cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Familien Amberson
Familien Amberson (originaltittel: The Magnificent Ambersons) er en amerikansk dramafilm fra 1942 med regi og manus av Orson Welles, basert på en en roman av Booth Tarkington. Det var Welles andre spillefilm som regissør og han bidrar også som filmens fortellerstemme.
Moïse Antoine Pierre Jean Bayle
Moïse Antoine Pierre Jean Bayle (født 16. juli 1755 i Chêne i Sveits, død 1. juli 1815) var en fransk politiker under den franske revolusjonen mellom 1789 og 1799).
Familien Amberson
Hovedrollene spilles av Joseph Cotten, Dolores Costello, Anne Baxter, Tim Holt, Agnes Moorehead og Ray Collins. Filmen ble nominert til fire Oscar-priser og ble i 1991 tatt med i National Film Registry.
Moïse Antoine Pierre Jean Bayle
Han ble for en kortere periode innsatt som den midlertidige presidenten i Frankrike og han hadde denne posisjonen mellom 22. oktober 1793 og 6. november 1793.
Lauri Lehtinen
To uker før OL 1932 i Los Angeles forbedret Lehtinen Paavo Nurmis åtte år gamle verdensrekorden på 5,000 m med 11 sekunder (til 14.17,0), og var dermed regnet blant OL-favorittene på denne distansen.
RadU
Radu Alexei Sarbu, kjent under artistnavnet RadU (født 14. desember 1978 i Peresecina) er en moldovsk musiker.
RadU ble kjent i Europa da han slo gjennom med gruppa O-Zone sammen med Arsenie Toderas (Arsenium) og Dan Balan (Crazy Loop) i 2002 med plata "number 1", men de slo gjennom for fullt med plata "Disco-O-Zone" som fikk god respons i store deler av verden.
Radu startet for seg selv etter bruddet med O-Zone, og kalte seg selv RadU, men så startet Radu og Anastacia "Ana" gruppen; Mr & Ms.
Nå produserer Radu musikk for den nye stjernen Dj Layla som synger med både Dee-Dee og Alissa.
Judif
Marija Lvovna Kats (russisk: Мария Львовна Кац), født 23. januar 1973 i Moskva, er en russisk sanger. Hun bruker artistnavnet Judif (Юдифь), transkribert Youddiph på engelsk.
Kats var den første artisten som representerte Russland da landet debuterte i Eurovision Song Contest 1994. Hun kom på niendeplass med sangen «Vjetsjnyj strannik» (evig vandrer).
Lauri Lehtinen
I finaleløpet i OL tok han tidlig føringen i løpet, sammen med landsmannen Lauri Virtanen. De greide å riste av seg alle motstanderne, med unntak av én mann: amerikaneren Ralph Hill. Litt senere utviklet løpet seg til en tvekamp mellom Lehtinen og Hill. De fikk samme tid (14.30,0), men Lehtinen ble dømt først i mål. Etter løpet leverte amerikanerne inn protest, da de mente at Lehtinen på sisterunden hadde løpt i sikksakk for å avskjære Hill, da han var i ferd med å passere Lehtinen. Protesten ble ikke tatt til følge.
Under OL 1936 i Berlin stilte Lehtinen igjen opp på 5,000 meter, men måtte denne gang se seg slått av sin to år yngre landsmann Gunnar Höckert.
Rio Grande
Rio Grande er en elv i Nord-Amerika. Den heter Río Bravo (eller Río Bravo del Norte) i Mexico.
Lauri Lehtinen
I 1940 skjenket Lehtinen gullmedaljen sin til en soldat. Det var en gest Lehtinen gjorde for å gjøre ære på Gunnar Höckert, som hadde gått inn som frivillig den finske hæren for å kjempe i vinterkrigen mot Sovjetunionen, og som falt i striden på sin 30-årsdag i Karelen.
Rio Grande
Elven er 3 034 kilometer lang og den har sitt utspring ved Canby Mountain i San Juan-fjellene i delstaten Colorado, mellom 37° og 38° nordlig bredde, og flyter gjennom San Louis Valley i det sørlige Colorado og så videre sørover gjennom New Mexico. Fra El Paso i Texas vender den mot sørøst og herfra danner den, på en strekning på over 2 000 km, grensen mellom USA og Mexico før den renner ut i Mexicogulfen.
Større bielver er Pecos River (Río Pecos) fra venstre samt Río Conchos og Río Pesquerto fra høyre i Mexico. Flodens lengde er omkring 3 000 kilometer.
I sitt øvre løp har floden svært sterkt fall. Vannmengden veksler høyst betydleig etter nerbørsforholdene. Ødeleggene oversvømmelser kan forekomme. Allerede puebloindianerne brukte elven for kunstig vanning på de dyrkbare områder som fantes ved elvebankene.
Familien Amberson
Handlingsreferat
Ambersons-familien er den klart rikeste familien i en liten by i Midtvesten, de siste tiårene på 1800-tallet. Som ung mann ønsker Eugene Morgan å gifte seg med den vakre Isabel Amberson. Men hun avviser ham etter at han offentlig har gjort henne flau, i stedet giftet hun seg med Wilbur Minafer, en lidenskapsløs mann hun ikke elsker. De får sønnen George. På begynnelsen av 1900-tallet holder major Amberson en stor fest ved Amberson Mansion for George, som er hjemme på ferie fra college. Eugene, nå enkemann som nettopp har kommet tilbake til byen etter 20 år, er også til stede.
George liker ikke Eugene, og latterliggjør Eugenes investering i kjøretøy. Men han liker øyeblikkelig Eugenes datter Lucy. Wilbur Minafer taper en betydelig sum penger på dårlige investeringer, og dør kort tid senere. George er stort sett uberørt av farens død. Natten etter begravelsen erter han Fanny, som er besatt av Eugene. Tiden går. Eugene blir etter hvert velstående som produsent av kjøretøy. Lucy avviser Georges ekteskapsforslag, og mener at han ikke har noen ambisjon i livet annet enn å være velstående. Lucy forlater deretter byen. Amberson-familien inviterer den ensomme Eugene til middag hvor George, som beskylder ham for å ha vendt Lucy mot ham, kritiserer hans store interesse for kjøretøy. Den kvelden får George høre fra tante Fanny at Eugene har fridd Isabel. I dårlig humør, konfronterer han en nabo som han påstår har spredt sladder om moren hans.
Dagen etter nekter George å la Eugene se moren sin. Jack forteller Isabel om Georges forferdelige oppførsel, men hun nekter å gjøre noe som kan irritere sønnen hennes. Eugene skriver til Isabel og ber henne velge mellom sønnen og kjærligheten. Isabel velger George. Lucy kommer hjem for å oppdage at George har tatt moren sin til Europa på ferie. Flere måneder senere blir Isabel alvorlig syk, men George vil ikke la henne komme hjem fordi dette kan føre til at hun får ett bedre forhold til Eugene. George nekter å la Eugene komme inn i huset for å besøke Isabel på dødsleiet, til tross for at hun ber om å få se Eugene en siste gang.
Etter Isabels dødsfall synker major Amberson inn i senilitet og dør. Boet hans er nærmest verdiløst. Jack forlater byen, i håp om å finne arbeid i andre byer. George finner seg høyere betalt arbeid i en kjemisk fabrikk, og gir ham nok penger til seg selv og Fanny å leve av. George vandrer rundt i byen, forbløffet av de moderne fabrikkene og områdene, før han blir alvorlig skadet av en bil. Lucy og Eugene går for å se ham på sykehuset i ett forsøk på å bli venner igjen.
Fylkesvei 6990
Fylkesvei 6990 (Fv6990) går mellom Benan og Røsegg i Steinkjer kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 292 (Nord-Trøndelag).
Erle Ellis
Erle Christopher Ellis (født 11. mars 1963 i Washington, DC) er en amerikansk miljøforsker. Ellis' arbeid ser på årsaker og konsekvenser av menneskeskapte langsiktige økologiske endringer på lokalt og globalt nivå. Han er videre opptatt av problemstillinger knyttet til antropocen. I 2015 var han professor ved avdelingen Geography and Environmental Systems at the University of Maryland, Baltimore County, hvor han leder Laboratory for Anthroecology.
Utdanning og karriere
Ellis avla sin bachelorgrad i biologi i 1986 og forsvarte sin avhandling for graden ph.d. i plantebiologi fra Cornell University i 1990 med veileder Roger Spanswick. Etter at han var ferdig med studiene, underviste han i engelsk ved Nanjing Agricultural University fra 1990 til 1991. Han reiste tilbake til Kina for å studere nitrogen-sykluser i kulturlandskap i årene 1993–1996. Fra 1996 til 2000 arbeidet han sammen med Stephen Gliessman ved University of California, Santa Cruz. I 2000 ble han ansatt som universitetslektor ved instituttet for Geography and Environmental Systems ved University of Maryland Baltimore County. I 2015 ble han så forfremmet til professor. Han er medlem av Global Land Program (Scientific Steering Committee 2012–2017), av Future Earth og Anthropocene Working Group tilhørende International Commission on Stratigraphy og Breakthrough Institute (og medforfatter av Ecomodernist Manifesto). Han er også rådgiver for Nature Needs Half Movement. Han har undervist i økologi som gjesteprofessor ved Harvard Graduate School of Design (2013–2015) og var også gjesteprofessor ved Carnegie Institution's Department of Global Ecology (2006–2007).
Arbeider
Ellis' forskning har utforsket på langsiktige økologiske endringer i Kinas landsbyer, og i 2008 utarbeidet han med det første globale kartet for menneskeskapte biomer (og innførte begrepet "anthrome") sammen med geografen Navin Ramankutty. I 2019 hjalp han til med å lede et omfattende samarbeid mellom arkeologer for å kartlegge arealbruksendringer rundt om i verden i løpet av de siste 10 000 år.
Ellis har publisert mer enn 100 vitenskapelige artikler knyttet til globale og lokale økologiske endringer forårsaket av mennesker, og er en såkalt Global Highly Cited Researcher. Det vil si at han har publisert mange forskningsartikler som andre har referert til. Han har også skrevet en rekke artikler og diskutert sitt arbeid og andre forhold relatert til mennesker som er pådrivere for økologiske endringer i publikasjoner som Science, Natur, New Scientist, New York Times,  Breakthrough Journal og andre arenaer. Hans første bok, Anthropocene: A Very Short Introduction, ble publisert i 2018.
Irati
Irati kan vise til:
Fredhøis Forlag
Fredhøis Forlag A/S (1927–92) var et norsk forlag som ble grunnlagt i 1927 av Fred A. Fredhøi (1890–1979).
Ukebladet Skib O Hoi
Ukebladet solgte mindre og mindre utover 1950-tallet, og utkom kun månedlig de siste årene det ble utgitt.
Andre utgivelser
Utover å utgi seriene til Barbara Cartland og John Galsworthy gjennom bokklubben, gikk det også i populærvitenskapelige bøker for barn og voksne, bl.a. om naturen.
Forlaget stod for Damenes bokklubb som i 1984 hadde 10 000 medlemmer. I 1985 utvidet forlaget med Bokklubben 4 bøker, der man måtte kjøpe fire bøker (eller ingen).
Forlaget var ikke med i Forleggerforeningen, og ble overtatt av den danske Egmont-gruppen i 1992, hvilket gjorde den til Norges største utgiver av pocketbøker.
Pyramus-kvartalet
Pyramus-kvartalet (svensk: Kvarteret Pyramus) er et kvartal i Gamla stan i Stockholm. Kvartalet er omgitt av Schönfeldts gränd i nord, Lilla Nygatan i vest, Stora Nygatan i øst og Tyska brinken i sør. Kvartalet består i dag av fem eiendommer: Pyramus 1, 2, 8 og 11–12. På Alfred Rudolf Lundgrens kart fra 1885 vises åtte eiendommer.
Kvartalet
Stockholms andre bymur, oppført på andre halvdel av 1300-tallet og 1400-tallet, strakk seg gjennom kvartalet i retning nord-sør. Ved en arkeologisk forundersøkelse i Tyska Brinken ved siden av Pyramus 1 ble det i samband med gravearbeider i 1993 påtruffet deler av det såkalte Bocktornet, som var en del av den andre, ytre bymuren.
Kvartalet fikk sin nåværende, nesten firkantede form etter storbrannen i Stockholm 1625, som helt ødela den sydvestre delen av Stadsholmen. I stedet for smale smug og langsmale kvartaler hvor en brann kunne spre seg raskt, ble her Stockholms første organiserte reguleringsplan, hvor man skapte store like kvartaler bebygd med murhus, startet i 1627.
Pyramus 11 ligger mot Schönfeldts gränd og besto opprinnelig av tre eiendommer (Pyramus 5, 6 og 7). Hjørnehuset Stora Nygatan 32 ble bygd i 1651 og vises på Erik Dahlberghs kobberstikk over Karl X Gustav av Sveriges begravelsestog i 1660. Det ble påbygd i 1780 og i 1912 sammenbygd med Pyramus 6 (Lilla Nygatan 19), som ble oppført i 1636 og ombygd i 1837. Her lå på 1700-tallet kjelleren Tre Spisar, som i lang tid var skomakersvennenes herberge. I Stora Nygatan 34 finnes bygningsrester fra middelalderen i husets kjeller.
Pyramus 2 (hjørnehuset Stora Nygatan 38 / Tyska brinken) var i 1651 eid av Henrik Meurman (1625-1672), silkehander og rådmann i Stockholm. Bygningen ble revet og i 1762 erstattet av et nytt hus, hvor fasaden fremdeles er bevart i nesten opprinnelig stand.
Soulful Christmas Songs
Soulful Christmas Songs er et musikkalbum med Marianne Antonsen, utgitt i 2000. Albumet ble utgitt på nytt i 2007.
Ski-VM 1995
Ski-VM 1995 ble arrangert 9. – 19. mars 1995 i Thunder Bay i Canada.
Jacutinga
Jacutinga kan vise til:
Ski-VM 1995
Mesterskapet ble sterkt preget av et brått væromslag og en temperaturforskjell på over 40 °C over natten, da temperaturen gikk fra godt under −20 °C til varmegrader opp mot 15 °C. Dessuten var snøen blitt forurenset, noe som skapte store problemer for smøreteamene. Vanlig glidsmøring fungerte ikke, skitten festet seg og skiene ville ikke gli. Det ble bestilt nye ski og det ble eksperimentert med forskjellige kjemikalier som flybensin, terpentin og malingfjerner for å få skitten av skiene. Det viste seg at diesel var det beste middelet for å fjerne skitten. Ute i løypene ble det lagt ut håndklær som var dynket i diesel og festet til treplanker for at utøverne skulle kunne gå på håndklærne og rense skiene med jevne mellomrom under rennene.
Det ble konkurrert i 15 øvelser, av disse var det 4 lagøvelser. Russland tok 10 av 45 medaljer, mens Norge vant 9 medaljer. Larisa Lazutina ble den mestvinnende utøveren med fire gullmedaljer. Vladimir Smirnov tok også fire medaljer, tre gull og en bronse.
Luan Gabriel
Luan Gabriel (født 3. mai 1996 i Roseau i Dominica) er en dominikisk friidrettsutøver, som konkurrerer i 200 meter. Hun representerte Dominica under Sommer-OL 2012, der hun ble utslått i de innledende rundene. Gabriel var flaggbærer under avslutningsseremonien for Dominica under Sommer-OL 2012.
Farmen: sesong 12
Farmen (Norge) sesong 12 er den tolvte sesongen av TV-serien «Farmen». Sesongen utspilte seg på Finnsvika gård ved Kornsjø, Halden i Østfold, og ble sendt høsten 2016. Sesongen hadde opprinnelig 14 deltakere, og det kom inn fire utfordrere. Bare to av utfordrerne fikk bli fullverdig deltager av Farmen. Finalen ble sendt på TV 2 søndag 18. desember 2016.
Ski-VM 1995
Menn
10 km klassisk
Farmen: sesong 12
Utfordrere
De utfordrerne som ble fullverdige deltakere av Farmen.
Ski-VM 1995
Menn
15 km jaktstart fri teknikk
30 km klassisk
50 km fri teknikk
4 x 10 km stafett
Kvinner
5 km klassisk
10 km jaktstart fri teknikk
15 km klassisk
30 km fri teknikk
4 x 5 km stafett
Kombinert
Individuelt (Normalbakke/15 km)
Lagkonkurranse (Normalbakke K 90/ 4x5 km)
Skihopping
Normalbakke K90
Stor bakke K 120
Lorient
Lorient, eller L'Orient eller An Oriant på bretonsk er en kommune og havneby i departementet Morbihan i regionen Bretagne i det nordvestlige Frankrike. Innbyggerne i Lorient kaldes Lorientais.
Demografi
Lorient er den største byen i Morbihan, selv om departementets hovedstad er i den litt mindre kommunen Vannes.
Historie
I begynnelsen av det 17. århundre hadde kjøpmenn som handlet med India etablert varehus i Port-Louis. De bygde senere flere magasiner på den andre siden av bukten i 1628, på det stedet som ble kjent som L'Orient (orienten på fransk).
Senere ble det fransk-ostindiske kompani grunnlagt i 1664 og fikk privilegier av kong Ludvig XIV. De bygget skipsverft og satt dermed i gang Lorients utvikling til en by.
I 1770 ble havna overtatt av staten. Under Napoleon ble den til en krigshavn.
I et forsøk på å ødelegge tyske ubåtbaser og deres forsyningslinjer ble det meste av byen ødelagt ved allierte bombinger under andre verdenskrig (se nedenfor), derfor avspeiler dagens Lorient den arkitektoniske stilen på 1950-tallet.
Geografi
Lorient ligger på sørkysten av Bretagne ved Atlanterhavet. Elvene Blavet og Scorff renner ut i Atlanterhavet ved Lorient.
Næringsliv
Lorient har en stor fiskerihavn, Port de Pêche (bretonsk: Porzh Pesketa), ved Keroman og havneområdet med Kergroise brukes for frakt- og passasjertransport.
Lorient var tidligere en base for den franske marinen, men disse dokkene, kaier osv. er i stor grad fjernet. Der er imidlertid fortsatt mange tidligere flåtebygninger ved havnen.
Lufthavnen ved Lorient ligger like vest for byen ved Lann Bihou, og den har direkte forbindelser med blant annet Paris.
Keroman ubåtbase
Lorient var hjemsted for en tysk ubåtbase under andre verdenskrig. Selv om byen ble kraftig ødelagt under allierte bombeangrep, overlevde denne til krigens slutt. Lorient forble okkupert inntil mai 1945, selv om byen var omringet av den amerikanske hær, tyskerne avslo å overgi seg.
I dag er den tidligere ubåtbasen ved Keroman åpen for offentligheten året rundt. Under omvisningene kan man se ubåt-bunkeren K3. Loftet, som består av mellom 3,4 og 7,0 meter jernbetong, kan besiktiges og det samme gjelder et gammelt anti-luftskytstårn oppe på ubåtbasen. Tårnet gir en utmerket utsikt over havnen og storadmiral Karl Dönitz' tidligere hovedkvarter på den andre siden av bukten ved Larmor-Plage.
Vennskapsbyer
Lorient er vennskapsby med:
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Lorient
Música popular brasileira
Música popular brasileira, eller MPB, (brasiliansk populærmusikk) er en musikksjanger som definerer urban populærmusikk i Brasil. MPB oppsto på midten av 60-tallet som en etterfølger og videreutvikling av bossa nova. Sjangeren er ikke presist definert, men kjennetegnes med at tradisjonell brasiliansk musikk er blandet med musikkstiler som pop, rock og jazz. Sjangeren var tradisjonelt regnet som venstreorientert. Den har imidlertid videreutviklet seg og regnes i dag som en musikkstil for Brasils urbane middelklasse.
Noen utøvere av MPB
Elymar Santos • Tiririca • Roberto Leal • Lobão • Mamonas Assassinas • Wando • Emílio Santiago • Balão Mágico • Milionário e José Rico • Roupa Nova • Waldick Soriano • Ritchie • Kátia Cega • Absyntho • Sérgio Mallandro • Barão Vermelho • Jorge Ben Jor • Milton Nascimento • Djavan• Roberto Carlos • Zé Ramalho • Blitz • Verônica Sabino • Markinhos Moura • Fagner • Sylvinho Blau Blau • IRA • Falcão • Michael Sullivan • Paulo Massadas • Tim Maia • Deborah Blando • Joanna • Ivan Lins • Jane&Herondi • Raul Seixas • Angélica • Guilherme Arantes • Sandra de Sá • Trio Parada Dura • Almir Rogério • Rádio Táxi • Polegar • Agepê • Frejat • Titãs • Paralamas do Sucesso • Chitãozinho e Chororó •Wilson Simonal • Larissa e William • Leo Jaime • Dominó • Gaúcho da Fronteira • Banda Zero • Trem da Alegria • Ultraje a Rigor • Egotrip • Heróis da Resistência • RPM • Netinho • Gretchen • Xuxa • Sérgio Reis • Latino • Marisa Monte • Zizi Possi • Massacration • Lilian • Carequinha • Mara Maravilha • Paty Beijo • Lulu Santos • Paulo Ricardo • MC Batata • Yahoo •Rosanna • Luan&Vanessa • Gilliard • MC Marlboro• Biquíni Cavadão • Paquitas • Fábio Júnior • José Augusto • Nelson Ned • Engenheiros do Hawaii • Dalto • Patrícia Marx • Os Abelhudos • Nenhum de Nós • Leandro e Leonardo
Frame This Moment
Frame This Moment er et musikkalbum med Marianne Antonsen, utgitt i 1998.
Liste over Sør-Dakotas guvernører
Liste over Sør-Dakotas guvernører. Sør-Dakota var administrert som en del av Dakotaterritoriet fra 1861 til 1889. I 1889 ble både Sør- og Nord-Dakota opptatt som amerikanske delstater. Den siste guvernøren i Dakota-territoriet, Arthur C. Mellette, ble også den første guvernøren i Sør-Dakota.
Yūrei
Yūrei (幽霊) er japanske spøkelser. Ordet «yūrei» består av to kanji, 幽 (yuu) som betyr tro og 霊 (rei) som betyr «sjel» eller «ånd.» Alternative navn er 亡霊 (Borei) som betyr ødelagt ånd, 死霊 (Shiryo) som betyr død ånd, eller de mer omfattende 妖怪 (Yōkai)(Demon) eller お化け (Obake). Som sine vestlige motparter er de ånder som blir holdt tilbake fra det fredelige livet i det hinsidige.
Japansk etterliv
Ifølge tradisjonell japansk folketro har alle mennesker en sjel eller ånd, kalt reikon. Når et menneske dør forlater reikon kroppen, og går inn i en slags skjærsild, der den venter på at de riktige begravelses- og etter-begravelsesritualene blir utført, sånn at reikon kan gå til forfedrene sine. Om alt er gjort på riktig vis, blir reikon en beskyttende ånd for familien sin, og kommer tilbake hvert år i august, på Obon-festivalen, for å få takk for hjelpen.
Men om en person dør på en sjokkerende, brå eller brutal måte, for eksempel ved å bli myrdet eller begå selvmord, eller om de rette ritualene ikke har blitt utført, eller om personen var påvirket av en kraftig følelse i dødsøyeblikket, for eksempel hevntanker, kjærlighet, sjalusi, hat eller sorg, blir reikon omformet til et yūrei, som kan komme seg gjennom tomrommet mellom åndeverdenen og den fysiske verden.
Ånden skal visstnok eksistere på jorden helt til den blir lagt til ro, enten ved å utføre de ritualene som ble utelatt, eller ved å løse opp de følesesmessige båndene som lenker den til den fysiske verden. Hvis ritualene forblir ugjort og båndene uløst, kommer yūreien til å fortsette hjemsøkingen sin.
The Ghost of Oyuki
Kunstneren Maruyama Ōkyo (1733-1795), som praktiserte kunstformen Ukiyo-e (japanske treskjæringsmalerier), skapte det første kjente eksempelet på det som nå er en tradisjonell yūrei, i sitt maleri Spøkelset av Oyuki.
Tore Opdal Hansen
Tore Opdal Hansen (født 4. august 1956 i Lier) er en norsk politiker (H). Han var ordfører i Drammen kommune fra 2003 til 2020. Fra 2020 er han nestleder i Høyres gruppe i Viken fylkesting og leder av komiteen for utdanning og kompetanse. Han er også medlem av KS-styret i Viken og medlem av hovedstyret i KS. Han har sitt eget firma, Kanblibra AS.
Yūrei
The Ghost of Oyuki
I dag fremstilles disse spøkelsene ganske homogent, og dette gjør at de er lette å identifisere for hva de faktisk er, f.eks.Yūrei Sadako Yamamura fra the Ring.
Tore Opdal Hansen
Hansen ble født i Lier, men har bodd mesteparten av livet på Konnerud i Drammen. Han har fagkurs i markedsføring fra Gjerde handelsskole. Han var bilselger i fire år og trailersjåfør i ett år. Under førstegangstjenesten i 1978 var Hansen hovedtillitsvalgt.
Yūrei
Buddhistiske spøkelser
Blant buddhister regner man at det finnes to typer spøkelser, som begge fører videre etter døden jordiske lyster som ikke ble tilfredsstilt i livet. Disse to typene ånder skiller seg fra de kategoriene yūrei som er listet opp ovenfor, ettersom de fullt og helt er forbundet med religiøse konsepter.
Ikiryō
I japansk folklore er det ikke bare de døde som kan sende sin reikon til å hjemsøke folk. Også levende mennesker som er besatt av sterk sjalusi eller sinne kan la sjelen manifestere seg som en ikiryō, et levende spøkelse som kan opptre på samme måte som "vanlige" spøkelser. Det mest kjente eksempelet på en ikiryo er Rokujō no Miyasundokoro, fra romanen Beretningen om Genji.
Begrepene Yūrei og Obake
Yūrei blir ofte regnet som en undergruppe under paraplybegrepet obake. Ordet obake kommer av verbet bakeru, som betyr "å forandre seg". Obake er følgelig et vesen som først tilhørte den naturlige verden, men har blitt en overnaturlig skikkelse.
Tore Opdal Hansen
Som lokalpolitiker
Hansen ble medlem av Drammen bystyre i 1980 og medlem av formannskapet i 1984, og ledet Høyres bystyregruppe fra 1988 til 2003. Han har spilt en sentral rolle i flere byutviklingsprosjekter i Drammen. Hansen ble også kjent som motstander av spilleautomater. I perioden 2011–2015 hadde Høyre rent flertall i bystyret, men samarbeidet med Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre. Han takket nei til gjenvalg som ordfører og takket derfor av 31. desember 2019, etter 40 år i Drammen bystyre. Han er den sammenhengende lengst sittende ordfører i Drammen siden innføringen av formannskapslovene av 1837. I hans ordførertid mottok byen flere priser.
Andre verv
Han var medlem av Buskerud fylkesting og hovedutvalget for regional utvikling 2003–2007. Han har også vært leder i Drammen Høyre, leder av Høyres kommunalutvalg med møterett på Høyres Landsmøter, Sentralstyret og Arbeidsutvalg, medlem av Høyres utvalg for mangfold og inkludering, styremedlem og nestleder i Osloregionen, leder av Buskerudbyen, leder av D5 Drammensregionen og leder av Havnerådet i Drammen.
Yūrei
Begrepene Yūrei og Obake
Kunio Yanagita (1875–1962), som var en av Japans første og største eventyrsamlere, trakk opp et klart skille mellom yūrei og obake i sine foredrag med tittelen "Yokaidangi" (Foredrag om monstere). Han mente at yūrei i motsetning til obake stort sett hadde et klart mål, som for eksempel å søke hevn eller å sluttføre en påbegynt handling.
Åndeutdrivelse
Den enkleste måten å bli kvitt en yūrei er å hjelpe den med å fullføre oppgaven sin. Når grunnen til at de er bundet til jorda er borte, blir yūrei fornøyd og kan gå videre. Tradisjonelt sett skjer dette ved at den avdødes familie hevner seg på den som drepte avdøde, eller når spøkelset får fullbyrdet sin kjærlighet til sin elskede, eller når avdødes lik har blitt funnet og får en skikkelig begravelse.
Skjærgårdsdoktoren
Skjærgårdsdoktoren (orig: Skärgårdsdoktorn) er en svensk dramaserie som gikk på SVT1 fra 1997 til 2000. Serien utspilte seg på den fiktive øya Saltö i Stockholms skjærgård hvor legen Johan Steen kom for å ta over legeklinikken etter sin svigerfar Axel Holtman. Han hadde med seg datteren Wilma, mens kona ble værende i Afrika hvor hun arbeidet for organisasjonen Leger uten grenser. Rollen som Johan Steen ble spilt av Samuel Fröler, mens rollen som hans tenåringsdatter Wilma ble spilt av Ebba Hultkvist. Serien ble skapt av Gunilla Linn Persson og Lars Bill Lundholm. For regien stod nordmannen Martin Asphaug samt svenskene Daniel Lind Lagerlöf, Kristian Petri og Rickard Petrelius. Manuset ble inspirert av skjærgårdslegen ved Djurö vårdcentral i Värmdö, Per Ullhammar, som kjørte sin legebåt i 30 år.
Yūrei
Åndeutdrivelse
Av og til ble eremitter som til vanlig holdt til i fjellene (yamabushi) eller buddhist-prester leid inn til å utføre ritualer som skulle hjelpe ånder til å finne ro. Slike ritualer kunne minne om slik eksorsisme som man kjenner fra kristne trossamfunn. I noen tilfeller kunne spøkelsene bli erklært som guder (tenjin; av ten som betyr himmel og jin som betyr gud) som ledd i disse ritualene, i den hensikt å gi spøkelsene fred i sjelen.
Skjærgårdsdoktoren
Den ble også vist på NRK i Norge fra 1997 til 2000, og gikk i reprise på slutten av 2000-årene og i 2020. Serien ble meget populær både i Sverige og i Norge. I Sverige hadde den over to millioner seere, mens den i Norge ble sett av rundt 700 000.
Yūrei
Åndeutdrivelse
I likhet med mange monstre i japansk folketro, kan man få ondsinnede yūrei til å vike unna ved hjelp av ofuda, som er hellige Shinto-skrifter som inneholder navnet på en kami (gud). Ofudaen må som oftest holdes mot yūreiens panne for at den skal fordrives, men man kan også feste den til inngangspartiet til et hus, for å hindre yūreien i å ta seg inn i huset.
Skjærgårdsdoktoren
Norskfødte Pia Halvorsen spilte rollen som «frøken Berg» i fem episoder.
Yūrei
Kilder
Привид
Skjærgårdsdoktoren
Innspillingsfakta
Skjærgårdsdoktoren ble spilt inn på Dalarö, Ornö og Huvudskär i Haninge kommune, Landsort i Nynäshamn kommune, Sandhamn i Värmdö kommune samt på Resarö i Vaxholm kommune. I serien filmes Ornö som fastlandet og fastlandet Dalarö som øya Saltö. Bygningen som benyttes som «Skärgårdskliniken» i serien er et privat sommerhus i tettstedet Björnhuvud i Roslags-Kulla sogn, fem mil nordøst for Stockholm. Den siste episoden i sesong 3 ble derimot delvis spilt inn i Hudiksvall, fordi det var for lite snø i Stockholm.
Handling
Serien utspiller seg på den fiktive øya Saltö i Stockholms skjærgård hvor legen Johan Steen kommer for å ta over legeklinikken etter sin svigerfar Axel Holtman. Holtman hadde regnet med at hans datter Eva, som også er Johan Steens hustru, skulle komme, men hun har blitt igjen i Afrika hvor hun arbeider for organisasjonen Leger uten grenser. Holtman blir meget opprørt og skuffet over dette, for det var i begynnelsen tenkt at Eva - og ikke ektemannen - skulle ta over klinikken. Johan Steen flytter til øya sammen med datteren Wilma. På klinikken arbeider også den barske pleiersken Berit og i nærheten bor hennes bror, skjærgårdsoriginalen Sören Rapp. I begynnelsen av serien stiller innbyggerne seg tvilende til Johans behandlingsmetoder, og Wilma blir mobbet på skolen bare fordi hun kommer fra Afrika. Etter en heltedåd, som hun og faren utfører i andre del, blir de begge mer akseptert.
Sesonger og episoder
{| cellpadding="2" cellspacing="2" border="0" style="width: 100%;"
Onar Åm
Onar Åm (født 3. januar 1973) er en norsk forfatter og skribent som er grunnlegger av og redaktør av Ekte Nyheter. Han har vært aktiv i gründermiljøet hele sin karriere hvor han arbeider med teknologiutvikling.
Virke
Åm har vært aktiv i klimadebatten, og er kritisk til Al Gore, FNs klimapanel og deres påstander om global oppvarming. Han skriver per 2018 for amerikanske Liberty Nation. i tillegg til å ha grunnlagt og virke som redaktør for Ektenyheter.
Åm har bidratt til Det Liberale Folkepartiets tidsskrift Liberal. Han stilte til valg for partiet i 2009 og 2013. Åm er initiativtaker til Free State Initiative, en organisasjon som ønsker å opprette en fristat innenfor grensene til en allerede eksisterende stat.
Høsten 2017 ble Onar med å starte den politiske podcasten Tankekrim sammen med folk fra Ektenyheter miljøet.
Ifølge bloggen regner han seg selv som liberalist.
Husband E. Kimmel
Husband Edward Kimmel (født 26. februar 1882, død 14. mai 1968) var en amerikansk marineoffiser og admiral i US Navy. Han er mest kjent for å være kommandant for US Navys stillehavsflåte da japanerne angrep Pearl Harbor i 1941.
Kimmel og general Walter Short ble sammen holdt delvis ansvarlige for at beredskapen var for dårlig da japanerne angrep Hawaii. Kimmels militære karriere var dermed over. Men i 1999, lenge etter hans død, erklærte et flertall i Senatet at han ikke kunne holdes ansvarlig for nederlaget, ettersom han ikke hadde fått videreformidlet vesentlig informasjon som var kjent i Washington D.C.
Bakgrunn
Husband E. Kimmel ble født i Henderson, Kentucky og ble uteksaminert fra U.S. Naval Academy i 1904.
Karriere
Før han ble stabsoffiser tjenestegjorde han på flere slagskip, kommanderte to jagerdivisjoner, en jagerskvadron og slagskipet USS «New York» (BB-34). Han hadde også flere viktige stillinger som stabsoffiser og i marinedepartementet og gjennomførte marinens stabsskole.
Etter å ha blitt utnevnt til kontreadmiral i 1937 ble han beordret som sjef for syvende krysserdivisjon, etter et tokt til Sør-Amerika ble han så i 1939 sjef for krysserne i slagstyrken. I februar 1941 ble han sjef for US Navys stillehavsflåte, med midlertidig rang som admiral. Kimmel førte kommando fra den fremskutte basen på Pearl Harbor og ledet flåten i omfattende øvelser før utbruddet av stillehavskrigen.
Sammen med hærsjefen på Hawaii, generalløytnant Walter Short ble admiral Kimmel en syndebukk for USAs manglende beredskap før angrepet på Pearl Harbor og deres karrierer ble ødelagt. Kimmel ble avløst fra sin stilling som sjef for stillehavsflåten i midten av desember 1941 og han gikk tilbake til graden kontreadmiral.
Kontreadmiral Kimmel døde i Groton, Connecticut den 14. mai 1968.
Rehabilitering
Den 25. mai 1999 vedtok USAs senat en resolusjon som frikjente Kimmel og Short
uttalte senator William V. Roth jr. (R-DE), og sa at de to hadde blitt gjort til syndebukker av Pentagon. Senator Strom Thurmond (R-Sc) kalte Kimmel og Short for «de to siste ofrene for Pearl Harbor»
Port-Royal
Port-Royal (Port-Royal des Champs) var et kjent cistercienserkloster, hvis nå ubetydelige levninger finnes omkring 13 km sørvest for Versailles. Det ble anlagt i 1204 av Mathieu de Montmorency-Marlys hustru under mannens fravær i det fjerde korstog, og ble i de første årene gitt flere privilegier.
Bortsett fra reformene som abbedisse Mère Angélique begynte å gjennomføre der i 1608, tilbyr klostrets historie lite av allmenn interesse før omkring ti år etter anlegget (1625) av en filial i forstaden Saint-Jacques i Paris, da klostret kom under innflytelse av Jean Duvergier de Hauranne, abbed i Saint Cyran, Jansenius' venn og lederen av den antijesuittiske bevegelse i Frankrike.
Duvergiers religiøse oppfatninger spredte seg raskt blant nonnene i filialen i Paris samt blant familien Arnaulds slektninger og venner, og det var under hans innflytelse at Antoine le Maistre (1608-58), en søstersønn til Mère Angélique, i 1637 besluttet å forsake sine fremtidsutsikter som advokat og trekke seg tilbake fra verden. Han bosatte seg i Port-Royal, som var ubebodd etter at nonnene hadde flyttet til Paris. I 1638 bosatte seg der også hans yngre brødre Simon de Séricourt (1611-58) og Louis Isaac (1613-84), bedre kjent under sitt valgte navn de Sacy. Atskillige andre likesinnede venner tilkom, slik at tallet på les solitaires de Port-Royal i 1646 var steget til tolv, ikke medregnet korttidsbesøkende som Pascal og andre.
Nesten fra begynnelsen av søkte le Maistre å virkeliggjøre sin fangne mester Duvergiers idéer og viet en betydelig del av sin tid til undervisning av ungdom etter moderne individualistisk og vitenskapelig begrunnet metode. Antallet disipler og lærer vokste. Blant annet kom dit Pascals søster Jacqueline (død 1661), og de såkalte Petites écoles.
Et annet varig minne skapte disse solitaires i de lærebøker som de ofte i samarbeide utga: Logique (egentlig Art de penser), Méthode latine, Méthode grecque, Racines grecques, Essais de morale, Histoire ecclésiastique samt en oversettelse av Bibelen (kalt Bible de Sacy) med flere. De mest fremstående blant lærerne var Antoine Arnauld, Claude Lancelot (1615-95) og Pierre Nicole, og blant disiplene kan nevnes Jean Racine, Lenaint de Tillemont og Achille de Harlay.
I 1648 vendte Mère Angélique med noen nonner tilbake fra Paris til Port-Royal, som i mens var blitt betydelig påbygd og gjort sunnere ved tørrleggingsarbeider av les solitaires, som da flyttet til les Granges, en utgård under klostret. Samme år kom Antoine Arnauld dit, og fra den tiden var klosteret nært knyttet til jansenismen. Med Ludvig XIVs overtakelse av regjeringsmakten kom de store angrepene. I 1660 ble les petites écoles forbudt, og i april 1661 måtte de to klostrene sende bort sine pensjonærer, postulantinner og noviser.
Klostrene ble i 1664 lagt under interdikt, som ble opphevet først i 1669, etter at nonnene hadde underskrevet et bønneskriv til erkebiskopen av Paris, i hvilket de fordømte fem av jansenistenes læresetninger. Port-Royal de Paris ble skilt fra moderklostret, og sistnevnte fikk baret 2/3 av klosterformuen, selv om dette i det vesentlige kom fra familien Arnauld. I de følgende roligere årene vendte flere av les solitaires tilbake til Port-Royal. Mange av samfunnets mest fornemme menn og kvinner slo seg atter ned der. Nonnene fikk motta elever, men ikke oppta noen noviser, noe som førte til at deres antall sank hen.
Søstrene utviste en seig motstand i flere årtier mot den politiske og kirkelige kamp mot klostrene som ble gjenopptatt i 1679. Klemens XIs bulle mot jansenistene 1705 gav dødsstøtet til klosteret: forbudet mot å oppta noviser ble skjerpet, ingen ny abbedisse fikk velges, og klosteret måtte betale en skatt på 6 000 livres til klosteret i Paris. I 1707 ble klosteret bannlyst, og i 1709 ble det erklært for opphevet, dets formue overdratt til Parisklosteret, og nonnene utvist.
Klosteret og kirken ble revet i 1710, og til og med de døde i kirkegården ble gravd opp og ført til andre gravsteder. Port-Royal i Paris førte en ubemerket tilværelse til 1790, da det også ble opphevet.
Antoine Arnauld den yngre
Antoine Arnauld den yngre (født 5. februar 1612 i Paris; død 8. august 1694 i Brussel) var en fransk teolog, filosof og matematiker, sønn til Antoine Arnauld den eldre, bror til Marie Angélique Arnauld.
Liv og virke
Arnauld ble i 1643 doktor ved Sorbonne og fremstod ved samme tid som de franske jansenistenes fremste leder i deres kamp mot jesuittene, presteskapet of regjeringen samt tillike en av de virksomste fremmerne av den åndelige bevegelse som utgikk fra cistercienserklosteret Port-Royal.
Jesuittene klart å få han bort fra sin lærestol ved Sorbonne, der han var universitetslærer. Han flyktet da til De spanske Nederlandene.
Arnauld tiltrådte senere den såkalte klementinske fred som i 1668 ble sluttet mellom jansenittene og pave Klemens IX. Da den jansenittiske strid brøt ut på nytt i 1679, måtte Arnauld atter flykte til Belgia, der han fortsatte sin litterære virksomhet frem til sin død.
Parzival
«Parzival» er et epos (heltedikt) skrevet av Wolfram von Eschenbach omkring år 1200 på middelhøytysk.
Andy Sinton
Andrew «Andy» Sinton (født 19. mars 1966 i Cramlington) er en engelsk tidligere fotballspiller og senere fotballtrener, som nå er manager for AFC Telford United. Sinton spilte venstrekant i sin aktive karriere og er mest kjent for sine perioder hos henholdsvis Queens Park Rangers FC, Sheffield Wednesday FC og Tottenham Hotspur FC. Han var også en del av Englands tropp under EM i fotball 1992 i Sverige.
Klubbkarriere
Sinton startet sin spillerkarriere hos Cambridge United FC, hvor han fikk sin seriedebut i november 1982 i en alder av kun 16 år. Han er til dags dato den yngste spilleren med seriekamper for klubben. Sinton var med på to nedrykk på rad i 1983/84 og 1984/85-sesongen, men markerte seg på banen og ble i desember 1985 derfor solgt til Brentford FC for 25 000 pund. Her spilte han i underkant av 150 seriekamper og signerte seg for om lag 30 seriemål.
Med positivt spill for Brentford ble Sinton signert av manager Trevor Francis hos Queens Park Rangers FC, som da var plassert i den øverste ligaen. Han ble signert for 350 000 pund i mars 1989, og markerte seg umiddelbart for QPR ved hans første kamp borte mot Manchester United FC på Old Trafford, hvor Sinton scoret ett mål og bidro til at QPR vant kampen 4–1. Etter å ha spilt over 160 seriekamper for klubben ble han i august 1993 signert av Sheffield Wednesday FC for 2,75 millioner pund, noe som da var klubbrekord. Han ble to og et halvt år i Sheffield, før han returnerte til London og skrev under for Tottenham Hotspur FC, som da hadde fått ny manager i Gerry Francis.
Sinton fikk for øvrig spille de siste minuttene for franskmannen David Ginola i finalen i ligacupen mot Leicester City FC i mars 1999. Hans opphold i Tottenham og siden i Wolverhampton Wanderers FC mellom 1999 og 2002 ble han siste på toppnivå før han i 2002 gikk ned flere divisjoner til Burton Albion FC, som da var under ledelse av Nigel Clough. Han avsluttet spillerkarrieren med korte opphold hos Bromsgrove Rovers FC og Fleet Town FC i lavere divisjoner.
Landslagskarriere
Sinton fikk sin landslagsdebut for den 13. november 1991 mot, en kamp som endte uavgjort 1–1. Han ble deretter tatt ut i landslagstroppen til EM i fotball 1992 i Sverige av landslagstrener Graham Taylor. Her spilt han venstrekant i Englands to kamper mot henholdsvis (0–0) og  (1–2), men fikk ikke spille åpningskampen mot  (0–0) eller noen flere kamper i det (for Englands del) mislykkede mesterskapet. Hans 12 og siste landskamp kom mot (7–1) den 17. november 1993.
Trenerkarriere
Sinton begynte som spillende trener i Fleet Town sommeren 2005 og beholdt jobben som manager frem til mai 2010, da han ble utnevnt til ny manager i AFC Telford United i Conference North. Allerede i hans første sesong bragte han klubben til opprykk i Football Conference.
Kromosom 6
Kromosom 6 er ett av de 23 kromosomparene hos mennesker. Kromosom 6 er det sjette største menneskelige kromosomet. Mennesker har normalt to versjoner av dette kromosomet, ett fra hver av foreldrene. Dette kromosomparet dekker omtrent 170 millioner basepar som er byggematerialet til DNA. Kromosom 6 står for omtrent 5,5% av den totale mengden DNA i cellene.
Identifiseringen av genene på hvert kromosom har i lang tid blitt sett på som ett av de viktigste forskningsområdene, og blitt viet mye tid og resursser. Siden forskere bruker forskjellige metoder til å identifisere genene, har man ikke klart å stadfeste ett nøyaktig antall gen. Det er antatt at kromosom 6 inneholder omtrent 1950 gen.
Livia Avancini
Livia Avancini (født 8. mai 1992) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt. Hun ble søramerikansk mester i kulestøt i 2021.
Idrettskarriere
Avancini deltok i det brasilianske mesterskapet i friidrett i 2009, og kom der på ellevteplass i kulestøt og diskos. Hun vant kulestøt under det brasilianske U18-mesterskapet i 2009, og deltok i Ungdoms-VM i friidrett 2009, der hun kom på femteplass. I 2010 kom hun på andreplass i kulestøt både i det brasilianske juniormesterskapet og det brasilianske U23-mesterskapet i friidrett. Hun representerte Brasil under Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 2011, og vant der kulestøt med 14,75 meter. Samme år kom hun på andreplass i kulestøt under brasilianske U23-mesterskapet i friidrett.
Under det brasilianske mesterskapet i friidrett i 2012 kom hun på fjerdeplass i kulestøt, og i U23-mesterskapet 2012 kom hun på sjetteplass. Hun vant kulestøt under det brasilianske U23-mesterskapet i 2013, og i 2014 kom hun på tredjeplass i det brasilianske U23-mesterskapet og femteplass i det nasjonale mesterskapet, Troféu Brasil de Atletismo. Under Brasiliansk mesterskap i friidrett 2016 kom hun på andreplass, med ny personlig rekord på 16,47 meter.
Hun fikk sølv i kulestøt under det brasilianske mesterskapet i friidrett i 2017, og deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 2017, der hun fikk bronse. Under Brasiliansk mesterskap i friidrett i 2018 og Brasiliansk mesterskap i friidrett i 2019 fikk hun bronse. Året etter, under Brasiliansk mesterskap i friidrett i 2020 kom hun på andreplass. Hun forbedret sin personlige rekord i kulestøt i april 2021, først til 17,30 meter, deretter til 17,54 meter under Torneio Cidade de Bragança Paulista. Hun vant kulestøt under Søramerikansk mesterskap i friidrett 2021, og vant også kulestøt under Brasiliansk mesterskap i friidrett i 2021 i juni.
Valencia County
Valencia County er et fylke i den amerikanske delstaten New Mexico. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Bernalillo County i nord, Torrance County i øst, Socorro County i sør og mot Cibola County i vest.
Valencia Countys totale areal er 2,767 km² hvorav 2 km² er vann. I 2000 hadde fylket 66,152 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Los Lunas. Fylket har fått sitt navn etter byen Valencia i New Mexico.
David Jassy
David Moses Jassy (født 11. april 1974 i Solna, Sverige av en mor fra Estland og en far fra Gambia) er en svensk musiker, låtskriver, og musikkprodusent. Han var med i den svenske R&B hiphop-duoen Navigators i 1990-årene. Etter at hiphop-duoen Navigators ble oppløst, har Jassy fortsatt med musikken som eier av Jassy World Entertainment.[2] David Jassy har blant annet skrevet och produsert låtar med Ashley Tisdale, Sean Kingston, Charice (Jake Zyrus), Iyaz, Mohombi, Heidi Montag, No Angels, Ilya Salmanzadeh og Darin.
Den 4. mars 2010 ble han i Los Angeles dømt for forsettelig drap på John Osnes, en norskættet pianist fra Minnesota men bosatt i New York. Han fikk fra femten år til livstid. Jassy kan tidligst bli benådet i 2024.
Jassys straff ble redusert av guvernør Gavin Newsom den 28. mars 2020.
David Jassy har en sønn født i 1997 i Sverige.
Diskografi
Album (med Navigators)
Singler (solo)
Jernade Meade
Jernade Ronnel Meade (født 25. oktober 1992) er en engelsk fotballspiller som fra 31. desember 2019 er klubbløs.
Han spiller venstreving, men han kan også anvendes som venstreback. Han spilte tidligere i klubben Bramingham, men da han var elleve år, kom han til Arsenal FC og fikk draktnummeret 53. Etter flere solide bidrag for Arsenals reservelag og marginalt med sjangser for førstelaget, ble det offisielt meddelt fra klubben at Meade ikke ville bli tilbudt en ny kontrakt på Emirates Stadium, og ville derfor bli løslatt for å finne seg en ny klubb.
Den 16. juli 2013 skrev Meade under en avtale med Swansea City AFC, hvor planen hans er å imponere for U21-laget, og forhåpentligvis sørge for at manager Michael Laudrup får et ekstra alternativ til venstre-back plassen på førstelaget.
Våge skule
Våge skule kan vise til:
HAFS regionråd
HAFS regionråd var et samarbeidsorgan eller regionråd for kommunene Hyllestad, Askvoll, Fjaler og Solund i ytre Sogn og Fjordane. De fire kommunene vil inngå i det nyopprettede Fjordane interkommunalt politisk råd.
Formålet er "å få klarlagt og ta i bruk de naturlige ressurser og fordeler i området, og å videreutvikle regionen næringsmessig, sosialt og kulturelt". Regionrådet består av ordførere og rådmenn i medlemskommunene hvor ledervervet går på omgang mellom kommunene med en funksjonstid på to år.
Trinidad (Colorado)
Trinidad er en by (city) i Las Animas County i delstaten Colorado i USA. I følge United States Census Bureau hadde byen en folkemengde på 8 817 innbyggere i 2011 og et landareal på 24 km². Trinidad er administrasjonssete for Las Animas County.
Trinidad ble grunnlagt i 1862, kort etter at kull ble oppdaget i området. Dette første til en rask tilflytting av immigranter.
Kirkene på Frøya
Frøya har et av regionens eldste kirkesteder på Sula som trolig er over 600 år gammelt. Det er ikke kjent når den første kirken her ble bygd, men kirkestedet ble i 1755 flyttet til fast-Frøya. Et annet gammelt kirkested er Titran, men en vet heller ikke når den første kirken ble bygget her. Begge kirkestedene kom til som en følge av den store økonomiske betydningen de to stedene etter hvert fikk som viktige fiskevær.
Dagens kirker
Sletta kirke (1990) er kommunens største og yngste kirkebygg etter en gjenoppbygging etter en brann i den gamle trekirka i 1984, mens den andre kirka er Hallaren kirke (1881). De fire kapellene er Sula kapell (1925), Titran kapell (1873), Froan kapell (1904) og Måøy kapell (1975).
Zhou Tai
Zhou Tai (kinesisk: 周泰, død 228) var en offiser i det kinesiske kongedømmet Wu i de tre rikers tid.
Zhou Tai var til å begynne med en av Sun Ces livvakter sammen med Jiang Qin. Zhou Tai var dyktig i sverdføring og lederkunnskap og ble forfremmet til å lede troppene. Flere ganger reddet Zhou Tai Sun Quans liv med fare for sitt eget liv. Zhou Tai ble skadet under et angrep fra Shanyue og fikk tolv dype arr.
Kulturhuset Banken
Kulturhuset Banken på Lillehammer ble oppført i 1895 som lokale for Lillehammer Sparebank. Arkitekt var Ove Ekman, og bygningen er inspirert av italiensk renessanse. Bygningen inneholdt også festivitetslokale for Lillehammer by og fungerte blant annet som rettslokale under landssvikoppgjøret etter andre verdenskrig. Bygningen er i kommunal eie og forfalt lenge, men ble pusset opp i forbindelse med Vinter-OL 1994 etter planer utarbeidet av arkitekt Willy Sveen.
Kulturhuset Banken har en konsertsal og flere mindre saler som benyttes til kulturformål, samt leies ut til private sammenkomster og i bygningens første etasje er en restaurant situert. Videre har Lillehammer kulturskole tilhold i bygningen.
Den store salen, Festsalen, har takmalerier fra oppførelsestiden utført av teatermaler Wilhelm Krogh. I den mindre salen, Holbøsalen, er det nå montert veggmalerier utført av Kristen Holbø. De var opprinnelig utført for Einar Lunde i 1912–17, og prydet spiesestuen i Lundegården. Motivene er hentet fra Sigurd Favnesbane og Villemann og Magnhild. I Kafè Bankens lille sal henger malerier utført av Rudolf Thygesen. De var opprinnelig laget til spisesalen på Victoria hotell på Lillehammer i 1924.