cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Négritude-bevegelsen
Négritude-bevegelsen er en litterær og ideologisk bevegelsen som oppstod i Paris omkring 1934 blant en gruppe studenter fra Karibia og Vest-Afrika. Bevegelsen var antikolonial og ville erstatte den hvite mannens forakt for svarte med en oppvurdering av svart kultur og en stolthet hos svarte over sin opprinnelse og sin hudfarge. De var inspirert av negrismo, en litterær bevegelse som begynte på Cuba.
Bevegelsen fikk en bred lansering for det hvite publikumet av Jean-Paul Sartre i forordet til Anthologie de la nouvelle poésie nègre et malgache de langue française i 1948.
På 1960- og 1970-tallet ble bevegelsen kritisert for ensporethet og konservatisme.
Sheldon Glueck
Sheldon Glueck (1896 – 1980) var en amerikansk jurist og kriminolog som var professor av Harvard University. Han var ekspert på ungdomskriminalitet og medvirket ved Nürnbergprosessen.
Bakgrunn
Han ble født 15. august 1896 i Warszawa, da innenfor Det russiske imperiet og ble amerikansk statsborger i 1920. Glueck døde i Cambridge, Massachusetts 10. mars 1980.
Glueck tok i 1920 mastergrad i rettsvitenskap ved National University School of Law i Washington D.C. (senere en del av George Washington University). Han tok doktorgraden i sosialetikk (en forløper for sosiologi) ved Harvard i 1924. Glueck begynte ved Harvard Law School i 1929 og ble der professor 1931. Glueck var den eneste kriminologen på det juridiske fakultetet og juristene drev som regel ikke samfunnsvitenskapelig forskning. Han ble utnevnt til æresdoktor ved Harvard i 1958.
Nürnbergprosessen
Sheldon Glueck arbeidet under andre verdenskrig med en utredning om mulig straffeforfølgelse av nazistenes krigsforbrytere. Hans assistent, Benjamin Ferencz, gjennomgikk og sammenfattet tilgjengelige bøker om krigsforbrytere. Glueck gå ut utredningen i 1944 ut boken ''War Criminals: Their Prosecution and Punishment.. ''
Glueck argumenterte for at domstoler av typene (3) og (4) for saker der mange land ("alle sivilserte land") har en felles interesse med hensyn til forbrytelser
Glueck argumenterte med at et internasjonalt militærtribunal ville være et første trinn på veien mot en reell internasjonal straffedomstol.
Glueck medvirket ved utforming av London-charteret som var juridisk grunnlag for Nürnbergprosessen. Glueck ble ansatt som juridisk rådgiver om krigsforbrytelser hos William Joseph Donovan i mars 1945 og var en viktig rådgiver for Robert H. Jackson, aktor i hovedprosessen i Nürnberg. Glueck arbeidet med Jackson i London da prosessen i Nürnberg ble planlagt og Glueck organiserte innsammling og sammenstilling av bevis. Glueck var trolig den viktigste juridiske rådgiveren fra USA, mens Hersch Lauterpacht var den sentral juridiske rådgiveren på britisk side. Glueck var ikke med i teamet som gjennomførte rettssaken i Nürnberg.
Vitenskapelig arbeid
Gjennom hele karrieren argumenterte Glueck for bedre opplæring av fengselsbetjenter, politi, dommere og jurister.
Glueck hevdet at han med såkalte prediksjonstabeller og bakgrunnsdata statistisk kunne forutsi hvem som ville bli kriminelle blant 6 år gamle barn. Metoden og datagrunnlaget for metoden var kontroversiell. Glueck mente at man med denne metoden også kunne anslå sannsynligheten for tilbakefall blant straffedømte.
Caprella insularis
Caprella insularis er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann).
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Water, Water, Everywhere
Water, Water, Everywhere er en amerikansk stum western-komedie fra 1920, regissert av Clarence G. Badger og med Will Rogers i hovedrollen. Den er basert på en roman fra 1912 av William R. Lighton.
Handling
Et spisested blir presset til å legge ned av en gruppe kvinner som støtter større avholdenhet fra alkohol i samfunnet, og en butikk som selger brus blir åpnet der i stedet.
Marc Jenkins
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 45.
Water, Water, Everywhere
Handling
Men resten av lokalsamfunnet forsøker å ta hevn, ved å ansette de aller peneste unge kvinnene de kan finne til å arbeide der. Det oppstår snart uforutsette komplikasjoner.
Carmen Franco
María del Carmen Franco y Polo kjent som Carmen Franco  eller Carmen Franco y Polo (født 14. september 1926 i Oviedo i Asturia i Spania, død 29. desember  2017 i Madrid  ) var eneste barn av Spanias diktator Francisco Franco og hans hustru Carmen Polo y Martínez-Valdés. Hun ble i 1975 tildelt tittelen hertuginne av Franco og utnevnt til grande av Spania av kong Juan Carlos. Hun ble etterfulgt av datteren María del Carmen Martínez-Bordiú y Franco som 2. hertuginne av Franco ved sin død i 2017.
Biografi
Hun fikk en rekke tilnavn i barndommen og ungdomsårene, som «Nenuca», «Carmelilla», «Carmencita», «Cotota» og «Morita».
Ekteskap
Den 10. april 1950 giftet hun seg i El Pardo med Cristóbal Martínez-Bordiú, 10. marki av Villaverde (1. august 1922–4. februar 1998). Villaverde var en ledende kirurg. I 1968 foretok han den aller første hjertetransplantasjonen i Spania.
De fikk syv barn, hvorav den eldste datteren, María del Carmen Martínez-Bordiú y Franco, giftet seg i 1972 med Spanias ambassadør i Stockholm, prins Alfonso de Borbón y Dampierre, hertug av Cadiz, pretendent til Frankrikes trone.
Etter farens død i 1975
Etter sin fars død i 1975 ble hun av Spanias kong Juan Carlos opphøyd til hertuginne med tittelen Duquesa de Franco (hertuginne av Franco).
Franco ledet stiftelsen Fundación Nacional Francisco Franco. Den ble til stadighet beskyldt for å rosemale perioden da hennes far hersket i Spania. I 2008 utga journalisten Jesús Palacios og den amerikanske historieprofessoren Stanley G. Payne en biografi om Francisco Franco basert på datterens fortelling. Hun beskrev der sin far som en varm person, og mot makttiltakene han tok i bruk fortalte hun at «han snakket ikke om dette hjemme». Franco omtales som «Generalísimo» eller som «Statsoverhodet», som var intelligent og moderat, en modig og katolsk mann som etablerte «et autoritært, men ikke et totalitært» styre.
Franco ble en sentral identifikasjonsfigur for tilhengerne av den såkalte franquismo. Hvert år den 20. november (20-N), på Francisco Francos dødsdag, var hun æresgjest på markeringer arrangert av frankistene med tusener av deltakere i den underjordiske basilikaen i Valle de los Caídos.
Iron Butterfly
Iron Butterfly er et amerikansk psykedelisk rock- og tidlig heavy metal-band, best kjent for sin hit «In-A-Gadda-Da-Vida» fra 1968.
Carmen Franco
Etter farens død i 1975
Franco og hennes stiftelse har regelmessig blitt utsatt for kritikk. Den har gjerne fremstilt militærkuppet under den spanske borgerkrig som «bevæpnet borgerkrig» og «legitim nasjonal folkereisning». Den fikk ikke desto mindre statstilskudd under regjeringen José María Aznar frem til 2004 av det spanske departement for utdannelse, kultur og sport, med begrunnelsen at stiftelsen ikke var kommersiell og arkiverte Francos private dokumenter. Opposisjonen var uenig i dette.
Biografi
Jesús Palacios og Stanley G. Payne: ''Franco, mi padre. Testimonio de Carmen Franco, la hija del Caudillo'', La Esfera de los Libros, 2008, ISBN 978-84-9734-783-9.
Iron Butterfly
Det betraktes som et av de tidligste heavy metal-band på grunn av denne sangen og andre lik den, såvel som tittelen på debutalbumet Heavy. Dets storhetstid var på slutten av 1960-årene, men bandet er blitt gjenforent flere ganger med forskjellige medlemmer.
Musikkanalen VH1 har plassert Iron Butterfly som nummer 19 på sin liste over såkalte «one-hit wonders». Det er usikkert hvor mange eksemplarer «In-A-Gadda-Da-Vida» har solgt: tre millioner, fire millioner, og til og med 25 millioner er sifre som nevnes.
Bandet skulle egentlig spille på Woodstockfestivalen i 1969, men rakk det ikke på grunn av flyforsinkelser.
Henry Deutsch de la Meurthe
OHenri Deutsch de la Meurthe (født 1846 i Paris, død 1919) var en vellykket fransk forretningsmann innen petroleumsindustrien (kjent som «Europas oljekonge» ) og en ivrig tilhenger av den tidlige luftfarten. Han sponset en rekke arrangementer ved å sette opp premier for å oppmuntre til utvikling av luftfartsteknologien, inkludert Grand Prix d ' Aviation og Deutsch de la Meurthe prisen.
Biografi
Deutsch de la Meurthe kom fra en fransk familie som var kjent for sin rikdom og sin beskyttelse av teknologi og sin filantropiske virksomhe etter å ha hjulpet til med å utvikle oljeindustrien i Frankrike. I 1845 stiftet Alexander Deutsch et selskap for foredling og markedsføring av vegetabilske oljer i La Villette, (senere en kommune i Paris). Med funnet av olje i Pennsylvania i 1859 begynte Deutsch å studere og utvikle bruken av petroleum i Frankrike. I 1877 begynte Deutschs to sønner, Henri og Emile i familiebedriften. De kjøpte et raffineri i Rouen i 1881, og et annet i St. Loubès i Gironde i 1883. I 1889 i samarbeid med Rothschild- brødrene etablerte de et oljeraffinering i Spania. På denne tiden la Alexander til "de la Meurthe" til sitt etternavn. Henri innså at fremtiden for salg av petroleum var avhengig av utvikling av små forbrenningsmotorer, så han fremmet utviklingen av biler. Han forærte den franske presidenten Marie François Sadi Carnot en bil, og ble også interessert i flyvning. Sammen med Ernest Archdeacon stiftet han Aéro-Club de France. For å fremme nye teknologier, brukte han noe av sin rikdom til å opprette en rekke pengepremier som insentiver for flygere for å oppnå visse milepæler innen luftfart.
I 1906 inngikk Deutsch et partnerskap med Wilbur Wright og Hart Berg og etablerte et selskap i Frankrike for å bygge og gi et Wright-fly til den franske regjeringen. Deutsch finansierte foretaket ved å kjøpe alle aksjene som var til salgs i Frankrike og brukte sin innflytelse overfor den franske regjeringen. Foretaket ble likevel mislykket.
Han støttet Lazare Weiller som kjøpte patenter fra brødrene Wright og organisert demonstrasjonsflyvninger for Wilbur Wright i Le Mans som begynte 8. august 1908. Deutsch de la Meurthe investerte også i flyfabrikken Société Astra (1909) og Nieuport (1911), og bestilte bygging av fly, inkludert Blériot XX Limousin og Voisin Aero-Yacht
I slutten av mai 1909 tilbød Henri Deutsch de la Meurthe Universitetet i Paris en sum på 500 000 franc og et årlig bidrag på 15 000 franc for etablering og vedlikehold av Institutt Aérotechnique i Saint-Cyr-l'École for å fortsette den teoretiske forskning og utvikling av fly og flytransport. Det ble senere integrert i Conservatoire national des arts et métiers.
Selv om han var en entusiastiskstøtte for flyvning foretok De la Meurthe ikke sin første flytur før mai 1911 da han ble tatt opp i et Blériot monoplan ført av Alfred Leblanc. Den 21. mai 1911 ble Deutsch skadet og den franske krigsminister, Maurice Berteaux drept da et Train monoplan krasjet i starten på Madrid - Paris Air Race 1911.
Henri Deutsch de la Meurthe ble utnevnt til Kommandør av Æreslegionen 20. november 1912.
Deutsch de la Meurthe-prisen
I april 1900 opprettet han Deutsch de la Meurthe-prisen, også bare kjent som Deutsch pris på 100 000 francs til det første fly i stand til å fly fra Parc Saint-Cloud til Eiffeltårnet i Paris og tilbake på mindre enn tretti minutter. Vinneren av premien måtte holde en gjennomsnittlig hastighet på minst 22 Km/t for å dekke rundtur avstand på 11 km på den avsatte tiden. Løpet måtte gjennomføres mellom 1. mai 1900 og 1. oktober 1903.
Alberto Santos-Dumont bestemte seg for å vinne og bygde Santos-Dumont Nr.5, et større luftskip enn hans tidligere skip. Den 8. august 1901 forsøkte han første hang. Luftskipet begynte å miste hydrogengass. Det begynte å dale, og var ikke i stand til å komme over taket på Trocadero Hotel. Santos-Dumont ble hengende i en kurv fra den ene siden av hotellet. Med hjelp av brannvesenet i Paris klatret han opp på taket uten skader.
Grand Prix d ' Aviation
I 1904 samarbeidet Deutsch de la Meurthe med Ernest Archdeacon som opprettet Grand Prix d ' Aviation (også kjent som "Deutsch-Archdeacon Premien"), en premie på 50 000 franc til den første personen som fløy en sirkulær bane, 1 km i diameter med et fartøy tyngre enn luft. Det ble vunnet 13. januar 1908 av Henri Farman som fløy et Voisin biplan i Issy-les-Moulineaux på 1 minutt og 28 sekunder, den største avstand og hastighetsrekord siden brødrene Wright.
Coupe Deutsch de la Meurthe
Dette hastighetsløp ble arrangert sammenhengende  fra 1912-1936, med 20&nbsl;000 franc som premie, gitt først Deutsch, senere av Aéro-Club de France.
The Way Women Love
The Way Women Love er en amerikansk stum mysteriefilm fra 1920, regissert av Marcel Perez og med Rubye De Remer i hovedrollen. Den er basert på en novelle av Herman Landon, som ble publisert i Detective Story Magazine i 1920.
Handling
Ralph Barr nekter å låne ut mer penger til Trent. Han hadde tidligere blitt avvist av Judith Reynard, som nå er forlovet med Barr. Når Trent fornærmer Judith, truer Barr med å drepe ham. Men Trent truer med å begå selvmord, og få det til å se ut som Barr drepte ham - med mindre Barr går med på å låne ham mer penger.
Senere ser det ut til at Trent faktisk har begått selvmord, og Barr blir mistenkt for dødsfallet. Men Barr forsvinner, et nytt mord finner sted, og mer mystikk utvikler seg.
Parasovia perbella
Parasovia perbella er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste i sin slekt.
Stjernekamp (sesong 4)
Stjernekamp 2015 var den fjerde sesongen av sangkonkurransen Stjernekamp, produsert av NRK. Programleder for Stjernekamp var Kåre Magnus Bergh. Dommerpanelet bestod av Thomas Felberg og Mona B. Riise, samt en gjestedommer.
Parasovia perbella
Levevis
De aller fleste Hesperiinae har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Targa Florio
Targa Florio (1906–77) var et billøp på Sicilia for sportsbiler. Navnet betyr «Florios plakett» og ble etablert av rikmannen og bilentusiasten Vincenzo Florio (1883–1959) som også hadde satt i gang Coppa Florio fra Brescia i 1900. Løpet gikk langs flere ruter, ofte på smale fjellveier og var på 1920-tallet blitt et av Europas mest kjente, også med norsk deltakelse,
Parasovia perbella
Utbredelse
Arten er utbredt i Kina.
Targa Florio
Fra 1953 til 1973 var det en del av Sportsbil-VM. Det siste løpet i 1977 ble avbrutt av politiet etter at to tilskuere ble drept.
Stjernekamp (sesong 4)
Sendingene startet 29. august 2015. Programmet var kringkastet direkte med publikum tilstede fra studio på Fornebu.
Targa Florio
Det har siden blitt tatt opp igjen med samme navn, også med norske deltakere, og feiret i 2016 de første 100 løp.
Javier Rosas
Javier Rosas (født 25. september 1974) er en meksikansk triatlet.
Stjernekamp (sesong 4)
Deltagere
{{Legend|lightgreen|Artisten gikk videre til neste runde.}} {{Legend|lightblue|Artisten var i faresonen for å ryke ut.}} {{Legend|salmon|Artisten røk ut av Stjernekamp.}}
Javier Rosas
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 44.
Stjernekamp (sesong 4)
Uke 10: Finale
Finalelåtene er en ny fremføring av en låt fra et tidligere program, en låt fra eget reportoar og et fritt låtvalg.
Robert Ivanov
Robert Ivanov (født 19. september 1994) er en finsk fotballspiller som spiller for den polske klubben Warta Poznań.
Targa Florio
Historie
På midten av 1920-tallet var Targa Florio en av Europas viktigste konkurranser, da verken sportsbilkonkurranser som 24-timersløpet på Le Mans og Mille Miglia eller Grand prix racing var blitt etablert.
Fra sportsbil-VM 1955 var Targa Florio en delkonkurranse i sportsbil-VM. En rekke ulike banestrekninger er blitt kjørt gjennom årene. Det begynte med en strekning på 148 km per runde, men den siste tiden har rundene blitt kortet ned til 72 km. Vanligvis kjøres 10 runder i konkurransen. Start og mål er i byen Cerda. Bilene slippes avsted en og en, med to minutters mellomrom, som i et sportsbilrally.
Robert Ivanov
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Targa Florio
Historie
Rundt Sportsbil-VM i 1970 hadde farten og dermed ulykkesrisikoen blitt drevet opp, der bilene ruset fram gjennom trange gater i fjellbyer og etter sportsbil-VM i 1973 ble konkurransen strøket av VM-kalenderen av hensyn til sikkerheten. Targa Florio fortsatte som en nasjonal konkurranse, men etter en spektakulær dødsulykke i 1977 ble konkurransen med raske sportsbiler avlyst. Konkurransen lever idag videre som et rally.
Vinnere
)
Francis Gailey
Francis «Frank» Gailey (født 21. januar 1882 i Australia, død 10. juli 1972) var en opprinnelig australsk, senere amerikansk, svømmer som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Gailey vant tre olympiske sølvmedaljer i svømming under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass på 220- og 440 yards fri bak sin landsmann Charles Daniels. På distansen 880 yards kom han på andreplass, bak tyske Emil Rausch.
Northern Songs
Northern Songs Ltd var et musikkpubliseringsselskap som hadde som funksjon å utgi sanger skrevet av John Lennon og Paul McCartney, i tillegg til, i begynnelsen, sanger skrevet av George Harrison og Ringo Starr, de fire medlemmene av The Beatles. Det var Dick James som igangsatte det etter at George Martin hadde påvirket Brian Epstein til å velge ham. Martin selv ble tilbudt aksjer i selskapet, men takket nei ettersom han i så fall ville ha hatt en dobbeltrolle som ansatt for EMI. Avtalen gikk ut på at James tok ti prosent av inntektene, og de resterende nitti prosentene ville deles mellom James (50%) og Epstein, Lennon og McCartney.
Harrison valgte selv å la kontrakten med Northern Songs løpe ut i mars 1968, og Harrisongs tok deretter over. Starr gjorde det samme, noe som betyr at samtlige av Starrs sanger ble gitt ut på hans egne selskap, Startling Music. Begge var misfornøyde med kontraktene. Harrison og Starr hadde 0,8 % hver, Lennon og McCartney 15 % hver, Epstein 7,5 % og Dick James 37,5 %. De restererende 26,4 % ble lagt ut på det åpne markedet.
Lennon og McCartney prøvde i 1969 å skaffe seg kontroll over selskapet i 1969 ved å kjøpe opp aksjene til avdøde Brian Epsteins bror Clive og til James. Da det viste seg at McCartney hadde kjøpt aksjer på egen hånd, ble Lennon sur, og det hjalp ikke at han var aggressiv mot investorene som vurderte å selge, men gikk etter en kommentar fra Lennon. I stedet solgte de til ATV, som også hadde fått aksjer av James. Et mislykket forsøk fra Klein i å få Apple til å kjøpe tilbake aksjene gikk heller ikke veien.
ATV eide dermed rettighetene til The Beatles' sanger. I 1981 fikk McCartney muligheten til å kjøpe tilbake rettighetene for £20 millioner. Han ville imidlertid ikke kjøpe det opp alene, og ville ha med Yoko Ono. Hun mente at de kunne få det for halvparten, og dermed takket de nei. I 1984 takket igjen McCartney nei, og dermed gikk rettighetene til Michael Jackson.
I 1995 ble Northern Songs oppløst da Michael Jackson solgte 50 % av rettighetene han hadde til selskapet.
Igor Oleynikov
Igor Oleynikov (født 1953) er en russisk illustratør og barnebokforfatter. Han mottok den internasjonelle H.C. Andersen-prisen i 2018.
Han arbeidet for Sojusmultfilm fra 1979, og har arbeidet som illustratør av barneblad og barnebøker siden 1986. Han har illustrert både russiske og internasjonale klassikere, og har tradisjonelt formspråk med fantasypreget innslag.
Aimé Césaire
Aimé Fernand David Césaire (født 26. juni 1913, død 17. april 2008) var en franskspråklig forfatter, poet og politiker fra Martinique, et fransk oversjøisk departement. Han var «en av grunnleggerne av bevegelsen négritude i franskspråklig litteratur».
Césaire kom til Paris i 1931, han studerte ved École normale supérieure. Han grunnla tidsskriftet L'etudiant noir og skapte begrepet négritude, og var en av de toneangivende i denne bevegelsen. I 1956 brøt han med det franske kommunistpartiet som anså for å løpe kolonialismens ærend. Senere, tilbake igjen på Martinique, startet han tidsskriftet Tropiques. Han ble også borgermester i Fort-de-France.
Martiniques internasjonale flyplass Aéroport International Martinique Aimé Césaire fikk navn etter ham i 2007.
June Strask
Hun er født i Finnmark og vokste opp i Harstad. Hun er medlem av Samisk forfatterforening, Nordnorsk forfatterlag og Norsk Forfattersentrum.
Hanyu Da Cidian
Hanyu Da Cidian (kinesisk: 漢語大詞典, pinyin: Hànyǔ Dà Cídiǎn) er den mest omfattende (2013) kinesiske ordbok som er tilgjengelig. Den dekker den kinesiske ordskatt med påvisning av eldre ordformer opp gjennom tre tusen år, fra orakelbeinskrift og de kinesiske klassikere frem til moderne slang. Hovedredaktøren, Luo Zhufeng 羅竹風 (1911–1996), satte i gang med arbeidet i 1979, og med hjelp av over 300 fagfolks innsats ble verkets 13 bind publisert fra 1986 til 1993.
Hanyu da cidian omfatter oppslag på 23 000 kinesiske skrifttegn, definerer rundt 370 000 ord og gir 1,5 millioner ordreferanser / sitater. Oppslagene er organisert etter et nytt 200-tegns omfattende radikalsystem og følger primært tradisjonell kinesisk, men med referanse til forenklet kinesisk.
Definisjoner og forklaringer er i forenklet kinesisk, med unntak av sitater fra klassikerne.
The Week-End
The Week-End er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1920, regissert av George L. Cox og med Margarita Fischer og Milton Sills i hovedrollene.
Filmen er antatt tapt.
Handling
Vera Middleton forårsaker mange problemer hos de konvensjonelle foreldrene hennes. Så de bestemmer seg for å gifte henne bort til Spencer Jardine, en mann som har mest lyst på pengene hennes. Når Vera, i løpet av en helg i venninnen Grace Maynards bungalow i nærheten av havet, blir involvert med Grace sin nevø Arthur Tavener, varsler naboene deres snart foreldrene hennes om denne skandalen.
Når hun kommer hjem en kort stund senere, oppfordrer Jardine henne til å gifte seg med ham for å redde ryktet hennes. Vera nekter, og vender indignert tilbake til bungalowen og til Arthur.
The Web of Deceit
The Web of Deceit er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Edwin Carewe og med Dolores Cassinelli i hovedrollen.
Handling
Wanda Hubbard lever et liv med kriminalitet i storbyen, samtidig som moren og søsteren hennes Lucille lever en fredelig tilværelse på landsbygda. En dag, mens de raner pengeskapet til major Andrew Clark, blir Wanda og partneren hennes Red Smith pågrepet. Men begge to klarer snart å stikke av. Wanda flykter hjem til moren sin, og Red blir kort tid senere sendt til Arizona. I mellomtiden dør Mrs. Hubbard som et resultat av et fall, og innrømmer på dødsleiet overfor Wanda at Lucille egentlig var datteren til svogeren hennes - den velstående major Clark.
Etter begravelsen bestemmer Wanda seg for å posere som Clarks datter, og reiser til New York hvor hun blir tatt hånd om av Clark og hans protesjé Roger Burney - som hun snart forelsker seg i. Senere kommer Lucille til New York og vinner Rogers kjærlighet, noe som gjør Wanda sinnsykt misunnelig. Dette driver henne snart til å ødelegge et portrett av Clarks avdøde kone. Men Red Smith dukker opp igjen kort tid senere, og han truer med å avsløre Wandas bedrag. I den påfølgende konfrontasjonen blir Wanda myrdet, og den sårede Red innrømmer endelig hele sannheten om Lucilles virkelige foreldre. Clark ønsker den virkelige datteren sin velkommen. Så Lucille vinner både en far, og Roger som sin kjæreste.
Anastasia Sergiewna Soltikoff
Anastasia Sergiewna fyrstinne Soltikoff (1810–1853) var en russisk fyrstinne, gift Munthe af Morgenstierne. Hun var bestemor til Oda Krohg, Per Lasson og Bokken Lasson.
Fyrstinnen ble født i Moskva som datter av Sergé Sergéwitsch Soltikoff og Alexandrine Soltikoff, og var beslektet med Katarina den stores favoritt, Sergej Saltykov. 8. mai 1836 giftet hun seg med attaché ved gesandtskapet i St. Petersburg, kammerherre Christian Fredrik Jacob von Munthe af Morgenstierne. Anastasia var tidligere æresdame hos den russiske tsarinaen og ble etter flyttingen statsfrue hos enkedronning Desideria. Hun tilbragte årlig flere måneder i sin hjemby.
Verneområder i Troms
Verneområder i Troms er ei liste over naturverneområder, vernetype, vernedato og verneomfang (målt i dekar) som finnes i Troms fylke. Lista er sortert alfabetisk innenfor hver kommune, mens kommunerekkefølgen er i henhold til kommunenumrene.
Harstad
Verneområder i Harstad kommune (1901):
Tromsø
Verneområder i Tromsø kommune (1902):
Kvæfjord
Verneområder i Kvæfjord kommune (1911):
Skånland
Verneområder i Skånland kommune (1913):
Ibestad
Verneområder i Ibestad kommune (1917):
Lavangen
Verneområder i Lavangen kommune (1920):
Bardu
Verneområder i Bardu kommune (1922):
Målselv
Verneområder i Målselv kommune (1924):
Tranøy
Verneområder i Tranøy kommune (1927):
Torsken
Verneområder i Torsken kommune (1928):
Berg
Verneområder i Berg kommune (1929):
Lenvik
Verneområder i Lenvik kommune (1931):
Balsfjord
Verneområder i Balsfjord kommune (1933):
Karlsøy
Verneområder i Karlsøy kommune (1936):
Lyngen
Verneområder i Lyngen kommune (1938):
Storfjord
Verneområder i Storfjord kommune (1939):
Skjervøy
Verneområder i Skjervøy kommune (1941):
Nordreisa
Verneområder i Nordreisa kommune (1942):
Kvænangen
Verneområder i Kvænangen kommune (1943):
Noter
Flere av verneområdene går på tvers av kommunegrensene og opptrer derfor flere enn en gang i listen. Noen av verneområdene går også på tvers av fylkesgrensene og kan derfor opptre på andre fylkeslister enn denne.
Vernearealet som er oppgitt gjelder for hele det verna området, også når områdene går på tvers av fylkes- og kommunegrenser. Arealet kan derfor ikke uten videre legges sammen for hver enkelt kommune eller fylket som sådan.
Canada under Paralympiske sommerleker 2012
Canada deltok i De paralympiske sommerleker 2012 i London.
15. serierunde i OBOS-ligaen 2020
15. runde i OBOS-ligaen 2020 startet mandag 14. september 2020 med –  og avsluttes med  –  tirsdag 15. september.
Kampfakta
Mandag 14 september <div id="Strømmen v HamKam"> <div id="Kongsvinger v Åsane"> <div id="Ranheim v Ull/Kisa"> <div id="Stjørdals-Blink v Sandnes Ulf"> <div id="Øygarden v KFUM"> Tirsdag 15 september <div id="Tromsø v Lillestrøm">
Kiko Femenía
Francisco «Kiko» Femenía Far (født 2. februar 1991) er en spansk fotballspiller som spiller for.
Rytmisk gymnastikk under Sentralamerikanske og karibiske leker 1998
Rytmisk gymnastikk under Sentralamerikanske og karibiske leker 1998. Rytmisk gymnastikk var en av flere sporter i de attende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Maracaibo i Venezuela i perioden 8. til 22. august 1998. Det var første gangen som rytmisk gymnastikk var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var fem øvelser, kun for kvinner. Cuba ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Venezuela med en.
Caprella pustulata
Caprella pustulata er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved Alaska, Oregon, Washington og Britisk Columbia.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Lofotekspressen
Lofotekspressen var rute- og markedsføringsnavnet på et sammenhengende hurtigbåtsamband i Nordland som trafikkerte strekningen Bodø, via Svolvær, til Narvik fra 1988 til 1990. Sambandet ble driftet som et samarbeid mellom de to konkurrerende rederiene Saltens Dampskibsselskab (SDS) og Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS). Lofotekspressen var Norges lengste hurtigbåtsamband med en seilingslengde på 165 nautiske mil.
Historie
I 1987 fikk OVDS og SDS bygd to vannjetdrevne katamaraner, henholdsvis «Ofoten» og «Salten», som ble satt inn i sambandet. Rederienes investeringer var på 54 millioner kroner og de to skipene var blant landets største og raskeste med en passasjerkapasitet på 186 og en maksfart på 42 knop.
1988–1990
Ruta ble åpnet i Svolvær 4. juni 1988 av Bjørg Simonsen fra Samferdselsdepartementet, og den påfølgende dagen startet den ordinære rutetrafikken. Lofotekspressen ble da omtalt som begynnelsen på slutten for Hurtigruta. Sambandet erstattet de to tidligere hurtigbåtrutene mellom Bodø og Skutvik, som ble driftet av SDS, og mellom Svolvær og Narvik, som ble driftet av OVDS. I løpet av den første driftsmåneden i juni reiste ti tusen passasjerer med Lofotekspressen.
I juli 1988 gikk «Salten» inn i en steinmur på en øy i Nyholmsundet under innseilingen til Bodø etter at skipet mistet kontrollen over styre- og fremdriftssystemet som følge av at olje lekket ut fra det hydrauliske systemet. I hendelsen ble fem personer lettere skadd. 11. november samme år førte brottsjø til at «Ofoten» fikk store skader på vei fra Svolvær til Lødingen. Knuste ruter førte til at vann fosset inn i passasjersalongen, men ingen passasjerer ble skadet i hendelsen. For å hindre lignende hendelser ble både «Ofoten» og «Salten» ombygd i løpet av vinteren 1988–89. Som erstatning ble den eldre og mindre hurtigbåten «Skogøy» satt inn i sambandet.
Den 7. juni 1990 ble Lofotekspressen og Helgelandsekspressen slått sammen til et tre-delt hurtigbåtsamband som ble markedsført under rutenavnet Nordlandsekspressen. Tre hurtigbåter trafikkerte som Nordlandsekspressen i rutene Sandnessjøen–Bodø (NEX I), Bodø–Sortland (NEX II) og Svolvær–Narvik (NEX III).
Rutetilbud
Lofotekspressen hadde 19 anløpssteder i kommunene Bodø, Steigen, Hamarøy, Vågan, Lødingen, Evenes og Narvik. Passasjertrafikken hadde sin hovedtyngde på delstrekningene Svolvær–Narvik og Svolvær–Bodø. Hurtigbåtene «Salten» og «Ofoten» gikk begge én rundtur daglig. Skipene hadde en marsjfart på 37 knop og reisen fra Bodø til Narvik tok seks timer, inkludert liggetid.
Wide Field and Planetary Camera 2
Wide Field and Planetary Camera 2 (WFPC2) er et kamera installert på Hubble-teleskopet. Kameraet ble installert under romfergens servicebesøk 1 (STS-61) i 1993, hvor teleskopets originale Wide Field and Planetary Camera (WF/PC) blev skiftet ut. I mai 2009 ble WFPC2 erstattet av Wide Field and Planetary Camera 3. WFPC2 ble blant annet benyttet til å fotografere Hubble Deep Field i 1995, og Timeglasståken og Eggtåken i 1996.
Falsoceraegidion
Falsoceraegidion er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Parmenini er små til middelsstore, tettbygde trebukker, vanligvis brune på farge. Antennene er kraftige og omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er nærmest spindelformede uten markerte skuldre. Beina er korte og kraftige.
Levevis
Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.
Utbredelse
Arten lever på Tasmania.
Otto Wahle
Otto Wahle (født 5. november 1879 i Wien, død 11. august 1963 i New York) var en østerriksk svømmer som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris og 1904 i St. Louis.
Wahle vant to olympiske sølvmedaljer i svømming under OL 1900 i Paris. Han kom på andreplass på 200 meter hinder bak Frederick Lane fra Storbritannia. På distansen 1000 meter fri kom han på andreplass, bak tyske John Arthur Jarvis.
Fire år senere, under 1904 i St. Louis, kom han på tredjeplass på 440 yards fri, bak amerikanerne Charles Daniels og Francis Gailey.
Daniel Lee (triatlet)
Daniel Lee (født 9. april 1977) er en hongkongkinesisk triatlet.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 43.
Kunståret 1902
Kunståret 1902 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1902.
Fødsler
polsk || kunstmaler, mest kjent for monumental akademisk kunst || align=center|58 || align=center| ||
Dødsfall
|| karikatur- og satiretegner, ansett for å være «den amerikanske karikaturtegningens far» ||align=center|62 ||align=center|1840 ||
Den russisk-persiske krigen (1722–1723)
Den russiske-persiske krigen 1722-1723, av russiske historikere kalt Det persiske felttoget til Peter den store, var en krig mellom Russland og Persia (Iran), utløst av at tsaren ønsket å utvide makten til Russland i regionene rundt Det kaspiske hav og Sør-Kaukasus for å hindre at rivalene deres, Det osmanske riket fikk kontroll over regionene nå når Safavidene ble gradvis svekket.
Før felttoget sikret Peter I av Russland en allianse med den georgiske kongen Vakhtang VI av Kartli og med katolikosen av Armenia Asdvadzadur. Disse kristne herskerne søkte støtte hos russerne i konfliktene deres med Persia og det ekspansjonistiske Osmanske riket.
I juli 1722 gikk om lag 22,000 russere og kosakker ombord i den nybygde kaspiske flotiljen ledet av admiral Fjodor Apraksin fra Astrakhan. De ble senere møtt av omtrent 22,000 kavalerister og kosakker som marsjerte over land fra Volgograd. Den 23. august 1722 erobret den russiske arméen Derbent sør i Dagestan. Men denne høsten tvang stormer i Kaspihavet Peter den store til å vende tilbake til Astrakhan og etterlot russiske garnisoner i Derbent og Svjatoj Krest. I september 1722 slo Vakhtang VI leir ved Ganja med en samlet georgisk-armensk armé på 40,000 mann for å slutte seg til det russiske felttoget. Etter å ha fått meldinger om at Peter I hadde dratt nordover for vinteren, vendte de tilbake til Tbilisi i november.
I desember 1722 erobret den russiske arméen og marinen, under generalmajor Mikhail Matjusjkin, Rasht og i juli 1723 Baku. Suksessen til russerne og den tyrkiske invasjonen av de persiske områdene i Sør-Kaukasus våren 1723, tvang Tahmasp II til å undertegne en fredsavtale i St. Petersburg, hvor han overga Derbent, Baku, og de persiske provinsene Sjirvan, Gilan, Mazandaran og Astrabad til russerne den 12. september 1723.
I 1735, like før den russisk-tyrkiske krigen, ga tsarinne Anna Ioannovna alle de annekterte områdene tilbake til Persia som et vilkår for å opprette en allianse med perserne mot Det osmanske riket.
Dakodonu
Dakodonu, også skrevet Dako Donu og Dakodonou, var konge i det vestafrikanske kongedømmet Dahomey, som eksisterte som selvstendig stat fra ca. 1625 til 1894. Han regjerte fra kongedømmets opprinnelse til 1645. Han etterfulgte Gangnihessou, som var høvding over ajafolket på Abomey-platået noen år før kongedømmet ble grunnlagt, og ble selv etterfulgt av sønnen Wegbaja.
Grunnleggelsen av kongedømmet Dahomey
Den oftest siterte muntlige tradisjonen sier at kongedømmet Dahomey ble grunnlagt etter en uenighet om arvefølge mellom tre aja-prinser i kongedømmet Allada, den dominerende staten i aja-folkets rike på begynnelsen av 1600-tallet. Som et resultat av uenigheten dro den ene prinsen, Gangnihessou, nordøstover for å grunnlegge sitt kongedømme på Abomey-platået. Området var allerede ryddet og bebodd av gedevi-folket, som hadde anlagt flere mindre landsbyer der. Gedevi-høvdingene tillot at ajaene også etablerte seg på platået.
West Is West (film, 1920)
West Is West er en amerikansk stumfilm-western fra 1920, regissert av Val Paul og med Harry Carey i hovedrollen.
Dakodonu
Grunnleggelsen av kongedømmet Dahomey
Gedevi-høvdingene ga Dakodonu, som var en yngre slektning av Gangnihessou, tillatelse til å slå seg ned i et eget område. Han syntes dette var for lite og ba om å få legge under seg et større areal. Dette området tilhørte den lokale høvdingen Dan (også kalt Da). Ifølge en historie som ble skrevet ned første gang på 1700-tallet, skal Dan ha syntes Dakodonu var for kravstor. Han hadde allerede fått mye land – og ville likevel ha mer: «Må jeg åpne magen min for deg, så du kan bygge huset ditt på den?» Dakodonu reagerte med å spidde Dan med en stake. Deretter bygget han sitt kongelige palass over Dans blottlagte innvoller – og erklærte at hans kongedømme skulle hete «I Dans mage» for all evighet. Denne hendelsen skal ha vært bakgrunnen for navnet «Daxomé», eller «Danhomè» (senere skrevet «Dahomey» av europeerne): Dan etter offerets navn; xo betyr «mage» og me «innside» på fonspråket. Historikeren Edna G. Bay (født 1943) mener dette er en såkalt falsk etymologi. Den første tiden ble kongeriket dessuten kalt Abomey, etter det geografiske området.
West Is West (film, 1920)
Handling
Dick Rainboldt er en cowboy som er ute etter penger, og godtar en jobb fra et arbeidsbyrå som sender ham til en gruve i San Clemente. Underveis møter han Katie Wigfall, og blir umiddelbart tiltrukket av unge kvinnen. Men når han kommer frem blir Dick overrasket over å oppdage at han har blitt ansatt som streikebryter.
Dakodonu
Dakodonus plass i dynastiet Alladaxonou
Drapet på høvding Dan skal ha gjort Dakodonu til den første kongen av dynastiet Alladaxonou («Alladas folk» på fonspråket), som kom til å være Dahomeys kongehus så lenge landet eksisterte som en fri stat, ca. 1625–1894. Edna G. Bay hevder at Dakodonu var av gedevifolket, og at han ble lagt til i slektshistorien til Alladaxonou for å gi legitimitet til dynastiets krav på herredømme over den lokale befolkningen.
Større byggverk i Dakodonus regjeringstid
Under Dakodonus regjeringstid ble to betydningsfulle konstruksjoner bygget, eller påbegynt. Han begynte byggingen av et kongelig palass i Abomey, og var antagelig også konge mens den underjordiske byen Agongointo-Zoungoudo ble anlagt. Kong Wegbadja, som regjerte etter Dakodonu, har senere fått æren for å ha anlagt de første kongelige palassene. Disse kan ha vært erstatninger for Dakodonus første kongelige byggverk. Den underjordiske byen var skjult og glemt i rundt 300 år til den ble gjenoppdaget i 1998. Den er nå inkludert i UNESCOs liste over verdensarvsteder.
West Is West (film, 1920)
Handling
Etter å ha oppdaget at eieren av gruven blir villedet av en formann ved gruven, bestemmer Dick seg for å rette opp situasjonen. Etter å ha akseptert penger fra noen konspiratører for å sprenge gruve-tunnelen, avslører Dick hva som er i ferd med å skje.
Maya Le Tissier
Maya Le Tissier (født 18. april 2002) er en engelsk fotballspiller som spiller for Manchester United og på det engelske landslaget.
St. Martins A.C.
Le Tissier vokste opp på Guernsey, i den engelske kanalen. Hun begynte å spille fotball da hun var fire år gammel. Hun spilte da med guttene i den lokale klubben St. Martins A.C., hvor faren hennes var trener. Det eksiterte ikke lag for jenter på øya, så fra hun var tretten år gammel begynte hun å fly til Hampshire for å spille med regionslaget to ganger i måneden. Etter to år sluttet hun med det og gikk tilbake til å spille for St. Martins, slik at hun kunne bruke mer tid på skole.
Brighton & Hove Albion
1. juli 2018 signerte Le Tissier med akademiet til den engelske klubben Brighton & Hove Albion, som spilte i øverste divisjon. Hun ble raskt en del av førstelaget, og var ubrukt reserve i en kamp mot Arsenal den 25. november 2018. 5. desember fikk hun sin A-lags debut, og spilte 90 minutter i en ligacup kamp mot Crystal Palace, som endte i en 5-1 seier til Brighton. Fire dager senere startet hun for første gang i serien, mot Chelsea. Hun skåret sitt første mål i en seriekamp mot Bristol City 9. mai 2021, hvor Brighton vant 3-1. Hun ble utnevnt til sesongens beste unge spiller for Brighton i både 2020-21 og 2021-22 sesongen. Hun ble også nominert til PFA Women's Young Player of the Year, i juni 2022
Manchester United
20. juli 2022 skrev Le Tissier under på en treårig kontrakt med Manchester United. Med ett år igjen på kontrakten hos Brighton, fikk klubben en løslatelsesklausul som ble rapportert til å være på mellom £ 50.000 og £ 60.000. Hun debuterte 17. september 2022 og skåret to mål i en 4-0 WSL-seier mot Reading.
Guernsey
Le Tissier ble historisk da hun ble den første kvinnelige spilleren til å spille for Guernsey sitt U16-lag for gutter, da hun deltok i Muratti Vase-turneringen for U16 mot Jersey U16 i 2018.
Ungdom
Etter å ha deltat på en regionsamling for englands U15-landslag for kvinner, ble hun senere kaptein for laget. I septemer 2018 ble Le Tissier utnevnt til kaptein for U17 landslaget før kvalikken til U17-EM. England vant alle sine seks kamper, uten å slippe inn mål, og Le Tissier ble tatt ut til troppen som skulle spille U17-EM i 2019 i Bulgaria. Hun startet alle tre kampene. England røk ut etter gruppespillet på målforskjell.
Hun spilte for U19-laget 6. mars 2020 mot Sverige i La Manga-turneringen, og debuterte for U23 i en privatlandskamp mot Belgia, 25. oktober 2021.
Senior
November 2022 ble Le Tissier tatt ut i A-lags troppen for første gang, for å spille i privatlandskampene mot Japan og Norge. Hun debuterte 15. november, og spilte hele 90 minutter i kampen mot Norge som endte 1-1. I mai 2023 ble Le Tissier tatt ut som reserve for Verdensmesterskapet i Australia og New Zealand.
Privatliv
Darren, Le Tissiers far, spilte tidligere semi-profesjonell fotball for St. Martins A.C. Hun gir ham mye av skylden for å ha introdusert henne til laget av fireåringer han trente, hvor hun har sagt: "kredit til gutta hjemme, hvis de ikke bare så på meg som en annen fotballspiller, så hadde jeg kanskje ikke vært der jeg er i dag".
Til tross for at de kommer fra den samme øya Guernsey og deler etternavn, er Le Tissier ikke relatert til den tidligere engelske landslagspilleren Matthew Le Tissier, men de to familiene kjenner hverandre og Darren tidligere har spilt fotball med Matthew.
I mai 2022 inngikk Le Tissier og veldedighetsorganisasjonen Common Goal et sammarbeid, hvor hun lover å donere minst en prosent av lønnen hennes.
Caprella pilidigitata
Caprella pilidigitata er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved California, Oregon, Washington og Britisk Columbia.
Arten kan bli 9–10 mm lang, og likner mye på Caprella equilibra. Den lever på relativt grunt vann og i tidevannssoden.
Teraliter
Teraliter er en enhet for måling av volum. Symbolet for teraliter er TL. En teraliter er en milliard liter, som er 1 000 000 000 000 kubikkmeter, eller en kubikkilometer. Teraliter er en lite brukt enhet.
Og motsatt:
Caprella equilibra
Caprella equilibra er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene i nesten hele det subtropiske Stillehavet og Atlanterhavet, samt ved Japan. Sannsynlig sørlige begrensning er Sør-Afrika og Argentina. Den går nordover via Europa og Storbritannia inklusive Den engelske kanal. Den går også videre nordover til Norge og Sverige. Andre steder den er funnet inkluderer Azorene, Middelhavet, Svartehavet, og videre langs Afrika, St. Helena, Madagaskar, vestover i Sargassohavet, Bermuda, USA, Venezuela, Brasil, Argentina, Chile, Panama, Galápagos, California, Hawaii, Japan og Filippinene, Malaysia, Australia, New Zealand og Tasmania. .
Arten kan bli 5 – 22 mm lang, hannen dobbelt så lang som hunnen. Den lever ned til 3.000 meters dybde, men er først og fremst forbundet med grunt vann, gjerne på tang eller andre alger. Den lever også på sjøgress, ulike svamper og bryozoa.
Sammen med C. dilatata er dette den eneste Caprella-arten som lever i nordre Adriaterhavet.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Titania (alvedronning)
Titania er en skikkelse i skuespillet En midtsommernattsdrøm av William Shakespeare. Hun er alvedronningen som er gift med alvekongen Oberon. I tradisjonell folklore hadde alvedronningen intet navn; Shakespeare hentet navnet fra verket Metamorfoser (8. e.Kr.) av den romerske dikteren Ovid.
Shakespeares Titania er en svært stolt skikkelse. Hun og Oberon engasjerer seg i en ekteskapskrangel over hvem av dem som skal beholde en indisk gutt som er en bytting. Denne krangelen er drivkraften som skaper forvekslinger og forvirring for de andre skikkelsene i stykket.
Nahmanides
Navnet
«Nahmanides» er en greskinnfluert dannelse som betyr «sønn av Naḥman». Han er også vanligvis kjent ved sitt hebraiske akronym «Ramban», (Rabbi Moshe ben Naḥman). Hans katalanske navn var Bonastruc ça Porta, (også skrevet Saporta, de Porta).
Liv
Nahmanides ble født i Girona (derav hans navn «Girondi») i 1194, og han døde i Israels land en gang rundt 1270. Han var barnebarn av Isaak ben Reuben av Barcelona og fetter av Yonah Gerondi (Rabbeinu Yonah). Hans bror var Benveniste de Porta, fogd av Barcelona. Blant hans lærere i Talmud var Judah ben Yakkar og Meïr ben Nathan av Trinquetaille, og det er sagt at han også ble instruert i Kabbala (jødisk mystikk) av hans landsmann Azriel av Gerona, som igjen var en disippel av Isaak den blinde.
Nahmanides studerte medisin som han siden praktiserte som sitt levebrød. Han studerte også filosofi. Allerede mens han var i ungdommen begynte han å få et omdømme som en jødisk lærd. Han lærte selv fra den kjente kabbalisten Zacharia Coppell Gold, også kalt for «den lille» på grunn av sin spinkle skikkelse. Da Nahmanides var blitt 16 år begynte han på sine skrifter om jødisk lov. I hans Milhamot Hashem (Herrens kriger) forsvarte han Alfasis kjennelser mot kritikken av Zerachiah ha-Levi av Girona. Disse skriftene viste en konservativ tendens som også utmerket seg i hans senere verker, en uforbeholden respekt for tidligere autoriteter.