cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albina Akhatova
På en pressekonferanse i Sør-Korea 13. februar 2009 ble det bekreftet at Akhatova hadde levert en positiv b-prøve på EPO, som et resultat av dette ble hun utestengt fra det påfølgende verdensmesterskapet i skiskyting.
Bath County vannkraftverk
Bath County vannkraftverk (engelsk: Bath County Pumped Storage Station (PSP)) er et pumpekraftverk i Bath County i Virginia, USA, i fjellkjeden Appalachene nær grensen til nabostaten Vest-Virginia. Kraftverket for kraft fra to separate reservoaret som har en vertikal høydeforskjell på 380 meter. Installert effekt er ca. 2 100 MW.
Kraftverket eies av Dominion Generation (60 %) og Allegheny Power Station (40 %). Anlegget stod ferdig i 1985. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann av det øvre reservoaret i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann fra det nedre til det øvre reservoaret.
Fallhøyden (hydraulig head) er på 380 meter.
Baby Face (sang fra 1926)
«Baby Face» er en amerikansk sang med melodi av Harry Akst og tekst av Benny Davis. Den ble publisert i 1926.
«Baby Face» har blitt spilt inn av mange plateartister på den tiden og siden dengang, deriblant Al Jolson og The Revelers.
The Revelers (under navnet The Merrymakers) spilte inn sin versjon 23. juli 1926 (Brunswick 3289).
Den ble fremført av Larry Parks (dubbet av Al Jolson) i spillefilmen Hele verdens sanger (Jolson Sings Again) (1949).
Som «Jazz Age»-sang ble «Baby Face» fremført av Julie Andrews i filmmusikalen Thoroughly Modern Millie (1967).
Norske versjoner
Ove Thue har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Engleblikk». Brødrene Thue D. E. har spilt inn sangen som nummer to i en medley sammen med «Det var tider det» («Those Were the Days»). Den ble utgitt på LP-platen Gammalpop 1 (Tambourine TAM 1000) i 1974. Produsent var Trygve Thue.
Gunnar Jørstad har også skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Baby sveis». Cathy Ryen og Lars Børke har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Vind fra vest (Studio B) BLP 3002 fra 1982. Produsent var Lars Børke.
Karol Mikrut
Karol Mikrut (født 26. februar 1992) er en polsk aker. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 15 i dobbel.
Dinka
Dinkaene er et folkeslag i det sørlige Sudan, som bor i sumpområdene i Bahr el Ghazal-regionen i Nil-bassenget, Jonglei deler av det sørlige Kordufan Upper Nile regionen.
De er stort sett jordbrukere som driver med kveg i leirer langs Nilen i den tørre årstiden og dyrking av hirse (anyanjang) i faste bosetninger i regntiden.
Det finnes om lag fem millioner dinkaer. De er den største etniske gruppen i det sørlige Sudan. Dinkaene er svarte afrikanere som skiller seg markert fra de arabiske stammene i det nordlige Sudan. De er kjent for å være svært høye, ofte over to meter. Dinkakvinner var ettertraktede som slaver, og mange ble solgt til arabiske land så sent som i 1960-årene.
Ansiktskranie
Ansiktskraniet, ansiktsskjelettet eller vicerokraniet er den delen av hodeskallen som ikke er hjernekassen, det vil hos mennesker si fra alle strukturene fra neserota og nedover. Hos fisk utgjør ikke skalletaket en sammensatt enhet, og ansiktskraniet utgjør en serie separate beinelementer.
Dinka
Dinkaene har ingen sentral politisk ledelse eller sosial struktur. I stedet finnes en rekke selvstendige men beslektede klaner. Tradisjonelt velges det en rituell høvding fra visse klaner, kjent som mester av fiskespydet", som fungerer som leder for hele folket.
Ansiktskranie
Elementene i ansiktskraniet er:
Dinka
Språk
Språket dinka eller «thuongjang» tilhører Nil-familien av språk, nærmere bestemt Chari-Nil-grenen av Nil-Sahara-familien. Dinka har et kompleks tonesystem. Ordet «dinka» betyr «folk». Språket skrives med et modifisert latinsk alfabet:
Ansiktskranie
Knoklene i mellomøret regnes noen ganger til anskitskraniet:
Dinka
Språk
A/a Ä/ä B/b C/c D/d Dh/dh E/e Ë/ë Ɛ/ɛ Ɛ̈/ɛ̈ G/g Ɣ/ɣ I/i Ï/ï K/k L/l M/m N/n Nh/nh Ny/ny Ŋ/ŋ O/o Ö/ö Ɔ/ɔ Ɔ̈/ɔ̈ P/p R/r T/t Th/th U/u W/w Y/y
Ansiktskranie
Ansiktskraniet dannes under fosterutviklingen fra gjellebuene og tilstøtende hudbein hos de tidlige fosteret.
Dinka
Religion
Tre fjerdedeler av dinkaene er kristne, som følge fra blant annet britisk misjon.
Dinkaenes jordbrukslivsstil gjenspeiles i deres tidligere dominerende religion. Denne animistiske tro kjenner en gud, Nhialic, som taler gjennom ånder som har tatt midlertidig bolig i enkelte mennesker for å bruke dem som talerør. Ofring av okser utført av «mesteren av fiskespydet» er sentralt i denne tro. Alder er en viktig faktor i kulturen, og unge menn går gjennom et rituale før de ønskes velkommen i de voksnes rekker, der de får skåret et merke i pannen.
Konflikter
De sørsudanske religionene og levesettene har ført til konflikt med det islamistiske regimet i Khartoum. Sudan People's Liberation Army, ledet av dinkaen Dr. John Garang De Mabior tok til våpen i 1983. Gjennom den 21 år lange borgerkrigen som fulgte har mange tusen dinkaer og andre folkeslag blitt massakrert av regjeringsstyrkene. Dinkaene har også vært involvert i en separat konflikt med Nuer-folket.
Pseudohomalopterus
Pseudohomalopterus er en slekt av biller som hører til gruppen trebladbiller (Megalopodidae).
Levevis
Trebladbillene er planteetere.
Utbredelse
Arten er kjent fra Brasil.
Bolivarianske leker
Bolivarianske leker ble arrangert første gang i 1938 i Bogotá, og arrangeres hvert fjerde år.
Mesterskapet er en hyllest til Simon Bolivar, og er åpent for utøvere fra Bolivia, Colombia, Ecuador, Panama, Peru og Venezuela. Chile, Paraguay, El Salvador, Den dominikanske republikk og Guatemala har deltatt siden 2010/2013.
Cryptic Writings
Cryptic Writings er Megadeths sjuende studioalbum.
Susan Aneno
Susan Aneno (født 27. juli 1996) er en ugandisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprint- og mellomdisdanseløp. Hun har bronse på 800 meter fra Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritt.
Idrettskarriere
Aneno vant det ugandiske kvalifiseringsmesterskapet for VM i friidrett 2013, men tiden hennes (57,3) var ikke sterk nok til å bli kvalifisert til VM.
Hun deltok ved juniorafrikamesterskapet i friidrett 2013 i Bambous på Mauritius. På 800 meter kom hun på 5.-plass i sitt kvalifiseringsheat, og nådde ikke finalen.
I april deltok hun ved det ugandiske kvalifiseringsstevnet i friidrett, og hun kom der på 2.-plass på 800 meter, bak Docus Ajok. Også ved det andre kvalifiseringsstevnet, i mai, kom hun på 2.-plass, men denne gangen satte hun personlig rekord på 800 meter med tiden 2:06,9.
Hun deltok ved det ugandiske mesterskapet i friidrett i juli, og var der med på stafettlaget som vant 4 x 100 meter, og hun kom også på 2.-plass på 4 x 400 meter stafett. I desember deltok hun også ved de østafrikanske universitetslekene (East Africa University Games), der hun kom på 2.-plass på 1500 meter.
Ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 i mars kom hun på 3.-plass på 800 meter, med tiden 2:11,73, bak de to etiopiske utøverne Shume Chaltu Regasa og Kore Tola Nagaho.
Hun deltok også ved Sommeruniversiaden 2015, der Uganda kom på 5.-plass på 4 x 400 meter. På 800 meter fikk hun 18. beste tid i kvalifiseringsrunden, så hun nådde ikke finalen.
Tess Johnson
Tess Johnson (født 19. juni 2000) er en ameirkansk freestylekjører.
Hun representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble utslått i finalespillet i kulekjøring.
Løper (sjakk)
En løper er en brikke i sjakk. Hver spiller starter sjakkpartiet med to løpere. I startoppstillingen står de hvite løperne på feltene c1 og f1, og de sorte på c8 og f8.
Løperne omtales gjerne med navn som henspiller på hvilke felt de kan gå på, "hvitfeltsløperen" og "sortfeltsløperen". Til sammen omtales disse som et "løperpar".
Det er ingen begrensninger for hvor mange felt en løper kan flyttes i et trekk, men den kan ikke hoppe over andre brikker.
Siden løperens bevegelsesfrihet er begrenset til 32 av brettes 64 felt, regnes den som svakere enn tårnet, som har tilgang til samtlige felt. På et tomt brett behersker et tårn alltid fjorten felt, mens en løper bare behersker sju til tretten, avhengig av hvor nær sentrum den står. Man regner at et tårn er verdt omtrent to bønder mer enn en løper. Løperne har omtrent samme styrke som springere.
Arne Månsson
Arne Månsson (født 11. november 1925, død 11. januar 2003) var en svensk fotballspiller. Månsson, som var forsvarsspiller, spilte for Malmö FF i perioden 1944 til 1950.
Månsson, som står notert med to landslagskamper for Sverige, var en del av Sveriges tropp til VM i 1950.
Lundbytunnelen
Lundbytunnelen, er en tunnel i Göteborg i Sverige. Tunnelen ble innviet i 1998 og har to rør med to filer i hver retning langs Norra Älvstranden. Tunnelen er 2,060 meter lang og dermed en av Sveriges lengste veitunneler. Den ble konstruert for å redusere støy for naboene og for å øke framkommeligheten på lensvei 155.
Patryk Poreba
Patryk Poreba (født 25. april 1992) er en polsk aker. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 15 i dobbel.
Lars Utne
Lars Utne (født 1862, død 1922) var en norsk billedhugger fra Hardanger.
Utne var far til Frithjof Utne, en høyt dekorert sjøkaptein under andre verdenskrig.
I Stavanger er han hedret med Lars Utnes vei som ligger på Stokka.
«Fridericus Quintus»
«Fridericus Quintus» var en tredekker bygd for den dansk-norske fellesflåten og sjøsatt den 7. desember 1753. Skipet som hadde navn etter Frederik V fikk en kort karriere, og utgikk bare 22 år etter sjøsettingen.
«Fridericus Quintus»
Planleggingen av «Fridericus Quintus» begynte i 1750 da den dansk-norske flåtens konstruktionskommission anmodet de to skipsbyggerne P. Brock og P. Kiøning om å levere tegninger over et 90-kanoners linjeskip. Skipsbyggemester Andreas Turesen hadde overtatt posten som sjef på Holmen, og det var ham komiteen henvendte seg til. Turesen fullførte sine konstruksjonstegninger den 16. oktober 1752, og disse ble senere godkjente med kongens signatur den 13. november 1752.
Turesens tegning, bevart i det danske Rigsarkivet, viser en slank tredekker med lav skansebekledning der et halvdekk var satt. Dimensjonene som har blitt oppgitt – en lengde på 54,5 m og bredde på 15 m, som sammen med det oppgitte deplasementsmålet på 1370 lester – var noe mindre enn de andre dansk-norske tredekkerne på 1700-tallet. Det var også den eneste tredekker siden 1712 som deltok i en flåteoperasjon, ettersom disse vanligvis var i opplag i mesteparten av deres karriere. Bestykningen fordelt på tre dekk var på 90 kanoner, hvorav 26 36-punds, 26 18-punds og 26 12-punds kanoner samt 12 6-punds kanoner på skansen. Størrelsen på besetningen var på rundt åtte hundre mann.
Admiralskip
Ni år etter sjøsettingen ble «Fridericus Quintus» utrustet for admiral C. F. le Sage de Fontenay. Han førte en eskadre på 14 linjeskip og 8 fregatter til sjøs for å avskrekke eventuell aggresjon fra Russland over det holstenske spørsmålet. Fra 13. juli til 4. august 1762 krysset den dansk-norske eskadren i Østersjøen mens betydelige dansk-norske styrker, deriblant flere tusen nordmenn, ble satt i beredskap i Slesvig-Holsten. Den russiske tsar Peter III som sønn av hertug Carl Frederik av Slesvig-Holsten-Gottorp, gjorde krav på sin fars tapte besittelser, og hadde til hensikt å angripe Danmark-Norge. Den russiske flåten under syvårskrigen mot Preussen var en slagkraftig styrke som blokkerte de danske stredene mot britene med høye 80-kanoners tredekkere. Likevel kunne de Fontenay fra sitt ankringssted ved Bornholm hindre russerne i å bringe forsyninger inn sjøveien. Han forsinket den russiske hæren fra å rykke vestover i Mecklenburg, hvilket skulle vise seg heldigt.
Katarina IIs statskupp forhindret krigen i å bryte ut, og «Fridericus Quintus» kunne settes i opplag etter at krisen var overstått. For de norske styrkene var krisen kostbar; tilsammen mer enn 3 000 nordmenn døde av sykdommer. I 1775 ble skipet tatt ut av flåtelistene og straks opphugd. Det ble erstattet av den nyere tredekkeren «Christian den Syvende» som var sjøsatt i 1767 og flere år senere ble satt i stand for å kunne utrustes om det skulle bryte ut krig.
Pariserhjul
Pariserhjul er en konstruksjon som består av et vertikalt stående stort hjul, med gondoler som henger i hjulets kanter. Det er bygget for å brukes i fornøyelsesparker.
Historie
Den tidligste forløper til et pariserhjul var et tyrkisk Opp-og-Ned hjul, en enkel hånddreven innretning som går tilbake til det 17. hundreåret. Slike enkle innretninger var lenge i bruk på små reisende tivoli og mest beregnet for barn.
Det moderne pariserhjul, på engelsk Ferris wheel, har fått navn etter konstruktøren, den amerikanske ingeniøren George Ferris, som tegnet et 80 meter stort hjul for Verdensutstillingen i Chicago 1893. Det var ment å være et motstykke og amerikanernes svar til Eiffeltårnet, hovedattraksjonen på Verdensutstillingen i Paris 1889.
Denne første konstruksjonen veide 2 200 tonn og kunne romme 2 160 passasjerer; Hjulet, som var den største attraksjonen på verdensutstillingen, var over 75 meter høyt og ble drevet av to dampmaskiner, hver på 1 000 H/k. Det hadde 36 gondoler, alle på størrelse med en mindre buss som kunne romme 60 mennesker (20 sitteplasser og 40 ståplasser). Det tok 20 minutter for en omdreining. (Billettpris: 50 cent.) Hjulet ble flyttet to ganger etter utstillingen i 1893. Siste gang til verdensutstillingen i St. Louis i 1904 og ble deretter demontert.
Navnet pariserhjul brukes bare i Skandinavia. Andre land bruker en betegnelse som går på hjul, eller stort hjul. Eks.: (Ty.: Riesenrad. Fr.: Grande roue, Det antas at det var etter verdensutstillingen i Paris at slike konstruksjoner ble allment kjente her og navnet pariserhjul ble valgt. Engelsktalende land bruker betegnelsen Ferris wheel etter konstruktøren, mens man for de moderne konstruksjonene som London Eye bruker betegnelsen Observation wheel for ikke å forbinde disse med Tivoli-arrangementer.
Kjetil Sigurdsen
Kjetil Sigurdsen (født 19. februar 1970) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte for Bryne i Eliteserien i fotball.
Den lovende unggutten fikk problemer med helsen i 1987, og måtte tidlig legge opp som spiller. Han ble cupmester med Bryne i 1987. Han fikk ikke spilletid i finalen, men hadde vært på banen i fire av cupkampene.
Yngste målscorer i Eliteserien
Kjetil Sigurdsen var i 27 år den yngste spilleren som har scoret i Eliteserien i fotball. 16 år og 207 dager gammel scoret han i sin debutkamp for Bryne i en kamp mot Tromsø 14. september 1986 (etter pasning fra Arne Larsen Økland). Rekorden hans ble slått da Håkon Lorentzen scoret for Brann mot Tromsø 10. november 2013. I 2018 er han den fjerde yngste målscorer i norges øverste divisjon.
Ulrich Wehling
Ulrich Wehling (født 8. juli 1952 i Halle) er en tysk tidligere kombinertløper. Han representerte DDR.
Wehling var den dominerende kombinertløperen på 1970-tallet. Som eneste kombinertløper klarte han kunststykket å vinne tre OL-gull på rad: 1972 (Sapporo), 1976 (Innsbruck) og 1980 (Lake Placid).
Ulrich Wehling ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1976 og han var fra 1982 generalsekretær i DDRs skiforbund. Han har siden 1992 vært sportsdirektør for kombinert i FIS (verdensskiforbundet). Han bor i Sveits.
Quaero
Quaero er navnet på et prosjekt som skal opprette en europeisk basert søkemotor for søk på internettet. Prosjektet har mange kommersielle deltagere som Thomson, France Télécom, Siemens AG (som erstattet Deutschen Telekom i 2006-01), Thales, Bertin Technologies, Exalead, Jouve, LTU, Synapse Développement, Vecsys og Vocapia Research og forskningsstiftelser som Inria, Inra, CNRS, Clips Imag, RWTH Aachen og Universitetet i Karlsruhe, samt leverandører av innhold som INA og Studio Hamburg. Ordet quaero betyr «jeg ser etter» på latin.
Quaero er ikke tenkt å være en tekstbasert søkemotor, men heller hovedsakelig ment for multimediesøk. Søkemotoren vil utnytte teknikker for å gjenkjenne, kopiere, indeksere og automatisk oversette lyd- og billeddokumenter på mange forskjellige språk. Det er også nevnt at det skal anvendes teknikker for automatisk kunne gjenkjenne og indeksere bilder.
Den håper å kunne likestilles med lederne på Intenett-søk Yahoo, MSN, AskJeeves og viktigst Google.
Prosjektet ble annonsert av Jacques Chirac på den fransk-tyske ministerkonferansen i Reims i april 2005, og prosjektet skal offisielt lanseres tidlig i 2006 av Agence de l'innovation industrielle (AII)
I henhold til The Economist (2007-01-06, side 5) er Quaero forkastet «was reportedly Scrapped» på grunn av skepsis fra den tyske side «grumbled about the cost and have indicated they will produce their own, scaled-down search engine».
Bjerrum-lengden
Bjerrum-lengden (etter den danske kjemikeren Niels Bjerrum 1879–1958 ) er separasjonen der den elektrostatiske interaksjonen mellom to elementære ladninger er sammenlignbar i størrelse med den termiske energiskalaen, k_{\rm B} T, hvor k_{\rm B}er Boltzmanns konstant og T er den absolutte temperaturen i kelvin. Denne lengdeskalaen oppstår naturlig i diskusjoner om elektrostatiske, elektrodynamiske og elektrokinetiske fenomener i elektrolytter, polyelektrolytter og kolloidale dispersjoner.
I standardenheter er Bjerrum-lengden gitt med:
hvor e er elementærladningen, er den relative dielektriske konstanten til mediet og  er vakuum permittivitet. For vann ved romtemperatur, , slik at.
I gaussiske enheter, og Bjerrum-lengden har den enklere formen
Ludington vannkraftverk
Ludington vannkraftverk (engelsk: Ludington Pumped Storage Plant (PSP)) er et pumpekraftverk i Ludington i Michigan, USA. Kraftverket får kraft fra et reservoaret med en vertikal høydeforskjell på 110 meter fra kraftverket. Installert effekt er ca. 1 872 MW, fordelt på seks turbiner.
Kraftverket eies av Consumers Energy (50%) og Detroit Edison (50%). Anlegget stod ferdig i 1973 og var da verdens største pumpekraftverk. Pumpeverket fungerer slik at det tappes vann fra et høytliggende reservoar ved østbredden av Michigansjøen i perioder med vannoverskudd eller høy etterspørsel, mens det fyres med kull eller råolje i tørke- og nedgangsperioder hvor deler av kraften brukes til å pumpe vann opp igjen til reservoaret. Anlegget bygger på svært avansert ingeniørkunst.
Fallhøyden (hydraulig head) er på 110 meter.
Félix Houphouët-Boigny
Félix Houphouët-Boigny (fransk uttale: []; født 18. oktober 1905 i Yamoussoukro i Fransk Vest-Afrika, død 7. desember 1993 Yamoussoukro i Elfenbenskysten), født Dia Houphouët og også kalt Papa Houphouët og Le Vieux («den gamle») var en ivoriansk politiker, og den første presidenten for det selvstendige Elfenbenskysten.
Bakgrunn
Félix Houphouët-Boigny var opprinnelig landsbyhøvding og jobbet også senere som lege, plantasjeadministrator og fagforeningsleder før han ble valgt inn i Frankrikes parlament, og hadde siden en rekke ministerstillinger i den franske regjeringa.
President
Fra 1940-årene og fram til sin død i 1993 spilte Houphouët-Boigny en viktig rolle i avkoloniseringen av Afrika og i sitt lands politikk.
Under Houphouët-Boignys moderate lederskap blomstret den ivorianske økonomien. Denne suksessen var uvanlig i forhold til andre fattige vestafrikanske land, og ble kjent som «det ivorianske mirakel.» «Mirakelet» skyldtes en kombinasjon av solid planlegging, opprettholdelsen av sterke forbindelser til Vesten – særlig den tidligere kolonimakten Frankrike – og utviklingen av landets betydelige kaffe- og kakaoindustri. Senere førte denne utnyttelsen av jordbrukssektoren til vanskeligheter i 1980, etter at kaffe- og kakaoprisene stupte.
Gjennom sitt presidentskap opprettholdt Houphouët-Boigny et nært forhold til den franske republikken, en politikk som har blitt kjent som Françafrique (her brukt i en positiv betydning), og han ble en nær venn av Jacques Foccart, sjefrådgiver for afrikapolitikken for regjeringene til Charles de Gaulle og Georges Pompidou. I 1966 støttet han sammensvergelsen som styrtet Kwame Nkrumah og deltok i kuppet mot Mathieu Kérékou i 1977, og han ble også mistenkt for å ha vært involvert i kuppet som styrtet Burkina Fasos president Thomas Sankara i 1987.
Houphouët-Boigny opprettholdt en lidenskapelig antikommunistisk utenrikspolitikk. Det ga seg blant annet utslag i at han brøt de diplomatiske forbindelsene med Sovjetunionen i 1969, etter først å ha opprettet dem i 1967, nektet å anerkjenne Folkerepublikken Kina fram til 1983 og støttet den amerikanskstøttede antikommunistiske opprørsgruppen UNITA i Angola.
I Vesten ble Houphouët-Boigny som oftest omtalt som «Afrikas vismann» eller «Afrikas store gamle mann.» Houphouët-Boigny flyttet landets hovedstad fra Abidjan til hjembyen Yamoussoukro og bygde der verdens største kirke, Basilique Notre-Dame de la Paix, noe som kostet hundrevis av millioner kroner. Da han døde i 1993 var han den statslederen som hadde sittet lengst i Afrikas moderne historie, og da også den tredje i verden etter Fidel Castro på Cuba og Kim Il-sung i Nord-Korea. I 1989 opprettet FNs organisasjon for utdannelse, vitenskap og kultur (UNESCO) Félix Houphouët-Boigny-fredsprisen for «sikring, opprettholdelse og søken etter fred.» Etter Félix Houphouët-Boignys død forverret situasjonen seg fort i Elfenbenskysten. Mellom 1994 og 2002 var det en rekke statskupp, et tilfelle av devaluering av valutaen, en økonomisk nedgang og fra 2002 til 2007 en borgerkrig.
Kvitunge
En kvitunge eller whitecoat er det nyfødte, diende avkommet etter grønlandssel (Pagophilus groenlandicus) eller ringsel (Pusa hispida). Også pelsverket går under de samme betegnelsene.
Beskrivelse
Rett etter fødselen har selungene på grunn av fostervannet gulaktig pels og blir kalt gulunger eller yellowcoat. Gulfargen svinner imidlertid i løpet av få dager og pelsen blir kritthvit. Ungene forblir kvitunger så lenge de dier mora. Etter cirka 12 dager er ungen ferdig oppfetet (og veier typisk 30–36 kg, avhengig av art) og mora forlater dem. Da blir pelsen gråaktig og ungen går fra kvitunge til gråunge eller greycoats. Den grå pelsen vokser opp under den hvite, som etter hvert faller flekkvis av. På mytingstadiet kalles ungene «ragged-jacket» på engelsk.
Fangst
Kvitunger har på grunn av den kritthvite pelsen utgjort en betydelig del av norsk selfangst gjennom årene, men økende internasjonal kritikk av selfangst og spesielt kvitunger har gjort slik fangst mindre attraktiv. Ungene ble helst fanget (drept) med hakapik, et redskap bestående av et håndtak med en kvass pigg på. Fangstmetoden var utvilsomt en betydelig medvirkende årsak til den økende internasjonale kritikken.
Gunnar Martinsson
Gunnar Martinsson var en svensk fotballspiller. Martinsson, som var midtbanespiller, spilte for Malmö FF fra 1926 til 1938.
Heggjabygda kirke
Heggjabygda kirke er en langkirke fra 1936 i Stad kommune i Vestland fylke.
Friidrett under Sommer-OL 2008 – 400 meter kvinner
Friidrettsøvelsen 400 meter kvinner ved Sommer-OL 2008 fant sted den 16. til 19. august på Beijings nasjonalstadion.
Kvalifikasjonskravene var 51,55 s (A-krav) og 52,35 s (B-krav).
Norge hadde ingen representanter i øvelsen.
Rekorder
Før konkurransen var verdens- og olympisk rekord som følger:
Ingen nye verdens- og olympiske rekorder ble satt under denne øvelsen.
Runde 1
Kvalifikasjon: De første 3 i hvert heat og ellers de 3 raskeste utøverne kvalifiserte seg til Semifinalene.
Semifinaler
Kvalifikasjon: De første 2 i hvert heat og ellers utøverne i de neste 2 raskeste gikk til Finalen.
Tommy Cavanagh
Thomas Henry «Tommy» Cavanagh (født 29. juni 1928, død 14. mars 2007) var en engelsk fotballspiller og -trener. Han spilte for seks profesjonelle klubber, blant annet Huddersfield Town og Doncaster Rovers.
Léa Bouard
Hun representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble utslått i kvalifiseringen i kulekjøring.
Tommy Cavanagh
Etter at han la opp som aktiv spiller, ble Cavanagh trener og senere manager for Brentford. Han var trener i Nottingham Forest fra 1966 til 1977, før han arbeidet som assisterende manager (under Tommy Docherty) i Manchester United. Cavanagh ble værende i United etter at Docherty ble sparket i 1977, men forlot klubben da Ron Atkinson ble klubbens manager i 1981.
Senere var han trener for Newcastle United, og han ble hentet til Norge og Rosenborg før 1983-sesongen. Under Cavanagh oppnådde Rosenborg svake resultater, etter 17 kamper lå klubben på nedrykksplass etter bare 3 seire. 1. september samme år endte samarbeidet, og Harald Sunde overtok som trener de siste seriekampene. Rosenborg avsluttet bra og reddet plassen i toppdivisjonen.
I 1985 ble Cavanagh assisterende trener i Burnley, og overtok hovedansvaret da manager Martin Buchan fikk sparken samme år. Han avsluttet trenerkarrieren i Burnley, der han ble værende til 1986.
Fylkesvei 613 (Sogn og Fjordane)
Fylkesvei 613 (Fv613) gikk mellom Tvinnereim og Nos og mellom Steinsåker og Bleksvingen i Stryn.
Veien her har fått navnet Panoramaveien på grunn av utsikten fra veien som er lagt høyt over Nordfjord. Dette gjelder spesielt i områdene rundt Fjelli, Randabygda og Hopland
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Per 2018 var Fv613 blitt del av fylkesvei 698 (Sogn og Fjordane)
Erstattet av fylkesvei 698
Dekk
Dekk kan sikte til:
Sante Gaiardoni
Sante Gaiardoni (født 29. juni 1939 i Villafranca di Verona) italiensk syklist som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma.
Gaiardoni ble olympisk mester i sykling to ganger under Sommer-OL 1960 i Roma. Han vant både sprinten og 1000 meter tempo.
Gaiardoni ble verdensmester i banesykling 1963 i sprint.
Bradley Wiggins
7. juni 2015 satte han ny timesrekord med 54,526 km. Den sto til 16. april 2019 da den ble slått av Victor Campenaerts.
Idrettskarriere
Han tok sin første olympiske medalje i 2000 i Sydney, da han vant bronse i forfølgelsesritt for lag. Han vant gull på 4 km forfølgelsesritt under OL i Aten, før han tok sølv i forfølgelsesritt for lag og bronse med Rob Hayles i Madison. I 2008 tok han gull både på individuell forfølgelse og lagforfølgelse. Samme år tok han også tre gull i VM.
Etter 2008-sesongen bestemte han seg for å legge banesyklingen til side, og kun konsentrere seg om landeveien. Han byttet lag fra Team Columbia til Garmin-Slipstream, blant annet for å slippe å bare være opptrekker for Mark Cavendish. Han overrasket mange da han endte på fjerdeplass sammenlagt i Tour de France 2009.
I desember 2009 valgte han, etter lange spekulasjoner i media, å skrive under for Team Sky, ett år før hans toårskontrakt med Garmin-Slipstream gikk ut. Han satset alt på Tour de France 2010, men klarte ikke å følge opp fjerdeplassen fra året før, og endte på en skuffende 24.-plass.
I 2011 vant han det viktige oppkjøringsrittet Critérium du Dauphiné sammenlagt og satset på Tour de France igjen. På den 7. etappen måtte han gi seg etter etter et kravebeinsbrudd. Han var klar for konkurranse igjen til Vuelta a España og endte på tredjeplass, plassen bak lagkamerat Chris Froome. I september tok han sølv i temporittet under VM i København.
Æresbevisninger
I dronningens nyttårsliste for 2013 ble Wiggins utnevnt til Knight Bachelor og derved adlet. Han fikk da rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.
Han ble utnevnt til offiser av Order of the British Empire i 2004, og forfremmet til kommandør i 2008 for prestasjoner i sykkelsporten.
Bjørn Nessjø
Bjørn Anders Nessjø (født 18. mars 1952) er en norsk plateprodusent og musiker (bass og keyboard) fra Trondheim.
Han startet karrieren som bassist i Trondheimsbandene Golden Brazz (1967–1969), Nidaros (1969–1972) Four Jets og Bugges Firo på slutten av 70-tallet. Han er imidlertid mest kjent som produsent og har produsert de fire første albumene til både TNT og Stage Dolls, fem album for Dance with a Stranger og album for artister som Arve Tellefsen, Sigvart Dagsland, Morten Harket, svenske Sofia Karlsson, den engelske sangeren Ian Hunter, de engelske bandene The Boys og Hollywood Brats, den amerikanske sangerinnen Dee Dee Bridgewater og bandet Haywire fra Canada. Gjennom selskapet Continental Artist Management er han manager for artister som Odd Nordstoga, Herborg Kråkevik, Sissel Kyrkjebø, Ole Edvard Antonsen, TrondheimSolistene, Espen Lind, Sofia Karlsson og Ingebjørg Bratland. Sammen med Barry Matheson og Arnt Pettersen startet han i 1978 Nidaros Studio. Han mottok Gammleng-prisen i 1987 i klassen studio og fikk Spellemannprisen 1989 i klassen bransjeprisen som produsent. Han har siden 2014 vært direktør for Vinterfestspill i Bergstaden og orkesterakademiet "Konstknekt".
Selskapsløvene
Selskapsløvene er en uavhengig supporterklubb for Løv-Ham. Gruppen er erklært antirasistisk, og skal være en synlig og hørlig støtte for laget.
Chocolate Overdose
Chocolate Overdose (startet opp 1991 i Bergen) er et pop-orientert rock band.
Biografi
Deres debyalbum Everybody Likes Chocolate (1992) var ikke noen stor suksess, og Warner koblet bandet med den svenske stjerneprodusenten Michael Ihlbert, og det andre albumet Sugar Baby ble mer av en suksess, som en åpen og tilgjengelig plate, med gjesteopptredener fra artister som Sonya Aurora Madan fra Echobelly, PapaDee og Geir Sundstøl. Den store salget ble det ikke, og Chocolate Overdose ble suspendert fra kontrakten med Warner.
Johansen flyttet deretter til London, hvor han startet bandet Libido. Han ble erstattet av gitaristen Mats Grønner, og bandet fortsatte som Unge Frustrerte Menn. På dette punkt startet Unneland i bandet Savoy. Chocolate Overdose spilte inn to hele album med Doddo før de gav ut noe på egen hånd. Whatever ble først lansert i Usa og Canada i 1997 på plateselskapet Bar None, mens den norske fansen måtte vente helt til våren 1998, da en kontrakt med Rune Grammofon ble signert.
Det neste albumet ble produsert av bandet selv, og inkluderte gjesteartister som Hildegunn Solbø (vokal), Per Jørgensen (trompet) og Stein Inge Brækhus (trommer). Det fjerde album Dingledoodies, ble utgitt året etter, og skilte seg ut som det stilmessig mest komplette albumet. Anders Marius Bortne samarbeidet som co-vokalist på sporet "Lou og Lee". Forfatteren Aksel Fugelli skrev tekstene til bandet, og han og Luedy fungerte som en duo under navnet Lou og Lee.
Plesioagathomerus
Plesioagathomerus er en slekt av biller som hører til gruppen trebladbiller (Megalopodidae).
Levevis
Trebladbillene er planteetere.
Utbredelse
Artene er bare kjent fra Argentina.
Matrilokal bosetting
Matrilokal bosetting, matrilokalitet eller uxorilokalitet er begreper som gjelder ulike sosiale systemer hvor et ektepar forventes å bo sammen med kvinnens slektskapsgruppe eller i nærhet av kvinnens mor og hennes familie. Differensiert brukes matrilokalitet for å beskrive tilfeller hvor par bosetter seg med kvinnens avstamningsgruppe, mens uxorilokalitet brukes for å beskrive tilfeller hvor ekteparet bor sammen med konens familiegruppe i samfunn som ikke har dominerende avstamningsprinsipper.
I samfunn med matrilokalitet er det vanlig å finne at en datter bor i samme hushold eller samme sted som sin mor og sin mors mor. Slike hushold kan utgjøre grunnlaget for utbredelsen av omfattende matrilineære klaner og ættelinjer. I samfunn med sterke matrilineære tendenser kan koner og barn i samme klan bo sammen i storhushold adskilt fra genitor som har lite ansvar i sosialiseringen av egne barn, men opprettholder ekteskapet gjennom besøk og har økonomiske forpliktelser overfor sine barn. Dette omtales ofte også som matrifokalitet.
Sanfolket (!Kung/!Xun) i sørlige Afrika er et matrilokalt jeger- og samlersamfunn hvor mannen bor sammen med kvinnens familiegruppe under brudeprisperioden og ektemannen forventes å utelukkende bidra til konens familie i en lengre periode. Når ekteparet har fått flere barn og brudeprisperioden er over kan ekteparet velge å bosette seg hos enten mannens eller kvinnens familiegruppe. Sanfolket praktiserer slik uxorilokalitet.
Athena, komtesse av Monpezat
Athena Marguerite Françoise Marie (født 24. januar 2012 i København) er datter av den danske prins Joachim og prinsesse Marie. Hun er nummer ti i arvefølgen til den danske tronen, og har tittelen komtesse av Monpezat.
Athena kom til verden på Rigshospitalet i København. Ved fødselen, som fant sted kl. 08.27, var hun 49 cm lang og veide 2 930 gram. Fødselen ble tradisjonen tro etterfølgende markert med salutt fra Batteriet Sixtus på Marinestasjon København og Kronborg slott i Helsingør kl. 12. Tre dager senere, 27. januar, ble prinsessen for første gang vist frem for pressen og andre fremmøtte, da foreldre og barn forlot Rigshospitalet.
Prins Joachim har i forveien sønnene prins Nikolai og prins Felix med Alexandra, grevinne av Frederiksborg, og prins Henrik med prinsesse Marie.
Hennes navn ble, i henhold til tradisjonen i det danske kongehuset, kunngjort ved dåpen i Møgeltønder Kirke 20. mai 2012.
Christian Kjær
Christian Poul Tage Kjær (født 22. april 1943 i København) er en dansk konservativ politiker, advokat, hoffjegermester, kammerherre og medeier i sementkonsernet FLSmidth & Co. A/S.
Kjær er sønn av overlege Tage Kjær og var svoger til Poul Bundgaard. Han ble student fra Haslev Kostskole 1963 og cand.jur. i 1972, hvoretter han ble ansatt som advokatfullmektig hos Karoly Nemeth og Ole Jeppesen fram til 1976, da han fikk egen advokatpraksis i 1977 (med møterett i dansk Høiesterett i 1982).
I kraft av sin tilknytning til FLSmidth har Christian Kjær hatt en rekke styreverv. Han har vært formann i NKT siden 1990 (nestformann fra 1987) og var tidligere styreformann for Faxe Kalkbrud og Aalborg Portland. Han har dessuten vært styreformann i FLSmidth & Co. A/S, A/S Potagua, Forenede Assurandører samt Dansk Eternit-Fabrik A/S. Kjær sitter også i styret for Allan Hugo Norman Rahr Christensens Fond, Christian Kjærs Familiefond og Familien Kjærs Fond.
Politiker
Han ble ved kommunevalget i (2005) De Konservatives førstekandidat til kommunevalget i Rudersdal Kommune, men det var Venstres kandidat Erik Fabrin som vant valget og ble borgmester. Ved kommunevalget i 2009 stilte han for de konservative i Rudersdal Kommune, men som nummer 21 på listen, på tross av dette ble han valgt inn i byrådet.
Siden 2000 har Kjær vært Ridder av 1. grad av Dannebrog. I 2005 ble Kjær, som er en nær venn av kronprinsparet og var jaktkamerat med prins Henrik, også utnevnt til kammerherre.
Privat
Christian Kjærs første ekteskap var med balletdanserinnen Fritzy Koch, med henne fikk han sønnen Philip. I 1988 giftet Kjær seg med Janni Spies som da tok sin manns etternavn. Sammen fikk de datteren Michala og sønnen Christopher. Ekteskapet varte i 20 år, og ble i 2008 oppløst. I 2014 giftet han seg med den 27 år yngre Susan Astani.
Melanie Meilinger
Melanie Meilinger (født 27. juni 1991) er en østerriksk freestylekjører.
Hun representerte Østerrike under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble utslått i kvalifiseringen i kulekjøring.
Nicola Grimaldi
Nicola Grimaldi kan vise til to kardinaler, som ikke var nært beslektet:
Det romerske kongedømme
Det romerske kongedømmet (latin Regnum Romanum) var det monarkiske styret av byen Roma og dets territorier. Det er lite man kan fastslå med sikkerhet angående romerske kongedømmet, da skriftlige opptegnelser fra denne tiden ikke lenger eksisterer. Historien til kongedømmet ble skrevet i løpet av republikken og keisertiden, og er hovedsakelig basert på legendariske fortellinger. Det romerske kongedømmets historie begynte imidlertid med Romas grunnleggelse, tradisjonelt datert til år 753 f.Kr., og endte med etableringen av republikken ca. år 509 f.Kr.
Romas fødsel
Det som til slutt ble det veldige romerske imperium, begynte som en enkel bosetning på Palatinerhøyden langs elven Tiber i sentrale Italia. Elven var seilbar opp til dette stedet, hvor det var et vadested, og hvor elven kunne krysses. Palatinerhøyden og åskammene rundt den fungerte som et sted som lett kunne forsvares, samtidig som det var vide, fruktbare marker rundt. Alle disse heldige omstendighetene bidro til byens suksess.
I romerske legender fortelles det om grekernes krig mot Troja, hvorfra den trojanske prinsen Aineias seilte over Middelhavet til Italia og grunnla byen Lavinium. Hans sønn Iulus grunnla byen Alba Longa. Fra Alba Longas kongefamilie kom tvillingene Romulus og Remus, som grunnla byen Roma i 753 f.Kr.
Den tradisjonelle redegjørelsen for romersk historie har blitt formidlet for ettertiden av forfattere som Titus Livius, Plutark, Dionysios fra Halikarnassos, og andre. Den forteller at i de første århundrene til Roma ble byen styrt av syv etterfølgende konger. Den tradisjonelle kronologien, slik den er blitt samlet av Marcus Terentius Varro, tildeler 243 år for deres regimer, et gjennomsnitt på minst 35 år (mye lengre enn noe annet historisk dokumentert kongedynasti). Denne kronologien er stort sett blitt avvist, blant annet på grunnlag av Barthold Georg Niebuhrs forskning. Gallernes invasjon førte til at alle de historiske opptegnelsene i Roma ble ødelagt da de herjet byen etter slaget ved Allia i år 390 f.Kr. i henhold til Varro, skjønt i henhold til den greske historikeren Polybios skjedde slaget i året 387 eller 386 f.Kr. Av den grunn eksisterer det intet samtidig dokument fra kongedømmet, og alle opptegnelser om kongene må derfor bli behandlet med varsomhet. Arkeologiske spor støtter dog at en bosetning ble grunnlagt i Roma på midten av 700-tallet f.Kr.
Politiske institusjoner
Historikerne i oldtidens Roma har hatt problemer med å avgjøre hvilken makt kongene hadde siden de viser til makten deres republikanske motparter hadde: Konsulene. En del moderne forfattere antar at den høyeste makt i Roma lå i hendene på folket og at kongen kun var øverste leder for senatet og folket. Andre antar at kongen hadde eneveldig makt og at senatet og folket kun hadde mindre makt til å begrense hans avgjørelser.
Det som er sikkert er at kongen alene hadde retten som auspice på vegne av Roma som den ledende Augur, og ingen offentlige gjøremål kunne utføres uten at gudenes vilje ble gjort kjent gjennom disse jærtegnene. Folket kjente kongen som en megler mellom dem og gudene og så derfor på kongen med religiøs ærefrykt. Dette gjorde kongen til leder for den nasjonale religion og øverste religiøse leder. Han hadde kontrollen over den romerske kalender, utførte alle religiøse seremonier og utnevnte mindre religiøse embeter og embetsmenn. Det var Romulus som innsatte augurene og ble antatt å ha vært den beste auguren av alle. På samme måte innsatte kong Numa Pompilius pontifexene og utviklet gjennom den grunnlagene for den religiøse læren i Roma.
Ladet partikkel
I fysikk er en ladet partikkel en partikkel med en elektrisk ladning. Det kan være et ion, for eksempel et molekyl eller atom med overskudd eller underskudd av elektroner i forhold til protoner. Det kan også være et elektron eller et proton, eller en annen elementær partikkel, som alle antas å ha samme ladning (unntatt antimateriale). En annen ladet partikkel kan være en atomkjerne uten elektroner, slik som en alfapartikkel.
Det romerske kongedømme
Politiske institusjoner
Utenfor sin religiøse autoritet ble kongen gitt øverste militære og dømmende autoritet gjennom bruken av imperium. Kongenes imperium ble gitt på livstid og beskyttet ham fra å bli stilt for retten for sine gjerninger. Han var den eneste som hadde imperium i Roma på den tiden, og dette førte til at han hadde full kontroll som kommandant over alle Romas legioner. I tillegg eksisterte ikke lovene som beskyttet borgerne mot misbruk fra magistrater som hadde imperium i tiden under kongene.
Kongens imperium gav ham både militær makt i tillegg til at det kvalifiserte ham til å felle dom i alle saker som øverste dommer i Roma. Selv om han kunne utnevne pontifexer som mindre dommere i noen saker, hadde han suveren autoritet i alle saker som ble ført frem for ham, både sivile og kriminelle. Dette gjorde kongen suveren både i krig og fred. Et råd hjalp kongen i alle saker, men dette rådet hadde ikke makt til å kontrollere kongens beslutning. Mens noen forfattere antar at der ikke var noen form for appell på kongens beslutninger, antok andre at et forslag til appell kunne legges frem for kongen av patrisiere under et møte i Cauriate-forsamlingen.
Kongen hadde også makten til enten å utnevne eller nominere alle embetsmenn. Kongen ville utnevne en Tribunus Celerum til å tjene som tribun over ramnes-stammen i Roma, men også som kommandant over kongens personlige livvakt i likhet med den romerske keiser og pretorianergarden. Kongen måtte utnevne tribunen etter at han overtok makten og tribunen forlot embetet når kongen døde. Tribunen var nestkommanderende etter kongen og hadde også makten til å sammenkalle Curiate-forsamlingen og legge lovforslag frem for den.
Ladet partikkel
Et plasma er en samling av ladede partikler, atomkjerner og separerte elektroner, men kan også være en gass som inneholder en betydelig andel ladede partikler.
Det romerske kongedømme
Politiske institusjoner
Et annet embete utnevnt av kongen var Praefectus Urbanus som fungerte som byens vokter. Når kongen var borte fra byen, hadde prefekten hele kongens makt og muligheter, han hadde til og med imperium mens han var i byen. Kongen fikk til og med makten til å være den eneste personen med rett til å utnevne patrisiere til senatet for å fungere som senatorer.
Under kongene hadde senatet og Curiate-forsamlingen veldig lite makt og autoritet, De var ikke uavhengige forsamlinger med rett til å møtes og diskutere statens spørsmål. De kunne bare kalles sammen av kongen og kunne bare diskutere sakene kongen la frem for dem. Mens Curiate hadde makt til å godkjenne lover lagt frem av kongen, var senatet bare et æresråd for kongen. De kunne gi kongen råd om hans gjøremål, men hadde ingen midler til å hindre ham fra å gjøre noe. Det eneste kongen ikke kunne gjøre uten godkjennelse i senatet, var å erklære krig mot andre nasjoner.
Symbolene for kongen i Roma var tolv lictorer som hevet fasceser med økser, retten til å sitte på en curule-stol, den purpurfargede kappen (toga picta), røde sko og en hvit diadem (krone) rundt hodet. Av disse symbolene var den viktigste den purpurfargede kappen og i alle år etter i Europa har purpur vært en farge forbeholdt kongen.
Senatet
Romulus etablerte senatet etter at han hadde grunnlagt Roma ved å håndplukke de mest edle menn (de av rikdom og med legitime hustruer og barn) for å tjenestegjøre som byens råd. Som sådan var senatet kongens veiledende råd. Senatet besto av 300 senatorer, og hvor 100 senatorer representerte hver av de tre oldtidsstammene av Roma: stammene Ramnes (latinere), Tities (sabinere), og Luceres (etruskere). Innenfor hver stamme ble en stamme valgt for hver av stammens ti curiæ («samling av menn», egentlig en form for underavdeling). Kongen hadde enerett i å utpeke senatorene, men dette valget ble gjort i henhold til gammel skikk.
Under monarkiet hadde senatet liten makt og autoritet da kongen hadde det meste av den politiske makten. Ledefunksjonen av senatet var å tjene som kongens råd og være hans lovgivende koordinator. Straks en lovgivning foreslått av kongen hadde passert Comitia Curiata (se nedenfor), kunne senatet enten akseptere den som lov eller nedlegge veto. Kongen kunne, etter sedvane, søke råd hos senatet i betydelige saker, men det var uansett opp til ham til å beslutte hvilke saker, om noen, og han var fri til å akseptere eller avvise deres råd etter eget forgodtbefinnende. Kun kongen hadde makt og myndighet til å kalle sammen senatet, unntatt under interregnum (avbrudd) hvor senatet hadde myndighet til sammenkalle seg selv.
Valget av kongen
Når en konge døde gikk Roma inn i en periode av interregnum (avbrudd). Statens øverste makt lå da i senatet som var ansvarlig for å finne en ny konge. Senatet ville komme sammen og peke ut en av sine egne medlemmer, en interrex (latin flertall, interreges, var bokstavelig en hersker «mellom konger», og en midlertidig regent), for å fungere i en periode av fem dager med den eneste hensikt å nominere Romas neste konge. Etter denne tiden ville interrex utpeke (med senatets godkjennelse) en annen senator for ytterligere fem dager. Denne prosessen ville fortsette inntil en ny konge var blitt valgt. Straks interrex fant en passende kandidat for kongedømmet ville han bringe kandidaten fram for senatet og senatet ville betrakte ham. Om senatet aksepterte kandidaten ville interrex sammenkalle Comitia Curiata og fungere som denne forsamlingens president i løpet av valget av kongen.
Folket i Roma kunne enten akseptere eller forkaste kandidaten når han ble foreslått for Curiate. Dersom han ble akseptert, overtok ikke den valgte kongen embetet umiddelbart. To andre handlinger måtte gjøres unna før han ble gitt full kongelig autoritet og makt. Først var det nødvendig å skaffe seg guddommelig godvilje blant gudene gjennom auspicene, siden kongen var øversteprest i Roma. Denne seremonien ble utført av en augur som førte kongekandidaten til sitadellen hvor auguren plasserte ham på et steinsete, mens folket ventet nedenfor. Dersom han ble funnet verdig, annonserte auguren at gudene hadde gitt fordelaktige tegn og bekreftet dermed kongens prestelige karakter.
Den andre gjerningen som måtte utføre var å gi kongen imperium. Curiates tidligere stemme hadde bare bestemt hvem som skulle bli konge, og hadde gjennom denne handlingen ikke gitt ham den nødvendige makten han trengte. Kongen foreslo så selv til Curiate en lov som gav ham imperium. Grunnene for denne doble avstemningen er klar nok. Imperium kunne bare gis til en person som gudene hadde funnet verdig. Det var derfor nødvendig først å bestemme hvem som var personen som var i stand til å motta imperium og når han ble funnet verdig av gudene, kunne han gis imperium gjennom en egen avstemning.
Teorien var at folket i Roma valgte sin leder, men senatet hadde mest kontroll over prosessen.