cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexander Kruse Berg
Alexander Kruse Berg (født 12. august 1991 i Bergen) er en norsk futsalspiller som er spillende trener for Lillestrøm Futsal. Han har også spilt fotball på bestemte alderstrinn i LSK, og har også fått en kamp for LSK 2 borte mot Vindbjart i 2 divisjon avdeling 1.
Stoksund
Administrativ inndeling
Under Frostatinget i middelalderen hørte Fosen til Nordmøre, og kystbygdene i Bjørnør utgjorde et skipreide med sete på Revsnes. Siden middelalderen har Revsnes også vært kirkested.
Nivala
Nivala er en by og kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 11 000 innbyggere og et areal på 538,30 km². Nivala er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Haapajärvi, Haapavesi, Sievi og Ylivieska.
HAL Computer Systems
Selskapets forretningsidé var å utvikle en 64-biter RISC mikroprosessor basert på versjon 9 av arkitekturen SPARC. I august 1991 fikk HAL Computer Systems økonomisk støtte av det japanske selskapet Fujitsu. Fujitsu ble produsent av de nye mikroprosessorene, og kjøpte 44 % av aksjene i selskapet for $40.2 millioner. På denne tiden hadde HAL Computer Systems 140 ansatte. I juli 1993 trakk Andrew Heller seg som formann og administrerende direktør av HAL og ble rådgiver for Fujitsu. Stillingen som president i HAL ble da tatt over av Scott Metcalf. I november 1993 betalte Fujitsu mer enn $50 millioner for de resterende 56% av aksjene, og HAL ble da omdannet til et rent datterselskap av Fujitsu.
Mesteparten av salget gikk til det japanske markedet, og i mai 2001 ble HAL nedlagt som en mikroprosessor-produserende underavdeling av Fujitsu.
Fritz Cassirer
Dirigent
Efter å ha avslått et tilbud om å opptre på Manhattan Opera House i New York, pensjonerte Cassirer seg og henga seg til studie av filosofi og litteratur. Han døde i Berlin i en alder av 55 år.
Statistikk om VM i fotball 2010
Banens beste
Tabellen nedenfor viser spillerne som har blitt kåret til banens beste (Man of the Match) flest ganger.
Detaljert statistikk
(1): per hele kamp, ikke hver omgang.
Magnus Takvam
Han har ex.phil. fra Universitetet i Bergen, mellomfag i spansk fra Universitetet i Oslo, 1980, samfunnskunnskap grunnfag ved Universitetet i Bergen og Norsk Journalisthøgskole 1981–1983.
Takvam arbeidet i NRK fra 1983 til 2022. Han er sønn av lyrikeren Marie Takvam.
Melchior Sun Dezhen
Han ble presteviet 24. januar 1897. To år etter ble han medlem av lasaristordenen. En av hans brødre ble også prest.
Friminutt (TV-serie)
Rollefigurer
Gus er en liten gutt som virker veldig redd. Han er veldig god i kanonball.
Randall er frøken Finsters lille assistent. Med en gang han ser en elev som bryter en av skolens regler, iler han til frøken Finster for å rapportere saken.
Kodenavn Mercury
Om filmen
Dagbladets anmelder gav den terningkast to og skrev: «Feilen med «Kodenavn Mercury» er at den til tross for skyting, action og kaskader av knust glass mangler energi og sprut i tillegg til all troverdighet». VG og Aftenposten gav den terningkast tre.
Bill Roberts
Roberts ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på det britiske laget som vant 4 x 400 meter stafett foran USA og Tyskland. De andre på laget var Frederick Wolff, Godfrey Rampling og Godfrey Brown. Han kom på fjerdeplass på 400 meter individuelt.
Benny Andersson
Bror Göran «Benny» Andersson (født 16. desember 1946 i Stockholm) er en svensk komponist og musiker best kjent for sitt samarbeide med Björn Ulvaeus og som en av grunnleggerne av ABBA. Han har også vært medlem av The Hep Stars og er også kapellmester i og medlem av Benny Anderssons Orkester (BAO).
Hep Stars
Det originale Hep Stars ble splittet tidlig på høsten 1969. Mens de andre bandmedlemmene flere ganger har pustet liv i bandet igjen (i perioden 1973 til ut på 1980-tallet riktignok under navnet Gummibandet), ønsket naturlig nok ikke Benny Andersson, med verdenssuksessen han oppnådde med ABBA og som komponist av musikaler, å delta i noen av disse gjenopplivingsforsøkene. Til 50-årsjubileet i 2014 var Svenne Hedlund eneste originalmedlem, da de også utga CD-en «The Hep Stars 50th Anniversary 1964-2014» med nyinnspillinger av låter fra bandets repertoar på 1960-tallet.
ABBA
ABBA ble en av verdens mest populære popgrupper gjennom alle tider med låter som «Dancing Queen», «Fernando», «Take a Chance on Me», «Voulez-Vous», «Knowing Me, Knowing You» og «Money, Money, Money». Med et fåtall av unntak ble samtlige ABBA-låtar skrevet av Benny Andersson, Stig "Stikkan" Anderson og Björn Ulvaeus.
1970-årene
-- 1970 -- 1971 -- 1972 -- 1973 -- 1974 -- 1975 -- 1976 -- 1977 -- 1978 -- 1979
17. mai
17. mai er den 137. dagen i året (138. i skuddår). Det er 228 dager igjen av året.
Fredriksodde
Fredriksodde var et lite fort anlagt noe sør for Larkollen i Viken fylke. Fortet skulle beskytte den lokale havnen. Fortet ble anlagt etter utbruddet av den store nordiske krig og de første anleggskostnadene kan spores til generalkvartermester Caspar Schøller i 1711 med en anvisning for en redoute med Corps de Garde. Fortet har sitt navn etter at Fredrik IV besøkte det i 1719. Tordenskiold nevner havnen hele 34 ganger og han lå der selv med linjeskipet «Laaland» i tre døgn i 1717.
Urnemodeller i kombinatorikk
Ordnet utvalg uten tilbakelegging
Dette tallet skrives iblant nPk, eller P(n,k). (Uttrykket n! er en skrivemåte for produktet 1 · 2 · ... · n. Se fakultet.)
Et eksempel hvor denne urnemodellen kan benyttes er følgende: Man har ni skiløpere til disposisjon, og må sette opp et staffettlag med fire deltagere. Det er både viktig å vite hvilke skiløpere som tas med, og rekkefølgen deres. Antall måter dette kan gjøres på blir dermed 9!/5! = 3024.
Nuevo León
Historie
I 1582 ga kong Filip II av Spania Luis Carvajal y de la Cueva oppdraget å kolonisere en nytt område for kolonien Ny-Spania, som fikk navnet Nuevo Reino de León, etter León, ett av de gamle rikene som utgjør Spania. Caravajal kom til området med hundre familier, hvorav de fleste var omvendte jøder fra Portugal. I 1590 ble de dømt til eksil, og i 1596 ble flertallet av kolonistene henrettet på stortorget i Mexico by.
Indianere fra Tlaxcala ble også brakt inn for å befolke området. Til tross for stadige angrep fra urbefolkningen i området blomstret kvegdrift og sauehold i området. Monterrey var også utgangspunkt for spansk ekspansjon inn i Texas, som ble styrt fra Nuevo León.
Mot slutten av 1800-tallet og inn på 1900-tallet begynte den lokale industrien å nyttiggjøre seg en relativ politisk stabilitet og nærheten til markeder i USA, og en sterk økonomisk utvikling fant sted. Den meksikanske revolusjonen hadde liten innvirkning på dette.
Kultur
Kulturen i Nuevo León er påvirket av jødiske, tyske og slaviske befolkningselementer, i tillegg til spansk og meksikansk kultur. Den rike og selvbevisste byen Monterrey inviterer årlig til en rekke festivlaer, slik som den nasjonale teatermønstringen osv.
1950-årene
Artikkelen 1950-årene oppsummerer de viktigste hendelsene i 1950-årene. For mer detaljerte oversikter, se artiklene for hvert enkelt år.
Heysham
Heysham er en relativ stor landsby ved kysten av distriktet City of Lancaster i grevskapet Lancashire i England. Med utsikt over bukten Morecambe har Heyshams havn for sjøruter til Man og til Irland. Det er to kjernekraftstasjoner ved landsbyen som er landemerker fra åsene i det omliggende områdene. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 17 016 innbyggere.
Frederick Wolff
Wolff ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på det britiske laget som vant 4 x 400 meter stafett foran USA og Tyskland. De andre på laget var William Roberts, Godfrey Rampling og Godfrey Brown.
Neuengamme (leir)
Neuengamme var en konsentrasjonsleir i Neuengamme, bezirk Bergedorf i Hamburg i Tyskland, under den andre verdenskrig. Neuengamme er en av de få konsentrasjonsleirene i Tyskland hvor flertallet av bygningene er bevart, og stedet er i dag et museum. Leiren ligger 15 kilometer sørøst for Hamburg sentrum.
Einar Hepsø
Einar Jakob Hepsø (født 25. desember 1926 i Osen i Sør-Trøndelag, død 27. oktober 2005) var en norsk politiker (Ap).
Han vokste opp i beskjedne kår i en fiskerfamilie på Hepsøya. Etter handelsskolen i Trondheim arbeidet han en tid i en bank i byen, deretter som lærer i Osen i to år. I 1950-årene kjøpte han sin første fiskebåt sammen med en bror.
Heksebergfjellet
Heksebergfjellet er lett tilgjenglig fra boligfeltet Vardefjell i Sørum.
Navn
Det eldste navnet på åsen er ifølge Steinar Sørensen utvilsomt Hekseberg som i 1393 ble skrevet Hixaberg. Dette navnet ble senere overført til gården Hekseberg som ligger under åsen på Sørumsiden. I Sørum ble åsen senere gjendøpt Heksebergfjellet på samme måte som den ble kalt Rudsfjellet etter gården Rud på Gjerdrumssiden. I Gjerdrum ble den først og fremst kalt Valfjellet. I gradteigskartene 1:50 000 til Statens kartverk ble den en stund kalt Hvalsåsen og Heksebergfjellet, men åsen kan ikke ha noe med gården Hval i Gjerdrum siden gården ikke grenser til Hekseberget og Rolf Flatby fra Gjerdrum fremholdt i en artikkel i Heimen at det korrekte navnet var Vardåsen som i romeriksdialekt ville uttales på samme måte som Hvalåsen. Ingeborg Hoff mener at navnet Valfjelle' kan være heller nytt og etter den varden som markerte et trigonometrisk punkt på åsen. Valfjellet mener Sørensen er et senere navn enn Hekseberg.
Kvalvik fort
Fort-området har blitt vedlikeholdt av Frei kommune i samarbeid med Kvalvik Forts Venner, venneforeningen er åpen for alle interesserte. Det er også et tett samarbeid med Nordmøre museum. På Kvalvik Fort finnes det blant annet en Biber dvergubåt, en 45 mm panservernkanon og en 25 mm Hotchkiss luftvernkanon utstilt.
Envoy Air
Historie
På midten av 1990-tallet ble selskapet kjøpt av American Airlines, men Executive Air ble ikke innlemmet i selskapet og dette flyr enda på kontrakt for American Eagle, selv om det er et selskap som er hel-eid av American Eagle. American Eagle lanserte sin første jet service i mai 1998 fra Chicago til Cleveland, Cincinnati og Milwaukee ved å benytte et fly av typen Embraer ERJ-145. Selskapet Business Express ble kjøpt i mars 1999 og integrert i selskapet i desember 2000.
I 2014 fikk selskapet navnet Envoy Air.
Forhjulsdrift
En av ulempene med forhjulsdrevne kjøretøy er at en forhjulsdrevet bil vil ha en tendens til å "vingle" på rattet ved kraftig akselerasjon (såkalt "torque steer"). Nyere forhjulstrekkere har bedre hjuloppheng som gjør dette til et mindre problem. Dette vil også medføre stor vektforflytting bakover og dermed gi mindre feste til drivhjulene. Derfor er forhjulsdrift mindre egnet på veldig motorsterke biler, men ulempene er ikke større enn at det mest har betydning på enkelte typer konkurransekjøretøy.
Sjia-opprøret i Jemen
General Ali Mohsen al-Ahmar kommanderte den jemenittiske sikkerhetsstyrkene under konflikten og ledet alle offensivene fra 2004 til 2011, da han deserterte som følge av opprøret mot president Ali Abdullah Saleh.
Sivilagronom
Sivilagronom er i Norge en tittel for personer som har avlagt høyere utdannelse av 5-års varighet innen landbruk ved NMBU (tidligere NLH og UMB), eller eksamen fra godkjent utenlandsk universitet.
Boysenbær
Flere krysninger
En annen, mer robust krysning mellom bringebær og bjørnebær er taybær.
Skarvan og Roltdalen nasjonalpark
Geografi, landskap, geologi
Landskapet i nasjonalparken består av flere landskapstyper. Nord i området ligger et fjellområde med Skarvan (1171 moh) som det høyeste punktet. Fongen (1441 moh) og Ruten (1179) er de høyeste toppene i en nord-sørgående fjellrekke sørøst i området.
Black Sabbath (album)
Black Sabbath er debutalbumet til Black Sabbath.
Albumet ble først utgitt fredag den 13. februar 1970, og har senere vært gitt ut i forskjellige versjoner. Det ble også utgitt i samleboksen Black Box i 2004. Albumet er av mange regnet som det første albumet innen heavy metal sjangeren.
Peter Hedblom
Hedblom representerte Sverige i Alfred Dunhill Cup i 1996.
Veronese
Liv og verk
Han produserte også altertavler, mytologiske malerier og portretter og et stort antall komposisjonelle skisser i penn og blekk og figurstudier i kull. Han stod i spissen for et familieatelier som forble aktivt etter hans død i Venezia i 1588. Blant hans elever var Giovanni Antonio Fasolo.
Kõpu fyr
Fyrtårnet er 36 meter høyt, men lyser fra hele 102 meter over havnivået. Det skriver seg tilbake til 1531, da de tyske hanseatene fullførte den første fyrlykten etter byggearbeider som hadde startet allerede i 1504. Hansatene hadde mistet mange skip her, og trengte en fyrlykt for å lose handelen gjennom disse farvannene. Enkelte krønikere mener det først var i 1649 at en ordentlig lykt kom på plass da det første steintårnet fikk en ytterkonstruksjon i tre og en metallkasse på toppen til brenning av kull eller ved.
Zambias herrelandslag i fotball
Keepere
22 Joshua Titima
Forsvarere
23 Nyambe Mulenga
Midtbanespillere
10 Felix Katongo
Angrepsspillere
12 James Chamanga
Den nye verdensordningen
Konspirasjonsteoriene
Konspirasjonsteoriene er mest kjent fra den høyre– eller ekstremt høyrepolitiske siden, men kan finnes i både venstre- og høyrepolitiken. Noen tilhengere av konspirasjonsteorier anser seg også for å være i sentrum, og mener at både høyre og venstre kontrolleres av makteliten for å dele opp mennesker slik at de skal kjempe mot hverandre istedenfor mot makten.
Konspirasjonsteorier i media og populærkultur
Filmer:
TV-serier:
Musikk:
Give Peace a Chance
Komposisjonen
«Give Peace a Chance» ble deretter flere ganger fremført til akustisk gitarakkompagnement sammen med venner, fans og de pressefolkene som tilfeldigvis var til stede. Til sist ble det også gjort et opptak fra hotellrommet med fire mikrofoner koplet til en firespors Ampex-båndspiller, som for anledningen var lånt inn fra RCA Records-Victor i Montreal.
Kenneth Ferrie
Kenneth Ferrie (født 28. september 1978) er en britisk golfspiller på Europatouren.
Kanonball
Spillet
Spillet går ut på å stikke motspillere. Å «stikke» vil si å kaste en ball som treffer en spiller og deretter lander i bakken uten å bli fanget opp på veien.
Sixtus IV
Episkopalgenealogi
Hans kjente episkopalgenealogi er kort, ettersom kildende tier om hvem som bispeviet den normannskfranske kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Elinor Ostrom
Ostrom er særlig kjent for sine undersøkelser av forvaltning av fellesressurser og tema i tilknytning til problemet Garrett Hardin kalte allmenningens tragedie. Hardin mente at fellesressurser kun ville kunne opprettholdes over tid ved at de enten ble fordelt (privatisert) eller forvaltet av en sentral myndighet. Ostrom har undersøkt dette både ved teoretiske analyser, analyser av empiri og ved å undersøke atferd eksperimentelt. Hun har funnet at begge Hardins løsninger kan være problematiske og at vellykket forvaltning av allmenninger ofte skjer ved lokalt initierte regler og håndheving av disse. Trolig er nærhet til ressurs og dermed til både vinning og tap en viktig forutsetning for opprettholdelse av ressurser i allmenninger Fra eksperimentene kommer også hennes funn at mange mennesker er villige til å påta seg private kostnader for å straffe dem som bryter mot felles normer.
Kinesisk kirkehistorie
Kristendommen svinner hen
I 843 begynte Tang-dynastiet å forfølge manikeismen, og kort etter var det buddhistenes tur. Det antas nå generelt blant forskere at den kristne nedgangstid fulgte etter 845, da dynastiet beordret presteskapet i ikke-kinesiske religioner (inklusive buddhismen) å tre ut og bli lekfolk. Dermed var manikeere, buddhister og kristne ikke lenger velkomne i hovedstaden. De kristne fortrakk til Sør-Kina, men uten forbindelser med sin kirke i Midtøsten var de enda mer sårbare. Det var ikke bare Tang-kinesisk uvilje som var problemet, man kjenner også til kinesiske opprøreres direkte forfølgelse av sine motstandere og av tilhengere av de «utenlandske» religioner. En arabisk reisende, Abu Zeid, kunne i 878 berette at da Kanton ble erobret av opprøreren Huang Chao det året, ble 120 000 muslimer, jøder, kristne og zoroastriere slaktet ned der.
Syro-orientalerne i Kinas omkrets
Kristendommens annet komme til Kina fant sted da sentralasiatiske stammer av syro-orientalsk bekjennelse forflyttet seg inn i Kinas nordligere deler. De var blitt influert av den mer avanserte ughuirske kultur, og mange av dem ble engasjert som administratorer av Liao-dynastiet (947-1125) og Jin-dynastiet (1125-1234). Da mongolene kom senere, var altså mange syro-orientalere på plass allerede. Samtidig ble syro-orientalske metropolitaner sendt ut fra Bagdad for å opprette nye erkebispeseter langs handelsveiene til Kina. De syro-orientalere som befant seg i Kina, kan grupperes i tre: Dem av keraitisk stamme, dem av öngütisk opphav, og syro-orientalere fra andre stammer.
Pax mongolica
Selv om storkhanen ikke gav seg inn på noe som kunne kalles forhandlinger, klarte pater Giovanni å utføre sitt oppdrag, slik han selv så det, med stort hell. Hans senere rapport beskrev utførlig mongolenes levemåte, seder, politiske forhold og militære midler, og munnet ut i en rekke forslag om hvordan trusselen fra øst kunne bemøtes bedre i fremtiden.
Syro-orientalerne i Yuan-Kina
Ved en tilfeldighet (bl.a. funn av usedvanlig detaljerte annaler) har man et innblikk i det syro-orientalske nærvær i en større regionsby sørover i landet, i Zhenjiang. Denne byen ligger ved et naturlig handelsknutepunkt: Ved Keiserkanalen der den krysser Chang Jiang. Byen hadde med tre omliggende distrikter 636 500 innbyggere i 1331, hvorav nesten 13 503 var innflyttere og av dem 215 kristne. De var syro-orientalere (med et forbehold for at dset kan ha vært en håndfull armenere eller katolikker der også), og byen hadde fem kirker og klostre. En rekke av byens mandariner var kristne, og de hadde levende bånd med kristne annetsteds fra; sannsynligvis inviterte de en gang biskopen av det fjerne Marakanda (Samarkand) for å foreta kirkeinnvielser. Analysen fra denne byen, og fra andre steder i Kina, viser at de kristne var få i forhold til folketallet, var for det meste knyttet til mongolerregimets embedsverk eller var handelsfolk, og at deres skjebne på godt og vondt var knyttet til Yuan-dynastiets.
Fransiskanermisjonen i Kina
Da erkebiskop Johannes døde i 1328 (eller noen år senere) hadde hans 34 års virke i hovedstaden ført til et katolsk fellesskap på flere titusener, med mange kirker, klostre, skoler og andre institusjoner. Bibelen og prestenes bønnebok var også oversatt, skjønt til mongolsk (erobrerfolkets språk) og ikke til kinesisk. Keiseren sendte etter noen år en delegasjon til Roma om å be om en etterfølger for Johannes da ikke noen var kommet (i virkeligheten hadde paven sendt av sted en, Nikolaus, som synes å ha dødd på veien dit). Paven sendte da biskop Giovanni de Marignolli, som reiste ut fra pavens by Avignon samme år i følge med femti fransiskanere, og var på plass i Khan-balyk i 1342. Med som gave til keiseren hadde han en vestlig stridshest, fremgår det av Yuan-dynastiets annaler. Men Giovanni forble bare i noen få år, 1347 gjorde han vendereis og var tilbake i Avignon i 1353. Ikke lenge etter begynte Yuan-dynastiet å miste grepet om Kina. I 1362 ble den siste katolske biskop av Zaitun, Giacomo da Firenze, drept av de kineserne som hadde grepet makten i byen. I 1369 ble alle kristne, det være seg katolikker eller syro-orientalere, utvist av det kinesiske Ming-dynastiet som nå var kommet til makt.
Hvem katolikkene var
Italienerne: Reiseberetninger, kinesiske kilder og arkeologiske funn gjør at man kan fastslå italiensk nærvær for eksempel i Khan-Balyk, Zaitun, Yangzhou, Shangdu (Xanadu) og langs Keiserkanalen. Det berettes om både venetianske og genovesiske handelsfolk, og de kjente både Silkeveien og sjøveien til Vest-Asia og videre til Europa.
Konvertitter: De som gikk over til katolisismen i Yuan-Kina kan deles i to: Utlendinger (særlig fra det mongolske herskerfolk og kinesere. Man vet med sikkerhet at de utenlandske dominerte; hva gjelder kinesiske katolikker blir de ikke nevnt direkte i noen kilder, men indirekte kan gir kildene grunnlag for å si at det må ha vært noen få. I det hele representerer Yuan-tidens lokale kilder en utfordring ved at alle kristne kalles det samme uansett trosretning, nemlig Yelikewen. Utlendingene var tildels fra de turkomongolske eller mongolske stammer som allerede var eksponert for kristendommen, men det er også kildefast at et stort antall armenere og bysantinere i hovedstaden (altså kristne grupper uten egne sjelesørgere) sluttet seg til katolikkenes rekker.
Dvergvalseslanger
Dvergvalseslanger er en gruppe slanger som er utbredt i Sørøst-Asia.
Kinesisk kirkehistorie
På Kinas terskel
Spanjolene var også interessert i Kina. I 1586 foreslo borgerlige og kirkelige myndigheter på Filippinene for kong Filip II at landet skulle forberede seg på å erobre Kina, med omvendelsen av befolkningen til kristendommen som et hovedmål. Dette ble det ikke noe av.
Pater Alessandro Valignanos initiativ og Matteo Riccis virke (1578-1610)
Valignanos granskning av de senere tiårs katolsk misjon førte ham til en rekke konklusjoner som skulle bli av stor betydning fremover. Den første var at kristendommens bånd til den ekspanderende vestlige kolonihandel var mer en hemsko enn en støtte for forkynnelsens gjennomslagskraft. Han begynte derfor å løsne på misjonens bånd til og nær avhengighet av den portugisiske stat, og passet på at ikke kolonimakten la seg for meget opp i kirkens arbeide. Videre forbød han jesuittordenens medlemmer å samarbeide med den portugisiske inkvisisjonens jakt på heretikere. Inkvisisjonen var blitt gitt innpass i India i 1540. Men det viktigste var pater Valignanos tredje overbevisning, nemlig om kulturell tilpasning (adaptasjonsmetoden). Denne tilpasningslinjen skulle bli pregende for jesuittenes misjonsinnsats i Asia i nær to hundre år fremover.
Valignano kalte Michele Ruggieri som virket i India til å komme til Macao, der han først skulle vie sin tid til et grundig studium av kinesisk. Så ble han med på markedsferd til Guangzhou, der han snart vant mandarinenes gunst som tolk og lærd mann.
Stadig med støtte fra Valignano studerte han de kinesiske klassiske skrifter og modifiserte sin presentasjon av kristendommen deretter. Etter et mislykket forsøk i 1598 lyktes det ham i januar 1600 å ble mottatt i Wanli-keiserens hoff i Beijing. Hans trosinnføring Tiānzhǔ Shiyi («Den sanne lære om Himmelens Herre»), som ble utgitt i 1603, var av stor betydning i mange tiår. Verket viser Riccis svært inngående innsikt både i kinesisk filosofi og i europeisk filosofi og teologi.
Enkelte av jesuittmisjonærene var kritisk til dette, særlig pater Niccolò Longobardo, men de fikk etter en tid allmenn aksept i ordenen. Men striden om ritene blusset opp igjen flere ganger senere, i forhold til misjonærer fra andre ordenere og etter hvert med engasjement fra Pavestolen. Det tok over hundre år før ritestriden ble endelig avsluttet med et definitivt pavelig dekret, som på vesentlige punkter underkjente Valignanos og Riccis standpunkter.
Jesuittenes virke innen vitenskap og teknologi
Hele tiden under jesuittenes virke i Kina spilte vitenskap en viktig rolle. Det ble brukt som et evangeliseringsredskap: Matteo Ricci hadde funnet ut at det var en god måte å vekke de kinesiske høylærdes interesse og respekt på. Med få unntak var jesuittene alene om å følge denne strategien.
Under sitt europabesøk var Trigault også i Roma og bad om tillatelse til å utdanne et kinesisk presteskap og benytte en kinesisk liturgi. Den 26. mars 1615 gav Kongregasjonen for ritene, under ledelse av kardinal Robert Bellarmin S.J., sin tilslutning til ønsket. Samme år gav pave Pius V med sitt dekret Romanae Sedis Antistis tillatelse til at Bibelen skulle bli oversatt til kinesisk, og for at både utenlandske og kinesiske prester kunne benytte kinesisk for Messen, Breviaret og forvaltningen av sakramentene.
Andre misjonsmetoder
Det var også oppstått usikkerhet i misjonen på grunn av ritestriden. Den striden skulle få ny næring med de nye ordeners komme. Flere av de nye prestene hadde verken jesuittenes humanistiske utdannelse og heller ikke deres lange erfaring med de stedlige forhold. Det er likevel ikke rettferdig å anta at de forfektet avleggse metoder i sitt arbeide, som middelaldermennesker i renessansen. Det er noen ganger blitt hevdet at de spanske ordensfolk og hele den spanske kirke sørget for troens utbredelse ved hjelp av undertrykkelse av loale religiøse tradisjoner. Men realitetene er langt mer sammensatt.
Patronatsproblematikken
I Roma var det allerede langt tidligere blitt klart at de portugisiske og spanske patronatene ikke lenger gav de gevinster for troens spredning som de en gang gjorde. Tvert i mot klarte de ikke å leve opp til de store utfordringer misjonenstod overfor, og samtidig innskrenket de kraftig Pavestolens mulighet til å få satt remedier ut i livet. Pavestolen hadde først forsøkt å bøte på problemet med å engasjere ordensprester fra andre nasjoner enn Portugal og Spania. Men disse ordensfolkene var også bundet til sine ordensforesatte, som ikke nødvendigvis tenkte likt og heller ikke alltid var lydhøre overfor Roma. Så det tiltaket gav ikke fullgode resultater. I tillegg omfattet patronatsbispedømmene ofte så svære områder at misjonærene ofte var isolerte og overlatt til seg selv. Koordinasjon var vanskelig, og isolasjonen førte til at heller ikke vilje til koordinasjon var den helt stor blant folk som var blitt vant til å foreta sine egne selvstendige vurderinger. Ettersom misjonærene ikke hadde biskops rang, kunne de heller ikke stifte fullverdige lokalkirker.
Ti kniver i hjertet
Om filmen
VG, Dagbladet og Aftenposten gav den terningkast fire.
Kinesisk kirkehistorie
Skriftemålet
Et særlig problem var skriftemålet, som foregår ved en privat samtale mellom (den mannlige) presten og den kinesiske kvinne. I forhold til især hennes ektemann var dette noe meget kulturfremmed: En religion som foreskriver at kvinnen til gitte tider skulle gi en fremmed mann hemmeligstemplet innsikt i hennes innerste tanker og handlinger, i en kultur der ektemannen selv knapt hadde anledning til å møte sin brud på tomannshånd før bryllupet og som også etter bryllupet bare sjelden kunne ha noen dypere samtale med hennes nærmeste slektninger. Skriftemålsdisiplinen var nok en viktig grunn til at det ble satt ut lidderlige rykter allerede om pater Ricci og pater Longobardo, og den alltid gjestmilde pater Schall - som i de farefulle tider rundt dynastiskiftet både gikk på husbesøk for å se til kristne i skjul og hadde enda mer «åpent hus» enn vanlig for alle som fryktet for overfall, var utsatt for en vedvarende ryktestrøm. Jesuittene utviklet forsiktigvis et svært godt system for kvinners skriftemål for at tenkende mennesker ikke skulle falle for ryktene. Én metode var denne: I borterste enden av husets største rom ble det hengt ned en matte fra taket. Skriftefaren satt på den ene side, og den skriftende på den andre, begge tett inntil matten for å kunne høre den annens lave stemme. I motsatt ende av rommet satt husets mester, slik at han kunne alt se, men intet høre.
Konsekrerte jomfruer
Da en rekke misjonærer ble utvist og kinesiske prester forvist før og etter århundreskiftet mellom 1700- og 1800-tallet var det som oftest slike konsekrerte jomfruer som ble betrodd de kirkelige eiendommer.
Den første katolske misjon 1619-1642
Den første kristne på øya Formosa (Taiwan) var katolsk, og begynte i 1619. Dette var før Formosa kom under fremmed styre (først nederlandsk, så kinesisk), og før den massive innvandring av kinesere, og på en tid da det heller ikke var skjedd noen form for statsdannelse på øya. De første misjonærer var spanjoler, men blant dem var det også en japansk prest som senere skulle lide martyrdøden i sitt hjemland (han ble levende begravd i Nagasaki den 15. august 1633). I 1629 hadde dominikanerne to misjonsstasjoner på øya, i Jilong og i Danshi, begge helt nord på øya. Fransiskanere og augustinere kom også til øya. I 1641 var det allerede flere enn 4 000 katolikker. Dette var i den nederlandske periode, men de anti-katolske nederlendere hadde til å begynne med i virkeligheten bare kontroll med en liten del av øya. I 1642 var det imidlertid slutt; nederlenderne fordrev de katolske misjonærer.
Nederlandsk reformert misjon 1624-1661
Hele eksperimentet ble bragt til opphør da Ming-lojalisten Koxinga satte over fra Kina med en stor hær på 25 000 mann i 1661. Under nederlendernes motstand ble noen av misjonærene drept, og andre sluppet fri etter nederlenderne overgav seg i 1662.
Dynastiovergripende ekskurs 3: Tidlig misjon i Tibet
I 1624 og 1625 ledet pater António de Andrade en ekspedisjon til Tsaparang, hovedstad i Guge. Del Andrades ekspedisjon fikk lov til å bygge et kapell i Tsaparang og undervise folk om kristendommen. Deretter, og kanskje som mottrekk, kom en muslimsk hær bestående av ladakhier fra det nåværende Kashmir og erobret Guge i 1632, og dermed var det 700 år gamle kongedømmet ødelagt.
Pater Adam Schall og Shunzhi-keiseren
Keiseren tillot i 1650 byggingen av en stor katolsk kirke i Běijīng (Nantang-kirken = Sørkirken), og hadde heller ingen innvendinger da keiserinnen og en av prinsene gikk over til kristendommen. Pater Schall håpet naturligvis på at keiseren selv ville bli katolikk; om det ville ha gått slik om hadde han levd lenger, er ikke lett å vite. Men mot slutten av sitt korte liv hadde keiseren heller begynt å tendere mot Chán-buddhismen.
....Første del av Kangxi-keiserens eget styre (1668-1700)
Også jesuittene Jean-François Gerbillon og Jean-Baptiste Régis underviste keiseren i matematikk. Andre fikk i oppdrag å lage et omfattende atlas over alle kinesiske provinser. Arbeidet tok til i 1708, atlaset, Huangyu quan lang tu, var ferdig i 1717. Det var også på denne tiden at jesuittene først begynte å gjøre kristen innflytelse innen malerkunsten og den kinesiske poesi. Gjennombruddet kom med maleren og dikteren Wu Li, en kineser som ble presteviet i 1688. Men også tidligere hadde for eksempel pater Michele Ruggieri gjort sine forsøk, pater François de Rougemont forfattet en kristen folkepoesi (Cantiones rusticae) etter forbilder fra han- og hakka diktning. Men med pater Wu Li vokste det frem en stor og estetisk vellykket kristen kinesisk poesi. Han utmerket seg både i shi- og i qu-stil.
... Det keiserlige toleranseedikt
Det brøt nå ut en kristenforfølgelse i kystprovinsen Zhejiang, og hoffjesuittene ved pater Thomas Pereyra henvendte seg til keiseren for hjelp. Det munnet ut i Kangxi-keiserens generelle toleranseedikt av 22. mars 1692:
... Ekskurs: Figuristene
Figuristene søkte å påvise en rekke konkrete tegn på guddommelig inspirasjon og prefigurasjon av kristen lære i gammel kinesisk historie. En viktig inspirator for disse misjonærene var pater Riccis arbeide med tidlig kinesisk filosofi, og en viktig drivkraft var å forsvare jesuittenes akkomodasjonsmetode under ritestriden i Kina. Ricci mente å kunne gjenkjenne Guds finger i tidlig kinesisk religion, og var åpen for at det måtte ha bestått en forbindelse mellom gamle kinesiske forestillinger og den jødiske og kristne tradisjon. Jesuittene arbeidet for å integrere tenkegods fra den klassiske konfucianisme med kristendommen.
Erkebiskop de Tournons legasjon til Kina 1705
Kangxi-keiseren, som fant at jesuittene var bedre orientert enn deres motstandere, beordret de Tournon til å forlate Beijing den 28. august 1705; Maillard de Tournon returnerte da til Nanjing. Keiseren forviste så biskop Maigrot fra Kina den 17. desember samme år. I Nanjing fikk Tournon etter hvert vite at keiseren hadde beordret alle misjonærer til å ansøke om piao (en kombinert yrkeslisens og oppholdstillatelse) for å få tillatelse til å forkynne Evangeliet, - ellers ville de bli utvist. Og kun de misjonærer som lovet ikke å gå imot de nasjonale riter ville få dette piao.
Forfølgelsen i Fujian og Jiangnan 1746-1748
Forfølgelser i større målestokk av katolikker fant sted i annen del av 1740-årene og rundt 1785. Den førstnevnte brøt ut den 25. juni 1746 i Fujian og spredte seg til Jiangnan. Den kostet blant annet den apostoliske vikar biskop Pedro Sanz og fire andre spanske dominikanere, Francisco Serrano, Juan Alcobar , Joaquin Royo og Francisco Diaz deres liv i 1747. Jesuittene Tristano Francesco d'Attimis og Antonio José Henriques ble drept i Suzhou den 12. september 1748. Et svært høyt antall kinesiske lekfolk mistet også livet.
Korrupsjon, hemmelige selskap og oppstander
Dette var en tid da keiserdømmet slet med mange problemer. Landet var i økonomisk tilbakegang. Under de to keisere som regjerte i denne perioden, Jiaqing- (1796/99-1820) og Daoguang-keiserne (1820-1851), ble Kina plaget av en rekke opprør, flere av dem med utgangspunkt i merkelige hemmelige brorskap og religiøse sekter. Et stort opprør ledet av det hemmelige selskap «Den hvite lotus» raste fra 1796 til 1804, og hakk i hel fulgte «Himmelloven»s (eller «De åtte dobbelttegn»s) opprør i 1813. Qing-dynastiet var i tilbakegang og forfall, men skulle beholde makten i hundre år til. De urolige tidene rammet også de kristne, for de ble selv mistenkt for å være en farlig og potensielt opprørsk sekt. Kirken hadde jo sine underlige ritualer som ble foretatt i det skjulte (som det hemmelige skriftemål, og dåp av syke spedbarn eller sykesalving av eldre syke rett før de døde), og uforstanden om kristne ritualer betød at det faktisk fantes en forvekslingsfare med opprørssektene.
Den kinesiske statskassen var tom; og den omfattende, men uoffisielle handelen med opium fra Britisk India gjorde handelsbalansen enda tyngre. Omkring 1820 var opiumsimporten oppe i 40 000 kasser i året. Handelen tappet Kina for svært store mengder sølv. Det var det økonomiske tapet og ikke så meget den umoralske siden av handelen av opiumsbruk som gjorde kineserne rasende; mange mandariner skodde seg stort på kontrabandehandelen.
Den første protestantiske misjon i keiserdømmet
Det første moderne protestantiske misjonsselskap ble organisert i 1792 av engelske baptister. Andre fulgte, som Church Missionary Society (1799) og British and Foreign Bible Society (1804). I De forente stater tilkom American Board of Commissioners for Foreign Missions (1810). De kastet sine øyne på Kina, men for disse nyankomne var tilgangen til keiserrikets indre under de vanskelige rådende forhold ikke lett; de hadde ikke som katolikkene noen små flokker troende i landet å støtte seg til. De ble dermed tvunget til å nøye seg med arbeid på Kinas terskel, der de arbeidet litterært.
Tianjinmassakren 1870
Franske krav om reparasjoner førte til at 18 kinesere ble halshugd, 25 andre ble dømt til hardt straffearbeid ved grensen, og skadeserstatninger og reparasjoner på sammenlagt 492 500 tael.
Det franske protektoratet og Vatikanets motstand
I 1880 kontaktet Guangxu-keiserens regime paven og sa at hans representant ville være hjertelig velkommen i Nanjing og ville få nyte diplomatisk rang ikke lavere enn de andre som var akkreditert til den kinesiske regjering. Mange forberedelser ble gjort, og Vatikanet bestemte seg også for hvem de skulle sende. Men det ble ikke noe av på grunn av de sterke franske protester om at dette ville krenke deres rettigheter og privilegier. Frankrike truet også med å hjemkalle sin ambassadør fra Roma, og hintet at man dessuten kunne fristille seg fra konkordatet mellom Paven og Frankrike, som var det eneste rettsinstrument som beskyttet de katolske ordenssamfunn mot tidens franske antiklerikalisme. Vatikanet lot da sitt kinainitiativ falle, men gjorde det klart at dette ikke innebar noen anerkjennelse av det franske protektoratet i Kina.
Protestantisk misjon innover i landet og på Formosa
Protestantene kom også i gang på Formosa i 1860-årene; misjonen gikk trått i flere år, men skjøt så fart, med etablering av skoler og sykehus. En lokalt utbrudd av misjonshat i 1868 rammet både både katolikker og protestanter; mest dramatisk var det når de taiwanske angripere og skar ut og spiste en av de kinesiske kristnes hjerte, fordi de trodde at de dermed ville få del av hans mot.
..Bokseropprøret og de kristne (1899-1900)
Sent 1899 kom meldinger om bander og hemmelige selskap som gikk løs på vestens mennesker og kristne kinesere. En av de første og viktigste av dem som gjorde seg bemerket fikk av de vestlige navnet bokserne (navnet Yìhétuán betyr omtrent de i rettskaffenhet forente nevekjempere, noen av gruppene drev trening som kan minne om Tai Chi, og et av de mange bannere som ble ført hadde en rød knyttneve). Det dreide seg om en utvikling av de samme bevegelser som stod bak misjonærmassakrene i 1895. Utbruddet i 1899 kom i Shandong, men spredte seg raskt til omliggende provinser, særlig vestover til Shanxi og nordover til Zhili med Beijing og Tianjin.
Under opprøret ble minst 48 katolske misjonærer og ca. 30 000 kinesiske katolikker drept. I Shandong ble over 200 misjonsstasjoner ødelagt og over 10 000 kristne fordrevet. Protestantenes tap var 186 misjonærer (medregnet 53 misjonærbarn) og 1 912 kinesiske protestanter. 222 kinesiske ortodokse kristne ble også myrdet. Katolikkene hadde sine største tap blant de troende i Chihli og Shandong, mens 85 % av de protestantiske tap i misjonnærfamilier var i Shanxi. I det sørlige Shanxi ble også avdøde Xi Shengmos kinesiske protestantiske sekt så godt som utslettet. Av de 186 drepte protestantiske misjonærfamilier var 98 britiske, 56 skandinaviske, og 32 amerikanske.
De antikristne bevegelser 1920-1928
Fra 1920 gjorde den anti-kristne bevegelse som hadde vokst frem i de forutgående tiårene seg sterkt gjeldende. Denne bevegelse hadde lange røtter, og hadde hentet næring fra nasjonalistisk forargelse over de ulikeverdige traktatene, de store reparasjoner som måtte betales etter bokseropprøret, men også i den senere tid av vestlige religionsfiendtlige ideologier. Mange av eksponentene hadde også tilhørt 4. mai-bevegelsen.
Offisielle forbindelser med Pavestolen fra 1922
I august 1922 ble den italienske biskopen Celso Costantini utnevnt til apostolisk delegat og sendt til Kina. Han installerte seg i Hankou, midt i landet. Hans tittel var rett nok ikke en diplomatisk tittel. Men det var en kolonimaktsuavhengig pavelig utsending som i meget oppfylte den rolle som en fullstendig nuntiaturløsning skulle innebåret. Selv om det skulle gå helt til 1943 at Kina sendte en ambassadør til Pavestolen, betød i praksis Costantinis komme at det franske patronatsystem havnet på historiens skraphaug. Et av hans viktigste prosjekter var å finne egnede kinesiske bispeemner, og å sørge for at misjonene i Kina var på linje med de modernere retningslinjer som avdøde pave Benedikt XV hadde trukket opp i «Maximum Illud». Men først måtte han gjøre seg kjent med forholdene, og hjelpe biskopene til å områ seg uten fransk mellomkomst. Disse mål ble langt på vei nådd ved den første kinesiske bispesynode, som han innkalte til mai 1924. Synoden fant sted i Sikawei i Shanghai. Den kom i grevens tid; antagelig ville det bare ett år senere vært umulig å samle så mange kirkeledere (42 biskoper og en rekke andre misjonsledere) fra hele Kina på ett sted, på grunn av at landet ble stadig mer oppslitt av lovløse bander og av nasjonalistiske voldsutbrudd, også i Shanghai.
Den katolske kirkes infrastruktur før kommunismen
I 1946 var det en viss optimisme å spore i Kinas katolske kirke. En situasjonsanalyse som den franske jesuitt F.X. Legrand la frem for kirkeledelsen i 1946, sa at pavens prestisje og moralske innflytelse da var større enn noensinne, og at han var høyt respektert i Kina. De tre katolske universiteter blomstret, og trass i de vanskeligheter de stod overfor i de trange årene etter krigen ville deres fremtid være sikret - og lys. Pater Legrand påviste hvordan den katolske presse utviklet seg; det var aviser i Tianjin, Beibing, Shanghai, Nanjing, Chongqing og Xi'an, med flere planlagt for Kanton eller Hongkong.
Problemer, og nytt liv, for de protestantiske misjonærer
De urolige årene fra sent 1920-tall og fremover en tid med atskillige tilbakeslag for protestantisk misjon. De antikristne angrepene som toppet seg i 1927 hadde ført til over en halvering i misjonærer, fordi de hadde søkt tilflukt utenlands. Tallet steg raskt frem til midten av 1930-tallet, men nådde ikke helt opp til gamle høyder. Den japansk-kinesiske krig fra 1937 førte til at det meste av misjonens arbeid i de japanskokkuperte områder måtte innstilles; de fleste misjonærer ble enten fordrevet derfra eller plassert i interneringsleirer.
Elve av de tretten protestantiske universiteter (noen av dem colleges, men på universitetsnivå) ble tvunget av krigshandlingene og den japanske okkupasjonen av de østlige landsdeler til å sette opp nød-campuser dypt inn i landet; slik var for eksempel fem av dem i Chengdu. Frem til vestmaktene kom med i krigen mot Japan kom det fremdeles vesentlig støtte fra USA, Canada og i mindre grad fra Storbritannia. Høsten 1941 var én av fem studenter på universitetsnivå i Kina immatrikulert ved et eller annet av disse protestantiske lærestedene. Da krigen var over i 1945 var det lite igjen av det protestantiske misjonsarbeid som hadde vært. Det var på mange måter som å begynne forfra. Det var mange observatører som mente at protestantismen umulig kunne hevde seg på nytt, og gjenvinne sin gamle dynamitt. Som regel var det ikke mulig å gjenoppta arbeidet umiddelbart. Mange misjonærer som hadde vært i Kina så langt stod klar for hjemreise, men de som skulle overta etter dem hadde ofte et langvarig språkstudium foran seg. Særlig sant var dette for europeisk, deriblant norsk, misjon.
Misjonærstøtte til Mao
Memorandumet viste at i det minste ett segment av de protestantiske misjonærer trodde fast på koeksistens mellom de kristne kirker og kommunistataten. Den kommunistiske politikk de hadde førstehånds erfaring med syntes å representere en fordelaktig, om enn delikat, atmosfære for fortsatt misjon.
Optimisme: Selv om det ikke kan betraktes som en støtte, så var det likevel uttrykk for en begrunnet optimisme at en vesentlig del av de gjenværende protestanter som hadde opplevet den ikke-truende fremferd fra de kommunistiske styrker i løpet av 1950 bestemte seg for å forbi i Kina. Dette var etter og tildels imens det pågikk en storstilt evakuering av protestantiske misjonærer. Noen av dem som ville bli, hadde sikkert rent heroiske motiver (komme hva komme vil), men mange var rett og slett optimister og stolte på god behandlig og gode arbeidsvilkår. Det gjaldt for eksempel amerikanske frelsesarmefolk i Shanghai og en gruppe på 22 amerikanske misjonærer i Chengdu. En av pilotene av det hongkongbaserte lutherske misjonsflyet St. Paul, som var travelt opptatt med å evakuere misjonærer fra det indre av Kina, meldte at nesten alle de 200 europeiske misjonærene i Chongqing og omegn hadde bestemt seg for å forbli der.
Blant katolikkene
Det var ingen katolikker med på de nevnte møtene med Zhou Enlai, og det viste seg vanskelig for kommunistene å finne samarbeidspartnere til et tilsvarende prosjekt der. Men i november 1950 var det kommet så langt. Regjeringen hadde funnet en prest, Wang Liangzuo, i Guangyuan nord i det fjerne Sichuan som ville ta et parallelt initiativ. Det ble offentliggjort et katolsk «manifest» som ble tilskrevet ham og ble sagt skulle stamme fra et møte med 500 katolikker. De gikk inn for å «bryte alle bånd med imperialismen og å etablere en selvstyrende, selvfinansierende og selvforkynnende ny kirke». En knapp måned etter kom det et lignende katolsk manifest i Sichuan (Chongqing-dokumentet), som ble sagt å stamme fra generalvikaren fader Shi Mingliang etter et reformmøte med 700 katolikker. China Mission Bulletin så på språkføringen og skrev at
Vurderingen virker riktig; for eksempel er ikke ordet «likvidere» dagligtale i kirkelige dokumenter («Vi må likvidere de elementer i kirken som er beredt til å tjene imperialismen, for å utslette alle spor av imperialisme».
Undertrykkelse av «kontrarevolusjonære» og «barnemordere» (1951-1952)
De amerikanske maryknoll misjonærer i bispedømmet Kaying i nordøstre Guangdong viser i et nøtteskall omslaget i religionspolitikken. Da de kommunistiske styrker jagde bort nasjonalisthæren våren 1949 fryktet man det verste, men de oppførte seg meget korrekt, betalte for det de kjøpte, leverte tilbake hva de lånte, reparerte hva de skadet, og roste til og med prester og søstre for deres innsats for «folket». Misjonærene ble tillitsgfulle og lot seg sjarmere, endret for eksempel uten oppfordring messetidene for at de ikke skulle kollidere med fellesprosjekter og kommunistiske møter. Utover 1950 og særlig ble det gradvis verre; reiserestriksjoner, nekt av innreise for eksempel etter sykebesøk i Hongkong, beslagleggelse av eiendom og bosted (eller de fleste rom i konventene), stadige fiendtligsinnede avhør, husarrest, ryktespredning om presters og søstres spionasje til USAs gunst (dette var under Koreakrigen), kollaborasjon med japanerne under annen verdenskrig, og deres seksuelle utskeielser. Ransakelser der man «fant» både pakke med opium, patroner og våpen, spredning av smedebrosjyrer med karikaturtegninger av presters og nonners forbrytelser, arrestasjoner av ordenssøstre som ble utsatt for seksuell fornedring, fremtvingelse av falske tilståelser. Misjonærenes beslutning om ikke å la seg presse til å be om utreisetillatelse ble omgjort da det ble klart at forfølgelser av kinesiske troende ble verre av misjonærenes standhaftighet. Én søster fikk bare slippe ut av fengsel og reise ut etter å ha undertegnet en tilståelse om de forferdeligste ting inklusive drap av 4 000 småbarn; biskop Francis Xavier Ford ble mishandlet og døde i fengsel i februar 1952 før de rakk å utvirke det de ønsket av tilståelser.
Nye krafttak (fra 1953)
I storbyene ble de større kirkene holdt åpne, men utover landet forble de katolske og protestantiske kirker som var «midlertidig» stengt under landreformen lukket. Men bøndene fant sine egne veier rundt forbudet mot religiøs aktivitet. Under Folkekongressens annet møte (juli 1955) meldte kommunistene at de bare i Hebei hadde oppdaget og stengt nær 200 jordhuler og lignende, noen med plass til hundre troende. Her hadde «hemmelige selskap» møttes under dekke av den katolske kirke...
Den nye kirkelige orden på plass (1960-1966)
Konferansen formulerte sine fremtidige oppgaver i fem punkter: 1) Full aksept av Det kinesiske kommunistpartis lederskap; 2) Opposisjon mot imperialismen og «To Kina»-[modellen], fortsatt avsløring av Den Hellige Stols og USA-imperialismens manipuleringer, og full virkelliggjøring av kirken som selvbestemmende og selvstyrende; 3) mer politisk indoktrinering og mer [kropps]arbeid ved hvilket fortsatte følelsesmessige bindinger til Den Hellige Stol kan bli utrenset; 4) innrettelse av det religiøse liv i pakt med regjeringens politikk og lover; og 5) opprettelse av en teologisk skole for å trene «prestelig personell og intellektuelle elementer».