cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dekrettid
Dekrettid (russisk: декретное время – dekretnoje vremja) refererer til endringene i Sovjetunionens tidssystem som ble innført ved et Sovnarkom-dekret 16. juni 1930. I henhold til dette dekretet skulle alle klokker i Sovjetunionen permanent stilles en time fram i forhold til standardtiden for hver tidssone.
Dekrettiden er uavhengig av sommertid, som ble innført i Sovjetunionen først i 1981. Når begge tidsendringene var aktive var følgelig sommertiden to timer foran standardtiden i Sovjetunionen.
Fra 1982 til 1986 ble dekrettiden gradvis avskaffet av den sovjetiske regjeringen i 30 oblaster og autonome republikker i Russiske SFSR. I 1990 ble den også avskaffet i Ukraina, Moldavia, Georgia og Aserbajdsjan, etterfulgt av hele Sovjetunionen i mars 1991 (åtte måneder før unionen ble oppløst).
23. oktober 1991 vedtok RSFSRs øverste sovjet å gjeninnføre dekrettid i Russland. Den ble gjeninnført 19. januar 1992, unntatt i følgende av Russlands føderasjonssubjekter:
Simen Bjørgen
Simen Bjørgen (født 7. august 1970) er en norsk lokalpolitiker (Sp) i Lom som var stedets ordfører fra 2003 til 2011. Han var varaordfører fra 1999 til 2003 og ble første gang valgt til ordfører da Senterpartiet fikk 50,4% av stemmene ved kommunestyrevalget i Lom og rent flertall i kommunestyret. Bjørgen var da den yngste ordføreren i Oppland fylke. Han ble gjenvalgt i 2007 da Senterpartiet fikk 64,8 % av stemmene. I Bjørgens ordførertid gikk Senterpartiet fra å være kommunens minste parti til å bli det største.
Tidligere arbeidet Bjørgen som distriktssjef i Felleskjøpet, avdelingsdisponent i A-K maskiner og daglig leder i Vågå Næringshage
Bjørgen ble kåret til årets ordfører på Senterpartiet sitt landsmøte i 2007. Bjørgen ledet det nasjonale nettverket som utviklet Norges nasjonalparklandsbyer. Han var også leder i styringsgruppen som utvikler Klimapark 2469. Han har vært styremedlem i Oppland Senterparti og medlem av Senterpartiets sentralstyre.
Han var direktør for Norsk Kulturarv fra 2011-2013, før han ble ansatt av Miljøverndepartementet i åremålsstillingen som direktør for Norsk kulturminnefond.
Susanna Fontanarossa
Susanna Fontanarossa (født rundt 1435 i landsbyen Monticellu på Korsika, død ca. 1489). Hun var moren til Christoffer Columbus og småsøsknene Bartolomeo, Giovanni Pellegrino, Giacomo og datteren Bianchinetta Columbus. Hun var gift med Domenico Colombo, en ullhandler, og hun var også datter av en ullhandler, Giacomo. De giftet seg ca. 1445, da hun var bare 10 år. Hun døde før Domenico. I Fontanarossa, Goretto, Genova, Liguria, Val Trebbia, er en stein hvor det står, «In questo borgo nacque Susanna Fontanarossa, madre di Cristoforo Colombo.» som oversatt er «Suzanna Fontanarossa, moren til Christopher Columbus, er oppvokst her.»
Anfinn Øien
Han studerte ved Musikkonservatoriet i Oslo og under Finn Viderø i København. Fra 1946 var han organist ved blant annet Lilleborg kirke i Oslo. Han var også lærer ved konservatoriet fra 1946 og ble rektor 1969-73. Da Norges musikkhøgskole ble opprettet i 1973, ble han dosent i satslære i tiden 1973-84 og fikk opprykk til  professor 1985. Han har komponert kirkemusikk og melodien til Guds menighet er jordens største under (1967) og gitt ut en lærebok Harmonilære. Han harmoniserte 16 av Per Lønnings salmer i 2000, utgitt av Cantando Musikkforlag i Stavanger, hvorav en ble lansert som ny Oslo-sang.
TETs-20
TETs-20 (russisk: ТЭЦ-20), også kjent som Moskva-20 kraftverk, er et varme- og dampbasert varmekraftverk beliggende i Akademik-området (Akademitsjeskij), sør i Moskva. Det eies og opereres av kraftselskapet Mosenergo, og har en effekt på 730 MW i kraftproduksjon, og 2.790 MWth effekt i produksjonen av fjernvarme. Produksjonen kan nå helt opp i 4 600 GWt elektrisitet og 5 800 GWt lokal fjernvarme. Brenselstypen er naturgass, og sekundært mazut.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1939, og første byggetrinn stod ferdig i 1952. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger. Anlegget har 10 turbiner, herav fem eldre av type LMZ, og fem nyere og kraftigere av type UTMZ. De fem minste og minste av generatorene er av typen Elektrosila.
Sola flystasjon
Sola flystasjon er en militær installasjon i Sola kommune, samlokalisert med den sivile flyplassen Stavanger lufthavn, Sola. Flystasjonen er Luftforsvarets hovedbase for redningshelikoptrene til 330 skvadron.
Historie
Flystasjonens historie går tilbake til 29. mai 1937 da Stavanger Flyveplass ble åpnet av Kong Haakon VII. Stasjonering av militære flyavdelinger på flyplassen ble vedtatt i 1939. Under krigen ble flyplassen overtatt og bygget ut av tyskerne sammen med Forus flyplass som en viktig base for tyske fly som overvåket og patruljerte Nordsjøen og patruljerte farvannet nær norskekysten og gjennomførte bombing av Nord-England, blant annet den store verftsklyngen i Sunderland. I 1973 ble Sola base for redningshelikoptre. Sola hadde status som hovedflystasjon frem til 1993.
Catasticta
Catasticta er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.
Utseende
Middelsstore (vingespenn 35-55 millimeter), slanke og langvingede sommerfugler, de ser ikke ut som typiske hvitvinger men ligner mer på enkelte grupper av flikvinger (Nymphalidae). De varierer mye i fargen og også en del i vingeform. De fleste av artene er mer eller mindre brunlige, ofte spraglete, men det er også noen som har hvit grunnfarge og noen som er nesten svarte. De fleste, unntatt de hvite artene, har et bredt, hvitt tverrbånd som går over begge vingepar, men ikke når helt fram til forvingens forkant.
Levevis
Disse sommerfuglene lever i skog, særlig i tåkeskog, men kan også finnes på enger i fjellet. Larvene lever selskapelig på planter i mistelteinfamilien (Loranthaceae) og familien Eremolepidaceae.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Mexico i nord til det sørøstlige Brasil (Santa Catarina) i sør, men de fleste artene lever i det nordvestlige Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.
Rikspartidagene i 1927
Møtet startet fredag 19. august hvor deltakerne ankom Nürnberg og ble tatt imot av den lokale lederen av NSDAP i Franken, Julius Streicher. Fra den offisielle boken fra arrangementet fremgår det at deltakerne kom fra alle deler av ”Stor-Tyskland”, dvs. at man også hadde deltakelse fra de områder og land som nazistene mente var ”stjålet” fra Tyskland etter 1. verdenskrig og som senere skulle bli okkupert av den tyske hær under Nazi-regimet.
Fredag kl. 16.00 ble det avholdt en rekke møter i Kulturforeningshuset (Kulturvereinshaus) som var senteret for rikspartidagene i 1927. En rekke av Gauleiterne og partiets medlemmer av Riksdagen holdt taler.
Lørdags ettermiddag var det fakkeltog i Nürnberg sentrum. 15 – 20 000 deltok i toget ifølge den offisielle boken fra arrangementet.
Søndag morgen samlet man seg på Luitpold-arenaen. Her ble 12 nye bannere tatt i ed av Adolf Hitler. 40 000 mennesker skal ha deltatt.
Deretter marsjerte man tilbake til Nürnberg sentrum
Avslutningsseremoniell ble holdt sent søndag ettermiddag. Følgende talte: Riksdagsmedlemmene  Dr. Frick og  Dr. Buttmann og Bystyremedlem rapporterte om partiets parlamentariske virksomhet. Partimedlemmene Grev Ernst Reventlow, Gottfried Feder, Dr. Dinter og Joseph Goebbels diskuterte tysk utenrikspolitikk, den generelle korrupsjonen innen politikk og næringsliv, rasespørsmål og nasjonalsosialistisk propaganda. Alfred Rosenberg talte om den internasjonale verdensorden. Adolf Hitler avsluttet kongressen og snakket i sin tale om Tysklands behov for å utvide sine grenser og tysklands rolle i verden etter den første verdenskrig.
Lørdag 20. august
Gammel prøyssisk tattoo fra SA Berlin (150 tambur og korps)
Frydenlund Bryggerier
Frydenlund Bryggerier ble grunnlagt i 1859 som Frydenlunds Ølbryggeri av Mads Langaard, en skipskaptein fra Lillesand. Navnet Frydenlund ble tatt fra løkka i Christiania (i dag Oslo) der bryggeriet ble bygd. Frydenlund utviklet seg raskt til et av de største bryggeriene i Norge.
I dag er det KLP Eiendom som drifter området og som leier ut lokaler til blant annet OsloMet.
Nesebăr
Nesebăr (bulgarsk: Несебър) er en by og kommune i det østlige Bulgaria på en halvøy i Svartehavet. Byen er mer enn 3 000 år gammel og var opprinnelig en trakisk bosetning kalt Membria. På 500-tallet f.Kr. ble byen en gresk koloni under det nåværende navn. De synlige ruinene i dag stammer i all hovedsak fra antikk greske tid. Nesebăr ligger like sør for turistområdet Sunny Beach. Per 2009 hadde byen en befolkning på 11 626 fastboende.
Nesebăr har ved flere anledninger vært på grensen av truet rike, og er av den grunn en by med rik historie. Oldtidsdelen av byen ligger på en halvøy (tidligere tider en øy) som er knyttet til fastlandet med en smal menneskeskapt landtange, og byen bærer spor av å ha vært okkupert av ulike sivilisasjoner i løpet av sin eksistens. Dens mangfold i historiske bygninger har ført til at UNESCO har inkludert Nesebăr på listen over verdensarven siden 1983.
Antikken
Opprinnelig var det en trakisk bosetning, kjent som Menebria, men det ble en gresk koloni da den ble bosatt av greske dorere fra Megara på begynnelsen av 500-tallet f.Kr. Stedet ble en betydelig handelssted og en rival til en annen gresk by i området, Apollonia (dagens Sozopol). Byen forble den eneste doriske kolonien langs Svartehavets kyst da de øvrige greske koloniene var joniske. I tiden 425-424 f.Kr. ble byen medlem av Det athenske sjøforbundet. Levninger fra den hellenistiske epoken omfatter akropolis, et tempel for guddommen Apollon, og en agora (markedsplass). En mur som utgjør en del av festningsanleggene kan fortsatt bli sett på nordsiden av halvøya. Mynter av bronse og sølv ble preget i byen siden 400-tallet f.Kr. og gullmynter siden 200-tallet f.Kr. Byen havnet under romersk styre i år 71 f.Kr., men det fortsatte å inneha privilegier som retten å prege egne mynter.
Olga Turtsjak
Olga Turtsjak (russisk: Ольга Турчак, født 5. mars 1967 i Almaty) er en kasakhstansk tidligere høydehopper som representerte Sovjetunionen. Hun har en personlig rekord på 2,01 m fra et stevne i Moskva, 7. juli 1986, som fortsatt er verdensrekord for juniorer. Turtsjak sin fremste meritt er bronsemedaljen fra EM 1986 i Stuttgart. Hun har ellers en fjerdeplass fra OL 1988 i Seoul.
Nesebăr
Middelalderen
Byen var en av de viktigste festningene i Det bysantinske rike fra 400-tallet e.Kr. og framover, og var i stadig strid med bulgarerne. Den ble erobret og underlagt det første bulgarske riket i 812 av khan Krum etter en beleiring på to uker, og ble gitt tilbake til bysantinerne av knjaz Boris I i 864, men gjenerobret av hans sønn tsar Simeon I den store. I løpet av det andre bulgarske riket ble byen også en kampplass mellom bulgarske og bysantinske styrker. Byen fikk en vekst under den bulgarske tsar Ivan Aleksander på midten av 1300-tallet inntil den ble erobret av korsfarere ledet av grev Amadeus VI av Savoie i 1366. Det bulgarske navnet, Nesebăr eller Mesebar, er bevitnet siden 1000-tallet.
Monumenter fra middelalderen omfatter blant Stara Mitropolija («gamle bispedømme»; også kalt for «Hagia Sofia»), en basilika fra 400-500-tallet uten et tverrskip; en basilika for jomfru Maria fra 900-tallet; og Nova Mitropolija («det bispedømme»; også kalt «Sankt Stefan») fra 1000-tallet og som fortsatte å bli utsmykket fram til 1700-tallet. På 1200- og 1300-tallet ble bemerkelsesverdig rekke av kirker bygd: Sankt Theodore, Sankt Paraskeva, erkeenglene Mikael og Gabriel, og Sankt Johannes Aliturgetos.
Osmansk styre
Da byen ble erobret av muslimske tyrkere (Det osmanske rike) i 1453 var det begynnelsen på den nedgang, men dens arkitektoniske kulturarv ble ikke ødelagt og ble beriket av innbyggerne på 1800-tallet ved byggingen av trehus i stil som var typisk for den bulgarske kysten av Svartehavet i denne perioden. Tidlig på 1800-tallet var det mange lokale som ble med i den gresk patriotiske bevegelsen Filiki Eteria for å kjempe mot den tyrkiske undertrykkelsen. Utbruddet av den greske selvstendighetskrigen i 1821 deltok flere av byens unge menn i kampen under Alexandros Ypsilantis.
Nesebăr var kazasenter i Sliven sanjak i den tyrkiske provinsen Edirne før 1874.
Den tredje bulgarske stat
Etter frigjøringen av Bulgaria fra osmansk styre i 1878 ble Nesebăr en del av den selvstyrte osmanske provinsen Østlig Rumelia som et kazasenter i Burgas sanjak inntil det ble forent med fyrstedømmet Bulgaria i 1885. Rundt slutten av 1800-tallet var Nesebăr en liten by med greske fiskere og vinprodusenter. Tidlig på 1900-tallet økte den lokale befolkningen til 1 870. Den utviklet seg en til framstående bulgarsk feriested siden begynnelsen av 1900-tallet og etter 1925 ble den nye bydelen bygd mens den historiske gamlebyen ble bevart.
Historiske kirker i Nesebăr
Det er blitt sagt om Nesebăr at det er den byen med størst antall kirker per innbygger. I dag er det i alt rundt førti historiske kirker i byen, bevart i sin helhet eller delvis. En del av de mest kjente er:
Turisme
Nesebăr er de siste årene blitt et veldig populært reisemål. Det er ca. 30 minutter fra Nesebăr til Sunny Beach, som nesten bare består av hoteller og utesteder beregnet for turister, og er derfor også sterkt preget av turismen. Turistsesongen i Nesebăr er fra mai til september, og en stor del av lokalbefolkningen går arbeidsløse utenom denne perioden, ettersom hoteller, restauranter og barer stenger, og det er ikke marked for salg fra boder uten turister. En stor del av turistene kommer fra Tyskland, og både på Sunny Beach og i Nesebăr finner man hoteller som drives av og for tyskere.
Gamlebyen i Nesebăr består hovedsakelig av restauranter, boder og noen finere leiligheter. I september-oktoberskiftet legges halvøyen død, og alt av restauranter og boder legges ned. Dette er et av de mest befolkede stedene i Nesebăr og i høysesongen er det ofte fullt på mange av restaurantene hele dagen.
Iława
Iława (tysk Deutsch Eylau) er en by i Polen i det tidligere Østpreussen. Byen ligger ved Polens lengste innsjø, Jeziorak.
René Goscinny
René Goscinny (født 14. august 1926 i Paris, død 5. november 1977 samme sted) var en fransk tegneserieforfatter og -redaktør. Han er mest kjent for tegneserien Asterix, som han skapte sammen med tegneren Albert Uderzo. Han skrev også manus til Lucky Luke fra 1955 til 1977.
Bakgrunn
Goscinny ble født i Paris i en familie av jødisk avstamning. Foreldrene var Stanisław Simkha Gościnny (etternavnet betyr gjestfri på polsk), en kjemiingeniør fra Warszawa i Polen, og Anna Bereśniak-Gościnna fra Chodorków, en liten polsk landsby i et område som senere ble del av Ukraina. Stanisław og Anna møtte hverandre i Paris og ble gift i 1919. Claude, Renés storebror, ble født den 10. desember 1920.
Gościnny-familien flyttet til Buenos Aires i Argentina to år etter Renés fødsel, på grunn av at Stanisław hadde fått arbeid der. Han hadde en lykkelig barndom i Buenos Aires og var elev på franske skoler. Han begynte å tegne tidlig, inspirert av illustrerte historier som han likte å lese.
I desember 1943, året etter at han var ferdig med skolen, mistet 17 år gamle Goscinny sin far, som døde av hjerneblødning. Han måtte så finne seg en jobb. Året etter fikk han seg en stilling som bokholder i en dekkfabrikk, og da han ble avskjediget året etter ble han illustratør i et reklamebyrå.
Goscinny forlot Argentina sammen med sin mor og flyttet til New York i 1945, for å flytte inn hos onkelen Boris som bodde der. For å unnslippe tjeneste i det amerikanske militæret reiste han til Frankrike for å slutte seg til den franske hær i 1946. Han tjenestegjorde i Aubagne i 141. bataillon d'infanterie alpine. Han ble forfremmet til overkorporal, ble utnevnt som illustratør for regimentet og tegnet illustrasjoner og plakater til hæren.
Første større tegnearbeid
Det følgende år arendei han med en illustrert versjon av Honoré de Balzacs novelle La fille aux yeux d'or («Piken med de gyldne øynene») og vendte tilbake til New York. En tid var han arbeidsløs, men i 1948 begynte han å arbeide i et lite studio med de fremtidige Mad-tegnere Will Elder, Jack Davis og Harvey Kurtzman. Goscinny ble art director ved Kunen Publishers, der han skrev fire barnebøker. Her møtte han Joseph Gillain, bedre kjent som Jijé, og Maurice de Bevere, som var kjent som Morris, forfatter og tegner av serien Lucky Luke, som Goscinny skrev fra 1955 til sin død i 1977.
Senere møtte han Georges Troisfontaines, sjef for World Press Agency, som overbeviste Goscinny om å vende tilbake til Paris og arbeide for hans byrå som leder kontoret i 1951. Her møtte han Albert Uderzo, som han innledet et mangeårig samarbeide med. De startet med å arbeide for Bonnes Soirées, et kvinnemagasin som Goscinny skrev Sylvie for. Goscinny og Uderzo lanserte også seriene Jehan Pistolet og Luc Junior i La Libre Junior.
I 1955 grunnla Goscinny syndikatet Edipress/Edifrance sammen med Jean-Michel Charlier, Albert Uderzo og Jean Hébrad. Det lanserte publikasjoner som Clairon for en fabrikk og Pistolin for en sjokoladeprodusent. Goscinny og Uderzo samarbeidet om serien Bill Blanchart i Jeannot, Pistolet i Pistolin og Benjamin et Benjamine i magasinet av samme navn. Under pseudonymet Agostini skrev Goscinny Le Petit Nicolas for Jean-Jacques Sempé i Le Moustique og senere Sud-Ouest og Pilote.
I 1956 begynte Goscinny å samarbeide med magasinet Tintin. Han skrev noen noveller for Jo Angenot og Albert Weinberg og arbeidet på Signor Spaghetti med Dino Attanasio, Monsieur Tric med Bob de Moor, Prudence Petitpas med Maurice Maréchal, Globul le Martien og Alphonse med Tibet, Strapontin med Berck og Modeste et Pompon med André Franquin. En tegneserie gjort sammen med Uderzo, Umpa-pa, ble også utgitt i Tintin i 1958-1962. I tillegg fremtrådte Goscinny i magasinet Paris-Flirt (Lili Manequin med Will) og Vaillant (Boniface et Anatole med Jordom, Pipsi med Godard).
Pilote og Asterix
I 1959 begynte Édifrance/Édipresse å syndikere tegneseriemagasinet Pilote. Goscinny ble en av de mest produktive skribenter i bladet. I dets første nummer lanserte han sin mest berømte tegneserie, Asterix, sammen med Uderzo. Denne serie ble en øyeblikkelig hit, og ble senere kjent over hele verden. Goscinny gjenstartet også serien Le Petit Nicolas og Jehan Pistolet, senere Jehan Soupolet. Goscinny begynte seriene Jacquots le Mousse og Tromblon et Bottaclou med Godard. Bladet ble kjøpt av Georges Dargaud i 1960, og Goscinny ble redaktør. Han begynte også nye serier som Les Divagations de Monsieur Sait-Tout, La Potachologie Illustrée, Les Dingodossiers og La Forêt de Chênebeau (med Mic Delinx). Med Tabary lanserte han Calife Haroun El Poussah in Record, en serie som senere ble videreført i Pilote som Iznogoud. Med Raymond Macherot skapte han Pantoufle for Spirou.
Død
Goscinny døde 51 år gammel i Paris den 5. november 1977 under en hjertestresstest på kontoret til sin lege. Han ble begravet på den jødiske kirkegården i Nice.
Etter Goscinnys død fortsatte Uderzo med å produsere Asterix-serien, selv om det skjedde i et meget langsommere tempo med én til tre bøker hvert femte år. Mottagelsen av bøkene skrevet uten Goscinny har vært blandet.
Familie
Goscinny ble gift med Gilberte Pollaro-Millo i 1967. I 1968 fikk de datteren Anne Goscinny, som også ble forfatter.
Daniel av Sverige
Daniel av Sverige, prins av Sverige, hertug av Västergötland, (Olof Daniel Westling Bernadotte, født Olof Daniel Westling 15. september 1973 i Örebro i Sverige) er en svensk prins og medlem av det svenske kongehuset. Han er ektemannen til kronprinsesse Victoria av Sverige.
Bakgrunn
Han avtjente verneplikten som kompanibefal ved Hälsinge regemente (I 14) i Gävle. Etter militærtjenesten arbeidet han i drøyt et år innen skole og fritidshjem for barn med spesielle behov.
Prins av Sverige
Daniel møtte den svenske kronprinsessen i 2002. Den 24. februar 2009 offentliggjorde det svenske hoffet at Westling og kronprinsesse Victoria hadde inngått forlovelse. Det var før bryllupet offentlig kjent at han leide en leilighet på Drottningholms slottsområde.
Bryllupet stod 19. juni 2010 i Storkyrkan. På bryllupsdagen ble han gitt titlene «prins av Sverige» og «hertug av Västergötland». Hertugtittelen tilsvarer kronprinsessens, som er hertuginne av Västergötland. Han ble også utnevnt til ridder av Serafimerordenen.
Han driver selskapet Master Training, som har to treningsstudioer i Stockholm sentrum.
Den 23. februar 2012 fødte kronprinsesse Victoria en datter, som fikk navnet Estelle Silvia Ewa Mary samt titlene prinsesse av Sverige og hertuginne af Östergötland. De fikk nok et barn den 2. mars 2016, Oscar Carl Olof, hertug av Skåne.
Pereute
Pereute er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.
Skjæregås
Skjæregås (Anseranas semipalmata) er en primitiv storvokst gåselignende australsk art med en karakteristisk stor knøl på issen. Arten er eneste art i slekten Anseranas, som er eneste slekt i familien Anseranatidae. Dette er en svært gammel familie, som tilsynelatende kan ha skilt seg ut før dinosaurene døde ut. Arten er ifølge IUCNs rødliste både livskraftig, tallrik og stabil, i det populasjonen av skjæregås er anslått til omkring én million individer.
Pereute
Utseende
Middelsstore (vingespenn 50-70 millimeter), mørke sommerfugler med avrundede vinger. Oversiden er svart, med et rødt eller gult tverrbånd på forvingen og et lysere, mer eller mindre metallglinsende felt i indre del av bakvingen. Undersiden er mørkbrun, med det gule eller røde båndet på forvingen og i tillegg er deler av bakvingens forkant gul.
Levevis
Larvene lever på planter i mistelteinfamilien (Loranthaceae). Disse sommerfuglene lever i tåkeskog mellom 700-2200 meter over havet, gjerne i nærheten av bekker.
Daniel av Sverige
Våpenskjold
Daniels våpen er fastsatt av kongen og gjenspeiler Daniels status som prins av Sverige og hertug av Västergötland. Skjoldet er firedelt av et gullkors og inneholder de samme heraldiske motiver som kronprinsesse Victorias våpen som hertuginne av Västergötland. Første og fjerde felt viser Sveriges lille riksvåpen, de tre kronene i gull på blå bunn. Andre felt viser Folkungaættens våpen, som også inngår i Sveriges store riksvåpen: en gull opprett løve lagt på tre venstre skråbjelker av sølv og på blå bunn.Västergötlands landskapsvåpen er plassert i fjerde felt. Dette viser en opprett løve i gull og svart på en venstre skrådelt bunn av motsatte farger, der det også finnes to sølv stjerner. Prinsens personlige våpen, som er utviklet på grunnlag av motiver i kommunevåpenet for Ockelbo, er plassert i et hjerteskjold. Det personlige våpenet er venstre skrådelt av et gransnitt og har en hammer. Hele skjoldet er kronet med en svensk prinsekrone som har kronring, fem synlige spisser med perler på, mellom spissene svarte «vaser» og med blå hette strødd med små gullstjerner.
Skjæregås
Etymologi
Det vitenskapelige navnet på slekten Anseranas er satt sammen av de to slektsnavnene Anser (i betydningen gås) og Anas (i betydningen and). Betydningen er altså gåseand eller andegås, noe som er ganske så beskrivende i og med at arten betraktes som en mellomform av gjeterfugler og andefamilien. Artsnavnet spp. semipalmata følger av de to uttrykkene semis eller semissis i betydningen halv og palmatus eller palma i betydningen område eller region. Dette henspiller til den delvise svømmehuden mellom tærne. Altså andegås eller gåseand med delvis svømmehud.
Taksonomi
Skjæregås tilhører ordenen av andefugler (Anseriformes) og står evolusjonært på et stadium mellom gjeterfugler (Anhimidae) og andefamilien (Anatidae). Arten har derfor blitt skilt ut i sin egen familie. Andefuglene utgjør sammen med hønsefugler (Galliformes) gruppen ande- og hønsefugler (Galloanserae), som inkluderer nesten alle de økonomisk viktigste (domestiserte) fuglene verden.
Biologi
Skjæregåsa minner om en krysning mellom gjess og gribb og er hovedsakelig sort og hvit som ei skjære (Pica pica). Buksiden og nedre del av brystet er hvitt, samt indre part av vingene. Resten er sort. Ungfuglene er gråere. Hannen har en distinkt knøl på issen og arten har stort nebb. Ansiktet er fjærløst og multifarget, som det smale, lange overnebbet, som ender i en (neglfarget) nebbnegl med kroket ytterdel. Arten har halvlange, kraftige ekstremiteter med kraftfulle føtter og lange tær med delvis svømmehud mellom. Tærne er utrustet med kraftige, skarpe klør.
Arten har tydelig kjønnspreg, i det hannen er betydelig større enn hunnen. Hannen måler 75–90 cm og veier 1 838–3 195 g, med et vingespenn på 130–180 cm. Hunnen måler 70–80 cm og veier 1 405–2 770 g, med en vingespenn på 125–165 cm.
Arten trives i sumper og gressland i områder som regelmessig oversvømmes av tropiske elver. Den favoriserer spesielt semi-permanete salte våtmarksområder, som er vanlig innenfor 300 km av kysten.
Før 1900-tallet tok til var skjæregås distribuert over nesten hele Australia, men da dette århundret var over var utbredelsen stort sett begrenset til tropiske områder. Faktorene som førte til dette har vært dårlig forstått, men det har mest sannsynlig sammenheng med tap av våtmarksområder i det mer utviklede sørlige Australia. Fra tidlig på 2000-tallet har imidlertid arten ekspandert sørover langs østkysten, til noen av sine gamle områder. Dette skyldes trolig at flere viktige våtmarksområder i de sørlige tempererte områdene har blitt rehabilitert. De store kystrelaterte våtmarksområdene i Nordterritoriet støtter Australias største populasjon av skjæregås, og våtmarkene i Kakadu nasjonalpark er trolig den største av dem.
Skjæregås er standfugler, som bare gjør korte trekk etter mat og i forbindelse med oversvømmelser. De er tilnærmet fullstendige planteetere og eter for det meste blader av gress, frø, løk og jordstengler, og spesielt frø fra villris (Oryza) og knoller av Eleocharis dulcis. Knoller og løk graver fuglene fram med det krokede nebbet. Arten beiter også ved gressing og filtrering av søle. For å komme til maten bruker den de kraftige føttene til å bøye og trå ned ned gresset med.
Arten er som oftest polygam; én hann omgir seg som regel med to hunner, som begge legger og føder opp unger. Pardannelsen ser imidlertid ut til å være livslang. Hekketiden tar til i begynnelsen av regntiden. Parene danner ganske store, men asynkrone hekkekolonier. Koloniene kan omfatte flere titalls kvadratkilometer, og kan bestå av inntil 1 000 reder per km². Redet plasseres på bortgjemte plasser nær våtmarksområder og bygges nærmest eksklusivt av hannen. Det er en enkel ufôret kopp som plasseres på en flytende plattform, nedtrampet siv eller i toppen av et tre. Det er antydet hekkeparasittisme, men det er uklart i hvilken grad det skjer. Hunnen legger normalt 5–11 blekt kremfargede egg over et tidsrom på 24–36 timer. Inkubasjonen tar cirka 23–30 dager, og de dunkledde ungene forlater redet i løpet av 24 timer etter klekking. Voksen fjærdrakt opptrer etter cirka 11 uker. Unge hanner vokser raskere enn hunner og veier normalt cirka 2,2 kg da de får voksen fjærdrakt, mens hunnene veier cirka 1,7 kg. Ungene forblir mer eller mindre avhengig av foreldrene fram til neste hekkesesong. Hunner blir kjønnsmodne omkring 2 år game, hannene først etter 3–4 år.
Daniel av Sverige
Tiltaleform
Prinsen omtales som Hans Kongelige Høyhet og tiltales Deres Kongelige Høyhet.
Skjæregås
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018) og Carboneras & Kirwan (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.
Pereute
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Mexico i nord til det sørlige Brasil (Rio Grande do Sul) i sør.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.
Snøhvit
Snøhvit har flere betydninger:
Line Arlien-Søborg
Line Arlien-Søborg (født 25. juli 1966) er en dansk skuespiller, regissør og manusforfatter.
Line Arlien-Søborg dukket første gang opp i filmen Kunnskapens tre, hvor hun spilte den intrigante Anne-Mette. To år seinere spilte hun den ene hovedrollen i filmen Skjønnheten og udyret fra 1983. En rolle som regissøren Nils Malmros hadde skrevet spesielt til henne. Arlien-Søborg sluttet foran kameraet, da hun hadde medvirket i filmen Århus by night, men fortsatte en tid bak kameraet – som script. Hun ble i begynnelsen av 1990-tallet ansatt i Danmarks Radio, hvor hun blant annet laget en rekke sendinger i serien TV-Derude.
Raúl Alfonsín
Biografi
Alfonsin fikk en militær utdannelse og studerte deretter jus. Han ble cand.jur. i 1950 og åpnet samme år advokatpraksis i Chascomús. Allerede i studietiden hadde han vært medlem av Movimiento de Intransigenica y Renovación (bevegelsen for modernisering og fornyelse) som var en gren av det radikale partiet Union Civica Radical. Han ble valgt inn i kommunestyret i sin hjemby i 1950 og to år senere ble han valgt inn i provinskongressen. I 1953 ble han arrestert. I 1963 ble han valgt inn i den nasjonale kongressen, men han sa fra seg plassen i protest mot at president Arturo Umberto Illia ble styrtet ved et militærkupp i 1966.
Fargestoff
Fargestoff eller pigment er stoffer som reflekterer synlig lys og som finnes naturlig i planter og dyr. Pigmenter kan også utvinnes eller lages for å farge gjenstander, materialer og maling.
Fargestoffer trengs til fibrer og tekstiler, men også til for eksempel blekk, stempelfarger, trykksverte, fargepasta, næringsmidler og annet. Betegnelsen pigmenter brukes særlig om fargestoffer i form av pulver til bruk i maling og lakker, trykkfarger, plast, gummi, kosmetikk, sement, emalje, keramikk og annet. Biologisk fargestoff finnes også naturlig i planter og dyr, for eksempel som klorofyll i grønne plantedeler eller som melanin i vår egen hud.
Næringsmiddelfarger
Farge i mat, drikke og nytelsesmiddel gis et E-nummer.
Marcus Licinius Crassus
Som sønnesønn av Lucius Licinius Crassus og sønn av Publius Licinius Crassus, begge tidligere konsuler, var han av god familie og bestemt for en karriere i det offentlige. Som ung mann måtte han på grunn av gale politiske tilhørsforhold gå i dekning seg i Spania for tilhengerne av Marius og Cinna. Under Sulla fikk han så oppreisning og en militærpost.
Karen Traviss
Karen Traviss har også skrevet tre Star Wars-romanene Star Wars Republic Commando: Hard Contact (2004), Star Wars Republic Commando: Triple Zero (2006) og ''Star Wars Legacy of the Force: Bloodlines. Star Wars Republic Commando: True Colors''.
Kailali (distrikt)
Kailali er et av Nepals 75 distrikter. Kanchanpur ligger i den Fjernvestlige regionen, Mahakali sone.
Marcus Licinius Crassus
Senere ga han seg i kast med å handle i fast eiendom og kjøpte besittelser som hadde tilhørt ofrene for proskripsjonene. Han sies å ha benyttet særdeles lyssky metoder, deriblant ildspåsettelse, for å tvinge folk til å betale for hans private brannvesen.
Kailali (distrikt)
Areal er 3 235 km². Folketall i 2001 var 616 697.
Marcus Licinius Crassus
Crassus gjorde seg for alvor kjent da han stoppet det store slaveopprøret kjent som Spartacusopprøret under Spartacus i 71 f.Kr. Det var Crassus som beordret korsfestelsen av 6000 overlevende opprørere langs Via Appia.
Kailali (distrikt)
Kailali ligger i den vestligste delen av Tarai, Nepals flate, tropiske grenseområde i sør. Den er det nest vestligste distriktet i Tarai. Grensa på vestsida følger delvis Mohana-elva. I vest grenser det mot Kanchanpur i nord mot Doti og Surkhet, i øst mot Bardiya og i sør mot den indiske delstaten Uttar Pradesh.
Hovedstad er Dhangadhi som i 2005 var Nepals 9. største by og hadde omtrent 92 326 innbyggere. Byen er den største i Nepals Fjernvestlige region.
Nest største by er Tikapur, innbyggertall (2005, anslått) 44 762.
Antall distriktsutviklingskomiteer 42. Bykommuner 2.
Distriktet har stor tharu-befolkning.
Marcus Licinius Crassus
I år 70 f.Kr. var Crassus konsul sammen med Gnaeus Pompeius. Senere, og mens Pompeius var i Asia for å bekjempe Mithridates av Pontus, bygget Crassus ut sitt eget maktapparat i Roma. Ryktet sa at Crassus var involvert i Catilinas sammensvergelse, men fikk kalde føtter og lekket opplysninger til Marcus Tullius Cicero.
I år 60 f.Kr. dannet Crassus med Cæsar og Pompeius det første triumvirat. De tre mennenes samarbeid var aldri riktig preget av noen gjensidig sympati.
Cæsars suksess med erobringen av Gallia lokket likevel Crassus til å forsøke noe tilsvarende. I likhet med Cæsar besluttet han å søke en provins hvor han kunne føre en erobringskrig fra. I motsetning til Cæsars base i det sydlige Gallia var hans valg av stillingen som prokonsul i Syria ikke så heldig.
I år 53 f.Kr. innledet han mot senatets vilje krig mot partherne. Selv om hans innledende manøvrer gikk godt, ble han med sine legioner ført i bakhold, og måtte trekke seg tilbake til den lille byen Carrhae. Her ble han mot sin vilje og av sine egne menn tvunget til å forhandle med parthernes leder. Igjen ble Crassus forrådt. Han ble slått ihjel, og hodet hans ble hugget av. Hodet og den ene hånden ble sendt til Armenia, hvor de ble brukt som teaterrekvisitter i en oppførelse av Evripides' Bacchae til ære for parthernes konge Orodes.
De standarter som Crassus mistet i Partia, ble senere erobret tilbake av keiser Augustus, noe han regnet som sin største triumf noensinne.
Forsyningskrigen
Forsyningskrigen var en partisankrig som bestod av mange mindre trefninger som fant sted i New Jersey under den amerikanske uavhengighetskrigen i 1777 etter slagene ved Trenton og Princeton.
Britene innså etter å ha tapt to betydelige utposter at de ikke kunne dele opp styrkene sine i poster lenger. Vinteren 1777 holdt de byen New Brunswick og en befestet post ved Paulus Hook (nå Jersey City). George Washington forsøkte å omdanne den kontinentale armé som var redusert på grunn av innrulleringsperiodene på ett år, var bestemt på å trakassere britene ved enhver anledning.
Julia Charlotte Geitvik
Julia Charlotte Geitvik (født 31. mai 1989 i Oslo) er en norsk barneskuespiller.
Hun er mest kjent for sin rolle som Valborg i de tre første Olsenbanden jr. filmene.
Forsyningskrigen
Militsen i New Jersey, støttet av noen få kompanier av regulære soldater fra den kontinentale armé, begynte å angripe enhver forsyningsekspedisjon som forlot New Brunswick. Snart kunne Washington rapportere at britene ikke kunne forlate New Brunswick i formasjoner som var mndre enn 1500 menn.
Freddy & the Casuals
Freddy & The Casuals er et norsk rap-orkester med en besetning på ti som inkluderer en blåserekke, perkusjon, trekkspill og tre korister i tillegg til bass, gitar og trommer. Bandet som har en gjennomsnittsalder på 21 år kommer fra Vestfold.
Bandet fikk sitt gjennombrudd i 2007 da de vant en lokal bandkonkurransen og premien var spillejobb på Slottsfjellfestivalen i Tønsberg. Samme år ble deres første demo Casual EP utgitt. På By:Larm i 2008 fikk bookingagent Svein Bye i ArtistPartner høre den og det resulterte i en kontrakt. Siden har de imponert konsertpublikum på Sentrum Scene, Tryvann Russetreff, Granittrock, Slottsfjellfestivalen og spilt på mange andre konsertscener rundt om i landet.
I juni var de plukket ut som et av åtte band, blant 400 demoer, til å spille på Norwegian Wood, NRK P3 og Gramos Urørt Underwood-scene.
Punerkrigene
Punerkrigene eller de puniske kriger var en rekke av tre kriger som ble utkjempet mellom Roma og Kartago fra 264 f.Kr. og fram til 146 f.Kr. I sin tid var de noen av de største krigene som noen gang hadde skjedd. Betegnelsen «puner» kommer fra det latinske ordet Punicus (eller Poenicus) i betydningen «kartager», noe som henviser til kartagernes fønikiske opphav. Puner er etymologisk det samme som føniker. Puner, puniceus er det latinske ordet for lilla. Fønikerne ble av grekerne kalt «det lilla folk», φοινίκη, phoiniki, ettersom de solgte et kostbart lilla fargestoff.
Frank Thiel
Frank Thiel eller  Frank T. Rasmussen eller Frank Thiel Rasmussen (født 24. juli 1970), er en dansk skuespiller.
Punerkrigene
Hovedårsaken til punerkrigene var interessekonfliktene mellom det eksisterende kartagiske riket og den ekspanderende romerske republikk. Romerne var i begynnelsen interessert i å utvide sitt rike via Sicilia (som på denne tiden var en kulturell og etnisk smeltedigel), som delvis var under kartagisk kontroll. Ved begynnelsen på den første punerkrig (264-241 f.Kr.) var Kartago den dominerende makten i den vestlige delen av Middelhavet og med en omfattende flåte. Roma var en raskt voksende makt i Italia, men manglet en flåte. Roma erobret Sicilia, Sardinia og Corsica. Andre punerkrig (218-201 f.Kr.) var preget av at den kartagiske hærføreren Hannibals felttog gjennom Spania, Gallia og over Alpene i 218 f.Kr., fulgt av en langvarig, men til sist mislykket kampanje på det italienske fastlandet. Roma overtok Kartagos besittelser i Spania. Ved slutten av tredje punerkrig (149-146 f.Kr.), etter mer enn et hundre år med krig og tap på mange hundre tusener av soldater på begge sider, hadde Roma erobret Kartagos rike, fullstendig ødelagt dens by, og ble selv den mektigste makten i vestlige Middelhavet.
Frank Thiel
Frank Thiel er utdannet ved Statens Teaterskole i Danmark i 1999. Han ble nominert til Robertprisen for årets mannlige birolle for rollen som Kristian i filmen En Soap i 2007 og vant Årets Reumert samme år for Årets mannlige birolle i forestillingen Hjem kære hjem ved Teater Grob.
Punerkrigene
Med avslutningen av makedonerkrigene – som forløp samtidig med punerkrigene – og nederlaget til selevkidekongen Antiokos III den store i den romersk-syriske krig (avsluttet med freden i Apameia i 188 f.Kr.) i den østlige delen av Middelhavet, sto Roma igjen som den mektigste statsmakten i og rundt Middelhavet og som den mektigste byen i antikken. De romerske militære seirene over Kartago i punerkrigene ga Roma en framstående status og posisjon som varte helt fram til 400-tallet e.Kr.
Bakgrunn
I løpet av midten av 200-tallet f.Kr. var Kartago en stor by lokalisert ved kysten av dagens nordafrikanske stat Tunisia. Den ble grunnlagt av fønikere på midten av 800-tallet f.Kr. og var en mektig talassokratisk bystat med et omfattende handelsnettverk. Av de store bystatene i den vestlige delen av Middelhavet var det kun Roma som kunne måle seg med Kartagos makt, rikdom og befolkning. Mens Kartagos flåte var den største i den antikke verden i sin tid, opprettholdt bystaten ikke en stor, fast og stående hær. Isteden støttet Kartago seg hovedsakelig på leiesoldater, bestående særlig av innfødte nordafrikanere som numidere, sammen med deres egen elitestyrke, for utkjempe sine kriger. Disse leiesoldatene var hovedsakelig ledet av offiserer som var kartagiske borgere. Kartagerne var kjente for sin dyktighet som sjøfolk, og mange kartagere fra de lavere samfunnsklassene tjenestegjorde i marinen, noe som ga dem en stabil inntekt og en karriere.
I 200 f.Kr. hadde den romerske republikk fått kontroll over den italienske halvøy sør for elven Po. I motsetningen til Kartago hadde Roma en stor og disiplinert hær, men manglet en marine med krigsskip i begynnelsen av den første punerkrig. Det ga kartagerne en fordel fram til romerne begynte å bygge seg en stor flåte i løpet av krigen.
Russland under Vinter-OL 2006
Russland under Vinter-OL 2006. 190 sportsutøvere fra Russland deltok i femten sporter under Vinter-OL 2006 i Torino i USA. Russland ble fjerde beste nasjon med åtte gull-, seks sølv- og åtte bronsemedaljer. Skøyteløperen Dmitrij Dorofejev var Russlands flaggbærer under åpningsseremonien.
Brikkesett
Et brikkesett er en gruppe integrerte kretser som er designet for å fungere sammen, og er vanligvis merket som et eget produkt. Datatermen brikkesett er vanligvis brukt for å vise til de spesialiserte hovedkortchips på en datamaskin.Når man diskuterer personlige datamaskiner (PC-er) henviser «brikkesett» til de to viktige hovedkort-chipene: northbridge og southbridge.
Produsenten av et brikkesett er ofte uavhengig fra produsenten av hovedkortet. Eksempler på produsenter av hovedkortbrikkesett er NVIDIA, ATI, VIA Technologies og Intel. Noen kjente hovedkortprodusenter er Asus, MSI, FOXCON. Derfor kan et hovedkort i butikken hete f. eks. "Asus nForce 780GX", der Asus er hovedkortprodusent, nVidia er brikkesettprodusent, og 780GX er modellen.
I hjemmedatamaskiner, spillkonsoller og videospill-maskinvare på 1980- og 1990-tallet, ble termen brukt for de tilpassede lyd- og grafikkbrikkene.
Datasystemer produsert sent på 1980-tallet delte ofte brukte brikkesett, selv i svært spredte dataspesialiteter.
Richard Lawrence
Lawrence vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han kom på tredjeplass i toerbob sammen med Gilbert Colgate bak sine landsmenn Ivan Brown og Alan Washbond og sveitsisk lag. Konkurransen ble avviklet i 14. og 15. februar 1936. Lawrence deltok også i firerbob, USA II, og ble nummer seks.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1964 – 3000 meter kvinner
3 000 meter hurtigløp på skøyter damer var en øvelse under Vinter-OL 1964. Øvelsen ble avholdt på Olympia Eisstadion Innsbruck 2. februar 1964.
28 skøyteløpere fra 13 nasjoner deltok i øvelsen.
Rekorder
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympisk rekorder før Vinter-OL i 1964.
(*) Rekorden ble satt på høyfjellsbane (mer enn 1 000 meter over havet) og på naturis.
(**) Rekorden ble satt på høyfjellsbane (mer enn 1 000 meter over havet) og på kunstis.
Det ble ikke satt noen nye olympisk rekord under konkurransen.
Sterilisering
Sterilisering er en kirurgisk teknikk for å gjøre et mannlig eller kvinnelig individ ute av stand til å formere seg. Det er en prevensjonsmetode. For ikke-kirurgiske grunner til sterilitet, se ufrivillig barnløshet.
Sterilisering av menn
Sterilisering hos menn innebærer at sædlederne skjæres eller brennes over via et snitt på hver side av pungen. Inngrepet kalles vasektomi. Sterilitet oppnås etter en periode på rundt tre måneder. Hormonproduksjonen og seksualfunksjonen forstyrres ikke av inngrepet, og det er ingen bivirkninger å regne med. Inngrepet utføres i lokalbedøvelse, og er raskt overstått. Det er et varig, men reversibelt, inngrep.
Statistikk
Ifølge NHI utføres det rundt 3000 kirurgiske steriliseringer av menn i året i Norge.
SSB begynte å føre statistikk over mannlig sterilisering i 1983. I 1994 var antall mannlige steriliseringer 2700 (mot 4500 kvinner), ifølge Statistisk Sentralbyrå. De fleste mannlige steriliseringene i 1994 ble gjort i Rogaland fylke. I 2003 var tallene fra SSB på 3155.
Sterilisering av menn øker i Norge. I 2019 rapporterte Aleris Helse, som utfører de fleste steriliseringene i Norge, at de hadde gjennomført 1500 steriliseringer det året. Urolog Sevat Molven ved Aleris Helse, som utførte mellom 400 og 500 steriliseringer i løpet av 2019, forteller at de har hatt en økning på 64 prosent i perioden 2014 til 2019, og på 24 prosent mellom 2018 og 2019. En av grunnene til den store økningen av mannlige steriliseringer er, ifølge Molven, endringer i holdninger rundt inngrepet gjennom at flere menn snakker om det seg i mellom. Molven sa i et intervju med NRK i 2020: "Det er tydelig at menn snakker om dette seg imellom. Det er ikke sjelden vi får inn flere menn fra en arbeidsplass." I 2019 sto komikeren Klaus Sonstad fram som sterilisert, og la til at han var "veldig stolt av å ha baller til å stå fram som sterilisert".
Sterilisering av kvinner
Sterilisering av kvinner foregår ved at egglederne kuttes over og lukkes, og derved forhindres egg fra kvinnens eggstokk å komme frem til livmoren, og det blokkerer sædceller fra å passere via egglederne til egget. Eggstokkene røres ikke. Eggløsningen fortsetter som før, og hormonproduksjonen blir uforstyrret. På grunn av inngrepet kan eggceller og sædceller ikke møtes. Inngrepet er irreversibelt.
Finansdepartementet (Island)
Finansdepartementet (islandsk: Fjármálaráðuneytið) er et departement i den islandske regjeringen. Det har ansvaret for økonomien til regjeringen.
Organisasjon
Den øverste tjenestemannen i finansdepartementet er Baldur Gudlaugsson, som ble utnevnt til permanent sekretær i 1999. Han leder den daglige driften av departementet, og er hovedkontaktpunktet mellom finansministeren og embetsverket. Departementet er organisert i seks avdelinger, som hver ledes av en generaldirektør. I tillegg jobber det ca. 80 personer i staben. Avdelingene er som følger:
Sterilisering
Statistikk
I 1970 ble i underkant av 1.500 kvinner sterilisert i Norge. Etter lovendringen i 1978 skjedde det en stor økning i tallene, og i 1983 valgte nesten 8.000 norske kvinner sterilisering. Den voldsomme økningen kan også ha sammenheng med at sterilisering var lite prioritert i helsevesenet slik at det dermed var lang ventetid, tidvis opptil to års ventetid noen steder, og at det på 1980-tallet vokste frem et større tilbud av privatklinikker som tilbød steriliseringsinngrep. Etter toppåret 1983 sank antall inngrep år for år. I 1994 var det i overkant av 4.000 kvinner som valgte sterilisering.
I 2001 var det rundt 5.000 kvinner i året som ble sterilisert. I 2017 er tallet rundt 1.000 kvinner per år.
Historisk
I 1960-årene var det flest kvinner i fattige, særlig barnerike, småbruker- og arbeiderfamilier som ble sterilisert. Få tok initiativet selv, men flere lot seg villig sterilisere på grunn av en vanskelig livssituasjon. I takt med at velferd og levekår i Norge endret seg, endret også steriliseringskulturen seg og det ble etterhvert en populær, frivillig prevensjonsmetode for både menn og kvinner. På 1970-tallet ble tilnærmet alle steriliseringsgrep gjort på personer som selv ønsket inngrepet.
I 1978 trådde ny steriliseringslov i kraft. Den setter som krav at man må være fylt 25 år, ha fast opphold i Norge og selv ønske inngrepet. I visse tilfeller kan alderskravet unngås, men det er ytterst sjeldent at inngrpet utføres på personer yngre enn 18 år.
Eksterne lenker
• Om Sterilisering av kvinner på NHI • Om sterilisering av menn på NHI
Terje Bjørklund
Terje Bjørklund (født 2. januar 1945 i Narvik) er en norsk komponist.
Utdanning
Bjørklund har magistergrad i musikkvitenskap fraUniversitetet i Oslo (1971), og gjennomførte komposisjonsstudier ved Norges musikkhøgskole (1971–73) med Finn Mortensen.
Karriere
I 1973 ble han ansatt ved Trøndelag musikkonservatorium, der han etablerte Jazzlinja i 1979, og er førsteamanuensis innenfor komposisjon og musikkteori. Han var aktiv jazzpianist frem til ca. 1980. Sine erfaringer og kunnskaper som jazzmusiker har han videreformidlet i læreboken Moderne Jazzimprovisasjon (Norsk Musikkforlag, 1983). For sin innsats i norsk jazzliv ble han i 1983 tildelt Norsk Jazzforbunds høyeste utmerkelse: Buddy-statuetten. Siden 1980 har han prioritert komponering, og har hovedsakelig orientert seg mot den seriøse kunstmusikken. I mange av hans verker er harmonikken et bærende element. Måten akkorder og klanger nyanseres på kan gi assosiasjoner til moderne jazz.