cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Auchinleck
Auchinleck (skotsk-gælisk: Achadh nan Leac; skotsk: Affleck) er en landsby (village) i regionen East Ayrshire i Skottland. Den er lokalisert 8 km sørøst for Mauchline og 3 km nordvest for Cumnock. Rundt landsbyen ligger Auchinleck Estate, sentrert om herskapshuset Auchinleck House fra 1700-tallet, det tidligere hjemmet til advokaten, dagbokskriveren og biografen James Boswell, 9. laird av Auchinleck (1740–1795). Ved folketellingen i 2001 hadde Auchinleck 3 512 innbyggere. Folketallet for landsbyen er for 2020 beregnet til 3 630 innbyggere.
Etymologi
Stedsnavnet har betydningen «jorde med (flate) steiner» på skotsk-gælisk, fra achadh («mark, jorde») og leac («steinhelle»). Den lille lokaliteten Auchincloich har en sammenlignbar betydning.
Vårbåndmåler
Utseende
En ganske liten (vingespenn 18 – 28 mm), slank, gråhvit måler. Den kan kjennes fra lignende arter på at fargen er nøytralt grå uten antydning til brunskjær, og at vingenes brede tverrbånd bare er tydelig i den fremre delen. Hannen har smalt fjærformede antenner, hunnen trådformede. Forvingen er gråsvart ved roten, utenfor dette feltet med to tynne, mer eller mindre utydelige, grå tverrbånd, så med et bredt, gråsvart tverrbånd som bare er tydelig i vingens fremre halvdel. Dette båndet er trukket ut til en spiss tann ved midten av bakkanten. Nær vingespissen har forvingen en firkantet, gråsvart flekk, langs ytterkanten flere, mer eller mindre tydelige, smale grå tverrbånd.
Larven er slank, blekt gråbrun med en lys sidestripe og en rad av små, svarte flekker langs ryggen.
Utbredelse
Vårbåndmåleren er en art tilhørende den palearktiske sone og som finnes fra Vest-Europa østover til Japan. I Norge er den vanlig over hele landet.
Oddgeir Salte
Oddgeir Salte (født 14. januar 1988) er en norsk fotballspiller som spiller for Klepp IL. Han har tidligere spilt for Bryne FK.
Salte er et produkt fra klubbens egen ungdomsavdeling, og han debuterte på A-laget i 2006, 18 år gammel. Høsten 2007 var han utlånt til Ålgård Fotballklubb.
Marviksveien
Marviksveien (1-127, 2-154) er en vei i bydelen Lund i Kristiansand. Veinavnet ble vedtatt i formannskapsmøte 29. oktober 1929. I dag er 119 eiendommer matrikulert til Marviksveien.
Den har sitt løp over 1 800 meter fra Østerveien ved Lund torg over Valhallatoppen til Marviksbukta i Topdalsfjorden. En rekke av bygningene på det tidligere militære området i Marvika er matrikulert til Marviksveien.
I første del av veien finnes en del forretninger, kaféer og servicefunksjoner. Her ligger Lund kirke og Valhalla omsorgssenter, mens veien i hovedsak er kranset av boliger, så vel frittliggende eneboliger som rekkehus og blokker. Wilds Minne skole er matrikulert til Marviksveien 90.
Deler av veien er sammenfallende med Fylkesveiene 23, 25 og 471.
Zion Lillestrøm
Zion Lillestrøm er en kristen frikirkelig menighet i Lillestrøm, i Viken. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Zion Lillestrøm ble stiftet i 1929.
Menigheten har 14 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.
Lillestrøm pinsemenighet ble stiftet bare to år før Zion Lillestrøm, men de to pinsemenighetene har opp gjennom årene levd side om side. En kort periode under og like etter den andre verdenskrig var de samlet til én menighet, fra 17. mai 1943 til 27. april 1947.
Distriktslege
En distriktslege var, i Norge, en statlig ansatt lege med ansvar for behandling og forebyggende helsevern i en kommune. Distriktslegene var embetsmenn og dermed formelt utnevnt av Kongen i statsråd etter innstilling fra Helsedepartementet. Fylkeslegene var deres nærmeste overordnede.
I Norge var yrkestittelen offisiell i 148 år frem til ordningen opphørte i 1984. Ved innføringen av kommunehelsetjenesteloven ble stillingene kommunale samtidig som den nye yrkesbetegnelsen ble kommunelege.
Distriktslegeordningen i Norge
Distriktslegen var formann i helserådet og helsevesenets øverste myndighet i kommunen. Av oppgaver skulle de skulle føre tilsyn med sykehus og de fattige syke, gi ordinær legehjelp, føre dødsprotokoll og skrive medisinalmeldinger. Legen hadde boplikt i tjenestebolig.
Distriktsleger i andre land
Sverige gikk fra en ordning med provinsiallegetjenester til distriktslegetjenester i 1972 og landet ble delt inn i distrikter med vårdcentraler som vanligvis dekket en befolkning på rundt 10 000. Svenska Distriktslekareföreningen har rundt 5 000 medlemmer.
Mikroelektronikk
Mikroelektronikk er en fellesbenevnelse på integrerte kretser konstruert på mikro- eller submikronivå, dvs. i en skala der lengden på den minste transistoren oppgis i mikrometer. Vanlig størrelse med dagens prosessteknologi ligger på 0,35 mikrometer eller mindre.
Betsiamites
Betsiamites (eller Bersimis) er ei elv i Côte-Nord-distriktet i Québec, Canada. Elva er 386 km lang og renner sørøstover ut i Atlanterhavet via St. Lawrence-bukta ved Innu-bosetningen Betsiamites et par mil sørvest for Outardes' munning.
Det er 2 vannkraftverk i elva: Bersimis 1-demningen og Bersimis 2-demningen.
Rundkirken i Kallósd
Rundkirken i Kallósd, også kalt Hellige Anna-kirken i Kallósd, er et nasjonalt monument i Ungarn. Det er et unikt eksempel på ungarske rundkirker fra Árpád-perioden, en kirkelig arkitektonisk stil som stammer fra Bysants og var unikt for kongeriket Ungarn. Den befinner seg i landsbyen Kallósd, som i dag har mindre enn hundre innbyggere og ligger i en liten dal ved elven Zala. Hvert år besøkes landsbyen av mange turister.
Historie
I tidlig middelalder var Kallósd kongsgarden til borgen Zalavár. Først i 1203 donerte kongen landsbyen til sønnene til herr Orosz av Komár. Hans barnebarn, Miklós, sønn av Karacs, bygde sognekirken en gang rundt 1260. Fra 1300-tallet tilhørte kirken klosteret i Kapornak. På 1600-tallet forlot innbyggerne kirken og landsbyen i flukt fra de tyrkisk-muslimske invasjonsstyrkene. Etter at landsbyen ble befolket på nytt i 1711, ble området rundt kirken ryddet for busker og trær og i 1740 ble kirken renovert. Foajén ble utvidet på 1800-tallet på grunn av befolkningsvekst. Den nye delen ble revet en gang mellom 1989 og 1993 da den siste renoveringen av den historiske bygningen fant sted. Slik fikk bygningen tilbake sin opprinnelige runde form.
Elvebakken
Elvebakken er et navn som brukes om mange steder i Norge.
René Boulanger
René Boulanger (født 22. april 1895 i Hautmont, død 12. august 1945) var en fransk turner som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Boulanger vant en olympisk bronsemedalje i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia og Belgia. Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920
Fugloy
Fugloy ( eller, foreldet dansk skrivemåte: Fuglø) er den østligste av øyene som utgjør Færøyene. Den 11 km² store Fugloy er den minste på Norðoyar, og ligger helt nordøst i øyriket. Den 1. januar 2020 hadde Fugloy 38 innbyggere, fordelt på bygdene Kirkja og Hattarvík. Fugloyar kommuna er Færøyenes minste kommune i folketall.
Fugloy har vært bosatt siden vikingtiden, og har vært et fiskerbondesamfunn. Fra siste halvdel av 1800-tallet har fiskeriene på Færøyene blitt spesialisert. Fugloy har ikke hatt naturgitte forhold eller nødvendig infrastruktur for å kunne bli noen moderne fiskerihavn, og har siden opplevd avfolking. Det drives fortsatt sauehold på øya.
Fugloy har store fuglefjell med mye sjøfugl, som oppsøkes av en del turister. Øyboerne har drevet utstrakt fugleveide.
Det er bilvei mellom Kirkja og Hattarvík, men som en avsidesliggende útoyggj kan Fugloy bare nås med rutegående helikopter eller gods- og passasjerbåten fra Hvannasund. Øya kan bli isolert ved uvær.
Geografi
Fugloy ligger lengst øst av de atten øyene som utgjør Færøyene. Fugloy måler 11,02 km², men medregnet 23 holmer og skjær utgjør den 10,03 km². De nærmeste øyene er Viðoy i vest og Svínoy i sør. Sundet mellom Fugloy og Svínoy er den 3,9 km lange Fugloyarfjørður.
Fugloy har vulkansk opprinnelse, og er bygd opp av lag av basalt. Klippene langs kysten er enkelte steder svært høye og bratte, og har blitt formet av isbreer og erosjon gjennom millioner av år. Dette viser seg spesielt på den østre delen av øya, hvor den høye klippen Eystfelli har blitt stående slik den er i dag etter en rekke steinras. Klippen er 448 moh. på sitt høyeste. I sjøen nedenfor Eystfelli, finner man den høye, frittstående klippen Stapi, som har en liten fyrlykt. Stapi er Færøyenes østligste punkt.
Nordvest for Eystfelli gikk det et ras i slutten av 1990-årene. Raset skapte en steinur ved foten av fjellet. Vest for dette området ligger en bukt, Skarðsvík, og igjen Kleivadalur ovenfor denne. Mellom Eystfelli og fjellene sentralt på øya ligger søkket Hálsurin, som gjør det mulig å komme seg fra Hattarvík til Skarðsvík til fots.
Nordvest for Skarðsvík og Kleivadalur ligger Færøyenes største steinur, Urðin mikla, som er et resultat av et enormt ras i fjern fortid. Vestkysten av Fugloy er praktisk talt ufremkommelig, og her ligger øyas høyeste fjell, Klubbin (621 moh.). Sør for Klubbin ligger Vatnsdalur, hvor man finner øyas eneste innsjø på et lite platå. På sørkysten er ikke landskapet like bratt, og her finner man øyas største bygd, Kirkja. Fra Kirkja går øyas eneste vei langs Skorðatangi og Sunnberg, og inn i Hattarvík, hvor bygden med samme navn ligger. Veien er ca. 4 km lang, og ble anlagt langs en gammel vandrersti i 1980-årene.
Øyas flora varierer ikke nevneverdig fra de øvrige Færøyenes flora, med få plantevekster og et landskap uten naturlig trevekst. Av ville landpattedyr finnes mus og harer, men ikke rotter. Faunaen domineres av sjøfugler, som også har gitt øya dens navn. Langs kysten er det mange fuglefjell med stor aktivitet i hekkeperioden. Den mest utbredte fuglearten er lundefugl, som tidligere var en viktig næringskilde for øyboerne gjennom fugle- og eggfangst.
Klima
Fugloy har et relativt temperert kystklima, sterkt påvirket av Atlanterhavet. Dette gir milde vintre, kjølige somre og en gjennomsnittlig årstemperatur på 6,9 °C, en av de høyeste på Færøyene. Gjennomsnittlig årlig nedbør ligger på 1 040 mm, blant de laveste på Færøyene.
Samfunn
Ved innføringen av det kommunale selvstyret i 1872 ble Fugloy en del av Norðoya prestagjalds kommuna. I 1908 ble hovedsognet Viðareiði med annekssognene Fugloy og Svínoy utskilt som en egen kommune. I 1913 ble kommunen delt mellom Viðareiði og Fugloy og Svínoy. I 1932 ble kommunen igjen delt, slik at øyene ble hver sine kommuner. Svínoy ble innlemmet i Klaksvíkar kommuna i 2009, mens Fugloy står alene.
Samferdsel
Passasjerfergen MS «Ritan» anløper øya daglig, og forbinder den med Svínoy og Hvannasund på Viðoy. Viðoy er en del av det færøyske meginlandið, «hovedlandet». Overfarten fra Fugloy til Svínoy tar 30 min, mens overfarten fra Svínoy til Hvannasund tar ytterligere 30 min. En utbygging av undersjøiske tunneler mellom Viðoy, Svínoy og Fugloy i perioden 2017–2020 har blitt utredet. Vanligvis legger fergen til ved både Kirkja og Hattarvík, alt avhengig av værforholdene. Strandfaraskip Landsins opererer også en helikopterrute som besøker Fugloy tre dager i uken.
Skole og helse
Det er skolebygg i hver av bygdene, men bare skolen på Kirkja er fremdeles i bruk. I skoleåret 2012/2013 hadde Kirkju skúli én lærer og én elev fra 1. til 7. klasse. Skolen ble bygd for 16 elever i 1888 og senere ombygd i 1972. Skolen har ikke bibliotek, men får om lag 500 bøker med båt fra Klaksvík. Hattarvíkar skúli ble bygd til 12 elever i 1925 og ombygd i 1981. Etter endt skolegang på Kirkja går elevene på ungdomsskole i Klaksvík. Grunnet reisetid er disse elevene nødt til å flytte til Klaksvík.
Bengt Strömgren
Bengt Georg Daniel Strömgren (født 21. januar 1908 i Göteborg, død 4. juli 1987) var en dansk astronom og astrofysiker.
Biografi
Bengt Strömgren ble født i Göteborg. Foreldrene hans var Hedvig (født Lidforss) og Svante Elis Strömgren, som var professor i astronomi ved Københavns Universitet og direktør for universitetets observatorium. Faren hans trakk Bengt inn i naturvitenskapen, og guttens første vitenskapelige papir ble publisert allerede da han var 17 år gammel. Han fikk sin studenteksamen i 1925 og ble tatt opp på Københavns Universitet. Kun to år senere fikk han en grad i astronomi og atomfysikk, og i løpet av de neste to årene avsluttet han en doktorgrad som ble antatt i desember 1929, da han var 21 år.
To helskrudde agenter
To helskrudde agenter (originaltittel: Nati con la camicia) er en engelskspråklig italiensk action-komedie fra 1983 med Terence Hill og Bud Spencer i hovedrollene. Regi er ved Enzo Barboni.
Filmen er også kjent under den engelske tittelen: Go for it.
Handling
Rosco Frazer (Terence Hill) lurer fengselsfuglen Doug O'Riordan (Bud Spencer) til å banke opp noen trailersjåfører som har presset ham av veien. Med politiet i hælene flykter duoen til nærmeste flyplass og tar det første flyet til Miami, men nå tror CIA at de er to av deres agenter. De får en veske fylt med dollar, en suite på Miamis fineste hotell og ordre om å utgi seg for å være nyrike. Etterhvert oppdager de at de er blitt forvekslet med to av CIAs agenter, men innser samtidig at de nå er for dypt involvert til å fortelle sannheten.
Om filmen
Dagsavisens anmelder gav den terningkast tre.
Bengt Strömgren
Biografi
Han ble lektor i 1932 og kom på et 18 måneders gjesteopphold på University of Chicago i 1936. Han etterfulgte sin far som professor i 1940. Under besettelsen satte han gang i byggingen av det nye Brorfeldeobservatoriet. Etter krigen ble han lei av manglende offentlige midler og forlot Danmark til fordel for USA i 1951.
Fugloy
Religion
Flesteparten av øyboerne er medlemmer av Fólkakirkjan. Fugloy sorterer under prestegjeldet Norðoya eystara prestagjald, som har rundt 560 medlemmer fordelt på fem kirker i ni bygder. På Fugloy har man kirker i begge bygdene. Med én ansatt prest i hele prestegjeldet er det ikke mulig å avholde gudstjenester med prest til stede i alle kirkene hver søndag. Allikevel har alle kirkene søndagsgudstjeneste, men da som en lekmannsgudstjeneste: Gudstjenesten ledes av en mann eller kvinne fra menigheten, som leser en trykt preken. Det holdes ikke dåp eller nattverd.
Bengt Strömgren
Biografi
Han forble i Princeton med sin familie frem til 1967, da han reiste hjem til Danmark og bosatte seg i Carlsbergs æresbolig, som Niels Bohr tidligere hadde hatt.
I 1987 døde han etter kort tids sykdom.
Bengt Strömgren bidro på flere punkter til moderne astrofysikk. Han oppdaget at den kjemiske sammensetning av stjerner var mye mer annerledes enn først antatt, og han utviklet Strömgrens fotometriske system.
Æresbevisninger
Utmerkelser
Fugloy
Religion
I 1881 ble det foretatt en befaring i kirkene, og det ble slått fast at Hattarvíkar kirkja var i dårlig stand. Senere befaringer i 1893 og 1896 gav stadig verre beskrivelser av kirkens tilstand. I juni 1898 beskrev Símun Mikkjal Zachariasen den som ubrukelig. I oktober 1899 ble dagens Hattarvíkar kirkja innviet.
Bengt Strömgren
Æresbevisninger
Oppkalt etter ham
Fugloy
Religion
Om lag hundre år etter kirkeflyttingen fra Kirkja til Hattarvík ble det foreslått å bygge egen kirke på Kirkja, spesielt ettersom Hattarvík hadde fått en ny kirke. Louis Zachariasen tegnet kirken, og brukte de tradisjonelle trekirkene som utgangspunkt. I mai 1933 ble kirken med det paradoksale navnet Kirkju kirkja innviet av prost Jákup Dahl.
Bengt Strömgren
Æresbevisninger
Øvrigt
Fugloy
Næringsliv
Havnen på Fugloy er ikke beskyttet mot vær og vind, og dette er hovedgrunnen til at all økonomisk vekst stoppet tidlig på 1900-tallet. Lagtinget har forsøkt å utarbeide planer for øyas fremtid, for eksempel fikk øya elektrisk strøm i 1960-årene. I 1980-årene ble det anlagt en vei mellom Hattarvík og Kirkja, og det ble helikopterforbindelse til resten av øyriket.
Øyas eneste inntektskilde har vært litt landbruk og fiske, men også en del fuglefangst, en praksis som har pågått frem til disse dager. I slutten av 1990-årene hadde øya seks bønder, åtte sjømenn, én i teknisk drift, én butikk og to postkontorer. Én person dagpendlet den gang til Fugloy, mens 1–10 av Fugloys egne innbyggere dagpendlet til andre kommuner for å arbeide. Det er ingen melkeproduksjon lenger på Fugloy, og Færøyenes helsedirektorat (Heilsufrøðiliga Starvsstovan) har dermed kun oppsyn med øyas ene butikk.
Opprinnelse
Et sagn sier at Fugloy opprinnelig var en flytende øy. Noen menn rodde ut til øya for å ankre den opp, slik at den skulle feste seg til havbunnen, men det hjalp ikke. På øyas klipper stod det nemlig mange troll, og de tok alt som ble smidd på øya og kastet det i havet. Så samlet man alle prestene i landet for å få øya til å feste seg. Prestene ble rodd ut til øya, og stirret hele tiden på den slik at den ikke skulle forsvinne. En av prestene stod fremst i båten og kastet Bibelen opp på land, mens alle de andre fortsatt stod og stirret på øya. Dette fungerte, prestene beseiret trollene og forvandlet alle til gresstuer. Før i tiden stod tuene tett ved klippene ved Kirkja, men nå har brenningene tatt dem.
Andre kjente, nedskrevne sagn fra Fugloy handler om alvemannen og sauegjeteren, trollet Skjeggetussen (Skjeggatussin), samt om Femte, Sakaris og fjæretrollene i Hattarvík.
Bygdene Kirkja og Hattarvík er første gang nevnt skriftlig i Hundebrevet fra slutten av 1300-tallet. Man er allikevel sikker på at Fugloy har vært befolket siden vikingtiden, og at Hattarvík ble grunnlagt omkring år 900.
Flokkmennene
Nyheten om flokkmennene ble spredt rundt om på Færøyene. Støttespillerne ble arrestert, og da mennene fra Hattarvík kom til et avtalt møte i Norðragøta, var det bare fiender som ventet på dem. De la om kursen på båten, og prøvde å komme seg unna Norðragøta så raskt som mulig. De ble jaget av sytti båter. På Svínoy møttes de to partene til kamp. Flokkmennene kjempet hardt, men ble til slutt tvunget til å trekke seg tilbake. De gjemte seg i kirken, slik de hadde sett at deres egne ofre hadde gjort, men de visste ikke at kirken ikke hadde blitt vigd enda. Flokkmennene ble drevet ut av kirken og deretter henrettet ved å bli kastet utenfor en havklippe. Sjúrður við kellingar ble opprinnelig vist nåde og fikk amnesti, men klarte ikke å leve med forbrytelsene han hadde begått, og ba om å bli henrettet sammen med de tre andre.
Postvesen
Det opprinnelige mottagelsesstedet for brevposten på Fugloy var Hattarvík, hvilket kunne bli upraktisk for Kirkja da bygda på det meste hadde om lag 170 innbyggere. Dette skyldtes at postbåten ikke fikk lagt til ved Kirkja. Dette førte til at ti menn måtte gå fra Kirkja til Hattarvík, og deretter returnere med 16 sekker. Før postbåten «Dan» begynte å seile til Hattarvík i 1914, ble posten til Fugloy pakket i Klaksvík og deretter brakt til Hvannasund, hvor øyfolket måtte hente den selv.
Når det ble etablert en postvirksomhet i Hattarvík, er ikke kjent. Det eldste skrivet om Hattarvík som er å finne hos Postverk Føroya, er datert til 12. juli 1932. Det var en jobbsøknad fra Marianna Fuglø, som også ble ansatt. Det er trolig at faren Tróndur Fuglø hadde ansvaret for postgangen før henne. Postverk Føroya åpnet på Kirkja den 1. oktober 1918. Altså var virksomheten i Hattarvík betydelig eldre.
Den første postansvarlige på Kirkja var Símun Mikkjal Zachariasen, som hadde ansvar for posten inntil utgangen av 1930. Datteren Sigrid Zachariasen (senere gift Simonsen) var postansvarlig i over 40 år, fra 1931 til sin død i 1979. Hun ble hedret av Post- & Telegrafvæsenet for lang og tro tjeneste i 1971. Mannen Absalon Kaj Simonsen tok over fra 1. juni 1979, og senere kjøpmannen Kristian Christiansen, eller Kristian í Mittúni, fra 1. september 1985. Sønnen Jóannes Christiansen, har hatt ansvaret siden 1. juli 1997. Marianna Fuglø giftet seg med kjøpmannen Óli G. Hansen i 1937 og døde i 1953. Hansen hadde så ansvaret inntil sin død i 1971. Fra 1972 gikk det over til datteren Katrin Amalia Fuglø, og i de senere år har hennes mann, Leivur Hansen, tatt seg av posten. Veiforbindelsen mellom de to bygdene har gjort postgangen betydelig enklere. MS «Ritan» fungerer både som postbåt, passasjerferge og varetransport.
Postverk Føroya ga ut et frimerke med luftbilde av Fugloy, med en verdi av 4,50 kr i 1999.
SS «Sauternes»
Under andre verdenskrig, den 7. desember 1941, sank dampskipet SS «Sauternes» i Fugloyarfjørður, delvis som følge av en kommunikasjonsfeil. Dette var under et dramatisk uvær, og mannskapet telegraferte til Tórshavn at skipet hadde søkt ly i Fugløfjord (Fugloyarfjørður). Telegrammet ble mistolket idet personellet i Tórshavn trodde de mente Fuglafjørður, som var en trygg havn. Skipet fikk den skjebnesvangre ordren om å ankre opp, og utover kvelden og natten slet skipet seg. Mannskapet på «Sauternes» forsøkte forgjeves å ankre opp på nytt, men skipet drev videre inn i mot Svínoys kyster, og til slutt ble skipet senket av tre etterfølgende monsterbølger. 25 mennesker mistet livet. Folket på Fugloy, som hadde fulgt med på den desperate kampen, kunne ikke gjøre noe. Dagen etter kom mye vrakrester fra skipet i land på øya.
Nyere tid
Den første folketellingen fra 1737 nevner at øya hadde 19 familier med 19 barn, som indikerer rundt 60–70 innbyggere. Tidlig på 1900-tallet hadde øya rundt 200 innbyggere. Siden 1950-årene har øya vært preget av fraflytting. Som følge av dette har næringsutviklingen også gått kraftig tilbake, og bidrar til å forsterke effekten. Fugloy var med på å stifte interesseorganisasjonen for Útoyggjar, Útoyggjafelagið, i desember 2001. Lokale initiativtakere har prosjektert Fjølbýlið, et flerbruksbygg beliggende ovenfor Kirkju kirkja. Bygget er ennå ikke oppført, men støttes aktivt av Útoyggjarfelagið. Fjølbýlið vil bestå av fire ulike deler, med en vinterhage, eldreboliger, samfunnshus og gjestgiveri. Vinterhagen vil også ha et lite svømmebasseng, og gjestgiveriet vil være ment for både turister og sesongarbeidere. Taket på samfunnshusdelen vil være delt av et solcellepanel.
Dressed to Kill
Dressed to Kill er det tredje studioalbumet fra hardrock gruppa Kiss.
Det er produsert av presidenten i Casablanca Records, Neil Bogart, og utgitt i 1975. Albumet ble innspilt i Electric Lady Studios, New York.
Albumet oppnådde gullplate 28. februar 1977, da det hadde blitt solgt over 500 000 eksemplarer. Det ble utgitt i ny og remasteret utgave i 1997, sammen med de fleste andre av Kiss sine tidligere album.
Lekter
Lekter (av nedertysk, nederlandsk: lichter, lichten som betyr «lette») er en lastepram som kan betegnes som en flytende plattform eller (laste)kasse uten eget drivverk. Moderne lektere finnes derimot både med og uten motor, med og uten ror, og med og uten kjøl. Dette er en flatbunnet båttype. Lengde i forhold til bredde varierer med bruksområde og farvann. Eldre lektertyper, som lørje (butt i begge ender) og pram, var gjerne korte og brede. Moderne lektere er derimot gjerne lange (og smale i forhold til lengden).
Elvelektere finnes på alle større elver i Europa der fallhøyden ikke er for bratt. De ble opprinnelig trukket av menn eller hester. Ned elvene drev de gjerne av seg selv, mens besetningen styrte, enten med tau fra breddene eller med en styreinnretning. I dag dyttes eller trekkes de av bukserbåter. Noen er også utstyrt med rør og egen motor, som er sterk nok til å transportere lekteren på kanalene og opp og ned elvene for egen maskin. Skrogformen er typisk flatbunnet, noe som gjør dem anvendelige i stille sjø og på grunt vann.
Siden store deler av Europa er forbundet med et kanalsystem, finnes det mange lektere, og til tider er det tett trafikk.
Lørjer og prammer anvendes i begrenset utstrekning i Norge i dag, men er i bruk som muddersamlere og transport til undervannsdeponier, da assistert av små slepebåter. Flytende arbeidsplattformer blir gjerne montert på lektere.
Eksterne lenker
Sleepschip Баржа
Speiderbønnen
Speiderbønnen og melodi ble skrevet av Hans Møller Gasmann i 1911. Melodien ble senere endret etter at ny melodi ble laget av Carl Søyland, speider og senere leder i 7. Kristiania. Sangen er spesielt skrevet for speidere og blir brukt i norske speidersammenhenger av både Norges KFUK-KFUM-speidere og Norges speiderforbund. Den er oversatt til nynorsk og engelsk.
Bokmål
Kjære Far i høye himmel,
hør mitt hjertes stille bønn:
Hvor jeg er i verdens vrimmel,
la meg ferdes som din sønn.
La meg leve deg til ære,
hedre Norge, far og mor.
Andre folk til nytte å være.
Lyde Speiderlovens ord.
Nynorsk
Kjære Far i høge himmel,
høyr mi stille hjartebøn:
lat meg bli som sonen Din.*
lat meg leva deg til æra,
heidre Noreg, far og mor,
andre folk til hjelp få vera,
og so lyda lova vår.
- *endring i denne strofen er vedtatt på Styremøtet i Speidernes fellesorganisasjon 14/9 2006
Tidlegare versjon: lat meg vera sonen din.
Fritt oversatt til engelsk
Hear the prayer of my heart:
In every corner of this world
Let me travel as your son;
Let me live life to your glory,
Honour Norway, and my parents,
Be of help to other people
And obey the Scouts' law's words.
Paul Durin
Paul Joseph Durin (født 3. januar 1890, død 24. mai 1955) var en fransk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1908 i London og 1920 i Antwerpen. Durin vant en olympisk bronsemedalje i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp med bak Italia og Belgia. Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920
Alameda
Alameda er en by i Alameda County i California. Byen ligger på en øy med samme navn i San Francisco Bay. En annen del av byen ligger på øya Bay Farm Island som den deler med Oakland internasjonale flyplass.
Byen har i motsetning til andre nærliggende tettsteder status som kommune.
Ginásio do Ibirapuera
Ginásio do Ibirapuera eller Ginásio Estadual Geraldo José de Almeida er en innendørs idrettsarena i byen São Paulo i Brasil. Arenaen ble åpnet 25. januar 1957, og har en publikumskapasitet på 10 200.
I 2011 ble hallen gjenåpnet etter en større renovering. Renoveringen ga nye seter og belysning på 3 000 lux som ville tillate sendinger i HD.
Ginásio do Ibirapuera var hovedarena under Håndball-VM 2011 for kvinner, hvor kampene i Brasils gruppe C og nesten alle sluttspillskampene ble spilt, unntatt seks åttendedelsfinaler og to President's Cup-kamper.
Jørgen Alexander Knudtzon
Jørgen Alexander Knudtzon (født i Trondheim 9. september 1854, død i Oslo 7. januar 1917) var en norsk teolog, assyriolog, professor i semittisk språk, orientalist og statsstipendiat.
Liv og virke
Han var født i et borgerhjem, tok artium i 1872, ble cand.theol. 1880, dr.philos. 1889, hadde statsstipend fra 1894 og ble fra 1907 ekstraordinær professor i semittiske språk ved Universitetet i Oslo.
I perioden fra 1880 til 1894 hadde han ulike lærerstillinger, også som hjelpelærer ved universitetet og reisestipendier. I 1885 fikk han stipend for å studere gammeltestamentlig teologi og assyriologi i Tyskland. Etter doktorgraden i 1889 om Om det saakaldte perfektum og imperfektum i hebraisk hadde han flere studieopphold ved europeiske universiteter for å fordype seg i assyriologi.
Hans viktigste faglige innsats er utgivelsen av to bind med Die El-Amarna-Tafeln : mit Einleitung und Erlæuterungen (1915, ny utgave 1964); tekster fra den diplomatiske korrespondansen til farao Amenhotep IV (1351 – 1334 f.Kr.). Under arbeidet med disse kileskrifttavlene fra Tell el-Amarna og Gizeh kom han over to dokumenter i et annet ikke-semittisk språk. I boken Die zwei Arzawa-Briefe : die æltesten Urkunden in indogermanischer Sprache som han skrev sammen med Alf Torp og Sophus Bugge, lanserte han en nå etablert teori om tolkning av hettittisk språk.
Familie
Han var sønn av Hans Nicolay Knudtzon (1814–89) og Catharina Sophie Dorothea Amalie Trampe (1831–79). Faren var konsul. Jørgen giftet seg i 1891 med Erika Johanne Bugge (1870–1902), datter av telegrafinspektør Jens Bugge.
Frederik Konow Lund
Frederik Ludvig Konow Lund (født 20. oktober 1889 i Bergen, død 30. august 1970 i Fana) var en norsk arkitekt. Lund regnes blant Norges fremste arkitekter i første halvdel av 1900-tallet og en av Bergensskolens fremste representanter.
Utdannelse og praksis
Fra 1908 studerte han kunsthistorie ved universitetet i Kristiania. Mellom 1910–14 studerte han arkitektur ved den tekniske høyskolen i Dresden. I samarbeid med Leif Rustad praktiserte han som arkitekt i Bergen årene 1915–16 og var deretter et år i USA. Mellom 1917–19 var han assistent hos Ole Landmark, og fra 1919 etablerte han eget arkitektkontor i Bergen.
Arkitektur
Arkitektene Arnstein Arneberg, Magnus Poulsson og Frederik Konow Lund bidro til å skape en særegen regional arkitektur; Arneberg, Poulsson en østlandsk, Lund en vestlandsk. Deres innsats kan sees som et bidrag til en større internasjonal bevegelse – Arts and Crafts-bevegelsen.
Lunds arbeider viser slektskap med den engelske arkitekten Edwin Lutyens og den amerikanske arkitekten Frank Lloyd Wright, både i bruk av lokale materialer og planløsninger. Materialvalg, fargesetting og detaljering er forankret i vestnorsk byggeskikk med bruk av gråsteinsmur, supanel i tradisjonelle farger og med varierende bygningskropper tilpasset det vestnorske landskapet.
Han er mest kjent for sine eneboliger i og rundt Bergen, men utførte også flere restaureringsarbeider (Rosenkrantztårnet, Fana kirke, Nykirken og Nonneseter kloster som minnehall). To av de mest kjente husene Lund tegnet, er Villa Blaauw og Villa Konow i Bergen. Lund fikk Houens fonds diplom for Villa Blaauw i 1930, og Villa Konow ble fredet av Riksantikvaren i 1993.
I desember 1938 fremla han og to andre arkitekter et forslag til nytt rådhus i Bergen. Skissen viser en klumpet koloss med fasade mot Torget. Korskirken skulle få lov å bli stående, men samtlige øvrige historiske bygninger i Vågsbunnen mellom Kong Oscarsgate, Torget, Vågsallmenningen og Nedre Korskirkeallmenning skulle rives. «Ved å rasere dette areal får man ca 7.000 kvadrameter disponibel tomt.» Arkitektene forutsatte salg av det daværende rådhuskvartal, der kjøpesummen skulle brukes til å dekke ekspropriasjonsomkostningene, men etter kommuneloven ville et slikt salg gått til inntekt for lånefondet. Salg var heller ikke lovlig før det var reist ny brannstasjon, barneskole og et nytt fengsel (av staten) til erstatning for bygningene i rådhuskvartalet.
Kråkenes
Lund arvet en stor eiendom på Kråkenes i Fana bydel i Bergen. Her utparsellerte han tomter som ble solgt med en klausul om at han skulle tegne husene. Salget av eiendommen resulterte i at Lund ble økonomisk uavhengig, og at Kråkenes ble et område preget av villaer av høy arkitektonisk kvalitet. Bergen kommune meldte i 2008 oppstart på en reguleringsplan for Kråkenes som har som formål å bevare rundt 48 verker av Lund.
Annet
Lund giftet seg med Edith Myhre (1899–1993) den 12. november 1926 og fra 1935 bodde de på det gamle lyststedet Sophies Minde ved Kråkenes. De hadde fire barn sammen, og Edith hadde to barn fra et tidligere ekteskap.
Arkivet
Arkivet etter Lund blir oppbevart ved Bergen byarkiv, og inneholder materiale fra perioden mellom 1897 og 1970. Foruten arkitekttegninger inneholder arkivet møtebøker, kopibøker, journaler, avisutklipp og foto. Arkivet er ufullstendig, og kan eksempelvis mangle tegninger. Kopi av tegningsmateriale etc. kan finnes i byggesaksarkivene. I Bergen byarkiv skriftserie finnes to trykte hefter, skrevet av Gerd Fosli, vedrørende innholdet i arkivet.
Fylkesvei 6822
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 63 (Nord-Trøndelag).
Horisontalkoordinater
Horisontalkoordinater eller horisontkoordinater gir retningen til et objekt basert på horisontalplanet for observatørens lokale posisjon. Retningen beskrives av to koordinater:
Polpunktet rett opp (elevasjon 90°) på den synlige himmelhvelvingen kalles senit (Z). Det motsatte punktet, dvs polpunktet på den usynlige motsatte halvkulen heter nadir
Fordi retningen refererer seg til observatørens lokale posisjon og ikke et fast plan eller punkt på himmelen, vil et objekts posisjon på himmelen i horisontalkoordinater forandre seg. Et teleskop med Alt/Az montasje må korrigere for jordens rotasjon ved å styre begge akser, ikke kun en akse som ved ekvatorialmontasje. Ekvatorialkoordinater kan regnes om til horisontalkoordinater når lokal posisjon og dato/tid er kjent. Med elektronisk styring av begge akser kan innstillingen være noe raskere, men sporingen har ofte noe dårligere nøyaktighet med toakset motrotasjon.
Ved geodesi og innstilling av artilleri er dette ikke av betydning
Jeg, meg og Irene
Jeg, meg og Irene (originaltittel: Me, Myself & Irene) er en amerikansk komedie fra 2000, med blant andre skuespillerne Jim Carrey og Renee Zellweger. Filmen ble spilt inn i Hollywood, og regissører var Bobby Farrelly og Peter Farrelly. Selskapet bak filmen var 20th Century Fox. Filmen har 15 års aldersgrense i Norge.
Horisontalkoordinater
Omregning fra Ekvatorial- til Horisontal-koordinater
I ligningene er horisontalkoordinatene Alt og Az, Ekvatorial deklinasjon \delta, timevinkel H og observatørens geografiske breddegrad \phi (+90° på nordpolen, 0° ved ekvator og -90° på sydpolen). Timevinkelen er differansen mellom lokal siderisk tid (LST) og Ekvatorial rektascensjon (\alpha) for objektet uttrykt i grader (1 time = 15°). Siderisk tid er nær tiden siden vårjevndøgnspunktet sto i syd ,men på grunn av jordens banebevegelse er siderisk døgn ca. 23 timer 56 min. H kan beregnes nøyaktig. Koordinattransformasjonen er da gitt ved:
­
Jeg, meg og Irene
Handlingsreferat
Charlie Baileygates (spilles av Jim Carrey) arbeider i politiet på Rhode Island som har blitt utnyttet av alle rundt ham, inkludert hans kone Layla. Nesten umiddelbart etter bryllupet deres begynner Layla å være utro med en mørkhudet dverg som heter Shonté. Selv om vennene hans advarer ham om Laylas utroskap, nekter Charlie å godta dette - selv etter at hun føder trillinger som arver den biologiske farens hudfarge. Noen år senere reiser Layla sammen med Shonté, og forlater barna deres hos Charlie. Charlie passe på trillingene: Jamal, Lee Harvey og Shonté Jr. når de vokser opp.
Charlie blir elsket og respektert av guttene, men han blir stadig mishandlet og utnyttet av resten av innbyggerne i byen. Som et resultat av mange års dårlig behandling, utvikler Charlie en splittet personlighet ved navn Hank for å takle alle konfrontasjonene som Charlie unngår. Hank dukker opp når Charlie er under ekstremt stress, og er en ekstremt frekk og voldelig personlighet. En psykiater foreskriver medisiner til Charlie, i et forsøk på å holde Hank i sjakk. Sjefen hans tror Charlie behøver ferie, og beordrer ham å eskortere Irene Waters (spilt av Renée Zellweger) fra Rhode Island til New York, fordi hun angivelig begikk en trafikk-forseelse. Men Irene påstår at beskyldningen er løgn fortalt av Dickie (spilt av Daniel Greene) hennes tidligere kjæreste, for å hindre henne i å avsløre hans ulovlige aktiviteter for myndighetene.
I New York overlater Charlie Irene til to agenter fra Environmental Protection Agency. En leiemorder forsøker å drepe Irene, men dreper en av agentene i stedet. Irene og Charlie må flykte, og etterlater medisinene hans i hastverket - noe som fører til at Hank dukker opp oftere. Charlie får skylden for drapet på EPA-agenten, og blir forfulgt av FBI samt to korrupte politifolk betalt av Dickie: Boshane og Gerke. Disse hendelsene får stor oppmerksomhet i media, og Charlies sønner får vite om hans problemer.
Charlie og Irene vender tilbake til Rhode Island, og blir venner underveis. Selv om Irene etter hvert får følelser for Charlies personlighet, bekymrer Hank henne, ettersom hans aggressive personlighet og overvurdering av ham selv ofte får dem i problemer. De blir tatt i bakhold av Boshane og Gerke, men Charlies sønner finner dem og forsøker å hjelpe til. Charlie og Irene går om bord et tog på vei til Rhode Island. Dickie setter seg på samme tog, etter å ha blitt beordret av sine overordnede å fikse problemene. Han kidnapper Irene, og Charlie må forsøke å redde henne.
Morabidae
Morabidae er en gruppe av rettvingene (Orthoptera) og tilhører en familiegruppe blant  gresshoppene. De har ofte blitt regnet som en underfamilie av familien Eumastacidae.
Utseende
Middelsstore (gjerne 30-50 mm), lange og tynne, pinnelignende, gjerne brune eller sandfargede gresshopper. Hodet er langt og kjegleformet, fasettøynene forholdsvis store. Beina er lange og slanke. Når de sitter i ro, er bakbeina vridd slik at utsiden av lårene vender nedover, bakbeina holdes ut fra kroppen i ca. 45 graders vinkel. De kan ha velutviklede vinger eller være helt vingeløse.
Levevis
Morabidae er planteetere. De fleste artene finnes på busker og trær, men også noen på gress.
Systematisk inndeling
Familien ble før gjerne regnet som en undergruppe av Eumastacidae.
Albert Hersoy
Albert Hersoy (født 19. september 1895, død 24. juli 1979) var en fransk turner som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Hersoy vant en olympisk bronsemedalje i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia og Belgia. Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920.
Glopheim kafé
Glopheim kafé er en kafé som ligger på Atna i Stor-Elvdal kommune. Selve huset stod ferdig i 1947, men fikk et tilbygg i 1953. Begge delene av huset er oppført i funksjonalistisk stil. I år 2000 ble kaféen lagt ned etter førti års drift, men fikk nye eiere som restaurerte det opprinnelige interiøret og gjenskapte 50-tallsstilen med jukeboks, respatex og negerdame på disken. Kaféen har ikke biljardbord, men serverer det lokale Atna-ølet. Bygget er nå fredet av Riksantikvaren. Glopheim kafé er tildelt Olavsrosa.
Taishan kjernekraftverk
Taishan kjernekraftverk er et kjernekraftverk bygd mellom 2009 og 2018, i Chixi i fylket Taishan i Jiangmen byprefektur, provinsen Guangdong i Kina. Ifølge planene i 2009 skulle installert effekt bli 4,320 MW fordelt på fire reaktorer. Kraftverket ble satt i kommersiell drift 13. desember 2018, og ble dermed det første atomkraftverket bygd etter EPR-malen. I 2019 produserte kraftverket 3,320 MW fordelt på to reaktorer.
Da byggingen startet i desember 2009 var dette et av de største kjernekraftverkprosjektet i Folkerepublikken Kinas historie.
Det har deltakelse i joint venture fra Electricité de France, som har 30 prosents eierinteresse.
Engmauremåler
Engmauremåler (Epirrhoe tristata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den finnes nord til Nordland i Norge. Den ligner sterkt på svart mauremåler (Epirrhoe hastulata), men kan skilles fra denne på forvingenes hårfrynser.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 21 – 26 mm), slank måler, mørkegrå med hvite tegninger. Den ligner svart mauremåler, men kan skilles på forvingenes hårfrynser, der de svarte og hvite feltene er like brede. Begge vingepar er mørkegrå med to brede, doble, hvite tverrbånd. Forvingens midtbånd (feltet mellom de to hvite tverrbåndene) er vanligvis samme farge som vingens grunnfarge, men det finnes også en lys fargevariant der dette båndet er markert mørkere enn resten. Tverrbåndet har en markert knekk i midten. Ved roten av forvingen er det et bølgete, smalt, hvitt tverrbånd, og også langs forvingens ytterkant. Det sistnevnte kan vera brutt opp i pilformede flekker. Larven er naken bortsett fra noen korte børster, brunrød på ryggen med en blekgul sidestripe.
Levevis
Arten lever på lynghei og andre åpne områder der vertsplantene vokser. Larvene lever på kystmaure (Galium saxatile) og andre maurer (Galium spp.). De voksne målerne flyr om ettermiddagen og i skumringen i juni – juli.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av den palearktiske sone. I Norge er den funnet nord til den sørlige delen av Nordland.
Sakkarias
Sakkarias var en landkremmer (skreppekremmer, handelsmann uten fast utsalgssted) som blant annet vandret rundt i bygdene i Valdres. Det er aldri blitt fullt ut klarlagt hvor han kom fra, men det er hevdet at han var av slekten Wedel Jarlsberg. Han er også omtalt som en bygdeoriginal. På vintrene og i helger og høytider bodde han på gården Klosbøle på grensa mellom Nord- og Sør-Aurdal
En av de særmerkte tingene han hadde for seg var at han kunne sette seg ned å ha høytlesning fra aviser, men når en så etter så var ikke historiene i avisa. De var historier han hadde hørt på sin vandring, og ofte var de ren fantasi.
Hvor Sakkarias kom fra er nokså usikkert men historien sier at han brøt med familien etter at han ikke fikk gifte seg med jenta han var glad i. Historien sier at hun var fra små kår og at han skulle bli prest, og at han brøt med familien med avskjedsordene «De skal få sjå meg i større armod enn det ho nokon gong har vore i».
Sakkarias er begravet ved Aurdal kirke.
Trivia
Jupedalens Pøbb Ensemble hadde en hit Sakkarias på Norsktoppen i 2002. Sangen omhandler samme person.
Fylkeslandbruksstyre
Et fylkeslandbruksstyre var et statlig organ som fantes i hvert norske fylke, og som blant annet behandlet saker etter jordloven og konsesjonsloven. Organet skulle ha 7 medlemmer som delvis ble oppnevnt etter forslag fra ulike organisasjoner, men selve valget fant sted i fylkestinget.
Oslo hadde en spesialordning der alle medlemmer ble valgt direkte av bystyret.
''I kvart fylke skal det vera eit statleg fylkeslandbruksstyre på sju medlemer med varamedlemer. Valet av fylkeslandbruksstyret skal vera kunngjort med ein frist på minst fire veker. Distriktslag av Norges Bondelag, Norsk Bonde- og Småbrukarlag, Norges Skogeierforbund og Fellesforbundet har kvar rett til å gjera framlegg om tre medlemer med varamedlemer. Medlemer og varamedlemer vert valde av fylkestinget for den fylkeskommunale valperioden. I Oslo vel bystyret fylkeslandbruksstyre. Leiar og nestleiar vert valde særskild. Valet skal gå føre seg som høvetalsval om nokon medlem av fylkestinget krev det. Føresegnene i kommunelova §§ 14, 15, 36 og 37 gjeld tilsvarande.''
Etterhvert som store deler av avgjørelsesmyndigheten i saker etter jord- og konsesjonsloven ble delegert ned til kommunen, fungerte fylkeslandbruksstyret på slutten mere som en ankeinstans for avgjørelser tatt på kommunalt nivå.
Fernand Fauconnier
Fernand Fauconnier (født 14. april 1890, død 28. april 1940) var en fransk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Fauconnier vant en olympisk bronsemedalje i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp med bak Italia og Belgia. Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920
Simon Magus
Simon Magus eller Simon Mager («trollmannen Simon», på gresk Σίμων ὁ μάγος) var en angivelig religiøs leder fra landsbyen Gitto i Samaria, nevnt i Apostlenes gjerninger kapittel 8, vers 9-24 i Bibelen.
Han skal ha latt seg døpe av evangelisten Filip, men ble forbannet av apostelen Peter da han ville kjøpe makten til å formidle Den hellige ånd, noe som ga opphav til begrepet simoni, det vil si den kirkerettslige forbrytelsen å kjøpe eller selge kirkeembeter.
Ifølge flere av oldkirkens forfattere var Simon den første gnostikeren og ledet en egen sekt hvor han spilte en sentral, muligens guddommelig rolle. Hans angivelig magiske evner er en del av bildet, det samme er forholdet til den prostituerte Helena, som skildres som «hans tanke». Simon skal ha forfattet noen skrifter som er kjent ved navn, men ellers tapt: De fire verdenshjørnene og Kjetterens preken.
Hippolytus av Roma hevder i sitt skrift Philosophumena der han tar til orde mot kjetteri, at Simon Magus tok utgangspunkt i Moses' beskrivelse av Gud som «en brennende og fortærende ild», og at ilden dermed måtte være universets bærende prinsipp. Seks «æoner», «røtter» eller «krefter» stiger parvis ut av ilden. Hvert par består av en mannlig og en kvinnelig part, der førstnevnte ser ned på og drar omsorg for den kvinnelige part. Første par ut er «ånd» og i«ntelligens» som identifiseres som «himmel» og «jord». Annet par ut er «stemme» og «navn», identifisert som «sol» og «måne». Tredje og siste par ut er «fornuft» og «tanke», identifisert som «luft» og «vann». Disse seks «røtter» utgjør universets grenseløse kraft, men forholder seg passive. Hippolytus hevder at Simon hadde demoner i sin tjeneste, og at hans tilhengere gjorde bruk av trylleformler og trylledrikker, tilbad bilder (også av Simon og Helena) og fikk demoner til å påføre folk drømmer.
I Petersaktene og Pseudoklementinene fremstår Simon som en sjarlatan med trekk av Antikrist, trolig på bakgrunn av sin sekt i Samaria, kalt simonianismen, som rivaliserte med Kristi apostler. Simonianerne skal ifølge kirkefedrene ha dyrket bilder som fremstilte Simon og Helena som Zevs og Athene, men sekten ser ut til å være forsvunnet i løpet av 200-tallet.
De faktiske, kjente omstendighetene rundt Simons liv og gjerninger er få, og preget av at kirkefedrene fremstilte ham i en arketypisk kjetterrolle. Epifanios, biskop av Salamis på Kypros fra 367, fremstiller ham i Panarion som begynnelsen og roten til det mangegreinede treet som utgjorde gnostisismen. Ifølge det apokryfe skriftet Peters gjerninger møttes Peter og Simon på Forum Romanum i Roma hvor de konkurrerte i mirakler og magi; Peter vant, og Simon omkom da han flyktet. Mytestoffet om Simon levde videre, også i myten om Faust.
Credokirken
Credokirken er en norsk frimenighet som har blitt definert som megakirke, som holder til på Kråkenes i Bergen. «Credo» er latin og betyr «jeg tror». I sin form er Credokirken karismatisk og inspirert av Trosbevegelsen og pinsebevegelsen. Visjonen til menigheten er å være «et hjem hvor vi følger Jesus, og gjør Han synlig». I tillegg til det vanlige menighetsarbeidet driver Credokirken Kafé, bokbutikk, internasjonalt arbeid og nødhjelp. Credokirken driver Bergen kristne grunnskole og samarbeider om to bibelskoler:
Pastor er Olav Rønhovde.
Simon Magus
På 100-tallet stiftet Saturninus fra Antiokia en gnostisk sekt som vanligvis forbindes med tradisjonen etter Simon Magus, der Jahve regnes som en av englene, krigerengelen.