cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yngvar Wang
Biografi
Jens Book-Jenssen hadde fra han var ung hatt Yngvar Wang som et av sine forbilder, og skrev følgende i sin selvbiografi : Wangs profesjonelle karriere skjøt fart da han spilte på restaurant Røde Mølle i Tivoli i Oslo på slutten av 1920-tallet. Han ble raskt en anerkjent musiker, og spilte blant annet i Willie Vieths Kaba-orkester, Colombia danseorkester, Karl Westbys orkester, Trygve Fjelddalens orkester og Kristian Haugers orkester. Wang var også en del av «Den Norske Saxofonkvartetten» sammen med Bjarne Hansen, Jules de Vries (som ble professor i musikk i hjemlandet Holland) og William Syversen. Gruppen ble sammenlignet med den franske saksofonkvartetten, og var ofte å høre i radio.
Wang ble en del av Chat Noir-orkestret i 1934, og en periode var han også kapellmester ved teatret. Han var i en lenger periode kapellmester ved jazzklubben Regnbuen i Oslo med Yngvar Wangs Regnbueorkester. Da Regnbuen stengte i 1943 sto Wang for musikken på serveringsstedet Kongen i Oslo. Wang var også kjent som solist både fra opptredener i Universitetets Aula såvel som på «Freiakonsertene».
Yngvar Wang var en aktiv musiker helt til sine siste leveår, og hans navn er sist registrert i musikalsk forbindelse i pressen, Aftenposten og VG, i 1956 i forbindelse med Wangs antagelig siste radiokonsert.
Yngvar Wang i NRK Radio
Wang ble tidlig en fast solomusiker i NRK Radios sendinger. Allerede før opprettelsen av NRK var han aktiv, blant annet den 6. juli 1931 var på plass da han spilte flere av Rudy Wiedoefts klassikere for saksofon på Kringkastingsselskapet sin radiostasjon. Etter dette var han stadig å finne i radiosendingene, eksempelvis var han den 6. januar 1933 på radio med «The universal five», der Aage Amundsen blant annet var med. 12. mai 1933 i programposten «Saksofon- og klaverjazz» med Aage Amundsen, samt i 1934, da han opptrådte med sangerinnen Romana Manzini Herseth. Han var i Pauline Hall-kvintetten den 8. januar 1937. Den 20. januar 1939 var det duett med Wenche Foss bak mikrofonen.
Fra 1946 og utover hadde han fast post «Yngvar Wang spiller saksofon» i NRK radio.
Northern Division (Fiji)
Northern Division er en av fire divisjoner i Fiji. Den består av de tre provinsene Bua, Macuata og Cakaudrove, og omfatter hele øya Vanua Levu. Til Northern Division hører også Fijis tredje største øy, Taveuni, samt en del mindre øyer.
Hovedstaden er Labasa på Vanua Levu.
Malacrux
Ordet Malacrux (Engelsk: Horcrux) er et begrep i bøkene om Harry Potter og refererer til et spesielt objekt som en person har skjult en del av sin sjel i. Objektet behøver ikke å være livløst, et levende vesen kan også bli brukt som en Malacrux, men det er risikabelt siden Malacruxen da er i stand til å røre på seg og tenke selvstendig.
Meningen med en Malacrux er å beskytte den gitte delen av sjelen fra alt som kan skje med kroppen til personen som eier den. Hvis en Malacrux oppbevares trygt, kan personen fortsette å eksistere selv om dens kropp blir skadet eller ødelagt.
For å lage en Malacrux må personen splitte sjelen sin i deler, så en del kan implanteres i Malacruxen, men de resterende delene fortsatt befinner seg i personens egen kropp. For å splitte sjelen, må man begå mord, som river sjelen fra hverandre. Ifølge Horatsion E. F. Snilehorn, lærer på Galtvort skole i 1996, må man da kaste en formel for å fullføre implanteringen i Malacruxen. Hvis man ikke gjør det, vil sjelen fortsatt være intakt i personens kropp.
Lord Voldemorts malacruxer
Lord Voldemort planla å lage 6 malacruxer, som sammen med den siste delen i kroppen hans ble 7, det sterkeste magiske tallet. Men ved mordet på Lilly Potter skapte han en sjuende malacrux, en malacrux han aldri mente å lage, nemlig Harry Potter. Malacruxene er deler av Voldemort som gjorde at han i løpet av Harry Potter-bøkene var udødelig, frem til alle var ødelagt i den syvende boka.
Hver av malacruxene ble ødelagt av forskjellige personer, som vist i tabellen nedenfor.
Dredolo Mørchs ring
Voldemort fant ringen i Mørch huset ( Dredolo Mørch bar ringen, som er faren til Morfus Mørch og Miseria Venster, Født Mørch ).
Arica (provins)
Arica er en provins i den chilenske regionen Arica y Parinacota. Provinshovedstaden er Arica. Provinsen dekker et areal på 8 726,4 km², og har 222 619 innbyggere, hvorav 110 115 er menn og 112 504 er kvinner (2017).
Kommuner i provinsen Arica
Provinsen består av to kommuner:
Hawa Mahal
Hawa Mahal (Hindi: हवा महल, oversatt: Vindenes palass) er et særpreget palass i Jaipur i India. Det ble bygget i 1799 av maharaja Sawai Pratap Singh, og tegnet av Lal Chand Usta. Det er en del av haremet i bypalasset.
Det fem etasjer høye palasset er konstruert av rød og rosa sandsten med hvite markeringer. Fasaden mot gaten har 953 små vinduer hvor kvinnene skulle kunne se ut på bylivet nedenfor. Vinduene sørger for at luften holdes i sirkulasjon. Denne vinden har gitt palasset sitt navn. Hawa betyr vind. Vinden gjør at rommene bak holder seg kjølig også i de varme månedene.
Rainis
Rainis eller J. Rainis var psevdonymet til Jānis Pliekšans (født i Varslavāni, død 12. september 1929), en latvisk dikter, forfatter, oversetter og politiker. Han er regnet som Latvias største dikter.
Han var gift med Elza Pliekšane, som selv skrev under psevdonymet Azpāzija. Rainis' arbeider inkluder de klassiske skuespillene Uguns un nakt (Ild og natt, 1905) og Indulis un Ārija (Indulis og Ārija, 1911) og en anerkjent oversettelse av Goethes Faust. Hans arbeid har hatt sterk innflytelse på latvisk litterært skriftspråk, og symbolismen fra hans hovedverk har vært sentrale i latvisk nasjonalisme.
Alejandro Siqueiros
Alejandro Siqueiros (født 28. oktober 1982) er en meksikansk svømmer.
Han representerte Mexico under Sommer-OL 2004 i Athen, der han deltok i stafettene.
ISO 3166-2:EC
ISO 3166-2:EC er Ecuadors del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Ecuador er det definert koder for 24 provinser.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er EC, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Ecuador. Andre del er én eller to bokstaver.
Endringer
Følgende endringer i Ecuadors oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Ike & Tina Turners filmografi
Ike & Tina Turners filmografi består av filmer og TV-opptredener.
JPEG XR
JPEG XR (tidligere HD Photo, Windows Media Photo) er en stillbildekompresjonsalgoritme og et filformat for bilder, utviklet av Microsoft som en del av Windows Media-familien. Formatet støtter tapsfri komprimering, og er det foretrukne billedformatet for Microsofts XPS-dokument.
Wilhelm Röpke
Wilhelm Röpke (født 10. oktober 1899 i Schwarmstedt, død 12. februar 1966 i Genève) var en av de viktigste åndelige fedre for den tyske sosiale markedsøkonomi. Inntil sent på 1950-tallet fungerte Wilhelm Röpke som rådgiver for den første tyske kansleren Konrad Adenauer.
Zambia under Sommer-OL 1992
Zambia under Sommer-OL 1992. Ni sportsutøvere, åtte menn og en kvinne fra Zambia deltok i tre sporter, boksing, friidrett og judo under Sommer-OL 1992 i Barcelona. De vant ikke noen medaljer.
Länsväg 322
Länsväg 322 i Sverige går mellom den svensk-norske grensen ved Sandvika i Nord-Trøndelag og Duved.
Dette var hovedveien mellom Jämtland og Trøndelag fra vikingtiden til år 1958, da veien over Meråker/Storlien be åpnet.
Kirsty MacColl
Kirsty Anna MacColl (født 10. oktober 1959 i Croydon, England, død 18. desember 2000 i Cozumel, Mexico) var en engelsk sanger og låtskriver.
Hun var datter av folkesangeren Ewan MacColl.
Hennes debut solo singel «They don`t know» som ble utgitt i 1979, nådde plass nummer 3 på hitlistene. MacColl sang flere populære hits fra tidlig på 1980-tallet til tidlig på 1990-tallet. Hun er kanskje mest kjent for å ha sunget med The Pogues på deres «Fairytale of New York».
Dødsulykken
I desember 2000 hadde hun deltatt i et radioprogram på Cuba for BBC, og dro deretter på ferie til Cozumel i Mexico sammen med sine to sønner og samboeren, musikeren James Knight. Den 18. desember 2000 var hun ute og dykket med sønnene sine. Plutselig så hun en båt komme mot dem i full fart. Båten kom rett mot sønnen Jamie, men Kirsty MacColl klarte å dytte ham unna, og han fikk bare mindre skader i ribbeina og hodet. Men hun selv ble truffet, og hun ble drept umiddelbart. Kisten hennes ble sendt hjem til Storbritannia, og hun ble begravet i London.
Båten som var involvert i ulykken var eid av den meksikanske millionæren Guillermo González, som eide den meksikanske supermarkedkjeden Nova. Han var selv om bord på båten sammen med flere av sine familiemedlemmer.
En av González' ansatte ble funnet skyldig i drap fordi han ikke hadde styrt båten på forsvarlig vis. Han ble derfor idømt en fengselsstraff på to år og ti måneder. I henhold til meksikansk lov ble straffen imidlertid gjort betinget, slik at han slapp å sone mot å betale $ 90. Han ble også dømt til å betale en erstatning som tilsvarte om lag $ 2150 til Kirsty MacColls etterlatte. Erstatningsbeløpet var beregnet med utgangspunkt i hans lønnsnivå på det tidspunktet. Senere hevdet flere av den meksikanske millionærens bekjente at mannen som ble dømt var uskyldig, men hadde mottatt penger for å ta på seg skylden for drapet.
Socialisten en Progressieven Anders
Socialisten en Progressieven Anders («Sosialister og progressive -Annerledes», sp.a) er et flamsk sosialdemokratisk parti i Belgia. Partiet het fram til 2001 Socialistische Partij (SP), deretter Socialistische Partij Anders sp.a) fram til 2009, da det fikk sitt nåværende navn. For tiden har partiet valgteknisk samarbeid med det venstreliberale partiet SPIRIT.
Tidligmusikk
Tidligmusikk, eller musica antiqua, er etablert uttrykk for den eldste nedskrevne vestlige musikken. Middelalderens musikk fram til ca. 1450 og renessansemusikken (ca. 1450-1600) regnes med. Iblant medregnes også barokkmusikk (ca. 1600-1750).
Socialisten en Progressieven Anders
Historie
Det belgiske arbeiderpartiet ble dannet i 1885, skiftet navn til det belgiske sosialistparti i 1944 og ble splittet etter region i 1978, Parti socialiste (PS) i Vallonia og Socialistische Partij i Flandern. Mens PS har vært det dominerende partiet i Vallonia, har de flamske sosialistene måttet kjempe mot et dominerende kristeligdemokratisk parti i Flandern. Det flamske sosialistpartiet hadde ikke de samme tradisjonelle industrimiljøene å hente sine velgere fra som det vallonske søsterpartiet har hatt. På grunn av den større flamske befolkningen har det likevel fått nær den samme stemmeandelen nasjonalt som PS. De flamske sosialistene hentet på 1980-tallet ny støtte fra økologi- og fredsbevegelsen og forsøkte også å hente støtte fra katolske velgere. Partiets velgere er også noe yngre enn velgerne til det vallonske PS. De to sosialistpartiene har stått mot hverandre i regionale spørsmål samt i forsvars- og utenrikspolitikken.
Tidligmusikk
Denne musikken krever ofte egne instrumenter og egen teknikk, og har gjenstand for mye debatt, særlig etter at tidligmusikkbevegelsen begynte å få et ord med i laget. Det er også denne bevegelsen som har skapt begrepet. Tidlig musikk er ofte sett opp i kontrast mot klassisk musikk, selv om det ofte er snakk om den samme musikken. Tidligmusikken tjener da som en korrektur til den senere utførelse av den eldre musikken, ved at man etterstreber å følge historisk oppføringspraksis.
MS «Solundir»
Solundir har flere betydninger:
Al Shean
Al Shean (født 12. mai 1868 i Dornum i Ostfriesland i Det nordtyske forbund, død 12. august 1949 i New York City) var scenenavnet til den amerikanske komikeren Albert Schönberg.
Liv og virke
Schönbergs far var tryllekunstner. Hans søster Minnie Schönberg giftet seg med Simon «Frenchie» Marx og deres barn ble siden kjent som de berømte Brødrene Marx.
Etter å ha skapt et navn for seg selv i vaudeville slo Shean seg sammen med Edward Gallagher og dannet duoen Gallagher & Shean. Selv om duoen hadde en viss suksess hadde de to mindre hell med å samarbeide og være venner, men jobbet sammen i løpet av 1910-tallet og 1920-tallet i vaudeville og på Broadway. De er mest kjent for deres kjenningsmelodi «Mister Gallagher and Mister Shean» som ble en slager i 1922. Sangen var skrevet for dem av Bryan Foy, sønn av Eddie Foy.
De hadde deres første opptreden sammen på turnen «The Rose Maid» i 1912, men kranglet og gikk fra hverandre to år etter. De kom sammen igjen i 1920 etter overtalelser fra Sheans søster Minnie Marx, og holdt da sammen til 1925.
Sheans sønn, også kalt for Al Shean, arbeidet i showene «The Rocky» og «Bullwinkle».
Lisenskontrolløren
Lisenskontrolløren er en norsk dokumentarserie og underholdningsprogram som gikk på NRK-TV i 26 episoder fra 2013 til 2018, samt to frittstående episoder produsert i henholdsvis 2020 og 2022.
I programmene tar programleder Njål Engesæth med et skråblikk for seg utviklingen i NRKs TV-produksjon fra 1960-tallet frem til nåtiden, og det vises mange klipp fra gamle programmer hentet fra NRKs fjernsynsarkiv.
Programtittelen
Tittelen er en henvisning til den gamle yrkestittelen «lisenskontrollør», som var personer som før i tiden gikk rundt og kontrollerte at alle TV-eiere betalte kringkastingsavgift, på folkemunne kjent som «TV-lisens».
Programtemaene
De tre første sesongene tar hvert program for seg forskjellige programsjangre eller tema, slik som barne-tv, nyhetssendinger, sportssendinger, helgeunderholdning og NRKs dekning av seksualitet. Et program tar også for seg pinlige øyeblikk i NRKs historie. Den fjerde sesongen, som gikk under navnet Lisenskontrolløren og livet, er mer rettet mot hvordan NRK har dekket de store spørsmålene i livet, slik som kjærlighet og fremtiden. Det første programmet i denne sesongen skiller seg fra de øvrige i serien ved at det er viet et portrettintervju med Liv Ullmann.
Serien ble vedtatt avsluttet i 2018, men det har likevel blitt produsert ytterligere to episoder; én i 2020 med temaet 17. mai-feiring, og én i 2022 med tittelen Lisenskontrolløren og skeive.
Priser
Serien har vunnet Gullrutens fagpris i klassen «Beste klipp underholdning» tre ganger. Lisenskontrolløren og livet ved Karl Pontus Wesøe vant klassen under både Gullruten 2018 og 2019, mens og Njål Engesæth vant klassen under Gullruten 2023. Serien ble i tillegg nominert i klassen «Beste livsstilsprogram» under Gullruten 2019 og Gullruten 2023.
Javier Díaz
Javier Díaz (født 13. september 1979) er en meksikansk svømmer.
Han representerte Mexico under Sommer-OL 2004 i Athen, der han deltok i stafettene.
Sør-Afrikas politiske system
Republikken Sør-Afrika er en parlamentarisk enhetsstat, og en representativ demokratisk republikk. Det politiske systemet baserer seg på maktfordelingsprinsippet utledet av Charles Montesquieu og har blitt utformet i stor grad etter det britiske systemet. Politikken har endret seg etter fallet av apartheidregimet, men mange demokratiske institusjoner består. Sør-Afrikas president fungerer som både statsoverhode og regjeringssjef, men er valgt av nasjonalforsamlingen (hvilket er vanligere for en statsminister). Siden valget i 1994 har African National Congress (ANC) vært det største partiet i landet og har også sittet med makten siden. Dog deres valgordning tradisjonelt fremmer mange partier, har ANC klart å beholde en stabil stor oppslutning.
Gagarin (slekt)
Gagarin (kyrillisk: Гага́рины) er en russisk rurikidisk fyrsteætt.
Sør-Afrikas politiske system
Historie
Sør-Afrika har lenge hatt demokratiske institusjoner, men under apartheidregimet var det likevel få stater som anerkjente landet som demokratisk da institusjonene og grunnleggende rettigheter kun ble anvendt av den hvite befolkningen. Da apartheid opphørte i 1994 var det ikke nødvendig for arkitektene av styreformen å endre hele systemet, men enkelt fjerne de tidligere lovlige raseadskillelsespolitikken slik at rettighetene ble gitt alle uavhengig av rase. I 1996 ble den moderne konstitusjonen godkjent der befolkningens rettigheter formelt ble gitt alle innbyggere i landet. Konstitusjonen gir større individuelle rettigheter sammenlignet med andre demokratier, hvilket er en tydelig reaksjon på det langvarige undertrykkende regimet. Det nye lovverket ga også en dømmende makt rettigheter til å dømme lovbrudd på konstitusjonen, som fungerte de facto langt mer fleksibelt under apartheid.
Gagarin (slekt)
Blant de mange fremstående medlemmene merkes:
Sør-Afrikas politiske system
Parlamentarisk system
Sør-Afrikas politiske system er basert på det britiske systemet som en parlamentarisk republikk, men det inneholder noen modifikasjoner. Under apartheid fungerte systemet som et semipresidentielt styre med en statsminister som utgikk av et bikameralt parlament og en seremoniell president som statsoverhode. Idag er parlamentet også bikameralt, men med en rettsinstans som skal overvåke konstitusjonen.
Einstossflammenwerfer 46
Einstossflammenwerfer 46 er en tysk engangs-flammekaster brukt i siste halvdel av andre verdenskrig av Tyskland.
Sør-Afrikas politiske system
Utøvende makt: President og kabinett
Sør-Afrikas president er både statsoverhode og regjeringssjef, men tittelen "president", som vanligvis beskriver et overhode som er direkte valgt av folket, er misvisende. Sør-Afrikas president blir valgt av underhuset i parlamentet og fungerer dermed som det på fagspråket ville vært kalt "statsminister". I motsetning til andre parlamentariske systemer har ikke Sør-Afrika noe serimonielt statsoverhode (som for eksempel en monark). Underhuset har muligheten til å fremme mistillitsvotum for å avsette presidenten. Det er imidlertid ikke nok at flertallet i underhuset misliker politikken som føres av regjeringen. Presidenten kan kun felles med mistillitsforslag ved brudd på loven eller konstitusjonen eller andre seriøse brudd. Det har hittil ikke skjedd at en president har blitt avsatt i republikken.
Einstossflammenwerfer 46
Den ble introdusert i 1944, og var laget enkel og rimelig å masseprodusere. Den skjøt flammer i et halvt sekund opp til 27 meters lengde.
Sør-Afrikas politiske system
Utøvende makt: President og kabinett
Presidenten har vetorett og kan fremme lovforslag for nasjonalforsamlingen og kan også oppløse parlamentet. I noen sammenhenger kan også presidenten kreve nyvalg av parlamentet. For at dette skal skje må presidenten ha støtte fra et flertall av underhuset og det må være tre år siden sist valg ble gjennomført. Det er også presidenten som velger ut sitt kabinett av ministere til sin regjering.
Dømmende makt
Som en reaksjon på det autoritarismen under apartheid har Sør-Afrika dannet en konstitusjonell domstol som skal overvåke konstitusjonen. Alle saker som fremmes av nasjonalforsamlingen som krever eller er trodd kreves endringer i konstitusjonen skal opp til høring i denne institusjonen før vedtak. Domstolen har elleve medlemmer som er valgt av presidenten med forslag av et uavhengig utvalg. Medlemmene sitter i tolv år. Domstolen har vist motstand for aktivisme som da den i 1997 avslo dødsstraff tross folkets flertall ønsket dette. I 2002 vedtok domstolen at staten kreves å gi behandling til personer rammet av hiv/aids.
Valgordning
Sør-Afrika er et flerpartisystem og valgordningen er proporsjonal representasjon. Under apartheidstyret benyttet Sør-Afrika samme valgordning som Storbritannia, hvilket var flertallsvalg i enmannskretser. Etter 1994 ble de nødt til å vurdere hvilket system som best ville ivareta det differensierte og fragmenterte folkets interesser. Med så mange forskjellige grupperinger, språk og kulturer ble valget "ren" proporsjonal representasjon. Med ren menes at det ikke eksisterer noen sperregrense. Dette betyr at hvis et politisk parti har nok stemmer til å få én mandat i underhuset, så vil dette også inntreffe. For at valget skal bli så proporsjonalt riktig som overhodet mulig, fungerer hele landet som en enkelt valgkrets. Lokalvalg og nasjonalt valg sammenfaller. Siden apartheids fall har det største partiet ANC sittet med flertall (og majoritet) av stemmene, og ofte også med et konstitusjonelt flertall (det vil si 2/3 av stemmene, hvilket det kreves for å endre konstitusjonen).
Zimbabwe under Sommer-OL 1992
Zimbabwe under Sommer-OL 1992. Nitten sportsutøvere, ti menn og ni kvinner fra Zimbabwe deltok i seks grener i Sommer-OL 1992 i Barcelona. De vant ingen medaljer.
Sør-Afrikas politiske system
Politiske partier
African National Congress er det ledende partiet i den nasjonale politiske forsamlingen (åtte av ni provinser), og fikk 65,9 % av stemmene under valget i Sør-Afrika i 2009 og 66,3 % av stemmene under det kommunale valget i 2006. ANCs største politiske motstander er Democratic Alliance, ledet av Helen Zille, som fikk 16,66 % av stemmene under valget i 2009 og 14,8 % i 2006. Andre store politiske partier representert i parlamentet er Inkatha Freedom Party, som hovedsakelig sanker zulu-stemmer, med 4,55 %; og Congress of the People med 7,42 %. Det tidligere sterke Nynasjonalistpartiet, som introduserte apartheid gjennom sin forløper, Nasjonalistpartiet, ble oppløst i 2005 og slo seg sammen med ANC. Den sittende presidenten i Sør-Afrika er Jacob Zuma.
Rosstat
Rosstat holder til i Tsentrosojuz-bygningen i Moskva, tegnet av den sveitsiske arkitekten Le Corbusier.
Zaire under Sommer-OL 1992
Zaire under Sommer-OL 1992. 17 sportsutøvere fra Zaire deltok i fire sporter under Sommer-OL 1992 i Barcelona. De vant ikke noen medaljer.
Modern Screen
Modern Screen var et amerikansk magasin som ble utgitt i over 50 år. Magasinet inneholdt opprinnelig artikler, fotoserier og intervjuer med filmstjerner, men inkluderte etterhvert også kjente personer innen TV- og musikkbransjen.
Historie
Modern Screen ble publisert av Dell Magazines fra New York, og ble første gang utgitt i november 1930 (enkelte kilder hevder desember 1930). Magasinet ble raskt Photoplays største konkurrent blant de mange filmmagasinene som ble utgitt i denne perioden. På 1930- og 1940-tallet solgte magasinet flere millioner utgaver hver måned, og i 1933 ble slagordet «Det største opplaget til noe filmmagasin» tatt i bruk på coveret. På begynnelsen av 1930-tallet hadde magasinet malerier av filmstjerner på forsiden, men gikk over til fargebilder på 1940-tallet.
Modern Screen solgte godt også utover 1950-tallet, men sviktende billettsalg på kinoer på slutten av tiåret gikk utover magasinets salgstall. Likevel beholdt magasinet populariteten helt til slutten av 1970-tallet. På begynnelsen av 1980-tallet derimot, ble de gammeldagse filmmagasinene erstattet av moderne konkurrenter som People, som inneholdt mer generelt stoff om kjente personer. I 1985, etter å ha publisert annenhver måned i flere år, sluttet Modern Screen å utgi flere magasin.
Albert Ziegler
Albert Ziegler GmbH & Co. KG er i dag et av verdens største internasjonale produsenter av brannteknisk utstyr og brannbiler. Firmaet er lokalisert i Giengen an der Brenz i Tyskland og har 650 ansatte – og totalt 1000 ansatte på internasjonalt plan.
Firmaet ble startet i 1891 av Albert Ziegler og har siden den gang vært en familiebedrift.
Norges generalrepresentant for Albert Ziegler er Braco AS.
Jaktspaniel
Jaktspaniel er en hunderase som er oftest brukt til fuglejakt. Den er kosete og normalt sett rolig, men med høyt aktivitetsnivå. Denne rasen passer best for hundeeiere som jakter og som har hatt hund før og som har trygge omgivelser med muligheter for at hunden kan treffe andre dyr.
Iquiqueprovinsen
Iquique er en provins i den chilenske regionen Tarapacá. Provinshovedstaden er Iquique. Provinsen dekker et areal på 2 835,3 km² og har 299 843 innbyggere (2017).
Kommuner i provinsen Iquique
Provinsen Iquique besto tidligere av sju kommuner: Alto Hospicio, Camina, Colchane, Huara, Iquique, Pica og Pozo Almonte. Etter at regionen Arica y Parinacota ble etablert i september 2007, ble kommunene Huara, Camina, Colchane, Pozo Salmonte og Pica overført til provinsen Tamarugal. Provinsen består per 2017 av to kommuner:
Gravminne
Et gravminne er en minnegjenstand i stein eller jern som settes opp ved en grav. På den er det vanligvis skrevet avdødes navn, fødsels- og dødsår. I nyere tid er det vanlig å ta med full dato. En kort eller lengre tekst om avdøde kan forekomme, og det har i perioder vært vanlig å ta med yrket avdøde hadde. Det har vært vanlig å sette religiøse symboler på gravminnet. Ofte er det også et motiv eller en annen kunstnerisk omramming på gravminnet.
Middelalderen
Gravminner har en lang historie i Norge. Helt siden før-kristen-tid har nordmenn satt opp gravminner. Men først i middelalderen ble det anlagt kirkegårder rundt kirkene og det ble vanligere med gravminner. Særlig den rike adelen fikk anlagt fine forseggjorte gravminner, men vanlig blant folk flest var de ikke. De brukte trekors eller bare et trestykke, noe som ikke hadde særlig lang varighet.
De tidligste gravminnene var av stein og de lå nede, i gresset, på kirkegården. Men gravminnene kunne også være inne i kirken, da nedfelt i gulvet. Egentlig var disse første gravminnene kistelokk. Steinen hadde innrisset en inskripsjon og var gjerne hugget ut (nedsenket) med motiv. Motiv i relieff (framhevet) kom først noe senere i senmiddelalderen. Liggende gravminner var vanlig til 1700-årene.
Innflytelse fra Europa
Utsmykningen ble etter hvert mer og mer avansert med barokke motiver. Symboler som ble brukt var dødningehoder med korslagte bein og timeglass, som skulle minne om livets forgjengelighet, eller det kunne være kranser, palmegrener eller krone, som alle symboliserer seieren over døden. Kleberstein er lett å bearbeide og ble brukt på kunstferdig vis i Gudbrandsdalen, der symbolbruken på 1700- og 1800-tallsgravminner er særlig rik. Gravminner i Gudbrandsdalen, fra 1700-tallet fram til vår tid, preges i stor grad av akantusskurd i kleberstein og i tre. Malte gravminner i tre, rikt dekorert med treskurd, var vanlig i dalen. Men også andre steder ble det laget fine gravminner. Tre (treskrud) og smijern var andre brukte materialer.
I 1700-årene kom inspirasjonen fra Europa. Gresk og romersk klassisisme. Gravminnene ble satt opp på høykant, søyler og obelisker ble vanligere. Motivene preges også av tidsånden. Med empirens påvirkning fra antikken kom ikkekristne symboler som oljelamper, fakler, valmuekapsler, sommerfugler og laurbærkranser.
Industriell produksjon
Først i 1900-årene ble gravminnene vanlig blant folk flest. Stein tok over og ble etter hvert dominerende som gravminne. Noe bruk av betongmonument var det, men steinen ble mest brukt. Støpejernsgjerdet ble byttet med rammeverk av stein. Denne typen kirkegårder fantes særlig i byene og flere steder finnes de ennå. Men i 1950- og 1960-årene ble det vanligere med gress mellom gravene, slike kirkegårder kalles gjerne plenkirkegårder.
Masseproduksjon og industriell framstilling av gravminner hadde sin begynnelse i andre halvdel av 1800-tallet. I 1904, På Eide på Nordmøre, begynte en steinindustri, som fikk en eventyrlig utvikling. Men gravminneproduksjonen kom først for alvor i 1918. De første industrielt framstilte gravminnene hadde ikke alltid en god formgivning.
Larvikitt fra Oslofeltet er en viktig eksportartikkel til gravsteiner over hele verden.
Gravferdsloven
Etter andre verdenskrig kom kirkegårdsvedtektene og gravferdsloven. Gravminner skulle ha begrensede mål i høyde og bredde. Det ble vanlig at kjøperen valgte gravminner i maksimale størrelser. Ettersom det også stort sett bare ble produsert gravminner i en steintype (bergart), ofte en mørk syenitt, ble kirkegårdene svært ensformige eller monotone, med nøyaktige rekker av like store gravminner.
I nyere tid
I 1970- og 1980-årene kommer det et større utvalg i steintyper. Produsentene ble mer bevisst på utformingen av gravminnene og det ble etter hvert en større variasjon på kirkegårdene. Det var vanlig å sage steinen og de fleste gravminner på markedet hadde rette kanter. Nye maskiner gjorde det etter hvert mulig å runde hjørner eller å lage gravminner med buet kant. Grovt hugget stein i naturoverflate var heller ikke uvanlig.
Ikke bare ble det en variasjon av steintyper og utformingen av steinen, men også ornamentikken og skriftvalg ble mye mer variert. Korset som symbol på gravminnet var svært vanlig, men blir gradvis erstattet av andre symboler. Ofte var det et kors i kombinasjon med en blomsterranke, kornaks, bladranke, sommerfugler, fugler, sol, og lignende. Andre symboler som tro, håp og kjærlighet, himmelporten, skip og fyrtårn var ikke uvanlig.
I 1980-årene var kirkegårdene preget av lave, brede gravminner. og gravminner uten symboler med spesielle kristen tolkning blir også vanligere.
Det utvikles stadig nye maskiner for produksjon av gravminner. Wiresaging av steinen åpner for nye muligheter og spennende formgivning. Slike maskiner er CNC-styrt og kan sage ut en «hvilken som helst» form.
Ornamentikk og navn
Inskripsjoner og ornamentikken ble vanligvis hugget inn med hammer og meisel. I 1950- og 1960-årene tok sandblåseren over. Navn og ornamentikk ble påtegnet og skåret ut i en gummifolie som var limt på gravminnet. Gummien beskyttet steinen under sandblåsingen. Dette var et stort framskritt. Skrifthuggerhåndverket med å hugge skrift på stein, med hammer og meisel, blir det færre og færre som behersker.
Dataalderen gjorde i 1980-årene sitt inntog også i produksjonene av gravminner. Skrift og ornamentikk blir skrevet ut direkte på sandblåserfolie. Skrifthuggerhåndverket blir helt endret fra påtegning av skrift og ornamentikk for hånd, til redigering på data, direkte utskrift (skjæring på sandblåserfolie).
I 1990-årene ble bronseskrift og bronseornament mye vanligere å se. Bronse og stein er naturens egne materialer. Bronse på gravminner har lange tradisjoner. Fastmonterte bronsefugler, lykter og vaser likeså. Formgivningen av gravminnene får større og større betydning, variasjonen på markedet er stort.
Etterskrift, minneord
Gravminner har ofte et kort minneord. De vanligste brukte i Norge er Takk for alt, Minnes i kjærlighet, Hvil i fred, Høyt elsket - Sårt savnet, men det finnes mange flere.
Andre steder og tider
I mange kulturer var der ingen personspesifikke gravminner. I andre var det bare spesielt viktige personer som fikk det. Bygningen Taj Mahal i India og de egyptiske kongegravene (pyramider og fjelltempler) er eksempler på gravminner som både har vært varige og tillagt verdi som kulturminner i særklasse (UNESCOs verdensarvliste). Katakombene i Roma inneholder både enkle og kunstnerisk høyverdige gravminner. Noen av disse er i dag utstilt på museer rundt om i verden.
Enkelte kirkegårder har en høy prosent av kulturpersoner, der gravminnene er kunstnerisk utformet - ofte for å avspeile den enkeltes personlighet. Disse ligger ofte i eller nær større byer/kultursentre. For slike personer vil en ofte kunne finne statuer eller annen skulptur som minnemarkering andre sentrale steder. (Eksempler fra Norge: Niels Henrik Abelmonumentet, Kristian kvart flere steder, Ibsen på sokkel i Grimstad, Oslo og Bergen, Edvard Grieg - grav på Trollhaugen, flere statuer og byster).
Mange slekter har familiegravsteder, gjerne med utforming som antyder både at her finnes en kultur og rikdom/makt.
Parinacota (provins)
Kommuner i provinsen Parinacota
Provinsen består av to kommuner:
Silvassa
Silvassa (marathi:, gujarati: ) er en by og hovedstad i det indiske forbundsterritoriet Dadra og Nagar Haveli. Silvassa ligger på rundt 32 meter over havet.
Byen har mange fabrikker og industrier som gir omfattende inntekter fra staten, noe som igjen gir lav skatt i byen.
Demografi
Ved den indiske folketellingen i 2001 hadde Silvassa en befolkning på 21 890, der 57% var menn og 43% var kvinner. I Silvassa ligger lesbarheten på ca. 75 % av innbyggerne, noe som er mye høyere enn hva gjennomsnittet i India er (59,5%). Av de som kan lese er det 80 % menn og 68 % kvinner. Av befolkningen var det i 2001 15 % som var under seks år. Av språk er det marathi og gujarati som dominerer i byen. , men Silvassa anses også som å være hjemmebyen til warli-kulturen. Dette er en folkegruppe som snakker warli, som er en slags blanding av marathi og gujarati.
I Silvassa finnes det også en stort antall romersk-katolske kristne, ettersom byen var en av de portugisiske kolonibyene i India sammen med Goa, Daman og Diu. En særpreget indisk-portugisisk kultur har derfor utviklet seg, noe som er lett å identifiseres.
Aleksander I av Makedonia
Navnet Aleksander, Αλέξανδρος, Aleksandros, er avledet fra αλέξις, aleksis; «beskyttelse, forsvar» og ανδρος, andros, «mann, menneske».
Perserkrigene
Ifølge Herodotos var han uvennlig ovenfor det asiatiske riket Persia, og han fikk utsendingene til Dareios I drept da de ankom hoffet til hans far under det joniske opprøret. Imidlertid ble han ble tvunget til å underordne seg Persia under invasjonen av Hellas av Dareios sønn Xerxes I, og han fungerte som representant for den persiske guvernøren Mardonios under fredsforhandlingene etter det persiske nederlaget ved Salamis i 480 f.Kr. Til tross for samarbeidet med Persia ga han jevnlige forsyninger og råd til de øvrige greske bystatene, og advarte dem om Mardonios' planer før slaget ved Plataiai i 479 f.Kr.. Etter nederlaget ved Plataiai forsøkte den persiske hæren under kommando av Artabazos å trekke seg tilbake til Anatolia. De fleste av de 43 000 overlevende ble angrepet og drept av styrkene til Aleksander ved elvemunningen av Strymónas. Aleksander klarte å gjenvinne Makedonias uavhengighet ved slutten av perserkrigene.
Absolutt greker
Aleksander mente å nedstamme fra grekere fra byen Argos, derav navnet på hans kongeslekt, argeadedynastiet, og hevdet at halvguden Herakles, men andre grekere, kanskje særlig Athen, betraktet Makedonia for å være helt eller delvis barbarisk ved at de snakket en tykk dialekt av gresk og lå i utkanten av den greske verden.
Da Aleksander ville delta i de olympiske leker ved Olympia kanskje i år 504 f.Kr., ble det protestert og hevdet at han som makedoner ikke var greker. Lekenes dommere, hellanodikai, ved Elis kom sammen og avgjorde at han var greker og han hadde rett til å delta på lik linje med alle andre grekere.
Aleksander ønsket å framstå som greker og modellerte sitt hoff etter Athen og han ønsket poetene Pindaros og Bakkylides velkommen hos seg og understøttet dem, og de begge dediserte dikt til hans pris.
De tidligste referansene til en athensk proxenos, et opplegg hvor en borger utvalgt av bystaten huset en utenlandsk ambassadør på egen kostnad, og ble godtgjort med en hederstittel fra staten, som levde under perserkrigene, ca 490 f.Kr., er fra Aleksander.
Dorothy Stang
Dorothy Mae Stang (født 7. juni 1931 i Dayton i Ohio i USA, død 12. februar 2005 nær Anapu i forbundsstaten Pará i Brasil) var en brasiliansk katolsk ordenssøster og miljøaktivist av amerikansk opprinnelse.
Bakgrunn
Dorothy Stang trådte inn i søsterkongregasjonen Sisters of Notre Dame de Namur community ( «Soeurs de Notre Dame de Namur», Skolesøstrene av Vår Frue av Namur) i 1948 og avla de evige løfter i 1956. Fra 1951 til 1966 underviste hun folkeskoleklasser på St. Victor School i Calumet City og St. Alexander School i Villa Park i Illinois, og ved  Most Holy Trinity School i Phoenix.
Brasil
Hun begynte sitt virke i Brasil i 1966, i Coroatá i Maranhão. Hun engasjerte seg mot den omfattende snauhogst av regnskog og for de landløses rettigheter, særlig i de nordre og nordøstre deler av landet der rettsvesenet ikke hadde tilstrekkelig gjennomslagskraft. Dette engasjementet gav henne mange fiender og hun ble stadig truet på livet. I 2003 hadde hun frasagt seg sitt amerikanske statsborgerskap og fått det brasilianske.
Død, rettssaker
Den 4. februar 2010 annullerte Brasils høyesterett Vitalmiro Mouras løslatelse. Moura ble arrestert igjen 7. februar, og så 12. april 2010 dømt til 30 års fengsel. Den 1. mai 2010 ble også Regivaldo Galvão funnet skyldig og likeledes dømt til 30 års fengsel.
Den 13. desember 2006 ble søster Dorothy Stang posthumt tildelt den brasilianske menneskerettighetspris.
Verdenscupen i langrenn 2019/20
Verdenscupen i langrenn 2019/20 startet i Ruka i Finland 29. november 2019 og skulle opprinnelig avsluttes i Canmore i Canada 22. mars 2020. Sprintrennene i Québec i Canada og i Minneapolis i USA og verdenscupfinalen i Canmore ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien i 2019–2020, slik at rennene i Holmenkollen ble avslutningen på sesongen.
Orestia
Orestia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Verdenscupen i langrenn 2019/20
Verdenscupen sammenlagt
Oversiktene viser de 10 beste utøverne, i tillegg til de øvrige norske plasseringene.
Orestia
Utseende
Nokså små, slanke, blanke, rødgule til brune jordlopper med kraftige antenner. Kroppsformen er bred til langstrakt oval. Dekkvingene har kraftige punktrader.
Verdenscupen i langrenn 2019/20
Individuelle renn
Bonuspoeng i fellesstarter
Orestia
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter i leppeblomstfamilien.
Verdenscupen i langrenn 2019/20
Individuelle renn
I fellesstarter deles det ut bonuspoeng etter innlagte spurter. Avhengig av løpets lengde er det lagt inn én til seks spurtpunkter. De ti første som passerer et spurtpunkt får ekstra verdenscuppoeng etter følgende tabell:
Orestia
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone.
Billingsgate
Billingsgate er en valgkrets (ward) i City of London, mellom Tower of London og London Bridge. Området omfatter de gamle London-dokkene, særlig Billingsgate Wharf og gatene umiddelbart nord for disse. Denne lille valgkretsen er beliggende på nordbredden av elven Themsen mellom broene London Bridge og Tower Bridge.
Stedsnavnet
Dets stedsnavn er avledet fra å være den opprinnelige vannporten i City. En vannport (engelsk: watergate) er befestet port i en bymur som leder direkte ut til elven, som ble benyttet for transport.
Den eldste historiske referanse til Billingsgate er dens vannport til byen Trinovantum, et navn gitt til London i middelalderens legende, som nevnt i Historia regum Britanniae, en hovedsakelig fiktiv historiefortelling av Geoffrey av Monmouth, skrevet rundt 1136. Her fortelles det hvordan Belinus, en legendarisk konge, opprettet Londons første befestede vannport.
Stedsnavnet faktiske opprinnelse er som Blynesgate og Byllynsgate. Dets navn er tilsynelatende avledet fra dets opprinnelse som en vannport ved Themsen hvor varer ble lastet av fra skip. Det ble til Billingsgate Wharf (brygge), som en del av Londons brygger ved nedre Thames Street.
Historie
Historikeren John Stow nedtegnet at Billingsgate Market var et generelt marked for korn, kull, jern, vin, salt, keramikk, fisk og ulike andre varer fram til 1500-tallet da nabogatene ble et særskilt fiskemarked. På slutten av 1500-tallet hadde de fleste handelsskip blitt for store for å kunne passere under London Bridge, og Billingsgate, med dens dype, innfelte havn, erstattet Queenhithe, sør for St. Pauls katedral, som den viktigste havnen i City.
Billingsgates fiskemarked ble formelt etablert ved lov i parlamentet i 1699 for å være «et fritt og åpent marked for alle typer fisk overhodet.» Appelsiner, sitroner, og spansk løk ble også avsatt her, ved siden av andre varer som kull og salt. I 1849 ble fiskemarkedet flyttet fra gatene og inn i en egen bygning ved elvebredden. Den ble siden revet en gang rundt 1873 og erstattet av en egen buet markedshall, tegnet av City-arkitekten Horace Jones og bygget av John Mowlem i 1875.
Rally Sweden
Rally Sweden ) er Sveriges største årlige sportsarrangement, og også landets største rally. Det inngår i Rally-VM (WRC). Rallyet kjøres på en blandning av brede og smale skogsveier i Värmland og Hedmark. Det er et av WRC-kalenderens raskeste rally. Det ble kjørt første gang i 1950 (Sommertevlingen Midnattssolsrallyet), og fra 1965 som vinterløp.
Billingsgate
Historie
I 1982 ble Billingsgates fiskemarked flyttet til dets nåværende lokalisering i nærheten av Canary Wharf i østlige London. Den opprinnelige markedsbygningen, nå omtalt som Old Billingsgate Market, ble ombygget av arkitekten Richard Rogers som underholdningssted og for kontorplasser.
Bunker Hill Monument
Bunker Hill Monument står på en liten høyde i bydelen Charlestown i Boston i Massachusetts i USA. Den første vesentlige trefningen i den amerikanske uavhengighetskrigen fant sted i området 17. juni 1775,slaget ved Bunker Hill.
Betegnelsen er noe misvisende, ettersom det meste av kampene skjedde på den nærliggende Breed's Hill. Her står da også minnesmerket over slaget, som – like misvisende – heter The Bunker Hill Monument. Det er en 67 meter høy obelisk, reist mellom 1827 og 1843. Den ble fraktet til stedet via USAs første kommersielle jernbane, anlagt for formålet.
Foran obelisken står en statue av oberst William Prescott, en av heltene fra Bunker Hill-slaget. Han hevdes å stå bak den kjente ordren «Ikke skyt før dere ser det hvite i øynene deres». Det er imidlertid tvil om dette er riktig.
Allerede i 1794 ble det på stedet reist et minnesmerke over en annen krigshelt, Joseph Warren. Det var en 5–6 meter høy tresøyle med ei forgylt urne på toppen. I dag finnes en statue av Warren i et nærliggende utstillingsbygg.
Monumentet ble i 2007 gjenåpnet etter omfattende restaurering og med et nytt museumsbygg. Området inngår i Boston National Historical Park og er en del av Freedom Trail, en museumssti i Boston-området.
Bracketing
Bracketing er det å ta flere fotografier av samme motiv med forskjellige innstillinger av kameraet. Det er praktisk i situasjoner hvor det kan være vanskelig å oppnå et tilfredsstillende bilde på ett forsøk, især når en liten variasjon i eksponering har stor innflytelse på bildets kvalitet.
Som regel refererer begrepet til variasjon i eksponering: Fotografen tar et bilde ved en bestemt eksponering, ett eller to ved en lysere eksponering og ett eller to ved en mørkere eksponering – for senere å kunne velge ut det bildet som er best eksponert. Denne slags bracketing er spesielt anvendelig når det er høy kontrast i motivet, og/eller opptaksmediet er særlig følsomt (slik som diasfilm eller mange digitale kameraers bildesensorer). Mange profesjonelle kameraer og avanserete amatørkameraer kan stilles inn til automatisk å ta en slik serie av bilder. Denne funksjonen kalles auto bracketing. Serien med bilder kan senere smeltes sammen til et såkalt HDR-fotografi, med et mye større toneomfang enn man kan få fra en enkelt eksponering.
Hvis man bruker normal negativ film, må den personen eller maskinen som kopierer bildet til papir, vite at det ikke skal kompenseres for de bevisst over- og undereksponerte bildene.
Andre former for bracketing:
Bubastis
Bubastis (gresk: Βούβαστις, Boubastis, eller Βούβαστος, Boubastos, ), også kjent som Tell Basta eller egyptiske Per-Bast, var by i oldtidens Egypt, hovedstaden i sin egen nome, lokalisert langs elven Nilen i Nildeltaet i Nedre Egypt. Byen ble bygd på ordre fra farao Sjesjonk I. Byen var et sentrum for dyrkelsen av kattegudinnen bast, og det var fremste stedet for mumier av katter.
Etymologi
Navnet Bubastis på egyptisk er PR BȝST eller PR BȝSTT, vanligvis transkribert som Per-Bast. PR betyr «hus» og det andre ordet er navnet på gudinne Bast eller Bastet, og betyr rett og slett «Bastets hus». Bubastis er forsøkt identifisert med det bibelske stedet Pi-Beset (hebraisk:, py-bst) som nevnt i Den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente).
Historie
Bubastis fungerte som hovedstad for nomen Am-Khent som var 18. nome i Nedre Egypt. Bubastis lå sørvest for Tanis på den østlige siden av en sidegren til Nilen. Nomen og byen Bubastis var tildelt til den kalasiranske andelen av den egyptiske krigerkasten.
Byen ble en kongelig residens etter at Sjesjonk I, den første herskeren av det 22. dynasti, ble farao i 943 f.Kr. Bubastis var på sin fremste tid under dette dynastiet og i det 23 dynasti. Byen fikk tilbakegang etter den persiske erobringen av Kambyses II i 525 f.Kr., hvilket førte til en slutt på det 26. dynasti og begynnelsen på det persiske akamenidedynastiet.
22. dynasti besto av ni monarker, eller i henhold til Eusebius av Cæsarea, av tre konger fra Bubastis, og i løpet av deres kongedømmer var byen en av de mest anselige i Nildeltaet. Umiddelbart sør for Bubastis var det fordelinger av jordeiendommer som farao ga i belønning til greske leiesoldater fra Jonia og Karia. På den nordlige siden av byen ble det påbegynt en kanal av farao Neko II som hadde til hensikt å gå mellom Nilen og Rødehavet, men som aldri ble fullført. Etter at Bubastis ble erobret av perserne ble dens forsvarsmurer revet ned. Fra denne perioden fikk byen en gradvis nedgang, skjønt det opptrer i kristne kirkelige annaler sammen med bispedømmer for provinsen Augustamnica Secunda. Det eksisterte mynter fra Bubastis fra tiden under den romerske keiseren Hadrian.
Det følgende er den beskrivelse som Herodotos ga av Bubastis slik byen framsto kort tid etter den persiske invasjonen i 525 f.Kr., og det hevdes at planen over ruinene forbausende nøyaktig til denne historiske øyevitnet:
Religion
Bubastis var et senter for dyrkelse av kattegudinnen Bast (også kalt Bastet, framhevet hunkjønnsendingen t, eller selv Bubastis etter byen), som antikkens grekere identifiserte med Artemis i gresk mytologi. Katten var et hellig og særegent dyr for Bast. Gudinnen ble representert med hodet til en katt eller løvinne på en menneskekropp, ofte var hun i følge med guden Ptah i monumentale inskripsjoner. Gravene ved Bubastis var følgelig hovedstedet for lagring av mumier av katter.
De mest framherskende trekkene til byen og nomen Bubastis var dets orakel tilhørende Bast, det storslåtte tempelet til gudinnen og den årlige prosesjonen til hennes ære. Orakelet ble populært og økt betydning etter innflytningen av greske bosettere i Nildeltaet. På grunn av at Bast ble identifisert med Artemis tiltrakk hennes helligdom både innfødte egyptere og grekere.
Festivalen i Bubastis var den mest gledebringende og storslåtte av alle i den egyptiske kalenderen og ble beskrevet av Herodotos.
Ádám Lang
Ádám Lang (født 17. januar 1993) er en ungarsk fotballspiller som spiller for den kypriotiske klubben AC Omonia.
Han spilte sist (per 2019) for den rumenske klubben CFR Cluj.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Honda Civic
Honda Civic er en bilmodell i kompaktsegmentet fra den japanske bilprodusenten Honda. Modellen kom på markedet i 1972, og har vært solgt i 3-, 4- og 5-dørsvarianter.
Modellen var pr. 2012 i sin 9. generasjon.
Modellen er for tiden (2010) den japanske bilmodellen som har vært markedsført kontinuerlig gjennom det nest lengst tidsrom på det nordamerikanske markedet. Bare Toyota Corolla, som ble introdusert i 1969, har hatt lengre levetid. Civic utgjorde sammen med Honda Accord og Honda Prelude Hondas tilbud i Nord-Amerika frem til 1990-tallet. Da ble modellrekken utvidet.
Gemakk
Et gemakk (gemakker i flertall) er et privat oppholdsrom som benyttes av en fyrste eller adelsmann i enten et slott eller en borg. Rommet er ikke nødvendigvis stort, men som oftest rikt utsmykket, og med en komfort som overgår resten av bygget.