cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liane Sato
Liane Lissa Sato (født 9. september 1964 i Santa Monica i California), amerikansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona. Sato vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under OL 1992 i Barcelona. Hun var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for damer bak Cuba og SUS. USA tapte semifinalen mot Cuba med 2-3 men vant bronsefinalen mot Brasil med 3-0. Sato spilte seks kamper i OL-turneringen.
Fexhe-le-Haut-Clocher
Fexhe-le-Haut-Clocher er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av fem delkommuner: Fexhe-le-Haut-Clocher, Freloux, Noville, Roloux og Voroux-Goreux.
Mathias Heggestad
Mathias Kristian Heggestad (født 1. mai 1895 i Ramnes i Vestfold, død 30. mars 1963) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1950 til 1961 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund.
Før han ble lokomotivfører hadde Heggestad arbeidet en tid som pusser ved Holmestrand–Vittingfossbanen, og fra 1914 til 1916 ved Kongsberg Våpenfabrikk. Han startet sin lokomotivkarriere sommeren 1916 som aspirant, ble fyrbøter i 1919 og lokomotivfører i 1938.
Peder Nilssen-Fjære
Peder Nilssen-Fjære (født 1850, død 1913) var enn norsk lærer, gårdbruker og lokalpolitiker fra Meløyvær, da i Bjarkøy kommune, senere bosatt på Fjær sør for Kjerringøy. Han var ordfører i Nordfold-Kjerringøy kommune fra 1899 til 1904, og ble senere Kjerringøy kommunes første ordfører fra 1906 til 1907.
Mathias Heggestad
I alle jobbene var han med i fagforeningene, som pusser i Norsk Jernbaneforbund og ved våpenfabrikken i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund. Som aspirant hadde han ikke adgang til lokomotivmannsforbundet, men aspirantene hadde sin egen forening i Drammens distrikt der Heggestad var aktiv. Da aspirantene fra 1919 kunne få medlemskap i NLF møtte han alt første året som representant på forbundets landsmøte.
Peder Nilssen-Fjære
Nilsen-Fjære fullførte lærerutdannelsen ved Tromsø seminarium og begynte deretter å arbeide i Sørfold. Fire år senere begynte han som lærer i Kjerringøy, hvor han arbeidet i 37 år. I 1891 oppholdte han seg i England, hvor han satte seg bedre inn i det engelske språket. Nilssen-Fjære var i lang tid kommunestyremedlem i Nordfold-Kjerringøy, hvor han blant annet ble valgt til varaordfører fra 1889, og etter delingen i Kjerringøy. Peder Nilssen-Fjære døde i 1913, og ble gravlagt på Kjerringøy kirkegård.
Mathias Heggestad
I 1938 ble han valgt til nestformann i NLF. Da formannen Thorleif Narvestad under krigen ble arrestert ved landsmøtet i juni 1941 måtte Heggestad påta seg formannsfunksjonen. I de nærmeste krigsårene drev han dels illegalt arbeid, dels fagforeningsvirksomhet. Fra september 1943 til frigjøringen ledet han den faglige virksomheten blant lokførerne fra sin bolig i Oslo.
Da NLF-formannen Narvestad døde sommeren 1950 rykket Heggestad inn i formannsvervet, og ble gjenvalgt på de følgende landsmøtene i forbundet.
Kike Elomaa
Ritva Tuulikki «Kike» Elomaa (født Sainio 16. juli 1955) er en finsk politiker for Sannfinnene, sanger og gründer. Hun har vært medlem av Finlands riksdag siden 2011. Elomaa er også en tidligere kroppsbygger og hun har vunnet Ms. Olympia en gang.
Marika Pertakhija
Marika Pertakhija (født 15. desember 1992) er en russisk freestylekjører som konkurrerer i kulekjøring. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 17.
Christopher Moore
Christopher Moore kan sikte til:
Pray for Nothing
«Pray for Nothing» er den første singelen til det nederlandske brutal death metal-bandet Severe Torture. Singelen ble kun utgitt på vinyl.
Tsjerkasy
Tsjerkasy (også skrevet Tsjerkassy, ukrainsk: Черкаси; polsk: Czerkasy, russisk: Черкассы,Tsjerkassy) er en by med ca. 287 741 innbyggere (2009) i sentrale Ukraina. Byen er hovedstad i Tsjerkasy oblast, men har selv status som et selvstendig administrativt område (rajon) i oblasten.
Byen ligger på bredden av Krementsjukdammen i elva Dnjepr om lag 160 kilometer sørøst for den ukrainske hovedstaden Kyiv. Jernbanelinjen mellom Moskva og Odessa går gjennom Tsjerkasy.
Historie
Byen Tsjerkasy ble grunnlagt i Kievrikets tid. Byen er nevnt første gang i 1286. Tsjerkasy er nevnt i gamle russiske annaler og brev fra Krim-khanen Meñli I Giray. Fra 1300 til 1600-tallet ble området flere ganger utsatt for fiendtlige angrep. Først fra Den gylne horde, deretter fra tyrkerne og krimtatarer. Som et forsvare mot fiender bygget man en treborg, Tsjerkasyborgen, på stedet hvor det i dag er et stort monument over seieren i andre verdenskrig. Byen fortsatte å vokse rundt borgen. Fra 1400-tallet bodde det kosakker i Tsjerkasyområdet. Byen har havnet på 1300-tallet i Storhertugdømmet Litauen og der forble den inntil 1569, da hele storhertugdømmet kom under polsk styre.
Under det polske styret ble Zaporozje-kosakkene en del av den kongelige kronarméen. Kosakkenes første hetman var Ostafij Dasjkevytsj, som utførte store tjenester for Polen. Den polske kongen Sigismund I (den eldre) gav derfor store områder, inkludert Tsjerkasy, til kosakkene. Stefan Batory, som ønsket å beskytte landets sørlige deler mot krimtatarene, ga zaporozjje-kosakkena en arméorganisation.
Fra 1589 har begynte en periode med konflikten mellom den polske sentralmakten og kosakkene. Polakkene begynte å trakassere kosakkene for deres angrep på krimtatarer og tyrkere som på det tidspunktet hadde en fredsavtale med Polen og innførte en kirkelig union mellom de katolske og ortodokse menighetene. Konsekvensen ble mange militære konflikter mellom kosakkene og den polske hær, som toppet seg i den såkalte frihetskrigen (1648–1654). Under krigen spilte Tsjerkasy en viktig rolle i forsvaret mot Polske styrker. Forsvaret ledet av nasjonalhelten Bogdan Khmelnitskyj. Han har nå statue på Shevtsjenko-boulevarden i Tsjerkasy. Krigen medførte en union mellom Ukraina og Russland og 1793 ble byen en del av det russiske keiserriket og mottok sine byrettigheter i 1795.
Den nordlige bydelen ble planlagt i 1826 av den skotske arkitekten William Hastie (i Russland kalt Vasilij Ivanovitsj Geste – Василий Иванович Гесте). Bydelen er utformet som et rutemønster med brede rette gater og offentlige parker. Byen Tsjerkasy vokste, for en stor del takket være jernbanen som kom til byen 1912 og dampbåter på Dnjepr. I byen ble blant annet Ukrainas første sukkerrafineri bygget, i tillegg til tobakksfabrikk og mekanisk fabrikk. Tsjerkasy ble en av de viktigste omlastningsplassene for trevirke som hadde blitt transportert i Dnjepr fra nordsiden av elva. Tilgjengeligheten av tre er grunnen til byens mange møbelfabrikker.
I perioden 1922–1991 var Tsjerkasy offisielt en del av Sovjetunionen, men den kom under sovjetisk kontroll allerede 29. januar (16. januar etter juliansk tidsregning) 1918. Under borgerkrigen var byen en korter periode kontrollert av tyske tropper og den hvite armé. Den røde armé tok seg inn i byen i desember 1919. Fra 1932 ble Tsjerkasy innlemmet i Kyiv oblast. Under andre verdenskrig, fra 22. august 1941 til 14. desember 1943 var byen okkupert av tyske tropper. 1943–1944 ble en rekke tyske divisjoner omringet og nesten tilintetgjort av to sovjetiske fronter i byen (se Korsun-Tsjerkassy lommen). 1954 ble Tsjerkasy hovedstad i det nyopprettete Tsjerkasy oblast, den yngste oblasten i Ukraina), siden det har befolkningen har økt til det firedoble. Relativt sett økte levestandarden for byens innbyggere i løpet av 1950-, 60- og 70-årene. I løpet av denne perioden ble det byget nye boligområder og offentlige bygninger. Samtidig ble mange kulturelle institusjoner etablert. Eksempler på offentlige bygninger er Sovjethuset (1959), Tsjerkasy stasjon (1965), Tsjerkasy sentralstadion (1957), Shevchenko musikk- og dramateater (1964) og innendørsmarkedet (1971). Nnye bedrifter i kjemisk industri ble også etablert.
1954 begynte man å bygge Krementjukdammen og Krementjuks vannkraftverk i Krementjuk. Disse var fullført 1959. Dette betydde at de delene av byen som lå lavest og i nærheten av elven måtte fraflyttes for å gjøre plass til den nye dammen. 9. november 1965 fikk byen sin første trolleybuss. I november 1986 ble Tsjerkasy tildelt Arbeidets røde fanes orden etter en resolusjon i presidiet i det øverste sovjet.
Klima
klimaet til Tsjerkasy er mildt kontinentalt, med forholdsvis milde vintre og varme somre.
Gjennomsnittstemperaturen i byen er +7,7 °C. Vintrene er vanligvis kalde og snørike (gjennomsnittstemperaturen i januar er -5.9 °C. Somrene er tørre og varme (gjennomsnittstemperaturen i juli er +19,8 °C, med maksimumstemperatur som noen ganger kan komme opp i +35 °C.
Demografi
Ifølge de nyeste dataene var det 284,479 innbyggere Tsjerkasy 1. oktober 2015. Antallet minker fordi dødeligheten øker, sosioøkonomisk situasjon og økende tilflytting til forsteder i regionen.
Majoriteten av borgerne er ukrainere med en stor befolkning av russere og jøder. 46,4% er menn, 53,6% er kvinner.
Ifølge dataene fra den kommunale helseavdelingen omfatter tenåringer under 14 år 15 % av befolkningen mens pensjonister utgjør 19 %.
Christian McBride
Christian McBride (født 31. mai 1972 i Philadelphia, Pennsylvania) er en amerikansk jazzbassist. I løpet av det siste tiåret har McBride blitt regnet som en av de mest innflytelsesrike jazzmusikerne. Han er regnet som en virtuos og er en av de bassistene som med flest innspillinger bak seg de siste 20 årene.
Biografi
Etter å ha startet med bassgitar, byttet McBride til kontrabass og studerte ved Juilliard School.
Han har spilt med en rekke jazzlegender som Freddie Hubbard, Joe Henderson, McCoy Tyner, Herbie Hancock, Pat Metheny, Diana Krall, Roy Haynes, Chick Corea, John McLaughlin, Wynton Marsalis, Hank Jones, Joshua Redman, og Ray Browns «Superbass» med John Clayton, i tillegg til hiphop, pop, soul, og klassiske musikere som The Roots, Kathleen Battle, Carly Simon, Sting, Bruce Hornsby, og James Brown.
Som studiomusiker
Med Queen Latifah
Med Freddie Hubbard
Med Joe Henderson
Med McCoy Tyner
Med Benny Green
Med Roy Hargrove
Med Sting
With George Duke
Med David Sanborn
Med Chris Botti
Eremosphodrus
Eremosphodrus er en slekt av biller i underfamilien Platyninae i familien løpebiller.
Utseende
Middelsstore, slanke, blanke, mørke løpebiller, kan ha noe fiolettaktig metallisk glans. Kjevene er nokså lange, nesten så lange som resten av hodet.
Kittmodnet ost
Kittmodnet ost er en fellesbetegnelse på ost hvor modningen skjer fra overflaten og innover. Den ferdigformede osten påføres en bakteriekultur på overflaten som bidrar til at osten får den spesielle smaken og lukten som kjennetegner kittmodnede oster. Osten fremstilles ved bruk av syrekultur inneholdende melkesyrebakterier (LAB), men ostens smak bestemmes hovedsakelig fra mikroorganismene som vokser på overflaten. Den mikrobiologiske overflatefloraen på kittmodnet ost er kompleks, men hovedorganismene er gjær og coryneformbakterier, som begge er meget salttolerante.
Fremstilling
Vanligvis benyttes det en mesofil blandingskultur av LAB under fremstilling av kittmodnede oster, og ostemassen blir derfor ettervarmet ved lav temperatur (<35 °C). Pasteurisert kumelk blir inokulert med syrekultur, og deretter tilsatt løpe. Koagelet grovskjæres, røres, og ettervarmes. Myse tappes av og ostemassen overføres til blokkformede former. Her dreneres myse naturlig, og formene snus hyppig for å få en pen form og for å unngå at ostemassen henger seg fast i formen. Osten presses lett. Behandlingen i formene, og tiden osten oppbevares i formene, varierer ut ifra hvilken variant av kittmodnet ost en ønsker. Kittmodnede oster blir vanligvis lakesaltet i 4-18 timer, avhengig av ostens størrelse. Etter lakesalting blir osten enten direkte inokulert med en bakteriekultur inneholdene Brevibacterium linens, Debaryomyces hansenii og/eller Geotrichum candidum, eller så blir osten smurt inn eller vasket med overflatekultur fra gamle oster. Her er det større fare for kontaminering av Listeria, fordi bakterien kan overføres fra gammel kittmodnet ost til den yngre osten. Osten blir enten dyppet, sprayet eller børstet med bakteriesuspensjonen så fort osten er tatt opp fra saltlaken.
Njardarholl
Njardarholl er navnet på årboka til Nardo og Bratsberg historielag. Første hefte kom i 1995 og med ujamne mellomrom til 2011, deretter hvert år.
Hans Jacob Meyer
Hans Jacob Meyer (født 1907 i Bergen, død 1993) var billedhugger og skipsmegler. Han har laget arbeider i gips, leire, bronse og kleberstein, foruten å ha laget en byste i sement.
Kittmodnet ost
Ytre faktorer som påvirker modning
Ytre faktorer som RH, modningstemperatur, modningstid, mikroflora i ysteutstyret, saltlaken og hyppigheten av vasking påvirker utviklingen av ostens overflateflora, som er avgjørende for ostens karakteristiske smak og utseende. Høy RH hindrer uttørkning av ostens overflate, mens temperaturen og modningstiden fremmer vekst av tilstedeværende mikroorganismer, og vasking sikrer ensartet fordeling av mikroorganismene på ostens overflate. Det er også viktig at osten blir snudd under modning hvis den ligger på faste hyller, slik at mikrofloraen får tilgang på oksygen.
Hans Jacob Meyer
Han studerte ved blant annet det «skandinaviske» akademiet Maison Watteau i Paris. Hans lærere var Adam Fischer og Charles Despiau. Etter at han kom hjem i 1928, drev han vekselbruk fram til han ble bare billedhugger i 1962.
Jo Pavey
Joanne Pavey (født 20. september 1973) er en britisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 7 på 5 000 meter.
Hans Jacob Meyer
Blant hans mest kjente verk er «Liggende dikter», som er laget i flere eksemplarer, hvorav ett befinner seg i Nasjonalgalleriet, ett i Moss og ett på Ole Bulls plass i Bergen.
Kittmodnet ost
Mikroorganismer på ostens overflate
Ved starten av modningen dominerer gjær på ostens overflate grunnet dens syre- og salttoleranse. I slutten av modningsperioden, dominerer derimot mikroorganismer som Brevibacterium, Arthobacter, Micrococcus og Corynebacterium.
Hans Jacob Meyer
Han debuterte på Statens Høstutstilling i 1945. I 1949 var han formann i Bergen Kunstforening og etablerte «Studieatelieret», som var en forløper for den høyere kunstutdanningen i Bergen.
Kittmodnet ost
Gjær
Gjær vokser godt på overflaten av osten grunnet dens lave pH fra LAB fermentering, relativt lave vanninnhold, lav temperatur på lageret og høyt saltinnhold. Generelt er gjærtypene D. hansenii og G. candidum de viktigste i kittmodnede oster.
Hans Jacob Meyer
Han var meget familiekjær og brukte ofte barna som modeller. På slutten av karrieren var det menneskerettigheter som tema han arbeidet mest med.
Kittmodnet ost
Gjær
Gjærtypene som er tilstede på overflaten har to hovedfunksjoner; nøytralisere pH og produsere komponenter som stimulerer vekst av mikroflora. Gjæren omdanner laktat produsert fra LAB til CO2 og H2O, og deaminerer aminosyrer som gir produksjon av NH3, dette øker pH på ostens overflate fra ca. pH 5,0 til >6,5. Ostens kjerne er mer syrlig enn overflaten. Økt pH gir økt vekst av salttolerant bakterieflora. Nøytraliseringen av pH gir også økt enzymaktivitet, noe som er viktig for ostens modning. I tillegg gir økt pH endring av ostens rheologiske egenskaper, dette gir osten en mykere konsistens, noe som er ønskelig i denne type ost. Gjær bidrar til modningsprosessen gjennom dens proteolytiske og lipolytiske aktivitet. I tillegg hindrer gjæren at overflaten tørker ut, og den påvirker smaksdannelse ved å produsere flyktige syrer og karbonylkomponenter.
Geer
Geer er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av sju delkommuner: Geer, Boëlhe, Hollogne-sur-Geer, Lens-Saint-Servais, Omal, Darion og Ligney. Elva Geer (Jeker) som renner gjennom kommunen har gitt den dens navn.
Kittmodnet ost
Bakterier
Alle bakterier i overflaten på kittmodnet ost er salttolerante, aerobe, eller fakultativt anaerobe mikroorganismer, og de vokser lett ved høye saltnivå i ostens overflate etter lakesalting. Coryneformbakterier er viktigst for modning av kittmodnede oster, og nylige studier indikerer at micrococci og staphylococci også finnes i store mengder på overflaten.
Hans Jacob Meyer
Ett av hans arbeider ble skjenket til Raftostiftelsen av hans arvinger. Skulpturen «Knelende kvinne» er nå sentrum på Menneskerettighetenes plass på Nygårdshøyden i Bergen, der også to relieffer i bronse står innfelt.
Kittmodnet ost
Bakterier
Coryneform bakterier (Arthrobacter, Brachybacterium, Brevibacterium, Corynebacterium, Microbacterium og Rhodoccus ssp.) er viktige for overflaten til kittmodnede oster, og B. linens er hovedmikroorganismen. Bakteriens enzymer, spesielt de proteolytiske og lipolytiske, og deres biokjemiske egenskaper påvirker modningen og endelige karakteristika for kittmodnet ost. Optimums pH for B.linens er mellom 6,5-8,5, og veksten av mikroorganismen på overflaten stimuleres av vitaminer og aminosyrer produsert fra gjær. Mikroorganismene har evne til å produsere ulike bakteriosiner og pigmenter for fargeutvikling i ostene. Mikrofloraens biokjemiske aktivitet fører til produksjon av svovelkomponenter, som er viktige for den typiske smaksutviklingen i kittmodnede oster. B. linens bryter ned metionin til methonial, som er ansvarlig for den karakteristiske lukten av "sure sokker" fra kittmodnet oster. Produkter fra bakterienes metabolske aktivitet kan diffundere inn i osten og påvirker dennes smak. Svovelkomponentene er tilstede i små mengder, men det er lav smaksterskel for å oppdage disse komponentene, og det gir kittmodnede oster sin karakteristisk smak.
Referanser
Types of cheese
Sofia Vikman
Maria Sofia Charlotta Vikman (født 12. mai 1983 i Tammerfors) er en finsk politiker for Samlingspartiet. Hun har vært medlem av Finlands riksdag siden 2011.
Lambs of a God
«Lambs of a God» (utgitt 2000) er den andre singelen til det nederlandske brutal death metal-bandet Severe Torture.
Agderforskning
Agderforskning i Kristiansand var et selvstendig forskningsinstitutt som hadde kontorer ved campus ved Universitetet i Agder. Den 1. oktober 2018 så ble det kunngjort at Agderforskning skulle bli innlemmet i det statseide selskapet NORCE, der avtalen innebar at også Teknova, Christian Michelsen Research, International Research Institute of Stavanger og Uni Research, skulle inngå i samme portefølje.
Christopher Moore (kurator)
Christopher Moore (født 20. januar 1952, død 13. mars 2022 i New York City) var en amerikansk kurator, journalist og historiker basert i New York City som bidro til å berge, dokumentere og senere gjenskape det som så ble kjent som African Burial Ground i Lower Manhattan.
Han var redaktør for National Black Network, og fremstod som skuespiller i As the World Turns og på scenen i en Off Broadway-produksjon av A Soldier's Play. Moore var medlem av New York Citys Landmarks Preservation Commission. Som historiker var han forskningsleder ved Schomburg Center. Som forfatter skrev han om afrikansk-amerikansk kultur og historie, med blant annet Fighting For America: Black Soldiers og som medforfatter av Slavery In New York, The Black New Yorkers: 400 Years of African American History og Standing In the Need of Prayer: African American Prayer Traditions. Moore skrev og medforfattet The African Burial Ground: An American Discovery for History Channel som del av sin videre utforskning av byens slaverelaterte historie.
Moore døde av covid-19-lungebetennelse på et sykehus i Brooklyn den 14. mars 2022, i en alder av 70 år.
Giovanni Battista Grillo
Giovanni Battista Grillo (ca. 1570 – 1622) var en italiensk organist og komponist.
Afroalpin sone
Afroalpin sone refererer primært til det spesielle økosystemet som eksisterer i de etiopiske høylandene, nordøst i Afrika. Det aller meste av denne sonen ligger i Etiopia, men en liten del av den strekker seg også over grensen mot Somalia. Sekundært brukes også begrepet til å beskrive lignende soner i andre afrikanske fjellmassiver.
Barron Hilton
William Barron Hilton (født 23. oktober 1927, død 19. september 2019 ) var en amerikansk forretningsmann og hotellarving. Han var sønn og etterfølger av hotellpioneren Conrad Hilton. Hilton var styreformann, president og direktør for hotellkjeden Hilton og formann for stiftelsen Conrad N. Hilton Foundation. Hilton var også med på opprette American Football League, et tidligere ligasystem for amerikansk fotball, og den første eieren av klubben San Diego Chargers.
Afroalpin sone
Den afroalpine sonen strekker seg fra tregrensen på cirka 3 200 moh og oppover. I mellom 3 200 og 3 500 moh kalles imidlertid sonen gjerne sub-afroalpin, mens den over 3 500 moh kalles afroalpin. Førstnevnte er den mest næringsrike.
Giovanni Battista Grillo
Virke
Lite er kjent om Grillos utdannelse, men det kan dokumenteres at han var elev av Claudio Monteverdi i Venezia. Grillo ble førsteorganist ved Markuskirken i 1619.
Barron Hilton
Hans bestefar var født i Norge og emigrerte til USA i 1870. Hilton-slekten er opprinnelig fra en gård i nærheten av Kløfta i Ullensaker kommune. Han fikk åtte barn, inkludert Richard Hilton. Han er dermed bestefar til Paris Hilton.
Første år
Hilton ble født i Dallas, Texas, sønn av Mary Adelaide (fødenavn Barron; 1906–1966) og Conrad Nicholson Hilton (1887–1979), grunnleggeren av Hilton-hotellene. Hilton vokste opp med tre søsken: Conrad Nicholson Hilton, Jr., Eric Michael Hilton, og Constance Francesca Hilton. Hans far var halv norsk og halvt tysk, og hans mor var fra Kentucky.
Afroalpin sone
Afroalpint klima
Den afroalpine sonen inneholder kjeder av fjell, med fjellsider, fjelldaler, fjellplatåer og høye fjelltopper der temperaturen gjerne ligger på omkring 0° C året rundt, av og til med et lite snødekke som kan vare i et par dager. Det fuktige klimaet i de etiopiske høylandet, som også er det største afroalpine habitatet i hele Afrika, ligger imidlertid nær ekvator og er omgitt av tørre savanner og ørkenområder som sterkt påvirker klimaet. Det fører til at klimaet gjerne er mer skiftende i løpet av et døgn, enn gjennom året som sådan.
Giovanni Battista Grillo
Virke
Som komponist var Grillos sterkt influert av Giovanni Gabrielis strenge polyfone teknikk, spesielt i Sacri concentus ac symphoniae (Venezia 1618). Han er også kjent for tre instrumentale canzone som ble utgitt i Raveris samling Canzoni per sonare con ogni sorte di stromenti (Venezia, 1608).
Linnerudveien (Ringerike)
Linnerudveien (29-57, 2-52, spredte husnummer ) er en vei i Færdenmarka i Ringerike kommune.
Linnerudveien er en sidevei til Hadelandsveien (Riksvei 241), og har avkjøring rett øst for Klækken Hotell. Den svinger seg oppover i terrenget, nordøstover, og krysser under Hadelandsveien i nordenden, der den også ender opp i Hadelandsveien. Der Linnerudveien møter Hadelandsveien i nordenden møter den også Gjermundboveien. Veien ligger cirka 232 meter over havet ved starten i sørenden.
Færdenveien og Blåveissvingen er en sideveier til Linnerudveien.
Barron Hilton
Første år
Han tjenestegjorde i marinen under den andre verdenskrig som fotograf. Som barn var Hilton fascinert av flyging og luftfart, og lærte å fly da han var 17 år. Etter krigen begynte han på Universitetet i sørlige California og studerte aeronautikk og lærte å fly to-motors jetfly i nittensårsalderen.
Tidlige karriere
Før han begynte i sin fars forretning i hotellindustrien, lærte Barron Hilton forretningsdrift i en rekke andre foretak ved at han kunne benytte familieformuen. Han kjøpte distribueringsrettighetene til Vita-Pakt Citrus Products for Los Angeles-området, var med på grunnlegge oljeselskapet MacDonald Oil Company, og grunnla Air Finance Corporation. I 1954 ble han valgt som visepresident av Hilton-hotellene, drev selskapets franchisingsdrift, og opprettet kredittkortet Carte Blanche som en tjeneste for hotellenes kunder.
I 1959 tilbød idrettspromotoren Lamar Hunt til Hilton franchising i Los Angeles den nye American Football League (AFL). Hilton døpte sitt lag for Chargers, men nektet at det var for å skape en synergieffekt med hans forretning med hans nye kredittkort. En tilhenger hadde nominert navnet i konkurranse og Hilton valgte på grunn av ropene om «Charge!» (Angrip!) som ofte ble ropt i idrettsarenaene. Klubben begynte å spille Los Angeles Memorial Coliseum i 1960, men oppdaget at det var vanskelig å konkurrere med tilhengerne til Los Angeles Rams på deres egen stadium, og Hilton flyttet laget til San Diego for 1961-sesongen og spilte isteden på den lille Balboa Stadium.
Mens Chargers fortsatte å vinne begynte Hilton å bearbeide de lokale avisene for å skaffe støtte til byggingen av en ny stadium. Oppmuntret av blant annet av særlig sportsjournalisten i San Diego Union, Jack Murphy, førte en folkeavstemning i 1965 til at Chargers kunne spille på den nye San Diego Stadium i 1967.
Hilton fungerte også som president av AFL i 1965 og bidro til sammenslåingen av AFL og NFL (National Football League), annonsert i 1965 og som førte til opprettelsen av Super Bowl. I 1966 ble Hilton forespurt av direktørene av Hilton Hotels Corporation om å etterfølge hans far som president og direktør av selskapet, forutsatt at han trakk seg helt ut av sine ansvarsområder innen fotballen. Han solgte sitt flertall i laget for 10 millioner, en rekordhøy salgspris for et profesjonelt idrettslag uavhengig av gren på den tiden. Han hadde i sin tid investert kun 25 000 dollar.
Ralph Wilson, grunnleggeren av Buffalo Bills, døde i 2014, ble Hilton den siste overlevende medlem av Foolish Club – kallenavnet som de opprinnelige AFL-eierne ga hverandre.
Hilton Hotels Corporation
Straks Barron Hilton hadde ledelsen for Hilton Hotels Corporation viste han snart at han hadde farens dyktighet i kostnadskontroll og forretningssans for eiendom. I 1970 overbeviste han styret om å ekspandere til Las Vegas ved å kjøpe International og Flamingo fra finansmannen Kirk Kerkorian. Hilton Hotels ble således det første selskap som ble listet på børsen i New York for spekulasjon i spillmarkedet. Omdøpt til Las Vegas Hilton og Flamingo Hilton skaffet de to feriestedene nye inntekter fra gambling i en delstat hvor det hadde vært lovlig siden 1931. Barron Hilton forutså også at Las Vegas ville også ville bli et ledende lokalisering for konventer og sammenkomster, kapitaliserte på selskapets styrke i dette viktige markedssegmentet.
Hilton introduserte personlig to nyvinninger som ble standard ved kasinoer overalt. Han utnyttet sin erfaring i fotografi ved å installere videokamera over hele kasinoet for å erstatte systemet med «eye in the sky» hvor observatører tittet gjennom toveis-speil i taket. Han innførte også progressive Pot o' Gold-spilleautomater som førte til gratis omtale verden rundt.
Las Vegas kom også til å bli den selvproklamerte verdens underholdningshovedstad. Av alle overskifter i media av underholdere på Hilton eller Flamingo, var den mest suksessfulle Elvis Presley. Etter et tiår i filmbransjen begynte Presley å synge foran et publikum igjen i 1969 ved åpningen av International (noen få år senere omdøpt til Las Vegas Hilton). Han fortsatte å være stjerne ved Las Vegas Hilton to måneder i året og holdt to show om kvelden, sju kvelder i uken til kort tid før sin død i 1977. Presley satte en verdensrekord i underholdningsbransjen ved Las Vegas Hilton ved å selge ut 837 uavbrutte konserter. Las Vegas Hilton markerte seg også innen boksing og var vert for den berømte kampen mellom Muhammad Ali mot Leon Spinks i 1978, og tungvektsturneringen i 1986–1989 som ble vunnet av Mike Tyson.
Selskapets ekspansjon inn i Nevada hadde en umiddelbar virkning på dets sluttresultatet. Ved 1972 hadde de to feriestedene bidratt med 45 prosent av selskapets inntekter (før renteinntekt, renteomkostninger, nedskrivning av investeringer og salg av eiendommer), noe som nesten tilsvarte inntektene fra de andre 160 Hilton-hotellene i USA.
På hotellfronten solgte Hilton i 1975 50 prosent rettighet i seks av selskapets største hoteller til forsikringsselskapet Prudential Insurance Company for 83 millioner dollar. Han tok en tilbakeleasing for administrere eiendommene, samlet lukrative administrasjonsinntekter og en prosentandel av deres bruttofortjeneste. Kanskje mer viktig var at salget av disse hotellene ble verdt dobbelt i deres bokførte verdi, noe som demonstrerte den underliggende verdien av selskapets eiendommer. Transaksjonen forsterket også verdien på børen for aksjonærene. Hilton benyttet de økte verdiene for å betale ned høy rentegjeld, og kjøpte tilbake 20 prosent av selskapets aksjer til markedsverdi som fortsatt var under selskapets bokførte verdi.
Mens konkurrentene aggressivt spredte seg over USA på 1980-tallet, holdt Barron Hilton stillingen ved å ombygge sine egne hoteller og øke inntektene i Las Vegas. Gjennom en rekke av storstilte tillegg ved Flamingo Hilton og Las Vegas Hilton klarte selskapet å nær tredoble dets rom i Las Vegas i 1990, fra 2277 til 6703. Han åpnet også Conrad International på 1980-tallet, og Hilton Garden Inn på 1990-tallet, la til to merkevarer som dekket betydningsfulle markedssegmenter i den motsatte enden av prisspekteret.
I kontrast til hans sjansespill innen gambling, hadde Hilton skaffet seg et omdømme som en konservativ forretningsmann. Etter å ha erfart hvordan hans far hadde slitt med å overvinne effektene av den store depresjonen på 1930-tallet og den andre verdenskrig, opprettholdt han den strengeste regnskapsbalanse i industrien. Han kjøpte Bally's Reno (tidligere MGM Grand Hotel og Casino-Reno), et hotell med 2000 rom som ble åpnet i 1978 for 230 millioner dollar, for 88 millioner i 1992. Med sterk kontaktflyt og nok av flytende investeringer greide han å unngå effektene av unngåelige nedgangskonjunkturer som rammet markedet fra midten av 1960- til midten av 1990-tallet.
Hilton fortsatte som styreformann av styret det neste tiåret mens hans håndplukkede etterfølger, Steve Bollenbach, dramatisk ekspanderte selskapet gjennom en rekke av sammenslåinger og anskaffelser. Det vennligsinnede kapitalmarkedet på slutten av 1990-tallet gjorde det mulig å overta slike populære hotellnavn som Embassy Suites, Doubletree, Hampton Inn, Homewood Suites, Bally's og Caesars. Deretter, i 2005, kjøpte han tilbake Hilton International, 38 år etter at det hadde blitt solgt til TWA. Da selskapet var strategisk komplett, lot Bollenbach spillforretningene bli slått sammen med Harrah's i 2005 og omdøpt til Caesars Entertainment. I 2006 ble gamblingselskapet kjøpt av to private aksjefond, Apollo Management og Texas Pacific Group, og har fortsatt navnet Caesars Entertainment.
Afroalpin sone
Fjellene
De etiopiske høylandene består av et 1 589 000 haa stort vulkansk fjellmassiv som ligger i 3 000 m høyde eller mer over havet. Massivet deles i to enorme platåer av Riftdalen (fra nordøst til sørvest), som har en gjennomsnittlig bredde på cirka 80 km. Det sørøstre platået strekker seg over grensen til Somalia. De største fjellene ligger i Amhara-regionen (Gonder, Gojam, Wello og Shewa), Oromia-regionen (Bale og Arsi), Southern People´s Nation National-regionen (Gamgofa og Sidamo), og i Tigray-regionen.
Økosystemet
I dette unike økosystemet, som har stort biologisk mangfold, lever det er rekke endemiske arter, som for eksempel etiopisk ulv, etiopisk fjellhare, kjemperotrotte og en rekke stedegne amfibier og plantevekster. Landskapet består av fjellgrunn med et lavaholdig jordsmonn, som blir mer porøs til høyere en kommer, som er bevokst av ulike gressorter, lyngtyper, moser og småvokst krattskog. Mest humus akkumuleres der planteveksten er størst, avhengig av fuktighet og temperatur. Vegetasjonen forøvrig i den afroalpine sonen karakteriseres av vekster i slektene Dendrosenecio spp., Lobelia spp. og Helichrysum spp.
Barron Hilton
Hilton Hotels Corporation
I mellomtiden fortsatte hotellforretningen å stige. Med det best kjente og mest respekterte navnet i industrien, fortsatte selskapet å ekspandere utenfor USA. Hilton Hotels Corporation ble uimotståelig for Blackstone Group. I 2007 kjøpte det private aksjefondet (private equity) Hilton Hotels Corporation, da bestående av rundt 2 800 hoteller med 480 000 rom i 76 land og områder. Blackstone betalte 47,50 dollar per aksje, 32 prosent over aksjeprisen ved 2. juli, et kjøp på 26 milliarder dollar, inkludert 7,5 milliarder dollar med gjeld.
Emily Brydon
Emily Brydon (født 27. april 1980) er en kanadisk alpinist.
Barron Hilton
Hilton Hotels Corporation
Host Hotels & Resorts veteran Chris Nassetta ble ansatt for å administrere selskapet som nå ble omdøpt til Hilton Worldwide, Inc. Seks år etter overtakelsen hadde Hilton Worldwide ekspandert til 4041 hoteller med 665 667 rom i 90 land per desember 2013. Med ytterligere rundt 900 hoteller i utviklingen, har selskapet fortsatte varemerket Hilton på det globale markedet.
Hilton-familiens formue
I 1979 døde Barron Hiltons far Conrad Hilton, 91 år gammel. Han etterlot 13,5 millioner aksjer i Hilton Hotels Corporation, tilsvarende 97 prosent av hans bo, til stiftelsen Conrad N. Hilton Foundation, en ideell organisasjon og veldedig stiftelse, opprettet i 1944.
Emily Brydon
Hun feiret sin første internasjonale triumf i 2000, da hun ble juniorverdensmester i kombinasjonsøvelsen og i tillegg tok sølv i slalåm, bare slått av svenske Anja Pärson. Hun har deltatt i verdenscupen siden november 1998. I sesongen 2004/05 ble hun nummer tre i kombinasjonscupen, bak Janica Kostelić og Anja Pärson.
Barron Hilton
Hilton-familiens formue
I sitt testamente ga Conrad sin sønn Barron retten til å kjøpe disse aksjene for å kunne beholde på familiens kontroll over selskapet, men stiftelsen utfordret denne retten i arveskifteretten. Det tok hele tiåret å løse denne saken. Hiltons rett til å inneha denne retten ble opprettholdt ved rettstolens beslutning i mars 1988, noe som ga ham stemmerett over bortimot 34 prosent av selskapets utestående aksjer. Conrad Hiltons aksjearv var verd 160 millioner dollar da han døde i 1979. Takket være Barron Hiltons vellykte ledelse av Hilton Hotels Corporation hadde disse aksjene blitt verdt 654 millioner dollar da dommen ble gitt sent i 1988. I en pressemelding etter dommen uttalte Hilton at de ga ham «muligheten å strukturere et plan hvor min fars to målsetninger, beholde kontrollen over aksjene innenfor familien, og fordele veldedighet gjennom Conrad N. Hilton Foundation.»
Emily Brydon
Emily Brydon debuterte i olympisk sammenheng i 2002, uten særlig hell. Hun ble nummer 27 i slalåm, mens hun havnet på 38.-plass i storslalåm. Under OL 2006 ble hun nummer ni i Super-G, 13 i kombinasjonen og 20 i utfor. Under Vinter-OL 2010 fikk hun en 14.-plass i kombinasjonen som beste resultat. I utfor kom hun på 16.-plass, mens hun kjørte ut i super-G.
Barron Hilton
Hilton-familiens formue
Avgjørelsen ble endelig i 1989. Verken Hilton eller stiftelsen kom til å betale for aksjene; de ble delt isteden. Hilton mottok 4 millioner aksjer, stiftelsen fikk 3,5 millioner aksjer, og de gjenværende 6 millioner med aksjer ble plassert i en stiftelse, W. Barron Hilton Charitable Remainder Unitrust, hvor Barron Hilton selv var eksekutor. Han mottok 60 prosent av dens inntekter, og 40 prosent av stiftelsen i løpet av sine levetid, deretter tilbakeført til stiftelsen.
Emily Brydon
Hun har deltatt i VM i alpint fire ganger (2001, 2003, 2005 og 2007). Den beste enkeltplasseringen oppnådde hun i 2001 i St. Anton med en sjuendeplass i kombinasjonen. Under VM 2007 i Åre deltok hun på det kanadiske laget som ble nummer seks i lagkonkurransen.
Barron Hilton
Hilton-familiens formue
Den 25. desember 2007 uttalte Hilton at han ville følge i sin fars spor ved å etterlate rundt 97 prosent av hans bo, beregnet på den tid til å være en verdi av 2,3 milliarder dollar til Conrad N. Hilton Foundation. Inkludert var en umiddelbar sikkerhet på 1,2 milliarder dollar, prosedyren med salget av Hilton Hotels Corporation og Harrah's Entertainment Inc., som ble plassert i en egen stiftelse for å bli overført til Conrad N. Hilton Foundation ved Hiltons død til den verdi som det måtte være av verdi ved den tid. De gjenværende midlene som utgjør Hiltons 97 prosent av hans bo vil komme fra hans personlige aktiva, som ble beregnet til 1,1 milliarder på den tiden.
Emily Brydon
Hittil i karrieren har Brydon oppnådd sju pallplasser (tre i utfor, tre i super-G og en i kombinasjonsøvelsen). 3. februar 2008 tok hun sin hittil eneste verdenscupseier (Super-G i St. Moritz). I sesongen 2007/08 ble Brydon nummer fem sammenlagt i super-G-cupen, nummer 10 i utforcupen og nummer 14 i totalsammendraget.
Barron Hilton
Personlig liv
Barron Hilton har hatt en livslang interesse for flyging og flyfart. På 1990-tallet støttet han de første forsøkene på å overvinne de siste milepælene inn flyfart, å fly jorden rundt uten stopp med ballong. Selv forsøket ikke lyktes er han kreditert for å inspirere de som forsøkte. I årenes løp var det en rekke kjente piloter som jevnlig ble med Hilton i helgene på hans Flying M Ranch i nordlige Nevada, blant annet sangeren John Denver og skuespilleren Cliff Robertson, astronautene Neil Armstrong, Gene Cernan, Bill Anders, og Ulf Merbold; rekordholderne Chuck Yeager, Johnny Myers, Clay Lacy, Bruno Gantenbrink, Bob Hoover, Carroll Shelby og eventyreren Steve Fossett. For hans livslange støtte til flyfarten har Hilton mottatt FAIs gullmedalje fra Fédération aéronautique internationale (FAI) i 2009.
I 1947 giftet Barron Hilton seg med Marilyn June Hawley; de forble gift til hun døde i 2004. De fikk åtte barn: William Barron Hilton, Jr., Hawley Anne Hilton, Stephen Michael Hilton, David Alan Hilton, Sharon Constance Hilton, Richard Howard Hilton, Daniel Kevin Hilton, og Ronald Jeffrey Hilton. Deres eldste, William Barron Hilton, Jr., ble født i 1948 og deres yngste, Ronald Jeffrey Hilton, ble født i 1963. Barron Hilton har 15 barnebarn, inkludert Paris Hilton og Nicky Hilton Rothschild; begge er døtre av Richard Hilton.
Anja Tepeš
Anja Tepeš (født 27. februar 1991) er en slovensk skihopper. Hun er født og bor i Ljubljana, og har drevet med skihopp siden hun var fem år gammel. Hun er datter av den tidligere skihopperen Miran Tepeš, og søsteren til Jurij Tepeš, som også driver med skihopp.
Hun deltok i sitt første FIS-renn i 2003, og debuterte i Kontinentalcupen i skihopping 16. januar 2005, med en 16.-plass. Hennes beste plassering i denne cupen til nå er 4.-plass, som hun fikk i februar 2007 i Saalfelden og i januar 2011 i Ljubno.
Hun har deltatt i junior-VM fire ganger; hun kom på 21.-plass i 2006, 13.-plass i 2007, 18.-plass i 2010 og 35.-plass i 2011.
I februar 2011 kom hun på 30.-plass under Ski-VM 2011 i Holmenkollen.
Hannut
Hannut (nederlandsk: Hannuit) er en kommune og by i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av 18 delkommuner: Hannuit, Abolens, Avernas-le-Bauduin, Avin, Bertrée, Blehen, Cras-Avernas, Crehen, Grand-Hallet, Lens-Saint-Remy, Merdorp, Moxhe, Petit-Hallet, Poucet, Thisnes, Trognée (Truielingen), Villers-le-Peuplier og Wansin.
Slaget ved Hannut fant sted fra 12. til 14. mai 1940 som det første stridsvognslaget under franske og tyske enheter under annen verdenskrig. Det var også det tyske angrepets største stridsvognsslag. I taktisk forstand var dette en fransk fremgang, ettersom deres stridsvogner var de de fleste tyske stridsvogner overlegne og tilførte tyskerne store tap. Men franskmennene disponerte sine krefter lite dynamisk, og den overordnede situasjonen som oppstod, foranlediget en fransk retrett som tyskerne kunne utnytte slik at slaget må betraktes som en tysk strategisk seier.
Francisco José Cox Huneeus
Francisco José Cox Huneeus (født 18. desember 1933 i Santiago de Chile, død 12. august 2020 samme sted ) var en chilensk erkebiskop i den katolske kirke. Han var medlem av Schönstattbevegelsen. Han var biskop av Chillán fra 1975 til 1981 og koadjutorerkebiskop av La Serena fra 1985 til 1990, og erkebiskop der fra 1990 til 1997, da han trakk seg etter anklager om at han hadde misbrukt unge gutter seksuelt. Han ble laisert i 2018.
Bakgrunn
Francisco José Cox Huneeus var sønn av Eduardo Cox Balmaceda og Yolanda Hunneus Salas, søster til Ester (1902-1985) – kjent som forfatter under pseudonymet Marcela Paz – som ble inspirert av Francisco José til å skape karakteren Papelucho. En av brødrene til hans far Eduardo Cox — Andrés — var faren til modellen, fjernsynsprogramlederen og skuespillerinnen Pilar Cox.
Han inntrådte i 1954 hos pallottinerne. Han studerte økonomi ved Det pavelige universitet i Chile, og deretter filosofi, katolsk teologi, kirkerett og sivilrett ved Universitetet i Fribourg (Sveits) og ved Lateranuniversitetet (Roma).
Prest
Han ble presteviet den 16. juli 1961 i Fribourg som sekularprest, for det chilenske bispedømmet Talca. Han begynte så på et videreførende studium i Roma. Etter grunnleggelsen av Schönstattbevegelsens sekularinstitutt for prester i 1965 trådte han inn i dette fellesskapet. Han ble nasjonalpreses for Schönstattbevegelsen i Chile.
Han ble også tilknyttet kongregasjonen for institutter for konsekrert liv og selskaper for apostolisk liv i den romerske kurie, og ble sogneprest i menigheten Nuestra Señora de los Dolores i sin hjemby.
Biskop av Chillán i Chile
14. desember 1974 ble han utnevnt av pave Paul VI til biskop av Chillán, og han ble bispeviet den 2. mars 1975 i katedralen San Carlo Borromeo i Chillán av kardinal Raúl Silva Henríquez, erkebiskop av Santiago del Chile og de medkonsekrerende Eladio Vicuña Aránguiz, erkebiskop av Puerto Montt, og Fernando Ariztía Ruiz, hjelpebiskop i Santiago de Chile.
Han tilrettela for opprettelsen av Radio El Sembrador, og fikk en rekke oppgaver i Den chilenske bispekonferanse.
Kuriebiskop i Roma
Han ble utnevnt til sekretær for Det pavelige råd for familien i Vatikanet den 4. august 1981 og forlot derfor sin stilling i Chillán den 9. november.
Dyrebeskyttelsen Oslo & Omegn
Dyrebeskyttelsen Oslo & Omegn – til daglig kalt Dyrenes Hus – er en uavhengig forening som har eksistert i over 150 år. I daglig bruk forkortes navnet til Dyrenes Hus. Foreningen har direkte røtter tilbake til den første dyrebeskyttelsen som ble stiftet i Norge i 1859 under navnet «Foreningen mot mishandling av Dyr», senere «Foreningen til dyrenes beskyttelse i Christiania» og siden «Dyrenes Beskyttelse».
Virke
Dyrenes Hus sin oppgave er å forebygge og bekjempe dyremishandling og uforsvarlig bruk av dyr. Foreningen arbeider for at alle dyr skal kunne leve i pakt med sin natur, og er opptatt av dyrevernsaker og dyrs rettigheter over hele Norge. I tillegg er foreningen engasjert i internasjonale kampanjer og enkeltsaker. Dyrenes Hus sitt daglige arbeid består først og fremst av å hjelpe dyr som er i nød, gi råd og veiledning om hjemløse dyr og dyrevern. Det prioriteres dessuten holdningsskapende arbeid for å øke allmennhetens respekt for dyr og deres grunnleggende rettigheter.
Francisco José Cox Huneeus
Koadjutorerkebiskop, så erkebiskop, av La Serena i Chile
I 1992 rapporterte Manuel Hervia, en prest i det erkebispedømmet, til biskopene Alejandro Goić Karmelić og Carlos González Cruchaga, president for Den chilenske bispekonferanse, at Cox hadde misbrukt gutter i La Serena. Da det var forløpt tre år uten at det ble satt i gang en etterforskning, informerte fader Hervia erkebiskop Carlos Oviedo Cavada av Santiago de Chile. Han håpet at hans rapporter ville nå den apostoliske nuntius, og få Vatikanet til å starte en etterforskning. Biskopene fortalte ham at Schönstattbevegelsen var klar over problemet og rådet til tålmodighet.
Dyrebeskyttelsen Oslo & Omegn
Virke
Det meste av inntak og omplassering av hjemløse dyr skjer via fosterhjem. Foreningen har også et hjelpesenter i Asker der de kan ta imot enkelte dyr. Hit flyttet organisasjonen i 2014. Før den tid drev de sitt virke ved et småbruk på Eiksmarka i Bærum. Her holdt de til i hele 22 år før de flyttet. Dyrene organisasjonen tar hånd om er i all hovedsak utegående, nødstilte katter som blir funnet etterlatt, skadet, mishandlet, eller som av andre årsaker er i akutt behov for hjelp. Under oppholdet får de all den omsorg, pleie og trygghet de behøver. Det legges stor vekt på aktivitet og mye sosial kontakt. I fosterhjemmene får dyrene bo inntil de har blitt skaffet nye, trygge og permanente fasthjem.
Francisco José Cox Huneeus
Fratreden
Pave Johannes Paul II innvilget erkebiskop Cox’ fratreden som erkebiskop av La Serena 16. april 1997. Psykiske helseproblemer ble sagt å forklare avskjeden lenge før den vanlige pensjoneringsalderen på 75 år.
Dyrebeskyttelsen Oslo & Omegn
Formål
Formålene til Dyrebeskyttelsen Oslo & Omegn er å:
Historie
Opprinnelig het organisasjonen: "Foreningen til dyrenes beskyttelse i Christiania". Organisasjonen hadde sitt helt spesielle virke særlig tilpasset kummerlig og trangt husdyrhold i hovedstaden. Der driften og problemstillingene knyttet til hovedstaten: dyrehold i tettbefolket bymiljø med husdyr i stall og fjøs i bakgårdene til bygårder, gjorde organisasjonen atskilt fra andre dyrevernlag ellers i landet. Den store arven som organisasjonen fikk testamentert fra kjøpmann Peder Schøyens dødsbo - gjorde det mulig å kjøpe gamle utslitte hester i Oslo for så å avlive dem, så de ikke skulle bli misbrukt som trekkhester til tross for alvorlig sykdom og høy alder. Hestene i Oslo var til tross høy alder meget kostbare dyr, og ble ofte fortsatt brukt i arbeid "til de stupte". Dette var i stor grad unike problemstillinger for dyrebeskyttelse i Oslo, som opererte i Norges eneste virkelige storby. Organisasjonen var landets største organisasjon for fremme av dyrs velferd, og godt husdyrhold i Norge. Med geografisk nærhet til landets viktigste politiske organer, samt Bondelaget - kunne organisasjonen effektivt forsøke å påvirke i politiske beslutningsprosesser vedrørende dyrs velferd og dyrehold.
Francisco José Cox Huneeus
Fratreden
Fra 1997 til 2002 utførte han administrative oppdrag i Roma og i Colombia, og forlot deretter Chile permanent for å bo ved Schönstattbevegelsens sentrale hovedkvarter i Tyskland etter anmodning fra Bispekongregasjonen. Der arbeidet han med oversettelser. Flere år senere, i 2018, sa Schönstattfedrene at de hadde sviktet ved å unnlate å følge opp på de fremlagte opplysninger om Coxs overgrep da han forlot La Serena.