cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Max Manus (film)
Produksjon
Filmen mottok støtte fra Norsk filmfond 3. desember 2007, og opptakene begynte i februar 2008. Med et budsjett på over 50 millioner NOK var det en enorm filmproduksjon etter norske standarder. Omkring 1800 statister var involvert, og opptil 2000 personer var engasjert på filmsettet. For å skape et realistisk inntrykk ble deler av Oslo transformert til et tidlig 1940-talls utseende - en prosess som inkluderte heisingen av Nazi-Tysklands flagg fra Stortingets tak for første gang på over 60 år.
Manus
Thomas Nordseth-Tiller har skrevet filmmanuset, som er basert på to av Max Manus' egne bøker. Han har siden han var liten vært interessert i krigen og den norske motstandskampen. Da han leste Max Manus’ bok Det vil helst gå godt, som ble skrevet rett etter krigen, ble han svært fascinert av den norske sabotøren og ønsket å lage en film om ham. Manuset vant pitche-konkurransen i 2007 på filmfestivalen Kosmorama i Trondheim. Han har en tre-årig utdannelse innen filmregi og manus fra San Francisco. Max Manus er hans første spillefilmmanus. Forfatteren Roy Jacobsen har deltatt i manusarbeidet som konsulent. Nordseth-Tiller har også jobbet som medprodusent på filmen, og har samarbeidet tett sammen med regissørene. Som medprodusent fikk han anledning til å være med på produksjonen til siste slutt, og kunne derfor også endre på dialogene i manuset underveis etter behov.
Regi
Max Manus er regissert av duoen Joachim Rønning og Espen Sandberg. De har samarbeidet tett i mange år som et regissørteam med navnet Roenberg. Rønning og Sandberg gikk sammen på filmskolen i Stockholm fra 1992 til 1994. I 2006 debuterte de som spillefilmregissører med westernkomedien Bandidas med Penelope Cruz og Salma Hayek i hovedrollene. Max Manus er deres første helnorske prosjekt som regissører.
Mottakelse
Førpremieren den 17. desember var en stor begivenhet, med deltakelse av både Kong Harald V og den 90-årige Gunnar Sønsteby, som var en av motstandskjemperne portrettert i filmen. Både Sønsteby, det eneste gjenlevende medlem av Manus' gruppe, og Max Manus' enke, Tikken Manus roste filmen for dens autentisitet. Blant de andre gjestene var forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen og kulturminister Trond Giske.
Per Haddal, filmanmelderen i Aftenposten, gav filmen en firer på terningen. Han roste Hennies innsats som Manus, i tillegg til regien og den høye kvaliteten på produksjonen. Samtidig følte han at filmens format var altfor tradisjonelt og manglet originalitet. NRKs Einar Guldvog Staalesen filmen gav filmen en femmer. Han poengterte et par realistiske brister, men generelt syntes han filmen var god og sannferdig. Eirik Alver fra Dagbladet gav også filmen terningkast fem og roste filmens tekniske kvaliteter samt Hennies skuespillerferdigheter. Likevel følte Alver at filmen hadde et tradisjonelt uttrykk, og liknet for mye på en Hollywood-produksjon.
VGs hovedfilmkritiker Jon Selås gav også filmen terningkast fem og kalte filmen et gripende portrett som er «en påminnelse til nye generasjoner om hva det faktisk har kostet å skape det Norge vi lever i i dag». Mode Steinkjer fra Dagsavisen fulgte opp denne kritikken med å rose Aksel Hennies portrett av «eventyreren» Max Manus. TV 2s anmelder Geir Jardar Olsen kalte filmen «tidenes beste norske film», og gav den terningkast seks. Han roste filmen spesielt for sin troverdige og varme portrettering av forholdet mellom Manus og hans medsammensvorne sabotører, i tillegg til romansen med sin fremtidige kone Tikken.
Etter fire uker på kino var filmen sett av 734 912 personer på norske kinoer, og den slo med det Kristin Lavransdatter, som var den av de nyere norske filmene som var sett av flest. Den mest sette norske filmen er Flåklypa Grand Prix. Siden premieren har filmen blitt sett av 938 339 personer på norske kinoer.
Kritikk
I forkant av premieren stilte forfatteren Erling Fossen seg kritisk til glorifisering av motstandskampen, som han skrev hadde «fått altfor store proporsjoner». Fossen mente at den norske motstandsbevegelsen hadde spilt en helt ubetydelig rolle, og at krigen ikke ble vunnet av folk på sykkel i Oslo. Arnfinn Moland beskyldte Fossen for å være ignorant og påsto at hans argumenter var overdrevne. Også Gunnar Sønsteby, som i 2008 var den siste gjenlevende av hovedkarakterene i filmen, kom med tilsvar til Fossens kronikk hvor han kalte det for «nedvurdering og sjikane» av motstandsmennene under krigen, og sammenlignet Fossen med nazister. Fossen fikk derimot støtte fra historikere som Tore Pryser og Harald Berntsen, som mener «offisiell» norsk krigshistorie er unyansert, ensidig nasjonal og bevisst til­slørende, og at hjemmefrontsledelsen i Oslo har glorifisert seg selv, mer eller mindre.
Både Max Manus' kone, Tikken, og Gunnar Sønsteby var derimot uenige i kritikken. Begge sa at han selv fortalte om kampene i Finland, som plaget ham senere i livet. Manus skriver om innsats i Finland i Det vil helst gå godt (Oslo, 1946) og nevner bl.a. et russisk angrep et par dager før fredslutningen som kostet russerne rundt hundre mann. Leif Larsen som var i samme avdeling omtaler det samme angrepet da russerne stormet fram, at avdelingen skjøt tilbake og de store russiske tap (Frithjof Sælen, Sjetlands-Larsen Oslo, 1947).
Historikerens uttalelser ble også avvist blankt av manusforfatter Thomas Nordseth-Tiller. Han leste høyt fra dagbøkene til motstandsmannen Kolbein Lauring som var sammen med Manus i vinterkrigen: «8. mars: Mange ble såret, og en fallen, den falne var nordmann og het Christensen. Nordmannen fikk en kule gjennom hjertet og så døde han momentant», står det i Laurings dagbok. «Det høres ut som strid for meg!» sa Nordseth-Tiller til VG Nett. – «Jeg har stor respekt for Borgersrud som historiker og har lest bøkene hans. Men det han kommer med her er helt usaklig. Det står om trefninger i Laurings dagbøker og det er helt uforståelig for meg at Borgersrud ikke kjenner til dette.»
Maravilha (Santa Catarina)
Maravilha er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Max Manus (film)
Den 25. Amanda-utdelingen
Max Manus var i 2009 nominert til 10 Amandapriser i tillegg til Folkets Amanda, og vant 7 av disse under utdelingen 21. august inkludert Folkets Amanda.
Tore Syvertsen
Tore Syvertsen (født 24. september 1948) er en norsk plateprodusent, komponist, manager og bassist.
Max Manus (film)
Kanonprisen
Under Kanonprisen 2008 vant prisen fem av prisene og var nominert i ytterligere fire klasser.
Tore Syvertsen
Han vokste opp på Grønland i Oslo, og har blant annet utdannelse som trompetist fra Musikkonservatoriet i Oslo, og senere økonomiutdannelse fra BI. I 1979 ble han gift med Mayte Mateos, frontfiguren i den spanske jenteduoen Baccara, som han møtte i forbindelse med konsertene deres i Skandinavia i 1977. Da Baccara ikke kom til Norge, men kun spilte i Sverige og Danmark, ble Syvertsen sendt avsted for å overlevere dem norske sølv- og gullplater. Han fulgte også med duoen til Østerrike, og ble etter at den originale besetningen hadde skilt lag manager og konsertarrangør for Mayte og hennes senere samarbeidspartnere. Tore Syvertsen innehar stadig de samme arbeidsoppgavene for Baccara.
Max Manus (film)
Feil og unøyaktigheter
Under utarbeidelsen av filmen ble det gjort enkelte tilpasninger:
Piratkopiering
Få dager etter premièren, var en piratkopi av filmen tilgjengelig via det lukkede norske fildelingsnettverket NorBits og svenske Piratebay. Piratkopien var laget ved at noen filmet med kamera i kinosalen. Filmselskapet mistenkte at en kinoansatt kunne være involvert.
Tore Syvertsen
Karriere som musiker
Syvertsen startet sin musikerkarriere som medlem av shadowsbandet The Cardigans.
Fra januar 1968 til juli 1969 spilte Syvertsen bassgitar i The Beatnicks. De turnerte da blant annet i Danmark, Tyskland og Israel. Høsten 1969 ble han med i Jumbo. De andre medlemmene var Svein Finjarn, Freddy Lindquist og Leif Jensen. Jumbo utga to singler, men ettersom Syvertsen gikk lei og trakk seg, ble gruppa oppløst mens de forberedte seg på å lage et album.
1970 oppsto bandet Fresh Air, som besto av Svein Finjarn, Finn John Andresen, Leif Hemmingsen og Arne Østhagen. Sistnevnte ble imidlertid ganske raskt erstattet av Tore Syvertsen på bass. Studioopptak fra Roger Arnhoffs ABC Lydstudio av «See the Light» og deres tolkning av John Lennons «Working Class Hero» ble brukt som playback da gruppa opptrådte på NRK Fjernsynet.
Produsent og manager
Syvertsen begynte nå å arbeide for PolyGram, og startet sammen med Stein Robert Ludvigsen formidlingsfirmaet «Artist» for å promotere og gi de ulike artistene som de arbeidet med i studio spillejobber.
Tore Syvertsen ble i denne tiden manager for bl.a. Prudence, og ble senere involvert i Jahn Teigens karriere, da han valgte å starte som soloartist. Med Ludvigsen som konsertsjef ble han dessuten med som stagemanager for de to Ragnarockfestivalene, som ble holdt i Holmenkollen i 1973 og 1974.
Tore Syvertsen overtok på bass i Prudence da bassisten deres Kjell Ove Riseth. Syvertsen var medkomponist på Jahn Teigens singlehit «Min første kjærlighet», med Kim Hansen som tekstforfatter.
Syvertsen produserte Jahn Teigens soloalbum This Year’s Loser (RCA, 1978), Prima Vera (RCA, 1977), Brakara (RCA, 1978) og Salmer og sanger vi gjerne hiver (RCA, 1979) for komigruppen Prima Vera, Jan Inge Rasmussens Rasmusikk (Musica, 1975), Trygve Hoffs debutalbum Kokfesk & ballade (RCA Victor 1979) og Dele med dæ (RCA Victor 1983), Tom Mathisens første soloalbum, Det lille som skal til! (RCA 1980), Bergtatt (album) (PolyGram 1981) for Stein Ove Berg,, og debut-LP-en til Hilde Heltberg, som bar hennes eget navn som tittel (Talent 1982).
Nynorsk forum
Nynorsk forum er et forum for å samordne og diskutere felles aktivitet for organisasjoner som arbeider med eller for nynorsk. Nynorsk forum ble stiftet i januar 1997. I 2005 hadde forumet disse medlemmene:
Riksvei 601
Riksvei 601 var en vei i Aurland i Sogn og Fjordane.
Da regionsreformen trådte i kraft 1. januar 2010 ble veien omklassifisert til fylkesvei 601.
Marema
Marema er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Coreoidea
Coreoidea er en gruppe av tegene som tilhører nebbmunnene. Gruppen omfatter flere familier med til sammen ca. 2400 arter, litt over 100 finnes i Europa og 14 arter er funnet i Norge.
Utseende
Små til middelsstore, ovale, sjeldnere lange og slanke, teger. Noen arter har skarpe farger i rødt og svart, som (formodentlig) signaliserer at de er giftige.
Levevis
Disse tegene er stort sett planteetere og lever på bakken eller oppe i vegetasjonen.
Systematisk inndeling
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Solko van den Bergh
Solke Johannes van den Bergh (født 4. juni 1854 i Haag, død 25. desember 1916) var en nederlandske skytter som deltok under OL 1900 i Paris.
Van den Bergh vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1900 i Paris. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass på 50 meter militærpistol lagskyting. Det var 20 deltakere fra fire nasjoner som deltok i konkurransen 50 meter militærpistol. Den med høyest score etter 60 skudd vant den individuelle konkurransen og i lagkonkurransen ble resultatet av de fem deltakerne fra hver nasjon summert. De andre skytterne på det nederlandske laget var; Antonius Bouwens, Dirk Boest Gips, Henrik Sillem og Anthony Sweijs. Van den Bergh kom på attendeplass i den individuelle konkurransen med 390 poeng, som var det nest svakeste resultatet i lagskytingen for Nederland.
Jakob Hellman
Lars Jakob Olov Hellman (født 20. oktober 1965 i Stockholm) er en svensk sanger, gitarist og låtskriver. Han fikk stor oppmerksomhet i 1989 med debutalbumet …och stora havet, som dog ikke fikk noen oppfølger før 2021. Hellman har blitt definiert som en "visepopartist" og Dagens Nyheter beskrev ham i 2020 som et "popikon".
Karriere
Hellman er født i Stockholm, men oppvokst i Vuollerim i Lappland. Han var i begynnelsen av 1980-tallet med i bandet Ampere og spilte i midten av samma årtiende i bandet Fortune fra Falun, der han blant annet skrev og sang låten "Hesitation".
Hellmans musikk består i hovedsak av tradisjonell pop-rock med selvskrevne tekster på svensk. Han gjorde stor suksess i Sverige med debutalbumet ...och stora havet som ble sluppet i februar 1989, der bl.a. sangene «Vara vänner» og «Hon har ett sätt» tilhørte høydepunktene. Han vant to Grammis-statuetter, først i 1988 som årets nykommer, siden i 1990 som årets mannlige artist. I 2003 ble debutskiva kåret til det beste svenske musikkalbumet noensinne av magasinet Nöjesguidens lesere.
Suksessen til tross fulgte Hellman ikke opp med flere musikkalbum etter ...och stora havet. Han opptrådte på hyllestplater til bl.a. Cornelis Vreeswijk og Evert Taube, og gjennomførte et fåtall turneer fra slutten av 1990-tallet, men nyskrevet musikk av ham selv uteble. I oktober 2020 slapp han sin første selvskrevne musikk på over 30 år, med den digitale dobbeltsingelen «Jag kan inte säga hejdå till dig» / «När jag går in nånstans och känner mig utanför», og hans andre studioalbum Äntligen borta ble sluppet 8. januar 2021 hos Universal Music.
Privatliv
Jakob Hellman giftet seg med Karolina Hellman (født Svensson) i S:t Petri kyrka (Malmö) 19 juli 2014. Hellman bor med sin kone og to barn i Palma på Mallorca, der Karolina jobber som prest.
Betydning
På tross av, eller kanskje takket være, at Hellman i flere tiår ikke fulgtr opp med noen flere plater etter debuten, og tross sine relativt fåtallige opptredener, har Hellman hatt en stor inflytelse på svensk musikk og en bred skare med fans. Da Aftonbladet 1999 listet opp århundrets femti beste svenske artister, kom Hellman på 21:a plass. 1997 ble albumet …och stora havet stemt fram som "det beste svenske albumet gjennom tidene" i magasinet Nöjesguiden.
Massaranduba (Santa Catarina)
Massaranduba er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
El Hadji Diouf
Tidlig karriere
Han debuterte for den franske klubben Sochaux bare 17 år gammel og gikk snart videre til Rennes. Han spilte sin første kamp i en 2-1 seier over Bastia den 12. november 1998 før han dro videre til Stade Rennais for 1999-2000 sesongen. Det ble ikke ordentlig fart på karrieren før han kom til Lens i 2000. Med en stadig mer sentral rolle i Lens fikk El-Hadji sitt internasjonale gjennombrudd i 2001-02. Han var toppscorer i klubben den sesongen.
Liverpool
Liverpool kjøpte Diouf for £10 millioner, like før Senegals imponerende forestilling under VM i fotball 2002. Manager Gérard Houllier stolte på Diouf og bestemte seg for å signere han, og ikke låne Nicolas Anelka. Diouf ble opprinnelig tenkt brukt som en angriper, men endte opp med å bli brukt på høyre midtbane. Diouf skårte bare 6 mål i sin første sesong, inklusive tre i Ligacupen. Liverpool slo Manchester United 2-0 i finalen på Millennium Stadium det året, noe som sikret han en medalje.
I 2003/04 sesongen ble han den første Liverpool-spilleren med drakt nummer 9 som ikke klarte å skåre et eneste mål på en hel sesong. Han spilte 33 kamper og gikk over 14 måneder uten å skåre et mål. Trass i sin imponerende start på karrieren hos Liverpool der han skårte i sin debut mot Southampton F.C, klarte han bare 6 mål på 80 kamper, og levde dermed ikke opp til forventningene i klubben. Hans opphold ved klubben ble også skyggelagt av kontroverser, det mest kjente var når han spyttet på en Celtic-fan i en UEFA-cupkamp.
Sunderland
Diouf signerte for Sunderland den 28. juli 2008. Han signerte en fireårskontrakt. Diouf avslørte at han var glad for å komme til Sunderland. Sunderland sin manager, Roy Keane, sa at han var glad at en spiller som «teams and supporters love to hate» hadde kommet til klubben.
Landslagsspill
Diouf er en etablert landslagsspiller for, etter å ha debutert mot i april 2000. Han var toppscorer på et Senegal som gjorde sensasjon ved å gå til finalen i det afrikanske mesterskapet i 2001-2002.
Diouf ble utestengt fra all internasjonal fotball i fire kamper i 2004 etter en episode der han kjeftet dommeren Ali Bujsaim huden full i en landskamp.
I oktober 2007, trakk Diouf seg fra landslagsfotball, og sa at han hadde blitt frustrert med de organisatoriske problemene med sitt landslag. Men trenere til Senegal Henri Kasperczak sa senere i måneden at han ville kalle inn Diouf i det neste laget.
Meritter
Liverpool
Reksteren
Reksteren er ei øy i Tysnes kommune i Hordaland. Den ligger mellom Tysnesøya og Huftarøy. Øya har et areal på 37,20 km². Reksteren har bruforbindelse over Bårdsundet til Tysnesøya.
I 1937 ble Reksteren kirke bygd på Bruntveit på østsiden av øya.
Under andre verdenskrig ble det anlagt to tyske kystbatteri på Reksteren. Batteriet på Svarvahella, Heeres Küsten Batterie Reksteren - Nord 49/977, ble oppsatt med fire 10,5 cm kanoner med skuddvidde 16 000 m, i mai 1941. Batteriet på Stølandsvik - Flygansvær, Heeres Küsten Batterie Reksteren - Süd 50/977, ble oppsatt med fire 10 cm kanoner med skuddvidde 15 000 m, også i mai 1941
På øya er det flere områder med en høy konsentrasjon av boreonemoral regnskog.
Randøy
Randøy er ei øy i Hjelmeland kommune, Rogaland. Arealet er 16,8 km². Høyeste punkt er Randåsen, 373 moh. Randøy bru gir øya fastlandsforbindelse.
Kådavågen
Det ligger flere synlige og ikke synlige kulturminner spredt rundt på Randøy.
Blant annet ligger det flere hauggraver og steinsetninger som er datert fra jernalder. Av synlige graver er gravrøysen Trodlahaugo og steinlegningen ved ID: 177175 meget synlige i terrenget.
Granite Ridge gasskraftverk
Granite Ridge gasskraftverk er et varmekraftverk i Rockingham County i delstaten New Hampshire, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 800–900 MW avhengig av sesong, fordelt på 3 like store turbiner. Operatør er energiselskapet Granite Ridge Energy LLC.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2003. Brenselkilden er naturgass.
Tegnestiften
Tegnestiften er et norsk ungdomsprogram som gikk på NRK Fjernsynet i 1969. Programmet gikk annenhver måned og ble satt opp på fredager. Programskaper var Kalle Fürst mens redaksjonen bestod av Lasse Østmark, Else-Merethe Christiansen, Kirsten Eva Bell og Terje Mosnes. Kameraoperatør og klipper var Liv Benkow. Siri Stafsnes og Geir Øvrevik var også sentrale medarbeider.
Riksvei 60
Riksvei 60 gikk mellom Løvoll og Kjøs i Hornindal. Før Kvivsvegen ble åpnet 2012 var den del av.
Før 1. januar 2010 gikk Riksvei 60 mellom Ålesund og Byrkjelo i Gloppen, etter at regionsreformen trådte i kraft fikk hele veien status som fylkesvei. Etter at Kvivsvegen ble oppgradert til i 2014 ble strekningen mellom Løvoll og Kjøs bru i Hornindal oppgradert til riksvei igjen som del av forbindelsen mellom Kvivsvegen og E39 videre sørover. Da hele europaveistrekningen ble flyttet til Kvivsvegen fikk strekningen via Folkestad betegnelsen riksvei 651, og riksvei 60 ble del av E39.
Fra 1931 til 1965 gikk riksvei 60 mellom Hønefoss og Kvanndal (i Granvin) med ferge Lærdal-Gudvangen.
Torsten Frings
Torsten Frings (født 22. november 1976 i Würselen i Vest-Tyskland) er en tysk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Som aktiv spilte Frings for de tyske klubbene Alemannia Aachen (1994–97), Werder Bremen (1997–2002 og 2005-11), Borussia Dortmund (2002–04), Bayern München (2004–05) og den kanadiske klubben Toronto FC (2011-13). Han spilte på under både VM 2002 og VM 2006, samt EM 2004.
Sin trenerkarriere startet Frings som hjelpetrener i Werder Bremen, først for andrelaget (2013-14) og siden for førstelaget (2014-16). I romjula 2016 ble han utnevnt som sjefstrener for bundesligalaget SV Darmstadt 98.
Anthony Sweijs
Anthony Ahasuerus Hendrik Sweijs (født 18. juli 1852 i Amsterdam, død 30. september 1937) var en nederlandsk skytter som deltok under OL 1900 i Paris.
Sweijs vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1900 i Paris. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass på 50 meter militærpistol lagskyting. Det var 20 deltakere fra fire nasjoner som deltok i konkurransen 50 meter militærpistol. Den med høyest score etter 60 skudd vant den individuelle konkurransen og i lagkonkurransen ble resultatet av de fem deltakerne fra hver nasjon summert. De andre skytterne på det nederlandske laget var; Solko van den Bergh, Antonius Bouwens, Dirk Boest Gips og Henrik Sillem. Sweijs kom på tjuende og siste plass i den individuelle konkurransen med 310 poeng, som var det svakeste resultatet i lagskytingen for Nederland.
Svarthå
Svarthå (Etmopterus spinax), også blåmage, er en liten hai i håkjerringfamilien. Den oppnår en lengde på rundt 60 cm og 1 kg. Huden er blåsvart og fløyelsaktig.
I likhet med pigghåen har svarthåen to ryggfinner som begge er forsynt med en pigg. Den er utbredt langs hele norskekysten. Haien lever på dyp ned til 2490 meter. Om høsten og vinteren blir den ofte observert av dykkere så grunt som 15-20 meter dyp. Det er den minste haien som treffes i norske farvann. Svarthåen er ofte infisert av rankeføttingen Anelasma squalicola som vist på bildet (under).
House of Frankenstein (1944)
House of Frankenstein (1944) er enda en film fra Universal Studios som spiller videre på historien om monsteret fra Mary Shelleys roman Frankenstein. Dette er etterfølgeren til Frankenstein Meets The Wolfman fra 1943.
I denne filmen spiller Boris Karloff, som spilte «Frankensteins monster» i de tre første Frankenstein-filmene fra Universal, den gale vitenskapsmannen «Dr. Nieman», mens Glenn Strange spiller «monsteret».
Ilaparken
'' Ilaparken er en park omkranset av gatene ved Ilevollen i Ila i Trondheim. I parken finnes det en moderne musikkpaviljong, lekeplass, sitteplasser, ballplass som er islagt om vinteren samt større beplantede områder og store gressarealer. Parken ble for øvrig kåret til Årets grønne park av Norsk Anleggsgartnermesterlag i 1997.
Parken ble vedtatt beplantet i 1886 på initiativ fra apoteker Johan Brun etter at den åpne plassen tidligere hadde vært brukt som eksersesplass av borgerbevæpningen inntil denne ble nedlagt i 1882. Parken ble deretter anlagt i 1891, og stod ferdig til arrangementer under byjubileet i 1897.
Under den nordiske fiskeriutstillingen i 1908 ble det bygget en større utsiktspaviljong i parken, men denne ble senere revet. I 1921 ble det bygget en vendesløyfe for Ilalinjen rundt parken, men denne ble nedlagt i 1983. Hva angår utsmykking av parken ble det i 1918 forært en fontenegruppe av brukseier Jacob Digre som var utført av billedhuggeren Wilhelm Rasmussen, mens det i 1983 ble reist en statue på sokkel av kong Sverre utført av Sivert Donali.
Gråkallbanen går for øvrig forbi Ilevollen sammen med flere bussforbindelser med AtB.
Torstein Horgmo
Torstein Horgmo (født 18. februar 1987 i Trondheim) er en norsk profesjonell snøbrettkjører.
Horgmo begynte å kjøre snøbrett i en alder av 12 år. Pr. 2007 kjører han de største Ticket to ride-konkurransene (TTR), og i desember 2007 ble han nummer 3 i TTR Air & style, München. Torstein brakk ryggen under Burton European Open januar 2007, men var tilbake på brettet allerede etter fire måneder og hevdet seg internasjonalt med en gang. Han er kjent for å ha gjort verdens største frontside 1080 i konkurranse under Oakley style wars i Australia høsten 2007. På Folgefonna i juni 2010 gjennomførte han verdens første «Triple Cork», en trippel sideflip med skru. 28. januar 2011 satte han «Triple Cork» og frontside 1080 som den første i verden i konkurranse under Big Air-finalen i Winter X Games 15 som han også vant. Han vant big air konkurransen i X-Games 2013.
Meritter
(ufullstendig liste)
Etter tre år på DC's AM team har Torstein Horgmo endelig fått status som prorider hos sponsoren sin. komplett sponsor liste: DC, Oakley, Rockstar, Vestal, Kicker, Park City, AWSM, shredboots
Colbie Caillat
Colbie Caillat (født Colbie Marie Caillat 28. mai 1985 i Newbury Park i California) er en amerikansk pop-sanger, låtskriver og gitarist fra Malibu i California. Hennes far, Ken Caillat, var med-produsent på Fleetwood Mac-albumene Rumours og Tusk. Caillat husker å ha hatt folk som Mick Fleetwood og John McVie rundt seg som barn.
Torstein Horgmo
Meritter
dnb
Colbie Caillat
Caillat er kjent for sin MySpace-profil, der hun ble den mest populære sanger uten platekontrakt i sin sjanger fire måneder på rad. Hennes store popularitet på MySpace var i hovedsak på grunn av sangen hennes Bubbly. Sangene på MySpace-profilen hennes har etterhvert blitt spilt godt over 30 millioner ganger. Bubbly var også ukas gratis single på iTunes uka 17. juli 2007 – samtidig som hennes debut studioalbum Coco ble sluppet. Caillat var i tillegg profilert av Rhapsody, hos elektronikk-kjeden Best Buy, under fredagssalget (Black Friday Sale) etter thanksgiving i USA.
Mike Hanke
Mike Hanke (født 5. november 1983 i Hamm) er en tysk fotballspiller som for øyeblikket spiller for den tyske klubben Borussia Mönchengladbach. Han spiller spiss.
Colbie Caillat
Caillat har solgt over seks millioner album verden rundt, og over ti millioner singler. Hun har også sunget duett på sangen Lucky sammen med Jason Mraz på hans album We Sing. We Dance. We Steal Things. som kom i hyllene i Norge 12. mai 2008.
Mike Hanke
Sesongen 2001-02 debuterte Hanke i Bundesliga for Schalke 04. Foran sesongen 2005-06 gikk han til VfL Wolfsburg. Han debuterte på i 2005.
Det første landslagsmålet scoret han 29. juni 2005 mot, men ble utvist i sin neste kamp mot. Han er tatt ut i Tysklands tropp til VM 2006, men på grunn av den ovennevnte utvisningen, må han stå over de to første kampene.
Ebersbach (Sachsen)
Ebersbach (oversorbisk: Habrachćicy) er en bydel i bykommunen Ebersbach-Neugersdorf i Oberlausitz i den sørlige delen av Landkreis Görlitz i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Før 1. januar 2011 var den en selvstendig by og kommune. Byen hadde 8 108 innbyggere den 31. desember 2009.
Byen ligger på grensen til Böhmen i Tsjekkia. I Ebersbach finnes en av tre vannkilder til elven Spree. De to andre vannkildene befinner seg i Kottmar og i Neugersdorf. Ved utmunningen ved Bahnhofstraße/Hauptstraße (B 96) møtes elvene Spree-Kottmar, Spree-Ebersbach og Neugersdorf, for deretter samlet å flyte videre som elven Spree i retning Berlin. Det høyeste punkt i Ebersbach er det 485 meter høye fjellet Schlechteberg. Det danner også det geografiske midtpunktet i Ebersbach. Vest for Schlechteberg ligger byens sentrum og bydelen Haine. I nord og øst går hovedgaten gjennom bydelene Niederdorf og Oberdorf til de såkalte «gyldne løver». I sørøst ligger Neubaugebiet Oberland. Fra sør til vest, direkte mot den tsjekkiske grensen, befinner Spreedorf seg ved foten av Schlechtebergs.
Fra et utsiktstårn i Schlechteberg ser man fjellet Kottmar i øst, og noe sør for dette Isergebirge, og deretter Zittauer Gebirge med Lausche som høyeste fjelltopp. Ved klar sikt ser man Karkonosze/Krkonoše med fjellet Sněžka/Śnieżka bak Isergebirge. I sør ligger Lausitzer Bergland i retning Tsjekkia. I nordvest troner fjellene Bieleboh og Czorneboh. Mot nord er det 307 meter høye Hohe Dubrau synlig og fra utkikkstårn er Monumentberg synlig som det siste høydedrag i fjellverdenen i denne retningen. Like nedenfor er dobbelfjellet Löbauer Berg/Schafsberg synlig. Fra utkikkstårn kan man mot øst se Rotstein og Königshainer Berge. Nevneverdig er også det tidligere fjellet Klunst, som en gang var 440 meter høyt, før det falt som offer for et pukkverk i granitt-industrien.
Byen har syv deler:
I 1877 ble kommunen Neuebersbach innlemmet i Ebersbach. Med virkning fra 1. januar 2011 foreligger det planer om å slå sammen Ebersbach og Neugersdorf til den nye kommunen Ebersbach-Neugersdorf.
Ebersbach var en by i Kreis Löbau fra 1952 til 1990, og i Landkreis Löbau fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den vært en del av i Landkreis Löbau-Zittau, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Görlitz.
Pelikan
thumb|Heraldisk pelikan med unger og naturlige [[liljer i skjoldfeltene til Corpus Christi College, Cambridge University, England]] Pelikan er en allegorisk og grafisk figur brukt i kirkekunst, segl, flagg, våpenskjold og på andre måter.
Grunnkretser i Haram kommune
Grunnkretser i Haram kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Haram kommune, Møre og Romsdal, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Pelikan
Figuren er tradisjonelt formet som en svane med ørnehode. Men i nyere tid er pelikanen ofte formet mer som en naturlig pelikan, det vil si med kortere hals og kraftigere nebb med pose. Pelikanen blir avbildet enten sett fra siden med vingene samlet - til dels med bare en synlig vinge- eller med en vinge ut til hver side.
thumb|Pelikanmotivet med en mer naturtro pelikan i den [[USA|amerikanske staten Louisianas segl.]]
Pelikanen med ungene er gjengitt i flere av de mange europeiske bøkene om emblemer som kom fra og med 1600-tallet. Dette pelikanmotivet er også med i en rekke bøker om kirkelige og kristne symboler.
Huadian Shimen kullkraftverk
Huadian Shimen kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Hunan i det sørlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 200 MW, utvidet i tre byggetrinn til 600 – 1 000 – 1 200 MW mellom årene 1996 og 2006. Brenseltypen er antrasitt.
Pelikan
Det tyske kontorutstyrsfirmaet Pelikan bruker pelikan med unger i redet, som kjennetegn.
Huadian Shimen kullkraftverk
Operatør er China Huadian Corporation. Kokere, seks turbiner, og generatorer er levert av Harbin Co.
Kapp
Kapp er et tettsted i Østre Toten kommune i Innlandet. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger på vestsida av Mjøsa helt nede ved innsjøen.
Stedet
Kapp har to småbåthavner, én på Hekshus og én ved Kapp Melkefabrikk. Ved sistnevnte finnes også noen små industribedrifter, Kapp næringshage, Mjøsmuseet, Kulturskolen Mjølkefabrikken (Østre Toten kulturskole) og skjenkestedet Båtkroa. Området ved Kapp Melkefabrikk er nå et populært besøksmål i sommerhalvåret; hjuldamperen DS Skibladner anløper Kapp i sesongen mai-august.
Kapp er per 2022 det største tettstedet i Østre Toten, og er samtidig det som vokser raskest.
Historie
Kapp Melkefabrikk ble etablert her i 1891, og dette var en avgjørende faktor for framveksten av stedet. Fabrikken var i drift fram til 1928 og hadde på det meste ca. 300 arbeidere. Samtidig hadde det lenge vært brygge ved Kapp, først i Smørvika og seinere (fra 1880-åra) på en odde litt lenger vest. På 1800-tallet var det også flere embetsgarder rundt Kapp. Dette var doktorgarden Evenrud, skrivergarden Underslaus (Undesløs), Billerud og Mellom-Rustad (de to siste eid av forskjellige embetsmenn).
Spermhval
Spermhval (Physeter macrocephalus) kalles også kaskelott og er eneste nålevende art i slekten spermhvaler (Physeter), som videre inngår som eneste slekt med nålevende arter i spermhvalfamilien (Physeteridae). Spermhvalfamilien er tannhvaler (Odontoceti) og inngår i overfamilien av spermasetthvaler (Physeteroidea), som også inkluderer dvergspermhvalfamilien (Kogiidae) med to nålevende arter.
Kapp
Historie
Kapp ble også kjent for sin politiske radikalisme; melkefabrikkarbeiderne organiserte seg tidlig og ble spydspisser i radikaliseringa av arbeiderbevegelsen på Østre Toten. Men etter at fabrikken la ned drifta, stagnerte Kapp. Det kom riktignok i gang ny industriproduksjon, bl.a. Remingtons skrivemaskinfabrikk og Scandia konfeksjonsfabrikk, men disse bedriftene hadde ikke på langt nær så mange arbeidsplasser som melkefabrikken. På 1970-tallet snudde utviklinga igjen, blant annet med utbygging av det store byggefeltet Stor-Enge («Enge Store»). Privatbilismen gjorde at pendlingsavstanden til Gjøvik (ca. 12 km) og Lena (ca. 5 km) nå ble overkommelig.
Skoler
Fra skoleåret 2008/2009 har Kapp bare én barneskole, Kapp skole.
Spermhval
Spermhvalen finnes i alle verdenshav, unntatt i Arktis, og er toppkonsument i sitt økosystem. Det er den fysisk største nålevende tannhvalen, men det har ikke alltid vært slik. Den største tannhvalen som er kjent for oss er den for lengst utdødde hvalarten Leviathan melvillei, som levde i havet for omkring 12–13 millioner år siden, men hvis levninger ble funnet i en ørken i Peru i 2008. Den kunne trolig veie opp mot 57 000 kg og måle 13,5–17,5 meter. Arten, som inngikk i spermhvalfamilien, ble oppkalt etter forfatteren av den berømte romanen om monsterhvalen Moby Dick, Herman Melville.
Gullrisengmott
Gullrisengmott er en sommerfugl i familiegruppen gressmott.
Spermhval
Taksonomi
Spermhval er kjent under to ulike vitenskapelige navn; P. macrocephalus og P. catodon. Det første tar imidlertid presedens over det andre på grunn av prinsippet om «først publisert», som bestemt i ICZN Code Article 24. P. macrocephalus betyr «hval med stort hode», mens P. catodon betyr «hval med tenner kun i underkjeven».
Gullrisengmott
Den lever i Europa, i Asia nord for Himalaya, helt øst til Japan. Den finnes også i Nord-Amerika. Den finnes i hele Norge.
Spermhval
Beskrivelse
Spermhvalen er den største av tannhvalene og har tenner kun i underkjeven (ref. betydningen av det vitenskapelige navnet P. catodon). Hannene blir normalt 15–20 meter lange og veier normalt 45–57 metriske tonn som fullvoksne. Hunnene blir vanligvis 11–13 meter lange og kan veie inntil 20 tonn som fullvoksne. Et særtrekk med spermhval er den skrukkede huden. Kroppen er kompakt og fargen varierer normalt fra brun eller mørk grå overside til en lysere bukside. Albinisme er også kjent blant spermhval. Sveivene foran er korte og kantete, mens halefinnen er stor og kraftig og omkring 4–5 m bred.
Gullrisengmott
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.
Spermhval
Beskrivelse
Hodet utgjør mer enn en tredjedel (ref. betydningen av det vitenskapelige navnet P. macrocephalus) av kroppen og har en firkantet profil, og hjernen er den største blant alle pattedyr. Underkjeven er meget smal og har 18–30 kjegleformede tenner i hver kjevehalvdel. Hver tann veier omkring 1 kg. Blåsehullet sitter langt fremme på venstre side av «snuten», noe som gjør denne hvalen unik og lett gjenkjennelig.
Bindevevsmassen i hodet inneholder en olje som når hvalen er død, stivner (blir voksaktig) til hvalrav eller spermasett, en melkeaktig voks som ligner mannlige kjønnssekret (derav navnet spermhval). Man trodde tidligere at denne oljen var sentral i reproduksjonen hos denne arten, men nå vet man at så ikke er tilfellet. Derimot tror man at oljen kan ha med hvalens evne til å regulere egen flyteevne eller oppdrift å gjøre. Dette skjer ved at de respiratoriske kanalene i organet kan benyttes til enten å varme opp eller å avkjøle oljen. Spermolje har et smeltepunkt på 29 °C, og når spermhvalen dykker lar den kjøligere vann strømme gjennom sine respiratoriske ganger slik at oljen blir stivere. Dette kan også være forklaringen på at spermhvalens respiratoriske ganger går på skrått fra svelget til blåsehullet, som altså sitter langt fram på «snuten» hos dette dyret. Plasseringen gjør imidlertid at det store organet kan avkjøles og oljen stivner (og krymper), slik at hvalens (hodets) tetthet øker. Dette reduserer flyteevnen og gir negativ oppdrift. Når hvalen så stiger mot overflaten igjen, reverseres det hele gjennom oppvarming av stadig varmere vann som gir økt flyteevne.
Gullrisengmott
Utseende
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Levevis
Gullrisengmott finnes i flere ulike habitater (leveområder), men den er ofte å se i tilknytning til åpen skog med lysninger. Den kan fly i fjellet opp til tregrensen.
Spermhval
Habitat
Spermhvalen finnes i alle verdens havområder, typisk der dybden er minst 1 000 m. Hannene finner man fra iskanten i polare strøk til tropiske farvann, mens hunner og unger helst er å finne i milde farvann, der overflatetemperaturen i vannet typisk ligger på omkring 15 grader celsius eller mer. I norske farvann er det derfor stort sett kun hanner som finnes, og den er mest tallrik i Norskehavet utenfor Eggakanten.
Gullrisengmott
Levevis
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten. Larven lever som plantespiser på planter i slekten Solidago og på plantene fargeginst og Lembotropis nigricans. Den er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.
Spermhval
Atferd
Spermhvalen lever for det meste i flokk. Som regel danner hunnene såkalte mødreflokker, som består av voksne hunner og deres avkom. Når hannene blir kjønnsmodne forlater de flokken til fordel for såkalte ungkarsflokker, mens unge hunner blir i mødreflokken. Ungkarsflokken består som regel av hanner i alderen 7–27 år. Etter dette forlater de eldre hannene ungkarsflokken og danner mindre flokker. Noen blir også solitære.
Gullrisengmott
Levevis
Gullrisengmott tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Spermhval
Atferd
Spermhvalen orienterer seg ved hjelp av ekkolokalisering, slik alle tannhvaler kan. Den er også kjent for å kunne dykke til enorme havdyp, og mange har antydet at arten kan dykke til omkring 3 000 meter under havoverflaten. Dette ville i så fall vært dypere enn noe annet pattedyr da hypotesen ble framsatt, men dykk til slike dybder hadde fram til 2011 aldri latt seg dokumentere. Faktisk er et dykk til 1 501 m det dypeste dykket som har blitt registrert (så langt kjent) hos denne arten. . Typiske dypdykk er imidlertid gjerne omkring 400–800 meter dype. Spermhvaler har dessuten evnen til å gjøre gjentatte dype dykk etter kort tid (bare noen minutter), noe andre dypt dykkende hvaler (nebbhvalene) ikke kan.
Gullrisengmott
Systematisk inndeling
Phalaena funebris Ström, 1768 Phalaena maculata Linnaeus, 1771 Phalaena octomaculata Linnaeus, 1771 Phalaena atralis Fabricius, 1775 Pyralis guttalis Denis & Schiffermüller, 1775 Noctua trigutta Esper, 1791 Ennychia octomaculalis Treitschke, 1829 A. f. glomeralis (Walker, 1859)
Spermhval
Atferd
I 2011 ble den offisielle rekorden for dyphavsdykk blant pattedyr ettertrykkelig knust, men ikke av en spermhval. Den nye rekorden lyder på 2 992 meter og innehas av en blekhodenebbhval, som også hadde den gamle på 1 899 m.
Kapp
Skoler
Kihle Skole kretsen ble oppretta i 1893, da Presterud og Østerhaug ble slått sammen.
Elk
Elk kan sikte til:
Kapp
Skoler
Den nordre delen av tettstedet Kapp har søkt til Bjørnsgård, har den søndre søkt til Kihle.
Kapp har ikke egen ungdomsskole; elevene fra Kapp går på Skreia ungdomsskole.
Stedsnavnet
Stedsnavnet Kapp er fra slutten av 1800-tallet. Det er belagt skriftlig fra 1883. Navnet er et lånord for odde og sikter trulig til det utstikkende neset der det gamle ferjeleiet ligger. Trulig kom navnet i bruk da brygga ble flytta fra Smørvika til dette neset. Dette skjedde på 1880-tallet. At stedsnavnet Kapp oppsto med melkefabrikken (bygd i 1890/91), som det hevdes i Norsk Stadnamnleksikon, kan derfor ikke være riktig. En person fra Kapp kalles en kapping.
Eksterne lenker
Poststedsdatabasen: 2849 (2858) KAPP (Kulturnav)
Spermhval
Atferd
Dype dykk varer som regel omkring 60 minutter, men spermhvalen kan trolig være neddykket i opp mot to timer (noen hevder opp mot 190 minutter ). Spermhvalen har også evnen til å gjøre gjentatte nye dype dykk umiddelbart, noe som ikke er registrert blant nebbhvalene. Under slike dykk fanger den og spiser blekksprut og fisk.
Riksvei 5 (Finland)
Riksvei 5 (Finland) (finsk: Valtatie 5) er en finsk riksvei som går via Kuopio mellom Sodankylä og Heinola. Veiens lengde er 905 km. Mellom Sodankylä og Kuopio er den del av Europavei 63.
Rindal (tettsted)
Rindal er et tettsted og administrasjonssenteret i Rindal kommune i som tilhører Trøndelag fylkeskommune og ligger i landskapet Nordmøre. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og består av selve sentrum, inkludert boligområdene Brandhaugen, Vestre, Nordre, Østre, Gjøåbakken og Kirklandet.
Statistisk sentralbyrå definerer ikke de sentrumsnære områdene Bjergen og Moan som en del av sentrum. Men medregnet dem har Rindal sentrum omtrent 800-900 innbyggere. Og hvis man drar en radius på 3 km fra Rindal, har man samlet 60 % av kommunens befolkning og vel 1 300 innbyggere. Totalt sett står befolkningsutviklingen stille i Rindal kommune, med verken vekst eller minking, mens det for tettstedet er en økning.
Kommunikasjon og transport
Rindal er lokalisert lengst øst i fylket, 145 moh, på Rindalsplatået med tette bånd til Sør-Trøndelag, noe som gjelder i alle sammenhenger. Tettstedet er meget sentralt plassert, med disse avstandene:
I tillegg er det henholdsvis 127 km til Midt-Norges største flyplass, Trondheim lufthavn, Værnes og 65 km til jernbanestasjon på Berkåk.
Næringsliv
Rindal er det nest største tettsted på Indre Nordmøre, med handels- og servicenæringer, andre næringer, offentlig administrasjon og tjenesteyting, allsidig industri; særlig trevare- og næringsmiddelindustri og hotell.
Like utenfor tettstedet ligger Bjergen industriområde med trevarebedriftene Rindalshytter, Rindalslist, T-komponent, Bergmoen snekkerverksted og en Bygger'n-butikk, samt metallindustribedriften Alf Kvam og teknologibedriften El-Watch. I anordning til industriområdet ligger også Trollheimen motorsenter.
Like vest for sentrum finner du YX-bensinstasjon og fiskematprodusenten Norsk Kvalitetsmat.
På Rindalstorget finner du blant annet Coop Prix, Coop Jernvare, Hjørnet Café, Sport1, Coop Elektro og altmuligbutikken Solhaug i første etasje, mens det i andre etasje er kontorer i tillegg til Vullum Design og TCM Rindal, sistnevnte en spesialist i kinesisk medisin.
I samme bygg finner du også Rindal sparebank og Rindal kommunehus.
Midt på torget står det en statue av den gamle verdensmesteren i langrenn og kombinert, Sigurd Røen samt fontene og benker.
Idrett og kultur
På Kirklandet ligger Rindal kirke, en korskirke i tømmer i nygotisk og sveitserstil, bygd 1874. Kirken er den største på Indre Nordmøre med 519 plasser.
Midt i tettstedet finner du flerbrukshuset Rindalshuset med idrettshall, skytehall, 2 styrkerom, klatrevegg, 4 garderober, solarium, basseng, badstu, kinosal (Attanova), studiesenter, kiosk, kontorfasiliteter og bibliotek. Et steinkast unna ligger Rindal barne- og ungdomsskole, Rindal barnehage, Rindal bygdemuseum og grusbane.
Her ligger også unike rekreasjons-, tur- og badeområdet Iggeltjønna m/ strand, flere stupetårn, brygge, scene, kiosk, sandvolleyballbane, utendørs grill og stier og veier rundt vannet på sommerstid. Mens det om vinteren er livlig skiaktivitet her. Med utgangspunkt i skistadion, når man et løypenett på 30 km av Rindals totale 100 km oppkjørte løyper, så dette er et fint utgangspunkt for rolige skiturer såvel som trening. Rindal er kjent som skibygda og huset før hele 3 skifabrikker; Rindalski, Troll-ski og Landsemski, sistnevnte reknet som en av verdens beste skiprodusenter fram til oppkjøpet fra Madshus på 1980-tallet. Den mest kjente løperen som gikk på Landsemski var nok Oddvar Brå. Det er planlagt nytt nasjonalt skimuseum i anslutning til Rindal bygdemuseum sitt område. Dette skal vise fram den rike tradisjonen til skibygda Rindal
IK Rindals-Troll hadde sitt tilhold på Rindal sentrum. Laget ble i 2013 slått sammen med IL Rindøl og Rindal FK til Rindal Idrettslag.
Matos Costa
Matos Costa er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Guodian Feixian kullkraftverk
Guodian Feixian kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Indre Mongolia i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW. Operatør er et energiselskap eid av Guodian Group og av Fei fylke.
Oliver Neuville
Oliver Neuville (født 1. mai 1973 i Locarno i Sveits) er en tysk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for Borussia Mönchengladbach.
Neuville begynte karrieren i Sveits med (1992–96). Deretter spilte han i Spania for (1996–97) før han dro til Tyskland, hvor han har spilt for Hansa Rostock (1997–99), Bayer Leverkusen (1999–2004) og Borussia Mönchengladbach (2004–2010).
Landslaget
Etter at han valgte å spille på det, scoret han fem ti på 69 opptredener.
Den 2. september 1998 fikk han sin første landskamp for mot.
Maudland skole
Maudland skole er en barneskole som ligger i Kristines vei 1 i Hommersåk i Sandnes. Skolen hadde 192 elever skoleåret 2013–2014.
Skolen er en av tre barneskoler i Riska bydel, og de fleste elevene fortsetter på Riska ungdomsskole.
Staying Alive
Staying Alive eller Stayin' Alive kan referere til:
I/O
I/O (engelsk forkortelse for input/output, på norsk «innputt/utputt», «inngang/utgang» eller «innmatning/utmatning») er innen datateknikk til kommunikasjon mellom et informasjonsbehandlingssystem (for eksempel en datamaskin) og utenomverdenen – muligens et menneske eller et annet informasjonsbehandlingssystem. Input er signalene eller dataene mottatt av systemet og output er mottatte signaler eller data. I/O-enheter brukes av en person (eller annet system) for å kommunisere med datamaskinen. F.eks. blir datamaskinens tastatur og mus ansett som input-enhetene til en datamaskin. Skjerm og skriver er ansett som output-enheter. Enheter for kommunikasjon mellom datamaskiner, som modem-er og nettverkskort er typisk både input- og output-enheter.
Betegnelsen input- eller output- for enheten avhenger av perspektivet. For eksempel tar mus og tastatur inn fysisk bevegelse som brukeren skaper (output) og oversetter dette til signaler datamaskinen kan forstå. Utmatningen av disse signalene er input for datamaskinen. På liknende måte tar en skjermer og skrivere i mot input som datamaskinen mater ut. De omformer disse signalene til noe mennesker kan tolke.
I datamaskinarkitektur er kombinasjoen av prosessoren og hovedminnet (minnet CPU-en kan lese og skrive til direkte med individuelle instruksjoner) ansett som hjertet til datamaskinen. Fra denne synsvinkelen er overføringen av informasjon fra eller til disse to enhetene, for eksempel til/fra en harddisk ansett som I/O. CPU-en og elektronikken rundt tilbyr minnekartlagt (memory-mapped I/O) som brukes i lavnivås programmering ved implementasjonen av enhetsdrivere.