cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hamarkameratene i 2022
Hamarkameratene spilte 2022-sesongen på øverste nivå i Norge i Eliteserien, etter å ha vunnet OBOS-ligaen i 2021. Laget endte på 13. plass.
Tabellen
{|
<references group="lower-alpha" />
Hamarkameratene 2
Hamarkameratene 2 spiller i 2022 i 4. divisjon.
Nordvik (Russland)
Nordvik (russisk: Нордвик) er en tidligere bosetting i Nordvikbukta i Laptevhavet nord i Russland. Stedet ligger på Urjung Tumus-halvøya ved utløpet av Khatangaelva i Krasnojarsk kraj. På stedet lå det tidligere en gulag.
På Urjung Tumus-halvøya har det blitt funnet fossiler av en plesiosaurus (Plesiosaurus robustus)
Peter George Peterson
Peter George Peterson (født 5. juni 1926 i Kearney i Nebraska i USA, død 20. mars 2018 i Manhattan) var en amerikansk republikansk politiker og bedriftsleder. Han tjenestegjorde som USAs handelsminister 1972–1973. Han var administrende direktør i investeringsbanken Lehman Brothers 1973–1984 (selskapet het etter 1977 Lehman Brothers, Kuhn, Loeb, Inc.) Han grunnla i år 2008 stiftelsen Peter G. Peterson Foundation.
Nordvik (Russland)
Historie
I 1933 sendte det nyopprettede Glavsevmorput (hovedadministrasjonen for Nordøstpassasjen) dampskipet «Pravda» med en oljeekspedisjon til Nordvik ledet av Nikolaj Urvantsev. Kaptein Belitskij valgte å seile inn Nordvikbukta. Dette var ukjent farvann så de seilte rett inn i bukta uten å sjekke dybden. Derfor gikk de på grunn to ganger.
Peter George Peterson
Liv og virke
Petersons foreldre var innvandrere fra Hellas. Faren endret sitt navn fra Georgios Petropoulos til George Peterson. Peter George Peterson ble uteksaminert i 1947 fra Northwestern University og avla i 1951 sin MBA-grad ved University of Chicago.
Nordvik (Russland)
Historie
Det ble, ifølge Urvantsev, ikke funnet noe mye olje i området i de neste årene, bare små oljereserver, det var derimot mye salt der. Det ble opprettet en gulag, hvor tvangsarbeidere kunne forsette og utvinne salt. Fra 1930-årene ble Nordvik en viktig saltkilde for fiskeriene i Nord-Russland.
Peter George Peterson
Liv og virke
Peterson ettertrådte i 1972 Maurice Stans som handelsminister. Han ble etterfulgt det følgende år av Frederick B. Dent. Lehman Brothers var havnet i krise etter Robert Lehmans død i år 1969 da intet medlem av Lehman-familien var aktivt involvert i forretningsdriften. Med Peterson som administrerende direktør oppnådde Lehman Brothers rekordhøye overskudd etter at virksomheten hadde vært tapsbringende på tidspunktet for hans ansettelse. Kurven svingte senere på nytt og Lewis Glucksman overtok. Etter Lehman Brothers var Peterson med på å grunnlegge Blackstone Group.
Nordvik (Russland)
Historie
Gulagen ble i 1940-årene nedlagt da amerikanerne kom til Nordvik siden de var allierte med Sovjetunionen. Etter dette ble deporterte sovjeter sendt dit for å holde saltutvinningen i gang til Nordvik ble nedlagt og fraflyttet i 1956.
Tunisia under Afrikamesterskapet i friidrett 2016
Tunisia deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2016 (utendørs) fra 22. til 26. juni 2016 i Durban i Sør-Afrika.
The Silly Song
«The Silly Song» er en amerikansk sang fra Walt Disneys animasjonsfilm, Snehvit og de syv dvergene. Sangen er komponert av Frank E. Churchill med tekst av Larry Morey. I filmen ble sangen fremført av Otis Harlan, Billy Gilbert, Pinto Colvig og Scotty Mattraw i rollene som de syv dvergene. De utgjorde en instrumentalseptett. Dvergene jodler i denne sangen.
En synopsis av nummeret
Etter å ha oppdaget Snehvit i deres hus og spist middag holder dvergene selskap for henne. I sangen synger Lystig og Blygen hver seg om noe latterlig. Det blir etterfulgt av et refreng. Deretter danser alle dvergene vekselvis med Snehvit. Litt mer enn halvveis i sangen klatrer Minsten på Prosits skuldre, mens han bærer en lang frakk, slik at han ser ut som en høy nok dansepartner for Snehvit. De danser med henne en kort stund, og så lar hun dem danse på egen hånd. Minstens dans tar brått slutt da Prosit kommer med et kraftig nys, som gjør at Minsten kommer ut, flyr oppover, ut av frakken og lander trygt i hyttas skråbjelker.
Sangen innbefatter Minstens trommesolo, drevet av hans jakt på en iritterende flue, Sinnataggens orgelsolo og Brilles gitarsolo. Dette segmentet ble umiddelbart etterfulgt av «Some Day My Prince Will Come»-segmentet.
Neoleptusa
Neoleptusa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Liste over Republikken Kongos statsministre
Under følger en liste over Republikken Kongos regjeringssjefer siden 1957:
Ali Reza Pahlavi
Ali Reza Pahlavi (født 28. april 1966, død 4. januar 2011 i Boston, USA) var den  yngste  sønnen  til  Shah  Mohammad  Reza  Pahlavi og  hans  tredje kone, keiserinne Farah  Diba.
Etter å ha gått på barneskole i Iran, flyttet  han til  USA  hvor han fikk en bachelorgrad fra Princeton University, en Master of Arts grad fra Columbia University, og  senere studerte han ved Harvard University som  en  Ph.D. student på gamle iranske studier og filologi.
Han ble en gang kåret som «en av verdens mest ettertraktede fyrster». Den 4. januar 2011 rapporterte medier at Ali-Reza Pahlavi hadde dødd av et tilsynelatende selvmord i hans leilighet i Boston, og han ble funnet i sitt eget hjem etter rapporter om skudd fra en pistol. Avisen The Washington Post rapporterte om at det har vært en strøm av offentlig sorg av iranske emigranter som følge Pahlavis død.
Chamberí
Chamberí er videre oppdelt i de nabolagene Gaztambide, Arapiles, Trafalgar, Almagro, Vallehermoso og Ríos Rosas. Distriktet er en del av den såkalte sentrale kjernen i Madrid, og har en befolkning på rundt 150 000 innbyggere.
Utdanning
Chamberí har 17 barnehager (to offentlige og 15 private), seks offentlige barneskoler, fem videregående skoler, 14 private skoler og 2 utenlandske læringsinstitusjoner.
Sport
Det er store kontraster mellom nord- og sørdelen av distriktet når det gjelder sportstilbud. I sør finner man nesten ingen idrettsanlegg (foruten et knippe privateide og noen offentlige), mens man i nord finner mange høykvalitets fasiliteter:
Termitellodes
Termitellodes er en slekt av biller som hører til familien kortvinger. Denne gruppen lever i et tett samliv med termitter.
Utseende
Disse kortvingene har et svært særpreget utseende og ligner overflatisk sterkt på termittene de lever sammen med. Bakkroppen er kraftig oppsvulmet, mens pronotum og dekkvinger er reduserte. Dekkvingene har blitt skjøvet framover av den oppsvulmede bakkroppen slik at de nærmest står loddrett. Noen arter har også pølseaktige utvekster på bakkroppen som imiterer termittenes antenner og bein (disse billene kan etterligne termitter "bak-frem", slik at bakkroppen ligner termittens hode).
Levevis
Disse billene lever sammen med termitter i familien Termitidae, underfamilien Nasutitermitinae i tuene deres, og er tett knyttet til disse. Det særpregede utseende betyr trolig at de blir godtatt av termittene, da de ligne på nymfestadiene til termittene.
Utbredelse
Slekten er utbredt i sentrale deler av Afrika.
Atom Egoyan
Atom Egoyan (født Atom Yeghoyan, armensk: Աթոմ Եղոյեան 19. juli 1960, i Kairo) er en kanadisk film- og teaterregissør, forfatter, produsent og skuespiller. Egoyans gjennombrudd var Exotica (1994) som hovedsakelig foregikk i og rundt en fiktiv strippeklubb. Den søte ettertid (The Sweet Hereafter) (1997) ble nominert til to Oscar. Han har vært leder av juryen for kortfilmer ved filmfestivalen i Cannes. Han har selv vunnet Cannes-festivalense pris for «spiritualitet» to ganger (1997 og 2008). Egoyan ble født i Egypt som sønn av Shushan Devletian og Joseph Yeghoyan. Foreldrene var av armensk og egyptisk opphav og navnet «Atom» ble valgt for å markere byggingen av Egypts første atomreaktor.
Kim Du-bong
Kim Du-bong (chosŏn'gŭl: 김두봉) (født 16. mars 1886 i Busan, død mellom 1957 og 1961) var en nordkoreansk politiker. Mellom 1948 og 1958 var han landets president. Mellom 1948 og 1957 var han president i den øverste folkeforsamlingen.
Atom Egoyan
I 1999 ble Egoyan utnevnt til «Officer of the Order of Canada» og i 2015 ble han forfremmet til «Companion of the Order».
Førde rådhus
Førde rådhus ligger i Hafstadvegen 42 og er møtelokale for bystyret, formannskapet og arbeidsplass for kommunens sentraladministrasjon. NAV og helsestasjon ligger også i bygget. Rådhuset ble offisielt åpnet 15. november 2013.
Arkitektur
Bygget er tegnet av arkitektene Norplan og Mestres Wåge. De vant plan- og designkonkurransen i 2009 med prosjektet Rendez-Vous.
Huset har en nærmest kvadratisk form og et stort åpent atrium. Mot elva Jølstra har bygget en stor åpning. Det er lite gjentakelse og symmetri i bygget. Bygget ble nominert til arkitekturprisen i 2015.
Kunstutsmykkingen er utført av Ingrid Lønningdal.
Bygget
Gravearbeidet startet i september 2011. Bygget har et avansert bæresystem og det er lite gjentakelse og symmetri. Entreprenører var Åsen & Øvrelid.
Miljøfyrtårn
Rådhuset ble sertifisert som Miljøfyrtårn i 2014. Det ble resertifisert i april 2017, og kan vise til blant annet en miljøvennlig drift.
En elbil, en miljøbil og to el-sykler blir brukt til tjenestereiser. Avfallet blir sortert i 8 fraksjoner, men fremdeles er det mye restavfall. Det er lavt energiforbruk på rådhuset, men har økt de par siste årene.
Hageslange
En hageslange er en slange som brukes til å føre vann i. Det finnes en rekke vanlig brukte gjenstander til å feste på enden av slangen, slik som strålemunnstykker og vannspredere (som brukes til å konsentrere vann på ett punkt eller spre det over et stort område). Hageslanger kobles vanligvis til en utekran eller annen vannkran.
Trachinus radiatus
Trachinus radiatus er en saltvannsfisk som tilhører fjesingene.
Kroppen er avlang og sammentrykt. Øynene flukter omtrent med toppen av hodet, og avstanden mellom øynene er omtrent halvparten av diameteren til øyet. Munnen er sterkt underbitt. Arten kan skilles fra andre fjesinger i europeiske farvann på at hodet har fem grupper med beinknuter bak øynene.
Første ryggfinne har 7 piggstråler, og andre ryggfinne har 24–27 bløtstråler. Gattfinnen har 2 piggstråler og 26–29 bløtstråler. Halefinnen er svakt konkav eller tvert avskåret. Fargen er gulbrun med mange svarte flekker langs sidene. Første ryggfinne er nesten helt svart. Den er som regel opptil 25 cm lang, men kan bli 40 cm.
Trachinus radiatus lever i grunne kystfarvann ned til 150 m der den graver seg ned i sand og mudder. Den har som andre fjesinger giftkjertler som er forbundet med en pigg på gjellelokket og piggstrålene i første ryggfinne. Arten er utbredt i Middelhavet og det østlige Atlanterhavet fra sørlige Portugal sørover til Guineabukta, eller kanskje helt til Angola.
Denis Pack
Denis Pack (født 1772?, død 24. juli 1823) var en britisk offiser og general, kjent for sin innsats under revolusjonskrigene, Napoleonskrigene og i slaget ved Waterloo.
Bakgrunn og tidlig karrière
Han nedstammet fra Christopher Packe, Lord Mayor of London, hvis yngste sønn, Simon, slo seg ned i Westmeath, Irland. Denis Pack ble født rundt 1772, han var sønn av Thomas Pack, dekanus i Kilkenny, og barnebarn av Thomas Pack fra Ballinakill, Queen's County. Den 30. november 1791 ble han utnevnt til kornett i The 14th Regiment of (Light) Dragoons og tjenestegjorde med en skvadron fra det regimentet, det dannet en fortropp av generalmajor Francis Rawdon-Hastings (lord Moira) styrke i Flandern i 1794. Pack meldte seg frivillig til å bringe en viktig melding inn til Nieuwpoort og hadde store problemer med å unnslippe da de franske styrkene inntok stedet. Han var deretter virksom ved Boxtel og i retretten til Bremen samme vinter. Etter retretten ble The 14th squadron overført til The 8th (The King's Royal Irish) Regiment of (Light) Dragoons som det tidligere hadde vært underlagt.
Tilbake i England mottok Pack utnevnelse til løytnant den 12. mars 1795 og hadde kommando over en mindre gruppe dragoner i ekspedisjonen til halvøya Quiberon sommeren 1995 (den engelskstøttede rojalistinvasjonen av Frankrike) og tjenestegjorde noen måneder som feltoffiser på Isle Dieu. Den 27. februar 1796 ble han tildelt en tropp i The 5th Regiment of Dragoon Guards og tjenestegjorde med det regimentet i Irland i 1798. Han ledet en vellykket aksjon mot en gruppe opprørere nær Prosperous, Kildare, hvor opprørerne mistet tyve mann og åtte hester. Han hadde kommando over eskorten som fulgte general Jean Joseph Amable Humbert og andre franske offiserer fra den franske invasjonsstyrken til Dublin etter de hadde overgitt seg ved Ballinamuck i etterkant av det irske opprøret. Han ble forfremmet til major i The 4th (Royal Irish) Dragoon Guards fra 25. august 1798 og den 6. desember 1800 ble han utnevnt til oberstløytnant i regimentet The 71st Highlanders. Han hadde kommando over 71st Highlanders ved gjenerobringen av Kapp det gode håp i 1806, hvor han ble såret ved landingen i Lospard's Bay og i Sør-Amerika i 1806–1807, ved den britiske invasjonen av Rio de la Plata, hvor han ble tatt til fange, men klarte å rømme. Han ledet deretter arméens lette tropper i suksessfulle trefninger med fienden og deltok i generalløytnant John Whitelockes mislykkede angrep på Buenos Aires i juli 1807, hvor han igjen ble såret.
Portugal og Spania
I 1808 hadde han kommando over regimentet under felttoget i Portugal og ledet det i slagene om Roliça (17. august) og Vimeiro (21. august), og under retretten til og slaget ved La Coruña 16. januar 1809. Under ekspedisjonen til Walcheren andre halvår 1809 utmerket han seg ved å lede sitt regiment i stormingen av et fiendtlig batteri under beleiringen av Flushing. Den 25. juli 1810 ble han utnevnt til aide-de-camp for kong Georg III av Storbritannia, med grad av oberst. Denis Pack ble utnevnt, med lokal grad, til en portugisisk brigade under general William Beresford og ledet den i slaget ved Bussaco i september 1810 og blokaden av Almeida i mai 1811. Da den franske garnisonen unnslapp forfulgte Pack dem til Barba del Puerco og deretter, på ordre fra generalløytnant Brent Spencer, sprengte han forsvarsverkene ved Almeida.
Ved erobringen av Ciudad Rodrigo i januar 1812 ble Pack, som da hadde blitt utnevnt til brigadegeneral, sendt med sin portugisiske brigade for så gjøre et avledende angrep som underveis ble endret til et virkelig angrep. Han utmerket seg i slaget om Salamanca 22. juli 1812 og fikk hedrende omtale for sin innsats i felttoget mot Burgos. Denis Pack ble utnevnt til generalmajor 4. juni 1813, deltok med sin brigade i slaget ved Vitoria 21. juni 1813 og ble såret i slaget ved Sorauren mens han hadde midlertidig kommando over 6. divisjon under felttoget i Pyreneene månedsskiftet juli-august 1813. Han hadde kommando over en divisjon i slagene ved Nivelle (10. november 1813), Nive (9-13. desember 1813), Orthez (27. februar 1814), og Toulouse (10. april 1814), hvor han ble såret og fikk hedrende omtale. For tjenesten under felttogene i Portugal og Spania, hvor han ble såret åtte ganger, ble han tildelt the Peninsular gold cross and seven clasps. Han ble lovet en brigade i ekspedisjonen til Amerika, men ble i stedet utnevnt til å ta kommando ved Ramsgate. Han ble kommandørridder (KCB) av Order of the Bath den 2. januar 1815.
Under felttoget i Belgia etter Napoléon Bonaparte hadde rømt fra Elba kommanderte Denis Pack 9th Brigade fra generalløytnant Thomas Pictons divisjon i slaget ved Quatre Bras og i slaget ved Waterloo, hvor han igjen ble såret. Dette var hans siste tjeneste i utlandet. Han ble utnevnt til Colonel of the Regiment for The York Chasseurs i 1816, lieutenant-governor i Plymouth 12. august 1819, og Colonel of the Regiment for 84th (York and Lancaster) Regiment of Foot 9. september 1822. Han døde i Lord Beresfords hus i Upper Wimpole Street, London, 24. juli 1823. I 1828 fikk hans enke reist et monument over han, som ble overgått ved en marmorstatue av Francis Leggatt Chantrey, i St Canice's Cathedral, Kilkenny, hvor hans far hadde vært dekanus.
Familie
Denis Pack giftet seg 10. juli 1816 med lady Elizabeth Louisa Beresford, fjerde datter av the second Earl of Waterford. Etter hans død giftet hun seg i 1831 med generalløytnant Thomas Reynell, han hadde vært en av Denis Packs majorer i regimentet 71st highlanders, og han døde i 1848. Hun døde 6. januar 1856.
Lamento
Lamento (italiensk «klage») er en klage- eller sørgesang.
LUKoil Neftokhim Burgas
LUKoil Neftokhim Burgas (bulgarsk: ЛУКойл Нефтохим Бургас) er et oljeraffineri ved Burgas i Bulgaria eid av russiske LUKoil. Raffineriet er det største både i Bulgaria og på Balkan ellers.
Lamento
Typiske musikalske kjennetegn for lamento-komposisjonene er diatonisk eller kromatisk fallende kvart-baserte tonerekker mellom toneartens grunn- og kvinttone (i a-moll for eksempel a–g–f–e eller a–gis–g–fis–f–e). Lamentobasser er ikke sjelden grunnlag for ostinate komposisjoner. Noen eksempler er Didos arie «When I am laid» fra Henry Purcells Dido and Aeneas, Johann Sebastian Bachs, «Crucifixus» fra Messe i h-moll BWV 232 og Wolfgang Amadeus Mozarts «Qui tollis peccata mundi» fra Messe i c-Moll KV 427.
Det er helt fram til vår tid blitt skrevet stykker som kan betegnes som lamenti eller som bare bygger på musikalsk materiale fra lamento-tradisjonen.
Avalokitesvara
Avalokiteśvara (sanskrit, m., अवलोकितेश्ववर; omtrent Herre som skuer ned med medlidenhet), på tibetansk Chenresi eller Chenrezig [tçεnrεsi], er en bodhisattva i tibetansk buddhisme.
Leonidas fra Rhodos
Leonidas fra Rhodos (gresk: Λεωνίδας; født 188 f.Kr.) var en av de aller mest berømte olympiske løpere i antikkens Hellas. Leonidas tevlet i fire etterfølgende olympiader; i 164 f.Kr., 160 f.Kr., 156 f.Kr. og 152 f.Kr. og i hver av disse vant han tre forskjellige løpskonkurranser. Et atlet som vant tre tevlinger i én enkelt olympiade ble hyllet med tittelen triastes («trippelvinner»). Det var kun sju triastes, og Leonidas er den eneste som er kjent som fått den æren mer enn én gang. Han var 36 år da han greide det for fjerde gang.
Avalokitesvara
Den nordlige buddhismen, mahayana, så Avalokitesvara som den bodhisattva som omvendte Tibet til buddhismen. Avalokitesvara dyrkes som «medlidenhetens herre» i Tibet, og Dalai Lama ses på som hans reinkarnasjon. Han antas å være Buddhas medlidenhet i legemlig form. Avalokitesvara gestaltes vanligvis med fire armer og fire ansikter, men av og til med flere.
Leonidas fra Rhodos
Olympisk karriere
Leonidas deltok i de olympiske leker i den 154. olympiade i 164 f.Kr., den siste i gullalderen av antikkens leker. Leonidas erobret kronen i tre forskjellige løpekonkurranser: stadion, diaulos, og hoplitodromos. Han gjentok denne bedriften i de neste påfølgende olypiadene, 160 f.Kr., 156 f.Kr. og til sist også i 152 f.Kr. da han var hele 36 år gammel. Leonidas' rekorder på tolv individuelle olympiske seire var enestående i den antikke verden.
Avalokitesvara
Denne bodhisattvaens kvinnelige form er i Kina kalt Guanyin, i Japan Kannon og i Vietnam Quan Âm.
Leonidas fra Rhodos
Rekorden brutt i 2016
Leonidas' antikke rekord på tolv individuelle olympiske seierskranser (betraktet som tilsvarende med en moderne gullmedalje) sto uavbrutt i 2 168 år og ble endelig overgått i 2016 da amerikanske Michael Phelps vant 200 meter individuell medley i Sommer-OL 2016 i Brasil. Det var hans trettende individuelle olympiske gullmedalje i svømming.
Svingerudsteinen
Svingerudsteinen er trolig verdens eldste runestein og ble funnet høsten 2021 under en arkeologisk utgravning av et gravfelt ved Tyrifjorden, nærmere bestemt ved Svingerud på Røyse i Hole kommune i Viken. Runesteinen er risset på en 31 x 32 cm stor steinblokk av rødbrun ringerikssandstein og gravfunnet er tidfestet med radiokarbondatering til år 1–250 e.Kr.
Gravfeltet besto av fire gravhauger og to flatmarksgraver fra eldre jernalder. Graven der runesteinen ble funnet var en flatmarksgrav under den ene gravhaugen. Denne inneholdt kremerte menneskebein, trekull og stein, inkludert runesteinen som ble først ble synlig da arkeologene begynte å grave seg ned i graven. Trekull og gravgods i graven ble radiokarbondatert til årene 25–250 e.Kr., men de menneskelige beinrestene ble radiokarbondatert til årene 25–120 e.Kr. Dette sammenfaller med eldre romertid. Graven inneholdt også en rytterspore som dateres til samme tidsrom. Radiokarbondateringene fra både gravhaugen og flatmarksgraven faller innenfor romertid (år 1–400 e.Kr.).
Det er Kulturhistorisk museum (KHM) som har utført de arkeologiske utgravningene i Hole, som følge av Nye Veiers planlagte utbygging av ny vei og jernbane mellom Sandvika og Hønefoss. Svingerudsteinen er den eneste som er oppdaget i en funnsammenheng som kan dateres til tiden før år 300, og dateringen av den har fått forskere til å lure på om også andre runesteiner kan være eldre enn tidligere antatt.
Anommatochara
Anommatochara er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). De er spesialiserte på å leve sammen med maur.
Utseende
Små til middelsstore, brunlige eller rødlige kortvinger, kroppen lite hårete. Antennene er forholdsvis lange og tynne. Hodet er middelsstort, rundet med små fasettøyne. Pronotum er lengre enn bredt, hjerteformet. Dekkvingene er ganske korte. Beina er forholdsvis lange og tynne.
Levevis
Artene er knyttet til hærmaur.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sentrale Afrika.
John Refoua
John Refoua (født 20. august 1960, død 14. mai 2023) var en amerikansk filmklipper som ble nominert til Oscar for beste filmklipp for arbeidet sitt på science fiction-filmen Avatar. Han ble nominert sammen med James Cameron og Stephen E. Rivkin.
Falsomycterini
Falsomycterini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Levevis
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i den neotropiske økosonen.
Idisiini
Idisiini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Utseende
En liten, avlang, brun skyggebille, kroppen for en stor del dekket av lyse, sølvaktige eller okergule skjell. Antennene er utvidete mot spissen, omtrent så lange som hode + pronotum. Hodet er avrundet firkantet, tett kledt med lyse skjell. Pronotum er hjerteformet, også tett skjellkledt. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge med to flekker av sølvaktige skjell. Beina er forholdsvis korte og kraftige.
Utbredelse
Arten er kjent fra Korea og Japan.
Warhorse Studios
Warhorse Studios er et tsjekkisk dataspillselskap basert i Praha. Det ble grunnlagt i 2011 av Dan Vávra og Martin Klima, og produserte spillet Kingdom Come: Deliverance som kom i februar 2018.
Historie
Warhorse Studios ble grunnlagt 25 juli 2011 av Dan Vávra og Martin Klima, to veteraner i bransjen som til sammen hadde arbeidet med spill som Mafia, Mafia II, Arma, Arma II, UFO: Aftermath, og Hidden & Dangerous. Selskapets første prosjekt Kingdom Come: Deliverance som ble solgt i over 500000 eksemplarer de første to dagene, over 1 million første to ukene og 3 millioner, samt 1,5 millioner DLC'er innen 2020.
13. februar 2019 ble selskapet solgt til THQ Nordic og Koch Media for 33,2 milloner euro. Selskapet omsatte i 2018 for 42,8 millioner euro. I august 2019 hadde selskapet 131 ansatte. I 2021 var mer enn 180 ansatt i selskapet.
Annet
Selskapet laget en 98min lang dokumentarfilm om utviklingen av Kingdom Come: Deliverance i 2018.
Transformers: The Last Knight
Transformers: The Last Knight er en amerikansk spillefilm med regi av Michael Bay og manuskript av Matt Holloway, Art Marcum og Ken Nolan. Filmen har premiere 23. juni 2017. Den er basert på leketøyserien Transformers og er en oppfølger til Transformers: Age of Extinction fra 2014.
Handling
I fraværet av Optimus Prime har det startet en krig mellom mennesker og Transformers. Cade Yeager danner en allianse bestående av han selv, Bumblebee, den engelske hertugen Sir Edmund Burton og Oxford-professor Viviane Wembley for å finne ut hvorfor Transformers kommer til jorden.
Filming
Deler av filmen ble innspilt på Trolltunga, Atlanterhavsveien og Preikestolen i Norge.
Mennesker
Glenn Morshower returnerer som General Morshower fra Revenge of The Fallen og Dark of the Moon. Nicola Peltz har en liten gjesterolle som Tessa, Cades datter, i en voicemail.
Flambering
Flambering er en matlagningsmetode der man tilsetter brennevin i maten, eksempelvis konjakk eller whisky, og deretter tenner på. Ved flamberingen brenner alkoholen, eller en del av den, opp mens smaksemner blir tilbake. Samtidigt skjer det en viss oppvarming av det som flamberes. Begge prosessene bidrar til smaksopplevelsen.
I prinsippet kan hva som helst flamberes. Deto høyere alkoholinnholdet er og desto varmere matretten er, jo lettere er det å få det til å flamme opp.
Mohammed Mzali
Mohammed Mzali (født 23. desember 1925, død 23. juni 2010 i Paris, Frankrike) var en tunisisk politiker og statsminister.
Allemande
Allemande (også allemanda, almain(e), alman(d); fransk for «tysk») var en danseform som fra 1500-tallet var populær i Frankrike, delvis også i Spania og England, og som ble et standardelement (som instrumentalstykke) i barokkmusikkens klassiske suiteform.
Som dans var allemanden todelt, den første delen, fordansen, gikk vanligvis i langsom 4/4-takt, andre del (etterdansen) i hurtig tredelt takt. Det antas at dansen har opphav i tyske folkedanser, men dette er ikke dokumentert. Opprinnelsen til fordansen ligger sannsynligvis i middelalderens ringdanser. Illustrasjonen viser et eksempel på armbevegelser under etterdansen. Slike bevegelser med armene brukes også i ländler, en folkedansform som er vanlig i tysktalende områder.
Sammen med danseformene courante, sarabande og gigue ble allemanden senere en fast bestanddel i barokkmusikkens klassiske suiteform. Den instrumentalmusikalske formen var helt forskjellig fra danseformen, for eksempel skrev Johann Mattheson at «en allemande til å danse etter og en som skal spilles er like ulike som himmel og jord…» Instrumentale allemander er mer ornamenterte, harmonirike og synkoperte. Stemmene kan veksle mellom de ulike stemmetrinnene, og stykket kan inneholde pauser. Til forskjell fra danseformens 4 + 4 takter kan instrumentalsatsene ha 8 + 8 eller 8 + 10 eller 8 + 8 + 8 takter.
Noel Barber
Noel Barber (født 1909, død 10. juli 1988 i London) var en britisk journalist og forfatter. Mange av hans romaner, omtalt som eksotiske, reflekterer hans opplevelser som ledende korrespondent for dagsavisen Daily Mail.
Han hadde to brødre, Kenneth Barber, bankmann, og Anthony Barber, baron Barber, britisk konservativ politiker.
Mest kjent er hans reportasjer fra Marokko hvor han ble knivstukket fem ganger. I oktober 1956 overlevde Barber et skuddsår til hodet av en sovjetisk vaktsoldat i Ungarn under den ungarske revolusjonen. En bilulykke avsluttet hans karriere som journalist, men det var da han begynte å skrive romaner. Han ble en bestselgende romanforfatter i Storbritannia med sin første roman Tanamera, utgitt 1981, og som i 1989 ble filmatisert som fjernsynsserie som Tanamera – Lion of Singapore. I 1992 ble en annen roman filmatisert som fjernsynsfilm, The Other Side of Paradise.
Pangu
Pangu (kinesisk: 盤古, pinyin: Pángǔ, Wade-Giles: P'an-Ku) var en jette (kjempe) i kinesisk mytologi.
Pangu ble født av det opprinnelige kosmiske egget og vokste til kolossale proporsjoner da himmelen og jorden – eggets lyse og mørke deler – begynte å skilles fra hverandre. Pangu kjempet i tusener av år for å forhindre at disse ble gjenforent, og maktet etter mange tusen år å få delene til å stabilisere seg i sine nåværende posisjoner. Han la seg da for å hvile, og døde. Det ble sagt at vinden var hans åndedrett, tordenen hans røst og landskapet hans kropp. Hans øyne ble sol og måne.
Etnologer mener å finne parallellitet i en japansk skapelsesmyte med lignende innhold.
Gullkareten
Dreieboken ble skrevet av Renoir, Jack Kirkland, Renzo Avanzo og Giulio Macchi med teaterstykket «Le Carrosse du Saint-Sacrement» av Prosper Mérimée som forelegg.
Om produksjonen
Filmen ble tatt opp samtidig i tre forskjellige språkversjoner, italiensk, fransk og engelsk. Renoir foretrakk selv den engelskspråklige.
Klewariini
Klewariini er en artsrik gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Utseende
En liten (ca. 4 millimeter), slank, brungul skyggebille. Oversiden er tett kledt med korte, gule hår. Antennene er omtrent så lange som hodets bredde. Hodet er rundet med små, mørke fasettøyne. Pronotum er avrundet trapesformet, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede.
Utbredelse
Arten finnes i Transkaspia (på østsiden av det Kaspiske hav).
A. Doak Barnett
A. Doak Barnett, egentlig Arthur Doak Barnett (født 8. oktober 1921 i Shanghai i Kina, død 17. mars 1999 i Washington D.C. i USA) var en amerikansk sinolog.
Han var sønn av amerikanske protestantiske Kinamisjonærer. Familien flyttet ikke tilbake til De Forente Stater før i 1936.
A. Doak Barnett arbeidet ved Brookings Institution i Washington og hadde undervisningsstillinger ved Columbia University og Johns Hopkins University.
Han var en produktiv forfatter om kinesiske emner, og skrev eller redigerte over 20 bøker om emnet. Men han er best kjent for sitt arbeid i kulissene i den amerikanske kongressen og i det amerikanske regjeringsapparat for å bedre relasjonene mellom USA og Folkerepublikken Kina.
Kuhitangiini
Kuhitangiini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Utseende
Små (1,5-2,7 millimeter), avlange, brunlige, blinde skyggebiller. De mangler fasettøyne. Oversiden er kraftig punktert, matt og noe ujevn. Flugevinger mangler.
Levevis
Artene lever i huler (Foranotum) eller sammen med maur (Kuhitangia).
SS «Europa»
SS «Europa», senere SS «Liberté», IMO 5607332, var et tysk atlanterhavsskip bygget for Norddeutscher Lloyd (NDL) for å seile i den transatlantiske passasjerruten. Hun og hennes søsterskip, SS «Bremen» var de to mest avanserte passasjerskip i sin tid, utstyrt med damp-turbin motorer og de deltok i den internasjonale konkurransen om Atlanterhavets blå bånd.
Konstruksjon
SS «Europa» ble bygget i 1929 og sammen med søsterskipet SS «Bremen» som var det nest største skipet til Norddeutscher Lloyds flåte med sine 50 000 brutto tonn. De ble begge drevet med avanseurte høyhastighets-dampturbiner og ble bygget med Bulbbaug og hadde en lav strømlinjeformet profil. SS «Europa» og søsterskipt SS «Bremen» ble bygget for en marsjfart på 27.5 knop, (om lag 59 km/t) slik at en tur over Atlanterhavet tok 5 dager. Dette gjorde at rederiet kunne opptrettholde Atlanterhavsruten med to ukentlige turer, en prestasjon som tidligere krevde tre skip.
«Europa» ble sjøsatt ved Blohm & Voss-verftet i Hamburg onsdag 15. august 1928. «Europa» var ment å bli ferdigstilt våren 1929, men om morgenen den 26. mars 1929 brøt det ut brann mens hun fremdeles lå på beddingen. Brannen raserte hele dagen, og det var først om kvelden at brannen kom under kontroll. Skipets turbiner ble sterkt skadet, og også resten av skipet hadde fått betydelige skader. Etter lange diskusjoner mellom verftet og rederiet ble det besluttet å reparere skipet. Etter elleve måneder var skipet ferdig den 22. februar 1930. Brannårsaken ble aldri klarlagt.
Fly ombord
I likhet med  «Bremen» hadde «Europa» et lite sjøfly som ble skutt ut fra en katapult på det øvre dekket mellom skorstene. Flyet tok av fra skipet og landet i sjøflyhavnen i Blexen. Piloter og teknikere fikk erfaring som senere ble brukt da tyske krigsskip ble utstyrt med fly, og var også til nytte for Luftwaffe.
Katapulten ble fjernet fra «Bremen» og «Europa» etter noen få år fordi det var for dyrt og komplisert.
Andre verdenskrig
«Europa» var inaktiv under det meste av Andre verdenskrig. Det var planer om å bruke henne som transportskip under Operasjon Sjøløve til den planlagte invasjonen av Storbritannia, for senere å bli ombygget til hangarskip. Ingen av disse planene ble realisert. I 1945 ble hun beslaglagt av de Allierte og tatt i bruk som troppetransportskip under navnet USS «Europa» [(AP-177).). USA krevde skipet som krigserstatning 8. mai 1945 og ga fartøyet til den amerikanske marinen. 25. august 1945 ble kom hun under kaptein B. F. Perrys kommando. «Europa» forlot Bremerhaven 11. september 1945 for å gå til Southampton i England. Der tok hun ombord 4 500 amerikanske soldater som skulle transporteres hjem til USA. De ankom New York 24. september. Etter ombygging for å øke kapasiteten som troppetransportskip foretok hun to reiser til Southampton for å bringe amerikanske tjenestemenn og soldater tilbake til USA. Den 15. mars 1946 seilte hun fra New York til Kirkwall på Orknøyene, og videre til Bremerhaven hvor hun fortøyde 24. mars SS «Europa»s opprinnelige elektrisitetsnett som var av høy kvalitet ble byttet ut med dårlige erstatninger på grunn av materialknapphet under krigen førte til at hun ble plaget av mindre branner. Også flere alvorlige sprekker i skroget ble oppdaget. Hun ble dekommisjonert 2. mai 1946 og overdratt til USAs utenriksdepartement 8. juni 1946 og ble senere overført til Frankrike som delvis krigserstatning.
SS «Liberté»
Det franske linjerederiet Compagnie Générale Transatlantique (CGT), kjent som French Line, fikk «Europa» til erstatning for SS «Normandie» og sendte henne til Le Havre for ominnredning slik at hun skulle få rederiets stil. Den mest åpenbare endringen var at skorstenene ble hevet og skiftet farge fra NDLs gule til CGTs røde med svarte topper. Den 8. desember 1946 slet hun seg fra fortøyningene og kolliderte med vraket av SS «Paris». Dette resulterte i betydelige skader på skroget. Hun ble hevet i april 1947 og slept til verftet Chantiers de l'Atlantique i Saint-Nazaire for reparasjoner. Hun fikk ytterligere skader da det brøt ut brann ombord i oktober 1949. Dette resulterte i skade på en del av områdene passasjerene skulle oppholde seg i. Etter fem år og to nestenulykker la hun ut på jomfruturen til New York under sitt nye navn, SS «Liberté» den 2. august 1950. Hun ble i den franske linjens tjeneste fram til 1962, etter at de hadde satt den 66 000-bruttoregistertonns store SS «France» i fart i 1962. Da «Liberté» ble lagt opp i 1962 hadde hun vært i CGTs tjeneste i 11 år som det fremste transatlantiske skipet. I 1963 ble hun kondemnert.
SS «Liberté» spilte en fremtredende rolle i Jane Russell-filmen The French Line. «Liberté» opprtådte også i åpningen av filmen Gift med en millionær i 1953, samt i de siste scenene i den klassiske filmen Sabrina med Audrey Hepburn og Humphrey Bogart fra 1954.
Liste over land og områder i Europa
Anerkjente stater
EU-land EFTA-land
Tvang
Tvang kan vise til:
Markedsføringstillatelse
Markedsføringstillatelse (MT) er en status et legemiddel må ha for å kunne selges lovlig i Norge. Statens legemiddelverk vurderer alle legemidler som søker om og må ha MT. Legemidler blir bare godkjent for salg dersom det har en nytteverdi som overstiger risikoen ved bruken av det. Produsentene må derfor kunne dokumentere nytte-/risikoforholdet når de søker om MT, samt legemidlets farmasøytiske kvalitet, sikkerhet og medisinske effekt.
Det finnes unntak der legemidler kan selges i Norge uten MT. Dette kan gjelde legemidler for kliniske utprøvinger, som fortsatt ikke er godkjente, og legemidler som får unntak i spesielle tilfeller, fordi godkjente alternativer mangler.
Som medlem av EØS skjer i hovedsak alle godkjenninger i Norge gjennom det europeiske samarbeidet, som landet deltar i gjennom vitenskapelige komitéer som administreres gjennom Det europeiske legemiddelbyrå (EMA).
Wehner
Wehner:
Tilbaketrukkethet
Tilbaketrukkethet er en tilstand hvor man trekker seg tilbake, som for eksempel å isolere seg fra samfunnet. For eksempel kan en person, et par eller en større gruppe forflytte seg til et tilbaketrukket sted for privatliv, fred og ro. Enslighet kan vise til når ett individ trekker seg tilbake.
Begrensninger på isolert samvær mellom to personer
I noen tilfeller hvor det fins juridiske, religiøse eller sosiale restriksjoner på fysisk intimetet mellom to personer kan det også finnes restriksjoner på tilbaketrukket samvær mellom disse personene. For eksempel kan det i sharia være forbudt for en mann å være alene sammen med en kvinne som ikke er i familie og som ikke er gift.
Psykologisk behandling
Skjerming kan brukes som en kontrollmekanisme i psykologisk behandling. For eksempel kan en opprømt person plasseres i et stillerom, hvilket kan dempe aggresjon. Slik isolasjon kan imidlertid også fungere som en straff, og det ligger begrensninger på slik bruk hos politi, helsevesen og kriminalomsorg i mange land.
Begrensning av smitte
Selvisolasjon kan brukes som tiltak innen folkehelsen for å hindre spredning av smittsomme sykdommer, som for eksempel korona.
Norsk Ungdomssymfoniorkester
Norsk Ungdomssymfoniorkester (NUSO) er et nasjonalt ungdomsorkester som eies og drives av De Unges Orkesterforbund. Det er et prosjektorkester som har to samlinger i året og musikerne er mellom 13 og 20 år.
Historikk
NUSO ble opprettet i 1991 under navnet Norsk Musikkskoleorkester. Da ble det drevet og eid i fellesskap av Norsk Skoleorkesterforbund (daværende navn på UNOF) og Norsk Kulturskoleråd. I 1999/2000 overtok UNOF hele ansvaret for orkesteret og det skiftet navn til Norsk Ungdomssymfoniorkester.
I 2012 spilte NUSO kun filmmusikk, og deltok på Den norske filmfestivalen i Haugesund. Orkesteret bestod av ca. 100 musikere.
I 2013 var NUSO i Wien, og spilte Tsjaikovskij's 4. symfoni, Dobbeltkonsert for fiolin og cello av Brahms, med Mari Silje Samuelsen og Håkon Samuelsen som solister. I tillegg spilte de Threnody 22.7 av Terje Winther, som er et forholdsvis nytt verk skrevet som en reaksjon på hendelsene 22.07.11. Dirigenten dette året var Halldis Rønning.
Ledelse
NUSO ledes av et kunstnerisk råd som er satt sammen av representanter fra NUSOs musikere og instruktører, produsenten og den kunstneriske lederen og to representanter fra UNOFs landsstyre. NUSOs produsent heter Elise Minde Fagerli.
Orkesterets kunstneriske leder har vært og er:
Brynjar Ingi Bjarnason
Brynjar Ingi Bjarnason (født 6. desember 1999) er en islandsk fotballspiller som spiller for.
Chang’e
Chang'e (kinesisk: 嫦娥, pinyin: Cháng'é, eldre romaniseringer: Ch'ang-O, Heng-O eller Chang-Ngo) er en kinesisk månegudinne, knyttet til myten om skytteren Hou Yi og den kinesiske solfestivalen. Chang'e stjal sin ektefelles udødelighetsdrikk og trakk seg tilbake til månen. Hun betraktes i Kina som månens mor eller dens gudinne.
Jørgen Barth
Jørgen Flood Sandberg Barth (født 23. februar 1869, død januar 1925) var en norsk ingeniør og forretningsmann.
Chang’e
Mens det i Vesten gjerne tales om Mannen i månen, er det i Kina snarere Kvinnen på månen/Månekvinnen som gjelder.
Jørgen Barth
I 1890, etter endte studier ved Trondhjems tekniske skole, begynte Barth i Norges Statsbaner.
Chang’e
Bekrivelse
Det er en rekke variasjoner i legendene som kinesisk mytologi kan varte opp med om henne. Det er imidlertid noen elementer som går igjen i alle: Houyi, bueskytteren; en keiser som enten i noen legender er snill, men i andre er slem; et livseliksir (og som regel jadekaninen som kan brygge den), og månen.
Jørgen Barth
Barth ble i 1898 ansatt som bestyrer i Kristiania elektriske Sporvei, før han i 1913 ble driftsbestyrer i Kristiania Sporveisselskap. Ved sammenslåingen av de to selskapene, ble han generaldirektør i det nye selskapet.
Chang’e
Bekrivelse
Det er innen daoismen og i kinesisk folketro at betraktes som en hun en månegudinne (ypperste Yin . Hun påkalles særlig på den 15. dag i den åttende måned i den kinesiske kalender, det vil si under månefesten.
Jørgen Barth
Barth var flyinteressert, og startet et flyselskap. I mai 1912 ble AS Norsk Flyveselskab konstituert, med Barth som leder av styret. Selskapet hadde per da ingen fly, og kun en flyger uten lisens, Jul Hansen. Hansen reiste i juli til Frankrike for å skaffe fly til selskapet og lisens til seg selv, og kom tilbake i september med et Deperdussin monoplan som han satte sammen i sporveisgarasjen på Majorstua.
Direktør Barth vant i 1918 en konkurranse om Kristiania og Akers kommunikasjoner med sitt bidrag «Kristianiadalens pulsaarer».
Chang’e
Bekrivelse
Diktere under Tangdynastiet beskrev henne gjerne som en vakker og forlatt kvinne. Li Shangyin nevner henne i to verker: Frostmånen og Måneaften.
Jinchuan (Jinchang)
Jinchuan (kinesisk: 金川区, pinyin: Jīnchuān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Jinchang i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 3 017 km² og teller 200 000 innbyggere.
Fox Butterfield
Fox Butterfield (født 1939 i Lancaster i Pennsylvania i USA) er en amerikansk journalist og forfatter som har arbeidet i lang tid for The New York Times. Butterfield har vært avisens kontorsjef i Saigon, Tokyo, Hongkong, Beijing og Boston og korrespondent i Washington og New York. Han mottok Pulitzerprisen for sin medvirkning ved publikasjonen av Pentagonpapirene, Pentagons hemmelige historie om Vietnamkrigen, i 1971.
Butterfield fikk i 1983 National Book Award for Nonfiction for boken China: Alive in the Bitter Sea.
Para-VM i friidrett 2023
Para-VM i friidrett 2023 (2023 World Para Athletics Championships) er verdensmesterskapet i parafriidrett. Mesterskapet er det tiende Para-VM i friidrett som blir arrangert, og arrangeres fra 8. til 17. juli 2023 i Paris i Frankrike.
Mørkets gjerninger
Mørkets gjerninger, (originaltittel: Voici le temps des assassins) er en fransk spenningsfilm fra 1956 regissert av Julien Duvivier med Jean Gabin og Danièle Delorme i hovedrollene.
Para-VM i friidrett 2023
Tidsplan
Lilla felter angir finaler.
Mørkets gjerninger
Handling
I Les Halles, i hjertet av Paris, bor André Chatelin, en ærlig og respektert mann som driver en vellykket restaurant. Han får besøk av en ukjent ung kvinne. Kvinnen sier at hun heter Catherine, datteren til hans tidligere kone Gabrielle. Men hun har dødd, og etterlatt Catherine hjemløs og uten penger. André gir henne et rom og en jobb, men hun begynner snart å misbruke godheten hans.
Men Catherine forsøker snart å skape uenighet mellom André og hans unge venn Gérard, en medisin-student som var som en sønn for ham. Hun begynner også å stjele penger for å forsørge moren sin, som ikke var død likevel, men en tidligere prostituert som nå sliter med rusproblemer. Catherine forsøker å gifte seg med André, og deretter myrde ham for å arve alle pengene hans. Hun bestemmer seg for å bruke Gérard, på grunn av hans store medisinske kunnskap, og forfører ham raskt.
Para-VM i friidrett 2023
Medaljetabell
Kommer
Referanser
<References />
Ta alle sjanser
Ta alle sjanser, (originaltittel: Classe tous risques) er en fransk gangster-film fra 1960 regissert av Claude Sautet.
Filmen handler om Abel Davos (Ventura), en fransk gangster på rømmen fra politiet i Italia, som med hjelp av Eric Stark (Belmondo) forsøker å komme seg til Paris.
Handlingsreferat
En fransk gangster Abel Davos, blir dømt til døden in absentia, og han må flykte til Italia sammen med hans kone og deres to barn. Men fra Milano, sammen med en medskyldig Raymond, forsøker de å komme seg tilbake til Frankrike igjen med båt. Men de blir overrasket av to agenter fra tollvesenet. Etter en skuddveksling ligger begge tollerne, hans kone og Raymond død, og en massiv politi-jakt begynner etter Abel Davos.
Abel forsøker å gjemme seg, sammen med sine to sønner, i Nice. Han kontakter Abel Riton og Fargier, tidligere allierte fra Paris, for å be om hjelp. Men Riton driver nå en bar, og Fargier et hotell. De ønsker ikke å risikere livet, for å hjelpe en etterlyst person. Men de rekrutterer en annen ung gangster som heter Éric, for å hente Abel og barna hans. På veien redder Éric også en ung kvinne Liliane, som blir angrepet av en mann. Til gjengjeld godtar kvinnen å late som hun er sykepleier for Abel, som er bandasjert for å skjule hans egentlige identitet.
Tilbake i Paris får Abel også et falskt pass, men han trenger også penger for å komme seg unna for godt. De forsøker å rane en kriminell som heter Gibelin, og han konsulterer Fargier og Riton, som begge er under voldsomt press av politiet på grunn av deres tidligere tilknytning til Abel. Når han innser at han har blitt forrådt, starter Abel sin hevn ved å drepe Gibelin og deretter Fargier - hvis kone dør av sjokk. Samtidig forsøker politiet å finne ut hvor Abel faktisk befinner seg.
Erik Leth
Erik Leth (født 26. mars 1923, død 27. september 2000) var en dansk forfatter av sanger og revytekster. Leths tekst til sangen «Er du dus med himlens fugle», sunget av Poul Reichhardt har gitt han en plass i Danmarks kulturkanon.
Brick
Brick er en amerikansk thriller fra 2005. Filmen er skrevet og regissert av Rian Johnson, og har Joseph Gordon-Levitt, Nora Zehetner og Lukas Haas i hovedrollene.
Handling
Brendan (Joseph Gordon-Levitt) er en ensom tenåring som etter at han finner eks-kjæresten død bestemmer seg for å etterforske saken selv. Han blir fanget i et nett av high school-kriminalitet, en liga ledet av den mystiske the Pin (Lukas Haas), som også er den eneste som ikke går på skolen lenger. Etterhvert som han kommer dypere i etterforskningen, finner han ut at det hele er mye mer komplisert enn antatt, og at han har tatt seg vann over hodet ved å blande seg inn i det. Men han er fast bestemt på å ta hevn, og gir seg ikke der.
Indre Møyholmen
Indre Møyholmen er en tidligere bebodd øy på vestsiden av Smøla. Indre Møyholmen ligger på Nordmøre, og har vært brukt som gårdsbruk. Øya har nå kun fritidsbebyggelse.
Enslighet
Enslighet er en tilstand hvor en person er tilbaketrukket eller isolert fra andre. Avhengig av situasjonen kan enslighet ha både positive og negative effekter. Korte tidsrom med enslighet kan gi gode muligheter for å arbeide, tenke eller hvile uten forstyrrelser. Enslighet kan være ønskelig for privatliv. Alenetid kan være et eksempel på ønsket enslighet, og kan for eksempel foregå på private oppholdsrom som atelier eller furtebu. Uønsket enslighet, særlig over lengre perioder, kan oppstå på grunn av problematiske forhold og relasjoner, dødsfall hos kjente og nære, bevisste valg, smittsomme sykdommer, psykiske lidelser, døgnrytmeforstyrrelser, eller omstendigheter rundt arbeidsforhold og andre livssituasjoner.
Det kan skilles mellom enslighet og ensomhet. Forskjellen mellom de to har blitt beskrevet som henholdsvis gleden og smerten ved det å være alene.
En person som hverken er gift eller har kjæreste kalles ofte for enslig.
National Instruments
National Instruments Corporation. eller NI, er et flernasjonalt selskap i USA med internasjonal virksomhet som har sitt hovedkvarter i Austin i Texas. Selskapet produserer automatisk testutstyr og programvare for virtuell instrumentering. Applikasjonene innbefatter datainnsamling, instrumentkontroll og maskinvisjon.
Longipeltina
Longipeltina er en slekt av biller som hører til den store underfamilien Aleocharinae i familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små til middelsstore (3-6 millimeter), oftest rødbrunlige kortvinger. Stichoglossa-artene er forholdsvis slanke, beina forholdsvis lange. Antennene er lange og kraftige. Alle tre beinpar har fem fotledd.
Levevis
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr.