cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trojanski konj (informatika)
Opis
Vrlo često moderniji trojanski konji pristupaju različitim internetskim stranicama kako bi preuzeli neku, obično inficiranu, datoteku ili više njih. Nakon preuzimanja ih pokreću te tako instaliraju dodatan štetni softver na zaraženom računalu. Mogu se također spajati na određene IRC kanale kako bi primali naredbe od zlonamjernog korisnika.
Osim u e-mail porukama, trojanski konji mogu se pojaviti u obliku datoteka na Internetu ili mrežama za razmjenu datoteka (P2P programi - Kazaa, WinMX, Limewire itd.). Mogućnosti su neograničene jer je metoda širenja korisnikovo povjerenje. Jedan od "simptoma" koji pokazuje računalo na kojem se nalazi trojanski konj je pokušaj podizanja servera na korisnikovom računalu koji očekuje naređenja autora. Uz instaliran i aktivan osobni vatrozid, ovaj pokušaj bit će evidentiran i moguće ga je zaustaviti.
Hakeri
Trojanski konj može omogućiti hakeru udaljeni pristup korisnikovom sistemu. Onog trenutka kad se trojanac instalirao na korisnikovom sistemu, haker mu može udaljeno pristupiti i izvoditi razne operacije, ograničene korisnikovim ovlastima (zbog čega je puno rizičnije imati administratorski račun, nego onaj s ograničenim pravima) te dizajnom trojanskog konja.
Operacije koje haker može izvesti na sistemu uključuju:
Haker ne mora biti pojedinac koji je odgovoran za distribuciju trojanca, umjesto toga moguće je da skenira računala na mreži koristeći port skener (port scanner) u nadi da će pronaći neko koje ima instalirani trojanski konj, kojeg haker može koristiti da kontrolira računalo.
Novija inovacija u razvoju trojanskih konja jest mogućnost iskorištavanja sigurnosne rupe u starijoj verziji IE-a ili Google Chromea kako bi se inficirano računalo koristilo kao anonimni proxy da se efektivno prikrije korištenje Interneta. Haker na ovaj način može surfati Internetom i pregledavati internetske stranice dok se kolačići, IP logovi i slično nalaze na računalu domaćinu. U povijesti posjećenih stranica na računalu domaćinu može se, ali i ne mora nalaziti i popis stranica kojima je haker koji koristi računalo kao proxy surfao. Prva generacija ovakvih trojanskih konja često nije prikrivala tragove, dok novije to rade efektivnije. Nekoliko verzija Slavebota se široko rasprostranilo u SAD-u i Europi i najviše su distribuirani primjeri ove vrste trojanaca.
Legalni trojanski konji
Postoje i trojanski konji u službi policije koji se bave prikupljanjem informacija sa ciljem otkrivanja krivičnog djela (engl. Remote Forensic Software). Taj oblik špijuniranja građana je u nekim zemljama pravosnažan i vrši se po sudskom nalogu (npr. SAD, Australija), u nekima je i pored sukoba sa Ustavom, u fazi pripreme (Njemačka, Austrija, Švicarska), dok je u nekima odbijen. Takvi trojanci se šire instalacijom ili aktualizacijom komercijalnih operativnih sistema i drugih softverskih i hardverskih komponenti računala, kao i putem ISP-ova infiltriranjem u postojeće mehanizme prenosa podataka, koji takvu mogućnost u svojim produktima i uslugama, na zahtjev dotične države, moraju predvidjeti.
Popularnost
Trojanski konji postaju sve češći zbog popularnosti botnetova među hakerima i pristupačnosti oglašivačkih servisa koji dopuštaju autorima da krše privatnost njihovih korisnika. Prema statistikama BitDefendera od siječnja do lipnja 2009., 83 posto detektiranog štetnog softvera su činili trojanski konji.
Fijaker
Fijaker je bečki naziv (orginalno Fiaker) za registrirane (numerirane) dvoprežne kočije javnog prijevoza, sa kočijašem, koje su se na taj način razlikovale od nenumeriranih Janški kočija (Janschky-Wagen) i jednoprežnih (Comfortables).
Termin fijaker se danas u njemačkom govornom području još uvijek koristi samo u Bavarskoj i Austriji, ali i u Češkoj, Mađarskoj (Fiáker) i po bivšoj Jugoslaviji), dok se po ostalim njemačkim zemljama koristi riječ Droschke.
Historija
Riječ fijaker pojavila se u Beču u 18. vijeku, ona je uvezena iz Pariza, tamo je od 1662. ispred hotela u ''ulici sv. Fiacra (Rue de Saint Fiacre) bilo stajališe kočija za najam, poduzetnika i trgovca konjima Nicolasa Souvagea, koje su Parižani zbog ulice nazvali fijaker''.
Kočijaši fijakera su često bili poznati osobenjaci, neki od njih sjajno su zviždali, a neki sjajno pjevali. Njihov godišnji bal - Fiakerball, koji se održava na Pepelnicu svojevremeno je bio veliki bečki društveni događaj, pa ga je ovjekovječio i Richard Strauss u operi Arabella u liku Fiakermilli, ljepotice s tog bala. thumb|left|240px|Fijakeri na stajalištu ispred [[Hofburga]] Danas su fijakeri samo popularna turistička atrakcija, nudeći nekoliko tura vožnje po historijskom centru Beča, tako da ih je 1997. bilo 100. Od 1984. i žene mogu voziti fijaker, a od 1998. i fijakeristi moraju imati posebnu vozačku dozvolu.
Fijakeri u ostalim zemljama
U Zagrebu je posljednji fijaker kao dio javnog prijevoza, prometovao je sve do početka 1960e, i uredno čekao putnike namjernike ispred Glavnog kolodvora. Njegov vlasnik bio je Trnjanin, koju je kuću sa štalom imao pored novoizrađene gradske vijećnice na današnjoj Vukovarskoj. On i njegovi konji još su par godina odolijevali modernim vremenima, pa su ih maknuli sa travnjaka ispred vijećnice, tako je nestao posljednji zagrebački fijaker.
Od 1990-ih pojavila se želja da se fijakeri ponovno pojave na zagrebačkim ulicama, ali taj put kao turistička atrakcija po uzoru na Beč, te uloge prihvatio se Josip Habric i vozio fijaker po Gornjem gradu, do 2011. kad je umro.
Viki Glovacki je opjevao posljednji zagrebački fijaker u pjesmi Zadnji fijaker (kompozitor: Stjepan Mihaljinec, stihovi: Drago Britvić), izvedenoj na Zagrebačkom festivalu 1963.
U Novom Sadu su se fijakeristi zadržali sve do početka 1970-ih. Sombor je zbog pjesme Fijaker stari, vjerojatno grad čiji je simbol - fijaker, ali i tamo je posljednji fijakerist Sanko Milutinović zvani čiča Duca umro 2000.
Fijakeri su se kao moda proširili i izvan granice Austro Ugarske tokom 19. vijeka, po Srbiji, Bugarskoj, Makedoniji, Rumunjskoj, Rusiji, Turskoj... U Beogradu su slično kao i u Zagrebu, posljednji fijakeri vozili do početka 1960-ih.
Fijakeri su bili popularni i u Skopju, pod imenom - pajton (пајтон), tako da danas postoji ideja da se bar jedan vrati u promet kao turistička atrakcija.
Bardwell, Texas
Bardwell je grad u američkoj saveznoj državi Teksas. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 649 stanovnika.
Let 3
Let 3 je rock sastav iz Rijeke, osnovan 1987. godine.
Povijest sastava
Višegodišnjim beskompromisnim djelovanjem sastav se uspio nametnuti kao trademark grada Rijeke, cijele jedne regije, te na koncu poklonika nadahnute različitosti u više država.
Prije 1986. godine, tijekom oformljavanja Leta 2, točnije na sam kraj 1970-ih, Damir Martinović Mrle svirao je u riječkom punk sastavu Termiti (čiji će hit "Vjeran pas" sastav obraditi godinama kasnije). Nakon raspada Termita, Mrle nastavlja svoje djelovanje kroz multimedijalni projekt Strukturne ptice. Negdje u to vrijeme Zoran Prodanović Prlja, druga polovica kreativne jezgre Leta 3, skuplja svoja prva scenska iskustva u sastavu Umjetnici ulice. Oni zajedno s odabranom ekipom riječkih glazbenika utemeljuju u veljači 1986. godine Let 2. Početkom sljedeće godine sastav mijenja ime u Let 3 i bilježi prvi diskografski izlaz s dvije pjesme na kompilaciji "Rijeka - Pariz - Texas".
Sastav je od početka djelovanja pratila osobita pažnja onoga dijela rock poklonika koji su odmah bili očarani bitnim kvalitetama riječana. U nastavku karijere krug štovatelja stalno se širio, a općenito je popularno glazbena javnost postajala svjesna da Let 3 nisu samo bizarni, bučni čudaci, nego prvorazredna rock atrakcija i zaista unikatna umjetnička pojava. Nakon početne fascinacije onime u čemu je Let 3 doista neponovljiv (fantastičan image i sceničnost) postajale su vidljivije i ostale kvalitete sastava; izuzetni tekstovi, uvijek perfektan izvođački nivo (u prvom redu frontmana i pjevača Zorana Prodanovića Prlje) dramaturška i stilska dorađenost koncerata i javnih istupa općenito, glazbena specifičnost, iz osnova indie frenetičnosti razvijena do izuzetne rafiniranosti, uvijek praćene specifičnim humorom i osjećajem za bizarno. Let 3 nikada nisu parodirali, komentirali ili negirali, bilo svoj glazbeni, bilo socijalni ili politički okoliš, kao što mu nisu ni povlađivali.
Diskografija
Komplilacija "Rijeka - Pariz - Texas" s dvije pjesme bilo je prvo diskografsko izdanje Leta 3.
"Two Dogs Fucking", žestoki i u za njihove poklonike već mitski debut Leta 3, objavljen u travnju 1989. godine, sadržavao je pjesme kao što su himna "Izgubljeni", "Sam u vodi", "Ne trebam te" i "U rupi od smole", koncertne favorite i dan danas. Drugi album, "El Desperado", objavljen je u prosincu 1991. godine. Na ploči su obrada "Vjernog psa", "Fuck Famiglia", "Ha ha ha", "Pokvarena žena" i "Mona". Vrijeme između dva albuma i nakon "El Desperada" Let 3 su popunili gotovo neprekidnim turnejama koje su, osim Hrvatske, uključivale i nastupe po Sloveniji, Austriji, Francuskoj, Italiji, Mađarskoj, Španjolskoj, Grčkoj i Alžiru. U proljeće 1994. sastav se seli na imanje Blue Moon kraj mjesta Hum u Istri gdje u pastoralnom ugođaju stvaraju album "Peace" koji je svoje objavljivanje dočekao u studenom iste godine. "Peace" je donio nove hitove "Kontinentio", "Nafta", "Droga"i "Elefante Elettrico", i također inaugurirao osobit način rada na hrvatskoj sceni: suradnju sa, za žestoki rock izraz posve netipičnim naturščicima, istarskim glazbenicima starije generacije, te uspješno miksanje tradicionalnih glazbenih oblika s modernim rockom.
Na turnejama koje su uslijedile i to na nastupima u Zagrebu, Rijeci i Ljubljani snima se materijal za koncertnu ploču tipičnog naziva "Živi kurac", koja je objavljena u ljeto 1996. godine. Ovaj dvostruki album jedan je od najkvalitetnijih radova uživo domaće popularne glazbe.
Album Nečuveno
Nešto više od godinu dana nakon koncertnog albuma "Živi kurac", u rujnu 1997., izašao je i dotad najdrastičniji koncept sastava, album "Nečuveno". Svojevrsnoj provokaciji moglo se pronaći slične prethodnike u povijesti glazbe dvadesetog stoljeća no to je vjerojatno jedini glazbeni proizvod na kojemu nema baš ničega (ni snimljene tišine), a kojega je kupilo 350 štovatelja. Ili, preciznije, proizvod je sadržavao umjetničku viziju sastava koja je komade plastike označila serijskim brojevima, opremila omotom i prekrstila ih u album "Nečuveno" sastava Let 3.
Projekt je bio praćen video spotom "Neviđeno" (plavim praznim ekranom) i promocijom na centralnom riječkom trgu.
Album Jedina
Početkom 1998. u sastavu se događa reorganizacija članstva, i nakon višemjesečnih traženja i audicija, formirana je sadašnja postava: Damir Martinović - Mrle (bas), Zoran Prodanović - Prlja (vokal), Ivan Šarar (elektronika), Dražen Baljak - Baljak (gitara), Matej Zec - Knki (gitara) i Branko Kovačić - Hudor (bubnjevi). Osim manjih nastupa u Sloveniji na kojima se isprobavao novi materijal prvi pravi javni dokaz snage nove ekipe glazbenika bio je novogodišnji koncert na riječkom Korzu pred desecima tisuća poklonika. Tada je sastav već dovršio materijal za svoj novi album, praćen entuzijazmom i oduševljenjem svih sudionika, gostiju, "tehničkog osoblja", ljudi iz medija i slučajnih namjernika. Oduševljenje je proizilazilo iz općega mišljenja da je riječ o njihovom najkvalitetnijem uradku na kojem su najfinije izbrušene sve njihove kvalitete.
Album "Jedina" s datumom izlaska 15. svibnja 2000. šesti je diskografski uradak Leta 3, projekt koji još izrazitije nego prijašnji, fokusira i potencira sve ključne elemente estetike grupe. Album je pripreman dvije godine, a u konačnom snimanju i oblikovanju sudjelovao je cijeli niz gostiju i suradnika: stalni pratilac grupe, producent Janez Križaj, slovenski designer Ajax, fotograf Rino Gropuzzo, riječki vokalni kvartet ENI, romski sastav Crni dijamanti, klapa Silba, tenorist Voljen Grbac, puhači Jakša Kriletić i Igor Pavlica iz Jinxa, te Marko Anić i Toni Železnik i još mnogo drugih glazbenika.
Bombardiranje Srbije i Čačka
Album je objavljen 2006. godine, a pripreman gotovo pune tri godine. Unikatan je to spoj naizgled nespojivog - rocka, etna, narodnjaka, trasha, ex-YU sweet popa osamdesetih, elektronike, drum'n' bassa i nu metal prangijanja.
"Mi ne zbijamo šalu, time se bavila 'Top lista nadrealista'. Mi stvaramo nova značenja, sastavljamo ih od mnogo štošta, ima u tome puno humora, ali nema parodiranja. Parodiranje je isto što i paradiranje. Ovo naše je novi svijet, neka nova zemlja, Nova Jugoslavija!" - izjavili su letovci za Novi list prilikom izlaska novog albuma. Album nudi shizofrenu viziju Nove Jugoslavije i njenih pripadajućih republika i pokrajina u svim aspektima, bilo glazbenim, tekstualnim, scenografskim, dizajnerskim ili kostimografskim.
Predstava Fedra
Sastav je u travnju 1996. započeo rad na predstavi "Fedra" Ivice Buljana, da bi u lipnju održali premijeru. Angažman domaćih rockera u kazalištu nije ništa novo, ali do "Fedre" niti jedan sastav nije bio toliko eksponiran u izvedbi jedne predstave u kojoj je bio praktično centralna pojava. Slobodno se može reći da je "Fedra" jedna od najuspješnijih hrvatskih predstava zadnjih godina, što potvrđuju njena brojna gostovanja u Španjolskoj, Italiji, Sloveniji Grčkoj, Makedoniji i Venezueli i njen već kultan status. Angažman Leta 3 nagrađen je nagradom Hrvatskog glumišta te Porinom za najbolju kazališnu glazbu ("Pipi"). Ono što se pritom pokazalo, a kasniji angažman Prlje u predstavi "Pilad" potvrdio, jest "prirodna" bliskost Leta 3 s kazalištem u kojem njihova izrazita sceničnost funkcionira gotovo jednako dobro kao na koncertima.
Hiawassee, Georgia
Hajavosi je grad u američkoj saveznoj državi Džordžija. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 880 stanovnika.
Demografija
Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 880 stanovnika, što je 72 (8,9%) stanovnika više nego 2000. godine.
1185 Nikko
1185 Nikko je asteroid glavnog asteroidnog pojasa sa srednjom udaljenošću od Sunca koja iznosi 2,236 astronomskih jedinica (AJ). Apsolutna magnituda asteroida je 12,09 a geometrijski albedo 0,079.
Oksalat-KoA ligaza
Oksalat-KoA ligaza (, oksalil-KoA sintetaza, oksalil koenzim A sintetaza) je enzim sa sistematskim imenom oksalat:KoA ligaza (formira AMP). Ovaj enzim katalizuje sledeću hemijsku reakciju
Alto, California
Alto je naseljeno područje za statističke svrhe u američkoj saveznoj državi Kalifornija. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 711 stanovnika.
The Postman Always Rings Twice (roman)
The Postman Always Rings Twice je kriminalistički roman američkog pisca Jamesa M. Caina, poznat kao jedno od najuticajnijih ostvarenja žanra, odnosno po brojnim filmskim ekranizacijama širom svijeta.
Vjeruje se kako je Cainu inspiraciju za roman donio stvarni slučaj Ruth Snyder (kao i kod kasnijeg romana Double Indemnity), ali i okolnosti tada aktualne Velike depresije. Protagonist i narator romana je Frank Chambers, mladi skitnica koji dođe u zalogajnicu koju vodi lijepa Cora, a čiji je vlasnik stari grčki imigrant i Corin suprug Nick Papadakis. Radnja pokazuje kako se Frank i Cora upuste u strastvenu ljubavnu vezu, ubiju Nicka fingirajući nesretni slučaj te se uspiju osloboditi optužbe za ubistvo na sudu, ali kako sticajem okolnosti na kraju oboje plaćaju za svoj zločin.
Vanjske veze
Streaming audio
Luis Suárez
Nacional
Karijeru je počeo u urugvajskom prvoligašu Nacionalu gdje je i prošao kroz mlađe selekcije. Za vrijeme boravka u Nacionalu odigrao je 27 utakmica uz 10 postignutih golova te je tako pomogao klubu u osvajanju jednog prvenstva.
Groningen
Nakon uspješne sezone Groningen je otkupio njegov ugovor za 800,000 eura. Za vrijeme svoje prve sezone u Europi, Suárez se dobro snašao i zabio 10 golova u 29 utakmica. Njegove impresivne partije privukle su pažnju velikih klubova pa je tako u ljeto 2007. prešao u Ajax za 7.5 milijuna eura.
Ajax
Sezonu 2008./09. završio je sa 31 utakmicom i 21 golom. Ta sezona je upamćena po tome što je dobio čak sedam žutih kartona kroz natjecanje.
Sezonu 2009./10. odigrao je fantastično, zabio je hattrick u doigravanju Europske Lige protiv Slovana iz Bratislave. Sezonu je doveo kraju sa 35 golova u ligi (odnosno 49 ukupno). Zabio je 6 golova u jednoj utakmici Nizozemskog kupa. Na kraju sezone dobio je nagradu za najboljeg igrača lige.
Liverpool FC
Suárez je 28. januar 2011. otišao za 27 milijuna eura u engleski Liverpool.
Reprezentativna karijera
thumb|right|170px|Suarez (lijevo) sa suigračem [[Diego Forlán|Diegom Forlánom.]] Suarez je debitirao za Urugvaj 8. februar 2007. u pobjedi protiv Kolumbije 3:1, isključen je u 85. minuti nakon što je dobio drugi žuti karton. Suarez se ustalio u reprezentaciji i startao u prve 4 utakmice kvalifikacija za SP 2010 te je činio ubojiti napadački tandem sa sunarodnjakom Diegom Forlánom.
FIFA Svjetsko prvenstvo 2010
Na SP u JAR-u bio je drugi strijelac Urugvaja sa tri pogotka u 6 nastupa, te je time pomogao momčadi da osvoji četvrto mjesto. On ih je sam uz pomoć vratnice uveo u polufinale, kada je udarac Ganskog igrača u 120 minuti sa crte izbacio rukom, a Ganci nisu uspjeli realizirati jedanaesterac.
Borgonuovo, Pordenone
Borgonuovo je naselje u Italiji u provinciji Pordenone, u regiji Furlanija-Julijska krajina.
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 265 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 52 m.
Aldous Huxley
Aldous Leonard Huxley (Godalming, 26. srpnja 1894. - Los Angeles, 22. studenog 1963.), engleski književnik.
Djelovao je kao novinar, kazališni, likovni i glazbeni kritičar. Sedam godina boravio je u Italiji, a 1926. putuje oko svijeta, te od 1937. boravio je u Kaliforniji. Javio se misaonom lirikom s jakim pesimističkim tonovima. U prvom razdoblju svojeg stvaranja prosvjeduje protiv životne besmislenosti, a u drugom razdoblju sve se više javlja mistička aura i odaje se studiju istočnjačke i zapadnjačke mistike. Pod kraj života uživao je haluciongene i opisivao njihov učinak. Prvi put uzima meskalin 1953. Čak je na samrti zamolio da mu se da doza LSD-a. Svoja iskustva s halucinogenim drogama koja je pomno pratio tako što je bilježio doživljaje i snimao razgovore pod opijatima na diktafon objavljuje u knjizi Vrata percepcije (1954.) i u eseju Raj i Pakao (1956.).
Njegov djed je Thomas Henry Huxley jedan od prvih pristaša Darvinizma, odnosno teorije evolucije i autora epifenomenalizma svijesti. Epifenomen je zapravo nus pojava-nečim je uzrokovana, a ništa ne uzrokuje, tako je i svijest nečim uzrokovana, a ništa ne uzrokuje. Naime, svijest je proizvod tjelesnih i moždanih funkcija, ali sama ne utječe na moždane i tjelesne funkcije.
Biografija
Aldous Huxley se rodio 26. srpnja 1894. u Godalmingu u grofoviji Surrey. Otac mu je bio Leonard Huxely, najstariji sin poznatog biologa i "darwinovog buldoga" Thomasa Henrya Huxleya, a polu-brat Andrew Huxley, dobitnik Nobelove nagrade za medicinu. Majka Aldousa Huxleya, Julija Arnold, umrla je 1908. kad mu je bilo 14 godina. Iste godine umrla mu je i sestra Roberta u nepovezanom incidentu.
Huxley je svoju književnu karijeru započeo kao pjesnik te je 1916. objavio svoju prvu knjigu stihova, kojom se priključio tzv. imaginistima. Godine 1919. oženio se s Marijom Nys, Belgijankom koja je za vrijeme prvog svjetskog rata došla u Englesku kao izbjeglica, te s kojom je imao svoje jedino dijete Matthewa. Sljedećih nekoliko godina bavio se književnim žurnalizmom, surađujući u raznim časopisima. Pisao je kazališne, likovne i glazbene kritike te književne prikaze i prigodne članke. Pošto se okušao kao pjesnik i pripovjedač, 1921. objavljuje svoj prvi roman "Cromovo žutilo" u kojem satirizira interese i modu svog vremena.
Tijekom 1920-ih i ranih 1930-ih većinom je živio u Italiji i Francuskoj. U tom razdoblju napisao je romane koji su ga učinili slavnim - "Kontrapunkt", u kojem prikazuje nihilistički karakter 20-ih godina 19-og stoljeća, i "Vrli novi svijet", ironičnu viziju buduće utopije. 1937. preselio se u SAD. Nakon drugog svjetskog rata, u kojem se nije borio, postao je vegetarijanac, a nekoliko godina potom počeo je eksperimentirati s halucinogenom drogom meskalinom. Posljedica tih eksperimenata su esej "Vrata percepcije", koji je bio inspiracija za grupu "The Doors", i njegov nastavak "Raj i pakao".
Vicko Krstulović
Vicko Krstulović (Split, 27. travnja 1905. – Split, 28. rujna 1988.), bio je hrvatski komunist, jedan od vođa ustanka u Dalmaciji, a nakon rata predsjednik Prezidija Sabora Narodne Republike Hrvatske od 1952. do veljače 1953. godine.
Obnašao je mnoge funkcije u KPJ i KPH, bio je tajnik Pokrajinskoga komiteta KPH za Dalmaciju, ministar unutarnjih poslova Federalne Države Hrvatske, ministar pomorstva FNRJ, ministar rada FNRJ.
Životopis
Vicko Krstulović rodio se u Splitu 1905. godine. Već kao petnaestogodišnjak, postao je članom Saveza komunističke omladine Jugoslavije, a 1922. primljen je u članstvo Komunističke partije Jugoslavije. Više je puta hapšen i zatvaran zbog komunističkog djelovanja. Godine 1939., postao je političkim sekretarom novog Pokrajinskoga komiteta KPH za Dalmaciju. Na toj je poziciji zamijenio Vicka Jelasku, koji je došao u sukob s novim (Titovim) rukovodstvom KPJ.
Drugi svjetski rat
Poslije Travanjskog rata, sloma Kraljevine Jugoslavije i proglašenja Nezavisne Države Hrvatske, 1941. godine, Vicko je, kao tajnik Pokrajinskog komiteta KPH za Dalmaciju i član CK KPJ i CK KPH, radio na širenju Narodnooslobodilačkog pokreta i rukovodio pripremama oružanog ustanka u Dalmaciji. U rujnu 1941. godine, postao je prvi zapovjednik Dinarskog partizanskog odreda. Štab ovog odreda je postupno postao rukovodstvo svih partizanskih postrojba Dalmacije. U travnju 1942. godine, Glavni štab NOV-a Hrvatske postavio ga je za zapovjednika Četvrte operativne zone Hrvatske.
Poslije sastanka sa članovima Vrhovnog štaba NOP-a i DVJ-a i Vrhovnim zapovjednikom Josipom Brozom Titom, u drugoj polovici srpnja 1942. godine na planini Cincar, dobio je nova uputstva za djelovanje antifašističkog pokreta u Dalmaciji. Krajem 1942. i početkom 1943. godine, u Dalmaciji je formirano pet novih dalmatinskih brigada NOVH, a 13. veljače 1943. i Deveta dalmatinska divizija NOVH, čiji je prvi zapovjednik bio Vicko Krstulović. Deveta dalmatinska divizija NOVH bila je formirana od 3., 4. i 5. dalmatinske brigade u Imotskom 13. veljače 1943. godine, a uz Vicka Krstulovića, zapovjednika, Ivica Kukoč bio je komesar a načelnik štaba Josip Škorpik. Ova divizija je sudjelovala u bitci na Neretvi. Zbog iscrpljenosti boraca i epidemije tifusa, ova divizija je bila rasformirana 12. travnja 1943. godine. Tijekom bitke na Sutjesci, Vicko Krstulović se kretao sa ostalim članovima AVNOJ-a, čiji je i on bio član.
Kolovoza 1943. godine, zajedno sa Prvom dalmatinskom udarnom brigadom, vratio se u Dalmaciju. 22. kolovoza 1943. godine obnovljen je Štab Četvrte operativne zone Hrvatske, a prestao je postojati Operativni štab za Dalmaciju, i on je ponovno bio njegov zapovjednik. U Štabu IV. OZ-a sve su poslove vršili komesar Ivica Kukoč i zamjenik komandanta Maks Baće, dok je Krstulović bio angažiran na političkim zadatcima, na terenu, kao tajnik Pokrajinskog komiteta KPH za Dalmaciju. Poslije kapitulacije Italije u rujnu 1943. godine, Vicko je zajedno s Ivom Lolom Ribarom, ušao u okupirani Split. 9. rujna oni su počeli razgovore sa zapovjednikom divizije "Bergamo", generalom Emilliom Becuccijem, o predaji divizije. 16. rujna 1943. godine potpisan je sporazum o predaji divizije NOVH-u u hotelu "Park" a potpisali su ga zapovjednik divizije general Emilio Becucci, general Koča Popović, zapovjednik 1. proleterske divizije, kao predstavnik i Ivo Lola Ribar kao delegat Vrhovne komande NOVJ-a a svjedoci su bili šef britanske misije major Deakin, šef misije za Dalmaciju kapetan J. E. Burke i kapetan M. O. Benson, američki predstavnik pri engleskoj vojnoj misiji. U listopadu 1943. godine bio je formiran Štab Osmog dalmatinskog korpusa, koji je preuzeo funkciju rukovođenja vojnim postrojbama od Štaba Četvte operativne zone, a Vicko se tada posvetio političkom radu u Zemaljskom antifašističkom vijeću narodnog oslobođenja Hrvatske i Antifašističkom vijeću narodnog oslobođenja Jugoslavije. Na Drugom zasjedanju AVNOJ-a, krajem studenog 1943. godine u Jajcu, bio je izabran za člana Predsjedništva AVNOJ-a.
Prema nekim svedočenjima, za vrijeme NOB-a je predlagao oslobađanje sabirnog logora u Jasenovcu, ali njegov prijedlog nije prihvaćen.
desno|thumb|250px|Rodna kuća Vicka Krstulovića u Splitu.
Iako ga mnogi opisuju kao uzornoga komunističkoga dužnosnika, neki mu zamjeraju poslušnost prema navodnoj protuhrvatskoj politici u komunističkoj partiji.
U prosincu 1944. godine, bio je izabran za povjerenika industrije i trgovine ZAVNOH-a, a 14. travnja 1945. godine za ministra unutarnjih poslova u prvoj Vladi Demokratske Federalne Hrvatske, formiranoj u Splitu. Krstulović je kao ministar unutarnjih poslova propisao Naredbu o zabrani ustaške i fašističke literature kojom je zabranio do daljnjega svaku prodaju i svako rasparčavanje literature koja je izašla nakon 6. travnja 1941. godine. Iako je naredba sadržavala i dio u kome je bilo riječi o komisiji stručnjaka koji će literaturu pregledati i nakon toga zabraniti, odnosno odobriti daljnju prodaju navedenih djela.
Dana 6. srpnja 1945. godine prenosi Uredbu saveznoga ministra unutarnjih poslova Aleksandra Rankovića oblasnim i okružnim NOO o uklanjanju vojničkih grobalja pripadnika protivničkih vojska:
Tada su sravnani sa zemljom svi vanjski znakovi groblja.
Poslijeratni period
Od siječnja 1946. godine bio je ministar rada i ministar pomorstva u Saveznoj vladi, a u travnju 1951. godine, postao je predsjednik Oblasnog Narodnog odbora Dalmacije i politički tajnik Oblasnog komiteta KPH za Dalmaciju. U veljači 1952.. godine bio je izabran za predsjednika Prezidija Sabora Narodne Republike Hrvatske (tada najviša funkcija u Republici), a u veljači 1953. postao je članom Saveznog izvršnog vijeća.
Od 1954. do 1959. godine, bio je predsjednik Odbora u Saboru NR Hrvatske, a zatim i član Izvršnog vijeća Sabora. Od 1963. do 1967. godine, bio je predsjednik Odbora za proračun Savezne skupštine SFRJ, a od tada član Savjeta federacije SFRJ. Za narodnog izaslanik u Hrvatskom saboru bio je biran od 1945. do 1963. godine, a za narodnog izaslanika u Saveznoj skupštini od 1945. do 1967. godine. Pored ovih državnih funkcija bio je i predsjednik Glavnog odbora Narodne tehnike Hrvatske, predsjednik Matice iseljenika Hrvatske i člana Predsjedništva Saveza udruženja boraca NOR-a Jugoslavije.
Djela
Djela, radovi i članci:
Jedan od autora u:
Eridania, Foggia
Prema proceni iz 2011. u naselju je živelo 188 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 50 m.
Historija Albanije
thumb|250|[[Butrint, UNESCO World Heritage Site.]]
Rotenon
Rotenon je organsko jedinjenje, koje sadrži 23 atoma ugljenika i ima molekulsku masu od 394,417 Da.
Historija Albanije
Istorija Albanije je istorija područja današnje Albanije od antičkog doba do danas.
Atničko doba
thumb||Rasprostranjenost [[Iliri|Ilira na Balkanu prije oko 3000 godina]]
U antičkoj dobi na području današnje Albanije su živjeli Iliri, Indoevropski narod koji se pojavio otprilike oko 1000 pne. Njihov glavni grad je bio Skadar u sjevernozapadnoj Albaniji koji je još uvijek naseljen. Rimljani osvajaju područje godine 9. i teritorija moderne Albanije je podjeljeno između rimskih provincija Makedonija, Dalmacija i Epirus.
Srednji vijek
Tokom većeg dijela srednjeg vijeka, Albanija pripada Bizantu. Slabljenjem vizantijske države pod Anđelima krajem XII veka javljaju se i prvi pokušaji osamostaljivanja albanskih oblasti između Škumbe i Drima, sa središtem u Kroji, gde se porodica Progona osamostaljuje s težnjom da objedini sve albanske zemlje. Dimitrije Progon se proglašava "arhontom Arbanasa" i stupa u međunarodne veze sa Dubrovnikom, Venecijom i Raškom. 1204. godine, zbog pomoći u ratovanju protiv Mlečana, Bizant uspostavlja nezavisnu albansku kneževinu Epirusa, od Drača do Korintskog zaliva, sa prestonicom u Arti.
thumb|[[Leška Liga (1444-1479)]]
Nakon propasti Epira 1261. pod vlašću Karla Anžujskog ujedinjen je veći deo albanske teritorije u "Kraljevinu Albaniju" (Regnum Albaniae), sa sedištem u Draču. Kraljevina Albanija je obuhvatala širi prostor albanskih zemalja, sa gradovima Krojom, Beratom i Valonom, kao i ostrvom Krfom. Ova kraljevina se održala do 1286, kada je tu ponovo uspostavljena vizantijska vlast. Srpski imperator Stefan Dušan osvaja skoro čitavu Albaniju, osim Drača, u kampanji 1342/1343. godine. U svojoj tituli Dušan se naziva "car i samodržac Srbljem, Grkom, Blgarom i Arbanasom", čime je legitimisana činjenica da se Albanci uključuju u sastav carstva kao njegov ravnopravni elemenat. Karlo Topija obnavlja nekadašnju Kraljevinu Albaniju sa sedištem u Draču (1359-1388). Energičan otpor Albanaca protiv Turaka organizovan je 1433. godine, kada najpre Dukađini napadnu i osvoje od Turaka grad Danj kod Skadra, a potom se koalicija albanskih prvaka "od skadarskih planina do Valone" na čelu sa Arnitom Spatom (Arijanitom Komnenom), tri godine uspešno nosila sa žestokim turskim napadima.
U 15. veku, kada je veliki deo balkanskog poluostrva pao u ruke Turaka, Albanci su pod vođstvom Skenderbega, "zmaja od Albanije", vodili bespoštednu borbu protiv Osmanskog carstva čitave dve decenije. Đorđ Kastriot Skenderbeg oslobađa i ujedinjuje skoro celu Albaniju u Lešku Ligu, utvrđuje se u gradu Kroji i postaje glavna ličnost u savezu albanskih gospodara protiv Osmanlija. 1450. je turska vojska bezuspešno opsela Kroju, ali je Murat II morao da se povuče. 1457. se Skenderbeg povlaći u planine pred turskom vojskom, koja je provalila preko Albanije u Zetu. Kroja je bez uspeha opsađivana i 1466. i 1467. Skenderbeg umire u Lješu 1468. godine. Nakon Skenderbegove smrti, albanski otpor se nastavio još deset godina, sve dok otomanska vojska 1478. godine, iz četvrtog pokušaja, konačno nije zauzela Kruju, njegov rodni grad.
Otomanski period
thumb|[[Drač 1573.]]
1478. godine albansku državu osvaja Osmansko carstvo. Tokom otomanskog perioda, mnogi Albanci prelaze su na Islam. Albanska islamska zajednica je bila podjeljena među Sunita i Bektaša.
Borba za nezavisnost
U drugoj polovini 19. vijeka počinje borba za nezavisnost Albanije. 1878. godine osnovana je Prizrenska liga sa ciljom da se napravi nezavisna Albanska država. U ova doba je napravljena moderni alfabet albanskog jezika.
Prvih godina 20. veka umnožavaju se pobune Albanaca, usmerene na dobijanje autonomije u okviru Turske carevine. Početkom 1912. izbija veliki albanski ustanak pod vođstvom Opšteg ustaničkog komiteta, na čijem čelu su bili Bajram Curi, Isa Boljetinac, Hasan Priština i drugi. Iste 1912. godine, Albanija stiče svoju nezavisnost od Osmanskog carstva. 1928. godine Ahmed-beg Zogu, sin vođe jednog Albanskog plemena, uspije nagovoriti parlament da pretvori Kneževinu Albaniju u kraljevinu, a da on postane kralj. Kralj Zogu vlada Albanijom do 1939. godine, kad je osvaja fašistička Italija. Iako je do tada zvanično vladao Zogu, stvarnu vlast nad Albanijom imali su Italijani koji su i kraljem i državom upravljali "iz senke" još od kasnih 1920-ih godina.
Komunistički period
thumb|Na teritoriji [[NR Albanija|NR Albanije izgrađeno je oko 700.000 bunkera.]]
Barrera, Texas
Barrera je naseljeno mesto za statističke potrebe u američkoj saveznoj državi Teksas. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 108 stanovnika.
Historija Albanije
Komunistički period
Tokom Drugog svetskog rata albanski partizani su poveli borbu protiv italijanskih fašista, koji su 1939. anektirali Albaniju. Borbom je rukovodila Komunistička partija Albanije. Borbu Albanaca protiv okupatora je pomagala i bratska Komunistička partija Jugoslavije. Pred kraj 1944. godine čitava Albanija je bila oslobođena, a 1945. godine je uspostavljena "vlast narodne demokratije". Decembra 1945. godine održani su izbori za Ustavotvornu skupštinu, na kojima je lista Narodnooslobodilačkog fronta Albanije predvođena Enverom Hodžom osvojila 93% glasova. Skupština je januara 1946. godine ukinula monarhiju i proglasila Narodnu Republiku Albaniju.
Spoljna politika NR Albanije se često radikalno menjala. U početku je Albanija imala izuzetno dobre odnose sa Jugoslavijom, a vođeni su i pregovori oko udruživanja u veliku Balkansku federativnu republiku. 1948. godine, kada je stupila Rezolucija Informbiroa, Albanija se od Jugoslavije okreće Sovjetskom Savezu. Posle smrti Josifa Staljina i početka procesa "destaljinizacije" u SSSR-u, Albanija se okreće Kini. Dobri odnosi sa Narodnom Republikom Kinom su trajali sve do smrti Mao Cedunga. Nakon okončanja kineske izolacije prema zapadu, Hodža prekida odnose između Albanije i Kine te upostavlja politiku izolacije Albanije. Ova politika uzrokuje propast albanske privrede.
Godine 1967. NR Albanija je proglašena prvom ateističkom zemljom u svetu.
Savremeni period
Enver Hodža umire 1985. godine. Nakon 1990. godine u Albaniji se uvodi višepartijski sistem i zemlja menja naziv u Republika Albanija. Od 1990. zemlja je orijentisana prema zapadu. Primljena je u Savet Evrope, i zatražila je prijem u NATO.
Demokratski ustav je upostavljen 1998. godine. Nova demokratska Albanija je jedna od najsiromašnijih država u Evropi. Albanska radna snaga je nastavila da emigrira u Grčku, Italiju, Evropu i Severnu Ameriku.
Fourquevaux
Furkevo je naselje i opština u južnoj Francuskoj u regionu Središnji-Pirineji, u departmanu Gornja Garona koja pripada prefekturi Tuluz.
Po podacima iz 1999. godine u opštini je živelo 716 stanovnika, a gustina naseljenosti je iznosila 72,6 stanovnika/km². Opština se prostire na površini od 10,03 km². Nalazi se na srednjoj nadmorskoj visini od 230 metara (maksimalnoj 256 m, a minimalnoj 165 m).
Malat-KoA ligaza
Malat-KoA ligaza (, malil-KoA sintetaza, malil koenzim A sintetaza, malat tiokinaza) je enzim sa sistematskim imenom malat:KoA ligaza (formira ADP). Ovaj enzim katalizuje sledeću hemijsku reakciju
Prljavo kazalište
thumb|Prljavo kazalište na nastupu u [[Slavonski Brod|Slavonskom Brodu 2009. godine]] thumb|Nastup na [[Samoborskom fašniku 2017. godine]]
Prljavo kazalište je jugoslovenska i hrvatska rok grupa koja je osnovana u Zagrebu 1977.
Ostritz
Ostric je grad u njemačkoj saveznoj državi Saksonija. Jedno je od 59 opštinskih središta okruga Gerlic. Prema procjeni iz 2010. u gradu je živjelo 2.695 stanovnika. Posjeduje regionalnu šifru (AGS) 14626420.
Prljavo kazalište
Početak
Prljavo kazalište je nastalo 1977. u zagrebačkom predgrađu Dubrava pod snažnim uticajem panka. Ime grupe potiče od jedne epizode stripa Alan Ford, kada članovi družine T.N.T. dolaze u pozorište nazvano "Prljavo kazalište". Prvu postavu grupe činili su: Jasenko Houra (gitara), Zoran Cvetković (gitara), Davorin Bogović (vokali), Niko Hrastekbas i Tihomir Fileš (bubnjevi). Prljavo kazalište u startu nije imalo jasnu predstavu o muzici koju bi svirali, a pesma „Moj otac je bio u ratu" bila je prva koju su komponovali. Prvi ozbiljni nastup imali su na Poletovom koncertu 1978. Prvim singlovima „Televizori“ i „Moj otac je bio u ratu“ skrenuli su pažnju medija na sebe, a 1979. su svirali na koncertu Bijelog dugmeta na stadionu JNA, kada su i promovisali album. Tokom snimanja te ploče grupu je napustio Zoran Cvetković, a zamenio ga je gitarista Marijan Brkić. Komisija za šund nije oslobodila ploču poreza, verovatno zbog teksta pesme „-{Some boys}-“ koja tretira homoseksualnost. Hourine pesme su se bavile traumama odrastanja. NJegovi iskazi najdierktniji su u pesmama „Sretno dijete“, „Ja sa mladić u najboljim godinama“, „Subotom uveče“. Iako je ploča nevešto odsvirana, zbog originalnih pesama u to vreme proglašena je jednim od najboljih debi ostvarenja u domaćoj muzici. Svoju posvetu Rolingstonsima su dali na omotu Pika Stančića, koji se odlučio za crtež na kome je iseckan jezik Mika DŽegera proboden zihericom.
Ostritz
Geografski i demografski podaci
mini|levo|250px|Položaj grada u okrugu Gerlic Ostric se nalazi u saveznoj državi Saksonija u okrugu Gerlic. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od 207 metara. Površina opštine iznosi 23,4 km². U samom gradu je, prema procjeni iz 2010. godine, živjelo 2.695 stanovnika. Prosječna gustina stanovništva iznosi 115 stanovnika/km².
Olmsted Falls, Ohio
Olmsted Fols je grad u američkoj saveznoj državi Ohajo.
Demografija
Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 9.024, što je 1.062 (13,3 %) stanovnika više nego 2000. godine.
Prljavo kazalište
1980e
Drugi album „Crno bijeli svijet“", su snimili 1980. u Milanu, u produkciji Pika Stančića, a on je napisao i deo aranžmana. Pokazavši se kao bolji svirači, članovi Prljavog kazališta odustaju od panka i nude pop ploču prelivenu tada popularnim ska zvukom, dok se gitare oslanjaju na tradiciju Šedouza i Crvenih korala. Sa ploče se izdvajaju Hourini hitovi „Mi plešemo“ (u originalu je trebalo da se zove „Mi pijemo“), „Crno bijeli svijet“, „Neki moji prijatelji“, „Nove cipele", i obrada pesme „Sedamnaest ti je godina tek“ Ive Robića. U to vreme Houra je već pokazivao interesovanja za hrvatsku narodnu muziku, pa im se na promotivnom koncertu u maloj dvorani Doma sportova u jesen 1980. u pesmi „Mi plešemo“ priključio tamburaški orkestar. Januara 1981. u beogradskom Domu omladine u okviru manifestacije „Pozdrav iz Zagreba“, Prljavo kazalište trijumfuje pred publikom, mada je malo nedostajalo da im predgrupa Haustor ukrade popularnost.
Pod pritiskom sve intenzivnijih angažmana, Davorin Bogović se povukao, tako da je na trećoj ploči, „Heroj ulice", ulogu pevača preuzeo Houra. Album su snimali u Švedskoj, u produkciji Tini Varge, a udaraljke su svirali Sune Ferger i Miroslav Budanko, dok je saksafonista bio Jan Gustafson. Novim pesmama Prljavo kazalište se opredelilo za bazičnu varijantu roka, posebno u temama „Devojke bi“, „Sve gradske bitange“ i „Lupam glavom u radio“. Posvetu Brusu Springstinu, što je navedeno i na omotu ploče, Houra je dao u pesmama „Heroj ulice" i „Široke ulice", a Filu Kolinsu u baladi „Noćas sam izašao na kišu“. Po objavljivanju ploče u vojsku su otišli Fileš i Hrastek, tako da su nastupali uz pomoć bubnjara Dražena Šolca i Zorana Cvetkovića koji je svirao bas.
Dve godine kasnije, u grupu se vratio Davorin Bogović i sa njim su snimili album „Korak od sna“. U saradnji sa Rajkom Dujmićem iz Novih fosila, napravili su mirniju ploču sa koje se izdvajila pesma „Sve je lako kad si mlad“ i obrada pesme „Milioner“ Zvonka Špišića. Prateće vokale pevao je tada malo poznati Mladen Bodalec, jedno vreme član grupe Patrola.
Posle pauze zbog odlaska Brkića u vojsku, početkom 1986. Kazalište je objavilo „Zlatne godine“. Umesto Bogovića novi pevač je Mladen Bodalec. Na njoj se Houra posvetio pisanju standardnih pop rok pesama srednje struje, što postaje karakteristika grupe tokom daljeg rada. Ploču je producirao Stančić, a poznatije postaju pesme „Ne zovi mama doktora“, „Sladoled“ i „Ma kog me boga za tebe pitaju“.
Ovaj album je pratio sledeći "Zaustavite zemlju“ 1988. Na njemu se nalazila pesma „Mojoj majci“ koju je Houra napisao povodom smrti majke. Zbog stiha „Zadnja ruža Hrvatska“, pesma postiže ogromnu popularnost u Hrvatskoj, ali ih mediji u drugim delovima delu zemlje kritikuju zbog nacionalizma. Po objavljivanju ploče grupu napušta Marijan Brkić i prelazi u Parni valjak. Grupa je sa novim gitaristom Damirom Liposekom svirala 17. oktobra 1989. na zagrebačkom Trgu republike, gde se po nekim procenama okupilo 200.000 ljudi.
Sledeće godine objavljuju dupli živi album „Sve je lako kad si mlad“, snimljen na koncertima u zagrebačkom Domu sportova, novembra 1988. i na nastupu ZG Rok Forsiz. Na četvrtoj strani našli su se studijski snimci sa debi singla i prva dva albuma. Za omot je upotrebljeno idejno rešenje sa prvog albuma. Prljavo kazalište je snimilo ploču „Devedeseta“, u produkciji Mate Došena, a prateće vokale su pevali Davorin Bogović i Vesna Došen. Novi član grupe je postao klavijaturista Mladen Rosko.
1990e
Početkom devedesetih Prljavo kazalište je često sviralo u inostranstvu, po hrvatskim klubovima. Tokom rata grupa pauzira, a 1993. sa novim klavijaturistom Fedorom Boićem objavljuju CD "Lupi petama" sa pesmama „Reci sve za Hrvatsku“, „Pet dana ratujem, subotom se zaljubljujem“ i sličnim. U pesmi „Uzalud vam trud svirači" kao gost se pojavio tamburaški orkestar iz Vinkovaca. Tada je objavljen i kompilacijski CD "Najveći hitovi".
Godine 1994. dobijaju nagrade Porin za CD "Lupi petama", za najbolje komponovanu pesmu pod uticajem folklora i za video "Koncert u HNK". Objavljuju i živu ploču, snimljenju na Božićnom koncertu na Dolcu i ploču „Dođi sada, Gospode“, „Laku noć tebi, Zagrebe“ i drugim. Materijal za ploču miksovan je i premasterizovan u Londonu, a kao gost svirao je Mel Gejnor, bivši bubnjar sastava Simpl Majnds. Krajem 1997. Prljavo kazalište je objavilo album snimljen na nastupu u dvorani Vatroslav Lisinski povodom 20 godina postojanja.
2020e
5. svibnja 2022. zbog narušenih odnosa s Tihomirom Filešom, Jasenko Houra je kao vlasnik žiga (trademark) grupi 'zabranio' daljnje nastupe i najavio da se grupa razišla, a ostali članovi su se tome usprotivili.
2-furoil-KoA dehidrogenaza
2-furoil-KoA dehidrogenaza (, furoil-KoA hidroksilaza, 2-furoil koenzim A hidroksilaza, 2-furoil koenzim A dehidrogenaza, 2-furoil-KoA:(akceptor) 5-oksidoreduktaza (hidroksilacija)) je enzim sa sistematskim imenom 2-furoil-KoA:akceptor 5-oksidoreduktaza (hidroksilating). Ovaj enzim katalizuje sledeću hemijsku reakciju:
Vezo (narod)
Vezo ili Vezu je jedan malgaških naroda od 254.000 pripadnika koji su poznati ribari sa zapadne obale Madagaskara.
Vezo kao i njihovi susjedi, većinski Sakalave, govore malagaški makrojezik, takozvani sakalava malagaški.
Historija
Vezo su narod malajsko-indonežanskog porijekla, njih Malgaši zovu nomadima mora, jer znaju ostati po nekoliko dana na moru u potrazi za ribom u svojim malim pirogama. I danas mnogi smatraju da su Vezo, samo dio naroda Sakalave, sa čijom historijom su uvijek bili neposredno povezani.
Albanski ustanak 1912.
Veliki albanski ustanak 1912. godine je doveo je do stvaranja nezavisne Albanije nakon nekoliko meseci borbe.
Vezo (narod)
Geografska rasprostranjenost
Vezoi danas žive u svojim malim ribarskim naseljima raštrkani duž zapadne obale Mozambičkog kanala, od mjesta Anakao (50 km južno od grada Toliara) sve do 400 km sjevernijeg grada Morondava.
Društvo, običaji kultura
thumb|right|250px|Tradicionalna ribarska piroga plemena Vezo
Albanski ustanak 1912.
Ovaj ustanak je bio jedan od neposrednih povoda prvog balkanskog rata.
Pozadina
thumb|[[Isa Boljetinac, jedan od vođa ustanka.]] Nakon potpunog razlaza sa mladoturcima, koji su uz pomoć Albanaca preuzeli vlast, ali su izneverili njihova očekivanja, Albanci su januara 1912. doneli odluku o podizanju ustanka. Nabavka oružja išla je preko Crne Gore. Srbija je takođe pomagala ustanike, jer je imala interesa u destabilizaciji otomanske države.
Vezo (narod)
Društvo, običaji kultura
Za razliku od većine Malgašana Vezo ne prakticiraju obrezivanje.
Albanski ustanak 1912.
Pozadina
Albanski prvaci su se pre dizanja ustanka prvo sastali sa predstavnicima turskih vlasti, ali su ove vlasti odbile njihove zahteve. Od velikih sila, jedino je Italija, tada u ratu sa Turskom, bila spremna da pomogne ustanike oružjem u južnoj Albaniji.
Tok ustanka
Na zboru ustaničkih prvaka u Juniku su formulisani zahtevi za utvrđivanjem granica Albanije, povlačenjem turskih činovnika i uvođenjem albanskog jezika kao službenog. Jedan od glavnih ideologa albanskih ustanika je bio Hasan Priština, koji je politički usmeravao tok ustanka protiv turske vlasti. Zahtevi ustanika su formulisani u nekoliko sledećih tačaka :
thumb|left|150px|[[Hasan Priština, politički predstavnik Albanaca]]
Nakon zbora u Juniku, ustanici bez borbe zauzimaju Mitrovicu, Vučitrn i Prištinu. Albanci u garnizonima su masovno dezertirali i prelazili na ustaničku stranu. Kosovarima su se ubrzo pridružili Mirditi, Merturi i Nikaj. U Skadru je formiran zajednički komitet muslimana i katolika za pomoć ustanku. Borbe su se proširile i na srednju Albaniju (Tirana i Kroja). Ustanici su u početku imali i podršku turskih oficira iz grupe "Spasilaca otadžbine", koji su hteli da obore mladoturski režim.
Usled uspeha albanske pobune, mladoturska vlada podnosi ostavku. Ubrzo potom, u julu mesecu, nova vlada šalje delegaciju na pregovore u Prištinu. Portina delegacija je zaključila da albanski zahtevi vode put otcepljenja od Carevine i odbila ih je. Iako su, zatim, ustanici preformulisali i ublažili svoje zahteve, turci odbijaju zahteve za autonomijom i upotrebom albanskog jezika u školama i administraciji.
Borivoj Jurković
Borivoj Jurković (Sarajevo, 25. III. 1928. — Zagreb, 4. VI. 2006), hrvatski novinar, novinski urednik, prevoditelj, pisac, enigmatičar.
Životopis
Studirao je arhitekturu u Zagrebu, a od 1952. radio u "Zagrebačkom tjedniku", Radio-Zagrebu, "Filmskom vjesniku" i "Globusu". Od 1959. do umirovljenja 1992. godine radio je u novinskoj kući "Vjesnik" kao novinar i urednik u revijalnim izdanjima "Svijet", "Studio", "Izbor", "Start", "Trag", "Zov strip", "Popaj", "RS magazin" i drugima. Godine 1974-84. bio je glavni urednik Redakcije Romani i stripovi, u čijem je okrilju izlazio SF-časopis "Sirius".
Albanski ustanak 1912.
Tok ustanka
thumb|Granice [[Albanski vilajet|Albanskog vilajeta koji su tražili albanski predstavnici.]]
Borivoj Jurković
Znanstvena fantastika
Jurković je pokrenuo i uređivao "Sirius" od 1. do 108. broja, prevodio strane novele za "Sirius", a također je pisao znanstvenu fantastiku. Objavio je oko stotinu novela i kratkih priča u "Areni", "Dometima", "Studiju" i "Siriusu", katkad koristeći pseudonim Pineas Runner.
Vjerojatno je najzaslužniji za razvoj znanstvene fantastike (ZF) u Hrvatskoj i bivšoj Jugoslaviji. Za te zasluge je 1986. primio SFerinu povelju. Teško je precijeniti njegovu važnost i utjecaj: stajao je na čelu visokoprofesionalnog časopisa, koji je ne samo objavljivao klasike i recentnu produkciju ZF-a, već je sustavno poticao domaće stvaralaštvo. Časopis "Sirius" ostao je njegovo najveće životno djelo, a Borivoj Jurković ostaje zapamćen kao jedan od velikana hrvatske znanstvene fantastike.