. Površina opštine iznosi 234,8 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 11.308 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 48 stanovnika/km².
Mraclin
19. stoljeće
Oko 1840. godine u Lazima lončar Nunković proizvodi raznolike keramičke i porculanske predmete za kućnu uporabu te velike keramičke posude za čuvanje žita i pečenje mesa.
Ime Mraclina je mađarizirano u Mraclynye.
Šestorica Mraclinaca prisiljena su ratovati 1848. godine u mađarskim konvendima (domobranima) protiv Jelačića: Janko Crnić, Lacko Koos (preživio je mađarsko - hrvatski sukob, rođen 1821. godine), Miško Kovačić (preživio, rođen 1830., Tomo Kovačić, Josip Križanić (preživio sukob, rođen 1827.) i Mijo Kovačić. Stjepan Koos je bio poznati politički emigrant u Mađarskoj. U 20. stoljeću Mađarska će opet primiti hrvatske političke emigrante na Janka Pusti.
1848. godine se u župnom dvoru u Starom Čiču obrazuje prvi poznati mraclinački učenik Franjo Crnić Precektor. Učitelj mu je kapelan J. Cerovski.
1852. godine je počeo raspad zadruga u Mraclinu. Te godine je Beč uveo građanski zakonik koji je ozakonio jednakost svih građana i privatno vlasništvo s nakanom da građani financiraju državu. Raspadom zadruge svaka obitelj plaća porez.
Jelačić je zabranio podjelu zadružne imovine jer se bojao nezaposlenosti i gladi (kao 1816. godine). Zadruge su se ipak potajno podijelile pa je Mraclin dobio mnoštvo Kovačića, Galekovića, Cvjetnića, Kosa, Križanića (najstarije plemstvo i prezime), Crnića, Štubana, Čunčića, Matanovića itd. Da bi se razlikovali stvoreni su nadimci (špicnameti).
mini|200px|Mraclinci su u 19. stoljeću između ostalog plaćali porez i na pečenje (destilaciju) rakije.
1857. Mraclinci su građani i dužni su plaćati prirez za rat.
Balhae
Balhae (698 – 926) (fonetski:paɾɦɛ; Bohai [渤海] na kineskom, Бохай na ruskom) je bila korejsko kraljevstvo uspostavljeno nekoliko decenija nakon pada države Goguryeo, a koje je postojalo tokom tzv. perioda Sjevernih i Južnih država, odnosno zajedno sa južnom državom Ujedinjena Silla. Potonja je država bila osvojila Goguryeo; bivši Goguryeo general Dae Jo-yeong, sin Dae Jung-sanga, godine 698. je uspostavioo državu Jin (振, Zhen na kineskom), kasnije poznatu kao Balhae. Smatrala se državom-nasljednicom Goguryeoa.
Balhae je pod svojom vlašću držala veliki dio Mandžurije (Sjeveroistočna Kina) i današnji Primorski kraj, te sjeverni dio Korejskog poluotoka. Godine 926. su je napali i porazili Kitanci te je većina teritorija pala pod vlast kitansko-kineske dinastije Liao, dok je južni dio apsorbiran u novostvorenu korejsku državu Goryeo.
Mraclin
19. stoljeće
Pšenica, raž, ječam, zob te od 1851. godine povećana proizvodnja kukuruza, bile su glavne poljodjelske kulture u selu. Krumpir se upotrebljava u malim količinama. Prosena i zobena kaša je hrana siromašnih, a pšenica imućnijih. Kravlje mlijeko je nezamjenjivo u prehrani.
1857. godine je u porastu uzgoj svinja. Konj još uvijek nije bio glavna vučna i radna životinja već volovi i krave.
Financi hodaju Mraclinom ne bi li pronašli posađeni duhan (mraclinački baguš). Tko je želio pušiti, trebao je i kupiti duhan te tako financirati državu.
Mraclin je u nadležnosti šefa zagrebačke policije Eduarda Šadeka. Odlukom tadašnjeg Ministarstva pravosuđa policijski doušnik (zadaća mu je bila špijunirati bivše plemiće) ostaje anoniman. Dužnost je policijskog povjerenika prijaviti one Mraclinčane koji i dalje misle o plemićkim vremenima, nose zelenu odjeću atilu ili odjevaju plavi (modri) prsluk (zobun) kao simbol plemićkih vremena, ili promrmljaju: Eljen Kossuth! (Živio Košut!).
Nezahvalni Mraclinci častili su cara, Josipa Jelačića i policijske doušnike raznim kletvama i pogrdnim povicima. Zloćeste i kletvi sklone batinala je žandarmerija.
Od 1851. godine Mraclinčani plaćaju ove poreze: zemljarinu, kućarinu i glavarinu (za svakog člana obitelji starijeg od 16 godina). Ljubitelji alkohola plaćaju poreze na vino, pivo i rakiju. Za ovisnike o nikotinu tu je bio porez na duhan. Još neki porezi koji su gotovo izludili Mraclince: biljegovina, cestarina, mostarina, skelarina, maltarina te namet na izravni porez - prirez.
1850. godine ljubitelji rakije su šokirani: uvodi se porez na pečenje iste. Bilo je potrebno prijaviti kada netko želi peći rakiju kako bi financi nadzirali pečenje i naplatili potrošarinu.
To su bile jedne od najtežih godina za Mraclinčane ikada, a sve se svodilo na tri riječi: tlaka, porez, car!
1851. godine selo Obrož postaje sastavni dio Mraclina.
31. kolovoza 1862. godine kroz Mraclin je prošla prva parna lokomotiva. Za povratnu kartu Mraclin-Zagreb trebao je težak raditi 6 dana a radnik 2 dana.
mini|desno|250px|Jedan od očuvanih starih mraclinačkih [[čardaka. Čardaci su postali zaštitini znak naselja.]]
1855. godine car Franjo Josip dopušta gradnju željezničke pruge do Siska jer je to zahtijevalo vojno zapovjedništvo.
Glicin/sarkozin N-metiltransferaza
Glicin/sarkozin N-metiltransferaza (, ApGSMT, glicin-sarkozinska metiltransferaza, GSMT, GMT, glicin sarkozinska N-metiltransferaza, S-adenozil-L-metionin:sarkozin N-metiltransferaza) je enzim sa sistematskim imenom S-adenozil-L-metionin:glicin(or sarkozin) N-metiltransferaza (sarkozin(or formira N,N-dimetilglicin)). Ovaj enzim katalizuje sledeću hemijsku reakciju
Mraclin
19. stoljeće
U svibnju 1862. godine radovi na prugi Zagreb - Sisak su otežani i nesigurni jer Mraclinčani ometaju radnike, ruše objekte i uništavaju instrumente. Stanovnici sela nisu bili protiv željeznice već protiv izvlaštenja vlasništva i ometanja posjeda. Oduzimano im je zemljište uz vrlo slabu naknadu. Interveniraju carevi oružnici, a naročito protiv zadruge Crnića.
Glicin/sarkozin N-metiltransferaza
Cijanobakterija Aphanocthece halophytica sintetiše betain iz glicina putem metilacije koja se odvija u tri koraka. Ovaj enzim posreduje prvi korak te sekvence.
Mraclin
19. stoljeće
4. rujna 1862. godine prvi vlak iz Zagreba za Sisak prošao je kroz Mraclin (lokomotiva i dva vagona). Bila je to probna vožnja.
1. listopada 1862. godine uspostavljen je stalni teretni i putnički promet. Tako je Mraclin dobio vezu sa svijetom. Za povratnu kartu Mraclin - Zagreb trebao je težak raditi 6 dana, a radnik 2 dana. Za treći razred u vlaku trebalo je platiti oko 100 današnjih kuna (75 groša).
Mađari mađariziraju željeznicu te ona postaje Magyar Allamvasut - Mađarske državne željeznice. Mađari krše nagodbu, a Mraclinčani zbog neznanja mađarskog jezika putuju do Lekenika.
1857. godine mraclinački učenici pješače u školu u Vukovinu. Škola u Vukovini je bila pučka trivijalka skromnih zahtjeva. Imala je konfesionalni karakter jer su učenici katolici.
1875. godine modernizator i reformator Hrvatske ban Ivan Mažuranić izvršio je reformu pučkog školstva. Njegov školski zakon opismeniti će generacije Mraclinčana odgajanih u katoličkom ćudoređu. Učitelj je stručni ravnatelj, a župnik vjeroučitelj jer je vjeronauk obavezan za svu djecu. Učitelj je iste vjere kao i učenici, dakle rimokatolik.
Školovanje je obavezno za djecu svih stališah ako selo ima 40 dječaka i djevojčica školskih obveznika. Mraclin ispunjava zakonske uvjete ali nema škole. Općinska blagajna je kočnica u tome.
1889. godine mraclinski vatrogasci kupuju ručnu štcaljku čime mokrokrpno i kantarsko vatrogastvo odlazi u povijest. Ta štrcaljka danas ima vrlo veliku novčanu i kulturnu vrijednost. Ona je neprocijenjivi dokaz mraclinske vatrogasne kulture te ga danas DVD ne želi prodati.
1890. godine je zemaljska vlada u Zagrebu odobrila pravila društva.
1895. izgrađena je crkva sv. Vida, zaštitnika Mraclina. Prilikom kopanja temelja pronađena je velika lubanja.
Flughafen Stuttgart
Aerodrom Stuttgart  je međunarodni aerodrom u Nemačkoj. Smešten je 13 km južno od centralna Štutgarta i važan je hub za nemačke niskotarifne avio-kompanije Germanwings i TUIfly.
Po broju putnika je sedmi aerodrom u Nemačkoj i jedini veći aerodrom sa samo jednom pistu. Kroz aerodrom je 2007. prošlo 10.326.027 putnika.
Istorija
Aerodrom je bio izgrađen 1939. godine čime menja Aerodrom Biblingen. Godine 1945. Američko Vazduhoplovstvo je preuzelo aerodrom i danas južnu stranu aerodroma koristi kao bazu za helikoptere. 1948. godine vlada Nemačke je uzela kontrolu nad aerodromom.
Nakon Drugog svetskog rata pista je bila produžena od 1.800 metara u 1948, 2.250 metara u 1961 i na kraju do 3.345 metara u 1996. godini.
Avio-kompanije i destinacije
Sledeće avio-kompanije koriste Aerodrom Štutgart (od aprila 2008.)
Terminal 1
mini|200px|Terminal 1 mini|200px|Terminal 1
Terminal 3
mini|200px|Pista mini|200px|[[Delta er lajns Boing 767-300sleti na Aerodrom Štutgartu]]
Mraclin
20. stoljeće
1906. godine na gospodarskoj izložbi u Beču braća Galeković, Stjepan i Franjo, su svijetu Austro - Ugarske monarhije prezentirali najunosniji proizvod svinje domaće pasmine i visoke kakvoće kojom su osvojili tržište i nagrade. Požnjeli su uspjeh i priznanje u obliku srebrnog pehara. Te iste godine braća su osvojila zagrebačko tržište jer su na Hrvatsko - slavonskoj zemaljskoj gospodarskoj izložbi u Zagrebu dobili nova priznanja: srebrnu kolajnu i diplomu. Tako je mraclinsko svinjogojstvo postalo tržišno poznato i priznato.
1908. otvorena je prva škola u Općinskoj hiži. Učiteljica Anka Vrbančić je prva misionarka mraclinačke prosvjete. Nakon četiri misionarskog prosvjećivanja, zdušno pomagana od kovača Vukovića i mraclinskih konja, odlazi iz misijske postaje. Ankica je posijala sjeme iz kojeg će izrasti puno intelektualaca. Vremena ništa bez motike i pleti kotec ko i otec polako ali sigurno odlaze u nepovrat.
1911. izgrađeno je vatrogasno spremište u blizini nekadašnje močvare Krke koja se nalazila u samom centru sela. Danas je spremište skladište Mercatora.
Zbog teških životnih prilika za vrijeme Austro - Ugarske monarhije uoči Prvog svjetskog rata mnogi Mraclinčani odlaze u SAD, zemlju snova. Pomađarena Hrvatska, visoki porezi, sitno seljačko nemoćno i tradicionalno gospodarstvo uzrokuju odlazak. Američki kapital ih je primao jer su bili jeftina radna snaga. Iz tradicionalnog poljodjelstva skočili su u industrijsko društvo. Mnogima je Kip slobode postaogrobnicom.
1913. godine Austro-Americana linija iz Zagreba otprema putnike za New York i Philadelphiju svakog četvrtka, subote i ponedjeljka. Tom linijom otišao je Lacko Štuban i dvije Lazinčice: Barbara i Jutka Križanić.
1914. godine mraclinački domobrani trpe i ginu na bojištima Prvog svjetskog rata za interse Austro - Ugarske. Mirni, pitomi i siromašni poljodjelci neupućeni u svjetsku politiku bačeni su u rovove i bespuća istočnog ruskog fronta. Domobran Nikola Štuban Mikek umro je pokošen tifusom u ruskom zarobljeništvu. Njegovo tijelo, položeno u jamu s vodom, pronašli su domobrani iz Odre. Ruska bespuća preživjeli su: Mijo Matanović Brucin, Nikola Kovačić Đurin, Antun Galeković Antonek (predsjednik vatrogasaca) i Stjepan Crnić Štefan (također predsjednik vatrogasaca). Antonek je u zarobljeništvu prevozio žito i radio na imanju nekog plemića. Kad su 1917. godine na vlast došli boljševici "žil se gladi i strojnoga ulja".
1922. godine je učiteljica Marija Grandovec osnovala ženski pjevački zbor. Probe su se održavale u staroj školi u Općinskoj hiži.
1923. izgrađena je nova (današnja) škola nazvana Bijelim labudom.
1923. godine proslavljena je 35. obljetnica DVD-a Mraclin. Zastavu je nosila (kumovala) Marija Minka Lučić, žena turopoljskog župana.
Anoka, Nebraska
Anoka je selo u američkoj saveznoj državi Nebraska. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 6 stanovnika.
Mraclin
20. stoljeće
1925. godine društvo "Vjenčić" nastupa ispred vatrogasnoga spremišta na proslavi tisućite godišnjice Hrvatskog kraljevstva.
4. travnja 1927. godine vođa hrvatskog nacionalnog pokreta Stjepan Radić je na sjednici Oblasne skupštine Zagrebačke odobrio asanaciju mraclinačkog prostora.
20. lipnja 1928. godine u Beogradu je smrtno ranjen miljenik mraclinačke svjetine Stjepan Radić. Mraclinčani su ogorčeni i tužni. U kolovozu Radić umire. Novi vođa HSS-a je Vladko Maček. Mraclin ostaje vjeran i odan Radiću i Mačeku.
"Gaćari" (mačekovci) su jedina politička i narodna moć sela. Vode ih Josip Galeković Oža Načelnikov i Josip Galeković Buševčićin koji dobro govori esperanto.
okvir|desno|[[Crkva sv.Vida u Mraclinu]]
5. lipnja 1932. godine utemeljeno je Športsko društvo„ Jelačić“ Mraclina i Vukovine, današnji Nogometni klub Mraclin. Pokretač osnivanja bio je blagajnik vukovinske općine Bolto Matković. U Jelačiću igraju prvi mraclinački nogometaši: Drago Crnić, Juraj Galeković Dušekov i Vjekoslav Galeković Pepekov. Počelo je inkubalno razdoblje mraclinačkog nogometa. Igralište je u Gajicama, između Mraclina i Vukovine. Dragutin Galeković Načelnikov je bio podupirajući član.
1932. godine u političku emigraciju odlazi Franjo Kos Talijan. Tek mu je 18 godina. Odlazi k liparima u Italiju.
1933. godine asanator Drago Chloupek u Mraclinu snima dokumentarni film. Nečijom inicijativom je dospio na Drugi međunarodni festival etnografskih i socijalnih filmova u prosincu 1960. gdje je pod talijanskim naslovom "Grandi famiglie croate" izazvalo svojevrsnu senzaciju na festivalu i zasjenilo nove filmove snimljene tada superiornom tehnikom pod vodstvom svjetski poznatih autora. Filmu je dodijeljena najveća nagrada festivala, a među onima koji su dobili sporedne nagrade bila su i takva imena kao poznati dokumentarist Vittorio de Sea i glasoviti Roberto Roselini.
1935. godine Mraclinčani su osnovali svoj Športski klub Radić. Predsjednik je bio Drago Kos Čik, a blagajnik Drago Crnić. Radićevci igraju na Gosponovom igralištu smještenom uz potok Obdinu i prugu. Poslije rata otvorena je pošta.
1937. godine odigrala se još jedna tučnjava ("boj") za Živice (polje između Mraclina i Buševca). Mraclinčani i Buševčani su se žestoko potukli za taj komad zemlje. Kako je rekla jedna gospođa iz Mraclina:
1938. godine iz emigracije (Italije) se vraća Franjo Kos Talijan na temelju sporazuma Kraljevine Jugoslavije i Mussolinija. Netko pokušava likvidirati Kosa, no on je brz na pištolju i jednog napadača ranjava.
1938. godine Mraclinom hara u epidemijskim razmjerima nepoznata bolest konja. Oboljelo je oko 200 plemenitih životinja, a 20 ih je uginulo. O bolesti je pisao akademik Slavko Cvetnić. Do danas uzročnik bolesti ostao je nepoznat! Tajna još uvijek traje. Tko će je odgonetnuti, pitaju se mnogi?
8. prosinca 1938. osnovano je Hrvatsko seljačko pjevačko društvo "Kopač". Predsjednik je Josip Cvetnić Điđek. On je 1945. godine postao tragična figura mraclinačke povijesti. Zauvijek je ostao na tragičnom putu nade - Bleiburgu.
Drugi svjetski rat
26. kolovoza 1939. godine gaćari su presretni. Maček je stvorio Banovinu Hrvatsku. No, sreća je kratkotrajna jer je već 1. rujna počeo Drugi svjetski rat koji će Banovinu progutati. Kos je bio žestoki protivnik Banovine Hrvatske.
Poznati mraclinački gaćari (mačekovci) uoči II. svjetskog rata bili su: Josip Gleković Načelnikov, Franjo Galeković Pepičov, Nikola Kovačić Maleni, Franjo Štuban Pujcek, Janko Cvetnić Pavlinov, Stjepan Galeković Bekrija, Cvetnić Sinko, Matija Stipčić Babičin, Matija Cvetnić Lukanov, Franjo Cvetnić Mamulin, Josip Cvetnić Gango, Nikola Kovačić Rackov, Lacko Galeković Bokotov, Stjepan Galeković Pepec.
U rujnu 1940. godine u kući Nikole Paripovića održan je tajni sastanak malobrojnih ljubitelja boljševičkih ideja. Do kuće Nikole Paripovića je "bunker". To su ostaci neizgrađene mljekare.
Casona, Padova
Casona je naselje u Italiji u provinciji Padova, u regiji Veneto.
Mraclin
Drugi svjetski rat
1941. godine se Mraclin raskolio na tri dijela: gaćare, lipare, i hazjajine.
Casona, Padova
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 48 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 6 m.
Mraclin
Drugi svjetski rat
10. travnja 1941. godine austro-ugarski domobranski časnik Slavko Kvaternik je proglasio NDH. Mraclinački malobrojni lipari i njihov vođa Kos Talijan su zadovoljni. Gaćari se boje jer ih lipari ne podnose. Stoga odlaze u pasivnost, a njihov vođa Maček u koncentracijski logor Jasenovac. Ljubitelji Hazjajina se potajno pripravljaju za obračun s liparima. Po danu Mraclinom gazduju lipari, a noću gospodari Vukomeričkih gorica. Oružjem kucaju po prozorima i traže brašno, mast, sol i ostale namirnice. Robu treba odnjeti Nikoli Paripoviću odakle se prevozi u Gorice. Miroljubivi Mraclinčani govore:
thumb|200px|Podjela NDH na župe, prije pada Italije
U toku Drugog svjetskog rata u selu djeluje tajna boljševička organizacija "PPK" (Protiv pete kolone). Pripadnici PPK-a su "pepekovci". Jedan je Mraclinčanin imao nadimak - Pepekovec. Ana Štuban Stipčić će osjetiti pepekovačku strast za ubijanjem civila. Ivan Cvetnić Baričin također. Svjedoci kažu da si je sam morao iskopati grob.
27. rujna 1943. godine pozaspali Mraclin je u 23 sata probudila eksplozija. Partizanski mineri su minirali pružni most iznad potoka Obdine kod kuće obitelji Rogina. Naišao je njemački oklopni vlak i mina je eksplodirala, a Nijemci su iz vlaka osvijetlili prve kuće i žestoko zapucali. Civili Ferda i Pavel Kos su ubijeni. To je ratni zločin. Mnogi su se pitali zašto je mina podmetnuta?
29. rujna 1943. Mraclinčani će dobiti odgovor na postavljeno pitanje. Toga dana Nijemci su opkolili selo. Pod prijetnjom oružja mještane su skupčali oko crkve svetoga Vida, uperivši u njih Šmajsere. Na temelju popisa odvode desetak Mraclinčana u konc-logor u Austriju. Premda su u rukama držali šefa boljševika, nisu ga odveli sa sobom. U popodnevnim satima mještani su pušteni u opljačkane domove.
Uoči Božića 1943. godine u Mraclin su ujahali Kozaci. Porazmjestili su se po kućama, štagljima i u Zgradi. Kažu da se bore protiv komunizma i Staljina, a za Carsku Rusiju. Pričaju o boljševičkom teroru i o gladi u SSSR-u. Svjestan da mu se bliži kraj, Kozak Ivan je jednom Mraclinčanu rekao : Tako je i bilo. Dio ih je zaglavio oko Bleiburga, a ostali su isporučeni Staljinu u sigurnu smrt. Nekoliko Kozaka je zakopano iza raspela na ulazu u selo.
Na samu Novu godinu 1944. kod pružnog prijelaza vise žrtve njemačko-kozačkog terora.
7. svibnja 1945. godine u prijepodnevnim satima u Mraclin ulaze partizani koje vodi Zagrepčanin iz Trnja Stjepan Cerjan Puba. U ranim poslijepodnevnim satima iz pravca Gorice izvršen je njemačko-liparski protuudar. Vode se ulične borbe. Stjepan Cerjan je ranjen kod vatrogasnog spremišta. Mraclinčani su u skloništima i podrumu Stanka Galekovića. Njemački tenk uništava željezničku prugu. Na kraju pobjeđuju Pubini dečki, a njemačko-liparski ostaci se povlače prema Gorici.
Junaštvo vatrogasca Josipa Galekovića Dušeka. Za vrijeme uličnih borbi planulo je vatrogasno spremište. Dušek utrčava u goruću zgradu i izvlači vatrogasnu imovinu. Odlikovan je kolajnom.
Druga Jugoslavija
Poslije rata otvorena je pošta. Poštarica je Ana Cvetnić, a poštar Edo iz Kuča. Pošta stiže vlakom iz Zagreba.
Mijo, poznati član Udbe, uhićuje po Mraclinu. Gestapovskim metodama psihoterora preodgaja na buševskom gmanju civila Josipa Galekovića Ožu Načelnikovoga i Franju Cvetnića Esperanta.
Béthincourt
Betenkur je naselje i opština u severoistočnoj Francuskoj u regionu Lorena, u departmanu Meza koja pripada prefekturi Verden.
Clarion, Pennsylvania
Klarion je grad u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 5.276, što je 909 (-14,7 %) stanovnika manje nego 2000. godine.
Béthincourt
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 35 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 2 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 13,32 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 200 metara (maksimalnoj 282 m, a minimalnoj 193 m).
Evolucijska biologija
right|thumb|grafički prikaz modernog projekta [[mrežni projekt Drvo života|Drva života na mreži]]
Evolucijska biologija grana je biologije koja se bavi evolucijskim procesima koji su proizveli svu raznolikost života na Zemlji. Osoba koja proučava evolucijsku biologiju zove se evolucijski biolog. Evolucijski biolozi proučavaju postanak vrsta i porijeklo novih vrsta.
Grane
Proučavanje evolucije sjedinjujući je koncept u evolucijskoj biologiji. Evolucijska je biologija konceptualna grana biologije koja se preklapa s ostalim granama koje su ograničene organizacijskom razinom (npr. stanična biologija, populacijska biologija), taksonomskom razinom (npr. zoologija, ornitologija, herpetologija) ili kutom pristupa (npr. biologija polja, teorijska biologija, eksperimentalna evolucija i paleontologija). Obično se ova preklapanja spajaju u specifična polja poput evolucijske ekologije i evolucijske razvojne biologije.
Povijest
Evolucijska se biologija kao zasebna akademska disciplina pojavila tijekom razdoblja moderne evolucijske sinteze 1930-ih i 1940-ih. Tek je 1970-ih i 1980-ih značajan broj sveučilišta dobio odjele koji su specifično uključivali naziv evolucijska biologija u svojem imenu, često zajedno s ekologijom i ponašanjem. U Sjedinjenim Državama, kao posljedica ubrzana rasta molekularne i stanične biologije, mnoga su sveučilišta razdvojila (ili okupila) svoje biološke odjele u odjele za molekularnu i staničnu biologiju, odnosno odjele za ekologiju i evolucijsku biologiju (koji su često obuhvaćali starije odjele za botaniku, zoologiju i slično.) Subdisciplina paleontologije često se može naći na odjelima za geoznanost / geologiju / znanost o Zemlji.
Mikrobiologija se nedavno razvila u evolucijsku disciplinu. Izvorno je bila ignorirana zbog maline morfoloških crta i nedostatka koncepta vrste u mikrobiologiji. Sada evolucijski istraživači koriste prednost opsežnog razumijevanja mikrobne fiziologije, lakoće mikrobne genomike i brza generacijskog vremena nekih mikroba da bi odgovorili na evolucijska pitanja. Slična obilježja dovela su do napretka u virusnoj evoluciji, navlastito u bakteriofaga.