cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christopher Hansteen (jurist)
Hansteen var medlem av Riksretten i årene 1883–1884 og satt i kirkekommisjonen i 1860-årene.
Han var 2. suppleant til Stortinget i perioden 1868 til 1869, fra valgkrets Christiania, Hønefoss og Kongsvinger. Hansteen var også medlem av bystyret i hovedstaden fra 1867 til 1876.
Donald Beer
Donald A. E. Beer (født 31. mai 1935, død 25. januar 1997) var en amerikansk roer som deltok i OL 1956 i Melbourne.
Beer ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på den amerikanske åtteren som vant konkurransen foran Canada og Australia. De andre roerne var Robert Morey, David Wight, John Cooke, Caldwell Esselstyn, Thomas Charlton, Charles Grimes, Richard Wailes og William Becklean som var styrmann.
Zachary Vlahos
Zachary Vlahos (født 19. august 1988) er en amerikansk roer som spesialiserer seg i åtter. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 4.
Zhoushan Dao
Zhoushan Dao (kinesisk: 舟山岛, pinyin: Zhōushāndǎo) er den største øya i øygruppen av samme navn (Zhoushanøyene) ytterst i Hangzhoubukten. Administrativt utgjør den storparten av byprefekturet Zhoushan i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Øya er den tredje største under Folkerepublikken Kinas styre, etter Hainan, og Chongming.
Øya er kupert, med små daler og bekker. Det er flere hundre små havner rundt på øya.
Befolkningen (2004) er på 440 000.
Øya har en rekke turistattraksjoner.
Muhammad Tousiq
Muhammad Tousiq (født 5. januar 1995) er en pakistansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjuendeplass med det pakistanske landslaget.
Liste over episoder av Uti vår hage
Ridderreiser (episode 1)
Episoden inneholder to parallelle historier. Den ene er om tjenesten Homeopat-helikopteret, som tilbyr akutt Homøopatibehandling, og deres krig med mot skolemedisinerne og den skeptiske legen Dag Laure (Antonsen). Den andre historien er om VG-redaktør Hans (Johansen) som blir blind, og drar på tur med Ridderreiser, et reiseselskap som lurer blinde personer til å tro at de er på sydenferie. Vi møter også tre dansker og får høre om danskenes språkforvirring og kommunikasjonsproblemer.
Fanget i norsk film (episode 2)
For å amerikanisere samfunnet, finner man ut at norsk film må bli dårligere, og passer derfor på at skillet mellom norsk film og norsk virkelighet blir så stor som mulig. Forbindelsen mellom norsk film og norsk virkelighet er en magisk fjernkontroll, oppbevart av Pål Bang Hansen. Guttene Tord (Johansen) og Anders (Antonsen), får tak i fjernkontrollen, og ved et uhell ender de opp i "norsk film"-verdenen hvor de møter Lena (Eia) fra Døden på Oslo S. Vi møter også Homofile Historikere, som vil bevise at Kong Sverre var homofil og mobildetektiven (Johansen), som løser mordgåter ved hjelp av offerets mobiltelefon.
På DVD-utgivelsen kalles episoden kun for Norsk film.
Frelseren (episode 3)
Ifølge gamle profetier, skal det en gang bli født en frelser som skal frelse de med Downs syndrom. Myndighetene prøver å hindre fødselen av denne frelseren. Blant de som prøver å stoppe dette er den rødhårete politiagenten Einar (Johansen) som også er daglig leder for Rødt Hår og Fregner Museum og som har laget kortfilmen bollekinn og sigar med handling hentet fra en vits fra programmet Du skal høre mye.
I episoden brukes skuespillere med Downs syndrom.
Operasjon Rettferdighet (episode 5)
LO-leder Yngve Hågensen setter igang et prosjekt kalt «Operasjon Rettferdighet». Ved å tilsette et middel i drikkevannet til vanlige folk, får prosjektet folk til å tro de har en annen jobb enn de egentlig har. Dermed skal man få et rettferdig samfunn hvor alle deler likt på goder og plikter. For å teste ut dette i praksis velges et intetanende Åmodt som forsøkssted. Her viser det seg at operasjonen har en hake siden kompetansen som hører til jobben ikke blir overført mellom de som bytter jobb. Episoden viser også glimt fra prøvene til Orderud-musikalen som tar opp nye sider rundt Orderud-saken.
Hulter til bulter (episode 6)
Episoden handler om innehaveren av en innvandrerbutikk (Johansen) i Oslo og hans sønn (Antonsen). Sønnen har et stort plystretalent, men nektes å følge sin drøm av faren. Sønnen blir imidlertid oppdaget av Lars Ove (Eia) som driver et utested. Lars Ove har kronisk øresus men oppdager at plystringen har en harmonisk virkning på han og ønsker derfor at plystreren skal opptre på utestedet hans så mye som mulig. Episoden tar også opp problematikken rundt likheten mellom sjokoladetypene Mokkabønner og Kremtopper. Teorien som kommer frem er at Kremtopper, som kom noen år senere, ble så stor suksess at at Mokkabønner skiftet til en emballasje som er mistenkelig lik emballasjen til Kremtopper for å øke populariteten. Vi får også høre historien "Alt om min onkel" som handler om sportye Svein og hans alterego Truls Ove som er funksjonshemmet. Historien er en parodi på den norske dokumentaren "Alt om min far"
Söta bror, söta syster (episode 1)
Even (Antonsen) bryter ut av sitt trygge men rutinepregede forhold med Thomas (Johansen) og forelsker seg i en den svenske skuespillerinnen Maria (Eia). I det nye forholdet støter han imidlertid på problemer som kompliserte og for seg ukjente svenske tradisjoner og problemer med å forstå alle ordene i det svenske språket. I episoden møter vi også to muslimske fundamentalister (Johansen og Eia) bosatt i Norge og deres problemer i forbindelse med arrangering av terroraksjoner og tvangsekteskap.
Ikke i rute (episode 2)
Når en av innbyggerne (Eia) i en nordnorsk kommune mister dialektmelodien sin, blir skylden lagt på de sentrale myndigheter i Oslo. Ordfører (Antonsen) og rådmann (Johansen) drar til kommunalministeren i Oslo med en underskriftskampanje hvor de forlanger å få tilbake dialektmelodien. I Oslo møter de Oslolosen (Eia) som ikke liker folk utenbys fra og jobber med å føre forvillede kunstnere tilbake til stedet de kommer fra.
Innocence (2004)
Innocence er en fransk avant-garde «coming-of-age» psykologisk dramafilm fra, refissert av Lucile Hadžihalilović. Filmen er inspirert av novellen Mine-Haha, or On the Bodily Education of Young Girls (tysk originaltittel: Mine-Haha oder Über die körperliche Erziehung der jungen Mädchen) fra 1903 av Frank Wedekind.
Handling
Etter en rekke bilder av brusende vann, skog og mørke, og tomme underjordiske korridorer, kommer den seks år gamle Iris i en kiste plassert i en sovesals fellesområde, hvor hun blir møtt med varme og nysgjerrighet av de andre seks jentene som allerede bor der. Etter å ha kledd henne i en uniform som matcher deres, og fått børstet og flettet håret, bytter jentene alle hårbånd: hver jente får båndene som ble gitt fra jenta ett år over henne, og fargen markerer deres alder og år ved skolen. Iris er den nye yngste av dem, og får en røde sløyfe, men vekker irritasjonen til syv år gamle Selma - som tidligere hadde det røde båndet, og nå oransje båndet. Men jenta med det nye fiolette båndet, tolv år gamle Bianca, tar Iris under sine vinger.
I begynnelsen har Iris hjemlengsel, og ønsker å bli gjenforent med broren sin. Men Bianca forteller henne at det ikke er noen mulighet for dette, og ingen gutter er tillatt ved skolen deres. Alle jentene på skolen svømmer i innsjøen, og Iris blir raskt venn med Laura - som har det røde båndet i et annet hus. Den kvelden, til Iris sin forferdelse, går Bianca i et autorisert mystisk ærend som hun ikke kan diskutere med noen andre. Dagen etter har Iris en rutinemessig dag på skolen, med danse-timer, i klasserommet, og rekreasjon. Klassene på skolen drives av to attraktive unge kvinner: Mademoiselle Edith, som går med stokk og underviser, og Mademoiselle Eva, som underviser i dans. Hvert hus blir tatt hånd om av en eldre tjenestekvinne; jentene hvisker at alle de ansatte er jenter som tidligere hadde forsøkt å stikke av fra den inngjerdede skolen, og som ble presset til fast tjeneste ved skolen som straff. En natt følger Iris etter Bianca i hennes hemmelige ærend, men hun mister snart oversikten når hun kommer frem til hovedbygningen.
Iris forsøker å utforske området, men oppdager bare enda flere ting som hun ikke forstår: en skyggefull mann som forbereder en injeksjon til en skyggefull jente (muligens Bianca) og Iris flykter. En annen elev, Laura, stjeler en liten robåt, med hjelp fra Iris og forsøker å komme seg vekk fra skolen om natten. Men hun drukner når båten begynner å lekke, og været blir raskt dårligere. En fortvilet Iris forteller Bianca hva Laura har gjort. Skolen arrangerer en begravelse, hvor Lauras kiste blir brent på et bål. Når vinteren kommer, flyttes fokuset til den 10 år gamle Alice, som går på det femte året og har det blå hårbåndet. Men hun ønsker å forlate skolen, og se resten av verden utenfor skole-området. Hun har satt sitt håp til å vinne den årlige inspeksjonen av de blå sløyfene, hvor den mystiske rektoren skal komme langveisfra for å besøke skolen.
For første gang tar Alice med seg Nadja, som er ett år yngre enn henne på sin nattlige tur. Sammen går de inn i en hemmelig gang, hvor jentene går med sommerfugl-kostymer og forbereder seg: hver kveld setter de opp en danse-konsert for et mystisk publikum. Etter showet utforsker Bianca og en annen jente det tomme teateret. De finner en forlatt teaterhanske for menn, og møter en av tjenerne som teller forestillingens kvitteringer. Dermed oppdager jentene endelig hvordan skolen tjener pengene til å drive skolen. Bianca har snart hennes siste dag ved skolen. Etter et formelt og tårevått farvel, overlater hun pliktene sine til Nadja. Bianca og de andre jentene med fiolette bånd legger alle båndene sine i en boks. Hun går snart om bord på et tog, og forlater skolen for godt. Tilbake ved skolen dukker en ny jente opp fra kisten hennes, for å bli møtt av Iris, Selma og de andre jentene.
Springfjære
Springfjære er når tidevannet har den laveste fjære. Fenomenet inntrer når tidevannskreftene fra månen og solen virker mest mulig sammen, som er når månen, jorden og solen er omtrent på linje. Springfjære inntrer altså ved hver nymåne og fullmåne, omtrent hver fjortende dag. Fjæra er spesielt lav dersom det i tillegg er høytrykk.
Malla Moe
Petra Malena «Malla» Moe (født 12. september 1863 på gården Moe i Hafslo i indre Sognefjorden, død 16. oktober 1953 i Swaziland) var en norsk-amerikansk misjonær i Afrika.
Til Chicago
I Chicago besøkte Malla Trinity Lutheran Church. Hun gikk også til Moody Church, ledet av Reuben Archer Torrey. I 1891 deltok hun i den svenskamerikanske verdensevangelisten Fredrik Fransons vekkelsemøter i Moody Church. Franson overtalte henne til å bli misjonær, og etter et to uker langt bibelkurs ble hun og syv andre bestemt for afrikamisjonene for Fransons nyopprettede Scandinavian Alliance Mission i forbindelse med en gudstjeneste i Bethesda Church i New York den 1. april 1892.
Misjonær i Swaziland
Deretter ble hun sendt til Østafrika for å gå på et språkkurs hos East Africa Free Mission i Ekutandaneni i Natal innen hun ble sendt til Swaziland i det sørlige Afrika i 1892.
Der startet hun i 1898 misjonsstasjonen Bethel i Bulunga, nær Mhlosheni og Nhlangano, sør i Swaziland. Malla Moe var kommet til Swaziland uten verken utdanning eller erfaring, men hun gjorde et sterkt inntrykk. Ett år etter at misjonsstasjonen stod ferdig var det en skare på seksti omvendte som kom til søndagsmøtene. Malla Moe bodde sammen med de innfødte og lærte seg deres språk.
Malla Moe var misjonær i Swaziland frem til hun døde nesten 90 år gammel. Misjonsstasjonen Bethel var hennes base; der var hun resten av sitt liv (med avbrudd for et par opphold i Europa) og virket som evangelist, menighetsbygger, underviser og predikant. Hun utnevnte innfødte pastorer og fungerte som mentor for dem. Uten at ordet var brukt, kan man ekvivalerende betrakte henne som kirkens biskop.
Den første afrikaner som Moe vant for den kristne troen var en zulu, Mapelepele Gamede. Men det var en utfordring ved hans trosundervisning. Han syntes ute av stand til å lære seg å lese. Men etter en tid alene i skogen vendte han tilbake med en mirakuløs gave -- nå kunne han lese. De to lot døpe seg samtidig (skjønt for Malla var dette den annen gang hun ble døpt). Gamede tok fornavnet Johane og tjente så alltid som Moes tro partner i misjonsarbeidet, hvorav Evangelical Church in Swaziland (eSwatini senere) vokste frem.
Hennes første permisjon var fra 1902 og varte i tre år. Det brukte hun til å få finansiell og åndelig støtte. Én gruppe, Afrikagruppen i Minnesota, vedvarte med sende midler fra 1904 og til hennes død, skjønt kontakten var for det meste med brev ettersom hun tol så få pauser. Ett av de tre årene tilbragte hun i Norge. Der ble Malla forbudt å tale i bedehuset fordi men mente hun var fremfusende of alt for insisterende, noe som man vel trodde var passende i Afrika - men ikke i Norge.
En permisjon som begynte i 1916 strakte seg over de neste seks årene. I løpet av den tiden var Malla i Chicago, og reiste til øst- og vestkysten av USA og rundt om i Canada. I Norge hadde Malla denne gang et mer vellykket besøk enn sitt forrige, og hun ble en støtte for Ludwig Johnsons vekkelsesforkynnelse. I løpet av denne tiden ble hun satt ut for andre gang på grunn av en hofteskade.
Hun var aktiv til det siste, men den siste tiden ble det vanskeligere for Moe å reise rundt til fots, så da fikk hun bygd en husvogn som ble kalt Evangelievognen (Gospel Wagon) i 1928. Hun reiste rundt med seks hjelpere og tok imot folk i husvognen. Husvognmisjonen reiste rundt i hele Swaziland og så inn i Tongaland (Maputaland). Dette måtte ta slutt av helsegrunner i 1938; da måtte Malla p ble opereres på Nazarene-sykehuset i Bremersdorp for et alvorlig bylleutbrudd.
Kong Sobhuza II av Swaziland (konge fra 1899 til 1982) var også på et tidspunkt innom hennes Evangelievogn. Den britiske høykommissæren i Swaziland, Thomas Ainsworth Dickson (1881-1935), har sagt: «Om vi er hvite eller svarte, rike eller fattige, lærde eller ulærde, betrakter vi Malla Moe som den mest fremragande misjonær i Afrika.»
Død
Hun døde litt etter sin nittiårsdag, omgitt av sine afrikanske venner.
Hafslo
Det var ikke bedehus på Hafslo på den tiden Malla bodde i gamlelandet. Men Malla Moe som var vant med å samle inn penger til misjonsarbeid, fikk brødrene hjemme til å donere tomt og tømmer, og bedehuset ble bygd på dugnad og stod ferdig høsten 1922.
Den 16. september 2012 ble en minnestein over Malla Moe avduket ved bedehuset på Hafslo.
Remission
Remission har flere betydninger:
Vatan Şaşmaz
Vatsanever «Vatan» Şaşmaz (født 8. januar 1974 i Çanakkale, død 27. august 2017 i Istanbul) var en tyrkisk skuespiller, forfatter og programleder.
Şaşmaz har hatt roller i filmene Seninki kaç para?, Keloglan Karaprens'e Karsi og Çocuklar duymasin og i flere TV-serier. I 2000 ble han programvert for ATVs morgensendinger, før han i 2004 startet en karriere som programleder for ulike show på TRT. I 2013 og 2015 var han medprogramleder for Tyrkvisjonens sangkonkurranse.
Vatan Şaşmaz ble skutt og drept på et hotellrom i Beşiktaş i Istanbul av skuespilleren, og hans tidligere samboer, Filiz Aker.
Reidar Haaland
Reidar Haaland (født 21. februar 1919 i Stavanger, død 17. august 1945 i Oslo) var fabrikkarbeider, butikkeier, frontkjemper og betjent i Statspolitiet. Han torturerte flere fanger og var den første nordmannen som ble henrettet i det norske landssvikoppgjøret etter andre verdenskrig.
Haaland ble medlem av Nasjonal Samling i desember 1940, men han meldte seg ut av partiet i mai 1941. Et par måneder senere stilte han som frivillig til den nyopprettede Norske Legion. Han tjenestegjorde to år ved Leningradfronten i Sovjetunionen. Etter retur til Norge møtte han Sverre Riisnæs, som tilbød Haaland en stilling i Statspolitiet. I denne stillingen torturerte Haaland minst ni norske fanger.
Den strenge dommen mot ham dannet presedens for domsavsigelser i flere senere saker mot norske torturister.
Gåebrien sijte
Sijten dekker et område på 1 929 km² og har inntil 4 500 rein. Det er ti siidaandeler i sijten. Sør for distriktet ligger Svahken sijte, i nord ligger Saanti sijte; i øst grenser distriktet til Mittådalens sameby på svensk side. Årsrytmen i beitemønsteret i området går nord-sør; med vår-, sommer- og høstbeiter i den nordlige delen. Distriktet bruker Fæmund reinbeitedistrikt nord og vest for Femunden som vinterbeite, sammen med Saanti sijte.
Reindriften i området ble fram til 1940-årene drevet som to adskilte distrikter: Riast og Hylling distrikter. Både på 1800- og 1900-tallet var Rørossamene og deres reindriftsområder gjenstand for flere arealbrukskonflikter med tilgrensende jordbrukere enn de andre reinbeitedistriktene i det sørsamiske området; en av disse konfliktene var overfallet på samene ved Dalbusjøen i 1811. Distriktet var part i Selbusaken i 2001, som fastslo retten til beite på privat grunn innenfor reinbeitedistriktets grenser.
Andrew Utting
Andrew Utting (født 9. september 1977 i Melbourne), australsk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen.
Utting vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2004 i Athen. Han var med på det australske laget som kom på andreplass i turneringen bak Cuba. Australia tapte finalen til Cuba med 2-6.
Dylan Mondegreen
Dylan Mondegreen er den norske sangeren og låtskriveren Børge Sildnes. Han har gitt ut album i USA, Storbritannia, Japan, Filippinene, Korea, Italia og Thailand.
Han er også blitt omtalt i Pitchfork, NME, Under The Radar og Spin.
Dylan Mondegreen har turnert i USA, Japan, Kina, Italia og England. I Norge er han kanskje mest kjent for låtene Wishing Well og Girl In Grass, som begge var B-listet på NRK P3. Han var også finalist i NRK Urørt i 2008.
Leonaedoeus
Leonaedoeus er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange trebukker, i alle fall en av artene ensfarget brun. Antennene er ganske tynne, litt lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover. Beina er middels lange, nokså kraftige.
Utbredelse
Arten er endemisk for Madagaskar.
Oswaldo Alanís
Oswaldo Alanís Pantoja (født 18. mars 1989) er en meksikansk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben San Jose Earthquakes, på lån fra CD Guadalajara.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Havnnes
Havnnes, tradisjonell uttale Hamnnes, (kvensk: Karkko 'ør; skjær; flat sandstrekning',nordsamisk: Gárgu 'grunne, strand') er et gammelt handelssted i Nordreisa kommune i Troms. Stedet ligger på sørspissen av Uløya og er Norges nordligste bevarte handelssted som fortsatt er i drift. Havnnes har i dag ca. 50 innbyggere. Havnnes er en perle i Nord-Norge, man ser det grønne og frodige møte det ville, vakre og ufruktbare. Havnnes ble i 2004 kåret til årets kulturlandskap i Troms. Stedet har fergeforbindelse til Rotsund på fastlandet (fylkesvei 357). Havnnes er blant annet kjent som hjemstedet til «Mor Lyng» (Ovidia Fredrikke Lyng) i første halvdel av 1800-tallet.
Historie
Steinalderfunn viser at det har vært bosetting her i ca. 6000 år. Det er funnet kniver, spydodder, økser og fiskesøkker som viser at Havnnes tidlig har vært fast boplass. Siden 1868 har handelsstedet vært eid av familien Giæver. Havnnes er fortsatt i privat eie.
Om bebyggelsen
De fleste husene på Havnnes er fredet. I 2014 ble Havnnes tildelt kvalitetsmerket Olavsrosa.
Næringsliv og handel
Den forretning som Johs. H. Giæver overtok i 1868 var startet av Tomas A. Lyng den 22. august 1795 ifølge kopi av kongelig bevilling. Tomas A. Lyng var gift med den legendariske "Mor Lyng" som selv fikk 12 barn hvorav ingen levde opp. Historien forteller at hun tok til seg 32 pleiebarn da hun ikke var forunt å ha egne barn. Det produseres tørrfisk og saltfisk slik det har vært gjort i mange år. I tillegg har stedet en liten, men koselig landhandel hvor man får kjøpt ferske aviser og nybakte brød. Her finnes utleie av hus og båter om man ønsker å koble av i historiske omgivelser omkranset av de vakre Lyngenfjellene. Stedet har gode muligheter for vandring, avkobling og reakreasjon.
Om stedsnavnet
Rygh (1911: 179) opplyser at den tradisjonelle uttalen av stedsnavnet er "ha`mmnés" og at skriftformen Hamnes er belagt i 1723. Han legger til at navnet "I den sidste Matr. skr. Hamnnes."
Richard J.A. Talbert
Richard John Alexander Talbert (født 26. april 1947) er en britisk-amerikansk forfatter og professor i historie. Han forsker på oldtiden og antikkens geografi og på oppfattelsen av rom i oldtidens verden ved Middelhavet.
Liv og virke
Talbert fikk sin utdannelse ved Corpus Christi College ved University of Cambridge, hvor han fikk sin doktorgrad i 1972. Talbert var ansatt i fakultetene ved Queens University, Belfast og McMaster University i Ontario, Canada. Talbert er en ledende forsker på antikkens geografi og området rundt Middelhavet. Talbert er leder av rådet for Ancient World Mapping Center, som er basert ved University of North Carolina, hvor han også er ansatt som professor. Blant hans vitenskapelige arbeider er sammenstillingen av Barrington Atlas av den greske og romerske verden (Princeton, 2000), som han ble tildelt Association of American Publishers Award i 2000 for, for beste faglige eller vitenskapelig flerbinds oppslagsverk i humaniora.
Ploging
Ploging er en skiteknikk som lar skiløperen redusere farten. Teknikken består i at skiløperen danner nettopp en «plog» ved å stille skiene i en V-form, for å oppnå en bremsende effekt gjennom å bruke hofte-, lår- og leggmuskulaturen til å skape et trykk mot underlaget. Dette lar også plogeren styre ved å legge mer vekt på en av skiene: legger plogeren mest vekt på høyre ski, svinger hun til venstre; legger hun mest vekt på venstre ski, svinger hun til høyre.
Teori
Ploging inngår sammen med å sitte i hocke og den enda mer sammenkrøpne «eggestillingen» i kategorien utforteknikker innen langrennssporten, men skiller seg fra øvrige ved at den er ment å redusere farten istedenfor å optimalisere eller øke fremdrift. Derfor omtales ploging gjerne av teoretikere som en «destruktiv» teknikk, i motsetning til teknikker som skaper fremdrift, som omtales som «konstruktive» teknikker.
Undersøkelser
Adferdsforskere har foretatt to undersøkelser om hvorfor skiløpere ploger: en studie ble utført ved å granske TV-bilder fra 50 og 30 km fellesstart i OL i Vancouver; den andre studien ble utført av observatører utplasset på toppen av «Slaktern» ved Blankvann i Nordmarka. Den første studien viste at eliteutøverne, selv om de opererte i til dels svært tette felt i høy fart, kun ploget hvor det var hensiktsmessig (taktisk) å redusere farten, og heller valgte å styre unna hindringer gjennom raskere konstruktive teknikker. Studien viste videre at plogingstakten var noe høyere hos dameløperne, men bare blant de bakerst i feltet.
«Nordmarksstudien» viste en langt høyere grad av ploging, selv blant skiløpere med uhindret ferdsel. På bakgrunn av disse studiene konkluderte forskerne med at inntil 60 % av all ploging skyldes manglende skiferdigheter (ettersom ploging nesten ikke forekom blant eliteløperne), at 35 % av all ploging skyldes forsiktighet (basert på at enkelte av de dårligste dameløperne, også blant eliteløperne, valgte å ploge unødig), at 4 % av ploging skyldes taktiske eller familiære hensyn, og at kun 1 % av all ploging er nødvendig.
Nord-Amerikanske psykologer, som har hatt mulighet til å sammenligne vinnerinstinkt og skiferdigheter blant studenter, har basert på en undersøkelse utført i lett terreng, lansert en teori om at ploging kan være et tegn på manglende vinnervilje.
Ploging i Marka
Skiforeningen har siden sent på 1990-tallet unnlatt å sette spor i enkelte utforbakker i Marka. Formålet har ganske sikkert vært å øke sikkerheten ved å gjøre det lettere å ploge. Hensikten er god, men enkelte vil hevde at foreningen dessverre bruker dette virkemiddelet for ofte; ettersom mange opplever en bakke uten spor nærmest som et påbud om å senke farten, ploger mange ofte i bakker hvor det ville vært tilstrekkelig å unnlate å sette seg i hocke. Løypenettet blir derfor opp-ploget i altfor stor grad, noe som medfører økt faregrad, og ikke mindre.
Ploging har også den uheldige effekt på løypene at snøen skyfles til side og, ved gjentatt ploging, etterlater snøfonner som er vanskelige å styre i i utkanten av sporet, og et svært tynt til ikke-eksisterende snø- eller is-lag i midten av sporet. Selv om ploging kan oppleves trygt for den indviduelle ploger, vil plogeren kunne skape farligere situasjoner for den som kommer etter seg; er først sporet ploget opp til det ugjenkjennelige, vil det også være vanskelig å foreta en bråstopp i form av full skrens. Plogeren bør derfor forsøke å ploge i utkanten av sporet, og ikke i midten, slik at snøen skyfles inn i og ikke ut av løypen.
Det må imidlertid ikke være tvil om at enhver skiløper står fritt til å ploge når den måtte ønske.
Tunsberg bispedømme
Tunsberg bispedømme er et bispedømme innen Den norske kirke som omfatter menighetene i Vestfold og Buskerud, med Tønsberg domkirke som bispesete. Det er organisert i 10 prostier, 34 kirkelig fellesråd og 113 kirkesokn. Bispedømmet ble opprettet i 1948, etter at Odelstinget den 24. november 1947 vedtok at Buskerud og Vestfold skulle utgjøre et nytt bispedømme, og at Tønsberg skulle være bispesete. Disse fylkene lå tidligere under Oslo bispedømme.
Den 8. mars 1948 nominerte det nyvalgte bispedømmerådet tre kandidater til det forestående bispevalget. Residerende kapellan Bjarne Skard fikk flest stemmer og ble utnevnt til Tunsbergs første biskop. Han trådte i funksjon 1. juli 1948, og kong Haakon VII var til stede ved bispevigslingen i Tønsberg domkirke 20. juni samme år.
Hurro-urartiske språk
Hurro-urartiske språk er en språkfamilie som omfatter de to orientalske oldtidsspråkene hurrittisk og urartisk.
Noen mener at språkfamilien kan være i slekt med de nåværende dagestanske språk og klassifiserer disse to språkgruppene sammen som alarodianske språk.
Jan Erik Fåne
Jan Erik Fåne (født 25. september 1965 i Oslo) er en norsk kommunikasjonsrådgiver, lobbyist og tidligere politiker for FrP. Han satt på Stortinget for FrP i perioden 1989–1993 og var formann i FpU i perioden 1990–1992. Fåne var en av liberalistene i partiet. Han trakk seg ut av rikspolitikken i 1993 og meldte seg ut av partiet etter splittelsen som oppstod på Bolkesjø i 1994. Han ble senere medlem av Høyre. Fåne har etter den politiske karrieren arbeidet som kommunikasjonsrådgiver i PR-bransjen.
Politisk karriere
Fåne begynte sin karriere som formann i Oppegård FpU i 1983 (til 1986) og var noe senere formann i Oppegård FrP (1985 til 1988). I perioden 1990–1992 var han formann i FpU, og i perioden 1989-93 satt han på Stortinget for FrP. Det vakte en viss oppsikt at han i forkant av stortingsvalget i 1989 markedsførte seg selv ved hjelp av en løpeseddel med tittelen «Hvem faen er Fåne». Han kjørte en liberalistisk politikk, men kom etterhvert i konflikt med den konservative fløy i partiet. I 1990 var en av de som var med å fremmet det privat lovforslaget om partnerskap for homofile (senere kjent som Partnerskapsloven).
Han markerte seg i tillegg som tilhenger av frihandel, fri innvandring, avskaffelse av Statskirken og den kristne formålsparagrafen i skolen. Han var også positiv til norsk medlemskap i EF (EU). Han beskrev seg i 1990 som en radikal som ønsket å endre det bestående samfunn. Vinteren 1993 tapte han kampen om førsteplassen på Akershus Fremskrittspartis stortingsvalgliste overfor den mer konservative Fridtjof Frank Gundersen. Få dager etter meddelte han at han hadde trukket seg fra andreplassen. Gundersen anså nomineringsprosessen som en kamp mellom de liberale og de konservative kreftene i partiet og uttalte i etterkant at: «''nå må det være slutt på liberalistenes epoke i Fremskrittspartiet. Partiets liberalisme må begrenses til å gjelde økonomi''».
Han var journalist og redaktør i partiavisa Fremskritt fra 1987 til 1990.
Tiden etter rikspolitikken
Fåne har etter rikspolitikken arbeidet i PR-bransjen som kommunikasjonsrådgiver og lobbyist. Han ble i 1993 ansatt i informasjons- og rådgivningsbedriften Geelmuyden.Kiese, fra 1998 i Woldsdal & Partnere, senere i Brynhildsen Woldsdal Public Relations, 20/20 Communications AS og siden 2009 i Kreab Gavin Anderson. Fåne ble i 2013 direktør for kommunikasjon og samfunn i Finans Norge.
Jan Erik Fåne har etter 1993 kun hatt en perifer rolle i det politiske landskapet. Han var medlem i Høyres programkomitéen i 1999-2001, og har senere vært lokalpolitisk aktiv for Høyre i Ullensaker.
Personlige forhold
Fåne er sønn av sveiser Anders Fåne (1924–2004) og husmor Petra N. Nilsen (1923–2002). Jan Erik Fåne er gift med Zaineb Al-Samarai.
Liste over sørkoreanske filmer
Liste over sørkoreanske filmer er en kronologisk liste over filmer som er produsert i Sør-Korea fra september 1948 til i dag. For tidligere koreanske filmer, se Liste over koreanske filmer. For filmer produsert i Nord-Korea fra september 1948 til i dag, se Liste over nordkoreanske filmer. For en alfabetisk liste over filmer, se Kategori:Koreanske filmer.
Assis
Assis er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Norsk (skolefag)
Norsk er et obligatorisk gjennomgående fag i norsk grunnskole og videregående skole. Faget skal gi eleven kunnskaper i skriftlig og muntlig norsk språk, samt språkhistorie, litteraturhistorie og andre sider ved faget.
Det undervises i både hovedmål og sidemål, det vil si bokmål og nynorsk, der plasseringen av målformene avgjøres dels av kommunens valg av målform og dels av enkeltelevers preferanser. Med dette menes det at elever selv kan velge hvilket mål de vil ha som hovedmål. Elever som ikke ønsker sidemål kan klage til ordføreren i sin kommune, og med det slippe opplæring i dette. For elever som er fritatt fra undervisning og eksaminering i sidemål gis det opplæring i norsk som andrespråk, eventuelt morsmålsundervisning. Slikt fritak gis til elever med minoritetsspråklig bakgrunn, inkludert norskfødte elever der en av eller begge foreldre har et annet morsmål og bruker dette i hjemmet, og til elever som på grunn av lese- og skrivevansker eller andre lærevansker trenger ekstra undervisning i hovedmål for å kunne mestre grunnleggende ferdigheter i faget.
Grunnskole
I grunnskolen gis det standpunktkarakter (avgangskarakter) i norsk hovedmål skriftlig, norsk sidemål skriftlig og norsk muntlig. Elever som er fritatt for sidemål får dette anført på vitnemålet. Elever kan trekkes ut til å avlegge avsluttende grunnskoleeksamen i norsk, skriftlig og/eller muntlig. Skriftlig eksamen avlegges over to dager, med hovedmål en dag og sidemål den andre, eventuelt hovedmål begge dager dersom eleven er fritatt fra sidemålseksaminering. Skriftlig eksamen blir utarbeidet og sensurert sentralt. Muntlig eksamen blir utarbeidet og sensurert lokalt.
Videregående skole
I den videregående skolen gis det etter Vg2 yrkesfaglige utdanningsprogram to standpunktkarakterer i faget: Én i norsk hovedmål skriftlig og én i norsk muntlig. Etter Vg3 studieforberedende utdanningsprogram samt etter Vg3 påbygging til generell studiekompetanse gis det tre standpunktkarakterer: Én i norsk hovedmål skriftlig, én i norsk sidemål skriftlig og én i norsk muntlig.
Etter Vg2 yrkesfaglige utdanningsprogram kan elevene trekkes ut til skriftlig eksamen i norsk hovedmål. Skriftlig eksamen blir utarbeidet og sensurert lokalt. Elevene kan også trekkes ut til muntlig eksamen i norsk. Også muntlig eksamen blir utarbeidet og sensurert lokalt. Eksamen omfatter hele faget (112 timer).
Etter Vg3 studieforberedende utdanningsprogram og Vg3 påbygging til generell studiekompetanse skal elevene skal opp til skriftlig eksamen i norsk hovedmål. Elevene kan også trekkes ut til skriftlig eksamen i norsk sidemål. Skriftlig eksamen blir utarbeidet og sensurert sentralt. Elevene kan i tillegg trekkes ut til muntlig eksamen i norsk. Muntlig eksamen blir utarbeidet og sensurert lokalt. Eksamen omfatter hele faget (393 timer).
Grunnleggende ferdigheter
I Kunnskapsløftet oppgis de grunnleggende ferdighetene i faget å være:
Gan Jiang
Gan Jiang eller Ganelven (kinesisk: 赣江; pinyin: Gàn Jiāng) er største elven i den kinesiske provinsen Jiangxi. Elven renner gjennom innsjøen Poyang Hu og så ut i Chang Jiang (Yangtzekiang). Den har en lengde på 758 km og et nedslagsfelt på 81 600 kvadratkilometer. Den er Nanchangs hovedtransportarterie.
Björn Reinholdsson
Björn Reinholdsson er en svensk tidligere fotballspiller. Reinholdsson, som var spiss, spilte seriekamper for Malmö FF i 1972 og 1973.
Steve Archibald
Klubbkarriere
Archibald ble først kjent for et større publikum da han spilte på midtbanen for det skotske fotballaget Clyde (65 ligakamper og sju mål mellom 1974 og 1977), rett utenfor Glasgow. Han ble flyttet opp som spiss da han meldte overgang til Aberdeen i 1977, der han straks utgjorde et fryktet radarpar sammen med Joe Harper. Archibald spilte 76 ligakamper og scoret 30 mål for Aberdeen mellom 1977 og 1980, og fikk med seg gullmedaljen i Scottish Premier Division i 1979/1980-sesongen. I 1980 gikk ferden videre til londonklubben Tottenham Hotspur (77 mål på 189 kamper 1980-1984), og han vant FA-cupen to ganger (1981 og 1982) og UEFA-cupen én gang (1984) med Spurs. Sommeren 1984 ble Archibald solgt til Barcelona i Spania. På Nou Camp ble Archibald fort en hit. Archibald erstattet ingen mindre enn Diego Maradona i Terry Venables' nye Barcelona. Archibald scoret i ligadebuten i 3-0-seieren over Real Madrid. Han fikk imidlertid ikke så mange kamper for Barca etter at Mark Hughes og Gary Lineker ankom (UEFA-regler sa da at ingen lag kunne ha flere enn to utlendinger på banen samtidig). Totalt scoret Archibald 24 ligamål på 55 kamper for Barcelona mellom 1984 og 1988, men de fleste målene kom i to sesonger mellom 1984 og 1986. Sesongen 1987/1988 var han på utlån til Blackburn Rovers (fire mål på 20 ligakamper).
Hibernian FC
Steve Archibald spilte én sesong for Hibernian FC, sesongen 1988/1989. Det ble totalt 18 mål (15 ligamål) for Hibs på 44 kamper. David Duff og Jim Gray hadde tatt over som eiere av Hibernian FC i 1987. De hadde store planer for Hibs. Derfor ble det å investere i gode spillere viktig. Målmannen Andy Goram kom til Hibs fra Oldham Athletic for det som da var klubbrekord med £325 000, men selv Gorams ankomst ble overskygget da Archibald kom fra Barcelona.
Den tidligere skotske landslagsspilleren (fire mål på 26 kamper for Skottland mellom 1980 og 1986) ville gjerne returnere til Storbritannia, og det kokte ned til et enkelt valg mellom Hibernian FC og Kenny Dalglishs Liverpool FC. Archibald var medlem av Skottlands VM-tropp både i 1982 og 1986. Mange øyebryn ble hevet da Archibald noe overraskende valgte Easter Road framfor Anfield. Men skotten Archibald hadde kjøpt planene for hva Duff og Gray ønsket å skape i Leith. Senere har Archibald uttalt at det var et korrekt valg. Han kunne ha valgt det store Liverpool-laget på slutten av 1980-tallet, men foretrakk Leith framfor Merseyside.
Den tidligere Aberdeen-spissens erfaringer ble svært viktige for Hibs under hans opphold i Edinburgh, og målene hans var en avgjørende faktor for at Hibs igjen kvalifiserte seg for europacupspill, etter 11 års fravær. Minneverdige mål fra Archibald denne sesongen 1988/1989 inkluderer to mål mot Celtic, da Hibernian slo Glasgow-klubben 3-1 på Easter Road. Archibald scoret også mot Celtic på Hampden Park senere samme sesong i semifinalen av den skotske cupen, men kunne ikke forhindre at Hibernian ble slått ut. Det kanskje mest minneverdige målet scoret Archibald i seieren over Heart of Midlothian på Tynecastle i november 1988. Kaptein Gordon Rae ble utvist fra kampen allerede etter 16 minutters spill, men et virkelig kjempende Hibs-lag sikret at det fortsatt var uavgjort da kampen gikk inn i sluttminuttene. Da Hearts presset på for å skaffe seg et vinnermål, ble de kontret i senk. Paul Kane slo en pasning opp i feltet og den ble umiddelbart eksekvert av Archibald, som rolig plasserte ballen i mål bak Hearts-keeperen Henry Smith. Bildet av Steve Archibald som deretter stod med armene hevet høyt i været foran tusenvis av Hibernian-fans, er et av de mest karakteristiske fra denne fotballæraen.
Kanskje var nøkkelen til Archibalds suksessfulle første sesong på Easter Road det vellykkede samarbeidet han hadde med dagens Hibernian-trener Gareth Evans. I en alder av 33 år manglet Steve Archibald sin tidligere hurtighet, men denne svakheten ble kompensert ved det fatum at hans makker i angrepet, den unge engelskmannen Evans, var lynrask.
Til tross for sin lett lutende og noe slentrende opptreden var Archibald velsignet med naturtalentet til å score mål ved jevne mellomrom og han hadde en vidunderlige ballkontroll. Med sin rolige og kontrollerte pasningssikkerhet minnet Archibald stadig Easter Road-publikummet på hvorfor hans talent hadde brakt ham til de største scenene i europeisk fotball. 15. april 1989 forlot Archibald Hibs-garderoben for godt, etter at han hadde fått vite at han bare skulle sitte på benken i oppgjøret mot Motherwell. Innkjøpet av ny engelsk spiss til Hibs gjorde at den siste tida i Leith innebar lite spilletid for Archibald.
Sommeren 1989 fortsatte Archibald sin karriere i spanske RCD Espanyol (fem mål på 15 kamper), St Mirren (to mål på 16 ligakamper i 1990/1991-sesongen), Clyde (én kamp i 1992), Fulham (to kamper i 1992), East Fife (sju mål på 49 kamper i 1994-1996) og til slutt én kamp for irske Home Farm i 1996, da han la fotballstøvlene på hylla for godt, for å bli manager for det skotske østkystlaget East Fife.
Etter fotballkarrieren
Etter at spillerkarrieren til Archibald var over, var han manager i to perioder (1994-1996 for East Fife og 2000-2001 for Airdrieonians). Han var også i flere år fotballagent. I dag bor Steve Archibald i Spania og arbeider for Barca TV på kampdager.
Sommer-OL 1960
Sommer-OL 1960 ble avholdt i Roma i Italia. Fire år etter landets første OL i Cortina d'Ampezzo skulle nå Italia arrangere sitt første sommer-OL. Roma var egentlig tildelt lekene i 1908, men på grunn av et vulkanutbrudd fra Vesuvio i 1906 ble lekene flyttet til London. I 1955 ble byen tildelt lekene etter å ha slått ut Lausanne, Detroit, Budapest, Brussel, Mexico by og Tokyo i konkurransen om å få arrangere lekene. Dette OL var det første med direktesendte TV-overføringer til hele verden. Alle deltagerne, utenom de fra Sovjetunionen, ble velsignet av Paven på Petersplassen.
Valg av vertsby
Roma ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 51. sesjon i Paris i Frankrike 16. juni 1955.
Åpningsseremonien
De 17 olympiske sommerlekene sin åpningsseremoni startet den 25. august kl 16.30 på den Olympiske Stadion. Utøverne møtte opp i deltakerlandsbyen hvor de marsjerte til Stadio dei Marmi, en strekning på 1,65 km. Deretter marsjerte de inn på stadion nasjonvis med Hellas som første nasjon og de andre i alfabetisk rekkefølge etter deres italienske navn. Det italienske laget avsluttet paraden. Åpningstalen ble holdt av presidenten i organisasjonskomitéen, Andreotti, etterfulgt av presidenten i IOC, Avery Brundage, mens den italienske presidenten, Giovanni Gronchi erklærte lekene for åpnet. Deretter fulgte seremonielle hendelser som heising av det olympiske flagget, fremføring av den olympiske hymne og overrekkelse av Antwerpen-flagget fra borgermesteren i Melbourne til presidenten av IOC som igjen overrekket det til borgermestern av Roma. Friidrettsutøveren Giancarlo Peris fikk æren av å tenne den olympiske ilden, mens den olympiske ed holdt av Adolfo Consolini, friidrettsutøver.
Juan Sebastián Verón
Juan Sebastián Verón (født 9. mars 1975 i La Plata) er en argentinsk tidligere fotballspiller og styreleder for den argentinske klubben Estudiantes de La Plata.
Verón startet sin utenlandskarriere i Sampdoria under Sven-Göran Eriksson. Han spilte 1998-99-sesongen for AC Parma, før han ble gjenforent med Eriksson, denne gangen i Lazio. Her vant han både seriemesterskap og cupmesterskap.
I 2001 ble han kjøpt av Manchester United for £28.1 millioner, engelsk rekord den gangen. Skadeproblemer gjorde at Alex Ferguson lot ham gå til Chelsea i 2003, som nå hadde blitt tatt over av Roman Abramovitsj.
Skadene fortsatte, og han ble ingen suksess i Chelsea. The Times hadde han på sin liste over de 50 verste overgangene i engelsk fotballhistorie. Ironisk nok var han i 2004 på FIFAs liste over de 125 beste nålevende spillere, valgt ut av Pelé.
Han ble lånt ut til Inter i to sesonger, og da kontrakten hans gikk ut gikk han tilbake til Estudiantes, klubben han startet karrieren sin i.
Statistikk
Manchester United
Cylydrorhinus
Cylydrorhinus er en slekt av snutebiller som vanligvis er lett kjennelige på at snuten er høyst dobbelt så lang som bred, og at antennene er knebøyde.
Utseende
Små til middelsstore, kraftige, skjellkledte snutebiller med kort snute. Snuten er kort og bred. Skjellene som dekker kroppen er gjerne lyst gråbrune, men kan også være grønnlig metallskinnende.
Levevis
Larvene lever i jorden, av ulike slags røtter, mens de voksne billene gnager på blader og knopper av mange forskjellige planter. De voksne billene har et allsidig kosthold, og er sjelden knyttet til spesielle plantearter.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i den neotropiske økosonen.
Marc Degryse
Marc Gabriel Degryse (født 4. september 1965 i Roeselare) er en belgisk tidligere fotballspiller som spilte angriper og for flere europeiske klubber. På klubbnivå representerte han Club Brugge, RSC Anderlecht, Sheffield Wednesday, PSV Eindhoven, KAA Gent og Germinal Beerschot. For Belgia spilte han totalt 63 landskamper og scoret 23 mål, og representerte landet både under VM i fotball 1990 og VM i fotball 1994.
Degryse ble kåret til årets fotballspiller i Belgia i 1988, 1990, 1995 og i 2000.
Gabriel Lund (1773–1832)
Gabriel Lund (født 4. oktober 1773, død 3. november 1832) var kjøpmann, eidsvollsmann og stortingsmann fra Farsund i Vest-Agder. Lund var cand. theol. i 1795, men var aldri prest. Han var sønn av kjøpmann Jochum Brinch Lund i Farsund, og tilhørte slekten Lund. Han gikk inn i handelshuset til faren og senere overtok han handelshuset og drev det frem til 1830.
I 1814 var Lund utsending fra Lister len til riksforsamlingen på Eidsvoll. Han var da medlem av finanskomiteen og støttet selvstendighetspartiet. Han tok ikke ofte ordet i debattene, bortsett fra da verneplikten ble diskutert. Lund var svært omfangsrik og fikk egen stol i rikssalen. Slottprest Claus Pavels beskrev ham med "en næsten monstrøs Copulence".
Mange år senere, 1827, 1828 og 1830 var han stortingsrepresentant fra Lister og Mandals amt. På disse tingsamlingene var han medlem av Lagtinget. I 1827 var han medlem av komiteen om fiskeria og om brennvinsbrenning. Han var også medlem av riksretten. På det overordentlige storting 1828 var han med i reglementskomiteen, i 1830 medlem av komiteen for justis- og politivesen, om brannvesenet i byene og om kjøpstadskatten.
Etter Napoleonskrigene gikk det gradvis nedover med handelshuset, I 1830 ble Lund postmester i Trondheim. Han døde der to år senere. Han ble gravlagt ved Nidarosdomen, og graven finnes fortsatt.
Familiens praktbygning Husan i Farsund ble regnet som «Agders perle og Sørlandets pryd». Det enorme kjøpmannshuset brant ned under krigen i 1940, men er gjenoppbygget som kopi og tjener som Farsunds rådhus. Familiens landsted Huseby på Lister er i dag en av kommunens storgårder.
Shafqat Rasool
Shafqat Rasool (født 10. desember 1988) er en pakistansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjuendeplass med det pakistanske landslaget.
Våla
Våla er ei elv i Ringebu kommune i Innlandet. Den har sine kilder i fjellområdene sør og øst for Rondane nasjonalpark, og munner ut i Lågen ved Ringebu sentrum (Vålebrua). Elva drenerer et nedbørsfelt på 314,75 km².
Selve Våla er bare 5 km lang, og dannes ved samløpet av de to hovedgreinene, Nordåa og Søråa, like nord for Ringebu. Regnet fra Nordåas fjernest tilløp vest for Muvatnet i Rondane er elva rundt 30 km lang. Fra samløpet mellom Nordåa og Søråa renner elva gjennom et dypt gjel, før den renner ut på elvesletta mot Lågen. På den siste strekningen før munningen renner den slakt gjennom sentrum av Ringebu.
Elva er utbygd til kraftproduksjon i Vinkelfallet kraftverk, og den øverste tredjedelen av elva er oppdemt til inntaksmagasin ved en 40 meter høy demning. Mellom demningen og utløpet fra kraftverket er elva for det meste tørrlagt, unntatt i flomperioder. Strekningen fra kraftverket til munningen i Lågen er sterkt kanalisert.
João Menezes
João Menezes (født 17. desember 1996) er en brasiliansk tennisspiller.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde i singel.
Zagreb School of Management
Zagreb School of Management – VERN (Zagrebačka škola za menadžment – VERN) er en privat, akkreditert høyskole i Zagreb i Kroatia. Skolen ble grunnlagt i 2001 og har som formål å utdanne spesialister innen turist- og reiselivsnæringen og å gi et godt faglig grunnlag for en ny generasjon ledere i kroatisk reiseliv. Skolen har 160 fulltids- og 40 deltidsstudenter. Skolen er trainee-medlem av organisasjonen EURHODIP (The Leading Hotel Schools in Europe) fra 29. mars 2005.
Lukáš Klein
Lukáš Klein (født 22. mars 1998) er en slovakisk tennisspiller.
Han representerte Slovakia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde i singel.
Liste over norske sjakkspillere
Dette er en liste over norske sjakkspillere. Listen omfatter sjakkspillere som har oppnådd internasjonale titler (GM, IM, WGM og WIM) samt andre sjakkspillere med fremragende resultater. Listen omfatter også personer som først og fremst er kjent for andre ting enn sjakk, men som også har vært sjakkspillere.
Stormestere (GM)
Tittelen stormester (GM) er den høyeste tittelen i sjakk. Den ble første gang utdelt i 1914. Den første norske GM var Simen Agdestein, som ble utnevnt til stormester i 1985.
Kravene for å bli stormester har variert noe over tid. For å bli GM må man nå som hovedregel ha oppnådd tre eller flere «GM-normer» som tilsammen omfatter minst 27 partier. En GM-norm er en ratingprestasjon i en internasjonal turnering på minst 2,600, mot motstandere som har en gjennomsnittlig FIDE-rating på minst 2,380. For å bli GM må man i tillegg ha oppnådd en FIDE-rating på minst 2,500 i løpet av karrieren.
Internasjonale mestere (IM)
Tittelen internasjonal mester (IM) er den nest høyeste tittelen i sjakk. Den ble første gang utdelt i 1950. Den første norske IM var Olaf Barda, som ble utnevnt til internasjonal mester i 1952.
Göteborg (7" EP)
Göteborg er det svenske punkbandet Troublemakers første EP, utgitt i 1987.