cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Finkefamilien
Utbredelse og habitat
Familien har en tilnærmet kosmopolitisk utbredelse, unntatt i Antarktis og områder med ekstrem tropisk regnskog, samt på store øyer som Madagaskar, Ny-Guinea, Australia, New Zealand og mange mindre øyer (spesielt i Oseania). Hawaiiøyene er imidlertid besatt av en stor og svært variert gruppe.
Som hovedsakelig frøetere er finker flest tilpasset habitater med tildels store sesongvise endringer, de fleste i den tempererte sonen. Dette er typisk habitater som gir lokalt overskudd på mat til ulike tider gjennom året. Finkene er evolusjonært utrustet det å forflytte seg rundt etter denne tilgangen på mat, selv om på langt nær alle lever i den tempererte sonen.
Atferd
Finker blir stort sett regnet som standfugler, men artene gjør korte trekk etter mat gjennom sesongene. Et unntak er rosenfink (Carpodacus erythrinus), som er en regulær trekkfugl. I Norge ankommer den (nominatformen) hekkeområdene i slutten av mai og trekker sørover igjen i august, men dette kan variere noen fra sted til sted.
Finker har en undulerende (bølgende) flukt når de flyr. De slår noen vingeslag på opptur og lukker vingene til kroppen i en kort, stup-lignende nedtur. På bakken hopper alle finker, men medlemmene i slektene Fringilla (sanne finker) og Leucosticte (fjellfinker) har dessuten evnen til både å spankulere og løpe. Det gjør blant annet næringsopptak fra bakken mer effektivt enn for de andre artene i familien, som er mer sjeldent å se på bakken. Finker hviler gjerne sammen i større grupper, men i hekketiden hviler fuglene solitært, parvis eller i mindre grupper. Fuglene samler seg til et slags rituale en times tid før mørket legger seg, før de roer ned for natten på greier i trekronene. ved morgengry bryter fuglene opp i mindre grupper og flyr til de områder der næringsopptaket pågår.
Finker er stort sett monogame, i det minste i hver hekkesesong, men hekkestrategien varierer betydelig mellom de ulike grenene i denne familien. Fringilla er for eksempel mye mer territoriale enn andre finker, og de oppfostrer avkommet i større grad på små virvelløse dyr enn andre. Det gjør at disse artene i større grad må tilpasse hekking til tilgangen på mat, noe som gjør hekketiden mer komprimert. Noen andre arter har lignende behov med tilsvarende resultat. Dessuten påvirker naturlig nok den årlige frøproduksjonen i den boreale skogen mange av artene. Stillitsfinker (Carduelinae) er mindre territoriale og forsvarer i hovedsak bare området rundt redet. Disse artene kan derfor hekke i tettere konsentrasjoner, selv om det for noen arter (for eksempel Carpodacus) gjelder noen unntak fra hovedreglen. Hos et fåtall arter hender det også at hannen oppvarter mer enn én hunn, for eksempel grønnfink (Chloris chloris) og gulstillits (Spinus tristis).
Systematikk
Finkefamilien inkluderer nå også den tidligere hawaiifinkfamilien (Drepanididae), som er lagt til under tribuset Drepanidini (hawaiifinker) i underfamilien Carduelinae (stillitsfinker). Noen av disse artene er ifølge IUCNs rødliste kritisk truet og flere kan faktisk alt være utryddet.
Inndeling
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.
Artsliste
Listen under er på ingen måte fullstendig, men viser noen kjente arter.
Amnat Charoen
Amnat Charoen (อำนาจเจริญ) er provinshovedstaden i provinsen Amnat Charoen i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 34 800. Byen ligger 583 km øst for Bangkok, og bare noen få km fra Mekong-elven som skiller Thailand fra Laos.
Amnat Charoen fikk bystatus i regjeringstiden til kong Rama III. Den ble først administrert fra Nakhon Khemarat, og senere fra Ubon Ratchathani. Byen ble provinshovedstad da området ble utskilt fra provinsen Ubon Ratchathani den 12. januar 1993.
Rett utenfor byen er Phra Mongkhon Ming Muang en buddhistisk helligdom med en 20 m. høy sittende Buddha (støpt i 1965) i den vakre Buddha Uttayan-parken.
Miass
Miass (russisk: Миа́сс) er en by i Tsjeljabinsk oblast i Russland. Den ligger 96 km fra Tsjeljabinsk, ved elva Miass, på østsiden av de sørlige Uralfjellene. Innbyggertall: 179 000 (2003 est.), 158 420 (folketelling 2002).
Miass ble grunnlagt i 1773 som en bosetning for fabrikk ved en kobbergruve, og fikk bystatus i 1926. På 1800-tallet var utviklingen drevet av oppdagelsen av de rikeste gullreservene i Ural. Gjennomsnittlig årlig utvinning av gull fra Miass-regionen var rundt 640 kg. På midten av 1800-tallet gikk gulldriften tilbake og utviklingen av Miass bremset dermed også.
I 1941 ble en bilfabrikk bygget i Miass, som fremdeles er i drift som lastebilfabrikken UralAZ, som i dag er Miass' viktigste virksomhet. Selskapet UralAZ produserer tre-akslers allhjuldrifts lastebiler med høy fremkommelighet i terreng, og eksporterer 8% av produksjonen. UralAZ har 105 000 ansatte.
Den eldste delen av byen består av 1800-talls trehus med originale balkonger og dørkarmer. Et hus som tilhørte gullgruveadministratoren Simonov er også bevart.
Hartlepool kjernekraftverk
Hartlepool kjernekraftverk er et britisk kjernekraftverk som ligger ved Hartlepool i Durham, ved elva Tees på nordøstkysten av England. Det eies av British Energy.
Verket har to reaktorer, som ble tatt i bruk 1989. Det er installert en total effekt på 1 310 MW (netto 1 250 MW). I 2006 leverte verket 4,86 TWh elektrisk kraft. Det er meningen å stenge ned kraftverkene senest 2019, men det vurderes en forlengelse frem til 2024. Det er også vurdert å bygge et nytt kjernekraftverk her.
Skrøyvstadtunnelen
Skrøyvstadtunnelen er en veitunnel i Namsos kommune i Trøndelag. Tunnelen er en del av fylkesvei 776. Den er 280 meter lang.
Village of the Damned (1995)
Village of the Damned er en amerikansk sciencefictiongrøsser fra 1995 regissert av John Carpenter. Hovedrollene spilles av Christopher Reeve og Kirstie Alley. Filmen er en nyinnspilling av filmen med samme tittel fra 1960. Begge er basert på John Wyndhams roman The Midwich Cuckoos, fra 1957.
Filmen fikk lunken mottakelse av kritikerne og ble også en publikumsmessig fiasko på amerikanske kinoer.
Den ble nominert til en Razzie Award i kategorien «verste nyinnspilling».
Handling
En mystisk hendelse som rammer den lille byen Midwich. Hele befolkningen havner i bevisstløs tilstand i tre timer og like etter viser det seg at ti av stedets kvinner har blitt gravide. Ni måneder senere føder de ti gravide kvinnene på samme tidspunkt. Barna som kommer til verden virker tilsynelatende normale, men etterhvert viser det seg at de har overnaturlige evner. Foran øynene på det lille samfunnet utvikler barna seg til en farlig kaste.
Anmelderne og publikum
Filmen fikk lunken mottakelse av kritikerne og har bare oppnådd 30% på Rotten Tomatoes. Den ble en publikumsmessig fiasko på amerikanske kinoer og innbrakte kun $9,4 millioner (under halvparten av dens produksjonskostnader).
Alfabetiseringskampanjen
Alfabetiseringskampanjen ble gjennomført på Cuba i perioden desember 1960 til 22. desember 1961 med Fidel Castro og Che Guevara som sentrale pådrivere.
Village of the Damned (1995)
Priser og nominasjoner
Den ble nominert til en Razzie Award i kategorien "verste oppfølger eller nyinnspilling".
Alfabetiseringskampanjen
Bakgrunn
Etter diktator Fulgencio Batistas flukt 1. januar 1959, flyktet også mange Batista-tilhengere fra Cuba og fortrinnsvis til Miami i Florida. Blant disse var også mange høyt utdannede som for eksempel leger og ingeniører. Dermed økte Cubas underskudd på høyt utdannet arbeidskraft, især innen teknisk sektor. I tillegg hadde den nye revolusjonære regjeringen allerede satt som mål å fjerne analfabetismen på Cuba. I en tale i FN, september 1960, erklærte derfor Fidel Castro at analfabetismen på Cuba skulle fjernes. Vel en million av Cubas 4 millioner innbyggere var analfabeter. Anslagene gikk på at 41,7 % av landsbygdsbefolkningen var analfabeter mens byene lå på vel 11 % (Jeffries 1967, Supko 1998).
Kampanjen
Grunnlaget for kampanjen ble lagt høsten 1960 da ’’Den nasjonale kommisjon for alfabetisering’’ ble dannet. Den hadde som oppgave å anslå antall og geografisk lokalisering av analfabeter, samt planlegge, organisere og utføre alfabetiseringskampanjen. Noen steder på Cuba kom man i gang med arbeidet høsten 1960. Hovedinnsatsen kom senere, i sær i perioden april – august 1961. Mellom april og desember 1961 deltok en lærerstyrke eller alfabetiseringsbrigade på i alt 268.420 mennesker i arbeidet med å lære analfabeter å lese og skrive. Brigadistene kom fra alle lag av samfunnet og noen av dem var helt ned i 11-årsalderen. Den eldste som deltok skal ha vært over 80 år. Mottoet for kampanjen var:
Brigadistene bodde sammen med familiene som trengte opplæring, arbeidet sammen med dem på jordene om dagen og lærte dem å lese og skrive om kveldene (Bohla 1984, Supko 1998). I august 1961 hadde i alt 707.212 mennesker lært å lese og skrive. Analfabetismen var med andre ord blitt redusert fra vel 26,3 % til 3,9 % på vel 11 måneder. For å få en oversikt over hvor mange som hadde lært å lese og skrive, skrev hver tidligere analfabet et personlig brev til statsminister Castro. Alle brevene finnes i dag på ’’Museo Nacional de la Campaña de Alfabetización’’ i Havanna.
FN om Cuba
«Cuba's achievements in social development are impressive given the size of its gross domestic product per capita. As the human development index of the United Nations makes clear year after year, Cuba should be the envy of many other nations, ostensibly far richer. [Cuba] demonstrates how much nations can do with the resources they have if they focus on the right priorities – health, education, and literacy.»
-- Kofi Annan, Secretary General of the United Nations, 11. april 2000
Artimpaza
Utseende
Middelsstore, avlange, blanke, vanligvis svarte trebukker, hode og pronotum kan være rødlige. Antennene er kortere enn kroppen. Noen arter har grønnlig metallglans. Dekkvingene er ofte noe innsnevret i midten (timeglass-formet). Beina er forholdsvis lange med utpreget klubbeformede lår.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Sørøst-Asia.
Rolf Lassgård
Rolf Holger Lassgård (født 29. mars 1955 i Östersund i Jämtlands län) er en svensk skuespiller.
Han gikk på Statens scenskola i Malmö 1975-78 og deretter ble han ansatt ved Skånska Teatern i Landskrona. Der vakte han oppmerksomhet blant annet som Puck i Shakespeares En midtsommernattsdrøm sommeren 1980.
Blow Up Your Video
Albumet ble bandets mest solgte album med nytt materiale siden For Those About to Rock (We Salute You). Blow Up Your Video oppnådde 2.-plass i Storbritannia og 12.-plass i USA. Bandet spilte fire låter fra albumet på den påfølgende verdensturnéen, «Heatseeker», «That's the Way I Wanna Rock 'n' Roll», «Nick of Time» og «Go Zone». «Heatseeker» og «That's the Way I Wanna Rock 'n' Roll» er også på AC/DC Live Collector's Edition. «Heatseeker» ble en topp 20-hit i Storbritannia. Albumet ble utgitt på nytt i 2003 som en del av AC/DC Remasters-serien.
Rolf Lassgård
Han flyttet til Gävle i 1982 og sammen med regissøren Peter Oskarson startet han Folkteatern i Gävleborgs län. Der spilte han «Gråa Jægarn» i oppsetningen Den Stora Vreden, bygget på Olof Högbergs epos, mot blant andre skuespillerinnen Nora Plau. Han medvirket også i oppsetninger i Peter Oskarsons regi på Nordanlandets institut før folklig Teater,Musik och Dans.
Blow Up Your Video
Under Blow Up Your Video-verdensturnéen besluttet Malcolm Young seg for å legge seg frivillig inn til behandling på sykehus på grunn av alkoholproblemer. I hans sted spilte Malcolm og Angus' nevø, Stevie Young rytmegitar.
Rolf Lassgård
Lassgård har i tillegg spilt Kurt Wallander i filmer som er bygget på Henning Mankells kriminalromaner.
Blow Up Your Video
Sporliste
Sangene «Snake Eye» og «Borrowed Time» ble også spilt inn, men disse ble kun gitt ut på 12-tommers singleversjonen av «Heatseeker» og «That's the Way I Wanna Rock 'n' Roll» respektive. «Snake Eye» var også inkluder på en 3-tommers CD-single for «Heatseeker». Demosporene til sangene «Let Loose» og «Alright Tonight» ble stjålet og gitt ut ulovlig og ble derfor ikke med på det endelige albumet.
Rolf Lassgård
I 2017 mottok han den svenske medaljen Litteris et Artibus for «framstående konstnärliga insatser som skådespelare».
Henryk Sachs’ mursteinshus
Henryk Sachs’ mursteinshus (polsk Kamienica Henryka Sachsa) ligger ved Piotrkowska-gaten 107 i Łódź, på andre siden av Juliusz Heinzels palass. Bygningen ble opprinnelig reist til kjøpmannen Salomon Baharier i 1881 etter tegninger av Edward Crentzburg. Den fikk påbygd sin fjerde etasje i 1895.
Mursteinshusets eklektiske fasade ble ombygd av Dawid Lande i 1897 etter initiativ av bygningens nye eier Henryk Sachs. Fasaden fikk da dagens rike utsmykning, med blant annet festoner, bukranioner (okseskaller), blomstergirlandere, maskaroner, laurbærblader, tsarørner og brennende fakler.
Kjemiåret
Motto
Motto for IYC2011 er "Chemistry–our life, our future".
Arrangementer
IYC2011 arrangementer organiseres av internasjonale kjemi-organisasjoner som American Chemical Society, Royal Society of Chemistry, Brazilian Chemical Society, Society of Chemical Industry og Royal Australian Chemical Institute, og av regionale kjemiforeninger som European Association for Chemical and Molecular Sciences og Federation of African Societies of Chemistry.
De gylne sporer-slaget
De gylne sporer-slaget (nederlandsk Guldensporenslag, fransk Bataille des éperons d'or, engelsk The Battle of the Golden Spurs) ble utkjempet den 11. juli 1302 i nærheten av Kortrijk i Flandern. Datoen for slaget er blitt offentlig festdag i de flamske områdene i Belgia.
Bakgrunn
Etter først å ha blitt forvist fra sine hjem av franske soldater, kom borgerne av Brugge senere tilbake til byen sin og drepte den 18. mai 1302 hver eneste franskmann de kom over. Denne hendelsen er kjent som «Brugse Metten», og i henhold til legenden identifiserte de franskmennene ved å spørre dem om å uttale en hollandsk frase, «scilt ende vriend» (skjold og venn). Hver eneste som hadde problemer med å uttale disse kjenningsordene ble øyeblikkelig drept.
Styrkene
Den franske kongen kunne ikke la en slik massakre går upåaktet hen og sendte en sterk styrke, ledet av grev Robert II av Artois. Den flamske reaksjonen besto av to grupper: en gruppe besto av 3000 menn fra bymilitsen i Brugge, ledet av Vilhelm av Jülich, barnebarn av grev Guy, og Pieter de Coninck, en av lederne fra opprøret i Brugge. Den andre gruppen, rundt 2500 menn, kom fra forstedene i Brugge og fra kystområdene, og ble ledet av Guy av Namur, sønn av grev Guy. De to gruppene møttes i nærheten. Fra øst kom ytterligere 2500 menn ledet av Jan Borluut fra Gent og ytterligere 1000 menn fra Ipres, ledet av Jan van Renesse fra Zeeland.
De flamske styrkene var hovedsakelig bymilits eller byvern som var godt utstyrt med slagvåpen som goedendag (Morgenstjerne) og lange spyd kjent som geldon. De var godt organisert; bymilitsen drev regelmessige øvelser og svingte sine våpen effektivt. Samlet var de rundt 9000 mann, inkludert 400 adelige. Den største forskjellen mellom de flamske og andre føydale hærer var at de førstnevnte besto utelukkende av infanteri.
I kontrast besto franskmennene av en klassisk føydal hær bestående av en kjerne av 2500 adelige kavalerister, inkludert riddere og væpnere. De ble støttet av 1000 bueskyttere, 1000 spydmenn og opp til 3500 andre lette infanterister, totalt rundt 8000 mann. En samtidig militær teori verdsatte en enkelt ridder til ti infanterister
Slaget
Etter at de flamske uten hell forsøkte å ta Kortrijk den 9. og 10. juli møttes de to hærene den 11. juli på en åpen slette utenfor byen.
Marken besto av en rekke grøfter og elver, noe som gjorde det vanskelig for det franske kavaleriet å angripe de flamske linjene. De sendte tjenere for å legge trestokker over elvene, men ventet ikke på at dette ble gjort. Den store franske infanteristyrken angrep først, noe som gikk bra, men den franske kommandanten, grev Robert II av Artois, beordret dem tilbake slik at adelen i kavaleriet kunne kreve seieren. Hindret av sitt eget infanteri og den taktisk solide plasseringen i terrenget den flamske hæren hadde valgt, ble det franske kavaleriet et lett mål for de tungt bevæpnete flamske soldatene. Da franskmennene innså at slaget var tapt, flyktet de, men ble forfulgt i over 10 km av de flamske styrkene.
Før slaget hadde de flamske blitt beordret til enten ikke ta fanger og ikke følge datidens skikk å kreve løsepenger for riddere og adelige som ble tatt til fange. En moderne teori hevder at det var en klar ordre som forbød dem å ta fanger så lenge som slaget ikke var avgjort (for å unngå muligheten at deres rekker skulle bli brutt når fangene ble ført bak de flamske linjene).
Også den arrogante Robert II av Artois ble overmannet og drept på stedet.
Ettervirkning
Et stort antall gullsporer som ble samlet fra de døde franske ridderne ga navn til slaget. De franske sporene ble hengt opp i kirken i Kortrijk for å feire serien, og ble tatt tilbake av franskmennene åtti år senere etter Slaget ved Westrozebeke. Rundt tusen adelige kavalerister ble drept. Noen samtidige beretninger mener at til sammen ble over ti tusen drept eller såret.
Noen av de drepte var:
Historiske konsekvenser
Slaget var ett i en rekke av flere slag i løpet av 1300-tallet som viste at riddere til hest kunne beseires av en disiplinert og godt utstyrt infanteristyrke. Et annet eksempel er Slaget ved Sempach i 1386. Skottene tok opp ideen om et angripende infanteri og benyttet det i Slaget ved Bannockburn der de skotske schiltron, fotsoldater med lange spyd i tett formasjon som et piggsvin, angrep og nedkjempet engelske kavalerister. Slaget ble også en milepæl i utviklingen av den flamske politiske uavhengighet og dagen blir minnet hvert år i Flandern som det flamske samfunnets offisielle festdag.
Slaget ble romantisert i 1838 av den flamske forfatteren Hendrik Conscience i hans bok De leeuw van Vlaanderen (Løven fra Flandern). Et annet uvanlig trekk ved dette slaget er at det ofte blir trukket frem som et av de få vellykkete opprør fra bønder og byfolk, fordi de fleste tilsvarende folkeopprør i Europa på denne tiden ble slått ned.
Barbara Tuchman har beskrevet dette som et bondeopprør i A Distant Mirror (Et fjernt speil). Selv om den seirende hæren var godt bevæpnet var det innledende opprøret uansett et folkelig opprør. Imidlertid tok den flamske adelen del i slaget, hver eneste av de flamske lederne var enten adelige eller stammet fra adelen, og rundt 400 med adelig bakgrunn døde i kampen på flamsk side.
Slagets resultat, det faktum at et stort kavaleri av adelsmenn, antatt uovervinnelig, var blitt tilintetgjort av en relativt beskjeden, men godt væpnet og taktisk smart infanteristyrke av byfolk og bønder, var et sjokk for alle militære ledere i Europa. Den gamle «sannheten» om kavaleriets overlegenhet måtte revideres og førte til nytenkning i militære strategier.
Nedslaktingen av rundt 40 prosent av franske adelsmenn førte til en dyp krise i den franske adelen, men styrket samtidig kongens posisjon.
Folkerepublikken Kinas visepresident
Folkerepublikken Kinas visepresident (forenklet kinesisk: 中华人民共和国副主席; tradisjonell kinesisk: 中華人民共和國副主席; pinyin: Zhōnghuá Rénmín Gònghéguó Fùzhǔxí) er det nest høyeste politiske embetet i landet etter presidenten. Embetet ble innstiftet gjennom forfatningen av 1982.
Tidligere titler på visestatsoverhoder
Visestatsoverhoder 1949–1954 var Den sentrale folkeregjeringens viseformenn. Visestatsoverhoder 1954–1975 var Folkerepublikken Kinas viseformenn.
Da embetet som Folkerepublikken Kinas formann ble avskaffet i 1975, tjenestegjorde formennene for Den nasjonale folkekongressens stående komité som statsoverhoder. Komitéens viseformenn var dermed visestatsoverhoder.
Valg og kvalifikasjoner
Ifølge forfatningen av 1982 skal Folkerepublikken Kinas president og visepresident bli valgt av Den nasjonale folkekongressen. Kandidatene til embetene som president og visepresident skal bli nominert av Den nasjonale folkekongressens presidium. Forslag om å fjerne presidenten og visepresidenten fra deres embeter kan bli framsatt av tre eller flere delegasjoner eller minst en tiendedel av antallet deputerte i folkekongressen. Presidiet skal deretter legge fram forslaget til folkekongressen for debatt.
Presidentens og visepresidentens embetsperiode er den samme som Den nasjonale folkekongressens mandatperiode. Fram til endringene i forfatningen 11. mars 2018 kunne presidenten og visepresidenten kun tjenestegjøre i to etterfølgende perioder. Denne tidsbegrensningen falt bort.
Kinesiske statsborgere, som har stemme- og valgbarrett og har fylt 45 år, kan velges som president eller visepresident.
Funksjoner
Visepresidenten skal assistere i presidentens arbeid. Visepresidenten kan – når presidenten betror vedkommende dette - utøve deler av presidentens funksjoner og fullmakter på vegne av ham eller henne.
Dersom embetet som Folkerepublikken Kinas president blir ledig, overtar visepresidenten som president.
Ledighet i embetet som visepresident
Dersom embetet som Folkerepublikken Kinas visepresident blir ledig, skal Den nasjonale folkekongressen velge en ny visepresident.
Ledighet i embetene som president og visepresident
Dersom både embetene som Folkerepublikken Kinas president og visepresident blir ledige, skal Den nasjonale folkekongressen velge en ny president og visepresident. Fram til valgene skal formannen for Den nasjonale folkekongressens stående komité fungere som Folkerepublikken Kinas president.
Kjellevold
Kjellevold (Kjellevål) er en gård i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Kjellevold har matrikkelnummer 45. i Gulen.
Navn
Oluf Rygh skriver at navnet kommer av gammelnorsk: Kerlingevåll eller Kerlingehvåll, som er sammensatt av ordene kerling, som betyr «enke», og váll som kan bety «isolert høyde» eller «rydning». Navnet uttales kje'dlevåol eller vål, og har blitt skrevet på ymse vis gjennom tidene, og først på 1800-tallet ble det som regel skrevet «Kjellevold». I skriftlige kilder er historiske skrivemåter av navnet listet opp: «Kiellingeuall» (1563), «Kellingeuold» (1567), «Kiellinguold» (1610), «Kielleuold» (1611), «Kiellingwold» (1667) og «Kiellingvold» (1723).
Når gårdsnavnet blir brukt som slektsnavn pleier det å skrives «Kjellevold».
Geografi
Gården ligger på østsiden av Eidsfjorden, en fjordarm av Gulafjorden, sør for gården Myre. Moldeelva skiller gården fra Molde, grannegården i sør. I en liten vik utenfor Kjellevål ligger to holmer, Storholmen og Småholmen, men de hører til gårdene Lund og Berge.
Historie
Kjellevål lå trolig øde i lang tid etter svartedauden, kanskje frem mot år 1500. Jordeboken for Bergen Kongsgard fra 1519 nevner bare én bruker: Jon i Kerlingwol, som betalte 2 mk. i skatt. I 1563 er gården delt i to, mellom to brukere som het Gunnar og Magne, og Magne betalte 1 daler i skatt.
Mellom 1924 og 1925 ble det bygget kjørevei over Kjellevål og til Lund, og elektrisk kraft kom i 1945.
Yasothon
Yasothon (ยโสธร) er provinshovedstaden i provinsen Yasothon i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 21 600.
Korsettdyr
Korsettdyr er en liten rekke av sjølevende, virvelløse dyr. 22 arter er beskrevet, fordelt på 8 slekter. Det er rundt til 100 som venter på beskrivelse, og hvor stort antall arter det virkelig finnes er usikkert.
Navnet korsettdyr viser til at de er omgitt av en stiv kutikula som omgir og beskytter dem. Det latinske navnet gruppen ar avledet av lorica, som betyr kyrass eller rustning. De er fra 100 µm til ca. 1 mm store, og holder til på sjøbunnen og fester seg til sandkorn. Deres hode er omgitt av flere stiletter. Hodet og brystpartiet kana trekkes inn i bakkroppen. De er utstyrt med flere sanseorganer. De er hermafroditter. Larvene mangler sekundær kroppshule, og mange av de voksne er også pseudocoelomate.
Enkelte arter av korsettdyr lever i miljøer uten oksygen. De bruker i stedet svovel. Man kjenner ingen andre flercellede dyr som greier seg uten oksygen.
Korsettdyrene ble først oppdaget i 1983, og er en av de aller nyeste oppdagede rekkene i dyreriket.
Gry Jannicke Jarlum
Gry Jannicke «J-Diva» Jarlum (født 6. april 1962 i Oslo) er en svensk-norsk popmusiker og forfatter. Som musiker er hun best kjent for singelen «Svake mennesker» fra 1981, som lå på førsteplass på VG-lista i 16 uker. Singelen og Jannicke var i 2007 tema for en av episodene i NRK-serien Landeplage med Ravi som programleder.
På 1990-tallet var hun trolig mest kjent for sin påståtte kjennskap til utenomjordisk liv, og boken Du er jeg, som utkom i 1994, hevder hun selv ble skrevet med automatskrift. Ifølge henne selv fikk hun sin første bevisste UFO-opplevelse av tredje, fjerde og femte grad den 9. mars 1992. I 1994 lagde et større TV-selskap fra Japan en dokumentarfilm om Jannicke og hennes påståtte UFO-opplevelser. I 1996 lagde både TV3 og TVNorge tilsvarende dokumentarer.
I 2002 ga hun ut tre CD-er som samlet fikk terningkast fire i Dagbladet, og hun var også hovedperson i en virkelighetsserie ledet av Christine Koht som het Koht vs. J-Diva og ble sendt på NRK2.
Hun var med på Robinsonekspedisjonen på TV3 i 2004 og var ved valget i 2005 kandidat for Demokratene.
J-Diva
Alle er utgitt 23. september 2002 på J-Diva Records AS.
Alexander Maunder
Alexander Elsdon Maunder (født 3. februar 1861, død 2. februar 1932) var en britisk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Maunder ble olympisk mester i skyting under OL 1908 i London. Han var med på det britiske laget som vant lagskytingen i trap med 407 poeng foran Canada med 405. De andre på laget var Charles Palmer, James Pike, John Postans, Frank Moore og Peter Easte. Det var sju lag med seks mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli 1908. Maunder skjøt 83 poeng som var det beste resultatet på det britiske laget. I den individuelle skytingen i trap kom han på tredjeplass.
Fire år senere, under OL 1912 i Stockholm, vant han en sølvmedalje i lagskyting. Han var med på det britiske laget som kom på andreplass i trap med 511 poeng bak USA med 532. De andre på laget var William Grosvenor, John Butt, Harold Humby, Charles Palmer og George Whitaker. Maunder skjøt totalt 89 poeng som var det nest beste resultatet på det britiske laget. Han kom på 45.-plass i den individuelle trapkonkurransen.
Nong Khai
Nong Khai er provinshovedstaden i provinsen Nong Khai i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 63 600.
Byen ligger ved Vennskapsbroen over Mekongelven som skiller Thailand fra nabolandet Laos.
Loei
Loei er provinshovedstaden i provinsen Loei i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 35 300. Byen ligger ca. 50 km. fra grensen til Laos.
Den ble grunnlagt i 1853 som by av kong Rama IV.
Warszawaoppstanden
Opprøret begynte 1. august 1944, som del av en landsomfattende oppstand, Operasjon Burza. De polske troppene motstod de tyske styrkene frem til 2. oktober (63 dager til sammen). Tapene på polsk side utgjorde 18 000 drepte og 25 000 sårede soldater, og over 250 000 drepte sivile, for det meste i massehenrettelser utført av fremrykkende tyske tropper. Tapene på tysk side utgjorde over 17 000 drepte og 9000 sårede soldater. Etter den urbane krigføringen – og etter opprørets fall, da tyske styrker etter Hitlers ordre satte byen systematisk i brann, kvartal for kvartal – var 85 % av byen jevnet med jorden. Etter opprøret ble hele den gjenværende sivilbefolkningen fordrevet, og sendt til tyske konsentrasjonsleirer eller arbeidsleirer i Tyskland.
Oppstanden begynte i et avgjørende øyeblikk under krigen, da Den røde armé nærmet seg Warszawa. Den 16. september 1944 nådde armeen et punkt innen fem hundre meters avstand fra byen, på den andre siden av elven Wisła, men rykket ikke videre frem, i hva historikeren Norman Davies karakteriserer som «et de facto samarbeid mellom nazister og sovjetere» og opprørerne ventet forgjeves på hjelp.
Oppstanden
I de første ukene av oppstanden prøvde Warszawas befolkning på de polskkontrollerte områdene å gjenopprette det normale livet i sitt frie land. Kulturlivet pulserte, med teatre, postkontorer, aviser og lignende aktiviteter. Barn fra De polske speidere arbeidet som budbringere for en undergrunnsposttjeneste, og risikerte livet daglig mens de brakte all informasjon som kunne være til hjelp for sitt folk. Nær enden av oppstanden, gjorde mangelen på mat, medisin, samt overbefolkning og tyske luft- og artilleriangrep situasjonen for sivile mer og mer desperat.
Som følge av mangel på ytre støtte (blant annet fra Den røde armé), og noen andre faktorer, mislyktes Warszawa-oppstanden og Operasjon Burza i sitt hovedmål: å frigjøre deler av de polske territoriene, slik at man kunne opprette en regjering lojal mot den polske eksilregjeringen i London, istedenfor en sovjetisk marionettstat. Det er også verdt å nevne at sovjeterne stanset all offensiv i Polen for å la tyskerne knuse oppstanden.
Mange av dem som mistet livet var personer som ville ha spilt en viktig rolle i landets gjenopprettelse, skjønt en stor del av den polske intelligentsiaen var allerede blitt drept under den sovjetiske og tyske invasjonen i 1939.
Byens ødeleggelse
Etter at Warszawas befolkning som hadde overlevd oppstanden var blitt fordrevet, begynte tyskerne å ødelegge det som var igjen av byen. Ifølge tyske planer skulle byen gjøres om til en innsjø. Spesielle grupper av ingeniørsoldater ble sendt gjennom hele byen for å brenne og rive ned det som var igjen, bygning for bygning. Det ble lagt spesiell vekt på historiske monumenter, polske nasjonalarkiver og severdigheter – ingenting skulle være igjen av det som en gang var en by. Frem til januar 1945 var 85 % av bygningene ødelagt: 25 % som følge av selve oppstanden, 35 % som følge av systematiske tyske aksjoner etter oppstanden, og resten som følge av den tidligere gettooppstanden i 1943 (15 %) og invasjonen av Polen i 1939 (10 %).
Materielle ødeleggelser omfattet 10 455 bygninger, 923 historiske bygninger (94 %), 25 kirker (deriblant Allehelgenskirken), 14 bibliotek (blant annet Nasjonalbiblioteket), 81 grunnskoler, 64 høyskoler, Universitetet i Warszawa og Det tekniske universitet i Warszawa, samt mesteparten av de historiske monumentene, så vel som arkiver og utallige kunstverk. Nesten én million mennesker mistet alle eiendommene sine.
Det nøyaktige omfanget av ødeleggelsene av privat og offentlig eiendom så vel som kunst samt kultur- og vitenskapsmonumenter er ukjent, men utvilsomt enorm. En egen historisk kommisjon har anslått ødeleggelsene til 54,6 milliarder amerikanske dollar (2004-kurs), skjønt dette tallet tar kun hensyn til skadene på offentlig, og ikke privat eiendom. Ødeleggelsene var så omfattende at man for gjenoppbyggingen av den historiske delen av Warszawa måtte blant annet ta i bruk malerier av byen fra 1700-tallet, av de to italienske kunstnerne Marcello Bacciarelli og Canaletto den yngre.
Kantharalak
Kantharalak er en by i provinsen Sisaket (provins) i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 36 600.
Schycht-familiens mursteinshus
Schycht-familiens mursteinshus (polsk Kamienica Schychtów) ligger ved Piotrkowska-gaten 128 i Łódź.
Linda Skar
Linda Skar (født 1971) er en norsk tidligere svømmer som representerte Sandnes SLK.
Hun vant 5 NM-gull i perioden 1987–1988.
Schycht-familiens mursteinshus
Mursteinshuset har mansardtak og en fasade pyntet med dyre- og plantemotiver. Over de to høyest liggende vinduene finnes et mannshode og et kvinnehode. Innkjørsporten er plassert asymmetrisk i fasaden. Elevasjonen fra gårdsplassen er pyntet med blomster, blader, masker og frukt.
Markus Silbersteins fabrikk
Markus Silbersteins fabrikk (polsk Fabryka Markusa Silbersteina) ligger ved Piotrkowska-gaten 248/250 i Łódź.
Fabrikken ble bygd i 1896 etter tegninger av Adolf Zeligson. Den knytter tydelig an til fortifikasjonsarkitektur, og er i dag et av de mest interessante eksempler på 1800-tallets industriarkitektur i Łódź.
Etter andre verdenskrig ble fabrikken nasjonalisert. I dag huser den handelssenteret «Piotrkowska 250».
Torness kjernekraftverk
Torness kjernekraftverk er et britisk kjernekraftverk som ligger sørøst for Dunbar i East Lothian, på sørøstkysten av Skottland. Det eies av British Energy.
Verket har to reaktorer, som ble tatt i bruk 1989. Det er installert en total effekt på 1 364 MW. I 2006 leverte verket 7,298 TWh elektrisk kraft. Lisensene går ut i 2028.
Insidens
Insidensen av en sykdom er definert som antall «nye» tilfeller av en sykdom i en populasjon i en definert periode. Dette tallet er anvendelig for epidemiologer, fordi det angir risikoen for en sykdom.
Denne brøken som inneholder antall individer med risiko for sykdom i nevneren er den vanligste måte å uttrykke insidens selv om det kan være store tall som 100 000 i nevneren.
Insidens og insidensrate bør ikke forveksles med prevalens som defineres som antall individer som til enhver tid / på et tidspunkt har en sykdom i en definert befolkning. Denne verdien sier ingenting om risikoen for å få tilstanden.
For eksempel en langvarig sykdom med stor spredning i samfunnet i 2002 vil få høy prevalens i 2003 på grunn av langvarig forløp, men den kan ha lav insidensrate i 2003. Men en sykdom som smitter lett og har kortvarig sykdomsforløp vil ha lav prevalens og høy insidens.
Insidens kan også uttrykkes som absolutt risiko.
Miass (elv)
Miass (russisk: Миасс) er ei elv i Tsjeljabinsk oblast og Kurgan oblast i Russland. Den er ei sideelv til elva Iset, som er ei sideelv til Tobol, som igjen er ei sideelv til Irtysj. Den er 658 kilometer lang og har et nedbørfelt på 21 800 km².
Politivoldsakene i Bergen
Politivoldsakene i Bergen omhandler en rekke tilfeller av politivold i Bergen i 1970- og 1980-årene. Bakgrunnen for avsløringene var at juristen Edvard Vogt og jusstudenten Gunnar Nordhus i en rapport om vold i byen i 1974/75 oppdaget at en overraskende stor del av legebehandlede voldsofre, omkring 360 tilfeller årlig, var ofre for politivold. Rapporten ble utgitt i popularisert form i boka Volden og dens ofre i 1981. På bakgrunn av dette opprettet Justisdepartementet et granskningsutvalg, ledet av Anders Bratholm, som i all hovedsak gikk god for Vogt og Nordhus’ konklusjoner.
Miass (elv)
Miass fryser over i månedsskiftet oktober-november og er islagt til april. Langs elva ligger byene Tsjeljabinsk og Miass.
Politivoldsakene i Bergen
Begge deler møtte kraftig kritikk i offentligheten, og fikk Vogt, Nordhus og Bratholm til å utarbeide en rapport basert på dybdeintervjuer med voldsofre. Denne ble presentert i 1986, og i 1987 utga Bratholm en redigert versjon under tittelen «Politiovergrep og personforfølgelse: 220 forklaringer om politivold og andre overgrep i Bergenspolitiet». Dette førte ikke til opprettelse av noe nytt granskningsutvalg. Riksadvokaten iverksatte etterforskning, men det resulterte ikke i noen fellende dommer. Amnesty International engasjerte seg i saken, og sendte blant annet den erfarne eksperten Ann Burley til Bergen. Reaksjonene og beskyldningene dette ble møtt med fra norske påtalemyndigheter ble av Amnesty oppfattet som sterkt injurierende og usanne. Riksadvokaten medga senere at disse reaksjonene var basert på uriktige påstander.
Bergens Tidende støttet politiets versjon. På Universitetet i Bergen fikk voldsforskerne støtte av noen FP akademikere i Rettssikkerhetsgruppen. Ved Universitetet i Oslo skrev 14 professorer et brev til Stortinget hvor de viste til at politiet og påtalemaktens trakassering av voldsforskeren i Bergen truet forskningens frihet. Bratholm ble saksøkt av Bergen Politilag og Norsk Politiforbundet for injurier, de trakk etter hvert søksmålet og Bratholm vant sitt motsøksmål. Amnesty ble etterforsket av politiet og statsadvokaten i Hordaland antydet i at informantene hadde blitt skjenket fulle for at forskerne skulle få de ønskede forklaringene. Finn Graff ble anmeldt av 40 politifolk i Oslo på grunn av en karikaturtegning.
Bumerangsakene
Etterforskningen førte til de såkalte bumerangsakene. 15 av dem som hadde forklart seg i rapportene ble tiltalt for falsk forklaring, og i årene 1988–90 ble ti personer dømt for dette. I 1996 begjærte advokatene Cato Schiøtz og Ole Jakob Bae syv av disse sakene gjenopptatt. Begjæringen ble avslått i lagmannsretten, men tatt til følge av Høyesterett. Høyesteretts beslutning var blant annet basert på tvil om troverdigheten til Bergen politikammer og betjentene der, habiliteten til lagmannsretten og bevisvurderingen. Alle syv ble frikjent.
Trond Kvists film Boomerang fra 1995 omhandler bumerangsakene og bidro til å få sakene på den norske dagsorden.
Senere debatt i 2019
I 2019 ble det publisert en bok som hevdet at forskningen var et bedrag og at politivoldssaken i Bergen er «Norges største forskningsskandale». Påstandene i boken fikk støtte fra Liv Finstad, en kriminolog og sentral politiker i Rød Valgallianse i de aktuelle årene, som selv støttet datidens konklusjoner.
Rigstula
Rigstula eller Rigsmál (nørrønt Rígsþula, «Rigs ramse») er et gudedikt i Den eldre Edda. Diktet forteller om hvordan «Rig», som er et annet navn på åsen Heimdall, blir stamfar til tre stender. De tre stendene er: trell, bonde («karl») og jarl. Rigstula gir videre et bilde av hvordan hva de spiste, hvordan de så ut og hvordan de bodde i hver enkel av stendene (eller klassene).
Handling
Rig, guden Heimdall i forkledning, går rundt blant menneskene, og kommer først til trellene Åe og Edda («oldemor»). Der ligger Rig med Edda, som ni måneder senere får sønnen Trell. Trell får som voksen barn med trellkvinnen Tir, og disse blir stamfedre til trelleætten. Rig fortsetter videre til bøndene Ave og Amma («bestemor»). Rig ligger med Amma, og ni måneder senere får hun sønnen Karl («mann»). Som voksen blir Karl gift med Snør, og disse blir stamfedre til bøndene. Rig fortsetter til Far og Mor, og forløpet gjentar seg også her. Ni måneder senere får Mor en sønn, som de kaller Jarl. Jarl gifter seg med Erna, og de får 12 sønner og blir stamfedrene til høvdingene. Den yngste sønnen, Kon, har eksepsjonelle egenskaper, og han blir opphav til konungene, et ordspill med konge (norrønt konungr).
Overlevering
Diktet er oversatt til både bokmål, nynorsk, dansk og svensk.
Justinas Kinderis
Justinas Kinderis (født 24. mai 1987) er en litauisk moderne femkjemper. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 8.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 18.
Lam Luk Ka
Lam Luk Ka er en by i provinsen Pathum Thani i det sentrale Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 60 700.
Byen ligger i utkanten av Bangkoks storbyområde.
25. serierunde i Premier League 2022/23
25. runde i Premier League 2022/23 startet fredag 24. februar kl. 21:00 med oppgjøret mellom og  på Craven Cottage i London og avsluttet torsdag 18. mai kl. 20:30 med det utsatte oppgjøret mellom og  på St James’ Park i Newcastle upon Tyne.
Arkeologiåret 1762
Arkeologiåret 1762 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1762.
Dødsfall
1762 in archaeology
Kentuckykaffe
Kentuckykaffe (Gymnocladus dioicus) er et løvfellende tre i erteblomstfamilien.
Det blir 18–30 m høyt og har en glissen, kuppelformet krone. Skuddene er svært kraftige og blågrønne med et fiolett, rosa eller purpur vokslag. Barken er gråbrun og skaller av i vertikale, krumme strimler.
Bladene er dobbeltfinnete, ofte 75 cm lange, men kan bli opptil 115 cm lange og 60 cm brede. De består av 6–7 spredte eller motsatte finner, hver med 6–14 småblad. Småbladene er 5–8 cm lange, ovale, tilspissede, fint hårete i kanten og helrandede eller tannede. De er friskt grønne på oversiden og lysere under. Under løvsprett er bladene rosa, og om høsten blir de gule. Bladstilken sitter igjen etter at småbladene har falt av.
Trærne er særbu med hann- og hunnblomster på ulike planter. De grønnhvite blomstene har lang stilk, fem avlange kronblad og sitter i endestilte blomsterstander. Blomstringen er i mai–juni etter løvsprett, og hunnblomstene dufter. Frukten er en hard, 12–20 cm lang belg som inneholder 4–8 mørkebrune frø.
Kentuckykaffe er kanskje tilpasset spredning med utdødde mastodonter. De kunne knuse belgene med jekslene for å ete den søte massen som omgir frøene, mens frøene kunne passere uskadet gjennom fordøyelseskanalen og bli spredt til nye steder. Nålevende dyr klarer ikke å åpne belgene, og arten sprer seg for det meste vegetativt ved hjelp av rotskudd.
Kentuckykaffe er ganske lyskrevende og vokser som regel langs elvebredder eller i skogkanter og lysninger. Den er utbredt i Midtvesten i USA fra sørlige deler av omådet ved De store sjøer østover til delstaten New York og sørover til Oklahoma og Arkansas med spredte forekomster så langt sør som Texas og Alabama og nord til Sør-Dakota. Ville bestander finnes også lengst sør i den canadiske provinsen Ontario.
Frø og bladverk er giftige, og pattedyr unngår å beite på trærne. Hvis frøene varmebehandles, kan de brukes som kaffeerstatning, men de inneholder ikke koffein. Treet er vanlig brukt som gatetre og i parker i Nord-Amerika og Europa. I Norge kan kentuckykaffe bare plantes i de mildeste strøkene.
Dystrichothorax
Dystrichothorax er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, noe flate, rødlige til svarte løpebiller. Hodet har to lengderibber på hver side, fasettøynene er nokså store og noe utstående. Pronotum er rundet, med avsatt siderand. Dekkvingene er litt rundede med fine punktrader, ganske blanke. Antenner og bein er rødlige.
Utbredelse
Slekten er utbredt langs østkysten av Australia.
Mae Chan
Mae Chan er provinshovedstaden i provinsen Chiang Rai i det nordlige Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 37 700.
Hoplatunnelen
Hoplatunnelen er en veitunnel i Levanger kommune i Trøndelag. Tunnelen er en del av fylkesvei 753. Den er 199 meter lang.
Prachinburi
Prachinburi er provinshovedstaden i provinsen Prachinburi i det østlige Thailand. Befolkningsantallet er beregnet til 32,600 (2005).
Thomas Daniel
Thomas Daniel (født 17. juni 1985) er en østerriksk moderne femkjemper. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 6.
Bang Bua Thong
Bang Bua Thong er en by i provinsen Nonthaburi i det sentrale Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 41 600.
EM i friidrett 1950 – Sleggekast menn
Dette er de offisielle resultatene for øvelsen Sleggekast herrer ved EM i friidrett 1950 i Brussel, Belgia.
Sverre Strandli fra Norge ble europamester.
Grønnsvovelbakterier
Grønnsvovelbakterier er en familie av anaerobe fotoautostrofiske bakterier. De er i nær slekt med Bacteroidetes, selv om de er svært ulike. De har nå fått sin egen rekke.
Chlorobium tepidum har dukket opp som en modellorganisme for gruppen.
Fusobacterium
Fusobacterium er en slekt av anaerob, Gram-negative bakterier, lik Bacteroides.
Fusobacterium bidrar til flere ulike sykdommer hos mennesker, inkludert infeksjoner i munnen, Lemierres syndrom og infeksjoner i åpne sår.
Skulpturer i København
Skulpturer i København er en liste over skulpturer, minnesmerker og statuer som er plassert i det offentlige uterom i København.
Christiansborg
Ved Christiansborg slott er det to rytterstatuer; en av Frederik VII foran slottet og en av Christian IX som står ved Ridebanen. I tillegg er det flere skulpturer ved Prins Jørgens Gård.
Marmorkirken
På utsiden av Marmorkirken er det 32 skulpturer som omkranser bygningen. På takterrassen står 18 skulpturer utført i sink og i gatehøyde 14 bronseskulpturer av danske kirkefedre.
Hans Tavsens park
Hans Tavsens park ligger ved Assistens kirkegård og ble anlagt i 1907–08.
Langelinie
Langelinie ble anlagt som offentlig promenadeområde av landskapsarkitekt H.A. Flindt i samarbeid med arkitekt Vilhelm Dahlerup i perioden 1891-95.
Rådhuspladsen
Rådhuspladsen er en sentral plass i København og det er plassert flere skulpturer på plassen i tillegg til «Dragespringvannet» som er beskrevet under fontener.
Ørstedsparken
Ørstedsparken ble anlagt på 1870–tallet og på området ble det snart plassert ut flere skulpturer. De fleste av dem er gitt av Albertinalegatet som ble stiftet av brygger Carl Jacobsen i 1879. Legatet er oppkalt etter Bertel Thorvaldsens italienske fornavn »Alberto«.
Østre Anlæg
Østre Anlæg ble anlagt som parkanlegg på deler av Københavns tidligere befestning og er i hovedsak et verk av H.A. Flindt.
Bang Kruai
Bang Kruai (บางกรวย) er en by i provinsen Nonthaburi i det sentrale Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 78 300.
Sill
Sill er en sydlig sideelv til Inn i den østerrikske delstaten Tirol. Sills kilde er i nærheten av Brennerpasset. Etter 35 km munner Sill i Innsbruck ut i Inn. Elvens siste kilometre fordi Bergisel går gjennom et dypt juv. Tilsigsfeltet er på 854 km², hvorav 32 km² er isbreer.
Sills viktigste bielv er Ruetz, som drenerer Stubaital. Tre kraftverk utnytter Sills vannkraftpotensiale.
Pak Chong
Pak Chong er en by i provinsen Nakhon Ratchasima i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 49 000.
Haugaland Arbeiderblad
Haugaland Arbeiderblad var en avis i Haugesund, startet i 1907 under navnet Arbeiderbladet. Avisen var organ for Arbeiderpartiet. Fram til andre verdenskrig var avisen igjennom en rekke navneskifter. I 1910 til Haugesunds Folkeblad, i 1926 til Haugesunds Arbeiderblad, i 1931 til Haugarland Arbeiderblad og i 1939 til Haugaland Arbeiderblad.
Sprangakslatunnelen
Sprangakslatunnelen er en veitunnel i Leksvik kommune i Trøndelag. Tunnelen er en del av fylkesvei 755. Den er 205 meter lang.
Na Klang
Na Klang er en by i provinsen Nongbua Lamphu i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 31 000.
Haugaland Arbeiderblad
Avisen ble stanset av de tyske okkupantene 15. februar 1941.
I perioden 8. mai til 30. august 1945 kom avisen ut sammen med de øvrige Haugesundsavisene, Haugesunds Avis (V) og Haugesunds Dagblad (H), som fellesavisen Haugesunds-Pressen.