cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sujata Massey
Massey er født i England, med indisk far og tysk mor. Familien emigrerte til USA da hun var fem år gammel. Hun studerte journalistikk ved Johns Hopkins University, og arbeidet i flere år som journalist i avisen Baltimore Evening Sun. Som ektefelle til en amerikansk marineoffiser bodde hun i perioden 1991–1993 i Japan, hvor hun blant annet drev research for sine senere bøker. Den første boken ble fullført med støtte fra et stipend for upubliserte krimforfattere fra den ikke-kommersielle organisasjonen Malice Domestic Limited.
I 1997 debuterte Massey med The Salaryman's Wife, den første i en serie kriminalromaner om japanskamerikanerinnen Rei Shimura. Boken vant The Agatha Award for beste debutroman. I 2000 vant hun The Macavity Award for The Flower master. Massey er flere ganger nominert til Edgar og andre priser.
McGuire Air Force Base
McGuire Air Force Base er en av det amerikanske flyvåpens flystasjoner, og ligger i Burlington County i delstaten New Jersey i USA, like ved Fort Dix. Den er base for 305th Air Mobility Wing og 514th Air Mobility Wing (Air Force Reserve) som benytter fly av typen C-17 Globemaster III og KC-10 Extender.
Flystasjonen er oppkalt etter major Thomas McGuire.
Pedro Meoqui
Pedro Meoqui er en by i den meksikanske delstaten Chihuahua. Byen er administrativt senter for kommunen Meoqui og byen befinner seg midt i delstaten, omtrent 70 kilometer syd for delstatshovedstaten Chihuahua og syv kilometer nord for Delicias.
Det bodde 21 306 innbyggere i Pedro Meoqui i 2005.
Luanda
Luanda er hovedstaden i Angola og den største byen i landet med om lag 5,5 millioner innbyggere (2015). Den ligger ved atlanterhavskysten og er både Angolas viktigste havn og administrative senter. Den er også det administrative senteret for provinsen Luanda. Luandas posisjon er 8°50'18" Sør og 13°14'4" Øst (-8.83833, 13.23444).
Produksjonen omfatter blant annet matforedling, drikkevarer, sement og andre konstruksjonsmaterialer, plastprodukter, metallforedling, sigaretter og sko. Petroleum som er funnet i nærheten, blir raffinert i byen selv om dette anlegget stadig har blitt skadet under borgerkrigen. Luanda har en glimrende naturlig havn, og de viktigste eksportartiklene er kaffe, bomull, sukker, diamanter, jern og salt. Men økonomien i Luanda fortsetter å være hardt preget av den militære konflikten i landet.
Luanda er delt i to deler, baixa (gamlebyen) og cidade alta (ny del). Baixa ligger ved siden av havnen og har trange gater og gamle kolonibygninger.
Innbyggerne i Luanda er hovedsakelig medlemmer av afrikanske etniske grupper, inkludert ovimbundu, kimbundu og innfødte språk blir snakket. Det er en svært liten befolkning av europeisk opprinnelse.
Byen er blitt kåret til «verdens dyreste by» i 2010 og 2011 av konsulentselskapet Mercer.
Historie
Byen ble grunnlagt av portugiserne i 1575 av Paulo Dias de Novais som ga den navnet São Paulo de Luanda. Festningen Fortaleza São Pedro da Barra ble bygget i 1618 og i 1634 ble en ny festning, Fortaleza de São Miguel, bygget. Byen har vært landets administrasjonssenter fra 1627 med unntak av årene 1640–1648 da den var okkupert av nederlenderne og kalt Fort Aardenburgh. Fra midten av 1500-tallet til midt på 1800-tallet var byen utskipingshavn for slavehandelen til Brasil. I 1889 ble grunnlaget lagt for en betydelig vekst i Luanda da guvernør Brito Capelo åpnet en akvedukt som forsynte byen med vann, en tidligere knapp ressurs. Etter dette hadde byen vekst fremover mot 1975, med høydepunkter som en rapport fra 1972 som kalte Luanda for «Afrikas Paris» på grunn av veksten som byen hadde vist.
Innen den angolanske uavhengigheten i 1975, var Luanda en moderne by og flertallet av byens befolkning var av portugisisk opphav. Svært få afrikanere fikk tillatelse til å bo der. Etter uavhengigheten forlot de fleste portugiserne byen, mange reiste over grensen til Namibia, og noen utførte sabotasje før de dro. Der var en umiddelbar krise på grunn av at den lokale afrikanske befolkningen manglet kunnskapen som trengtes for å drive byen og opprettholde dens infrastruktur. Det store antallet dyktige teknikere blant styrkene til cubanske soldater som ble sendt inn for å støtte MPLA-regjeringen leverte et betydelig bidrag til å gjenopprette og opprettholde viktige tjenester i byen.
Rigmor Mydtskov
Rigmor Mydtskov (23. mai 1925 i København, 15. februar 2010 samme sted) var en dansk portrett- og teaterfotograf. Hun har fotografert dronning Margrethe II av Danmark, Suzanne Brøgger, Poul Henningsen med flere. Hennes stil ble kjennetegnet ved at hun forsterket den portrettertes iboende kvaliteter. Hun har vært bevisst om at hun som fotograf har beveget seg mellom mennesker iført masker, og at hennes arbeide besto i å kjenne mennesket på dets maske. Som portrettfotograf var hun forsiktig, intuitiv og tillitsskapende.
Det frivillige Skyttervesen
Det frivillige Skyttervesen (DFS) er en norsk forsvarsrelatert organisasjon for skyting med fin- og grovkalibret rifle, og er den største organisasjonen for skytesport i Norge. DFS ble opprettet av Stortinget 30. juli 1892, med virkning fra 1. juli 1893. Formålsparagrafen ble sist endret og godkjent av Stortinget 16. desember 2016: «Det frivillige Skyttervesens formål er å fremme god våpenkultur og praktiske skyteferdigheter, samt sikre tilgang til en desentralisert skytebanestruktur, til nytte for Forsvaret og samfunnet for øvrig.»
Skytterne i DFS er alle medlemmer av et skytterlag tilknyttet DFS. DFS samarbeider med ulike avdelinger i Forsvaret, og da spesielt Heimevernet, hvor skytterlagene blant annet låner ut skytebaneanleggene sine. DFS arrangerer også skyteskoler for nybegynnere.
Landsskytterstevnet er det største arrangementet innen DFS, og er norgesmeterskapet i baneskyting, feltskyting, felthurtigskyting, skogsløp og stangskyting. NM i skifeltskyting holdes på vinterhalvåret. Nordisk mesterskap er et annet stort årlig mesterskap som arrangeres vekselvis mellom DFS og søsterorganisasjonene DGI Skyting i Danmark og Svenska Skyttesportförbundet (SvSF) i Sverige, og da konkurreres det i baneskyting, felt og felthurtig.
Historie
Skytesport i Norge kan spores tilbake til Det bergenske Skydeselskab som ble stiftet i 1769.
På 1800-tallet utviklet skytterebevegelsen seg, og i 1861 ble denne skytingen samlet under Centralforeningen for Udbrædelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug (senere Norges Idrettsforbund). I 1882 ble skytesporten i Norge delt ved at folkevæpningssamlagene ble opprettet som en konkurrerende organisasjon.
Det frivillige Skyttervesen oppstod i 1893 da alle skytterlagene i Centralforeningen og Folkevæpningssamlagene gikk sammen og ble samlet i én organisasjon hvor målet var å styrke Norges forsvarsevne ved å gi folket opplæring i skyting og sørge for at moderne våpen ble utbredt.
Skyteprogrammene fra de første stevnene kunne variere mye, i likhet med avstandene man skjøt på. Det har blant annet blitt konkurrert på avstandene 400 m, 600 m, 800 m, og 1000 m. Stangskytingen ble en del av landsskytterstevnet fra 1912 på Elverum. Fra 1928 var holdet for baneskytingen 300 meter, med unntak for i 1930 da man igjen skjøt på 400 meters hold. Fra 1. januar 1980 ble det tillatt med 200 meters baner, som nå er mer eller mindre standard på alle baner som er i særlig bruk i Norge.
Til å begynne med var det gjerne 3-delte gruppefigurer som var brukt, men fra 1928 gikk man over til 5-delt skive, og fra 1937 gikk man over til 10-delt skive. 10-delt skive er senere beholdt, men i 1956 gikk man over fra figurskive til normal ringskive. På 300 meter benyttes 1,5 meters skive, der 10-eren er 15 cm i diameter, mens det på 200 meter er 1 meters skive, med tilsvarende mindre blink.
Hatshepsut
Hatshepsut (eller Hatchepsut, egyptisk: ḥꜣt-šps.wt, som betyr «Først blant fornemme damer», 1507–1458 f.Kr.) var den femte farao av det 18. dynastiet i oldtidens Egypt. Hun var den andre historisk bekreftede kvinnelige farao (den første var Sobekneferu) men en del andre kvinner kan også ha hersket som faraos regent tidligere, så tidlig som Neithotep rundt 1600 år tidligere.
Det frivillige Skyttervesen
Historie
Fra 1957 har programmet vært tilnærmet uendret. Man begynner med tre 5-skudds serier, én i hver stilling. Skytetiden er 2 minutter på liggende, 3 minutter på stående og 2 minutter på knestående. Deretter skyter man en ti-skudd, som tilsvarer det tidligere grunnlaget, men der skytetiden nå er på 3 minutter. Til slutt skytes mesterskapsomgangen, som er 10 skudd liggende på 75 sekunder. De 35 skuddene skytes nå på 11 minutter og 15 sekunder.
Skiskyting som moderne idrett i Norge startet rundt 1958, og ble organisert nasjonalt under DFS fra 1961. DFS sørget da for å sende utøvere til internasjonale mesterskap. Skiskyting ble skutt med grovkalibret rifle frem til rundt 1978 da det ble gått over til finkaliber i skiskyting internasjonalt. Rundt 25 år senere i 1983 skilte skiskytterne seg ut av DFS og dannet Norges Skiskytterforbund. Skiskyting med grovkalibret rifle har imidlertid levd videre i DFS under navnet skifeltskyting frem til den dag i dag. Norgesmesterskap i skifeltskyting har blitt arrangert årlig siden 1958, og det deles ut kongepokal til seniorvinneren.
Hatshepsut
Hatshepsut kom på Egypts trone i 1478 f.Kr. Offisielt styrte hun sammen med Thutmose III, som hadde kommet seg på tronen året tidligere da han var et barn, rundt to år gammel. Hatshepsut var førstehustru av Thutmose II, far til lille Thutmose III. Hatshepsut er generelt regnet blant egyptologer som en av de mest fremgangsrike faraoene. Hun regjerte lengre enn noen annen kvinne i noe egyptisk dynasti. I ordene til egyptologen James Henry Breasted var hun «den første store kvinnen i historien som vi har kunnskap om.»
Det frivillige Skyttervesen
Historie
I 1984 ble innendørsskyting på 15 meter tatt opp som en egen disiplin.
Skyting med reim ble tillatt fra 1950, og reim er i dag påkrevd å ha montert på våpenet for skyting i alle av DFS sine programmer. Annen skytestøtte enn reim er ikke tillatt, med unntak for Nybegynner Ungdom (10 til 15 år) som kan skyte med støtte.
Hatshepsut
Hatshepsut var datter og eneste barn av Thutmose I og hans førstehustru Ahmose. Hennes ektemann Thutmose II var hennes halvbror som sønn av Thutmose I og hans annenhustru Mutnofret (som hadde tittelen «Kongens datter» og var således antagelig datter av Ahmose I). Hatshepsut og Thutmose II fikk en datter ved navn Neferure, men etter å ha født datteren, kunne ikke Hatshepsut lenger bære fram flere barn. Da han ikke kunne få en sønn med henne, sørget Thutmose II for å bli far til Thutmose III med en sekundær hustru, Iset.
Styre som farao
Faraos familie bodde i sine palasser ved Karnak, men den militære utdanningen for prinsene skjedde i nærheten av Memfis. Haremet som ble bygget ved Abu Gurab ved inngangen til Faiyum synes å ha vært preget av maktkamper for etterfølgelsen av tronen. Da Thutmose II døde var tronarvingen Thutmose III i svak posisjon da han var et barn. Med støtte hos orakelet til Amon i Teben klarte Hatshepsut å plassere seg på tronen som medregent. Hun hadde allerede posisjonen som Amons gudehustru (egyptisk: ḥmt nṯr) i Teben, og for å legitimere sin posisjon på tronen politisk og religiøst lot hun oppføre det storslåtte dødstempelet i Dayr al-Bahri på Tebens vestbredd. Dens utsmykning forteller i bilder og tekst om faraos guddommelige fødsel. Selv om samtidige nedtegnelser av hennes styre er dokumentert i ulike oldtidskilder, er det antatt av moderne forskere at Hatshepsut kun fungerte som medregent fra rundt 1479 til 1458 f.Kr., i løpet av årene 7 til 21 av styret som tidligere ble identifisert som det til Thutmose III. Dagens egyptologer er generelt samstemte at Hatshepsut selv tok posisjonen som farao.
Det frivillige Skyttervesen
Historie
De første årene skjøt man bl.a. med Jahrmanngevær, men fra 1902 tok Krag-Jørgensen-geværet nærmest helt over, og det var bare tre skyttere det året med andre våpen. I 1925 ble det tillatt med dioptersikte. Først i 1950 ble det lov å benytte rem, og i 1954 ble det bestemt at skytingen kunne foregå under tak. Senere har det kommet til spesialutviklet skyttertøy som gir god avstivning spesielt på stående skyting, samt en pølle til å legge under vrista ved knestående stilling, og skytehanske på venstre hånd, eventuelt høyre hånd for venstrehendte. Den største endringen inntraff fra 1990 da Sauer 200 STR kom inn som nytt våpen, til avløsning for nesten 100 år gamle Krag-geværer. Det kommer også til uttrykk i poengsummene som stevner vinnes på.
Hatshepsut
Styre som farao
Hatshepsut ble beskrevet for å ha hatt et styre på rundt 21 år av antikkens forfattere. Josefus og Julius Africanus, som begge siterer fra Manethos kongeliste, omtaler en kvinne ved Amessis eller Amensis som senere har blitt identifisert som Hatshepsut fra konteksten. I Josefus’ tekst ble hennes styre beskrevet som å ha vart i 21 år og 9 måneder, mens Africanus hevdet at det var tjueto år. Ved dette tidspunktet i historiene, ender nedtegnelsene av styret til Hatshepsut, ettersom den første betydelige utenlandske militærkampanje til Thutmose III ble datert til hans 22. år, noe som også ville ha vært Hatshepsuts 22. år som farao.
Å datere begynnelsen på hennes styre er derimot mer vanskelig. Hennes fars styre begynte enten i 1526 eller 1506 f.Kr., i henhold til henholdsvis høye og lave beregninger av hennes styre. Lengden til styrene til Thutmose I og Thutmose II er imidlertid vanskeligere å bestemme med sikkerhet. Med korte styrer kunne Hatshepsut ha kommet på tronen 14 år etter at hennes far Thutmose I ble kronet. Lengre styrer ville ha plassert hennes tiltredelse på tronen til 25 år etter kroningen til Thutmose I. Av den grunn kan Hatshepsut ha kommet til makten så tidlig som 1512 f.Kr. eller så sent som 1479 f.Kr.
Den tidligste bevitnelse av Hatshepsut som farao finnes på graven til Ramose og Hatnofer (far og mor til myndighetspersonen Senenmut), hvor en samling av gravgods inneholder en keramisk krukke (eller amfora) fra gravens kammer som hadde avtrykket av datoen «År 7». En annen krukke fra samme grav, som ble oppdaget in situ av en ekspedisjon i 1935–1936 fra Metropolitan Museum of Art på en skråning i nærheten av Teben, hadde trykkene av seglet til «Guds hustru Hatshepsut», mens to krukker hadde seglet «Den gode gudinne Maatkare». Dateringen av amforaen «forseglet i gravkammeret med rester fra Senenmuts egen grav» er omdiskutert, noe som kan bety at Hatshepsut var anerkjent som farao og ikke som dronning av Egypt ved år 7 av hennes styre.
Handelsruter
Hatshepsut gjenopprettet handelsforbindelsene som hadde blitt avbrutt under Hykos’ okkupasjon av Egypt under andre mellomperiode, således gjenopprettet rikdommen til 18. dynasti. Hun ledet forberedelsene og finansierte en misjon til landet Punt i sør. Den skjedde omtrentlig under hennes år 9 som hersker. Ekspedisjonen i hennes navn sendte ut fem skip med 210 menn. Mange handelsvarer ble anskaffet i Punt, blant annet virak (for røkelse) og myrra.
Hatshepsuts ekspedisjon kom tilbake med blant annet 31 levende myrratrær hvor røttene var omhyggelig tatt vare på i kurver under sjøreisen. Dette er det første dokumenterte forsøkt på å plante om utenlandske trær. Det er rapportert at Hatshepsut fikk disse trærne plantet i gårdsplassene ved hennes store dødstempelkompleks. Egypterne hadde også med seg andre gaver fra Punt, som nevnte virak. Hatshepsut fikk malt forkullet virak for bruk som sminke for øyenskygge. Dette er den første dokumenterte bruken av harpiksen.
Hatshepsut lot ekspedisjonen til Punt bli minnet i et relieff ved Dayr al-Bahri, som også er kjent for dets realistiske framstilling av dronningen Ati av Punt. Dronningen av Punt er portrettert som relativt høy og med en fysikk som var sjenerøst dimensjonert, med store bryst og ruller med fett på hennes kropp. Grunnet fettavsetningen på hennes bakdel har det blitt argumentert at hun kan ha hatt steatopygi. Imidlertid i henhold til patologen Marc Armand Ruffer er de fremste vesentrekkene av kvinner med steatopygi et misforhold i størrelse mellom bakende og lår, noe som ikke er tilfellet med Ati. Hun synes isteden å ha vært generelt preget av fedme, et forhold som ble overdrevet av meget svai rygg (lordose) eller bue i den nedre ryggrad. Hatshepsut sendte også ut en hær for å angripe Byblos i Libanon og Sinaihalvøya ikke lenge etter ekspedisjonen etter Punt. Svært lite er kjent om disse militære ekspedisjonene. Selv om hennes styre er forstått som relativt fredelig, er det mulig at hun ledet militære ekspedisjoner mot Nubia og Kanaan. Dog hadde hun hele fem ekspedisjoner til Nubia alene, men sammenlignet med den krigsglade farao som etterfulgte henne kan man hevde at hun var relativt fredelig.
Byggeprosjekter
Hatshepsut var en av de fremste utbyggere i oldtidens Egypt, bestilte hundrevis av byggeprosjekter over hele Øvre og Nedre Egypt. Hennes konstruksjoner var større og mer tallrike enn til noen av hennes forgjengere i Mellomriket. Senere faraoer forsøkte å hevde at en del av de konstruksjoner som hun hadde var gjort av dem. Hun ansatte den store arkitekt Ineni, som også hadde arbeidet for hennes far, hennes ektemann og for den kongelige forvalter Senmut. I løpet av hennes tid ble så mange statuer produsert at bortimot hvert eneste større museum for oldtidens egyptiske gjenstander i verden har statuer fra Hatshepsuts styre blant sine samlinger. Eksempelvis er det et eget Hatshepsutrom i Metropolitan Museum of Art i New York City.
Ved å følge tradisjonene til de fleste faraoer lot Hatshepsut mange monumenter konstrueres ved tempelkomplekset Karnak. Hun restaurerte også den opprinnelige distriktet til Mut ved Karnak, oldtidens store gudinne i Egypt, som hadde blitt ødelagt av de utenlandske herskerne under okkupasjonen til Hyksos. Det ble dog herjet på nytt av senere faraoer som tok deler av det til sine egne prosjekter. Hun reiste tvillingobelisker, i sin tid de høyeste i verden, ved inngangen av tempelet. En av dem står fortsatt som den høyeste bevarte obelisk fra oldtiden, mens den andre har brukket i to. Den myndighetsperson som hadde ansvaret for obeliskene var sjefsadministrator Amenhotep.
Et annet prosjekt, Karnaks røde kapell, eller Chapelle Rouge, var ment som en barkhelligdom og kan opprinnelig ha stått mellom hennes to obelisker. Bygningen var foret med utskårne steiner som avbildete hendelser fra Hatshepsuts liv.
Det frivillige Skyttervesen
Organisering
Skyttertinget er Det frivillige Skyttervesens høyeste myndighet, og har tradisjonelt blitt sammenkalt en gang i året i forbindelse med Landsskytterstevnet. Skyttertinget på Evje i 2019 gjorde vedtok at det skal kalles inn til ting annethvert år, og da i løpet av våren. Skyttertinget i 2020 ble således siste ting i forbindelse med LS.
Hatshepsut
Byggeprosjekter
Tempelet for Pakhet ble bygget av Hatshepsut ved Beni Hasan sør for Al-Minya. Navnet Pakhet var en syntese som oppsto ved kombinasjonen av Bast og Sekhmet som var tilsvarende krigsgudinner i løveskikkelse, som oppsto i et område som grenset nord og sør for deres kulter. Det store underjordiske tempelet, som ble hogd ut av berget på den østlige siden av Nilen, ble beundret av antikkens grekere og kalt for Speos Artemidos («Artemis’ grotte») under den hellenistiske og ptolemeiske perioden. Grekerne oppfattet gudinnen som likestilt med deres jegergudinne Artemis. Det er antatt at tempelet ble bygget langs et langt eldre som ikke er blitt bevart. Hatshepsuts tempel hadde en arkitrav med en lang innvielsetekst som bar Hatshepsuts berømte oppsigelse av Hyksos (oversatt av James P. Allen). Med okkupasjonen til Hyksos havnet Egypt i en kulturell nedgang som varte fram til fornyelse fremmet av Hatshepsuts politikk og nyvinninger. Dette tempelet ble senere endret, og en del av dekorasjonene inni ble endret av Seti I fra 19. dynasti som forsøkte å erstatte hennes navn med sitt eget.
Det frivillige Skyttervesen
Organisering
På tinget møter valgte tingrepresentanter fra hvert skyttersamlag, samt Skytterstyret. Skytterstyret består av en person fra hver landsdel, leder av Ungdomsutvalget i DFS, samt en representant oppnevnt av Forsvarsdepartementet. Skytterkontoret har en generalsekretær, samt et antall fagpersoner som står for den daglige driften. Landet er delt inn i 9 landsdelskretser, det er 47 skyttersamlag og ca. 825 skytterlag. Antall medlemmer ligger på ca. 135,000.
Skyteprogrammer
DFS driver kun med rifleskyting og har følgende skyteprogrammer:
Innendørs
Miniatyrskyting innendørs på 15 m for alle klasser. Skytingen foregår på rund 10-delt skive, vanligvis med 25 eller 35 tellende skudd, men mange arrangører lage egne opplegg i interne skytinger eller cupskytinger. Innendørsskyting foregår i vinterhalvåret. Fra 1. januar 2020 er det egen klassesetting for 15 meter for klasse 1–5 og junior/eldre junior.
Bane
Baneskyting, foregår på faste skytebaner, avstanden er 100 m for rekrutteringsskyttere og veteraner og 200/300 m for seniorskyttere. Skytingen foregår mot rund 10-delt skive.
Det har tidligere også blitt konkurrert i baneskyting på avstandene 400 m, 600 m, 800 m, og 1000 m.
Felthurtig
Felthurtigskyting, også kjent som «stupern», er en annen hurtigskytingskonkurranse hvor man med hurtig målveksling skal treffe tre ulike mål. Tiden stopper når skytteren har fått ned alle skivene sine. Poengsummen blir dermed tiden, og det er om å gjøre å bruke kortest tid. Det skytes som regel duell med to og to skyttere om gangen. Skytterne starter i stående utgangsstilling med geværet ladd og sikret. Ikke alle klasser deltar i felthurtig.
Skifelt
Skifeltskyting ligner feltskyting, men med skietapper mellom holdene. Det kreves dermed fysisk utholdenhet i tillegg til de vanlige feltskytterferdighetene. Skifelt regnes som forløperen til moderne skiskyting, men har rykte på seg for å stille større krav til skyteferdigheter. Det gis tilleggstid for bom. NM i skifelt har blitt arrangert siden 1958, og det har blitt delt ut kongepokal siden 1966. NM arrangeres etter faste regler. For å lette arrangørrollen og få variasjon kan lokale renn i stor grad gjennomføres etter egne tilpassninger med tanke på skytestasjoner og løypelengde.
Sesongen
Den nåværende sesongen kan grovt deles inn i tre.
Klasser
I rekrutteringsklassene Rekrutt, Eldre Rekrutt og Junior går opprykk etter alder. Klasse Rekrutt er skyttere som er 11, 12 eller 13 år i kalenderåret, Eldre Rekrutter er 14 og 15 i kalenderåret og Juniorer er 16 og 17. Klasse Nybegynner ung (NU) går utenpå rekruttklassene, og deltakerne i denne klassen er 10–15 år. De kan skyte med anlegg. NU er den eneste klassen man kan rykke ut av i løpet av kalenderåret. Da går man inn i R, ER eller J, utfra alder. Det er ikke mulighet til å returnere til NU. Nybegynner Voksen (NV) er en tilsvarende klasse som NU, da for deltakere f.o.m. 16 år. NU og NV er nyetablerte klasser f.o.m. 2017, og erstatter tidligere klasse Aspirant. Eldre Junior (EJ) er også en ny klasse f.o.m. 2017. Den omfatter skyttere som er 18 og 19 år. Skyteprogrammet er det samme som klasse 3-5, men skyting foregår på 100 meter. Skyttere fra klasse Junior kan velge om de vil gå til EJ eller direkte til klasse 1–5. Det er også mulig å rykke opp i høyere klasser frivillig, dog ikke i løpet av sesongen.
Hatshepsut
Byggeprosjekter
Ved å følge tradisjonen til mange tidligere faraoer var mesterverket blant Hatshepsuts byggeprosjekter et stort dødstempel. Hun bygget sitt i et kompleks ved Dayr al-Bahri. Det ble formet og implementert av Senenmut på et sted ved vestbredden av Nilen i nærheten av inngangen til hva som i dag kalles for Kongenes dal ettersom alle faraoer som senere valgte å knytte sine kompleks med hennes storslåtte byggverk. Hennes bygninger var således de første store som ble planlagt ved dette stedet.
Brennpunktet var Djeser-Djeseru, eller «det helligste av det hellige», en søylestruktur av perfekt harmoni som ble reist bortimot tusen år før greske Parthenon ble bygget. Djeser-Djeseru står på toppen av en rekke terrasser som en gang ble prydet av frodige hageanlegg. Djeser-Djeseru er bygget inn i en bratt klippe som stiger bratt over den. Djeser-Djeseru og andre av Hatshepsuts bygninger ved Dayr al-Bahri er betraktet som betydelige arkitektoniske nyskapninger. En annen av hennes store byggeprestasjoner er Hatshepsuts nål, en obelisk i granitt.
Sammenlignet med andre kvinnelige faraoer
Selv om det var uvanlig for Egypt å bli styrt av en kvinne, var det ikke enestående. Før Hatshepsut var regent hadde Merneith i det første dynasti blitt gravlagt med de fulle æresbevisninger som farao og kan ha styrt i egen rett. Nimaathap fra det tredje dynasti kan ha vært enke etter Khasekhemwy, men fungerte helt sikkert som regent for sin sønn Djoser, og kan ha styrt som farao i egen rett. Nitokris kan ha vært den siste farao i det sjette dynasti. Hennes navn finnes i Herodotos’ Historier og i skriftene til Manetho, men hennes historisitet er usikker. Dronning Sobekneferu fra det tolvte dynasti er kjent for å tatt den formelle makten som hersker av «Øvre og nedre Egypt» tre århundrer før Hatshepsut. En annen kvinne, Ahhotep I, ble hyllet som en krigerdronning, kan ha vært regent mellom styrene til to av hennes sønner, Kamose og Ahmose, mot slutten av 1600-tallet f.Kr. Amenhotep I, som var forut Hatshepsut i det attende dynasti, kom antagelig til makten mens han var et barn, og hans mor Ahmose-Nefertari er antatt å ha fungert som regent for ham. Andre kvinner som muligens styrte som faraoer kan være Akhnatons mulige kvinnelige medregent/etterfølger (vanligvis identifisert som enten Nefertiti eller Meritaten) og Tausret. Senere i Egypts historie, under det greske ptolemeerdynastiet finnes Kleopatra. Hun ble den aller siste farao av oldtidens Egypt. Kanskje i en anstrengelse for å lette nervøsiteten over utsikten til en kvinnelig farao, hevdet Hatshepsut den guddommelige rett til å herske basert på autoriteten til guden Amon.
Sammenlignet med andre kvinnelige faraoer var Hatshepsuts styre mye lengre og mer framgangsrikt. Hun var en vellykket hærfører tidlig i sitt styre, men er generelt betraktet som en farao som innledet en lang og fredfylt epoke. Hun etablert på nytt internasjonale handelsforbindelser som hadde gått tapt under utenlandsk okkupasjon og brakte stor rikdom til Egypt. Denne rikdom gjorde det mulig for Hatshepsut å sette i gang byggeprosjekter som løftet standarden på arkitekturen i oldtidens Egypt, og som kan sammenlignes med antikkens arkitektur og som ikke ble rivalisert av noen annen kultur på tusen år. Hun beholdt makten i rundt tjue år.
Offisiell lovprisning
Hyperbol, eller retorisk overdrivelse, er vanlig i bortimot alle kongelige inskripsjoner i egyptisk historie. Mens alle oldtidens herskere benyttet seg av det for å hylle sine egne prestasjoner, har Hatshepsut blitt fremmet som den dyktigste farao i å fremme seg selv og sine prestasjoner. Det kan være resultatet av det omfattende byggeprosjektene som ble utført under hennes tid som farao, sammenlignet med andre. Det ga henne mange muligheter til å hylle seg selv, men det reflekterte også rikdommen som hennes politikk og administrasjon brakte til Egypt og som gjorde de store byggeprosjektene mulig. Det grandiose i deres prestasjoner var tradisjonelt når faraoene bygde templer og sine graver.
Kvinner hadde en relativ høy status i oldtidens Egypt og hadde juridiske rettigheter til å eie, arve eller testamentere eiendom. At kvinne ble farao var sjeldent, og kun Sobekneferu, Khentkaus I og muligens Nitokris hadde vært det før henne. Eksistensen av sistnevnte hersker er omdiksutert og kan være en feilaktig oversettelse av navnet til en mannlig konge. Nefernferuaten (et navn som kan referere til Nefertiti eller Meritaten) og Tausret kan ha vært de eneste kvinnene som etterfulgte henne blant de innfødte herskerne. I egyptisk historie eksisterte det ikke noe ord for en «dronningregent». Konge var i oldtidens Egypt en tittel ikke knyttet til kjønn, og ved tiden til Hatshepsut var farao blitt navnet på herskeren. Hun er imidlertid ikke enestående i å ta tittelen konge. Sobekneferu, som styrte seks dynastier før Hatshepsut, gjorde det samme da hun hersket over Egypt. Hatshepsut hadde blitt godt trenet i sine plikter som datter av farao. I løpet av hennes fars styre holdt hun den mektige posisjonen som gudehustru. Hun hadde tatt en sterk rolle som hustru av sin ektemann og fikk god erfaring i administrasjonen riket etter at hun ble farao. Det er ingen indikasjoner på utfordringer til hennes ledelse før hun døde. Hennes medregent hadde en sekundær rolle, selv om han formelt var den som ledet hennes hær, noe som kunne ha gitt ham den makten som var nødvendig for overta tronen i egen rett, om det hadde vært tilfelle. Hatshepsut tok alle riksregalier og symboler som tilhørte faraos autoritet: khathodekledningen, toppet med uraeusslangen, det tradisjonelle falske skjegget, og det tradisjonelle lendekledningen kalt schenti. Mange eksisterende statuer har alternativt vist henne i typisk kvinnelige antrekk i tillegg til de som viste henne i kongelige og seremonielt antrekk. Statuer av Sobekneferu har også kombinert tradisjonell mannlig og kvinnelig ikonografi, og ved tradisjon kan de ha fungert som inspirasjon for de verkene som ble bestilt av Hatshepsut. Etter at denne overgangsperioden ble avsluttet ble imidlertid de fleste formelle avbildninger av Hatshepsut som farao vist i hennes kongelige kledning og med alle hennes offisielle riksregalier.
Ved hennes dødstempel er hun framstilt som en osirisstatue. Dens hensikt var å transportere farao til de dødes verden, og faraos symboler som guddommen Osiris ble vist i dens antrekk. Det var således viktig å framstille det tradisjonelt. Hannes bryster er skjult bak hennes kryssede armer som holder kongestavene til de to kongeriker hun hersket over. Det ble et beklemt emne for senere forfattere som søkte årsaker for den tradisjonelle, generiske stilen som omga osirisstatuene og førte til feiltolkninger. For å tolke statuenes betydning riktig kreves forståelse for den religiøse symbolisme, og de første forsøkene til tidlige egyptologer var preget av deres egne samtidige verdier og begrensninger. Den mulige årsaken til at hennes bryster ikke var framhevet på de mest formelle statuene ble diskutert av tidlige egyptologer som ikke klarte å forstå den rituelle, religiøse symbolismen. De tok heller ikke til seg at mange kvinner og gudinner som ble framstilt i oldtidens egyptiske kunst ofte manglet avgrensninger av brystene, og at de fysiske aspektene av faraos kjønn aldri ble framhevet i kunsten. Med noen få unntak ble subjektene alltid idealisert.
Moderne forskere har imidlertid teoretisert at ved å ta til seg de typiske symbolene på faraos makt, krevde Hatshepsut å være en suveren hersker framfor en «konges hustru» eller dronning. Faraos kjønn ble aldri framhevet i offisielle avbildninger, selv menn ble avbildet med meget stilisert falsk skjegg som var assosiert med deres opphøyde posisjon. Osirisstatuene av Hatshepsut, som med andre faraoer, framstilte den døde farao som Osiris med guddommens symboler. Med unntak av ansiktet følger alle disse statuene den religiøse tradisjonen. De fleste offisielle statuer som ble bestilt av Hatshepsut viser henne mindre symbolsk og mer naturlig som en kvinne i antrekket typisk for adelen i hennes tid. Selv etter at hun tok riksregaliene er hun fortsatt framstilt som en vakker kvinne, ofte som den vakreste av kvinner, og selv om tok de fleste av sin fars titler, verget hun seg fra å ta tittelen «Den sterke okse» (den fulle tittelen var «Den sterke okse av hans mor»), noe som knyttet farao til gudinnen Isis, tronen og Hathor (kua som ga fødsel til og beskyttet faraoene) — ved å være hennes sønn sittende på hennes trone — en unødvendig tittel for henne ettersom Hatshepsut ble alliert med gudinnene selv, noe ingen mannlig farao kunne. Framfor den sterke okse, assosierte hun seg med framstillingen av løvinnen Sekhmet, den fremste krigsguddommen i egyptiske mytologi og religion. Hun hadde selv vært en vellykket hærfører tidlig i sin tid som farao.
Religiøse konsepter ble knyttet til alle disse symbolene og titlene. Ved Hatshepsuts tid var sammensmeltingen av en del aspekter fra disse to gudinnene blitt til at de begge kunne gi fødsel til og var beskyttere av farao. De ble likestilte over tid. Hatshepsut sporet også sin slekt til Mut, den opphavelig modergudinne i den egyptiske gudeverden. Det ga en stammor som var en guddom, foruten at hennes far og bestefedre som faraoer var blitt opphøyd til guddommer ved sin død. Mens Hatshepsut ble avbildet i den offisielle kunsten ved å bære faraos symboler, som falskt skjegg, akkurat som en mannlig farao ville ha gjort, men det er usannsynlig at hun noen gang ville framstått i slike seremonielle dekorasjoner i sitt virkelig liv, akkurat som det er usannsynlig at en mannlig farao ville ha gjort det. Statuer som de i Metropolitan Museum of Art framstiller henne sittende i tettsittende kledning og med klaftkronen og det er antatt å ha vært mer nøyaktig representasjon av hvordan hun ville ha framstått ved hoffet.
Hatshepsuts allierte, presteskapet ved Amons orakel, utropte at det var Amons vilje at Hatshepsut ble farao, noe som ytterligere forsterket hennes posisjon. Hun gjentok Amons støtte ved å få disse proklamasjonene innrisset på sine monumenter: «Velkommen min søte datter, min favoritt, farao av Øvre og Nedre Egypt. Du er farao som tar de to land i besittelse.»
Hatshepsut hevdet at hun var sin fars tiltenkte arving og at han gjorde henne til tronarving av Egypt. De fleste av dagens forskere forstår dette som historisk revisjonisme ettersom det faktisk var Thutmose II — sønn av Thutmose I av Mutnofret — som var hennes fars arving. Thutmose I kunne ikke å ha forutsett at hans datter Hatshepsut leve lengre enn hans sønn innenfor hans egen levetid. Thutmose II giftet seg snart med Hatshepsut og hun ble snart hans kongelige hustru og den mektigste kvinnen ved hoffet. Biografen Evelyn Wells har imidlertid akseptert Hatshepsuts påstand at hun var sin fars tiltenkte arving og etterfølger. Straks hun var blitt farao fikk hun innrisset dette som inskripsjoner på murene av sitt dødstempel: «Deretter sa hans majestet til dem: «Denne datteren min, Khnumetamun Hatshepsut — må hun leve! — har jeg utpekt som min etterfølger på min trone (…) hun skal lede folket i alle områder av palasset; det er hun som skal lede dere. Lyd hennes ord, foren dere ved hennes ordre.»
Død, gravlegging og mumifisering
Hatshepsut døde da var nådd middelalderen, gitt den vanlige levetid i samtiden, i hennes år 21 som farao. Den nøyaktige datoen for hennes død — og den tiden da Thutmose III ble den neste farao av Egypt — er betraktet å være år 22, II Peret dag 10 av hennes styre, som er nedtegnet på en enkelt stele som ble reist ved Armant (Hermonthis), eller den 16. januar 1458 f.Kr. Denne informasjonen validerer den grunnleggende påliteligheten til Manethos liste over konger ettersom Hatshepsuts kjente tiltredelsedato var I Shemu dag 4, det vil si at Hatshepsut døde ni måneder inn i hennes 22. år som farao, slik som Manetho nedtegnet, et styre på 21 år og ni måneder. Det er ikke bevart noe samtidige omtaler som nevner årsaken for hennes død. Om identifiseringen av hennes mumie er korrekt, har den medisinske undersøkelsen indikert at hun led av diabetes og døde fra knokkelsvulst som hadde spredt seg gjennom hele kroppen mens hun var i femtiårene. Det antydet også at hun hadde artritt (betennelse i leddene) og dårlige tenner.
I 1903 hadde Howard Carter oppdaget en grav (KV60) i Kongenes dal som inneholdt to kvinnelige mumier, den ene ble identifisert som Hatshepsuts amme, mens den andre er ikke identifisert. Våren 2007 ble den uidentifiserte fjernet fra graven av Zahi Hawass og fraktet til Det historiske museum i Kairo for undersøkelser. Denne mumien manglet en tann, og mellomrommet i kjeven passet helt for Hatshepsuts eksisterende jeksel som tidligere hadde blitt funnet i DB320. Hatshepsuts død har siden blitt tilskrevet en kreftfremkallende hudkrem som ble funnet blant faraos eiendeler og som førte til at hun fikk knokkelsvulst. «Det er mye som taler for denne hypotesen,» i henhold til Helmut Wiedenfeld ved det farmasøytisk institutt ved Universitetet i Bonn. «Om du kan forestille deg at dronningen hadde en kronisk hudsykdom og at hun fant en kortsiktig forbedring med salven, kan hun ha utsatt seg for en stor risiko i årene løp.»
Endret anerkjennelse
Mot slutten av styret til Thutmose III og inn i styret til hans sønn ble det forsøkt å fjerne Hatshepsut fra bestemte historiske og faraoistiske nedtegnelser. Denne elimineringen ble utført på den mest bokstavelige måte som var mulig. Hennes kartusjer og bilder ble meislet av en del steinvegger og etterlot opplagte Hatshepsut-formede hull i kunstverket.
Ved tempelet i Dayr al-Bahri ble de mange statuene av Hatshepsut revet ned og i mange tilfeller ødelagt eller vansiret før de ble gravd ned i en grøft. Ved Karnak ble det faktisk forsøkt å mure opp hennes obelisker. Det er klart at denne revisjonen eller omskrivningen av Hatshepsuts historie skjedde kun ved avslutningen av Thutmose IIIs styre, men det er ikke klart hvorfor det skjedde, bortsett fra det typiske mønsteret av selvpromotering som eksisterte blant faraoer og deres administrasjoner. Det er mulig at det var kun for å spare penger; framfor å bygge nye bygninger fra Thutmose IIIs gravsted ble besluttet å benytte de eksisterende storslåtte strukturer som var reist av Hatshepsut.
Slettingen av Hatshepsuts minne var sporadisk og tilfeldig som kun fjernet de mest synlige og mest tilgjengelige av hennes bilder. Hadde slettingen vært mer fullstendig ville det ikke ha vært så mange bilder og statuer av Hatshepsut i dag som det er. I mange år ble det antatt at det var Thutmose III som sto som ansvarlig for vandalismen grunnet harme da han selv ble farao, og tidlige egyptologer antok at fjerningen av Hatshepsuts minne var tilsvarende som det romerske damnatio memoriæ. Teorien var at Thutmose kan ha vært en misfornøyd medregent i årevis, men denne antagelsen er for enkel. Det er meget usannsynlig at den bestemte og fokuserte Thutmose — ikke bare en vellykket hærfører, men en rost idrettsmann, forfatter, historiker, botaniker og arkitekt — ville ha akseptert å være undertrykt i to tiår før han i slutten av sin tid som farao skulle ha gått løs på minnet av sin stemor og tante i raseri. Som leder av hæren hadde han midlene til å lede et vellykket statskupp, noe han ikke gjorde, og det er ingenting som antyder at Hatshepsut tvilte på hans lojalitet.
Amenhotep II, sønn av Thutmose III, som ble medregent mot slutten av sin fars styre, er derimot mistenkt for vandalismen eller en del av dem. Han kan ha et motiv ettersom hans posisjon i den kongelige slekt ikke var så sterk for å sikre hans opphøyelse til farao. Han er dokumentert for å ha tatt mange av Hatshepsuts prestasjoner og gjort dem til sine egne under sitt styre. Han forsøkte også å bryte den kongelige slektslinje ved ikke å nedtegne navnene på sine hustruer og fjerne viktige titler og kongelige kvinners offisielle roller, slik som Amuns gudehustru.
Det frivillige Skyttervesen
Klasser
Det er tre veteranklasser, betegnet V55, V65 og V73, som er fra henholdsvis 55, 65 og 73 år. Overgangen til veteranklassene er frivillig, slik at man kan fortsette å skyte i seniorklassene 1–5 hvis man ønsker det. I V55 kan man bli så lenge man ønsker, men man kan ikke skyte i V65 etter fylte 73 år. I klassene 1–5 er endring av klasse avhengig av oppnådde resultater året før, slik at de beste skytterne til en hver tid skyter i klasse 5. Klassen man skyter i gjelder for hele året, og det er ikke anledning til å endre klasse, heller ikke frivillig opprykk, i løpet av klassesettingsåret. Tidligere fulgte klassesettingen kalenderåret, men dette ble endret i 2020 og går nå fra 1. oktober til 30. september påfølgende år.
Fra og med 2009 ble forsvarets nye våpen HK416, med på landsskytterstevnet som en prøveordning. Det nye våpenet fikk da egen fast klasse i alle DFS-stevner. AG3-klassen opphørte etter 2021-sesongen.
Skytestillinger
I baneskyting skyter klassene Nybegynner Ungdom, Nybegynner Voksen, Rekrutt, Eldre Rekrutt, Klasse 1, Kikkert, HK416, V65 og V73 kun i liggende skytestilling. Klasse Junior, Klasse 2 og V55 skyter liggende og knestående, mens Klasse 3–5 og Eldre Junior (EJ) skyter liggende, knestående og stående. I feltskyting skyter klasse 3–5 og EJ knestående og liggende, mens de øvrige klassene bruker samme stillinger som ved baneskyting. Skytereim er tillatt i alle stillinger og skal være festet i begge reimfester.
Liggende
Ved liggende skyting støttes geværet av begge armer og hender, hvis albuer berører underlaget. Kroppen skal normalt ligge i vinkel i forhold til skyteretningen, der skuldre og rygg danner en T. Ferdigstilling i liggende skytestilling innebærer at bakre del av kolben er i bakken, skytteren holder med samtlige fingre rundt pistolgrepet, og våpenet er ladd og sikret.
Knestående
Under skyting må skytteren sitte på sterk fot, ha kontakt med underlaget med undersiden av svak fot eller støvel, samt sterk fot, legg og kne. Geværet skal bare støttes av svak arm og hånd, og av sterk skulder, kinn og hånd. Det er ikke tillatt å la setet berører underlaget. Ankelpølle er tillatt.
Stående
I stående skyting er det vanligst å skyte «kort arm» med albuen støttet mot brystet, men man kan også velge å skyte frihånd med såkalt «lang arm».
Våpen
I dag er SIG Sauer 200 STR (Scandinavian Target Rifle) nærmest enerådende på våpenfronten. Tidligere utbredte våpen i DFS som Krag-Jørgensen og Mauser KV59/M67 er fremdeles godkjente, men brukes i liten grad.
Utstyrsreglene i hovedklassene klasse 1–5 er restriktive med få godkjente våpen og tillatte modifikasjoner som bidrar til å holde utstyrsfokus nede, og sentralt innkjøp av organisasjonene holder også utstyrskostnadene nede.
Sikter
I alle klasser unntatt Kikkert og HK416, brukes forsikte med hullkorn og diopter baksikte, ofte med irisblendere.
Diameter på hullkorn er personlig preferanse, og det er vanlig å ha en del hullkorn i ulike diametere og godstykkelser slik at man kan velge en passende størrelse ut ifra ulike lysforhold og størrelse på sikteblink. En tommelfingerregel er at man velger hullkorn med litt større åpning enn det doble av sikteblinkens vinkelstørrelse (også kalt dekningsbredde), og de fleste bruker derfor hullkorn fra 3,8 til 4,5 mm i baneskyting på 200–300 meter. Med en øyeavstand på 1 meter tilsvarer det et vinkelmål på 4 til 4,5 mrad. Ved baneskyting på 100 meter bruker mange større hullkorn siden sikteblinken er 20 % større, og 4,8 mm er en vanlig hullkornstørrelse (ca. 4,8 mrad). Ved feltskyting oppleves blinkene som mindre, og det er derfor vanlig å bruke mindre hullkorn. Et vanlig størrelsesområde for hullkorn i både fin- og grovfelt er 2,8 mm til 3,4 mm. Hullkorn kan også fås i forskjellig godstykkelse for hver diameter. Tykt gods gir bedre kontrast, men krever godt lys. Tynt gods gjør blinken lettere å se i dårlig lys, men gir mindre kontrast. Hullkorn kan fås med en vertikal stolpe eller med to horisontale stolper, mens adlerauge kan fås helt uten stolpe. Adlerauge er en linse som skrues inn i kornholderen enten i front eller bak på denne. Tillatt styrke på linsene er 0,3 og 0,5. Adlerauge ble først tillatt i bruk for V65 og V73 i 2010. Senere også for V55 og åpen klasse. I 2014 ble godkjenningen utvidet til å gjelde alle klasser. Stopperkorn er en type hullkorn laget av glass eller plast istedenfor metall.
Irisblender er en mekanisme som regulerer lysmengden som slippes inn i baksiktet for å kompensere for varierende lysforhold, og mange bruker egne ettermonterte irisblendere for å få et bedre siktebilde. Noen irisblendere har i tillegg fargefilter for å øke kontrasten.
Det er mulig å konkurrere med utlagte sikter, som for eksempel kan være nyttig for skyttere med kryssdominans eller øyeskade.
Skytterbekledning
Spesiell skytterbekledning er tillatt i alle klasser unntatt HK416 som må benytte militær bekledning, og det vanlig å bruke spesiallaget skytterjakke på liggende skyting. På stående skyting er det i tillegg vanlig med spesiallaget skytebukse og spesiallagde skytesko.
Ammunisjon
I klasse 1–5 er 6,5 x 55 mm det mest brukte kaliberet utendørs, men man kan også bruke 7,62 x 51 mm NATO. Det finnes visse særregler for ammunisjon. Følgende grovkaliber er typegodkjente for klasse 1–5 (som alle er eller har vært enhetspatroner i forsvaret):
Forøvrig gjelder følgende vedtekter utendørs:
Enkelte klasser skyter utendørs med .22 Long Rifle på 100 m. Nybegynner Ungdom skal kun bruke kal. .22 LR. Rekrutt har tidligere kunnet bruke både .22 LR og grovkaliber, men fra og med 1. januar 2012 er det kun tillatt med .22 LR.
Innendørs på 15 m skyter alle enten med .22 LR eller luftgevær uavhengig av klasse.
Skyttertinget vedtok i 2015 å ikke innføre 5.56 som nytt kaliber.
Kikkertklassen
Kikkertklassen er en relativt ny klasse hvor skyttere over 16 år kan delta med optiske siktemidler som kikkertsikte og/eller rødpunktsikte. Klassen ble først introdusert for feltskyting fra 1. januar 2003, og ble fra 1. januar 2017 også inkludert i utendørs baneskyting på 200/300 meter. Fra 1. januar 2020 kunne man også delta i kikkertklassen i skifelt, skogsløp og 15 meter innendørsskyting (sistnevnte kun med kaliber .22 LR). Kikkertklassen tilbys ikke i stang- og felthurtigskytingen.
Kikkertklassen skyter kun liggende (ikke knestående og stående). Det kreves medlemskap i skytterlag tilsluttet DFS delta, og bare skyttere som er klasseførte i klasse 1 kan delta i klassen.
Utstyrsmessig er det fri vekt på våpen, fri forstørrelse på kikkert og man kan bruke valgfritt kaliber fra og med .22 LR opp til og med 8 mm. Minimum avtrekksvekt er 1 kg. Tofot er ikke tillatt. Som for de andre klassene må reim være påmontert våpenet under konkurranse, og kan brukes som skytestøtte. Kompensator er ikke tillatt, men lyddemper eller flammedemper er tillatt. Albuebeskyttere anbefales siden man ofte skyter liggende med albuen mot betongunderlag. Skarpskyttere fra politi og forsvar kan også delta i denne klassen.
Joaquín Novoa
Joaquín Novoa Méndez (født 25. august 1983) er en profesjonell spansk landeveissyklist. Han ble profesjonell i 2009 for det sveitsiske laget Cervélo TestTeam.
Det frivillige Skyttervesen
Kikkertklassen
Et 30-skudds stevne i DFS kikkertklassen vil telle som de 30 obligatoriske skuddene som kreves før storviltprøven. Kikkertklassen i DFS ble tidligere kalt jegerklassen. Til forskjell fra jegerklassen i NJFF jaktfelt er det ikke krav om at bekledningen må være jaktmessig, og spesiell avstivende skytterbekledning er derfor i praksis tillatt i kikkertklassen i DFS.
Motstykket til DFS kikkertklassen i Svenska Skyttesportförbundet kalles for «kikarfält», og har hovedforskjell at det er tillatt med tofot. Noen svenske skyttere velger å delta med reim istedenfor tofot. DGI Skydning innførte også en kikkertklasse for feltskyting og 200 m baneskyting i 2017.