cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asfaltjungelen
Handling
Doc, Dix og Doll er fortsatt på flukt og har nå blitt etterlyst i media. Mens de sitter på en pub mener Doc at det er på tide å ta farvel. Han blir imidlertid stående og se på en ung jente som danser så lenge at politiet rekker å arrestere han. Dix og Doll fortsetter på sin side flukten, og Dix bestemmer seg for å reise tilbake til familiegården i Kentucky. Han blir stadig svakere, men de rekker akkurat å komme frem før Dix faller om og dør i gresset.
Produksjon
Noen av utendørsscenene ble spilt inn i Lexington og Keeneland i Kentucky og Cincinnati i Ohio. Både Huston, produsenten Arthur Hornblow jr. og Metro-Goldwyn-Mayers produksjonssjef Dore Schary ønsket å bruke navnet på en ekte by i filmen, men flere politimestere i de aktuelle byene protesterte kraftig, så dette lot seg ikke gjøre. I filmen er det derfor ikke nevnt hvilken by handlingen foregår i.
Anmeldelser
Da filmen ble utgitt ble den svært godt mottatt av kritikerne. Variety roste den og mente den på imponerende vis «kombinerte en studie i kriminalitet og en beinhard avsløring av underverdenen med ironisk realisme». Bosley Crowther i The New York Times lot seg også begeistre og roste både regi, manus og skuespillerprestasjonene i det han beskrev som en «gnistrende film». Han påpekte også at til tross for at filmen viser at kriminalitet ikke lønner seg, får man sympati med skurkene. Los Angeles Evening Herald & Express kalte den «én av årets mest ekstraordinære kriminalfilmer». New York Post gikk enda lenger og mente at den var «tiårets kriminalfilm, og muligens den beste som noensinne er laget».
I ettertid
Asfaltjungelen regnes som en av de første filmene til å gi et realistisk bilde av den kriminelle verden, fra de kriminelles ståsted, og regnes av filmkritikere som en av regissør Hustons beste filmer. Metro-Goldwyn-Mayer-sjefen Louis B. Mayer roste filmen overfor Huston, men skal ha fortalt andre at han syntes den var «full av vemmelige, stygge mennesker som gjør vemmelige, stygge ting». MGM produserte tre nyinnspillinger av filmen: Westernfilmen Med ryggen mot veggen (1958), regissert av Delmer Daves, med Alan Ladd og Ernest Borgnine i hovedrollene, kriminalfilmen Cairo (1963), regissert av Wolf Rilla, med George Sanders og Richard Johnson i hovedrollene, og blaxploitationfilmen Cool Breeze (1972), regissert av Barry Pollack, med Thalmus Rasulala og Judy Pace i hovedrollene. I tillegg har en rekke filmer hentet inspirasjon fra, eller henvist til Asfaltjungelen, inkludert Nattens ulver (1955), Spillet er tapt (1956), Elleve om kuppet (1960), Den ville biljakten (1969) og De mistenkte (1995). TV-serien The Asphalt Jungle fra 1961, med Jack Warden, Arch Johnson og William Smith i hovedrollene, brukte tittelen fra filmen, men ikke noe annet. Serien handler om en gruppe politietterforskere som jobber med saker om organisert kriminalitet i New York. I 2008 ble Asfaltjungelen inkludert i National Film Registry, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle».
Jean Gravelle
Israel Jean Orval «Red» Gravelle (født 7. desember 1927 i Aylmer i Québec i Canada, død 18. januar 1997 i Ontario) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Gravelle ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det canadiske laget som vant turneringen foran Tsjekkoslovakia og Sveits.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Canada og Tsjekkoslovakia vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Canada og Tsjekkoslovakia endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.
Gravelle ble verdensmester i ishockey i 1948, OL-turnering i St. Moritz var også det 15. verdensmesterskapet i ishockey.
Kvartventil
En kvartventil er en ventil som på messingblåseinstrumenter senker tonehøyden en kvart, dvs. 5 halvtoner. Kvartventiler er vanlig på bass- og tenortromboner hvor den betjenes med venstre tommel. Den forekommer også hyppig som ventil nummer fire på tuba, eufonium, valthorn og pikkolotrompet.
Saint David Parish (Dominica)
Saint David Parish er et av Dominicas ti parishes (distrikter, «prestegjeld»). Det ligger på østsiden av øya. I den nordlige delen av distriktet bor Dominicas karibiske indianerminoritet i et eget reservat.
Ved folketellingen i 2011 hadde Saint David en befolkning på 6,043.
Sedan (Ardennes)
Sedan er en by og kommune nordøst i Frankrike i departementet Ardennes. Den har 16,193 innbyggere (2018) og ligger i regionen Grand Est. Det historiske sentrum er bygd på en halvøy dannet av en sving i elva Meuse. Byen var lenge et senter for klesproduksjon, startet av kardinal Mazarin, noe som støttet opp om utviklingen av byen.
Larisa Latynina
Larisa Semjonovna Latynina (russisk Лариса Семёновна Латынина, født 27. desember 1934 i Kherson, Ukrainske SSR) var en sovjetisk turner. Hun var den første kvinnelige utøveren som vant ni olympiske gullmedaljer. Hun er tidenes nest mestvinnende olympier med sine 18 OL-medaljer (ni gull, fem sølv og fire bronse) bare overgått av den amerikanske svømmeren Michael Phelps den 31. juli. i Sommer-OL 2012. Selv om Phelps slo hennes totale medaljerekord, står hennes rekord for individuelle medaljer i olympiske leker fortsatt.
Sedan (Ardennes)
Geografi
Byen ligger ti kilometer sør for den franske grense mot Belgia ved bredden av elven Meuse og ved den parallelt løpende skipsfartskanal Canal de la Meuse (tidligere: Canal de l’Est, branche Nord).
Historie
En villa, det vil si en landsens residens, er attestert på stedet i året 997. I middelalderlatin het den Villa Sedensi.
Larisa Latynina
Etter suksess i verdensmesterskapet i 1958 (hun vant fem av seks mulige gullmedaljer til tross for at hun var gravid) var Latynina den store favoritten foran OL 1960 i Roma. I mangekampen vant hun foran tre lagvenninner, og sikret dermed også gull i lagkonkurransen med ni poengs margin. Latynina forsvarte også gullmedaljen i frittstående, tok sølv på bommen og i skranke, samt en bronsemedalje i sprang.
Sedan (Ardennes)
Historie
På 1500-tallet var Sedan et tilfluktssted for protestantiske flyktninger under hugenottkrigen.
Larisa Latynina
Latynina vant mangekamptittelen i VM i turn 1962, der hun slo Tsjekkoslovakias nye stjerneskudd, Věra Čáslavská. I OL 1964 i Tokyo ble hun slått av Čáslavská i mangekampen, men hun sikret seg to nye gullmedaljer til samlingen ved å vinne lagøvelsen og frittstående, begge øvelsene for tredje gang på rad. En sølvmedalje og to bronsemedaljer i de øvrige apparatene bidro til at antallet OL-medaljer økte til 18 — ni gullmedaljer, fem sølvmedaljer og fire bronsemedaljer.
Sedan (Ardennes)
Historie
Frem til 1651 tilhørte fyrstedømmet Sedan familien La Tour d'Auvergne. Den best kjent av disse var marskalk Turenne, født i Sedan 11. september 1611. Med støtte fra det tysk-romerske rike klarte Sedan under trettiårskrigen å beseire Frankrike ved slaget ved La Marfée. Men rett etter seieren ble byen beleiret, og dens hertug, Frédéric Maurice de La Tour d'Auvergne, kapitulerte til Frankrike. Et år etter kapitulasjonen inkorporerte hertugen Sedan i Frankrike, som takk for at han ikke ble dømt til døden etter at han hadde vært innblandet i en konspirasjon mot Frankrike.
Ospesommerfugl
Utseende
En stor og robust (vingespenn 70 – 90 mm) sommerfugl med lange, forholdsvis smale forvinger. Kroppen er nokså kraftig, antennene omtrent halvparten så lange som forvingene. Vingene er på oversiden sjokoladebrune med hvite flekker i forvingen og et bredt, hvitt tverrbånd i bakvingen. Det er dessuten en rad av oransje, halvmåneformede flekker langs bakvingens ytterkant, og i den fremre delen av forvingens ytterkant. Hannen har et svakt, blåfiolett metallskjær. Vingenes underside er mønstret som oversiden, men grunnfargen er brunoransje. Egget er matt grønt, formet som en litt flattrykt kule, med fine, hårete lister med groper mellom. Larven er brun som ung, for det meste grønn når den er utvokst. Hodekapselen er trukket ut til to knøler bakerst, og den harkjegleformede utvekster på den andre, tredje og siste kroppsleddet. Disse er kledt med korte, tykke børster. Puppen er gulbrun med fine, svarte flekker og har en påfallende, økseblad-formet utvekst på ryggen av det femte (andre bakkropps-) leddet.
Sedan (Ardennes)
Historie
Académie Sedan, den høyere skole etablert i byen i 1579, bestod frem til 1681.
Ospesommerfugl
Levevis
Ospesommerfuglen er en sterk flyger som veksler mellom kjappe vingeslag og seilflukt på stive vinger. Den holder seg mest oppe i trekronene og kommer ikke så ofte ned til bakken, men den liker å drikke fra sølepytter eller lignende. De kan også komme til åtsler eller møkk for å drikke fra disse, eller noen ganger sette seg på mennesker for å drikke svette. Den besøker gjerne blomster. Larven lever bare på osp (Populus tremula). Egget legges på oversiden av et ospeblad. Larven begynner fra spissen av bladet og spiser seg innover. Den overvintrer som en liten larve inne i et sammenrullet blad og fullfører utviklingen neste vår. Den voksne sommerfuglen har en ganske kort flygetid som i Norge vanligvis faller i juni.
Sedan (Ardennes)
Historie
Den 2. september 1870 under den fransk-prøyssiske krig ble den franske keiser Napoleon III tatt til fange sammen med 100 000 av sine soldater under slaget ved Sedan. Denne store tyske seier, som gjorde det «andre rike» i Tyskland mulig, førte til at 2. september ble erklært til «Sedandagen» (Sedantag) og en nasjonal tysk merkedag i 1871, noe som vedvarte frem til 1919.
Ospesommerfugl
Utbredelse
Ospesommerfuglen finnes over det meste av Europa, men mangler lengst i vest og nord. Den finnes gjennom hele det nordlige Asia østover til Japan. I Norge er den funnet langs kysten vestover til Rogaland, men er ikke spesielt vanlig noe sted.
Sedan (Ardennes)
Historie
Under første verdenskrig var Sedan under tysk kontroll det meste av tiden. Den 13. november 1917 paraderte den tyske 13. divisjon over plassen d'Alsace-Lorraine i byen for den tyske kronprins.
Under den andre verdenskrig invaderte tyske styrker først det nøytrale Belgia og krysset elva Meuse på flytebroer ved Sedan den 14. mai 1940, i hva som senere ble kjent som slaget om Frankrike. Kampene ved Sedan var harde skjønt ikke langvarige. Tyskerne under Heinz Guderian ble noe sinket av at franskmennene hadde sprengt alle broer. Dette gjorde at tyskerne kom seg forbi de sterkeste strekkene av franske festningsverker kalt Maginotlinjen.
Festning
Sedan er kjent for sin middelalderborg, som visstnok skal være den største borgen fra middelalderen i Europa med er totalt flatemål på 30 000 m² fordelt på syv nivå. Det er det eneste som er igjen av det en gang enorme festningsverket i og rundt byen. Byggingen begynte i 1424 og festningsverkene ble stadig utbedret etterhvert.
Kim-Rune Hellesund
Kim-Rune Hellesund (født 15. august 1980) er en norsk fotballspiller som spiller for Nest-Sotra. Han har tidligere spilt for blant annet Bryne, Sogndal og senest Løv-Ham.
Brian Eno
Brian Peter George St John le Baptiste de la Salle Eno (født Brian Peter George Eno; 15. mai 1948) er en britisk musiker, komponist, plateprodusent, vokalist og billedkunstner. Eno har studert kunst ved Ipswich Art School. Han regnes som grunnleggeren av musikkstilen ambient.
Liv og virke
Inspirert av blant andre den minimalistiske komponisten John Cage begynte Eno tidlig å eksperimentere med musikk. Han prøvde seg som klassisk musiker, men tok i 1972 veien over til art-pop-bandet Roxy Music som han startet sammen med Bryan Ferry. Etter to album sluttet han i Roxy Music og startet en solokarriere. De tidligste soloalbumene består av vokalpop, mens platene etter Before and After Science (1978) hovedsakelig er instrumentale.
Eno samarbeidet med Robert Fripp i perioden 1973–1979 (og i 2005), Fripp & Eno. Duoen har gitt ut fire studioalbum, som begynner med 1973-albumet No Pussyfooting.
Eno ble på slutten av 1970-tallet en svært ettertraktet og genierklært produsent. Han har samarbeidet med og produsert plater for mange andre musikere som Robert Fripp, John Cale, Nico, Camel, Robert Wyatt, U2, Ultravox, Talking Heads og Coldplay. Eno var med som musiker og delvis som medkomponist på tre av David Bowies mest innflytelsesrike album på slutten av 1970-tallet: Low, "Heroes" og Lodger. De gjenopptok samarbeidet på 1. Outside fra 1995, der Eno også var medprodusent. I 1978 satte han sammen samlealbumet No New York, som dokumenterer den innflytelsesrike no wave-scenen i New York med artister som James Chance og Lydia Lunch.
Albumet han og Harold Budd ga ut i 1984, The Pearl, er nummer 41 på Pitchfork sin liste over de beste ambient albumene, The 50 Best Ambient Albums of All Time. På denne listen kom Ambient #3 / Day of Radiance med Laraaji som nummer 35, albumet er produsert av Eno og Enos album Ambient 4: On Land fra 1982 kom på nummer 24 på samme liste. Eno har også en 13. plassen på listen med albumet Apollo fra 1983, sammen med Robert Fripp (Fripp & Eno) er han på nummer 10 med albumet Evening Star og albumet Ambient #1 / Music for Airports fra 1978 er på førsteplass på listen.
I 1994 ble han bedt om å komponere den seks sekunder lange startmelodien til Windows 95. Dette gjorde han – på sin Apple Macintosh.
Som billedkunstner har Eno lagd videoer, bøker og installasjoner. Best kjent er hans «77 Million Paintings» (2006) som var utstilt på Sørlandets kunstmuseum i 2008.
Lyberget (Oslo)
Lyberget er en vei på Stensrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Stensrudsvingen. Veien ender ved Lyberget, der budeiene pleide å kalle inn buskapen i gamle dager. Navnet ble vedtatt i 1990.
Liv Wilse
Liv Wilse (født Liv Ingebrigtsen 27. mai 1931, død 17. august 1994) var en norsk skuespiller og sanger. Hun var en kort stund på 1950-tallet gift med Arve Opsahl og het da Liv Opsahl; sammen fikk de en datter.
Larisa Latynina
Latynina la opp etter VM i turn 1966 og ble trener for det sovjetiske landslaget, en stilling hun beholdt til 1977. Hun organiserte turnøvelsene i OL 1980 i Moskva.
Alfred Sankoh
Alfred Sankoh (født 22. oktober 1988) er en sierraleonsk fotballspiller som fra 5. juli 2020 er klubbløs.
Sankoh er midtbanespiller og kom til den norske 3.-divisjonsklubben Ullern i 2007. 1. august 2008 ble han spilleklar for Strømsgodset etter å ha trent med klubben en periode. I hjemlandet har han spilt for FC Kallon, Ports Authority og Old Edwardians.
Sankoh ble cupmester i 2010 for Strømsgodset. I juli 2012 gikk kontrakten hans med klubben ut og han gikk vederlagsfritt til Sanliurfaspor. Han undertegnet en treårskontrakt med den tyrkiske klubben. Sommeren 2014 dro han videre til Khazar Lankaran FK i Aserbajdsjan. Her spilte han én sesong før han i 2015 gikk til Balikesirspor. Sankoh spilte i 2017 for Denizlispor i den tyrkiske 1. divisjonen, men er kontraktsløs pr 26. januar 2018 og ser etter ny klubb.
Consolidated B-24 Liberator
Flyet fikk likevel stor betydning – ikke minst på grunn av rekkevidden som ikke bare hadde strategisk betydning i kampen mot den tyske krigsindustrien, men også stor betydning i slaget om Atlanterhavet hvor B-24 Liberator fratok de tyske ubåtene det de hadde igjen av områder hvor de kunne ferdes uten å frykte flyangrep. Se anti-ubåtkrigføring. Britiske anti-ubåt Liberator fikk påmontert fire fastmonterte Hispano 20 mm maskinkanoner under nesen for angrep mot ubåter i overflatestilling, og er de tyngste flyene som ble utstyrt med slikt skyts under andre verdenskrig.
AGCO
AGCO (Allis-Gleaner Company Corporation) er fabrikant og leverandør av landbruksutstyr, basert i Duluth i Georgia i USA. Deres største merker er bl.a. Massey Ferguson, Valtra, Challenger og Fendt.
Consolidated B-24 Liberator
Mens flybesetninger hadde en tendens til å foretrekke B-17, favoriserte generalstaben B-24 og anskaffet den i et stort antall for en lang rekke roller. Med omtrent 18 500 enheter, inkludert 8 685 produsert av Ford Motor Company, har den rekorder som verdens mest produserte bombefly, tunge bombefly, flermotorsfly og amerikanske militærfly i historien.
B-24 Liberator ble brukt på alle fronter under den andre verdenskrig i både amerikansk og britisk tjeneste, inkludert samveldestatene, og i en rekke forskjellige roller. De siste B-24 i aktiv tjeneste var i bruk i det indiske flyvåpenet helt frem til 1968 som maritime rekognoseringsfly.
1276 Ucclia
1276 Ucclia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 24. januar 1933 av Eugène Joseph Delporte ved Observatoire Royal de Belgique i Uccle.
The Coup
The Coup er en politisk hiphop-gruppe fra Oakland, California.
De startet i 1992 som en trio med medlemmene Raymond "Boots" Riley, E-Roc og DJ Pam the Funkstress. E-Roc forlot gruppen etter deres andre album, men hadde en gjeste opptreden på sangen «Breathing Apparatus» fra The Coups tredje album, Steal This Album. Gruppen er nå en duo
Patrick Guzzo
Patrick «Patsy» Guzzo (født 14. oktober 1917, død 1993) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Canada og Tsjekkoslovakia vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Canada og Tsjekkoslovakia endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.
Guzzo ble verdensmester i ishockey i 1948, OL-turnering i St. Moritz var også det 15. verdensmesterskapet i ishockey.
1275 Cimbria
1275 Cimbria er en hovedbelteasteroide. Han går i bane innenfor asteroidefamilien Eunomia, men har ulike spektraleigenskapar og er sannsynlegvis ikkje ein medlem. Den ble oppdaget 30. november 1932 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Vilt
Ifølge Lov om jakt og fangst av vilt (viltloven) av 29. mai 1981, defineres vilt som «alle viltlevende landpattedyr og fugler, amfibier og krypdyr». Vilt omfattes også av Lov om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) av 19. juni 2009. og flere forskrifter, for eksempel Forskrift om ivaretakelse av dødt vilt (fallviltforskriften).
Vilt og ville dyr er begreper som nyttes spesielt om jaktbare arter. Viltbegrepet deles også gjerne inn i de to delbegrepene småvilt og storvilt. Begrepet villdyr benyttes gjerne for å beskrive dyr som kan ha aggressiv atferd, for eksempel kattedyr, hundedyr eller bjørner. Uttrykket brukes imidlertid også for å beskrive menneskelig atferd, for eksempel om personer som utfører spesielt vågale handlinger.
Mange ville arter kan jaktes på vilkår, om man har jaktrett. Ingen eier imidlertid viltet, som fritt kan bevege seg over såvel eiendomsgrenser som landegrenser.
Fallvilt
Fallvilt er dyr som dør utenom jakt eller av andre grunner må avlives. Det kan være dyr som dør av naturlige årsaker eller som følge av påkjørsel, sykdom eller noe annet. Fallvilt er i utgangspunktet Viltfondets eiendom, unntatt hjortevilt og bever. De tilfaller kommunen, jamfør § 48 i viltloven.
Epidermiolysis bullosa
Epidermiolysis bullosa (EB) er en fellesbetegnelse på en rekke sjeldne hudsykdommer, der små, røde, veskefylte blemmer og oppløsning av huden ofte ses. EB er en genetisk betinget sykdom som enten kan arves dominant eller recessivt, avhengig av type sykdom. 20 forskjellige former av sykdommen er kjent.
Jelena Soboleva
Jelena Soboleva er navnet til flere personer:
Slaget ved Mons Graupius
Slaget ved Mons Graupius ble utkjempet i år 84, alternativt i 83. Romerske styrker, omkring 20 000 mann, møtte omkring 30 000 caledonere og deres allierte. Slagmarken ligger på et ukjent sted, antagelig i det skotske høylandet.
Den romerske guvernøren i provinsen Britannia, Gnaeus Julius Agricola, sendte flåte- og landstyrker nordover for å møte caledonerne, som utgjorde en trussel mot provinsens nordlige grense. Da de nådde fram fant de at kelterne sto klare til å møte dem. Felttoget og slaget er godt dokumentert av Tacitus, som var Agricolas svigersønn.
Romerne var i undertall, men hadde likevel problemer med å få fienden til å møte dem i åpent slag. Dette skyldes antagelig tidligere erfaringer; hver gang romerne fikk lagt tilrette for et større slag endte det i nederlag for kelterne. Caledonerne var den siste større gruppe som gjorde motstand, og de trakk seg unna hver gang det så ut til at man kunne få istand et avgjørende slag. Romerne presset dem tilslutt til å møtes på slagmarken ved å gå mot kornlagerne deres rett etter innhøstingen. Valget sto dermed mellom å kjempe eller å sulte gjennom vinteren.
I slaget stilte Agricola opp støtteinfanteriet, omkring 8 000 mann, i midten, mens 3 000 ryttere var plassert på flankene. Legionærene ble holdt reserve. Den caledonske hæren under Calgacus sto høyere i lende. Fortroppen sto på flat mark, mens resten var oppmarsjert i hesteskoformasjon i en bakke.
Etter en innledende utveksling av piler og spyd beordret Agricola støttetroppene framover. Caledonerne ble presset oppover bakken. De som sto øverst forsøkte å ramme den romerske flanken, men ble selv rammet av romersk kavaleri og jaget på flukt. De forsøkte å nå et skogområde, men ble forfulgt av god organiserte romerske enheter. Ifølge Tacitus falt 360 romere og 10 000 caledonere; dette kan være overdrevet, men det er ingen tvil om at det var svært stor ubalanse i tapstallene. Omkring 20 000 caledonere kom unna, og romerske speidere var ute av stand til å finne dem neste dag.
Etter slaget ble det proklamert at Agricola hadde underlagt seg alle stammer i Britannia. Han ble kort tid etter kalt tilbake til Roma, og erstattet av Sallustius Lucullus. Årene etter viste at man ikke hadde lykkes med å pasifisere all motstand i nord, noe som gjentatte ganger skulle få alvorlige konsekvenser.
Tacitus skrev at etter slaget var Britannia fullstendig erobret, og umiddelbart overlevert («perdomita Britannia et statim missa»). Dette stemmer ikke med utviklingen i de neste tiårene, da det stadig var mindre kamper, og det ble bygget fort flere steder, som Glenfortene og Inchtuthil. Den senere romerske innsatsen fokuserte på å stenge caledonerne ute, og ikke å slå dem fullstendig. Enkelte tviler på om seieren i det hele tatt var så viktig, og det er en mulighet for at Agricola overdrev betydningen, godt hjulpet av Tacitus.
Det er usikkert hvor slagmarken lå, men Bennachie i Aberdeenshire er foreslått og har en del støtte blant historikere. Stedet ligger på grensen mellom høy- og lavlandet.
Saint George Parish (Dominica)
Saint George Parish er et av Dominicas ti parishes (distrikter, «prestegjeld»). Hovedstaden Roseau ligger her. Det er det mest folkerike distriktet på Dominica.
Ved folketellingen i 2011 hadde Saint George en befolkning på 21,241.
Walter Halder
Walter Edwin Halder (født 15. september 1925, død 27. oktober 1994) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Halder ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det canadiske laget som vant turneringen foran Tsjekkoslovakia og Sveits.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Canada og Tsjekkoslovakia vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Canada og Tsjekkoslovakia endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.
Halder ble turneringens toppscorer med 21 mål. Halder ble verdensmester i ishockey i 1948, OL-turnering i St. Moritz var også det 15. verdensmesterskapet i ishockey.
Lyngtrekket (Oslo)
Lyngtrekket (1–23, 2–26) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Høybråtenveien til Karl Andersens vei.
Navnet ble vedtatt i 1952.
Ricky Fataar
Ricky Fataar (født Rikki Fataar 5. september 1952 i Durban) er en sørafrikansk multiinstrumentalist av Cape Malays-slekt, som har spilt både gitar og trommer i en rekke grupper i Sør-Afrika, Australia, USA og Storbritannia. han ble berømt som skuespiller i filmen All You Need Is Cash der han deltok som medlem av bandet The Rutles.
Fataar's første band var The Flames, et band fra Fataars fødested, Durban i Sør-Afrika, som startet i 1963. Han var ni år da han ble medlem i The Flames
Han oppnådde dessuten suksess som skuespiller i fjernsynskomedien All You Need Is Cash, hvor han som medlem av det fiktive bandet The Rutles parodierte The Beatles.
Han er også kjent for sine opptredener med The Beach Boys (sammen med Blondie Chaplin, tidligere kamerat fra The Flames) mellom 1971 og 1974 på slagverk og har arbeidet både som plateprodusent og med filmproduksjon, filmmusikk og fjernsyn. Bandet gjorde noen innspillinger før de startet med turneringer over hele Sør-Afrika, og ble populære der.
Dangerous World Tour
Dangerous World Tour var en konsertturné verden rundt av Michael Jackson som startet den 27. juni 1992 i München, Tyskland og endte den 11. november 1993 i Mexico by, Mexico. Under turneen ble det avholdt 69 konserter for omtrent 3,5 millioner fans på tre kontinenter. Alt nettoutbytte fra turneen ble donert til forskjellige veldedighetsorganisasjoner, blant annet Michael Jacksons egne Heal the World Foundation. Turen ble forkortet på grunn av anklager om antastelse av yngre gutter så vel som på grunn av helseproblemer, da Michael ikke hadde vært vel de siste konsertene. På grunn av at turneen ble forkortet ble det ikke avholdt konserter i Nord-Amerika og Australia.
Ricky Fataar
Diskografi
Album med Bonnie Raitt
Album med Keb' Mo'
Album med Tim Finn
Blockland
Blockland er et flerspiller-videospill som er lagd med Torque Game Engine hvor man kan bygge hva som helst med LEGO-brikker på en online server. Spillere lager enorme LEGObygninger, kjøretøy eller lignende.Konstruksjonene kan lagres og åpnes igjen senere. Spillet ble vist på The Screen Savers 11. februar 2005, noe som ga mange flere spillere på kort tid.
Ricky Fataar
Diskografi
Album med Anne Murray
Blockland
26. februar 2005 ble det offentliggjort at Blockland vil bli solgt på GarageGames. Dette vil si at nye versjoner ikke vil være gratis, men de vil blant annet inneholde flere brikker. Demoen som er gitt ut vil det uansett fremdeles gå an å spille.
Ricky Fataar
Diskografi
Album med Peter Cetera
Blockland
Spillmodifisering
Kildekoden til selve spillet er lett tilgjengelig, og kan bli forandret med bare tekstkoder. Dette har fått mange av spillerne til å modifisere spillet på forskjellige måter og gjøre dem nedlastbare. Disse modifikasjonene varierer fra små skript som kan brukes til å lage enkle bygninger, til komplette modifikasjoner av hele spillet med nye brikker, ansikter, baner og lignende.
Ricky Fataar
Diskografi
Album med Etta James
Album med Ryan Adams
Album med Jennifer Warnes
Album med Pops Staples
Album med Jenny Morris
Album med Boz Scaggs
Album med Delbert McClinton
Album med Tim Hardin
Album med Phoebe Snow
Album med Robert Palmer
Album med Elton John
Album med Steve Harley
Enmerkar
Enmerkar (sumerisk: 𒂗𒈨𒅕𒃸 EN.me.er.kar2) er en legendarisk konge som i henhold til sumerske kongelister den som bygget den sumeriske byen Uruk. Det ble sagt at han styrte i «420 år» (en del kopier sier hele «900 år»). Kongelisten legger til at Enmerkar ble konge etter at hans far Mesh-ki-ang-gasher, sønn av Utu, hadde «gått i havet og forsvunnet». Enmerkar brakte det offisielle kongedømmet med seg fra byen E-ana.
Tekster
Enmerkar er også kjent fra noen få sumerske legender, mest kjent er Enmerkar og herren av Aratta, hvor en tidligere forvirring med menneskehetens språk er nevnt (se artikkelen om Babels tårn). I denne fortellingen er det Enmerkar selv som blir titulert som «sønn av Utu» (den sumerske solgud). Foruten å ha grunnlagt Uruk er det sagt at han fikk bygget et tempel ved Eridu, og er faktisk også kreditert med å ha oppfunnet skrivesystemet i den hensikt å true Aratta til underkastelse. Enmerkar søkte dessuten å gjenopprette den brutte språklige enheten i de bebodde regionene rundt Uruk, listet som Shubur, Hamazi, Sumer, Uri-ki (regionen rundt Akkad), og landet Martu.
Tre andre tekster i den samme rekken beskriver Enmerkars styre. I Enmerkar og En-suhgir-ana beskrives Enmerkars fortsatte diplomatiske rivalisering med Aratta, men er også en hentydning til Hamazi for å ha beseiret det. I Lugalbanda i fjellgrotten er det fortalt at Enmerkar har ledet en krig mot Aratta. Den fjerde og siste teksttavlen, Lugalbanda og Anzud-fuglen beskrives Enmerkars årelange beleiring av Aratta. Den nevner også de femti årene inn i Enmerkars styre hvor amorittene, folket i Martu, hadde reist seg i hele Sumer og Akkad, noe som gjorde det nødvendig å bygge en mur i ørkenen for å beskytte Uruk.
I de siste to tavlene er figuren Lugalbanda introdusert som en av Enmerkars krigshøvdinger. I henhold til den sumerske kongeliste var det denne Lugalbanda «hyrden» som til sist etterfulgte Enmerkar på Uruks trone. Lugalbanda er også navngitt som far til Gilgamesj, en senere konge av Uruk, i både sumeriske og akkadiske versjoner av Gilgamesj-eposet.
I en legende nevnt av Claudius Aelianus (ca. 200 e.Kr.), var kongen av Babylon, Euechoros eller Seuechoros (opptrer også i mange varianter som Sevekhoros, tidligere Sacchoras, etc.), er sagt å være bestefaren til Gilgamos, som senere blir konge av Babylon (det vil si Gilgamesj av Uruk). Flere nyere forskere har foreslått at denne «Seuechoros» eller «Euechoros» er enn videre til å bli identifisert med Enmerkar av Uruk, foruten også Euechous navngitt av Berossos for å være den første konge av Kaldea og Assyria. Dette siste navnet Euechous (opptrer også som Evechius, og i mange andre varianter) har lenge blitt identifisert med Nimrod.
Oppland
Oppland er et område, en nåværende valgkrets til stortingsvalg og et tidligere fylke på Østlandet i Norge. Oppland fylke ble opprettet som en videreføring av Kristians amt i 1919 og ble slått sammen med Hedmark til det nye fylket Innlandet 1. januar 2020.
Oppland fylke grenset mot fylkene Trøndelag, Møre og Romsdal, Sogn og Fjordane, Buskerud, Akershus, Oslo og Hedmark. Det var et innlandsfylke, og landets eneste fylke som hverken hadde grense til hav / fjord eller annet land.
Oppland fylke var inndelt i regionene Hadeland, Gjøvik, Toten, Land, Valdres, Lillehammer, Midt-Gudbrandsdal og Nord-Gudbrandsdal.
Oppland fylke omfattet de to dalførene Gudbrandsdalen og Valdres, samt de tre landskapene Toten, Hadeland og Land, noe som henspiller på fylkets våpen, en mogop med to blomster (dalførene) og tre blad (landskapene).
Ubekreftede informasjoner sier at Oppland fylke var landets mest befolkede på slutten av 1800-tallet, men at migrering spesielt til Oslo-området og stor emigrasjon (utvandring) særlig til Amerika (USA) gjorde at befolkningen sank ut på 1900-tallet.
Opplandene, i norrøn tid skrevet i ubunden form som Oppland (Upplǫnd), var fra gammelt navnet på området innenfor («ovenfor») Viken, og omfattet både dagens Oppland (Vest-Oppland) og Hedmark (Øst-Oppland). Fra 1. januar 2020 er de gjenforent til nye Innlandet fylke.
Hedmark og Oppland har ofte blitt omtalt som en og samme region, under navnet "HedOpp", særlig når bedrifter og andre private eller offentlige enheter har hatt avdelinger / filialer etc som har omfattet begge innlandsfylkene.
Geografi
Fylket er fjellrikt. Av arealet på vel 25 000 km² ligger kun 5109 km² under 600 moh. Landets høyeste fjell, Galdhøpiggen (2469 moh.) samt fjellmassivene Jotunheimen, Dovrefjell og Rondane har store arealer innenfor fylkets grenser. Oppland består ellers av typiske flatbygder som Toten og Hadeland og de to dalførene Valdres og Gudbrandsdalen.
Området lengst sør i fylket, langs Norges største innsjø Mjøsa, og videre til fylkessetet Lillehammer har relativ tett bosetning, ellers er fylket mer grisgrendt. På Hadeland, som for øvrig er et viktig jordbruksområde, bor mange pendlere, både til Oslo, Gardermoen, Hønefoss og Gjøvik-området. Gjøvik, som er fylkets største kommune i folketall, er også den største handelsbyen mellom Oslo og Trondheim.
Lillehammer, som har fylkets administrasjon, arrangerte i 1994 de Olympiske vinterleker. Byen huser også viktige utdanningsinstitusjoner og muséer.
De største vassdragene i Oppland er Gudbrandalslågen, Etna-Dokka og Begnavassdraget. Dessuten finnes mindre vassdrag som drenerer til Mjøsa, Randsfjorden, Hurdalsvassdraget, Leira og Oslomarkavassdragene. En fjerdedel av kraftpotensialet på 13 TWh er vernet mens 5,6 TWh er utbygget.
I Oppland finnes det seks byer: Lillehammer, Gjøvik, Raufoss, Otta, Fagernes og Vinstra.
Bosetning
Fylket var landets mest folkerike i 1845 med 7,7 % av landets folketall. Dette har avtatt til henholdsvis 5 % i 1900 og så til 4 % i 2000. De siste vel tyve årene har folketallet vært nokså stabilt på litt i overkant av 180 000 innbyggere.
Største tettsteder
Største tettsteder i Oppland, rangert etter innbyggertall (kommune i parentes):
Lillehammer, Gjøvik, Vinstra, Fagernes, Raufoss og Otta har bystatus. For en oversikt over alle tettstedene i fylket, se artikkelen Tettsteder i Oppland.
Tusenårssted
Fylkets tusenårssted er Hundorp, Dale-Gudbrands gard i Sør-Fron kommune.
Kommuner
Oppland var inndelt i 26 kommuner:
Fylkestinget 2015-2019
Fylkestinget har 37 representanter. Even Aleksander Hagen (Ap) er fylkesordfører og Aud Hove (Sp) er fylkesvaraordfører.
Stortingsrepresentanter
Oppland har syv stortingsrepresentanter i perioden 2017–2021: Se også Stortingsvalget 2017 i Oppland.
Historisk representasjon på Stortinget fra Oppland siden 1973:
Partioppslutning
Historisk prosentvis partioppslutning ved stortingsvalg i Oppland siden 1973:
Fet skrift markerer blokkene (Venstresiden Ap+SV. Sentrum KrF+V+Sp. Høyresiden H+Frp). M = Antall mandater innvalgt på Stortinget.
Næringsliv
Tradisjonelt har primærnæringene vært viktige i Oppland, med sine brede bygder, store skogområder og aktiv seterdrift. Fylket har også lenge både vært stort og nyskapende innenfor industri, hvor områdene spesielt langs Hunnselva siden slutten av 1800-tallet har vært viktige innenfor denne næringen, med Raufoss som hovedsentrum for innlandets største industripark den dag i dag. Reiseliv og turisme er en viktig ressurs for fylket, kanskje spesielt p.g.a. store fjellområder og nasjonalparker, særegne bymiljøer (Lillehammer) og økt fokus på gardsturisme. Regnet i antall gjestedøgn er Oppland landets viktigste turistfylke etter Oslo. Det finnes populære hytteområder i fjellområdene i Valdres og Gudbrandsdalen, og fylket kan skilte med kjente vintersportssteder som Beitostølen, Hafjell, Skåbu og Kvitfjell. Andre kjente severdigheter som kan nevnes er:
Noor Mohammed Taraki
Noor Mohammed Taraki (født 15. juli 1917 i Nawa i Ghazni i Afghanistan, død 9. oktober 1979 i Kabul) var en afghansk marxist-leninistisk politiker som var president i Afghanistan fra 27. april 1978 til 14. oktober 1979. Taraki tok makten i et kupp mot den daværende presidenten i Republikken Afghanistan, Mohammed Daoud Khan, og grunnla Den demokratiske republikken Afghanistan.
Taraki ledet den radikale fløyen av det afghanske kommunistpartiet ADFP. Etter kuppet mot Daoud Khan begynte han i samarbeid med sin statsminister, Hafizullah Amin, omfattende reformer i Afghanistan. Dette omfattet landreformer med sikte på å gjøre at jorda ble mer likt fordelt mellom bøndene, utvide utdanningssystemet, gi kvinner flere rettigheter og å gi islamske prinsipper mindre betydning i politikken. Hans regime undertrykte aktivt den islamske ledelsen og stengte mange moskeer og opphevet islamske lover. Denne sekulariseringen ble derimot ikke populær blant befolkningen i landet, og førte til omfattende opprør og etter hvert borgerkrig. Tarakis regjering svarte med å arrestere og henrette motstandere av regimet.
Taraki kom etter hvert i konflikt med Amin. Han ble myrdet i september 1979 i et internt kupp i det afghanske kommunistpartiet. Omstendighetene omkring mordet er uklare og ingen er blitt gjort ansvarlige. Men de ukjente gjerningsmenn kan ha begått drapet ved hjelp av en pute. Amin tok deretter over som president.
Cairhien
Cairhien er en fiktiv nasjon, og navnet på hovedstaden i nasjonen, i bokserien Tidshjulet.
Wheel of Time locations
Valentin Fürst
Valentin Fürst (født 3. juni 1870, død 18. desember 1961) var en norsk indremedisiner. Han var bror til arkitektene Christian og Hans Backer Fürst.
Fürst er kjent for å ha arbeidet sammen med Axel Holst og Theodor Frølich med viktige bidrag til forståelsen av skjørbuk og fikk for dette Gunnerusmedaljen. Han må regnes blant dem som la grunnlaget for den moderne C-vitaminforskning. Fürst oppnådde dr.med. i 1912 og ble så overlege ved Diakonissehusets sykehus fra 1914 til 1940. Han mottok St. Olavs Orden.
Valentin Fürst var kunstsamler, og lege for og venn av Gustav Vigeland og hadde den største private samlingen av hans verker i tillegg til mye malerkunst. Henrik Sørensen var også en av hans venner og pasienter.
Han var gift med Margarethe Christiane Dedekam (1874–1957).
En av deres fire sønner, dr. Valentin Fürst jr. (1907–1988) etablerte Fürst Medisinsk Laboratorium i 1950, var førsteamanuensis ved fysiologisk institutt ved Universitetet i Oslo og mottok St. Olavs Orden, ridder av 1. klasse.
Minyue
Minyue (kinesisk: 闽越, pinyin: Mǐnyuè) var et oldtidskongedømme som lå i det som nå er provinsen Fujian sørøst i Kina. Det var samtidig med slutten av Vår- og høstannalenes tid, med Qin-dynastiet og med den aller første del av Han-dynastiet. Innbyggerne tilhørte flere etniske grupper, blant annet baiyue. Staten eksisterte fra 334 til 110 f.Kr.. Ifølge historiekilden Shiji ble riket grunnlagt av medlemmer av staten Yues kongeslekt som hadde flyktet etter at deres egen stat var blitt beseiret av statene Chu og Qi i 334 f.Kr.
Store deler av Minyue ble erobret av Han-dynastiet mot slutten av det annet århundre før Kristus. Men ettersom det var et fjellrike som var godt avsondret fra andre områder maktet ikke Han-riket å etablere sitt velde der med særlig styrke.
Myagdi (distrikt)
Myagdi er et av de 75 administrative distriktene i Nepal.
Myagdi-distriktet ligger Dhaualagiri sone i Vestregionen, og regnes til åsdistriktene.
Myagdi grenser i vest mot Rukum, i nord og vest mot Dolpa, i nord mot Mustang og i nordøst har distriktet ei kort grense mot Manang, i øst mot Kaski og i øst sør for det mot Parbat, og helt i sør mot Baglung.
Distriktet har 40 landsbyutviklingskomiteer og ingen bykommune.
Dhaulagiri, som er 8 167 m høyt, verdens 7. høyeste fjell og Nepals 6. høyeste, ligger i den nordlige delen av distriktet.
Annapurna I, 8 091 moh, verdens 10. høyeste fjell og Nepals 8. høyeste, ligger langt øst i distriktet, på grensa mot Kaski.
Saint John Parish (Dominica)
Saint John Parish er et av Dominicas ti parishes (distrikter, «prestegjeld»). Det ligger på nordvestsiden av øya. Dominicas nest største by Portsmouth ligger i distriktet. Tidligere statsminister Rosie Douglas er fra Portsmouth.
Ved folketellingen i 2011 hadde Saint John en befolkning på 6,561.
Timothy Gudsell
Timothy Gudsell (født 17. februar 1984 i Feilding) er en profesjonell newzealandsk bane- og landeveissyklist. Han sykler for det newzealandske laget PureBlack Racing.
Mattrim Cauthon
Mattrim Cauthon er en fiktiv person i bokserien Tidshjulet, og er en av de tre mest sentrale personene. Han er kjennetegnet av å ha mye flaks. Iblant opplever han noe som beskrives som terninger som ruller i hodet hans. Dette er alltid tegn på at noe viktig kommer til å skje, men han vet ikke hva. Noenganger selv ikke etter at det har skjedd. Han er også en Ta'veren.
Gulltransporten
Gulltransporten var operasjonen som brakte Norges Banks gullbeholdning på nær 50 tonn i Oslo i sikkerhet i Storbritannia og Nord-Amerika etter den tyske invasjonen av Norge i 1940. Transporten gikk via Lillehammer, Åndalsnes, Molde og Tromsø mens kampene pågikk langs deler av ruten.
Med bil, tog og skip ble gullet fraktet til Lillehammer, deretter til Åndalsnes og etter hvert videre til Storbritannia, Canada og USA. En del ble sendt direkte fra Åndalsnes, resten ble sendt ut via Tromsø. Mesteparten av den norske stats gullbeholdning var allerede i USA; det som ble sendt ut av Norge som følge av invasjonen 9. april var 48,8 tonn. Gullbeholdningen hadde i 1940 en bokført verdi på 240 millioner kroner. Alt gullet kom frem med unntak av 297 tyvekroner i gull som ifølge Øksendal gikk tapt da en kasse gikk i stykker på en engelsk båt (Norges bank skriver at myntene trolig ble tapt ved omlasting i Glasgow).
Med på reisen til Tromsø var også en koffert med 1 million kroner i sedler som var regjeringens reisekasse. Et titalls sivile flyktninger reiste sammen med gullet. Transporten ble for det meste ledet av Fredrik Haslund. Blant kjente medhjelpere og kontrollører var Ole Colbjørnsen, Nordahl Grieg, Einar Gerhardsen, Øivind Lorentzen, Wilhelm Keilhau, og Kristian og Nini Haslund Gleditsch. Transporten ble gjennomført med bistand fra et titalls lokale sjåfører og fiskere. Bankkasserer Sverre Belle ved Norges Banks avdeling på Lillehammer fulgte gulltransporten nordover og døde av overanstrengelse i Kvalvåg på Nordmøre. Regjeringen vedtok ved provisorisk anordning 22. april at medlemmer av Norges Banks direksjon som befant seg i okkupert område var fritatt for sine verv, og det ble oppnevnt ny direksjon med Arnold Ræstad som leder. Ole Colbjørnsen ble oppnevnt som et av de nye medlemmene.
Forhistorie
Allerede høsten 1938 hadde Finansdepartementet og Norges Banks banksjef Nicolai Rygg startet arbeidet med en evakueringsplan for resten av gullbeholdningen i tilfelle krig. Denne høsten ble gullet i bankens gullkjeller pakket og forseglet. Hele beholdningen ble pakket i 1503 kasser (818 kasser på 40 kg, 685 kasser på 25 kg) og 39 små tønner à 80 kg. Alle kassene inneholdt gullbarrer, mens det i hver av de 39 tønnene var 5 sekker med 1000 gullmynter i hver. Før krigen var gullbeholdningen verdsatt til 120 millioner kroner, i juli 1940 ble verdien oppskrevet til 240 millioner kroner, mens Norges Banks administrasjon i eksil oppga verdien til 331 millioner kroner etter dagsprisen sommeren 1940. Flere hvelv, hvorav ett ved Lillehammer avdeling av Norges Bank, ble i hemmelighet gjort klart i tilfelle gullbeholdningen måtte evakueres fra Oslo. Flere alternative evakueringsruter ble planlagt.
Den 13. februar 1940 sendte Norges Bank et lovendringsforslag til Finansdepartementet, om at det måtte gjennomføres en lovendring slik at også seddeldekningsreserven kunne bringes i sikkerhet utenlands. Det ble henstilt om at lovforslaget måtte behandles så snart som mulig, på grunn av den truende internasjonale situasjonen. Den pengepolitiske komite sa seg raskt enig i forslaget, men ett medlem krevde at saken måtte utredes i sammenheng med en lenge avventet oppskrivning av gullbeholdningens verdi. Forhandlingene om dette var fremdeles ikke avsluttet den 9. april.
9. april 1940
Om ettermiddagen den 8. april henvendte banksjef Rygg seg til kommanderende general Kristian Laake og ba om at gullet nå måtte evakueres fra Oslo. Laake konfererte med generalstabssjefen, og det ble bestemt at evakuering burde settes i verk neste dag og at målet burde være Lillehammer.
Da det ble meldt om kamper i ytre Oslofjord natten til 9. april, ble Rygg vekket på ordre av finansminister Oscar Torp. Han satte straks igang med å mobilisere så mange bankfunksjonærer som mulig.
Tidlig om morgenen 9. april ble gullbeholdningen i hemmelighet lastet på 25 lastebiler (26 biler ifølge Øksendal ) og kjørt nordover mot Lillehammer. Bankfunksjonærene som var med på bilene, hadde fått utlevert pistoler eller revolvere, men transporten hadde ingen eskorte. Bilene startet etterhvert som de ble fullastet. Bilene ble heftet av mange sivile som ville flykte fra byen. Flere av bilene var nær da Kjeller ble bombet. Den siste bilen kom avsted omkring klokken 13:00, samtidig som tyske soldater marsjerte opp Karl Johans gate.
Gjennomføringen av evakueringen var trolig mulig bare på grunn av senkningen av «Blücher» tidligere samme morgen. Planene for hvordan tyskerne skulle sikre seg gullbeholdningen befant seg ombord på «Blücher». Det samme gjorde mannskapene som skulle gjennomført det.
Banksjef Rygg returnerte til Oslo etter at gullet var kommet til Lillehammer.
Togtransporten Lillehammer–Åndalsnes
Den tyske framrykkingen mot Lillehammer gjorde det nødvendig å evakuere gullet videre. Den 15. april (17. april ifølge Øksendal, fullmakten fra Torp til Haslund sitert i Øksendals bok er datert "Otta 16. april" ) ga finansminister Torp i konferanse på Otta oppdraget med å frakte gullet til Åndalsnes til ingeniør og sekretær i Arbeiderpartiets stortingsgruppe Fredrik Haslund.
Den 18. april ble det rekvirert et tog med 12 vogner. En vaktstyrke på 30 soldater fra Jørstadmoen, under kommando av major Bjørn Sunde, ble beordret til å følge transporten. Blant disse var dikteren og kommunisten Nordahl Grieg. Under den videre transporten fikk Nordahl Grieg en stadig mer sentral rolle. En episode inntraff idet hvelvet skulle åpnes: Kontorsjef Andreas Lund ved Norges Banks Lillehammer-avdeling hadde store problemer med å få opp hvelvdøren, og strevde i en halv time før det til sist lyktes. I mellomtiden hadde finansminister Torp over telefon gitt ordre til om nødvendig å bruke dynamitt.
Lastingen foregikk om natten, lastens innhold ble hemmeligholdt for alle uten en mindre gruppe innvidde. Hverken vaktstyrken eller arbeiderne som utførte lastingen var informert om hva kassene inneholdt. Toget forlot Lillehammer klokken 04:29 den 19. april, det kjørte bare om natten og ble kamuflert på dagtid. Toget hadde ifølge Øksendal syv godsvogner og to passasjervogner.
Jernbanelinjen mellom Dombås og Åndalsnes hadde siden 14. april vært holdt av tyske fallskjermjegere. Så lenge tyskerne holdt stillingen kunne ikke gulltoget passere. Imidlertid kom det allerede mens transporten stod parkert på Otta den 19. april beskjed om at tyskerne var nedkjempet eller fordrevet av styrker fra Møre Infanteriregiment. Statsrådene Frihagen, Trygve Lie, Ljungberg og Torp hadde kommet til Åndalsnes 18. april, de returnerte senere til Lesja-området. Ekteparet Gleditsch og andre fra «opplysningskontoret» kom til Åndalsnes kvelden 17. april (eller natt til 18. april) og møtte der Gleditsch' gamle venn Martin Linge.
Toget kom til Otta morgenen 19. april og forlot Otta stasjon omkring kl. 22:00 den 19. april, og ankom Åndalsnes den 20. kl. 04:30. På grunn av kraftige tyske bombeangrep mot byen, ble gulltoget samme kveld flyttet noen kilometer opp dalen til Romsdalshorn stasjon. På Åndalsnes kom blant andre Einar Gerhardsen og Ole Colbjørnsen til som medhjelpere.