cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
En colt til señora
Senere utgivelser
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet En colt til señora i et dobbeltbind, i bok nr. 6, sammen med For en neve pesos. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom En colt til señora i 2003 som bok 9 i bind 9–10.
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer. Nå kom den i 2010 som bok nr. 8 i serien, en utgivelse som i 2011 ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.
Plasseringen som bok 8 i serien er ført videre i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2021, lest inn av Torgeir Reiten. og deres bokversjon fra 2022.
Lokomotivmands Tidende
Lokomotivmands Tidende er et norsk fagforeningsblad, organ for Norsk Lokomotivmannsforbund. Bladet har kommet ut i mer enn hundre år, og kommer per 2020 med ti nummer i året.
Det konkrete initiativet til å starte bladet kom på forbundets årsmøte i 1905, der styret ble pålagt å utrede spørsmålet før neste årsmøte. I praksis var det to problemer man måtte løse, bladets økonomi og tilgangen på stoff. Før årsmøtet i 1906 hadde man inngått en avtale med det etablerte bladet Jernbaneavisen: Lokomotivførerne skulle tegne minst 300 abonnenter på avisen, som til gjengjeld skulle stå for den praktiske utgivelsen av Lokomotivmands Tidende. Derved sikret man seg både at lokomotivførerne fikk lesestoff og at forbundet ble økonomisk skadeløs. Basert på denne avtalen forelå første nummer av Lokomotivmands Tidende i august 1906.
I 1908 var økonomien og forutsetningene bedre. Nå ble det uten mye diskusjon besluttet at lokomotivførerforundet skulle overta ansvaret for bladet, og at det skulle ha egen redaktør. Formannen i lokførernes Trondheimsavdeling, Thorvald Nordahl ble valgt til redaktørvervet.
Den første tiden kom bladet månedlig, men fra 1911 trappet man opp utgivelsestakten og ga ut Lokomotivmands Tidende to ganger i måneden. Etter andre verdenskrig la man igjen om til månedlig utgivelsestakt, dels på grunn av papirrasjoneringen. Til gjengjeld endret man format til standard bladformat, og økte etter hvert sidetallet.
Med unntak av et opphold under den tyske okkupasjonen har bladet kommet regelmessig. To ganger har det imidlertid blitt foreslått å legge det ned. På landsmøtet i 1930 ble det foreslått å avvikle bladet, i forbindelse med samlingsbestrebelsene som pågikk mellom Jernbaneforbundet og Lokmannsforbundet. 31 stemte for nedleggelse, bare 16 imot. Men siden nedleggingsforslaget krevde to tredjedels flertall kunne bladet fortsette å komme ut. Også et annet forslag om å nedlegge bladet ble avvist. Denne gangen ønsket noen å erstatte det med kjøpt spalteplass i Socialdemokraten.
Etter at NLFs formannsverv ble en fastlønnet stilling har redaktøransvaret stort sett inngått i formannsjobben, og per 2020 står forbundsleder Rolf Jørgensen som redaktør. Innholdet i bladet er i stor grad skrevet av forbundets medlemmer.
Parvocaecus
Parvocaecus er en slekt av små løpebiller.
Utseende
Bittesmå (såvidt over 1 millimeter), avlange, bleke, blinde løpebiller. Kroppen er fint hårkledt med spredte, lange børster. Hodet er bredt rundet helt uten fasettøyne, antennene perlekjede-formede og rundt halve kroppslengden. Pronotum er avrundet trapesformet med en fin midtfure. Dekkvingene er reduserte og dekker ikke den bakerste delen av bakkroppen, uten punktrader. Beina er forholdsvis korte og kraftige.
Levevis
Artene har et underjordisk levesett, og kan finnes under store steiner.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Tyrkia og Hellas (Lesbos).
Chaloner Ogle
Chaloner Ogle (født ca 1681 i Saint Kitts, død 1750 i London) var en britisk admiral. I 1721 kommanderte han HMS «Swallow» i kamp utenfor vestkysten av Afrika. I 1722 slo han sjørøverflåten til Bartholomew Roberts og for dette ble han slått til ridder. Han var den eneste britiske marineoffiseren som fikk denne æren for det han gjorde mot sjørøvere. Han tjente også på dette og tok gullstøv fra to av skipene til Roberts. Mannskapet hans fikk ikke sin del før Ogle motvillig ga fra seg det de rettmessig hadde krav på før tre år senere.
I 1741 ledet han det britiske angrepet mot de tre fortene i Cartagena i Colombia under et mislykket felttog i krigen om ørene til Robert Jenkins.
Atlantic Division (NHL)
Atlantic Division var tidligere en av seks divisjoner i den nordamerikanske ishockeyligaen NHL, og var en av tre divisjoner innen Eastern Conference. Etter omstruktureringen av NHL sommeren 2013 med overgang til fire divisjoner, ble navnet beholdt, man satt sammen av andre lag.
Lag
I forbindelse med omstruktureringen av NHL foran 2013-2014-sesongen, ble antall divisjoner redusert fra seks til fire. Navnet Atlantic Division ble beholdt, men satt sammen av lag fra det nordøstlige USA, Midtvesten, sørstatene og det midtre/østlige Canada:
1998-2013
I Atlantic Division, som ble startet i 1993, har det i årene fra 1998 til 2013 spilt følgende fem lag som alle hører hjemme i det nordøstlige USA:
Klubbene holder til i følgende stater:
Hope4Cancer
Hope4Cancer er en alternativmedisinsk klinikk i Cancun i Mexico som drives av Antonio Jimenez.
Nicolai Jenssen (1857–1937)
Han tilhørte en av Trøndelags ledende handels- og brukseierfamilier og var sønn av brukseier Mathias Christian Jenssen og sønnesønn av Nicolai Jenssen. Han arbeidet i det familieeide handelshuset N. Jenssen & Sønner og var bestyrer for det familieeide Værdalsbrukets kontor i Trondheim. Han var også sekretær og prokurist i Den Nordenfjeldske Kreditbank. Han var ugift og bodde de siste årene i København.
Hope4Cancer
Klinikken tilbyr kreftpasienter behandlingsformer som fotodynamisk terapi, kaffeklystér, amygdalin, bioresonansterapi og ernæringsterapi. Disse metodene hevdes å være svært effektive i behandling av kreft, men det finnes ikke dokumentasjon på dette utover pasienthistorier. I Norge har klinikken blitt markedsført av artisten Tommy Sulen og organisasjonen Kraftforeningen.
Nicolai Jenssen (1857–1937)
Politisk støttet han Venstre. Han var medlem av Klubselskabet Harmonien og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. I 1885, da han var 28 år gammel, var han blant stifterne av Trondhjems Kvinnesaksforening, og ble foreningens første formann (1885–1887) og senere dens sekretær. Foreningen var sterkt dominert av familiekretsen Jenssen/Løken. Hans svoger Håkon Løken, svogerens søstre Olaug Løken og Antonie Løchen (med ektefelle Olaf Løchen), og hans tremenninger Hans Peter Jenssen, Hanna Lindboe (med ektefelle Jacob Lindboe) og Mimi Spørck (med ektefelle August Spørck) var alle med i styret de første årene. Han engasjerte seg i filantropi i Trondheim og var styremedlem i Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum. Olaus Schmidt beskrev ham som en stillfarende, kultivert mann med mange interesser.
Edvard Munchs vei (Oslo)
Edvard Munchs vei (3-99; ingen partallsadresser) er en vei på Ellingsrud i bydel Alna i Oslo. Den går i bue sørover fra Karihaugveien og ender i en snuplass like ved Ellingsrud skole, som ligger i nr. 55.
Veien fikk navn i 1979 etter maleren Edvard Munch, og også andre veier i området har navn etter norske malere.
Melania Trump
Melania Trump (født Melanija Knavs; 26. april 1970 i Sevnica i Slovenia, som på den tid var en delrepublikk av Jugoslavia ) er en slovensk/amerikansk smykkedesigner og tidligere modell. Hun var USAs førstedame i perioden 2017 til 2021.
I 2001 flyttet hun til USA. Melania giftet seg i 2005 med eiendomsmagnaten Donald Trump. Paret fikk i 2006 sønnen Barron Trump og samme år ble Melania naturalisert amerikansk statsborger.
Da Donald Trump ble tatt i ed som USAs 45. president, 20. januar 2017, ble Melania USAs førstedame. Hun er den andre førstedamen som er født utenlands (John Q. Adams hustru ble født i England), men den første som ikke er født amerikansk (fru Adams var datter av amerikanske foreldre).
Olderfjorden (Seiland)
Olderfjorden (nordsamisk: Leaibevuotna) er en fjord på øya Seiland, langs kommunegrensa mellom Hammerfest og Alta i Troms og Finnmark. Fjorden har innløp mellom Gressnes i nordøst og Seines i sørvest og strekker seg 2,5 kilometer nordvestover til botn av fjorden. Like ved innløpet ligger Olderfjordholmen (samisk: Leaibevuonsuolu).
Fjorden er 65 meter på det dypeste, midtfjords om lag halvveis inn i fjorden.
Julius Adaramola
Julius Adaramola (født 4. april 1990) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for Råde.
Morvanica
Morvanica er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, avlang, lysbrun trebukk med lyse tegninger. Antennene er omtrent så lange som kroppen, det innerste leddet fortykket. Pronotum er nesten sylindrisk, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede, en del bredere enn pronotum.
Julius Adaramola
I sesongen 2010–2011 spilte han alle fire kvalifiseringskampene i UEFA Europa League for Olimpia og scoret ett mål, og er med det klubbens mestspillende og mestscorende sammen med noen andre.
Sommeren 2013 ble det klart at Adaramola signerte en permanent avtale med FFK, etter eksterne bidrag fra publikum og næringsliv.
John og Irene
John og Irene er en dansk kriminalfilm fra 1949 regissert av Asbjørn Andersen. Manuset ble skrevet av Christen Jul og var basert på Johannes Allens roman Det bor i oss alle fra 1941. Tittelrollene ble spilt av Ebbe Rode og Bodil Kjer. Handlingen utspilte seg i Sverige, Norge (Oslo) og Danmark.
Handling
Filmen begynner med at Johannes Eriksen – som kaller seg John – melder seg for kriminalpolitiet i Stockholm. Han forteller at han og venninnen Irene utgjorde et dansepar. De kjørte fra by til by i sin vesle bil og opptrådte på restauranter og hvor man ellers ville ha dem. Tre uker tidligere hadde paret ankommet Oslo etter tre ukers engasjement i Fredrikstad.
John oppsøkte Magnussen, direktør for Norges største dansesalong, Trocadero. Han benektet å ha engasjert dem. Da John sa at han for to dager siden hadde ringt til Trocadero og snakket med direktøren, som hadde engasjert dem, bøyde Magnussen seg og engasjerte paret for fem minutter to kvelder.
I Göteborg ville man bare engasjere John alene. Han avviste dette, fordi han ikke ville danse uten Irene.
Paret tok inn på et pensjonat i København. John ringte flere utesteder, men ingen var interessert i å gi dem engasjementer. Irene ble sint, kalte John for dum og sa at han var ingen selger, men ba ham senere om unnskyldning.
Benny Cunning i engasjement-byrået Florida ringte pensjonatet og fortalte John at paret fikk et engasjement på Honolulu-varietéen. Cunning inviterte John og Irene – tre dager etter deres første opptreden – til en fest hos underholdningsmagnaten Carlsen, som eide Honolulu. John dro dit, men Irene følte seg trett og meldte avbud. John så at Carlsen oppbevarte mange sedler i en skuff.
Da John kom tilbake til pensjonatet, fortalte Irene at hun var gravid, og at hun på grunn av den elendige økonomiske situasjonen ville ta abort. John var imot dette. Han spurte Carlsen om å få låne 4.000 kroner, men han avslo det bryskt. John bestemte seg for å ta pengene i skuffen, men det fikk skjebnesvangre konsekvenser.
Antarktismedaljen
Antarktismedaljen er en norsk sivil medalje til belønning av deltakerne i Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60, innstiftet 3. februar 1960 av Kong Olav.
Tildeling
Medaljen ble tildelt tilsammen 37 personer tilknyttet Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Direktør for Norsk Polarinstitutt, Tore Gjelsvik, sto for overrekkelsen.
Utførelse
Antarktismedaljen er utformet på advers som Kongens fortjenstmedalje i sølv, men har i tillegg en spenne i sølv på medaljebåndet der det er skrevet «Antarktis». På revers er mottakerens navn inngravert. Medaljebåndet er rødt med en gul stripe på midten.
Rangering
Antarktismedaljen rangerer som nummer 27 i rekken av offisielle norske ordener og medaljer.
Slaget ved Huamachuco
Slaget ved Huamachuco ble utkjempet den 10. juli 1883, og var det siste store slaget i salpeterkrigen. De chilenske soldatene ledet av oberst Alejandro Gorostiaga var offensive og bekjempet den peruanske hæren, som var under kommando av general Andrés Avelino Cáceres, nær byen Huamachuco. Denne chilenske seieren var viktig, og eliminerte således Cáceres' Ejército de la Sierra og den gjorde slutt på all motstand i de peruanske Andesfjellene. I tillegg ble en av Perus største helter, oberst Leoncio Prado, drept som en følge av slaget. Dette peruanske nederlaget banet vei for Ancón-traktaten, som gjorde endelig slutt på krigen.
Bakgrunn
Nederlagene til den chilenske hæren - ved Marcavalle, Pucará og slaget ved La Concepción - samt dårlige sanitære forholdene, som gjorde troppene deres syke, overbeviste den chilenske overkommandoen om nødvendigheten av å oppgi de sentrale Andesfjellene. Denne tilbaketrekningen ble muliggjort gjennom den chilenske seieren ved Tarma Tambo 15. juli 1882. Okkupasjonstroppene hadde da blitt redusert til halvparten av dens opprinnelige størrelse. Perus general Andrés Cáceres kontrollerte Mantarodalen og hadde i en kort periode inntatt byen Huancayo. Han etablerte et kommandosenter i Tarma og var den første tiden opptatt med å omorganisere hele hæren. I løpet av januar 1883 hadde Cáceres økt troppene sine til 3200 godt væpnede og velutstyrte mann, og var i kommandoen for det sentrale Peru.
Konfrontert med denne trusselen, besluttet den chilenske øverstkommanderende, Admiral Patricio Lynch, å sende en ny styrke mot general Cáceres. Denne nye hæren besto av tre divisjoner under kommando av oberst Garcia, del Canto og Arriagada. Den chilenske hæren var godt bevæpnet og hadde lært sin lekse etter det forrige raidet i Andesfjellene. Deres plan var å prøve å omringe og flanke peruanerne for å tvinge dem inn i vanlig kamp. Etter kort tid klarte de å innta den strategiske byen Jauja og den 5. mai samlet de styrkene sine i byen Chicla. Konfrontert med denne dødelige trusselen, trakk den peruanske hæren seg nordover.
Den 30. mai ankom den peruanske hæren Cerro de Pasco med to chilenske divisjone ledet av oberstene del Canto og García i hælene. Den peruanske hæren fortsatte tilbaketrekningen opp i Andesfjellene. I slutten av juni var det ganske kritisk for den peruanske hæren da chilenerne nesten hadde omringet dem. Den 22. juni ga general Cáceres ordre om tilbaketrekning gjennom Llanganuco-passet, med en høyde av over 6 000 meter. Takket være denne risikofylte manøveren klarte han å unngå hovedstyrken til chilenerne. General Cáceres og den peruanske hæren ankom Tulpo (nær Huamachuco) den 5. juli, etter mange flere prøvelser, bare for å finne ut at den chilenske obersten Alejandro Gorostiaga hadde okkupert byen og var isolert fra den chilenske hovedstyrken. Enda en fiende nærmet seg bakfra for å unnsette Gorostiaga og hjelpe ham med å tvinge peruanerne mot Cajamarca. Denne andre styrken hadde med seg ammunisjon og forsyninger til chilenerne.
Cáceres besluttet å forsøke å stoppe disse forsterkningen før de kunne nå Gorostiagas avdeling, men chilenske speidere var på hugget og ødela overraskelsesmomentet. General Cáceres beordret da krigsråd og det ble besluttet at peruanerne skulle forsøke å nedkjempe de chilenske styrkene som hadde okkupert byen.
Utplassering av tropper
Den 8. juli 1883 tok peruanske styrker (omkring 1440 soldater), samt noen hundre indianske gerilja tropper (montoneras) stilling på begge sider av byen, på Cuyulga åsen og på den motsatte siden Purrubamba åsen, slik at de hadde godt utsyn over byen. Peruanerne var bevæpnet med Peabody og Remington rifler, men de hadde lite ammunisjon og få bajonetter. General Cáceres hadde delt sine tropper med halvparten på Cuyulga åsen og de resterende på åsen til venstre, for å forsøke å avskjære fienden som kom bakfra. Da Oberst Gorostiaga oppdaget peruanerne på toppene, samlet han alle sine tropper og evakuerte byen, for så å ta stilling på Sazón-åsen, en perfekt forsvarsposisjon, bratt og med vanskelig terreng i retning Cuyulga, og med noen inka-ruiner i nærheten som de brukte til å lage sperringer.
Ut i strid
Da peruanerne så at Gorostiaga hadde unnsluppet, så inntok de byen og tok kontroll over den, for å effektivt avskjære chilenernes fluktrute. Senere, den 8. og 9. juli skjøt de på hverandre med artilleri, men det endelige peruanske angrepet kom ikke før i morgentimene den 10. juli. Cáceres' plan var å innlede angrepet med å ødelegge fiendens mest sårbare stilling, sørøst for Sazón åsen. Men da chilenerne oppdaget peruanernes fremrykning, så flytte de rask sine forsvarsstillinger ned åsen i et forsøk på å få kontroll over situasjonen og foretok et motangrep mot peruanernes høyre flanke på Cuyulga åsen. To kompanier fra det chilenske Zapadores Regimentet klarte å komme seg ned til Sazón og satte kursen for de peruanske stillingene på Santa Bárbara åsen.
Cáceres svarte med å sende to kompanier av sine Junín- og Jauja regimenter. Disse troppene møtte voldsom motstand og ble dermed sittende fast i området. Han sendte også frem noen kompanier i Cazadores de Concepción- og Marcavalle regimentene for å omringe de chilenske troppene, som da var på tilbaketog. Oberst Gorostiaga prøvde å hindre dette avgjørende øyeblikket ved å sende et kompani fra Concepción-bataljonen, under ledelse av løytnant Luis Dell'Orto, for å møte angrepet fra den peruanske obersten Germán Astetes og hans divisjon. En etter en møtte de chilenske kompaniene de peruanske regimentene og gikk i kamp. For en stund var begge hærer på like fot, mens de chilenske styrkene på høyresiden ble forsvart av ett kompani fra Talca bataljonen som sloss mot troppene til General Manuel Cáceres.
Etter fire timers kamp, følte Cáceres at seier var innen rekkevidde. Gorostiaga styrker hadde nok med å forsvare seg bak sine barrikader på toppen av Sazon. Det var i dette fatale øyeblikket at peruanere begynte å gå tom for ammunisjon. Konfrontert med dette faktum, Cáceres gjorde en fatal feil: han beordret sitt artilleri å flytte seg ned til dalen slik at de kunne beskyte åsen for å gi fienden dødsstøtet. Gorostiaga oppdaget denne taktiske feilen og beordret et kavaleriangrep fra en skvadron av Cazadores en Caballo kavaleri-regimentet som ble ledet av Sersjantmajor Sofanor Parra. Det forsvarsløse artilleriet ble fullstendig utslettet – peruanere mistet sju kanoner – mens artilleristene ble spredt og hugget ned.
Chilensk motangrep
I mellomtiden ble chilenere raskt omorganisert og kastet seg ut i et massivt motangrep med bajonetter mot de overlegne peruanske linjene. De peruanske soldater, som både manglet bajonetter og var nesten tomme for ammunisjon, kunne bare forsvare seg ved å bruke geværskjeftene sine som køller, mens deres geriljasoldatene hadde spyd. Chilenerne, som hadde fordel av å være øverst i bakken, løp nedover og jaget peruanerne foran seg som på sin side forsøkte å flykte etter beste evne og dermed ble den peruanske hæren spredt. Nederlaget var fullkomment da chilenernes infanteri, støttet av to kanoner, inntok den peruanske leiren ved Cuyulga-åsen. Kampen var over, og chilenerne hadde seiret.
Kristin Austgulen Fosnæs
Kristin Austgulen Fosnæs (født 30. mai 2000) er en norsk langrennsløper som representerer Fossum Idrettsforening.
Slaget ved Huamachuco
Epilog
Peruanerne mistet 800 menn – nesten en tredjedel av sine styrker – deriblant en stor del offiserene. Blant de døde var general Pedro Silva, stabssjef oberst Manuel Tafur, og de ​​fire avdelingenes ledere: Germán Astete, Manuel Cáceres, Juan Gastó og Máximo Tafur. I tillegg var mange drept eller ble henrettet etter kampen, deriblant en av Perus største helter, oberst Leoncio Prado, på grunn av han ikke holdt sitt løfte om å holde seg utenfor krigen. General Cáceres, som var skadet, klarte imidlertid å unnslippe og unngå å bli tatt til fange. Kampen gjorde effektivt slutt på all videre peruansk motstand, og Ancon traktaten, som skulle få slutt på krigen, ble undertegnet bare tre måneder senere, den 20. oktober 1883.
Kristin Austgulen Fosnæs
Hun var en del av det norske stafettlaget som tok gull under Junior-VM på ski 2019. Hennes verdenscupdebut kom på sprint fristil i Ulricehamn 2021, hvor det ble en 25.-plass.
Slaget ved Huamachuco
Styrkene som deltok i slaget
Perus hær
Kristin Austgulen Fosnæs
I U23-VM på ski 2022 på Lygnasæter gikk hun på Norges lag som tok gull på 4 × 5 km blandet stafett.
Slaget ved Huamachuco
Styrkene som deltok i slaget
Chiles hær
Olderfjorden (Sortland)
Olderfjorden er en fjordarm av Eidsfjorden i Sortland kommune i Nordland. Fjorden har innløp mellom Hamnneset i vest og Enokøya i øst og strekker seg 5,5 kilometer nordover til Olderfjordbotn. Det ligger flere øyer og holmer i den ytre delen av fjorden, herunder Geitholmen, Storøya og Vedhoggøya. På nordsida av Vedhoggøya går Ytrestraumen.
Ytterst i fjorden ligger to gårdsbruk – Solum (på vestsiden, tidligere fraflyttet men nå igjen bebodd) og Sølferstranda (på østsiden, fraflyttet). Det er ikke veiforbindelse til fjorden.
Fra Olderfjordbotn går et lavt eid over til Ånnfjordvatnet og Ånnfjorden i Øksnes.
Karim Salman
Karim Salman  (arabisk: كريم سلمان; født 4. mars 1965, død 2. desember 2020 i Bagdad i Irak) var en irakisk fotballspiller og fotballtrener.
Hans J. Sønstebø
Hans J. Sønstebø (født 1897, død 1986) var en norsk bonde og politiker for Senterpartiet i Bø kommune i Telemark. Han var ordfører i Bø fra 1960 til 1963. I tillegg var han i en årrekke formann i jordstyret, og var styreleder i Bø Sparebank fra 1962 til 1968. Han var far til stortingsrepresentant Jørgen Sønstebø.
Harbin–Dalian høyhastighetsbane
Harbin–Dalian høyhastighetsbane, kort navn Hada-banen er en tospors jernbanestrekning for høyhastighetstog nord i Folkerepublikken Kina. Den fører fra Harbin til Dalian, og er 904 km lang.
Karim Salman
Salman døde i Bagdad 2. desember 2020, i en alder av 55 år, av covid-19.
Harbin–Dalian høyhastighetsbane
Anleggsarbeidene tok til den 23. august 2007. Linjen ble satt i trafikk i 2012.
Banen har mellom sine termini stopp i blant annet Shuangcheng, Dehui, Changchun, Gongzhuling, Siping, Changtu, Kaiyuan, Tieling, Shenyang, Liaoyang, Anshan, Haicheng, Yingkou, Gaizhou, Bayuquan og Wafangdian.
Alajuelita (kanton)
Alajuelita er en kanton i provinsen San José i Costa Rica. Den befinner seg sør for landets hovedstad San José. Kantonen hadde 77 603 innbyggere i 2011. Arealet er på 21,17 km². Kantonens administrasjonssentrum er Alajuelita.
Distrikter
Kantonen Alajuelita er delt inn i fem distrikter:
Hatteng
Hatteng (kvensk: Hattu, nordsamisk: Háhtta) er ei bygd og administrasjonssenteret i Storfjord kommune i Troms. Bygda ligger innerst i Storfjorden, ved munningen av Kitdalselva. E6, E8 og Fv322 går gjennom Hatteng. Stedet har navn etter det karakteristiske fjellet Hatten, som ligger nordøst for bygda.
I bygda finnes:
Krigshistorie
I 1944 var 6. Bergjegerdivisjons hovedkvarter for det som ble hetende Lyngenlinjen etablert på Hatteng. Flere tusen soldater var innkvartert i området med tyngden på Brenna («Lilleberlin»). Bygda hadde flere leirer med russiske krigsfanger. Det er påvist to massegraver som er merket.
Snellingsrøysene naturreservat
Snellingsrøysene naturreservat ligger sør for Europavei 16 øst i kommunene Lunner og Nannestad kommune i Viken. Området ble vernet den 20. mars 2015, og ble innlemmet i Skotjernfjellet og Snellingsrøysene naturreservat den 15. desember 2017.
Området ligger nokså høyt med små høydeforskjeller, og preges av fattige vegetasjonstyper i mellomboreal sone. Her er mye gammelskog, blant annet noe av den eldste brannpåvirkete furuskogen i Oslomarkregionen. Det er også et stort mangfold av arter knyttet til dødved, herunder flere rødlistede sopp- og lavarter. Spesielt nevnes lappkjuke og huldrestry. Her er også den eneste kjente forekomst av ulvelav på Romerike.
Carrie Brown
Carrie Brown (født 1834, død 24. april 1891) var en prostituert i New York som ble myrdet og lemlestet i et losjihus. Hun er av og til nevnt som et påstått offer av Jack the Ripper. Selv om hun var kjent for å bruke en rekke aliaser, en vanlig praksis i hennes yrke ble angivelig kallenavnet Shakespeare mest brukt for hennes vane til å sitere William Shakespeare under drikking og kortspill.
Drap
Den hardt lemlestede kroppen av Carrie Brown, Bowery-prostituert i lang tid funnet i et rom i et skittent losjihus, kjent som East River Hotel den. 24. april 1891. Aviser var raske til å skrive om drapet som bevis på at Jack the Ripper var kommet til Amerika. Jack The Ripper var godt kjent for drap på prostituerte i Londons Whitechapel-distrikt var godt kjent i Amerika på den tiden. Nyheter om muligheten for at Jack the Ripper hadde kommet til New York var en utfordring for NYPDs Chief Inspector Thomas Byrnes som hadde kritisert Scotland Yard for dets manglende evne til å arrestere Jack the Ripper.
Dette drapet på den middelaldrende prostituerte ble snart et av de mest omtalte i byens historie. Avisene presset Byrnes til å løse mordet så raskt som mulig, og snart etter ble en algirer, Ameer Ben Ali (også kalt «Frenchy») arrestert for drapet. Men bevisene mot Ben Ali var i stor grad indisier og i hovedsak basert på påstanden om uidentifiserte blodflekker som hadde blitt funnet i rommet der Brown ble drept. Dette rommet hvor algireren bodde lå veg-i-vegg. Journalister som hadde vært på åstedet sa at det ikke var noen blodfekker der. Ben Ali ble tiltalt og dømt for andregrads mord og dømt til livsvarig fengsel, til tross for han påstod han var uskyldig.
Imidlertid påpekte en gruppe reformatorer feil i etterforskningen. Gruppen var i stand til å bevise at NYPD ikke hadde igjort noen forsøk på å finne en manglene nøkkel til et låst rom eller til en uidentifisert mann som vitner hevdet hun var blitt sett sammen med kvelden før.
År senere fant en mann på en gård i New Jersey den manglende nøkkel og en blodig skjorte i en kommodeskuff i et rom han hadde leid ut til en mann som hadde forsvunnet kort tid etter drapet. Overfor dette og vitneutsagn, kombinert med langvarig tro av mange i flere år etter at Ben Ali hadde blitt satt inn og det faktum at Byrnes hadde blitt fjernet fra sin stilling for korrupsjon, ble Ben Ali løslatt etter å ha sittet 11 år og reiste til hjemlandet, Algerie kort tid etterpå.
Selv om ingen bevis pekte på at Jack the Ripper var ansvarlig, forble saken uløst. Hvis mordet ikke var begått av Jack the Ripper kunne den den skyldige være George Chapman, en Ripper-mistenkt som kunne ha flyttet fra London til USA omtrent på den tiden,. Nyere forskning tyder på at han flyttet til USA etter drapet. Mer sannsynlig ville det da være Francis Tumblety, en allerede populær Ripper-mistenkt som hadde returnert til USA 24. november 1888.
Orlando finto pazzo
Orlando finto pazzo (Orlando, den falske galningen) er en opera (dramma per musica) i tre akter komponert av Antonio Vivaldi til en libretto av Grazio Braccioli. Plottet er basert på en episode i Matteo Boiardos ikke fullførte episke dikt Orlando Innamorato. Som den andre av Vivaldis kjente operaverk hadde Orlando finto pazzo premiere i november 1714 (dedikasjon datert 10. november) på Teatro Sant'Angelo i Venezia. Vivaldi var impresario (i partnerskap med faren Giovanni Battista) i tillegg til komponist. Angivelig ble operaen dårlig likt av publikum og bare oppført noen få dager og ble erstattet 1. desember av en nyoppsetting av Giovanni Alberto Ristoris Orlando furioso, et verk som Vivaldi "impresa" hadde hatt stor suksess med oppføringen av i 1713.
Akt 2
Grifone prøver å dra fordel av sin ufrivillige forkledning for å komme nærmere Tigrinda ved å bli hennes tjenerinne. Origille, nå forkledd som en mann, "Ordauro," avbryter dem. Ersilla ignorerer Tigrindas bønner om Argillano løslatelse (fengslet på grunn av nederlaget sitt,) men nå betatt av "Ordauro," slipper ham etter forslag fra "Ordauro". Avvist av Ersilla, sverger Argillano på å forråde henne, og å få en medskyldig, ved innynde seg på feile premisser hos Tigrinda. Når Orlando ser Origille, avslører han forkledningen sin, men blir pent manøvrert av Brandimarte til å skjule sin sanne identitet ved å late som han gal, under illusjonen om at han er Orlando. Under dekke av "galskap", forteller Orlando den bisarre historien om hvordan Origille forrådte ham sist gang de møttes. Når Argillano forsvinner for å advare Ersilla om sine mistanker, trygler Origille om tilgivelse, og Orlando føyer seg. Argillano forteller Ersilla at "Leodilla" er Grifone, og hun forhører ham. Grifone røper ikke noe, og er så fengslet.
Akt 3
Origille bryter igjennom fengselsveggen til Grifones med en hakke, og konfronterer ham med sin inderlige kjærlighet. Grifones kjærlighet blir avvist av Tigrinda, som deretter intrigerer med en motvillig Argillano om å forgifte Ersilla med en magisk trylledrikk. Ersillas djevleseremoni klarer ikke å avsløre Orlando sanne identitet, så hun maner frem en forfalsket Angelica for å provosere ham. Brandimarte redder igjen Orlando, denne gangen ved å late som han er krigeren. Ersilla fanger de to mennene, men blir villedet til å tro hun elsker sin fiende. Orlando sverger på å slutte med et slik bedrag og i stedet ta et skikkelig oppgjør. Argillano avviser Tigrinda, som deretter drikker sitt eget heksebrygg. Sørgende, forgifter Grifone også seg selv. Origille sverger hevn når han ser liket av sin elskede. Orlando knuser lenkene sine, frigjør Brandimarte, og ved å ødelegge Ersillas slott, stopper all hennes magi. Grifone, Tigrinda, og alle hennes andre ofre våkner og er kurert. Tigrinda blir forent med Argillano, Origille med Grifone, og alt ender godt.
Pilestredet park (gate)
Pilestredet park (1–47, 2–46 ) er en gate som slynger seg mellom de frittliggende bygningene som utgjør strøket Pilestredet park rett nord for Oslo sentrum. Gaten har karakter av en gangvei, biler er for det meste henvist til et underjordisk parkeringsanlegg.
OsloMet har grupperom, undervisningsrom, forelesningssaler og praksisrom i Pilestredet Park.
Jonny Kim
Jonathan «Jonny» Kim (født 5. februar 1984) er en amerikansk lege, marineoffiser og astronaut.
Kim er født i Los Angeles og vervet seg til U.S. Navy der han gjorde tjeneste i spesialstyrken SEAL Team 3. Han ble dekorert med Silver Star og Bronze Star, og fikk bestalling som offiser. Mens han tjenestegjorde i marinen fullførte Kim en bachelorgrad (summa cum laude) i matematikk og medisinutdannelse ved Harvard Medical School. Han har arbeidet innen akuttmedisin ved Massachusetts General Hospital i Boston. Han ble tatt opp i NASAs astronautkorps i 2017 og ansatt ved NASAs astronautkontor.
Kim er kandidat til romferder under Artemis-programmet.
Codename: Kyril
Codename: Kyril er en 208-minutters britisk TV-serie fra 1988. Den er et spiondrama fra den kalde krigen, med Ian Charleson, Edward Woodward, Denholm Elliott, Joss Ackland og Richard E. Grant. Serien ble regissert av Ian Sharp, og manuskriptet ble skrevet av John Hopkins, basert på en roman av John Trenhaile.
Espen Skjønberg spiller General Michaelov, og deler av serien som foregår i Russland ble innspilt i Oslo, Norge. Tor Stokke og Sven-Bertil Taube har også roller.
Rostam
Rostam (persisk رستم) er en iransk helt og hovedperson i det persiske nasjonaleposet Shahnameh (Kongeboken). Han betraktes som heltenes helt og fremtrer i flere av eposets (fra litterært synspunkt) mest ansette avsnitt. Navnet Rostam kommer fra avestisk raosta-takhma i betydningen «den erfarne modige». Legendene om helten bygger på østiransk eventyrmateriale fra parthisk tid og til sin sosiale stilling minner han om den parthiske kommandanten Surena fra slaget ved Carrhae.
Liv og legende
Rostam er barn av Zal og en halvturansk prinsesse ved navn Rudabe. I Ferdousis Shahnameh skildres den evige misunnelse mellom Iran («ariernes land») og Turan, som er navnet på Irans nordøstlige erkefiende i folkeventyrene og som symboliserer den tyrkiske folkevandringen inn over det iranske høyplatået. Zal banget for at hans elskerinne Rudabe skulle dø ved fødselen av Rostam ettersom babyen var så uvanlig stor. Men ifølge Shahnameh instruerte den mytologiske fuglen Simorgh ham i å utføre keisersnitt (som enn i dag heter rostamzâd رستمزاد på persisk) på henne. På så sett ble moren reddet og barnet likeså.
Som barn dreper Rostam en illvettig hvit elefant som tilhører sjahen Manuchehr med et eneste klubbeslag. Han temmer sin farfar Sams legendariske hingst Rakhsh. Som voksen utkjemper han flere krig i Sentral-Asia og utfører flere stordåd. Han sies blant annet å ha drept en stor hvit drage. Mest berømt er han for en ferd som han gir seg ut på for å redde sjahen Kay Kavus, som er blitt fanget av Mazandarans demoner (divân). Denne reise er omtalt som Rostams «syv eventyr» (haft khân) i litteraturen.
Rostam fikk en sønn, Sohrab, med Tahmineh, en prinsesse fra Samangâm. Sohrab ble drept uforvarende av sin far i strid under sjahen Kay Kavus' styre. Rostam fikk senere en datter, Banu Goshasp, og en sønn, Faramarz, som begge ble berømte helter i Turan og i India.
Innflytelse på europeisk litteratur
I engelsk 1800-tallslitteratur forekommer Rostam i et dikt av Matthew Arnold der han utkjemper en kamp mot sin egen sønn Sohrab som bygger på Ferdousis beretning i det persiske nasjonaleposet.
Det finnes likheter mellom Rostam-legenden og den irske helten Cúchulainn. Begge dreper et voldsomt udyr som tenåringer, dreper sine sønner i kamp og er til synes ubeseirede i krig og myrdes på grunn av forræderi mens de selv dreper sin banemann i siste åndedrett.
De persiske heltene Rostam og Esfandiar tilsvarer Herakles i den greske tradisjon.
Manuel Marrero Cruz
Manuel Marrero Cruz (født 11. juli 1963) er en cubansk politiker som for tiden er statsminister på Cuba. Han er den første statsministeren i landet etter at posten ble avskaffet i 1976 og gjenopprettet i 2019. Den siste i stillingen i 1976 var Fidel Castro.
Han er medlem av Cubas kommunistparti og har vært turistminister fra 2004 til han ble statsminister i 2019. Han er også oberst i Kubas revolusjonshær.
Statsministerposten ble vedtatt opprettet etter en folkeavstemning om ny forfatning i februar 2019. Posten hadde da vært nedlagt siden Fidel Castro hadde den i 1976. Cubas president Miguel Díaz-Canel nominerte Marrero formelt, og nominasjonen ble vedtatt av nasjonalforsamlingen. Statsministeren velges for fem år etter Cubas nye forfatning.
TV-året 1963
TV-året 1963 er en oversikt over hendelser, program og fødte og avdøde TV-personligheter i året 1963.
Snorres gate (Oslo)
Snorres gate er en gate ved Bolteløkka i Oslo. Den gikk opprinnelig bare mellom Bolteløkka allé og Sofies gate, på nordsiden av Bolteløkka skole. Siden er gaten utvidet vestover og rundt hushjørnet i Sofies gate 66. En bom like om hjørnet på vestsiden hindrer gjennomfartstrafikk, men gateløpet fortsetter langs vestsiden av bygården opp mot Johannes Bruns gate vis-à-vis Vidars gate. Det er adkomst fra Johannes Bruns gate til noen få parkeringsplasser nord i denne gatestubben.
Gaten fikk sitt navn i 1896 etter sagaskriveren Snorre Sturlason (1178–1241). 1 er eneste gatenummer i bruk.
Romanosalat
Romanosalat (Lactuca sativa var. longifolia) er en spiselig vekst i slekten salat som betegnes som grønnsak. Romanosalat er et alternativ til vanlig salat og er blant annet rik på antioksidanter, K-vitamin og karotenoiden lutein.
Romanosalat inngår som ingrediens i blant annet cæsarsalat. Den er grønn eller rødlig i farve.
Smaken er kraftigere enn for eksempel isbergsalaten, med en litt mindre sprø konsistens. Den har klar salataroma uten fremtredende bitterhet.
Arachnogyaritus
Arachnogyaritus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså små (sjelden over 10 millimeter), litt maur- eller edderkopplignende trebukker. Oversiden er kledt med lange, oppstående hår. På farge er de svarte med tegninger av lyse, nedliggende hår. Hodet er rundet, forholdsvis stort. Antennene er noe lengre enn kroppen, kraftige, med lange hår. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt. Dekkvingene er forholdsvis korte og litt pæreformede. Beina er kraftige og nokså lange.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Laos.
Olderfjorden (Vågan)
Olderfjorden er en fjord på vestsiden av Austvågøya i Vågan kommune i Lofoten. Fjorden har innløp mellom Landfastøya i nord og Haugholmen i sør og strekker seg i overkant av 5 kilometer i øst-nordøstlig retning av Gimsøystraumen.
Snabba Cash
Snabba Cash er en svensk actionthriller fra 2010 regissert av Daniel Espinosa og med Joel Kinnaman i hovedrollen. Manuset bygger på Jens Lapidus roman Cash fra 2006. Filmen handler om Johan «JW» Westlund, en fattig student som lever et dobbeltliv som playboy på de heteste utestedene på Stureplan. Når han forelsker seg i overklassejenta Sophie, lokkes han inn i en verden av organisert kriminalitet.
Den ble godt mottatt av anmelderne og har fått så mye som 85 prosent på Rotten Tomatoes. Den ble tildelt tre Guldbagger (beste foto, mannlige hovedrolle, og særskilt innsats rollebesetning).
Den har fått to oppfølgere: Snabba Cash 2 (2012) og Snabba Cash 3 (2013).
Handling
Johan J. W. Westlund er en ung mann bosatt i Stockholm, og er en lovende student ved Handelshögskolan i Stockholm. JW kommer opprinnelig fra Norrland i Sverige hvor faren, som har et lett drikke-problem, arbeider ved et sagbruk. Moren hans arbeider ved et arbeidsformidlingsbyrå. JW ble knust etter forsvinningen til søsteren hans, Camilla, fire år tidligere. JW kjører drosje ulovlig, for å finansiere hans kostbare tilværelse på Stureplan. En romanse med overklasse-kvinnen Sophie, fører til at JW blir lokket inn i organisert kriminalitet.
Abdulkarim, som driver den ulovlige drosje-virksomheten, tilbyr JW en jobb med å hjelpe ham med å starte sin nye kokain-virksomhet. Jorge Salinas Barrio er en chilensk mann som havnet i fengsel, etter å ha blitt oppdaget i narkotika-bransjen. Men Jorge har nå stukket av, og er på flukt fra politiet. Jorge vet alt om kokain, og han har en plan: å hevne seg på dem som han mener har gjort ham urett, blant disse var den serbiske mafia-sjefen Radovan Kranjic.
Mrado Slovovic, en leiemorder, som løper ærend for den serbiske mafiaen, blir sendt av Radovan på et oppdrag for å ta seg av Jorge. Samtidig forsøker han å ta vare på sin åtte år gamle datter, som han blir tvunget til å ta med seg på jobben fordi moren hennes er narkotika-avhengig. Når JW og Abdulkarim begynner sin kokain-virksomhet, ønsker de snart å utvide. Samtidig forsøker Jorge å utpresse Radovan, den serbiske mafia-sjefen. I mellomtiden blir JW lovet 20 000 svenske kroner, hvis han klarer å bringe Jorge tilbake til Abdulkarim, i live.
JW besøker Jorges narko-selgere i Tyskland, som viser hvordan de smugler narkotika ved å stikke kapsler med narkotika inn under huden på hunder. Deretter lar de snittet gro, og håret gro ut igjen - før de sender hundene over landegrensene. Men dette tar cirka to måneder, ifølge narkotika-selgerne. Syndikatet forhandler til slutt frem en sending på 40 kilo ren kokain, og ønsker pengene inn på en sveitsisk konto. Men JW reiser umiddelbart bekymringer rundt den planen, og mener at Sveits ikke er særlig hemmelig lenger. Han anbefaler en bank-konto i Andorra eller Liechtenstein, i stedet. Men det oppstår en rekke komplikasjoner underveis.
Sergej Tsjervjakovskij
Sergej Tsjervjakovskij (født 1986) er en russisk skytter som konkurrerer i pistolskyting.
Han har ingen større internasjonale resultater, men vant blant annet et verdenscupstevne i 2014.
Henri Germain
Henri Germain (født 19. februar 1824 i Lyon i Frankrike, død 2. februar 1905 i Paris) var en fransk bankier og politiker.
Bakgrunn
Henri Germain sønn av den eldre Henri Germain, var forretningsmann innen silkestoffer, og hans hustrus Claudine Lupin. Han tok utdannelse i juss. Han ble en tilhenger av saintsimonianismen, og François Barthélemy Arlès-Dufour (1797-1872) ble hans mentor.
Karriere
Germain grunnla Crédit Lyonnais den 6. juli 1863. Den ble den første bank i Frankrike som tilbød sparekonti med renter. De første aksjonærene var saintsimonister som Paulin Talabot (1799–1885), Barthélemy Prosper Enfantin (1796–1864), Arlès-Dufour og Michel Chevalier (1806-1879).
Germain var medlem av generalrådet i Ain fra 1871 til 1883. Han var deretter medlem av Den franske nasjonalforsamling fra 1868 til 1893.
I 1904 formaliserte han «Germaindoktrinen», en modus for bankstyring som regulerte bruken av midler som ble holdt av banker i henhold til midlenes opprinnelse og karakteristika.
Familie
Germain var gift med Blanche Germain. De residerte i Villa Orangini i overklassebydelen Cimiez i Nice. Deres sønn André Germain (1881-1971) ble forfatter.
Henri Germain døde 2. februar 1905 i Paris.
Eugenies gate (Oslo)
Eugenies gate (1A–27, 2–22D) er en gate ved Bolteløkka i Oslo. Den går fra Thereses gate til Ullevålsveien. Gaten fikk sitt navn i 1877 og er oppkalt etter prinsesse Eugenia av Norge og Sverige (1830–1889).
Bebyggelsen i den vestlige delen av gaten består av toetasjes trevillaer oppført på 1890-tallet, flere av dem etter arkitektegninger av Henry Bucher og Carl Aaman. Bolteløkka skole ligger i Eugenies gate.
Sørefjorden
Sørefjorden er navnet på to fjorder i Norge:
Saidpur Airport
Saidpur Airport er en innenriks flyplass i Saidpur i Bangladesh.
Varslingsfelt (brukergrensesnitt)
Innenfor grafiske brukergrensesnitt er et varslingsfelt et område på skjermen som gjennom ikoner forteller hvilke programmer som er aktive. I skrivebordsmiljøet GNOME befinner det seg langs øverst i høyre hjørne, i Cinnamon og Microsoft Windows befinner det seg nederst på skjermen. Varslingsfeltet er ikke tilstede på skrivebordet.
Marko Carrillo
Hans eneste medalje fra et stort mesterskap er en bronsemedalje fra de panamerikanske lekene i 2015.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 29 i 10 meter luftpistol.
Prakash Nanjappa
Prakash Nanjappa (født 29. februar 1976) er en indisk skytter som konkurrerer i pistolskyting.
Han tok sølv under Samveldelekene 2014 og har også pallplasser fra verdenscupen.
Philip Voss
Han spilte på teater, på radio, fjernsyn og i kinofilmer. Fra 1970-årene bodde han i Bushey i Hertfordshire.
Voss døde i Watford i Hertfordshire av kreft og komplikasjoner fra COVID-19 den 13. november 2020, i en alder av 84 år.
Samy Abdel Razek
Samy Abdel Razek (født 10. april 1980) er en egyptisk skytter som konkurrerer i pistolskyting.
Han deltok under Sommer-OL 2008 der han ble nummer 32 på 50 meter.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 31 i 10 meter luftpistol.
Józef Wesołowski
Józef Wesołowski (født 15. juli 1948 i Nowy Targ i Polen; død 27. august 2015 i Vatikanstaten ) var en katolsk erkebiskop og til 2013 diplomat for Den Hellige Stol. Den 27. juni 2014 ble han tilbakeført til lekstanden etter anklager om seksuelt misbruk av mindreårige. Han appellerte beslutningen, og ved hans død var ankesaken ennå ikke pådømt.
Erkebiskop
Den 3. november 1999 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titularerkebiskop av Slebte og gjorde ham til apostolisk nuntius til Bolivia. Han ble bispeviet 6. januar 2000 av Johannes Paul II; medkonsekrerende var kurieerkebiskopene Giovanni Battista Re og Marcello Zago O.M.I..
Den 16. februar 2002 ble Józef Wesołowski apostolisk nuntius til Kasakhstan og Tadjikistan. Den 6. juli 2002 ble han dessuten apostolisk nuntius til Kirgisistan og den 6. november også til Usbekistan.
Den 24. januar 2008 utnevnte pave Benedikt XVI til samme funksjon i Den dominikanske republikk og til apostolisk delegat i Puerto Rico.
Den 28. august 2015 døde Józef Wesołowski i en alder av 67 år av hjertestans.
Anklager om seksuelt misbruk av mindreårige
Den 21. august 2013 ble Wesołowski avsatt av pave Frans etter anklager om seksuelt misbruk av mindreårige. Ifølge medier i Den dominikanske republikk skulle diplomaten ha betalt syv mindreårige gutter for seksuelle handlinger. Som diplomat og vatikansk statsborger skulle han stilles for vatikansk domstol; strafferammen var ti års fengsel. Saken skulle begynne 12. juni 2015. I den kanoniske prosess ett år tidligere hadde Kongregasjonen for troslæren den 27. juni 2014 i første instans utelukket ham fra den klerikale stand. Wesołowski anket beslutningen, og annen instans behandling skulle opprinnelig finne sted i oktober 2014.
Etter et første avhør i september 2014 ble Wesołowski av strafferetten i Vatikanstaten av helsegrunner først ikke fengslet, men den 23. september 2014 satt i husarrest, etter at det ble ment at det var fare for at han ville flykte. Dette ble besluttet av pave Frans personlig, ifølge Vatikanets pressetalsmann pater Federico Lombardi. Kort etter ble det kjent at Wesołowski hadde samlet mer enn 100.000 barnepornografiske bilder på en computer. Den 3. desember 2014 fant det sted et møte mellom generalstatsadvokanten i Den dominikanske republikk, Francisco Domínguez Brito, og Promotor Iustitiae (aktor) ved Vatikanstatens domstol, Gian Piero Milano, om hvor saken stod. Wesołowskis husarrest var på dette tidspunkt blitt noe mildnet, men forpliktelsen å forbli i Vatikanstaten bestod.
Rettssaken ble satt den 11. juli 2015, men den da syke Wesołowski kom ikke. Saken ble da utsatt. Han døde en drøy måned senere.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Prosinodendron
Prosinodendron er en slekt av utdødde biller som hørte til familien hjortebiller (Lucanidae). Slekten danner trolig et bindeledd mellom familien Lucanidae, Passalidae og Diphyllostomatidae.
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Yixian-formasjonen i Indre Mongolia, Kina som stammer fra tidlig kritt-tid.
Alessandro Orsini
Alessandro Orsini (født 1592 i Bracciano i Kirkestaten, død 22. august 1626) var en italiensk kardinal.
Biografi
Orsini tilhørte fyrstefamilien i Bracciano, og der ble han også født. Han var sønn av Virginio Orsini og hans hustru Flavia Damasceni Peretti, som vat niese til pave Sixtus V. Hans fetter var kardinalen Federico Sforza.
Han ble oppfostet ved storhertug Ferdinando de' Medicis hoff i Firenze. Han var en velgjører som støttet Galileo Galilei, som i takknemlighet dediserte sitt verk om tidevannet til ham, hans Discorso sul flusso e il reflusso del mare, og bad ham i et privat brev om å videreformidle verket til pave Paul V. Verket søkte å bevise Kopernikus' system, men bevisførselen var faktisk feil. Galileo fremla i verket ingen andre indisier på at Jorden roterer.