cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alanya
Historie
Handel i regionen ble påvirket av utviklingen av en sjørute fra Europa rundt Afrika til India. Dette medførte at Alanya i takstbøkene på slutten 1500-tallet ikke klarte å oppnå status som et handelssentrum. I 1571 innlemmet osmanerne byen i den nylig erobrede provinsen Kypros. Det førte til at Alanyas havn ble ytterligere svekket som handelssted. Den reisende Evliya Çelebi besøkte byen i 1671/1672, og skrev om bevaringen av Borgen i Alanya, men også om de nedslitte forstedene til Alanya. Byen ble i 1864 underlagt Konya-provinsen og i 1868 Antalya, slik den er i dag. På 1700- og 1800-tallet ble det bygget mange villaer for den osmanske adelen i byen og sivile anlegg av de lokale Karamadid-myndighetene. På midten av 1800-tallet ble det igjen vanlig med kriminelle bander i Antalya-provinsen.
Etter den første verdenskrig ble Alanya underlagt Italia, som en del av St.-Jean-de-Maurienne-avtalen i 1917, før den ble tilbakeført til Republikken Tyrkia i 1923 som en del av Lausannetraktaten. I likhet med andre byer i denne regionen led byen tungt etter den tyrkiske frigjøringskrigen og den gresk-tyrkiske befolkningsutvekslingen i den nye tyrkiske republikk da mange av byens kristne bosatte seg i Néa Ionía, utenfor Athen. Ifølge den osmanske folketellingen i 1893 bodde det 964 grekere i byen, ut av en samlet befolkning på 37 914. Turismen i regionen startet med tyrkere som kom til Alanya i 1960 for de påståtte helbredende egenskapene i Damlataşgrotten. Etter hvert gjorde nærheten til Antalya internasjonale lufthavn i 1998 til at byen begynte å vokse til et internasjonalt feriested. Sterk befolkningsvekst gjennom 1990-tallet var et resultat av innvandring til byen, og har ført en rask modernisering av infrastrukturen.
Demografi
Befolkningen i distriktet har vokst fra 87 080 innbyggere i 1985, til 384 949 innbyggere i 2007. Veksten skjer særlig i selve byen, hvor det har blitt bedre tilgang på boliger. Byen har en befolkning på 134 396, hvorav 9 789 er europeiske immigranter; omtrent halvparten av disse er fra Tyskland og Danmark. Totalt 17 850 utlendinger eier bolig i Alanya. De europeiske immigrantene er i hovedsak over 50 år gamle.
Om sommeren mangedobles befolkningen på grunn av turistene. Omtrent 1,1 millioner turister besøker byen hvert år, og av disse er det både tyrkere og europeere. Turistene står for det meste av inntektsgrunnlaget for byen.
Det bor mange innvandrere fra regionen Sørøst-Anatolia og Svartehavsregionen i byen. Tidlig på 2000-tallet hadde byen en økning i ulovlige utenlandske innvandrere fra Midtøsten og Sør-Asia. Disse kom enten for å bli i Tyrkia eller for å forsøke og reise videre inn i EU. I 2006, hevdet 1 217 migranter at de bodde i Alanya, mens de jobbet i utlandet. Yörüknomadene bor nord for byen i Taurusfjellene i enkelte deler av året. I tillegg er det et lite afrikansk samfunn med tidligere slaver fra osmanertiden.
Befolkningen i byen er stortsett muslimsk. Det finnes likevel også flere gamle kirker i byen, men med forholdsvis få gudstjenester. Den tyske kirke startet i 2006 med gudstjenester i enkelte deler av året, som en respons på den økende europeiske befolkningen i byen. Sjømannskirken holder også til i Alanya og arrangerer gudstjeneste hver søndag.
Politikk
Alanya ble opprettet som egen kommune i 1872, men valgte ikke sin første ordfører før i 1901. I dag styres Alanya av en borgermester og et kommunalråd som består av 37 medlemmer. 18 av medlemmene i kommunalrådet er fra det høyreekstreme Det nasjonalistiske aksjonspartiet. Borgermaster Adem Murat Yücel fra Det nasjonalistiske aksjonspartiet ble valgt i 2014, etter at han vant valget mot Hasan Sipahioğlu, som hadde vært borgermester siden 1999. Valg avholdes hvert femte år, med neste valg i mars 2019. Alanya har også en varaordfører, som ofte representerer byen på sportslige begivenheter.
Alanya-distriktet er delt opp i 17 kommuner, inkludert byen Alanya og 92 landsbyer. Alanya blir sterkt påvirket av den provinsielle regjeringen i Antalya, og den nasjonale regjeringen i Ankara, som utnevner guvernøen for distriktet, for tiden Dr. Hulusi Doğan. Selv om Alanya har vært en del av provinsen Antalya siden under Det osmanske riket, har mange lokale politikere foreslått å opprette en separat provins rundt Alanya, et forslag som har stor oppslutning blant utenlandske beboere. Mevlüt Çavuşoğlu fra Rettferdighets- og utviklingspartiet er den eneste fra Alanya som representerer Antalya-provinsen i Nasjonalforsamlingen, hvor han er leder i Migrasjons-, flyktning- og befolkningskomiteen. Han har tidligere vært leder for Europarådets parlamentarikerforsamling.
Utdanning
Byen har både offentlige skoler og privatskoler, og har en lærertetthet på ca. 24 elever per lærer. 95 % av byens befolkning kan lese og skrive. Landsbyene rundt byen kommer imidlertid dårligere ut, fordi det er færre ungdomsskoler utenfor sentrum.
Santa Inês (Paraíba)
Santa Inês er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Alanya
Utdanning
Akdeniz-Universitetet i Antalya etablerte i 2005 et desentralisert reiselivsstudium kalt Alanya Faculty of Business. Georgetown University driver et årlig utvekslingsprogram for amerikanske studenter, kjent som McGhee Center for Eastern Mediterranean Studies; oppkalt etter, som var USAs ambassadør til Tyrkia 1952–53.
Başkent University Medical and Research Center of Alanya er et universitetssykehus drevet av Başkent-universitetet i Ankara er 1 av 19 sykehus i Alanya. Andre store sykehus er Alanyas statlige sykehus og det private Hayat sykehus.
Media
Alanya har 10 lokale dagsaviser. En av disse er Yeni Alanya, som også utgir nyhets- og livsstilmagasinet Orange og som gis ut på engelsk, tysk og tyrkisk. De tyskspråklige avisene Aktuelle Türkei Rundschau og Alanya Bote gis ut i Alanya, på grunn av det økende antallet tyskere i byen. Bladet Hello Alanya, som gis ut en gang i måneden, er rettet mot turister og kommer på engelsk og nederlandsk. Gratisavisen Riviera News gis også ut på engelsk og finnes over hele Alanya.
Byen har fem radiostasjoner. Alanya RadyoTime på 92,3 FM, som hovedsakelig sender tyrkisk musikk, nyheter og diverse andre programmer. Byen har også to TV-kanaler, Kanal Alanya og Alanya Televizyonu.
Samferdsel
Riksvei D400, som går mellom Alanya og Mersin, går rundt Alanya og knytter byen fra øst og fra vest og via Atatürk Bulvarı ned til sentrum. Riksvei D695, som går mellom Ankara og Akşehir, når kysten 41 km vest for byen, nær Side, og knytter den med D400. Det går en rekke buss- og maxitaxi-ruter fra Alanyas to busstasjoner, men bussene kjører vanligvis kun hovedveiene, fordi mange veier i den gamle bydelen er stengt for biltrafikk. Inne i byen er det vanlig å forflytte seg med bil, taxi eller til fots.
Antalya internasjonale lufthavn, som ligger 121 km unna, har rundt 25 millioner passasjerer i året og har en rekke forbindelser innenriks og internasjonalt. Den nye Gazipasa lufthavn, bygget i 1992, ligger kun 14,5 km fra byen og har et begrenset antall flyvninger innenriks og til Norden. Det går ingen jernbanelinjer hverken til Alanya eller ellers i provinsen Antalya.
Havnen i Alanya har egen cruise-havn og det pleier å gå ferger og hydrofoil til Kyrenia på Nord-Kypros om sommeren. Øst i byen ligger Alanyas yacht-havn, som ble bygget i 2008.
Næringsliv
Turistnæringen i Alanya omsetter for ca. 1,1 milliarder euro i året og er den viktigste næringen.
Området er ellers kjent for sine mange fruktgårder, som dyrker sitroner og appelsiner, og store avlinger av tomater, bananer og agurk. Om lag 80 000 tonn sitrusfrukter ble produsert i 2006, på over 16 840 hektar land. Reine Claude og avokado blir stadig mer populært tidlig sesongen, der sitrusfrukter blir ulønnsome. Til tross for beliggenheten ved sjøen, er det få beboere som har sitt levebrød til havs; fiske er ikke noen stor næring. Tidlig på 1970-tallet, da fiskebestanden var svært lav, ble et system av roterende tilgang utviklet for å bevare denne sektoren. Dette nyskapende systemet var en del av Elinor Ostroms forskning på økonomisk styring som førte til at hun i 2009 fikk Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel.
Fra starten av 2003 har restriksjonene på kjøp av eiendom for utlendinger blitt gradvis opphevet, noe som har gjort boligbransjen i byen svært lønnsom, og store boligprosjekter med hus og leiligheter har tiltrukket seg kjøpere fra Europa og Asia. 69 % av alle boliger som kjøpes av utlendinger i Antalya-provinsen, og 29,9 % alle som kjøpes i hele Tyrkia, kjøpes i Alanya. De fleste kjøpere er også privatpersoner, og ikke investorer. Denne boligboomen har lagt press på byens mange gecekondu-hus og bedrifter, ettersom boligprisene øker og eiendomssalg til lokalbefolkningen faller. Alanya har en høyderestriksjon på de fleste bygninger på 6,5 m. Dette begrenser veksten av store hoteller til øst og vest for byen, for å bevare bebyggelsen i sentrum. I utkanten av byen er det derimot en mer ukontrollert ekspansjon.
Turisme
Det første moderne motellet ble bygget i 1958; dette regnes som det første året med turisme i Alanya. Byen hadde per 2007 ca. 157 000 hotellsenger.
Damlataşgrotten, som opprinnelig bragte de første turistene hit, har et mikroklima med en gjennomsnittstemperatur på 22 °C og 95 % luftfuktighet. Den er tilgjengelig fra vestsiden av halvøya, med stier fra Damlataş-stranden. De største gruppene med turister kommer fra Skandinavia, Tyskland, Russland og Nederland. Israelske turister, som vanligvis ankom med cruiseskip, var tidligere en betydelig gruppe, men det var en nedgang på 85 % i antallet besøk fra 2009 til 2011, mye på grunn av politiske spenninger mellom Israel og Tyrkia.
Kultur
Byens beliggenhet ved havet er sentralt for mange årlige festivaler. Blant disse er Turisme- og kunstfestivalen, som markerer åpningen av turismesesongen i slutten av mai eller i begynnelsen av juni. Alanyas internasjonale kultur- og kunstfestival arrangeres siste uke i mai. Alanyas jazzfestival har blitt arrangert siden 2002 i september eller oktober i Kızıl Kule, byens etnografiske museum.
Alanyas Kammerorkester, dannet av medlemmer fra Antalyas statlige opera og ballett, hadde sin åpningskonsert 7. desember 2007. Et internasjonalt steinskulptursymposium arrangeres årlig siden 2004. En dokumentarfilmfestival har også blitt arrangert årlig siden 2001. Den tyrkiske poeten og forfatteren Onat Kutlar og skuespilleren Sema Önür kommer fra Alanya.
Atatürks besøk til Alanya blir også feiret 18. februar hvert år, på Atatürks hus og museum. Alanya Museum stiller ut arkeologiske funn fra i og rundt byen, deriblant en stor Hercules-statue bronse, keramikk, romerske kalkstein ossuarium og historiske kopier av Koranen. Forskjellige nasjonaldager, som 17. mai, feires ofte av turister eller fastboende utlendinger. Det arrangeres også et julemarked i byen i desember hvert år. Det er også vanlig at iranere feirer persisk nyttår, Nevruz, i Alanya.
Kjente byggverk
På en halvøy ligger borgen Alanya Kalesi, en seldsjukkisk citadel fra 1226. De fleste viktige landemerker i byen finnes i og rundt borgen. Dagens borg ble bygget over et eksisterende festningsanlegg og fungerte både som slott for lokale myndigheter og som forsvarsanlegg i tilfelle angrep. I 2007 begynte byen å renovere ulike deler av borgen, inkludert å tilpasse den bysantinske kirken for at den skulle kunne brukes som et kristent samfunnshus. Inne i borgen ligger Süleymaniyemoskeen og en karavaneserai, bygget av Suleiman den store. De gamle bymurene omgir mye av den østlige halvøyen, og det er mulig å gå oppe på muren. Innenfor murene er mange historiske villaer, godt bevarte eksempler på den klassiske perioden av osmansk arkitektur, som stort sett ble bygget tidlig på 1800-tallet.
Kızıl Kule (Det røde tårnet) er en annen kjent bygning i Alanya. Den 33 meter høye murbygningen står i havnen nedenfor festningen, og huser byens etnografiske muesum. Sultan Kaykubad I brakte arkitekt Ebu Ali fra Aleppo i Syria til Alanya å tegne bygningen. Bygningen er det siste av borgens 83 tårn, og beskyttet hovedsakelig Tersane (tørrdokken). Kızıl Kule er det fortsatt en av de fineste eksemplene arkitekturen fra middelalderen. Tersane, en middelaldersk tørrdokk bygget av seldsjukkene i 1221, på 57x40, meter er delt inn i fem hvelvede deler med likesidede spisse buer. Den Alarahanske karavaneserai ved byen Manavgat, også bygget under Kayqubads styre, har blitt omgjort til museum og historisk senter.
Atatürks hus og Museum, fra hans korte opphold i byen 18. februar 1935, har blitt bevart i sin opprinnelige tilstand. Huset er et godt eksempel på interiøret i en tradisjonell osmansk villa, med gjenstander fra 1930-tallet. Huset ble bygget mellom 1880 og 1885 i «karniyarik-stil» (fylt aubergin). Lyse farger og røde tak er ofte pålagt av velforeningene, og gir den moderne byen en pastellfarget glød. Alanya Museum ligger innenfor Damlataşh-stranden, i en herskapelig bygning fra 1967. Med sin rike arkitektoniske arv er Alanya medlem i den Norwich-baserte European Association of Historic Towns and Regions. I 2009 sendte byen søknad om å oppføre Alanya Kalesi og Tersane på UNESCOs liste over verdensarvsteder, noe som ble gjort samme år.
Sport
Kvinnelaget i basketball, Alanya Belediye, som tidligere spilte i eliteserien for kvinner, men rykket ned i 2002, kommer fra Alanya. Fotballaget Alanyaspor, som spiller i 2. divisjon, kommer også fra byen. Klubben ble grunnlagt i 1948 og spiller sine hjemmekamper på Milli Egemenlik stadion. Klubben spilte i 1. divisjon i perioden 1988–1997. I 2011 sto en ny fotballstadion ferdig, for å kunne huse størrefotballkamper og for å kunne brukes om vinteren. Det kommunale idrettsanlegget ligger rett ved Milli Egemenlik stadion og er ett av 13 anlegg i byen.
Alanyas beliggenhet ved havet gjør at byen er spesielt egnet for å arrangere vannsportskonkurranser. Den er kjent for sin årlige triathlon-konkurranse som arrangeres i oktober hvert år og som har vært en del av International Triathlon Union-serien siden 1990. Byen har også arrangert konkurranser i maratonsvømming siden 1992. Alanya arrangerte et mesterskap i Moderne femkamp i 2009. Alanya er også jevnlig arrangør av Turkish Open, som er en del av Europat-touren i sandvolleyball og som arrangeres i mai hvert år. I 2007 bestemte det det tyrkiske volleyballforbundet seg for å prøve å få med det europeiske volleyballforbundet på byggingen av er større volleyballanlegg i Alanya, for å gjøre det til «Europas volleyballsentrum».
Det arrangeres ofte store kamper i byen, som den årlige strandhåndball-turneringen. Sykkelrittet Presidential Cycling Tour of Turkey avsluttes vanligvis i Alanya, men i 2012 gikk rittet andre vei og startet derfor i byen i stedet. Andre sykkelkonkurranser som Alanya International Mountain Bike Race arrangeres også. I tillegg arrangerte det europeiske sykkelforbundet sin sykkelkongress i byen i 2010.
Saltsump
Saltmyr eller saltsump er et våtmarksområde med høy salinitet. Slike myrer blir ofte dannet av brakkvann i kystområde og elvedelta, hvor de gjerne blir oversvømte av tidevann med jevne mellomrom. De kan også oppstå i innlandet gjennom høy fordamping.
I saltmyrer vokser overveiende salttolerante vekster (halofytter) som urter, gress eller lave busker. Salte våtmarker spiller en viktig rolle i den akvatiske næringskjeden og overføring av næringsstoffer til kystvann. De kan også verne kysten og være viktige habitat for landlevende dyr.
Saltsumper kan være sårbare mot utslipp fra industri eller landbruk, og mot tilføring av varme når for eksempel en elv har vært brukt som kjøler i kraftverk eller fabrikker.
Ron Quintana
Ron Quintana (født i California) er en amerikansk heavy metal-promotør og DJ i San Francisco. Han startet radiokanalen Rampage Radio i 1981, hvor han spilte ukjent heavy metal og hjalp lokale musikere starte karrierene sine.
Quintana er en musikksamler, og en stor fan av heavy metal. Han var en aktiv «tape trader» på 1980-tallet, og satt på mange unike opptak han hadde gjort på diverse konserter. På denne tiden var det vanlig at man kopierte og byttet kassetter med hverandre og det var slik musikken ble spredd.
En av Ron Quintanas venner/bekjente på begynnelsen av 80-tallet var Lars Ulrich, som han hadde møtt i San Francisco Bay Area i sommeren 1981. Ulrich pleide å komme over til Quintana og høre på Diamond Head-opptakene hans, og sammen byttet de kassetter. En dag da Quintana skulle finne et navn til et heavy metal-magasin, spurte han Lars Ulrich hva han mente magasinet burde hete. Noen av Ulrichs forslag var «Blitzer», «Grinder», «Helldriver», «Thunderfuck» og «Lars Ulrich» skrevet baklengs. Quintana hadde kommet opp med to forslag som han foreslo til Ulrich, disse var «Metallica» og «Metal Mania». Ulrich sa han burde bruke Metal Mania, noe han gjorde, og Ulrich valgte så å «stjele» navnet Metallica til sitt nystartede band med James Hetfield.
Ron Quintana har også blitt intervjuet i dokumentaren Get Thrashed: The Story of Thrash Metal fra 2006.
Aldan
Aldan kan vise til:
Johan Fredrik Lampe
Johan Fredrik Lampe (født 1811, død 1888) var en norsk prest med teologisk eksamen fra 1834. I 1849 ble han til sokneprest i Kolvereid, og var fra 1853 prost i Namdal. Han ble sogneprest i Tysnes i 1856, og fra 1869 var han prest i Bamle. Han er kjent for verket ''Bergens Stifts Biskoper og Præster efter Reformationen. Biografiske Efterretninger.'', utgitt posthumt av presten Daniel Thrap (Cammermeyers Boghandel 1895).
Pequeño Seúl
Pequeño Seúl (spansk for «Lille Seoul») er et område i Zona Rosa i Mexico by med et stort antall koreanske innbyggere. Det omfatter spesielt gatene Hamburgo, Praga, Berna, Biarritz, Florencia og Niza. Det bor minst 1000 koreanere i Zona Rosa. I Calle Biarritz er om lag 90 % av innbyggerne av koreansk opphav.
Måseskär
Måseskär er en holme og et fyr i kommunen Orust på Sveriges vestkyst. Den ligger rett sørvest for den bebodde øya Käringön.
I 1829 ble det bygget et sjømerke på øya. I 1865 ble det første fyret etablert, et Heidenstamfyr malt i hvitt og rødt. Fyret ble elektrifisert i 1950 og ble erstattet av et lite, hvitt plastfyr i 1978. Fyret på Måseskär var bemannet frem til 1997. Det gamle fyret er fremdeles intakt og har hvert nyttår siden 2000 blitt tent i noen minutter av fyrentusiaster.
Ingebjørg Seip
Ingebjørg Seip (født 28. mai 1962) er en norsk filosof.
Seip er professor i filosofi ved NTNU. Hennes fagfelt er estetikk, dekonstruksjon, kritisk teori og kjønn. Hun er blant annet kjent for å sammenligne Theodor Adorno og Anne B. Ragde. Hun var redaktør for Norsk filosofisk tidsskrift fra 2006 til 2010.
15. serierunde i Eliteserien 2021
15. serierunde i Eliteserien i fotball for menn 2021 startet lørdag 14. august og avsluttet søndag 15. august.
Flamur Kastrati
Flamur Kastrati (født 14. november 1991) er en norsk-kosovisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er spillerutvikler for.
Han har tidligere spilt for Skeid, Grei, FC Twente, VfL Osnabrück, MSV Duisburg og Erzgebirge Aue. Han er av kosovoalbansk opprinnelse.
Biografi
I 2007 spilte Kastrati en sentral rolle på Skeids junior elite-lag. Han begynte samme høst på Bjerke videregående skole, hvor han studerte idrettsfag. På denne tiden ble Kastrati lagt merke til også ute i Europa, og han var på besøk og prøvespill hos både Chelsea FC og Derby County.
I 2008 spilte Kastrati seg inn på Skeids A-lag i 2. divisjon, etter å ha blitt tatt opp fra klubbens juniorlag samme sesong. Tross sin unge alder fikk han godt med spilletid og scoret også seks mål i sin første sesong på seniornivå.
Ved inngangen til 2009 ble det kjent at Kastrati ble kjøpt av den nederlandske klubben FC Twente. Skeid fikk flere millioner for unggutten. Den tidligere fotballstjernen og Skeid-treneren Hallvar Thoresen, som selv spilte for Twente, koblet klubb og spiller. Agent Gunnar Martin Kjenner forhandlet frem avtalen.
I januar 2011 ble han lånt ut til den tyske klubben VfL Osnabrück, hvor han var fast førstelagsspiller inntil han i en kamp i mars 2011 falt om og besvimte etter en duell. Etter noen dagers opphold på sykehus ble han skrevet ut uten varige mén, og scoret mål med hodet i sin retur til profesjonell fotball. Etter sesongen ble Kastrati solgt fra Twente til Duisburg hvor han signerte en treårskontrakt. Etter ett og et halvt år av kontrakten gikk han vederlagsfritt til Erzgebirge Aue, men etter kun seks måneder og lite spilletid i den tyske klubben ble han i august 2013 klar for Strømsgodset.
Kastrati flyttet senere til Aalesund, Sandefjord Fotball og Kristiansund BK. Han ble beskyldt for å ha kommet med homofobiske uttalelser under en kamp mot Vålerenga i 2020. Kristiansund BK tok samme dag avstand fra uttalelsene og varslet konsekvenser. Kastrati beklaget uttalelen neste dag og hevdet at han ikke visste hva ordet betydde. I august 2021, signerte Kastrati for Odd.
NASA Headquarters
NASA Headquarters, også kjent som Independence Square 2, er en bygning på komplekset Independence Square, på adressen E Street SW 300 i Washington, D.C.. Bygningen huser hovedkontoret til romfartsbyrået National Aeronautics and Space Administration (NASA), med ledelsen og NASA-direktøren. Hovedkontoret sørger for styring av NASAs ti sentre og en rekke installasjoner rundt om i landet, som utfører det daglige arbeidet.
Hovedkontoret er organisert i fire avdelinger:
James E. Webb Memorial Auditorium, oppkalt etter NASAs andre direktør James E. Webb, er stedet for pressekonferanser og store arrangementer. Et utlånsbibliotek, historiekontor, arkiver, produksjonsanlegg for NASA TV, og en NASA-gavebutikk er også plassert i bygningen.
Fylkesvei 5122
Fylkesvei 5122 går mellom Øystese og Nygardstrondi i Kvam kommune i Hordaland.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 131 (Hordaland).
Fastnet Rock
Fastnet Rock (irsk: An Charraig Aonair, «Ensomhetens klippe») er det sørligste punktet i Irland. Det engelske navnet kan komme av det norrøne Hvastanney («Kvasstannøya»). Fastnet var kjent som «Irlands tåre» da den var det aller siste som irske utvandrere på 1800-tallet så av gamlelandet da de seilte til Nord-Amerika.
Geologi
Begge navnene er beskrivende, Fastnet Rock er en klippeøy i Atlanterhavet som ligger 6,5 km sør for øya Clear og dermed omtrent 20 km sør for hovedøya Irland. Øya reiser seg til rundt 30 meter over lavvannsmerket og er atskilt fra det mye mindre Little Fastnet i sør med en 10 meter bred kanal. Den består av leirskifer med årer av kvarts, og er om lag 30 meter over havoverflaten ved fjære.
Skipsfart
Fastnet gir også navnet sitt til havområdet som brukes av værvarslingstjenesten for skipsfarten overført av BBC, radioprogrammet Shipping Forecasts.
Fastnet Rock brukes som midtpunktet i et av verdens klassiske offshore-yachtracer, Fastnet Race, en 1126 km rundtur fra Cowes på Isle of Wight i England, rundt Fastnet og tilbake til Plymouth (fra 2021 og framover, tilbake til Cherbourg i Frankrike). Det brukes også noen ganger som et merke for yachtrace fra lokale seilsentre som Schull, Baltimore og Crookhaven.
Det første fyret
Byggingen av det første fyret begynte i 1853, og det produserte først et lys 1. januar 1854. Fyret erstattet et tidlig fyr som ble bygget på Cape Clear Island i 1818, delvis motivert av tapet av en amerikansk seilskute, «Stephen Whitney», i tykk tåke i løpet av november 1847 på nærliggende West Calf Island som førte til at 92 av skipet 110 passasjerer og mannskap døde. Det nye fyret ble konstruert av støpejern med en indre foring av murstein og ble designet av George Halpin. Tårnet kostet 17 390 pund og var 19,4 meter høyt med en 8,4 meter høy lanternestruktur på toppen, noe som ga en total høyde på rundt 28 meter. Den hadde en oljebrennende lampe på 38 kilocandelas; i kontrast produserer moderne fyrtårn vanligvis 1300 kilocandelas. I 1883 ble det installert en eksplosiv tåkelur, som elektrisk detonerte en liten ladning med skytebomull hvert femte minutt.
Tårnet viste seg å være for svakt da kuling førte til at det ristet til det punktet at servise noen ganger ble kastet av bordene, og på et tidspunkt ble et 270 liter fat med vann på galleriet 41 meter over høyvannet vasket bort. Det ble tatt ulike grep for å forsterke tårnet, blant annet i å montere et foringsrør rundt bunnseksjonen opp til andre etasje og fylle det med stein. I 1865 ble de nederste etasjene fylt ut med solid materiale.
Andre fyrtårn
I 1891 hadde Commissioners of Irish Lights besluttet at lyset ikke var kraftig nok, spesielt for det første landfallet for mange skip som krysset Atlanterhavet. Erstatningen ble bygget i stein, og støpejern ble nå ansett som ikke tilfredsstillende – hele det nærliggende tårnet hadde blitt veltet under en kuling 27. november 1881, men uten tap av liv. Samme dag hadde sjøen også knust glasset til Fastnet Rock-lykta.
Det nye fyret ble designet av William Douglass og bygget under oppsyn av James Kavanagh.[2] Byggingen startet i 1897 med utjevning av stedet, og den første av 2047 blokkene av kornisk granitt hogd med svalehaleskjøt ble lagt i juni 1899. I tillegg til disse blokkene, som veide 4400 tonn totalt og med et volum på 1645,0 kubikkmeter, ytterligere 120 kubikkmeter granitt ble brukt til å fylle innsiden av tårnet opp til nivået av inngangsgulvet, 18 meter over høyvannsmerket. Et lite dampskip, «Ierne», ble bygget særskilt for å frakte blokkene ut til øya, og hver stein veide mellom 1,8 og 3,0 tonn. Det nye fyret ble tatt i bruk 27. juni 1904, etter å ha kostet nesten 90 000 pund.
Murtårnet er 45 meter høyt, men brennpunktet for lyset er 48 meter over høyvannsmerket. Første etasje av det opprinnelige tårnet ble værende på den høyeste delen av fjellet da resten av tårnet ble revet. Tåkeluren ble endret til én rapport hvert tredje minutt i 1934, og fra 1965 akkompagnert av et strålende blink når det ble operert i mørket. Det opprinnelige parafinlyset ble erstattet med et elektrisk 10. mai 1969. I slutten av mars 1989 ble fyret omgjort til automatisk drift. Den overvåkes og kontrolleres ved hjelp av en kobling til fyrtårnet på Mizen Head i grevskapet Cork, og videre med fasttelefoni til Irish Lights kontrollsenter i havnebyen Dún Laoghaire.
Den produserer et 0,14 sekunders hvitt blink hvert femte sekund, med en nominell rekkevidde på 27 nautiske mil (50 kilometer) og en kraft på 2500 kilocandelas. I tillegg til å være betjent i mørket, er lyset også siden april 1978 brukt under dårlig sikt. I 1974 ble det tåkesignalet erstattet med en elektrisk tåkehorn som ga fire signaler hvert minutt på 300 hertz med en nominell rekkevidde på 3,9 nautiske mil (7,2 kilometer). Etter en gjennomgang av navigasjonshjelpemidler ble tåkeluren permanent stengt 11. januar 2011. Radarfyret har overført morsekoden for bokstaven G siden installasjonen i 1994.
I 1985 ble fyret truffet av en ekstrembølge som var omtrent 48 meter høy.
16. oktober 2017 ble det registrert et vindkast på 191 km/t (119 mph) ved fyret under orkanen Ophelia. Dette er en irsk rekord, basert på målinger som går tilbake til 1860-tallet. Den forrige rekorden var 181 km/t (112 mph) ved Malin Head under orkanen Debbie i 1961.
Beaskajávri
Beaskajávri (nordsamisk, historisk også skrevet Bæskajavri) er en innsjø i Lebesby kommune i Finnmark. Den har utløp mot nord til Beaskajohka, ei tilløpselv til Adamsfjordelva.
Ragne Birte Lund
Ragne Birte Lund (født 20. november 1949) er en norsk diplomat og ambassadør.
Etter cand.philol. har hun siden 1977 jobbet for utenriksdepartementet (UD). Hun er gift med atomfysikeren Anup Rej (født 1945). Ekteparet har siden 1991 drevet Ånun Lund Rej Minnefond for lovende unge musikere.
Magnetkis
Magnetkis (pyrrhotitt) er et mineral som består av jern og svovel med kjemisk formel FeS. Mineralet inneholder litt mindre jern enn det som fremgår av formelen (egentlig Fe1-xS hvor x = 0-0,17).
Mineralet finnes som mørke, sterkt metallisk glinsende korn og krystallinske masser som ofte er svakt magnetiske. Det finnes ofte i dypbergarter som gabbro, og kan også forekomme i pegmatittganger og i kontaktsonen rundt dypbergartene. Assosierte mineraler kan være drivverdige som f.eks. pentlanditt, sperrylitt og kobberkis.
EM i duatlon 1999
EM i duatlon 1999 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Blumau i Østerrike i 1999.
Strandgata (Oslo)
Strandgata (5-19) er en gate i Kvadraturen i Oslo sentrum. Gaten starter på sjøsiden av Oslo Børs og går til Jernbanetorget. På denne strekningen finner man også Børshagen, Tollbodene og Paléhaven.
Gaten ble anlagt på 1700-tallet og het opprinnelig Lille Strandgade (idet Store Strandgade var nåværende Fred. Olsens gate). Nåværende navn er fra 1934. Gaten gikk opprinnelig videre nordover fra Jernbanetorget til Nygata. På vestsiden av gaten mellom Prinsens gate og Jernbanetoget, lå Paléet som brant ned i 1942.
Brokk (mytologi)
Sivs hår
Etterpå inngikk Loke et veddemål med dvergen Brokk om at hvis han og hans bror Sindre laget tre ting som var bedre enn disse tingene, så skulle Brokk få kutte hodet av ham. Sindre laget da gullringen Draupne som hver niende natt dryppet åtte gullringer likså tunge som ringen selv. Han laget også galten Gullinbuste som kunne løpe gjennom luft og på vann raskere enn noen hest. Til slutt laget han hammeren Mjølner som alltid traff det eieren kastet den mot og som alltid kom tilbake. Æsene mente at Mjølner var den mest verdifulle tingen blant disse, og Brokk vant veddemålet. Han fikk ikke kappet hodet av Loke, men han sydde igjen munnen på ham med lærreima Vartare.
Cruiser (album)
Cruiser er et musikkalbum med Tony Mills, utgitt i 2002. Dette er hans første plate som soloartist.
Brokk (mytologi)
Sivs hår
Brokk nevnes ikke blant de 70-75 mytologiske dvergene som ramses opp i Edda-diktet Voluspå
Victoriakorset for Canada
Victoriakorset for Canada (engelsk: Victoria Cross, fransk: Croix de Victoria) er en canadisk militær utmerkelse innstiftet 3. februar 1993 av dronning Elizabeth II av Canada. Utmerkelsen er basert på det britiske Victoriakorset, innstiftet i 1856. Det canadiske Victoriakorset tildeles for det mest iøynefallende heltemot, dristig og fremragende edel dåd, eller selvoppofrelse og ekstrem hengivenhet til tjeneste. Innsatsen må ha funnet sted i møte med fienden. Utmerkelsen rangerer som den fremste av alle canadiske utmerkelser. Den kan tildeles canadiere så vel som alliert personell. Utmerkelsen kan tildeles posthumt. Det er ennå ikke foretatt tildelinger av det canadiske Victoriakorset.
Bakgrunn og forholdet til andre utmerkelser
Etter at Victoriakorset ble innført i 1856 ble også canadiere belønnet med denne utmerkelsen, for innsats i det britiske imperiums tjeneste i kriger som Krimkrigen, Det indiske opprøret i 1857, boerkrigen, første og andre verdenskrig. I alt 94 canadiere ble tildelt imperieversjonen av Victoriakorset, den siste slike tildeling fant sted i 1945 og den siste canadiske innehaver døde i 2005.
Canada har gradvis erstattet det britiske ordens- og utmerkelsesvesen med sitt eget, nasjonale system. I 1967 ble Canadaordenen innført og Medal of Courage tilknyttet ordenen var tenkt å belønne militær innsats. Samvelderiket Canadas mulighet for å benytte britiske militære utmerkelser falt samtidig bort. I 1972 ble systemet for belønning av mot og edel dåd reformert og Canada innførte tre utmerkelser: Cross of Valour, Star of Courage og Medal of Bravery. Disse ble benyttet for belønning av sivil så vel som militær innsats. Den ordenstilknyttede Medal of Courage, som aldri var blitt utdelt, falt samtidig bort. En egen canadisk versjon av Victoriakorset, den aller høyeste utmerkelse, ble innført i 1992 sammen med to andre militære utmerkelser, Star of Military Valour og Medal of Military Valour.
Titeltbukta
Titeltbukta er en vik på nordvestkysten av øya Jan Mayen nordøst for Guineabukta. Navnets opprinnelse kommer fra etableringen av ti «telt» (i realiteten bygninger av tømmer og murstein) i vika i 1924 som nederlandske hvalfangere bygget som boenheter for flenserne. Nederlenderne også brukte navnet Zuidbaai (Sydbukta), da det var den sydligste av buktene som ble benyttet av hvalfangerne. Stasjonen som ble bygget der var en av to hovedstasjoner som nederlenderne etablerte på Jan Mayen (den andre var den nordlige Engelskbukta).
Victoriakorset for Canada
Utforming
Det canadiske Victoriakorset er i bronse og består av et kors med utbøyde armer. Korset har en diameter på 38 mm. I midten av korset finnes en kongekrone med en løve over. Motivet er i hovedsak det samme som i den opprinnelige imperieversjonen innført i 1856. Den canadiske utmerkelsen ble imidlertid nygravert etter innføringen og har fått noen canadiske særtrekk og symboler. Ettersom Canada er et tospråklig land med engelsk og fransk som offisielle språk, har man valgt å la innskriften på båndet på korsets advers være på det nøytrale språket latin. Innskriften lyder «PRO VALORE». Det opprinnelige Victoriakorset har innskriften på engelsk: «FOR VALOUR». Båndet mottoet er skrevet på er i tillegg utstyrt med et motiv sammensatt av rose, tistel, trekløver og heraldisk lilje, for de fire europeiske grunnleggerfolkene engelskmenn, skotter, irer og franskmenn.
Metallet som er benyttet i støpingen av det canadiske Victoriakorset er en blanding av bronse benyttet i framstillingen av det britiske Victoriakorset, metall fra minnemedaljen for samlingen (konføderasjonen) av Canada i 1867 og metall fra forskjellige deler av landet. Framstillingen av utmerkelsen ble sluttført i 2008.
Korset er opphengt i det rødlilla båndet i en spenne dekorert med laurbærblad, som i underkant har bokstaven «V». Gjentatte tildelinger av utmerkelsen til samme person markeres på båndet med en spenne, også denne besatt med laurbærblad.
Elmidolia
Elmidolia er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.
Levevis
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann. Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
René de Birague
René de Birague  eller Biraghe, Biragro (født 2. februar 1506 i Milano i Italia, døde 24. november 1583 i Paris i Frankrike) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal 21. februar 1578 av pave Gregor XIII, etter kong Henrik III av Frankrikes forslag. På grunn av sin sterke motstand mot protesttantismen fikk han oppnavnet martello degli eretici (heretikernes hammer).
Per Sigmund Thorp
Per Sigmund Thorp (født 13. mars 1957) er en norsk dirigent. Thorp har erfaring fra såvel norske som utenlandske symfoniorkestre. Han har studert direksjon med bl.a Norman del Mar, Christopher Adey og Karsten Andersen.
Thorp har i en årreke utmerket seg som tolker av den norske samtidsmusikken, og har urfremført en rekke norske verk med ensembler som Oslo Sinfonietta og BIT-2O. Thorp er ansatt ved Norges musikkhøgskole med ansvar for utdanningen av unge dirigenter. Han har i flere år ledet høgskolens samtidsensemble, og har i denne egenskapen bidratt til å bygge opp en genuin interesse for samtidsmusikk hos en hel generasjon av musikkstudenter. Per Sigmund Thorp er også kunstnerisk leder for Oslo Nye Ensemble, et kammerorkester som debuterte i april 1998.
Meister-Sextett
Meister-Sextett var en tysk vokalsekstett grunnlagt i 1935 og en etterfølger til Comedian Harmonists. Det var en av to grupper som ble grunnlagt etter at Comedian Harmonists ble splittet på grunn av yrkesforbud mot jøder.
Ensemblet ble grunnlagt av «ikke-jødiske» Robert Biberti, Erwin Bootz og Ari Leschnikoff og hadde vekslende pianister og øvrige sangere. Det opptrådte hovedsakelig i Tyskland. Gruppa nådde aldri det samme kunstneriske nivået som sin forgjenger.
Meister-Sextett ble oppløst i 1941 etter interne stridigheter og det som av myndighetene ble ansett som «virksomhet som ikke var forenlig med forsvarsinteressene».
Tomb Raider II
Tomb Raider II er et videospill, som er en del av Tomb Raider-serien, og er etterfølgeren til Tomb Raider.
Spillet ble utviklet av Core Design, og publisert i 1997 av Eidos Interactive.
Handling
Historien om Tomb Raider II handler om den mytiske "Dagger of Xian" et våpen som ble brukt av en keiser i Kina til å befale over soldatene sine. Ved å kaste våpenet inn i eierens hjerte, har våpenet makten til å gjøre bæreren til en drage. I nåtiden, i nærheten av restene av den kinesiske mur, etterforsker Lara Croft legenden om den samme dolken. Hun blir angrepet av en kjeltring som påstår å arbeide for Marco Bartoli, leder for en kult kalt 'Fiamma Nera' som har en besettelse av den gamle historien.
Etter å ha reist til Venezia, tar Lara Croft seg gjennom Bartolis skjulested og et operahus hvor Bartoli og hans håndlangere planlegger et ran. Lara følger etter Bartoli, men hun blir snart slått bevisstløs. Bartoli planlegger utgravninger ved et senket skip kalt Maria Doria, et luksuriøst havfartøy som tidligere var eid av Bartolis far. Croft reiser etter hvert til Tibet via fly, for å konfrontere kjeltringene til Marco Bartoli.
Cato Hansen
Cato Hansen (født 26. mai 1988 i Stavanger) er en norsk fotballspiller som spiller for Rosseland, han er spiss, men bekler også kantrollen.
Hansen har tidligere spilt for Bryne, samt vært på utlån til Klepp. Før 2009-sesongen gikk han til Brann og han debuterte i Tippeligaen for Brann i første serierunde 2009 mot Sandefjord, da han ble byttet inn og spilte de siste 35 minuttene.
Hansen var høsten 2009 på utlån til Løv-Ham. På grunn av en skade gikk han glipp av siste del av sesongen, men han skåret seks mål på de ni kampene han spilte for laget og ble med det toppskårer for laget.
Etter 2010-sesongen signerte han kontrakt med Sogndal, samtidig som Piotr Leciejewski gikk fra Sogndal til Brann og Kenneth Udjus også gikk fra Brann til Sogndal.
Den 29. mars 2012 signerte han en etårskontrakt med Sandefjord.
Spiller i dag for Rosseland B hvor han tidvis dominerer.
Han er sønn av tidligere fotballspiller Hugo Hansen og bror til fotballspillerne Hege Hansen og Tuva Hansen.
Freeway to the Afterlife
Freeway to the Afterlife er et musikkalbum med Tony Mills, utgitt i 2005.
Santa Luzia (Paraíba)
Santa Luzia er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Gergis Teklemichael
Gergis Teklemichael (fornavn også skrevet Giorgis) er en eritreisk politiker. Han er Nærings- og handelsminister i Eritrea.
George Abela
George Abela (født 22. april 1948 i Qormi) er en maltesisk advokat og politiker for Malta Labour Party. Han var Maltas president fra 2009 til 2014.
Abela studerte engelsk, maltesisk og historie ved University of Malta før ha ga seg i kast med rettsvitenskap. I tillegg til en ordinær grad i juss, har han også studert europarett og oppnådd graden Magister Iuris. Abela har arbeidet som advokat og vært juridisk rådgiver for fagforeninger. Fra 1982 til 1992 var han president i Malta Football Association. Abela ble i 1992 nestleder i Malta Labour Party. Etter at partiet vant valget i 1996 ble Abela juridisk rådgiver for statsministeren. Han ble i 2009 valgt til president med støtte fra begge partier i parlamentet.
U16-EM i fotball for menn 1984
U16-EM i fotball for menn 1984 ble arrangert i Vest-Tyskland i 1984.
Iladalen kirke
Iladalen kirke («Ilakirken», «Ila kirke» «Iladalen småkirke») er en arbeidskirke fra 1941 på Ila i Oslo, tegnet av arkitekt Ragnar Nilsen. Kirken ligger i nordenden av Iladalen park i Søren Jaabæks gate.
Opprinnelig het kirken Iladalen småkirke. Den ble oppført 1938–1941 for innsamlede midler og innviet Kristi Himmelfartsdag 1941 av biskop Eivind Berggrav. Kirken er også kjent som «Velsignelsens Kirke». Utsmykning er ved Per Vigeland og Christine Aspelund. Det nåværende orgel er bygget av Brødrene Jørgensen 1971-72 og er et 11-stemmers helmekanisk instrument.
Byggverket er i tegl og har 700 plasser.
Ukjent ID
Unknown er en britisk-tysk-fransk thrillerfilm fra 2011 regissert av Jaume Collet-Serra. Liam Neeson og Diane Kruger har hovedrollene. Filmen er basert på en fransk roman fra 2003 utgitt på engelsk med tittelen Out of My Head av Didier Van Cauwelaert.
Handling
Dr. Martin Harris (Liam Neeson) og hans kone Liz ankommer Berlin for å delta på et seminar om bioteknologi. Etter å ha sjekket inn på hotellet, innser Martin at han glemte igjen kofferten sin på flyplassen. Han tar en drosje kjørt av en kvinne som heter Gina (Diane Kruger). På vei til flyplassen krasjer drosjen og de havner i en elv. Martin blir slått bevisstløs. Gina redder ham fra å drukne, før hun flykter for å unngå politiet fordi hun er en ulovlig innvandrer fra Bosnia-Hercegovina. På høsttakkefesten, får Martin igjen bevisstheten på sykehuset etter å ha vært i koma i fire dager. Martin reiser til hotellet hvor han oppdager en annen mann sammen med hans kone, og hun hevder at hun ikke kjenner ham. Martin prøver å kontakte sin gamle kollega, professor Rodney Cole, men han er utilgjengelig på grunn av Thanksgiving i USA.
Martin går til kontoret til professor Leo Bressler, som han etter planen skulle møte den dagen. Imidlertid ser han bedrageren, "Martin B", som allerede er i et møte med Bressler. Martin prøver å bevise sin identitet, men Martin B. viser sine identifikasjonspapirer og familiebilder - som begge har Martins navn, men ansiktet er erstattet av bedrageren. Martin blir overveldet av en identitetskrise og besvimer. Når han våkner er han tilbake på sykehuset. Smith, en leiemorder sendt for å drepe Martin dreper en sykepleier, men Martin klarer å stikke av. Martin prøver å skrive ned planene sine for de neste dagene etter hukommelsen. Han søker hjelp fra privatetterforsker og tidligere Stasi-agent Ernst Jürgen. Hans eneste ledetråd er en bok om botanikk og Gina, som ble sparket fra drosje-selskapet etter ulykken. Martin prøver å overtale Gina til å hjelpe ham, og Jürgen leter etter informasjon relatert til Martin og seminaret om bioteknologi. Han finner ut at prins Shada fra Saudi-Arabia skal delta på møtet, og prinsen støtter et prosjekt ledet av Leo Bressler.
Prins Shada har overlevd utallige attentatforsøk av religiøse ekstremister i hjemlandet. Jürgen mistenker at Martins identitetstyveri kan være en del av et forsøk på å drepe prinsen. Smith og en annen leiemorder, Jones, gjør et nytt forsøk på å drepe Martin og Gina, men de flykter etter en kamp i leiligheten hennes hvor Gina dreper Smith. Martin leser i boken sin, og oppdager flere tall som er skrevet av hans kone. Tallene tilsvarer ord som finnes på bestemte sider i boken, som hemmelige koder. Martin konfronterer Liz når hun er alene, og hun nevner at han glemte igjen kofferten sin på flyplassen. I mellomtiden kommer professor Cole til Jürgens kontor som oppdager at Cole er medlem av en gruppe hemmelige leiesoldater kjent som "§ 15". Jürgen skjønner at Cole er kommet for å drepe ham og han ikke kan slippe unna, så han begår selvmord ved å drikke kaffe med cyanid for å beskytte Martin.
Martin henter kofferten sin på flyplassen, og blir kidnappet av Cole og Jones. Gina ser at han blir kidnappet, og hun stjeler en drosje for å kjøre etter dem. Martin våkner på en parkeringsplass og han blir fortalt av Cole at Martin Harris egentlig var et dekknavn. Martin, Liz og Martin B er snikmordere sendt for å angripe et mål på seminaret. Fordi Martin skadet hodet i bilulykken, ble hukommelsen hans endret og han trodde at han faktisk var Martin Harris. Martin og Liz skulle egentlig delta på seminaret under dekke av å være gift, men når Martin skadet seg endret de planen slik at Martin B tok over Martins rolle. Gina dukker opp og dreper Jones og Cole rett før de skal drepe Martin. Martin finner et skjult rom i kofferten sin som inneholder to kanadiske pass, og han husker at han og Liz var i Berlin tre måneder tidligere for å plante en bombe på hotellet hvor seminaret skal holdes. Martin prøver å hindre dette sammen med Gina. Sikkerhetsvakter ved hotellet arresterer dem umiddelbart, men Martin overbeviser dem om sin tilstedeværelse på hotellet tre måneder tidligere.
Martin innser at prins Shada ikke er målet. Det egentlig målet er Leo Bressler, som har utviklet en ny type genmodifisert mais som kan overleve i veldig ugjestmildt klima. Noen planlegger å myrde Bressler og stjele forskningen hans, for så å tjene milliarder på å selge arbeidet hans. Liz bruker sin egen kopi av bokens hemmelige koder for å få tilgang til Bresslers laptop og finne informasjonen de trenger. Etter å ha blitt overbevist om at det finnes en bombe, blir hotellet evakuert. Liz prøver å stoppe bomben, men klarer ikke å deaktivere den i tide og hun blir drept når bomben eksploderer. Martin dreper Martin B, den siste gjenværende leiemorderen, før sistnevnte kan myrde Bressler. Bressler kunngjør at han vil gi forskningen sin til verden gratis. Martin og Gina går ombord i et tog med nye pass og identiteter.
Sagfjord kirke
Sagfjord kirke er en kirke i Hamarøy prestegjeld i Ofoten prosti i Hålogaland bispedømme.
En kirke bygget i 1775 sto opprinnelig på Presteid, men ble revet. Ny ombygget kirke ble reist i grenden Karlsøy på Finnøya i 1885.
Altertavlen og døpefonten i dagens Sagfjord kirke stammer fra en enda eldre kirke på Presteid, som ble reist omkring 1660.
ISO 3166-2:MD
ISO 3166-2:MD er Moldovas del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Moldova er det definert koder for én autonom territoriell enhet, tre byer, 32 distrikter og én territoriell enhet.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er MD, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Moldova. Andre del er to bokstaver.
Endringer
Følgende endringer i Moldovas oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Michel Knuysen
Michel Jules Lodewijk Knuysen (født 25. oktober 1929 i Wijnegem, død 6. mai 2013 i Antwerpen) var en belgisk roer som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
Knuysen vant en olympisk sølvmedalje i roing under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Sammen med Robert Baetens kom han på andreplass i toer uten styrmann bak Charles Logg / Thomas Price fra USA.
La fuga dei diamanti
La fuga dei diamanti er en italiensk stumfilm fra 1914 regissert av Augusto Genina.
UFC 111
UFC 111: St-Pierre vs. Hardy var et MMA-arrangement i regi av UFC i Newark, New Jersey USA 27. mars 2010.