cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siri von Essen
Hun ønsket tidlig å bli skuespillerinne, til tross for at det ble ansett i sin samtid som lite passende for en adelskvinne. Det var derfor dette hun også brukte som begrunnelse for skilsmissen fra baron Wrangel. I årene mellom 1877 og 1881 var hun skuespiller ved Kungliga Dramatiska Teatern i Stockholm, hvor hennes ektemann skrev en rekke stykker for henne. Hun sluttet på teateret da hun ble gravid.
Maria Östling
Hun representerte Sverige under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 100 meter bryst.
Siri von Essen
Fra våren 1893, da skilsmissen fra Strindberg var klar, flyttet hun med barna tilbake til Finland. Hun forsørget seg og barna gjennom oversettelsesarbeid og teaterundervisning.
Litteraturprisen Siriprisen er oppkalt etter henne.
Trepoppelrose
Trepoppelrose (Lavatera arborea eller Malva arborea) er en plante i kattostfamilien.
Den er en toårig urt som blir opptil 3 m høy. Stenglene er forvedet nederst og er hårete som unge. Bladene er opptil 20 cm store, runde og med 5–7 tannede lapper. Blomstene sitter 2–7 sammen og er 3–4 cm i diameter og lilla med mørkt sentrum og mørke årer. Under blomsten sitter et ytterbeger med runde til avlange segmenter som er lengre enn begeret og halvveis vokst sammen. Ytterbegeret blir mye større i fruktstadiet. Smånøttene er skarpkantede og hårete eller glatte.
Trepoppelrose vokser på steinete steder og i fjellsprekker. Den er en kystplante og tåler lite frost, men kan finnes på brakkmark i innlandet noen steder. Planten tåler saltsprut og vil gjerne ha mye nitrogen i jorda. Den er derfor vanlig i fuglefjell der den vokser sammen med strandbete, strandsmelle, strandbalderbrå og tangmelde.
Odontolabis wollastoni
Odontolabis wollastoni er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor (hannen 41-78 millimeter), bred og kraftig, blankt svart hjortebille, dekkvingene vanligvis med brungule ytterkanter. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse kan være lange og krumme eller korte og brede, men er alltid forholdsvis kraftige hos denne arten. Kjevene har gjerne flere kraftige tenner på innersiden, men mønsteret varierer mye og er ofte nokså ulikt på høyre og venstre mandibel hos samme individ. Hodet har en ganske liten, framoverrettet tann bak hvert fasettøye, hodet har kraftig, grov punktering. Pronotum er rundet med en utstikkende tann på hver side, sterkt innskåret bak denne. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, brungule med et bredt, kileformet svart midtfelt. Beina og undersiden er brunsvarte. Hunnen er bredere, dekkvingenes ytterkant mørkere og mer rødlig, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene, hodet fint, men tydelig punktert.
Trepoppelrose
Arten er vanlig i de europeiske middelhavslandene, men er svært sjelden langs de afrikanske og asiatiske middelhavskystene. Den finnes også langs kysten av Vest-Europa nordover til De britiske øyer. Trepoppelrose dyrkes som hageplante og er forvillet i Makaronesia, California, Mexico, Australia, New Zealand, Sør-Afrika, Argentina og Chile. I hager dyrkes også en kultivar med spraglete blad, 'Variegata'.
Odontolabis wollastoni
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er utbredt i Vest-Malaysia og på Sumatra.
Toksin
Toksin (gresk:, toxikon, lit. (gift) for bruk på piler) er biologisk gift som blir produsert av organismer og celler. Slike biotoksiner finnes både i kjøtt, melk, grønnsaker og sjømat. Ofte er det nødvendig å forebygge at maten inneholder biotoksiner slik at mennesker ikke blir syke av maten de spiser.
Bakterielle toksiner deles gjerne inn i to grupper; eksotoksiner og endotoksiner
Noen kjente toksiner i planter, dyr og andre organismer:
Jack le ramoneur
Jack le ramoneur er en fransk stumfilm fra 1906 regissert av Georges Méliès.
Biodrivstoff
Biodrivstoff er drivstoff framstilt av biologisk materiale. Eksempler på biodrivstoff er bioetanol, som stort sett lages av sukkerrør eller mais, biodiesel, som lages av olje fra soyaplanta eller raps – og biogass, som lages ved kontrollert biologisk utråtning av organisk materiale.
Gassdrevne kjøretøy kan gå på både naturgass og biogass, men har normalt en bensintank for start av motoren som backup. Biogass kan produseres av mange typer organisk materialet, blant annet organisk avfall.
I USA dyrkes mais, hvete og soyabønner til produksjon av biodrivstoff, mens man i Europa primært bruker rapsolje og olje fra andre frø. Andre kilder er avfall fra industri, landbruk og skogbruk, f.eks. avfallstre, halm, gjødsel, spillvann, avfall og matrester.
Lagring av enkelte biodrivstoff er problematisk. For eksempel er biodiesel å betrakte som ferskvare og lagring av bioetanol representerer en større brannfare enn de petroleumsbaserte drivstoff den skal erstatte.
Klima
Der forskes aktivt i å finne nye måter å utvinne biodrivstoff med høyt energiinnhold ut av billige organiske materialer, til erstatning for fossilt olje og naturgass.
Eksterne lenker
Biocombustible Biogorivo
Toxoplasma gondii
Abort og hjerneskade
Parasitten er ifølge Folkehelseinstituttets statistikk ansvarlig for at minimum 29 barn dør eller får hjerneskade hvert år på grunn av smitte med denne parasitten mens moren er gravid. Dette er det som oppdages og registreres som skader eller død på grunn av katteparasitten, her er nødvendigvis mørketall. Flere kan ha abortert eller barnet har hjerneskader der man ikke oppdager eller tenker på at dette er årsaken. Senskader eller utbrudd hvis immunforsvaret svekkes, kan forekomme hos så mange som 80 %.
Har kvinnen derimot vært smittet tidligere, vil hun være immun mot parasitten. Moren har få eller ingen indikasjoner på smitten, men aborterer hvis barnet skades alvorlig eller føder et barn med alvorlig hjerneskade som hydrocephalus (vannhode), mentalt tilbakestående, nedsatt syn eller blindhet. Infeksjonen kan reaktiveres hos barnet opp til ca. 20 års alder og gi øyeinfeksjoner. Immunsvekkede, bl.a. HIV-smittede, kan utvikle et alvorlig sykdomsforløp med bl.a. encefalitt (betennelse i selve hjernen) som kan føre til døden. Vi vet at parasitten ved hjelp av immunceller beveger seg inn i hjernen også hos mennesker og påvirker vår oppførsel og kapsler seg inn der.
Adferdsendringer
Parasitten forandrer mus og rotters oppførsel ved å styre dopaminutskillelse slik at rottene blir seksuelt tiltrukket til kattelukt, og det er også påvist at den fjerdedelen av mennesker som er smittet av toksoplasmose har 2,65 ganger så stor risiko for å dø i trafikkulykker, antagelig på grunn av nedsatt reaksjonsevne. Hos mennesker er ikke adferdsendringer påvist sikkert, men det har vært studier som har funnet korrelasjoner mellom toksoplasmose og bl.a. schizofreni, senket reaksjonsevne, trafikkulykker og selvmord.
Katt sprer parasitten
Katteparasitten Toxoplasma gondii har katt som hovedvert, dvs den kan bare formere seg i katt og det er katt som sprer eggene. Parasitten kan bruke en sekundærvert (mus, sau, menneske) som så må bli spist av katten igjen for å kunne fullføre sirkelen og igjen formere seg. Parasitten kan også vandre mellom sekundærverter, som hvis vi spiser dårlig oppvarmet sauekjøtt hvis sauen er smittet av parasitten fra katt – da vil parasitten vandre fra vår mage/tarm og vandre rundt i oss til den kapsler seg inn i vår hjerne og muskler. Mennesker blir litt syke av parasitten, men dette er ikke særlig merkbart for voksne. For førstegangssmittede gravide, derimot, er dette alvorlig. Det skal ikke være nødvendig å kvitte seg med katten når man er gravid, men man bør ta forholdsregler som å holde seg unna katteavføringen. Parasittens cyster kan overleve i jord i 18 måneder, og man kan derfor også bli smittet ved å spise uvaskede grønnsaker. Fordi sykdommen vanligvis er symptomfri, er man oftest ikke klar over at man har sykdommen, men influensalignende symptomer kan forekomme.
Nicholas Noyes
Som en liten fotnote til tidlig amerikansk litteratur var Nicholas Noyes fra Salem kjent for sin særskilte evne til å skrive elegier med pussige ordspill, eller det som også kalles burleske vers.
Bakgrunn
Nicholas Noyes må ikke forveksles med sin far som hadde samme navn, Nicholas Noyes den eldre (ca 1616 – 23. november 1701). Som ung mann kom Noyes den eldre fra England og er nedtegnet som blant de første bosetterne som gikk i land på kysten av Newbury i Massachusetts i 1635. Det er et historisk minnesmerke på stedet på venstre bredde av elven Parker. Han ble valgt til diakon i den første sognekirke i Newbury. En gang rundt 1640 giftet han seg med Mary Cutting, datter av kaptein John Cutting og hans hustru Mary. Med sin hustru fikk han ti barn i Newbury, den første født i 1641 og den siste født 1663.
Noyes den eldre ble diakon i 1683-1684 som hjelpeprest for prest Parker i en lang og bitter strid mellom kirke og stat. I 1653 ble hans hustru anklaget for å ha forbrutt lovene mot overdådighet ved å bære en silkekyse og skjerf, men ble løslatt ved å bevise at hennes ektemann var verdt over 200 pund.
Toxoplasma gondii
Katt sprer parasitten
Parasitten finnes på gårdsbruk med katter i Norge, der den blant annet forårsaker toksoplasmose hos sau, en svært vanlig årsak til kasting (abort) hos sau. Først og fremst blir foster og fosterhinne angrepet. Rundt 40 % av sauene i Norge er smittet med toksoplasmose.
Nicholas Noyes
Bakgrunn
Nicholas Noyes den yngre var den andre sønn av Nicholas og Mary Noyes, født i 1647, ugift, utdannet fra Harvard i 1667, prest ved Haddam i Connecticut i 13 år, feltprest for Connecticut-regimentet under de store massakrene i sumpene i kong Philips krig i 1675. Han ble ordinert som prest ved Salem den 14. november 1683 hvor han tjenestegjorde sammen med den aldrende presten John Higginson.
Noyes' historiske interesse er at han ledet forfølgelsen av de som ble anklaget for å være hekser i 1692 og fastsatte deres bannlysing og henrettelse.
Den 22. september 1622 var Noyes prest for de siste som ble hengt av de anklagede for hekseri. Det er rapportert at han snudde seg mot de hengende legemene til ofrene og sa: «Hvilken trist ting det er å se åtte brennende stokker fra helvete henge der.»
Rune Ståle Brautaset
Rune Ståle Brautaset (født 13. august 1967 i Ørsta) er en norsk musiker, låtskriver og gitarist. Han er kjent som gitarist i bandet Vassendgutane hvor han har vært med siden starten i 1996 gruppa har de siste syv årene hatt suksess på CD, konserter og DVD.
Nicholas Noyes
Bakgrunn
Før henrettelsen av Sarah Good den 19. juli 1672 ba Noyes henne om tilstå. Hennes berømte siste ord var:
Ironisk nok døde Noyes 24 år senere av en blodstyrtning og ble bokstavelig kvalt av sitt eget blod.
Israel under EM i friidrett 2018
Israel deltok under EM i friidrett 2018 som ble arrangert 6.–12. august 2018 i Berlin.
Vasomotorisk
Vasomotor refererer til effekter på en blodåre som endrer blodårens diameter.
Mer spesifikt kan effekten være vasodilasjon eller vasokonstriksjon.
Ina Kapisjyna
Ina Kapisjyna (belarusisk: Іна Вітальеўна Капішына, født 30. desember 1984) er en belarusisk svømmer.
Hun representerte Belarus under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 100 meter bryst.
MS «Storesund»
MS «Storesund» nå MS «Fergün Express» var en norsk hurtigbåt av westamaran-typen.
Teknisk informasjon
Byggeår: 1974 Byggeverft: Westermoen Hydrofoil, Mandal Fart: 25 knop Passasjerkapasitet: 167 Motor: 2 MTU på 1100 hk hver.
Kay Jeiskelid
Kay Arne Jeiskelid (født 29. oktober 1946) var ordfører i Bykle kommune i 26 år. Jeiskelid representerer Høyre. Etter flere perioder fra 1985 som ordfører og representant for Arbeiderpartiet var han ordfører som representant for ei upolitisk liste i kommunen. Men tidlig i perioden 1999 til 2003 meldte han overgang til Høyre. Ved valget i 2003 fikk han fornyet tillit som ordfører i kommunen. Han er den ordfører i Aust-Agder som har lengst fartstid. Foruten å være politiker er Jeiskelid også maskinentreprenør. Før han ble ordfører, var han varaordfører i to år, fra 1983 til 1985. Da var Tor Byklum ordfører. I 2011 ble han avløst av Jon-Rolf Næss fra Arbeiderpartiet.
Kristian Nicht
Kristian Nicht (født 3. april 1982 i Jena) er en tysk fotballspillers som spiller for Karlsruher SC, han har tidligere spilt for Viking FK.
Nicht kom til Viking i januar 2008 og var i klubben juli 2009. Keeperen signerte fra den tyske klubben Alemannia Aachen. Han var førstekeeper i Viking i den tiden Thomas Myhre slet med skader.
Ecgfrith av Mercia
Ecgfrith (død desember 796) var konge av Mercia i dagens England. Han styrte landet fra faren Offas død i juli 796 og fram til sin egen død bare omkring fem måneder senere. Ifølge Den angelsaksiske krønike varte hans regjeringstid i 141 dager. Dersom dette er korrekt døde han 14. eller 17. desember.
Offa hadde de siste ti årene av sitt liv lagt mye arbeid i å sikre at Ecgfrith skulle etterfølge ham. I 787 ble Ecgfrith derfor utropt til medkonge. Det er mulig at han ble drept av etterfølgeren Coenwulf.
Prodidomidae
Prodidomidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae.
Utseende
Små edderkopper (1,8–5 mm). Kroppen er mer eller mindre kledt med skinnende skjell og hår. De har åtte øyne som danner to tverr-rader. Paret bakerst i midten er flate, sølvaktige og mer eller mindre uregelmessig formet: trekantede, ovale eller uregelmessig rektangulære. Av spinnvortene består det fremre, ytre paret av bare ett ledd. Disse spinnvortene sitter gjerne mye lenger foran på bakkroppen enn de øvrige, og er lange og rørformede (underfamilien Molycriinae).
Levevis
Disse edderkoppene lever på bakken, der de jakter på byttet. De spinner ikke fangstnett. De fleste er nattaktive, men den maurlignende slekten Myandra er dagaktive. Slekten Zimiris er knyttet til menneskeboliger og er spredt i varme områder over det meste av Jorda. Arten Lygromma anops fra Galápagos-øyene lever i huler og mangler helt øyne.
Utbredelse
Familien er utbredt i alle verdensdeler, men mangler i Mellom- og Nord-Europa. I Sør-Europa (Kanariøyene innbefattet) er det funnet 11 arter. Familien er særlig artsrik i Australia, der det er beskrevet 137 arter.
Les Incendiaires
Les Incendiaires er en fransk stumfilm fra 1906, regissert av Georges Méliès.
Handling
En gjeng setter fyr på et gårdshus, etter å ha myrdet bonden som bodde der og stjålet alle inntektene etter salget hans.
Men den ansvarlige blir snart arrestert, og stilt for retten for sine forbrytelser. Deretter risikerer han snart møte giljotinen.
Aleksej Slapovskij
Aleksej Ivanovitsj Slapovskij (russisk: Алексей Иванович Слаповский, født 29. juli 1957 i Tsjkalovskoje i Saratov oblast i RSFSR i Sovjetunionen, død 8. januar 2023 i Moskva ) var en russisk forfatter, dramaturg og manusforfatter.
Bakgrunn og karriere
Slapovskij studerte filologi ved Universitetet i Saratov. Etter endt utdanning jobbet han både som lærer, lastebilsjåfør og journalist og redaktør. Forfatterkarrieren begynte med skuespill på midten av 1980-tallet.
Fra 1990-tallet publiserte han også romaner. Han publiserte i en rekke tidskrifter; Druzjba Narodov, Novij Mir, Zjamja, Oktjabr, Zvezda, Ural og Volga. Fra 1990 til 1995 var han redaktør og leder for den litterære avdeling til tidsskriftet Volga.
I 2001 flyttet han til Moskva hvor han skrev manus for TV-serier og filmer.
Han mottok både russiske og europeiske priser for sine skuespill og romaner, blant annet førstepremie i European Drama Award for stykket «Den lille kirsebærhagen» (Вишневый садик) i 1994.
Forfatterskap
Slapovskijs tekster er tett knyttet til hverdagen i det moderne Russland. Med humor og innsikt beskriver han livet til vanlige russere på en måte som har fått litteraturkritikerne til å erklære at bøkene burde brukes som lærebøker i nyere russisk historie for russiske statsledere.
Slapovskij utnyttet motsetningene Russland består av. Romanen De er overalt (Они, 2005) er et eksempel. Livene til en fattig guttunge og en velstående middelaldrende arkitekt vikles inn i hverandre etter et ulykksalig møte på en markedsplass, selve symbolet på det postsovjetiske Russland. Idet handlingen utfolder seg blir det klart at verken loven eller lovens lange arm har noe fasitsvar på hvordan konflikten mellom de to skal løses. Dermed demonstrerte Slapovskij også hvordan samfunnets normer endres.
Død
Aleksej Slapovskij ble i begynnelsen av desember 2022 rammet av lungebetennelse, frisknet til, men snart følte han seg dårlig igjen og ble innlagt på sykehus. Han døde på sykehuset den 8. januar 2023, av konsekvensene av covid-19.
Askeonsdag
Askeonsdag er i den vestkirkelige kristendommen den første dagen i fastetiden. Den faller 46 dager før 1. påskedag, men da søndagene ikke telles med i fastetiden faller den fra kirkelig synspunkt 40 dager før påske. Antallet dager er fastsatt til minne om Kristi 40 dager lange opphold i ørkenen. Datoen varierer ut fra når påsken faller, og askeonsdag feires derfor mellom 4. februar og 10. mars.
Bot er i Bibelen (både i GT og NT) flere ganger knyttet til faste, til og med dryssing av aske på hodet.
Askeonsdag er i 2023, og  i. For andre år, se artikkelen om bevegelige merkedager.
Liturgi
Askeonsdag har tradisjonelt vært en dag hvor man minnes menneskets dødelighet. I Den katolske kirke inneholder liturgien utdeling av askekors. Asken kommer fra palmegrener fra fjorårets palmesøndag, som blir brent kort tid før askeonsdag, gjerne sammen med tidligere års hellige oljer. En geistlig tegner et kors med aske blandet med litt vann på pannen til hver enkelt av de troende, mens han sier noen ord som minner om menneskets dødelighet og/eller behovet for omvendelse. Det tradisjonelle formularet er: «Kom ihu, menneske, at du er støv og skal vende tilbake til støv; gjør bot så du kan ha evig liv».
Asken kan også drysses i korsform over den troendes hode, og dette ligger nærmest den eldste formen benyttet i riten. Dette minner mest om den gamle tradisjonen med å drysse aske på hodet som et symbol på anger overfor Gud.
Historie
Det tidligste bevis for skikken er fra en liturgisk bok skrevet i Mainz ca. 960, og den ble gjort universell i den katolske kirke av pave Urban II i 1091. I katolsk tradisjon er askeonsdag en faste- og abstinensdag, hvilke betyr at de troende skal spise minst mulig og helt unngå kjøtt. Ortodoks faste begynner på en annen dag – dermed har man ikke askeonsdag.
Dagen før askeonsdag kalles på folkemunne fetetirsdag (Mardi Gras, Martedi grasso) og er avslutningen av den folkelige karnevalstiden.
Aske i Bibelen
Bruk av aske ble i gammel tid et uttrykk for sorg. Da Tamar var blitt voldtatt av sin halvbror, «strødde [hun] støv på hodet, rev i stykker den side kjolen hun hadde på seg, og med hånden på hodet gikk hun skrikende bort» (2. Sam 13,19).
Samme gest kunne også uttrykke sorg over synder og mangler. I Jobs bok (Job 42,3 – 6) sier Job til Gud: «Hvem skjuler din plan med uforstand? For jeg har talt uten å forstå om det som er så underfullt at jeg ikke fatter det. Så hør på det jeg nå sier: Jeg vil spørre deg, så kan du lære meg. Før hadde jeg bare hørt rykter om deg. Nå har jeg sett deg med egne øyne. Derfor kaller jeg alt tilbake og angrer i støv og aske.» Profeten Jeremias oppfordrer slik til anger og omvendelse: «Mitt folk, min datter, bind sekkestrie om deg og velt deg i aske!» (Jer 6,26). Lignende eksempler finnes hos profeten Daniel (9,3) og i 1. Makkabeerbok (2,47) og en rekke andre steder.
I Det nye testamentet er det omtalt i Hebreerbrevet (Hebr 9,13) og i Lukasevangeliet (Luk 10,13) der Jesus formaner: «Ve deg, Korasin! Ve deg, Betsaida! Dersom de mektige gjerningene som er gjort hos dere, hadde skjedd i Tyros og Sidon, ville de for lenge siden ha vendt om og sittet i sekk og aske.»
Aske i tidlig kristendom
De kristne fortsatte å bruke aske som et ytre tegn på anger. Tertullian (c. 160 – c. 225) sa at syndbekjennelsen burde ledsages av å ligge i sekk og aske. Historikeren Eusebius (c. 260/265 – 339/340) forteller om en angrende apostat som dekker seg selv i aske da han tryglet pave Zephyrinus om å restituere ham og gi ham kommunion.
Andre betydninger
I Australia kan askeonsdag (Ash Wednesday) også referere til de store skogbrannene som herjet 16. februar 1983 i Victoria og Sør-Australia. 75 mistet livet, og mer enn 200 hjem ble ødelagt.
Liechtenstein under EM i friidrett 2018
Liechtenstein deltok under EM i friidrett 2018 som ble arrangert 6.–12. august 2018 i Berlin.
Duncan II av Skottland
Duncan II eller Donnchad mac Maíl Coluim (født ca. 1060, død 12. november 1094) var konge av Alba (Skottland) fra mai 1094 til sin død. Han var sønn av Máel Coluim mac Donnchada (Malcolm III av Skottland) og dennes første kone Ingebjørg Finnsdatter, enke etter Torfinn Sigurdsson, jarl av Orknøyene. Duncan var således halvt norsk. Han tilbrakte store deler av livet som politisk gissel i normanniske England før han etter farens død klarte med normannisk støtte å bli konge av Skottland ved å fordrive sin onkel Donald III. I 1094 møttes de i et slag hvor Duncan ble drept. Han hadde da vært konge i kun sju måneder.
Tidlig liv
Identiteten til Duncans mor er oppgitt av Orknøyingenes saga som nedtegnet ekteskapet mellom Malcolm og Ingebjørg, og nevner deretter «deres sønn var Duncan, skottenes konge, far av Vilhelm». Duncan fikk sitt navn fra sin bestefar, Duncan I av Skottland. Imidlertid er ikke Ingebjørg nevnt i de primære kildene skrevet av skotske og engelske kronikører. Det er tvilsomt at hun bare var en elskerinne, men det er mulig at ekteskapet ikke var anerkjent av den skotske kirken. William av Malmesbury kaller Duncan en illegitim sønn av Malcolm III. Hans redegjørelse preget et antall kommentarer i middelalderen som også oppga Duncan som en illegitim sønn. Men det er propaganda som reflekterte behovet til Malcolms etterkommere med hans andre hustru, angelsaksiske Margaret, slektsgrenen Meic Uilleim. Det er ingen primære kilder som indikerer at Duncan noen gang ble ekskludert fra retten til å etterfølge på den skotske tronen.
Duncan ble gitt som politisk gissel til normanniske Vilhelm erobreren i 1072. Ulster-annalene skrev at «franskmennene dro inn i Skottland og førte vekk sønnen til kongen av Skottland som gissel.» «Franskmennene» i denne sammenhengen var normannere. Den primære kilden identifiserte ikke Duncan ved navn, men hans kjente halvbrødre var på denne tiden småbarn eller ennå ikke født. Konteksten til denne hendelsen var den innledende konflikten mellom Malcolm III og Vilhelm. Edgar Ætheling, den siste gjenværende mannlige medlem av den engelske kongefamilie hadde flyktet til Skottland i 1068 for trygghet fra de invaderende normannerne. Edgar søkte Malcolms støtte i hans kamp mot Vilhelm. Forholdet ble forsterket ved at Malcolm ble forelsket i Edgars søster Margaret og giftet seg med henne i 1071. Den normanniske erobringen av England involverte også at Vilhelm søkte å sikre kontroll over områdene i Northumbria. Malcolm oppfattet antagelig det som en trussel mot hans egne områder i Cumbria og Lothian. I 1070, antagelig under påskudd at han forsvarte uretten som var påført hans svoger Edgar, svarte Malcolm med et «voldsomt angrep» på nordlige England.
Den formelle forbindelsen mellom kongehuset i Skottland og det angelsaksiske i Wessex, og Malcolms angrep inn i nordlige England var opplagt trussel for Vilhelm som i 1072 gjorde motangrep med invasjon i full skala inn i sørlige Skottland. Malcolm møtte Vilhlem i Abernethy, men det kom ikke til stridigheter da Malcolm underkastet seg til Vilhelm for Malcolms områder i England (Cambria og Northumbria), men ikke for Skottland. Selv om fakta ikke er klart kan en av betingelsene for avtalen ha vært at Edgar Ætheling måtte forlate det skotske hoffet. At Duncan, Malcolms eldste sønn, ble overgitt som gissel, var antagelig en annen betingelse av avtale for at Vilhelm skulle tvinge Malcolm til å holde den.
Duncan ble oppfostret ved det normanniske hoffet til Vilhelm erobreren, og ble således kjent med kulturen, utdannelsen og institusjonene til sine verter. Han ble opplært som en normannisk ridder og deltok i krigene til Vilhelm. I 1087 døde Vilhelm etter å ha ramlet av hesten, og hans eldste overlevende sønn Robert Curthose etterfulgte ham som hertug av Normandie. I henhold til Florence av Worcester ble Duncan løslatt av Robert fra hans varetekt, og slo ham offisielt til ridder. Duncan fikk tillatelse til å forlate hertugdømmet Normandie. Han valgte å reise til hoffet til Roberts yngre bror, Vilhelm Rufus, som hadde arvet kongedømmet England. Hans far, som på den tiden hadde mange sønner, gjorde tilsynelatende ingen anstrengelser å få Duncan tilbake til Skottland. Edvard, den eldste sønnen av Malcolms andre sønner, og halvbror av Duncan, hadde blitt utpekt som tronarving i hans fravær. Duncan valgte å bli værende i sin adopterte kultur. Det var delvis grunnet innflytelsen fra 15 år med normannisk liv, delvis i søken etter personlig rikdom og ære, men antagelig hadde han likevel i bakhodet at han hadde krav på den skotske tronen, arven etter sin far og bestefar.
I 1092 var det pågående fiendtligheter mellom Malcolm III og Vilhelm Rufus. Den engelske kongen greide å erobre Carlisle, en betydelig bosetning i Cumbria. I 1093 begynte Vilhelm Rufus byggingen av festningen Carlisle Castle. Malcolm reagerte ved å føre sitt siste angrep inn i Northumberland. Mens han marsjerte nordover igjen havnet Malcolm i et bakholdsangrep i nærheten av Alnwick den 13. november 1093, ledet av Robert de Mowbray, jarl av Northumbria, hvis landområder Malcolm hadde herjet. I kampene ble den skotske kongen drept av Arkil Morel, steward av Bamburgh Castle. Hans sønn Edvard ble dødelig såret i den samme kampen. Malcolms dronning Margaret døde noen få dager etter å ha fått nyhetene om deres død fra sin sønn Edgar. Det påfølgende maktvakuumet førte til at Donald III (Domnall Bán mac Donnchada), en yngre bror av Malcolm, grep makten og den skotske tronen. Den nye monarken representerte interessene til «en krenket innfødt adel» som fordrev angelsakserne og normannerne som oppholdt seg ved hoffet til Malcolm og Margaret. Det førte til at Duncon gjorde krav på tronen og aktet å avsette onkelen. Han fikk støtte fra Vilhelm Rufus som krevde en troskapsed som gjenytelse.
Ekteskap
Duncan giftet seg med Ethelreda av Northumbria, datter av Gospatric, jarl av Northumbria. Ekteskapet er nedtegnet i Cronicon Cumbriæ. De fikk en sønn, William fitz Duncan. Et bevart charter av Duncan II omtaler ham som infans mei (latin: «mitt barn»), noe som indikerer at William var det eneste barnet.
Styre og død
Donald III greide ikke å skaffe seg støtte blant landeiere og geistlige på det skotske lavlandet som hadde knyttet bånd til styret til hans forgjenger. Duncan dro fordel av å forhandle allianser med de misfornøyde støttespillerne til sin far. Han skaffet seg nødvendig militær og finansiell støtte for sin sak, og mest vesentlig var at han fikk en normannisk hær fra England grunnet Vilhelm Rufus selv ikke aktet å delta i angrepet på Skottland. Duncan greide også å rekruttere støtte fra lokale adelsmenn og byer i nordlige England ved å kjøpe seg støtte ved å love land og privilegier.
Ved 1094 ledet Duncan en betydelig hær bestående av leiesoldater, pansrete riddere og infanteri. Mange av disse soldatene kom antagelig fra Northumbria grunnet Duncans familiebånd til Gospatrick. Tidlig på sommeren ledet Duncan sin hær inn i Skottland. Donald III mobiliserte sine egne støttespillere og hær som svar på invasjonen. Den tidlige fasen av krigen skjedde i juni og førte til en seier for Duncan. Donald III ble tvunget til å trekke seg tilbake mot det skotske høylandet. Duncan lot seg bli kronet som konge på det tradisjonelle og seremonielle kroningssted Scone Abbey. Hans støtte og autoritet strakte seg antagelig ikke nord for elven Forth. Hans fortsatte makt var avhengig av tilstedeværelsen av hans normanniske allierte.
Den fortsatte tilstedeværelsen av en utenlandsk okkupasjonshær var en krenkelse for det meste av den lokale befolkningen. Duncan II selv tilbrakte det mest av sitt liv utenfor Skottland, noe som ga ham status og omdømme som en fremmed. Måneder inn i hans styre reiste landeiere og folk flest seg til et opprør mot fransktalende normannere. Okkupasjonshæren greide seg dårlig mot en rekke pågående angrep. Duncan selv greide kun å beholde sin trone ved å inngå forhandlinger med opprørerne. Han ble tvunget til å gå med på deres krav og måtte sende det meste av sine utenlandske soldater tilbake til Vilhelm Rufus.
Å sende vekk sitt maktgrunnlag svekket Duncans posisjon. Opprørerne i det skotske lavlandet synes å oppgitt sine aktiviteter og dratt tilbake til sine lokalsamfunn. Derimot hadde Donald III tilbrakt månedene med å gjenoppbygge sin hær og forsterke sin politiske støtte. I november 1094 ledet Donald sin hær inn i lavlandet og konfronterte sin nevø. Den 12. november gikk Duncan inn i bakholdsangrep og i stridighetene ble han drept. Han hadde da vært konge i mindre enn sju måneder. De primære kildene er uklare på hvordan han møtte sin død. Inisfallen-annalene rapporterte at «Donnchadh [Duncan] sønn av Mael Coluim [Malcolm], konge av Alba, ble drept av Domnall [Donald], sønn av Donnchadh [Duncan]. Den samme Domnall, dessuten, tok deretter over som konge av Alba.» Ulster-annalene rapporterte at «Donnchad sønn av Mael Coluim, konge av Skottland, ble forrædersk drept av sine egne brødre Domnall og Edmond.» Da Duncan ikke direkte hadde noen brødre med disse navnene, peker antagelig teksten til hans onkel Donald III og hans halvbror Edmund (Etmond mac Maíl Coluim eller Eadmund Margotsson). Senere tekster identifiserte Duncans banemann til en adelsmann ved Máel Petair fra Mearns.
William av Malmesbury rapporterte senere at «myrdet av ondskapen til hans onkel Donald». Florence av Worcester fortalte at Duncan ble drept, men nevnte ikke hvem som drepte ham. I Chronicle of the Picts and Scots (1867) er det en oppslag fra 1200-tallet som nedtegnet at Duncan ble drept av Malpeder [Máel Petair] via forræderiet til Donald. John av Fordun på 1300-tallet nedtegnet til sist den beste redegjørelsen av hendelsen: Duncan II ble «drept av jarlen av Mernys... ved list fra hans onkel Donald.»
Det er to motstridende redegjørelser til Duncans gravleggelse, en forteller at han ble gravlagt ved klosteret i Dunfermline mens den andre hevder det var på øya Iona, det tradisjonelle gravstedet for skotske konger.
Tolkninger og vurderinger
William Forbes Skene vurderte konflikten mellom Donald III og Duncan II som i all vesentlighet en konflikt mellom «de keltiske og angelsaksiske lovene for etterfølgelse» til den skotske tronen. Med andre ord var det en konflikt mellom tanisteri og arvelig monarki (hvor kronen passerer fra et medlem av kongefamilien og til en annen, fra far til sønn). Donald var den legitime arving under førstnevnte, og Duncan og deretter hans brødre under sistnevnte. Donald fikk antagelig støtte fra den gælisktalende befolkningen, som utgjorde det store flertallet. Hans tilhengere hadde grunner til å føle seg truet av det store antallet angelsaksere som hadde kommet til Skottland under styret til Malcolm III. Etterkommerne av Malcolm og hans andre hustru Margaret var mer angelsaksere enn skotter, «angelsaksere i alt annet enn fødsel». Deres krav til makt var illevarslende for den gæliske befolkningen.
Skene vurderte at to utenlandske herskere deltok eller innvirket i konflikten. Den norske kongen Magnus Berrføtt drev krigføring i og rundt Irskesjøen med sin flåte, og forsøkte å etablere sin autoritet over kongeriket Man og øyene. Mangelen på direkte konflikt mellom Donald III og Magnus Berrføtt kan peke på en form for allianse eller avtale dem imellom. Magnus tilbød å anerkjenne Donalds rett til den skotske tronen mens Donald ville trekke tilbake alle skotske krav på området fra Irskesjøen og de ytterste øyene i vest. Duncan hadde åpenbar engelsk støtte fra Vilhelm Rufus som lånte ham «en tallrik hær av engelskmenn og normannere». At Duncan var halv norsk av ætt synes ikke ha spilt noen rolle for Magnus Berrføtt da Duncans allierte var norskekongens fiender.
Det korte styret til Duncan II og hans død i kamp mot sine egne henspiller på hans upopularitet. Han var en tronraner i øynene til gælerne. Hans halvbror Edgar (styrte 1097–1107) greide kun å komme seg på den skotske tronen ved hjelp av innblanding fra Vilhelm Rufus. Edgars krav på tronen ble motsatt seg av de fleste gælere. Effektene av Edgars seier var betydningsfullt da angelsaksiske lover, institusjoner, og regjeringsform ble adoptert og tilpasset det skotske kongedømmet. Det var en ren etterligning av angelsaksiske kongedømmer før David I av Skottland (styrte 1124–1153) innførte normanniske institusjoner og føydalisme til Skottland.
Arv
Hans sønn med Ethelreda, William fitz Duncan, var en framtredende figur under kongedømmene til Duncans halvbrødre Aleksander og David. Duncans sønn William synes å fungert som en anerkjent arving til dem for deler av deres styre. Hans etterkommere, slekten Meic Uilleim, førte ulike opprør mot senere skotske konger. Den siste gjenværende Meic Uilleim, ei nyfødt jente av Gille Escoib eller en av hans sønner, ble bevisst henrettet i 1229 eller 1230: «Den samme datter av Mac-William, som ikke lenge siden hadde forlatt sin mors livmor, uskyldig som hun var, ble drept i burghen Forfar i åsynet på markedsplassen etter en proklamasjon fra den offentlige utroper. Hennes hodde ble slått mot søylen på markedskorset og hjernen hennes banket ut.»"
Historikeren G.W.S. Barrow har argumentert for at denne «Uuiget» faktisk var Uviet den hvite, herre av Treverlen (dagens Duddingston øst for Edinburgh). Uviet er kjent for også å ha signet på chartere til kongene Edgar (styrte 1097–1107), Aleksander (styrte 1107–1124), og David (styrte 1124–1153). Han var nært assosiert med den kongelig husholdning i flere tiår. Hans egen slekt utgjorde en landeieradel kjent som Uviet(h), Eviot(h), og Ovioth til utpå 1600-tallet. Barrow teoretisert at Uviet den hvite opprinnelige kom til Skottland som følge til Duncan, og at de to delte en tilsvarende bakgrunn som ambisiøse riddere ved hoffet til Vilhelm Rufus. Hans fortsatte støtte til Duncans halvbrødre antyder at de arvet den sirkel av tilhengere som Duncan hadde opprettet.
Asiamesterskapet i fotball for kvinner 2006 kvalifisering
Kvalifiseringen til Asiamesterskapet i 2006 foregikk i Hanoi i Vietnam på My Dinh Stadion. Lagene gikk inn i grupper på tre lag, der de to beste lagene gikk videre til utslagingsrunde. Vinnerne av disse kampene kvalifiserte seg til Asiamesterskapet.
Omspillskamper
Vinnerne gikk videre til sluttspillet.
Diez
Byen Diez ligger ved elva Lahn og grenser rett til nabobyen Limburg an der Lahn. Mellom Diez og Limburg går grensen som skiller delstatene Hessen og Rheinland-Pfalz. Denne grensen oppstod etter den andre verdenskrigen da Diez ble tildelt den franske besetningssonen og Limburg kom til den amerikanske. Fra 1815 hørte begge byer til Hertugdømmet Nassau.
To elver flyter gjennom byen. I Diez munner den lille elva Aar ut i Lahn.
Historie
Navnet Diez utviklet seg fra den opprinnelige formen Theodissa. Under dette navnet ble byen første gang nevnet i et dokument av Karl den store i 790.
Liksom nabobyen Limburg har Diez sitt opphav på en klippe. Der bodde grevene i mer enn sekshundre år. Greveslottet kan beundres inntil i dag. Slottkirken er hoveddominanten i Diez. I dag tjener slottet som ungdomsherberge.
Under klippen bosatte seg nedre adel og grunnla byen.
I 1329 fikk Diez byrettigheter fra Ludwig fra Bayern. På 1700-tallet ble Diez en viktig markedsplass for korn.
I 1924 ble et naturlig bad anlagt, det såkalte Felke-Bad.
Etter at hertugdømmet Nassau ble annektert av Prøyssen, ble der innført det prøyssiske forvaltningssystemet og distrikter (Kreise) ble grunnlagt. Diez ble distriktshovedstad i det nytt grunnlagte distriktet Unterlahnkreis. Til Unterlahnkreis hørte i begynnelsen også Limburg; men i 1886 fikk Limburg setet i det nytt grunnlagte distriktet Kreis Limburg.
Mellom 1969 og 1977 ble i den forhenværende forbundsrepublikken gjennomført en forvaltningsreform. Ved den ble antallet av distrikter og kommuner forringet. Distriktene Unterlahnkreis og Loreleykreis ble lagt sammen og dannet det nye distriktet Rhein-Lahn-Kreis. Derved mistet Diez sin posisjon som Kreisstadt, for kurstedet Bad Ems ble oppnevnt som ny distriktshovedstad.
Slottet Oranienstein
Én av severdighetene i Diez er slottet Oranienstein som er setet til ætten Nassau-Oranien som den nederlandske dronningen Beatrice stammer fra. Slottet ble påbegynt i 1684 av fyrstinnen Albertine Agnes på ruinen til det forhenværende benediktinerklosteret Dierstein. I begynnelsen tjente slottet som hjem for enker. I årene 1704 til 1709 ble slottet ombygd og fikk derved sin betydning som slott.
Inntil den andre verdenskrigen ble slottet brukt som militærinternat. Inntil i dag har det tjent som kaserne til den tyske arméen.
Museumsparken (Drammen)
Museumsparken en park med trær, fontene, skulpturer, benker, plenarealer og en speildam sentralt mellom museumsbygningene. Parkanlegget er åpent døgnet rundt. Hele området ble kjøpt av Drammen kommune i 1910, året etter ble store deler overført til Drammens museum.
Arbos nyklassiske park
Mellom Gamle Marienlyst og Museumsbygningen ligger arkitekt Christian Fredrik Arbos nyklassiske park, anlagt etter at museumsbygningen tegnet av samme arkitekt stod ferdig i 1930. Den stramme stilen er typisk for 1920-tallets reaksjon mot de romantiske parkers slyngende stier og asymmetriske treklynger.
Konnerudgata
Parken ut mot Konnerudgaten er en relativt fritt formet landskapspark. Karl Gunderssens plass er den ytre del av Museumsparken ut mot Konnerudgata, den har sitt navn etter den tidligere ordfører Karl Gunderssen.
Dream of a Rarebit Fiend
Dream of a Rarebit Fiend er en amerikansk stumfilm fra 1906 regissert av Edwin S. Porter og Wallace McCutcheon Sr..
Gymnastikk under Panamerikanske leker 1967
Gymnastikk under Panamerikanske leker 1967. Gymnastikk var med som en av flere grener i de femte Panamerikanske leker som ble arrangert i Winnipeg i Canada fra 23. juli til 6. august 1967. Det ble kun konkurrert i turn med sju individuelle øvelser og en lagkonkurranse for menn og fem individuelle øvelser og en lagkonkurranse for damer. USA ble beste nasjon med elleve gullmedaljer foran Cuba med to.
Eeva Saarinen
Eeva Saarinen (født 12. juni 1984) er en finsk svømmer.
Hun representerte Finland under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 100 meter bryst.
Kirkenes Puckers
Kirkenes Puckers er en ishockeyklubb fra Kirkenes i Sør-Varanger. Den er underlagt Norges ishockeyforbund og tilhører Region Nord-Norge.
Klubben består av junioravdeling og et A-lag og et B-lag. A-laget spiller i den svenske Division 3, som et av to norske lag som spiller i svenske seriespill. B-laget deltar i Barents Hockey League (forkortet til BHL) med lag fra Norge, Finland og Russland.
Folk-til-folk-samarbeidet
Folk-til-folk-samarbeidet er et samarbeid som Kirkenes Puckers fikk mye oppmerksomhet etter TV-serien «Puckers », som følger hockeylag fra Norge, Finland og Russland. Lagene spiller i den internasjonale ligaen Barents Hockey League (BHL), samtidig som de jobber for vennskap på tvers av grensene.
Folk-til-folk-samarbeidet omfatter mange hundre skoler, idrettslag, foreninger, arbeidsfolk og foretak på begge sider av den norsk-russiske grensen. Dette samarbeid har på gått siden begynnelsen på 2000-tallet.
Rødt-leder Bjørnar Moxnes nominert Kirkenes Puckers til Nobels Fredspris 2021.
I krabbegang
I krabbegang (tysk: Im Krebsgang) er en roman fra 2002 av den tyske nobelprisvinneren Günter Grass. Romanens tema er verdens største sjøfartskatastrofe, senkningen av «Wilhelm Gustloff». Novellen ble oversatt til norsk av Kjell Risvik og utgitt av Gyldendal Norsk Forlag i 2002.
Robin og Bugge
Robin Sharma (født 23. februar 1988) er av indisk opprinnelse, men er født og oppvokst på Veitvet og Manglerud i Oslo. Han har en mastergrad i medier, kommunikasjon og informasjonsteknologi ved NTNU i Trondheim. Han har også en bachelorgrad i PR og samfunnspåvirkning fra Høyskolen Kristiania, og er i tillegg utdannet som prosjektleder ved Nordisk institutt for scene og studio
Thomas Bugge (født 12. mars 1988) er født og oppvokst på Abildsø i Oslo. Han har en bachelorgrad i informatikk ved Høyskolen i Østfold. Han er også kjent for å ha vært en av landets mest profilerte brukere av videodelingsappen Vine.
Odontolabis yasuokai
Odontolabis yasuokai er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Robin og Bugge
Karriere
Duoen møttes da de startet i samme klasse på videregående skole i hjembydelen Manglerud. Gruppen Robin og Bugge ble dannet i 2006 etter at de deltok i en lokal talentkonkurranse, som de forøvrig vant.
Odontolabis yasuokai
Utseende
En stor (hannen 48-83 millimeter), bred og kraftig, svart hjortebille, dekkvingene er brungule og den har en brungul flekk i pannen. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse kan være lange og krumme med tre kraftige tenner i spissen. Pannen har en høy, buet tverrkjøl og er brungul på begge sider av denne. Hodet har en ganske liten, framoverrettet tann bak hvert fasettøye, hodet har kraftig, rynket mikroskulptur. Pronotum er rundet med en utstikkende tann på hver side, sterkt innskåret bak denne. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, brungule med en svart sømstripe. Beina og undersiden er brunsvarte, mellom- og baklårene og midtbrystet gulaktige. Hunnen er bredere, ganske blank, farget som hannen bortsett fra at den gule panneflekken mangler, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene, hodet fint, men tydelig punktert.
Robin og Bugge
Karriere
I 2009 signerte de med booking-og managementbyrået, Artistpartner. I 2010 signerte gruppa sin første platekontrakt med plateselskapet MTG Music.
Odontolabis yasuokai
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Robin og Bugge
Karriere
I 2011 slapp de singelen «Monster», som også var bandets første radiolistede låt. Låta fikk radiorotasjon på NRK, og ga bandet noe oppmerksomhet i musikkbransjen. I de norske hiphop-kretsene ble det flittig diskutert om duoen kunne kalles en hiphop-gruppe, da duoen hellet mer mot popsjangeren.
Odontolabis yasuokai
Utbredelse
Arten er utbredt på Sumatra.
Robin og Bugge
Karriere
Det var først våren 2013, etter flere såkalte semi-hits, de skulle få sitt nasjonale gjennombrudd med hitlåten Elak Elak. " Høsten 2013 fulgte de opp med hitlåten «Bongo Drum», der de hadde med seg Freddy Kalas (tidligere Freddy Genius) som gjesteartist.
Mars 2014, slapp duoen debutalbumet «ELAK - En Landeplage Av Konspirasjonen». Med dette albumet og nyere radiohits som; Non Stop, Best når jeg er full, Fuck You og Fedrelandet, befestet Robin og Bugge for alvor sin posisjon i norskspråklig populærmusikk''. ''
Januar 2016 signerte Robin og Bugge platekontrakt med et av verdens største plateselskaper, Sony Music. Duoen var en periode ansett som en av Norges mest selgende og -populære rapartister.
Konserter
Siden starten av deres profesjonelle karriere i 2009, har de spilt over 500 konserter landet rundt. Med debutalbumet «ELAK - En Landeplage Av Konspirasjonen», som mottok variert kritikk, la de ut på en albumturné som startet med to utsolgte konserter på Parkteatret i Oslo. Duoen har i en årrekke delt scenen på Norway Cups åpningsshow med andre etablerte artister som Astrid S, Karpe Diem og Madcon. I 2013 og 2015 deltok Robin og Bugge på VG lista topp 20 turnéen, og spilte blant annet i byene Stavanger, Bergen, Bodø og Trondheim. Under markeringen av Verdens Miljødag i Frognerparken, delte de scene med Admiral P og CC Cowboys foran 50 000 mennesker. Vinteren 2016 deltok duoen i P4 og Kreftforeningens Vinterlyd-turné med artister som Marcus & Martinus, Julie Bergan og Paperboys.
Oslos kulturarv
I 2014 ble duoen offisielt en del av Oslos kulturarv, og hitlåten Elak Elak ble spilt fra klokketårnet til Oslo rådhus, hver eneste dag, i et halvt år.
Musikalsk stil
Tekstene og produksjonene er hovedsakelig kjent for å være humoristiske, selvironiske og lystige.
Sindre Aam
Sindre Aam (født 1. september 1969 i Ørsta) er en norsk musiker, bassist, sanger og låtskriver. Han er kjent som vokalist, bassist og låtskriver i musikkgruppa Vassendgutane som han har vært med i siden han var med på å starte gruppa i 1996. Gruppa har siden 2005 hatt suksess på hitlistene og CD, konserter og DVD.
Vidunderbarna
Vidunderbarna var et lokalband fra Bergen. De ble dannet i 1988, men ble mer eller mindre oppløst etter de i 1990 gav ut sin første og eneste singel; Vidunderbarne – Runa Das og sjiraffene fra Mars. Den ble spilt inn på 7" vinyl, maxisingel.
Vidunderbarna - Runa Das og sjiraffene fra Mars (1990)
Side 2:
Elverum Ishockey
Historie
Elverum Ishockey startet og hadde noe aktivitet på 70-tallet. Men ishockeygruppa ble startet opp igjen i desember 1982 etter å ha lagt brakk i en del år. Klubben ble lagt ned i 2011.
Diana Gomes
Diana Gomes (født 6. juli 1989) er en portugisisk svømmer.
Hun representerte Portugal under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 100 meter bryst.
Indonesia under Sommer-OL 2000
Indonesia under Sommer-OL 2000. Førtisju sportsutøvere fra Indonesia deltok i tolv sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. De kom på 38.-plass med en gull-, tre sølv- og to bronsemedaljer.
Søramerikanske leker 2002
Søramerikanske leker 2002 (søramerikanske leker) ble arrangert i Rio de Janeiro i Brasil i 2002.
Cleveland State University
Cleveland State University er et delstatseid, amerikansk universitet i Cleveland, Ohio. Det ble grunnlagt av YMCA som høyere skole i 1870. Etterhvert het den samlede skolen YMCA Cleveland School of Technology, og Fenn College fra 1929. Etter forhandlinger 1964–65 tok staten Ohio over fakultetene og de ansatte i 1965.
Samtidig er Cleveland Law School fra 1897 en forløper for jus-skolen ved dagens universitet.
Studenttallet ved Cleveland State i 2006 var 15 483 studenter, skolepengene var US$ 7 920 for studenter hjemmehørende i delstaten. Høyeste eksamensnivå er doktorgrad (Ph.D). Studiene innen regnskap og byplanlegging rangeres svært høyt i USA.
CSU Ohio har følgende skoler:
Rektor Michael Schwartz var tidligere professor emeritus ved Kent State University. Under hans ledelse siden 2002 har universitetet implementert en strategi for å rykke opp til det nest høyeste kvalitetsnivået blant amerikanske universiteter. Åpne studier er lukket, det søkes om mer sponsorstøtte, og CSU posisjoneres som en motor for lokal forskning, nyskaping og økonomisk utvikling.
CSU Ohio er med i det fiberoptiske forskningsnettverket OneCommunity (tidligere OneCleveland) – et initiativ fra Case Western Reserve University. nettverket kobler sammen universiteter og høyskoler i hele det nordøstlige Ohio i et høyhastighets nett med stor kapasitet.