cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikronesiaføderasjonen
Politikk
Landet er nært knyttet opp til USA og har ved avstemninger i FNs generalforsamling alltid stemt likt med USA. Blant annet var Mikronesia ett av ytterst få land (ved siden av USA, Israel og Marshalløyene) som unnlot å stemme mot bygging av den omstridte israelske Muren på Vestbredden.
Mikronesiaføderasjonen har en Compact of Free Association med USA og er avhengig av årlig økonomisk bistand fra USA.
Administrativ inndeling
Landet er inndelt i fire delstater:
Økonomi
Økonomisk aktivitet består hovedsakelig i fiske og landbruk. Det utvinnes en del fosfat. Muligheter for utvidet satsing på turisme finnes, men begrenses i dag av lite utviklet infrastruktur og landets geografiske isolasjon. Viktigste inntektskilde er økonomiske overføringer fra USA gjennom Compact of Free Association. Landet bruker også amerikanske dollar som valuta, og innbyggerne verver seg for det amerikanske militæret.
Kultur
De fire delstatene har sin egen kultur og lokale tradisjon, men det er også kulturelle og økonomiske bånd mellom dem. Likhetstrekk som klansystem og utvidede storfamilier kan man finne på alle øyene.
Yap er kjent for sine tradisjonelle «steinpenger», Rai, som er sirkulære steinmynter på opptil 4 meter i diameter. Myntene har hull i midten. Øyboerne var klar over hvem som eide de ulike myntene og flyttet dem ikke nødvendigvis rundt når eierskap ble overdradd. Det finnes fire hovedtyper: Mmbul, Gaw, Ray, Yar, og Reng. Den siste var bare på ca. 0,3 m i diameter. Verdien til myntene var basert på både størrelse og historie. Mange av dem var brakt til øyene fra andre øyer, de fleste fra Palau, men også fra Ny-Guinea. Det finnes om lag 6 500 slike mynter spredt rundt på øyene.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Luther Vandross
Luther Ronzoni Vandross jr. (født 20. april 1951, død 1. juli 2005) var en amerikansk R&B-sanger. Han ble født i New York City i 1951. Luther Vandross begynte å spille piano da han var tre år. Han startet sin karriere på 1970-tallet som bakgrunnsvokalist for artister som David Bowie (som oppdaget ham og fikk han med på sitt Young Americans-album), Roberta Flack, Carly Simon, Donna Summer, Bette Midler, Chic og Barbra Streisand. Han fikk endelig sitt gjennombrudd som gjestesanger for gruppa Change. Hans første hit var «Searching».
Vandross hadde diabetes, en sykdom som gikk i familien. I 2003 ble han veldig syk. Han stilte opp på Grammy for å motta prisen for årets sang, og da sa han «Whenever I say goodbye it's never for long because I believe in the power of love» (direkte oversatt: «Hver gang jeg sier farvel er det ikke for en lang stund, fordi jeg tror på kjærlighetens styrke».
Foruten å være på The Oprah Winfrey Show ble han aldri sett offentlig igjen. Luther Vandross døde 1. juli 2005 på John F. Kennedy Medical Center i Edison, New Jersey i en alder av 54 år. Grunnen til at han døde ble aldri sagt offentlig. Begravelsen ble holdt 8. juli 2005 i New York City. To dager senere ble han begravet i George Washington Memorial Park i Paramus, New Jersey.
Robert Boyle
Robert Boyle (født, død ) var en irsk naturfilosof, kjent for sine arbeider innen fysikk og kjemi.
Biografi
Han ble født i Lismore Castle i Munster som barn nr. 14 av Richard Boyle, jarl av Cork. Allerede som barn lærte han å snakke latin og fransk, og åtte år gammel ble han sendt til Eton. Etter tre år der ble han sendt på en utenlandsreise med en fransk privatlærer. Han tilbrakte to år i Genova; seinere kom han til Firenze. Her ble han kjent med verkene til den store Galileo Galilei, som døde mens Boyle oppholdt seg i byen.
Da han kom tilbake til England i 1644, var faren død, og hadde etterlatt ham store eiendommer i Dorset og i Irland. Han viet seg nå til vitenskapelig forskning, og ble snart et framtredende medlem av forskerforbundet Invisible College – som seinere ble til Royal Society. Medlemmene hadde hyppige møter i London og i Oxford, der Boyle slo seg ned i 1654. Etter å ha lest om Otto von Guerickes luftpumpe, satte han seg fore å forbedre konstruksjonen sammen med Robert Hooke. I 1659 kunne han presentere sin machina Boyleana eller pneumatiske maskin, og med den gjennomførte han en serie eksperimenter med luft. Disse ble presentert i New Experiments Physico-Mechanicall touching the spring of the air and its effects i 1660.
I 1668 forlot han Oxford og flyttet inn hos en søster på Pall Mall i London. Etter at søsteren ble alvorlig syk, trakk Boyle seg tilbake fra offentligheten. Han døde ved juletider i 1691, og er gravlagt ved St. Martin-in-the-Fields i London. I sitt testamente donerte han midler til en forelesningsrekke, kjent som Boyle Lectures.
Forskning
Boyle inntok gjennom hele karrieren en uavhengig posisjon i forhold til alle andre skoler, og han var lite opptatt av den eventuelle praktiske nytten av forskningen sin. Han var selv overbevist alkymist, men kritiserte likevel de delene av alkymien som han mente var for dårlig fundert. Han medvirket til å få opphevet Henrik IVs forbud mot forsøk med å mangfoldiggjøre gull og sølv. Han opponerte mot Aristoteles' inndeling av materien i fire elementer og Paracelsus' tre prinsipper, men kom selv ikke lenger enn til å slå fast at det sannsynligvis var mer enn fire – kanskje også mer enn fem – grunnstoffer. Han beveget seg i retning av et moderne syn på grunnstoff som udelelige komponenter i legemer, og forsto forskjellen mellom en blanding og en kjemisk forbindelse. Han forbedret teknikker for å bestemme bestanddelene i en blanding, og kalte prosessen «analyse».
Han utførte eksperimenter med forbrenning og ånding, og var også interessert i anatomi, men hans sarte natur holdt han borte fra disseksjoner.
Av mer varig verdi er Boyles eksperimenter med forplantning av lydbølger, spesifikk vekt, refraksjon, krystaller, elektrisitet, farger og hydrostatikk.
Boyle var den første som formulerte loven om at volumet av en gass er omvendt proporsjonalt med trykket. Loven er kjent som Boyle-Mariottes lov, selv om Boyle presenterte den i 1660 og Edme Mariotte først i 1676.
Naturvitenskap
Følgende er de mest sentrale av hans verk:
Olivia Borlée
Olivia Borlée (født 10. april 1986 i Woluwe-Saint-Lambert) er en belgisk friidrettsutøver (sprinter).
Borleés første internasjonale mesterskap var EM 2006 i Göteborg der hun ble nummer seks i semifinalen på 200 meter og dermed ikke gikk videre til finalen. I VM 2007 i Osaka løp hun sammen med Hanna Mariën, Élodie Ouédraogo og Kim Gevaert på det belgiske laget på 4 x 100 meter stafett. De ble nummer tre etter USA og Jamaica.
Det samme stafettlaget deltok i OL 2008 i Beijing, der de tok gull.
Jelena Berezjnaja
Jelena Viktorovna Berezjnaja (russisk: Елена Викторовна Бережная; født 11. oktober 1977 i Nevinnomyssk), russisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1994 i Lillehammer, 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.
Berezjnaja vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1998 i Nagano. Sammen med Anton Sikharulidze kom hun på andreplass i parløp, bak sine landsmenn Oksana Kazakova og Artur Dmitrijev.
Fire år senere, under vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble hun olympisk mester i kunstløp. Hun og Anton Sikharulidze kom på delt førsteplass i parløp sammen med Jamie Salé og David Pelletier fra Canada.
Berezjnaja ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1998 og 1999, begge i parløp sammen med Anton Sikharulidze.
Milindapanha
Milindapanha er en religiøs tekst fra buddhismen. Den er skrevet ca 100 f.Kr. og er i form en angivelig samtale mellom kong Menander I av det indo-greske kongedømme og en buddhistisk lærd kalt Nagasena. Navnet betyr «Milindas spørsmål»; kong Menander var kjent som Milinda på pali.
Três Barras
Três Barras er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Milindapanha
Milindapanha, eller Milinda panha, er en del av tekstsamlingen Khuddakanikaya, som igjen er en del av Sutta pitaka, den «andre kurven» i theravadabuddhismens kanon tripitaka. Milindapanha finnes i burmesiske versjoner, men ikke i Thailand og Sri Lanka. Teksten regnes for å være en sammenredigering av enkeltavsnitt, og en kinesisk-buddhistiske versjon av teksten er kortere enn Theravada-versjonen.
Utdrag fra teksten er oversatt til norsk og utgitt i samlingen Buddhas fortellinger, 2001.
Antonio Carracci
Antonio Marziale Carracci (født 1583 i Venezia, død 1618 i Roma) var en italiensk maler og sønn av Agostino Carracci.
Camptolepis
Camptolepis er en planteslekt av løvtrær i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
VM i curling for menn 1979
Curling-VM for herrer 1979 ble arrangert 26. mars – 1. april 1979 i Allmend Eisstadion i Bern i Sveits.
Boksing under Asialekene 2006
Boksing under Asialekene 2006. Boksing var en av flere sporter under de femtende Asialekene som ble arrangert i Doha i Qatar i perioden 1. til 15. desember 2006. Det var fjortende gangen som boksing var på programmet under Asialekene. Det var elleve vektklasser og Usbekistan ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Kina og Filippinene med to hver.
Hypertext
Hypertext er et band med base i Bergen bestående av Erik Johan Bringsvor, Anders Bjelland, Annette Kathinka Servan, Snorre S. Lyngstad, Joachim Amundsen Trana og Øivind Hatleskog. Bandet gav ut sitt debutalbum Corrente Elektro i 2007, og fulgte opp med albumet Astronaut Kraut! i november 2010.
Missouri Waltz
«Missouri Waltz» er Missouris offisielle delstatssang.
Bakgrunn
«Missouri Waltz», som essensielt sett hadde vært en ministrelsang (senere en countrysang) ble delstatssang gjennom en lov antatt av the General Assembly 30. juni 1949. Melodien ble skrevet av John Valentine Eppel. den ble arrangert av Frederic Knight Logan. Teksten ble skrevet av James Royce Shannon. Den ble første gang publisert i 1914 og ble betraktet som en mislykkenhet, men i 1939 hadde sangen økt i popularitet og seks millioner eksemplarer hadde blitt solgt.
Mandolinkvinetten Espana, Kristiania, spilte den inn i november 1919. Den ble utgitt på den akustiske 78-platen Beka 78114.
Harry S. Truman
Salget økte meget etter at Harry S. Truman fra Missouri ble USAs president i 1945. Det ble fortalt at det var hans favorittsang. Skjønt, da han ble spurt om sine følelser overfor sangen, ble følgende svar publisert av Det hvite hus: ''«Presidentens holdning til sangen? He kan take it or leave it. Er den virkelig hans favoritt? Nei. Spiller han den ofte? Nei. Høres Margaret noensinne synge den? Nei. Hva er presidentens reaksjon på at sangen har blitt antatt av Missouri som delstatssang? Se svaret på første spørsmål»''.
Selv om sangen ofte ble forbundet med Harry S. Trumea, påstod aldri presidenten at den var hans favorittsang. I realiteten hadde han dette å si om den i et TV-intervju: ''«Hvis De lar meg si hva jeg synes, gir jeg... i den, men jeg kan ikke si det høyt, for det er Missouris sang. Den er like dårlig som «The Star-Spangled Banner» så langt som melodi betraktet».
Sangen blir spilt av University of Missouris Marching Mizzou på hver hjemmekamp i amerikansk fotball i en unik marsjstil i 3/4-dels takt.
Innspilling
Åse Wentzel og Thor Raymond, Robert Normann og hans kvartett. Innspilt 10. mai 1955. Utgitt på 78-platen Ordeon ND 7259 og på EP-platen GEON 2
Brainiac
Brainiac er en tegneseriefigur som opptrer som antagonist i tegneseriene om Supermann. Brainiac ble skapt av Otto Binder og Al Plastino i 1958. Brainiac tok hovedstaden på Krypton – Kandor – og krympet den og puttet den på flaske. Brainiacs våpen er en superintelligent hjerne og hyperavansert teknologi. Brainiac er ikke et levende menneske, men en androide.
Superkrefter
Varmesyn, Superstyrke, Superfart, Usårbarhet, gjennoplivning av seg selv, Kan ikke bli drept av kryptonitt, Transfigurasjon, han kan forvandle fingeren sin om til et slags våpen, han kan sende virus via datamaskiner og han kan gjøre andre folk syke med en kryptonsk sykdom.
Aslak Hartberg
Han vokste opp på Biri i Oppland og flyttet i 1987 til Oslo sammen med sine foreldre. Som 16-åring begynte han å opptre som kontrabassist i miljøet rundt Oslo jazzhus i Toftesgate. Her spilte han i flere band, blant annet For Sure med Sjur Miljeteig, og Gest med Tord Gustavsen.
Hartberg startet bandet Klovner i kamp i 1994 sammen med Sveinung Eide. Samme året var han med å starte gruppa Oslo Fluid. Til sammen ga disse bandene ut syv plater, pluss flere singler og EP-er. I 1995 ble han med i Pimp image, et norsk pop-band inspirert av acid-jazz-bølgen. Hartberg var i disse årene også en aktiv del av Oslos graffitimiljø.
I 1999 var han med å starte plateselskapet City Connections, som spesialiserte seg på norske hiphop-utgivelser.
Som 20-åring erstattet han Bjørn Kjellemyr som bassist i Halle/Eberson Quartet, og på slutten av 90-tallet startet han gruppa Shining sammen med Jørgen Munkeby, Morten Qvenild og Torstein Lofthus. Gruppen utga tre plater før Hartberg sluttet i 2005.
Hartberg spiller i rockebandet Yoga Fire sammen med Jonas Forsang Moksnes, Benjamin Helstad, Sveinung Eide og Søren Brandt. Gruppen mottok i 2009 MTV European award i kategorien «Beste gruppe», og vant Spellemannsprisen for beste musikkvideo.
Komponist
I 2005 komponerte Aslak Hartberg musikken til TV-serien Gutta Boys for NRK, som ble Emmy-nominert i USA. Året etter komponerte han musikken til Norges Oscar-bidrag Tatt av kvinnen, regissert av Petter Næss.
I 2009 vant han Kanonprisen for beste filmmusikk under Kosmorama internasjonale filmfestival for filmen I et speil i en gåte, regissert av Jesper W. Nilsen.
Han komponerte musikken til den danske TV-serien Pagten for DR1 i 2009, og musikken til spillefilmen Keepern til Liverpool i 2010.
Hartberg var musikalsk ansvarlig og komponist for Lars Saabye Christensen-stykket «Chet spiler ikke her» med Torbjørn Harr på Torshovteateret i 2009/2010. Han bidrar som skuespiller i filmene 90 minutter og Å begrave en hund. I sistnevnte produksjon er han også komponist. Hartberg spiller nå i rockebandet Yoga Fire sammen med Jonas Forsang Moksnes, Benjamin Helstad, Sveinung Eide og Søren Brandt. Gruppen mottok i 2009 MTV European award i kategorien «Beste gruppe», og vant Spellemannsprisen for beste musikkvideo.
I 2011 gav han ut soloalbumet The Dancer på plateselskapet Oslo Records, under navnet Aslak Hartberg som THE FUZZ. Bugge Wesseltoft var en av bidragsyterne på dette albumet.
I 2016 kom hans første soloalbum ut. Albumet bærer tittelen Gift. På denne platen medvirket blant andre saksofonisten Bendik Hofseth. Duetten Over og ut med Bertine Zetlitz ble A-listet på P1 i åtte uker.
Heimebane
Hartberg ble engasjert til å komponere musikken til TV-serien Heimebane, en dramaserie som ble vist på NRK. For musikken til andre sesong av Heimebane vant han fagprisen for beste originalmusikk under Gullruten 2019.
Han har også skrevet boken Fuck you eller penga tilbake som kom ut på Tiden forlag høsten 2009.
Aslak Hartberg er bror til tegneserietegner Flu Hartberg.
Diskografi
Hartberg har dessuten medvirket på platene til blant andre Paperboys, Apollo, URO og Lars Beckstrøm.
Paul Robinson
Paul William Robinson (født 15. oktober 1979) er en britisk tidligere fotballspiller.
Han er også kjent for å ha skåret to mål som målvakt, det ene fra 85 meters avstand.
Leeds United
Robinson begynte som ungdomsspiller hos Leeds United, og fikk sin debut mot Chelsea F.C. i 1998, uten å slippe inn mål. I hans første sesong fikk han spille fem seriekamper da Leeds endte som nr. 4 i Premier League 1998–1999. Sesongen etter fikk han ingen kamper for klubben. I den tredje sesongen fikk han mer tillit med 16 seriekamper, da Leeds endte som nr. 4 i Premier League 2000–2001.
Fra og med 2002-03 sesongen var han førstevalget for Leeds. I 2003-04-sesongen skårte han sitt første mål som målvakt mot Swindon Town F.C. mot slutten av en ligacup-kamp, og skaffet laget overtid. Kampen gikk videre til straffespark, og der reddet Robinson to straffer og sendte laget sitt videre. Men han har hatt noen dårlige opplevelser i Premier League, der han måtte plukke ut 77 skåringer på 36 kamper.
Tottenham
Han gikk til Tottenham i mai 2004 for en overgangssum på £ 1,500,000.
Robinson var lagkaptein i en 1-0-seier i en ligacup-kamp mot Southend United F.C., og i en uavgjort FA-cupkamp mot Cardiff City F.C. da både Ledley King og Robbie Keane var skadet.
Etter flere tabber i 2007/08 sesongen, inklusive en mot Reading F.C., der han bar ballen over egen mållinje, bestemte den nye manageren i Tottenham,Juande Ramos seg for å droppe Robinson til fordel for Radek Cerny. Robinson returnerte til førstelaget 10 kamper senere den 21. februar 2008 i Tottenhams 3-2-seier over i UEFA-cupen.
Robinson vant sitt første større trofe i sin karriere i Tottenhams 2-1-seier over Chelsea i ligacupfinalen i 2008.
Blackburn Rovers
I juli 2008 meldte han overgang til Blackburn Rovers FC etter en overgangssum på 3,5 millioner pund og signerte en femårsavtale, noe som var den nye manageren Paul Inces første signering i klubben.
Landslagsspill
Den 11. oktober 2006, under en kvalifiseringskamp til EM i fotball 2008 mot, spratt en ball på et tilbakespill fra Gary Neville og fikk Robinson til å misse den fullstendig, da han prøvde å klarere ballen, noe som endte med et selvmål og en 2-0-ledelse til Kroatia. Robinson beskrev hendelsen som en «freak». Den 22. august 2007 gjorde Robinson nok en tabbe, denne gang til fordel for, slik at de kunne skåre sitt første mål i Englands første tap på den nye Wembley Stadium, der kampen endte 2-1. Han ble byttet ut i pausen med James.
Robinson ble ikke inkludert i det første laget som den nye engelske landslagssjefen Fabio Capello tok ut, men han ble tatt med i den neste kampen mot på grunn av en skadet Scott Carson.
Meritter
Tottenham Hotspur
Statistikk
Oppdatert sist 3. august 2008
Fredrik Skagen
Fredrik Skagen (født 30. desember 1936 i Trondheim, død 20. juni 2017 samme sted ) var en norsk forfatter, bibliotekar og universitetsbibliotekar ved Norges tekniske høgskole. Skagen debuterte som forfatter i 1968.
Skagen skapte i 1987 tildels heftig debatt med boken Purpurhjertene, som utga seg for å være en dokumentarisk gjenfortelling av en nordmanns opplevelser som amerikansk soldat i Vietnam. Boken vant forlaget Cappelens konkurranse om beste dokumentarroman, men ble «omdefinert» til roman da det ble klart at forfatteren var blitt offer for en svindel.
En av Skagens mest kjente romanfigurer var den lurvete falskmyntneren Morten Martens, som opptrer i åtte av forfatterens spenningsromaner, den første var ''Viktor! Viktor! fra 1982 og den siste var Fri som fuglen'' fra 2002.
Bibliografi
• Jakten etter Auriga – Roman (1968)
• Jeg vet en deilig have – Roman (1970)
• Papirkrigen – Roman (1973)
• Ulvene – Kriminalroman (1978)
• Forræderen – Kriminalroman (1979)
• Alt står bra til med nordmennene – Noveller (1980)
• Kortslutning – Kriminalroman (1980)
• Viktor! Viktor! – Kriminalroman (1982)
• Fritt fall – Kriminalroman (1983)
• Tigertimen – Kriminalroman (1984)
• Voldtatt – Roman (1985)
• Døden i Capelulo – Kriminalroman (1986)
Cardiospermum
Cardiospermum er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Suniti Kumar Chatterji
Suniti Kumar Chatterji (Bengali: সুনীতিকুমার চট্টোপাধ্যায় Shunitikumar Chôṭṭopaddhae) (født 26. november 1890 i Shibpur i Howrah i det vestlige Bengal i India, død 29. mai 1977 i Calcutta) var en indisk språkforsker og filolog. Han var sønn av Haridas Chattopadhyay, en fremtredende Kulin Brahmin.
Bibliografi
Blant hans publikasjoner om språk og litteratur kan nevnes:
Fredrik Skagen
Bibliografi
• Purpurhjertene – Roman (1987)
• Menneskejegeren – Kriminalroman (1988)
• Alte Kameraden – Kriminalroman (1990)
• Pelle Maradona – Barnebok (1990)
• Landskap med kulehull – Kriminalroman (1991)
• Å drepe en sangfugl – Noveller (1992)
• Otto og røverne – Barnebok (1992)
• En tyv i natten – Barnebok (1993)
• Nemesis – Kriminalroman (1993)
• Når sant skal sies – Ordbok (1993)
• Dødelig madonna – Kriminalroman (1993) (Sammen med Gunnar Staalesen)
• Skrik – Kriminalroman (1994)
• Nattsug – Kriminalroman (1995)
• Rekyl – Kriminalroman (1996)
• Blackout – Kriminalroman (1998)
• Drømmen om Marilyn – Roman (1998)
• Blomster og blod – Kriminalroman (2000)
• Blitz – Kriminalroman (2001)
• Fri som fuglen – Kriminalroman (2002)
• En by som ingen ainnen: Trondheim og jeg siden 1936 – Memoar/Dokumentar (2004)
• God natt, elskede – Kriminalroman (2007)
Anton Sikharulidze
Anton Tarieljevisj Sikharulidze (russisk: Антон Тариэльевич Сихарулидзе; født 25. oktober 1976 i Leningrad), russisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.
Sikharulidze vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1998 i Nagano. Sammen med Jelena Berezjnaja kom han på andreplass i parløp, bak sine landsmenn Oksana Kazakova og Artur Dmitrijev.
Fire år senere, under vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble hun olympisk mester i kunstløp. Han og Jelena Berezjnaja kom på delt førsteplass i parløp sammen med Jamie Sale og David Pelletier fra Canada.
Sikharulidze ble verdensmester i kunstløp to ganger, 1998 og 1999, begge i parløp sammen med Jelena Berezjnaja.
Tobisfisker
Tobisfisker eller silfamilien (Ammodytidae) er en gruppe av små langstrakte piggfinnefisker.
Disse fem artene finnes i Norge: uflekket storsil (Hyperoplus immaculatus), storsil (H. lanceolatus), glattsil (Gymnammodytes semisquamatus), havsil (Ammodytes marinus) og småsil (A. tobianus).
De benyttes i hovedsak til produksjon av fiskemel og fiskeolje. Indirekte spiller de stor rolle som føde for torsk, hvitting, hyse, sei, sild, makrell og ulike flyndrearter. Sil er også viktig for lunde og andre sjøfugler.
Castanospora
Castanospora er en planteslekt av løvtrær i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Civilförsvarsstyrelsen
Civilförsvarsstyrelsen var en svensk statlig etat som eksisterte mellom 1944 og 1986. Etaten ble opprettet ved sivilforsvarsloven av 1944 og erstattet Luftskyddsinspektionen og Statens utrymningskommission. Den hadde som navnet antyder hovedansvaret for det statlige sivilforsvaret.
I begynnelsen sorterte etaten under Socialdepartementet, deretter Inrikesdepartementet, Kommundepartementet og til slutt Försvarsdepartementet.
Etaten ble i 1986 slått sammen med Statens brandnämnd til Statens räddningsverk.
Ivan Repjev
Ivan Repjev var en russisk offiser og adelsmann, og guvernør for det russiske Guvernementet Livland i perioden 1807–1810,.
Blålys
Blålys kan sikte til:
Slagboremaskin
En slagboremaskin, også kalt slagdrill, er en vanlig bormaskin som også har mulighet for å bruke en hammerfunksjon på boret slik at boret går frem og tilbake når det roterer og hamrer i bunnen av hullet. Slagborfunksjonen er blant annet egnet for lettere borearbeider i stein og betong.
På spissen av boret som benyttes som slagbor, er det en bit med ekstra hardt metall
Slagbormaskiner er ofte drevet av nettspenning eller via et oppladbart batteri. Vanligvis er det mulig å stille maskinen slik at boret går rundt uten slagfunksjon og da fungerer som en vanlig boremaskin. Da kan samme maskin brukes til boring i tre, metall og glass dersom man bruker passende bor til disse materialene.
Mekanisme
På slagboremaskiner skjer kraftoverføringen via en spesiell clutch.
Bor
Slagboremaskiner bruker vanligvis tradisjonelle bor med sylindrisk innfestning, mens borhammere til sammenligning istedet vanligvis har SDS-bor.
SDS-bor kan i noen tilfeller også brukes på slagboremaskiner med vanlig kjoks gitt at gripepartiet på kjoksen er langt nok til at kjoksen kan gripe rundt det sylindriske partiet på SDS-boret. Dersom kjoksen derimot er for kort vil det bli kast på boret, og oppsettet vil dermed være uegnet til å bore.
Jules Jean Baptiste Vincent Bordet
Jules Jean Baptiste Vincent Bordet (født 13. juni 1870 i Soignies, død 6. april 1961) var en belgisk immunolog, mikrobiolog og nobelprisvinner. Den bakterielle genusen Bordetella er blitt oppkalt etter ham.
Han ble uteksaminert i 1892 som lege ved Université Libre de Bruxelles som ligger i Brussel, Belgia og han begynte sitt arbeid ved Institut Pasteur i Paris i 1894 der han startet sin forskning angående bakterier og hvite blodceller. I 1900 forlot han Paris for å grunnlegge Institut Pasteur i Brussel.
Nobelprisen i fysiologi eller medisin ble tildelt ham i 1919 for hans oppdagelser angående kroppens immunitet mot bakterier som den allerede er blitt utsatt for. Han var en kjent frimurer og medlem av Les Amis Philanthropes i Brussel, Belgia.
Greve
I noen land, spesielt i Storbritannia og USA, er et grevskap (county) et administrativt område som tilsvarer et norsk fylke.
I tidlig middelalder ble grevskapene i England styrt av en greve, men senere ble grevskapene administrert av en Sheriff som var utnevnt av kongen, og som på vegne av kongen var både både dommer, politimester, skatteinnkrever, etc. i grevskapet.
Danmark og Norge
Tittelen jarl eksisterte i Norge til 1200-tallet, da den ble erstattet av hertug, som ble avskaffet etter kort tid. Jarletittelen har samme opprinnelse som den engelske tittelen Earl, som nå tilsvarer greve.
Titlene greve og baron ble innført i Danmark og Norge i 1671 som en ny hoffadel, og var et forsøk på å styrke kongemakten på bekostning av den eldre adelen. Man kunne i praksis kjøpe disse titlene dersom man var velstående nok. Man skilte mellom lensgrever og grever uten len knyttet til tittelen (og på samme måte fantes det lensbaroner og rent titulære baroner). I det nye rangsystemet var lensgreve den høyeste adelstittelen som ble tildelt av kongemakten. Før 1671 var den norske adelen delt i to klasser, riddere og væpnere.
I Norge ble det opprettet to grevskap (len knyttet til en grevetittel), Laurvigen og Griffenfeld (senere Jarlsberg), som ble innehatt av forskjellige personer og slekter. Jarlsberg ble innehatt av slekten Wedel-Jarlsberg, som dermed hadde lensgrevetittel. I tillegg til slektene som har innehatt disse to grevskapene hadde slekten Trampe (en titulær) grevetittel i Norge. Dessuten har et medlem av slekten Paus, som var norsk statsborger og bodde i Sverige, blitt tildelt en grevetittel av Paven.
«Adelsloven» (egentlig Lov, angaaende Modificationer og nærmere Bestemmelser af den Norske Adels Rettigheder) fra 1821 avskaffet gradvis de adelige privilegiene i Norge.
Suksesjonssystemer
I de fleste land er grevetitlene idag kun av titulær verdi, men i noen få land (f.eks. Storbritannia) kan det stadig være knyttet enkelte forrettigheter til dem. Titlene arves ytterst forskjellig. I henhold til det tyske systemet, der alle mannlige medlemmer av en slekt i prinsippet anses som likemenn, arver alle mannlige medlemmer grevetitelen. I Storbritannia er det kun slektens overhode som arver titler. Danmark-Norge hadde et mellomsystem, som bygde på det tyske suksesjonssystemet, men gjorde unntak for grever. Kun slektens overhode var greve (og hans hustru grevinne); alle andre medlemmer av slekten var baroner og baronesser. En datter av en greve kaltes i Danmark-Norge komtesse.
Rangkroner
Det finnes rangkroner for greve, men rangkronens utforming varierer med de forskjellige land og tidsperioder.
Rangkroner for dansk-norsk adel:
Gjengjeldelsens veier
Gjengjeldelsens veier (dansk Gengældensens Veje, eng. The Angelic Avengers) er en introspektiv kriminalroman skrevet av Pierre Andrézel (pseudonym for den danske forfatteren Karen Blixen), utgitt den 2. september 1944 under den tyske okkupasjonen av Danmark (utgitt i England i mars 1946, og i januar 1947 i USA).
Første norske utgave kom ut i 1949.
De redslene som de to unge og uskyldige engelske heltinnene opplever i Gjengjeldelsens veier kan betraktes som en allegori på nazismen.
Ottawa Senators
Ottawa Senators er en ishockeyklubb i den nordamerikanske proffligaen NHL. Klubben ble tatt med i ligaen i 1992.
Klubben spiller hjemmekampene sine i Canadian Tire Centre i Ottawa, Ontario. Klubbfargene er svart, gull, rødt og hvitt.
Etter nærmere seksti års fravær fikk Ottawa i 1992 endelig et NHL-lag igjen. I 1934 hadde det gamle Senators måttet legge inn årene til tross for at de var ett av ligaens mest suksessrike mannskaper. Så langt har ikke det moderne Senators klart å gjenoppta forgjengernes suksess, og har tilgode å spille finaler i playoff til tross for å ha vært blant de ledende klubbene i ligaen i flere år.
Når fjordene blåner
«Når fjordene blåner» er et norsk dikt av John Paulsen. Den ble tonesatt i 1907 av Alfred Paulsen.
Edvard den eldre
Edvard den eldre (angelsaksisk: Eadweard cyning; født ca. 874–877, død 17. juli 924) var konge av Wessex fra 899 ved å etterfølge sin far Alfred den store og til sin død da han var konge av meste av dagens England. Han ville normalt være regnet som Edvard I, men etter normannisk tradisjon begynte man etter Vilhelm Erobreren å telle på nytt, slik at det tre kongene som het Edvard før den tid er kjent ved sine tilnavn.
Tittelen han arvet fra sin far var konge av Wessex, men på dette tidspunkt kontrollerte Wessex store deler av dagens England og han regnes derfor som konge av England og ikke bare av Wessex. Hans hoff var i Winchester, tidligere hovedstaden i kongeriket Wessex. Han erobret østlige Midlands og East Anglia fra danene i 917 og ble hersker av kongedømmet Mercia i 918 ved sin søster Æthelflæds død. Alle unntatt to av hans chartere har gitt ham tittelen som Anglorum Saxonum rex, «konge av angelsakserne». Han var den andre kongen av angelsakserne da denne tittelen ble opprettet av Alfred. Edvards mynter var preget med EADVVEARD REX. Kronikørene nedtegnet at hele England «aksepterte Edvard som herre» i 920, men fakta er at York fortsatte å prege sine egne mynter, noe som antyder at Edvards autoritet ikke var akseptert i det norrøne Northumbria. Edvards tilnavn «den eldre» ble første gang benyttet i Wulfstans helgenbiografi Livet til sankt Æthelwold (ca 996) for å skille ham fra den senere kong Edvard Martyren
Ætheling
Edvard var den andre overlevende barn og eldste sønn av Alfred den store og hans dronning fra Mercia, Ealhswith. Edvards fødsel kan ikke bli datert med sikkerhet. Hans foreldre giftet seg i 868 og hans eldre søster Æthelflæd ble født kort tid etterpå ettersom hun ble selv gift i 883. Edvard ble antagelig født noe senere, en gang på 870-tallet, og antagelig mellom 874 og 877. Krøniken til Peter av Langtoft (død ca 1308, og således skrevet flere århundrer senere) kalt ham for «meget sterk og kjekk, og med stor intelligens».
Assers biografi over kong Alfred forteller at Edvard ble utdannet ved hoffet sammen med sin yngre søster Ælfthryth. Hans andre søster, Æthelgifu, var utpekt for et religiøst liv fra tidlig alder da det var en skikk i middelalderen at adelsfamilier «ga» et barn til kirken, og hun ble senere abbedisse av Shaftesbury. Den yngste søsken, Æthelweard, ble utdannet ved en hoffskole hvor han lærte latin, noe som antyder at også han var utsett for et religiøst liv. Edvard og Ælfthryth, mens de lærte morsmålet, mottok en hoffutdannelse, og Asser viser til at de tok del i «beskjeftigelsen av dette nåværende livet som er passende for adelen».
Etterfølgelse og første år
Da Alfred døde den 26. oktober 899 krevde Edvards fetter Æthelwold, sønn av kong Æthelred av Wessex, tronen. Da stormennene åpenbart hadde forventet at Edvard skulle etterfølge sin far som konge, gjorde Æthelwold opprør. Han okkuperte med makt de kongelige eiendommene Wimborne i Dorset, hvor hans far var gravlagt, og deretter Christchurch (den gang i Hampshire, nå i Dorset), og erklærte seg selv klar for å stå imot en beleiring Wimborne. Edvard marsjerte med en hær mot Badbury Rings, en førromersk bygdeborg, 6 km nord for Wimborne, og tok stilling innenfor. Han utfordret fetteren til kamp, men Æthelwold nektet forlate Wimborne. Hans posisjon kan umulig ha vært trygg for han rømte i ly av natten og etterlot seg en nonne han hadde røvet. Han ble tatt imot av danene i Northumbria som i henhold til en krønike lot ham utrope som konge, men det er ikke bekreftet fra andre kilder. I mellomtiden ble Edvard kronet den 8. juni 900, antagelig ved Kingston upon Thames.
Historikeren Frank Stenton mener at episoden med Æthelwold viser at forholdet mellom angelsaksere og daner hadde endret seg etter at nordboerne hadde vært i England i en generasjon. Angelsakserne hadde blitt vant med nordboernes språk og skikker, og danene hadde begynt å ta til seg angelsaksernes religion. At sønnen til en engelsk konge kunne bruke en dansk hær for egne interesser uten å plassere seg utenfor sivilisasjonens grenser viser endringer i endringene.
Høsten 901 seilte Æthelwold fra sin norrøne allierte i Northumbria og til Essex. I 902 overtalte han hæren i East Anglia til å bli med på et angrep på Mercia og nordlige Wessex. Som gjenytelse herjet Edvard områder i East Anglia. Deretter trakk han hæren sørover, unntatt hæren fra Kent som var ulydige mot hans ordre og ble angrepet av en dansk hær. I det påfølgende slaget ved Holme den 13. desember 902 var danskene seierrike, men med store tap, i henhold til Den angelsaksiske krønike. Blant de som falt var deres høvding Eohric (angelsaksisk for Eirik), men også Æthelwold selv.
Edvards posisjon ble forsterket med Æthelwolds død og sikret resten av hans tid som konge. Etter at flere danske høvdinger var døde kunne han langsomt sikre områdene nordover, men forholdene med danene var problematiske i flere år. Den angelsaksiske krønike nevner at han inngikk fred med danene i East Anglia og Northumbria «av nødvendighet». Krigen brøt ut igjen i 909 da han sendte en hær fra Mercia og Wessex mot danene i Norhumbria som herjet landet i nord i flere uker inntil danene gikk med på en ny fredsavtale diktert av Edvard. Allerede året tok mennene i Norhumbria hevn ved å angripe Merica og herjet så langt som til Bristol Avon, men de ble møtt av samlet hær fra Mercia og Wessex i slaget ved Tettenhall den 5. august 910 hvor danene ble knust og tre av deres høvdinger eller konger drept. Fra det tidspunktet angrep danene aldri mer sør for elven Humber.
Følgene av dette slaget var det åpnet opp for ytterligere ekspansjoner nordover. Edvard begynte å bygge en rekke festninger (burher) ved Hertford, Witham og Bridgnorth. Det er også sagt at festning ble bygget ved Scergeat, men dens lokalisering har ikke blitt identifisert. Disse festningene holdt danene tilbake. Andre festninger ble bygget ved Tamworth, Stafford, Eddisbury og Warwick. Alle disse burher ble bygd etter samme spesifikasjoner (innenfor centimeter) som de innenfor området som hans far hadde kontrollert. Den gradvise reduksjonen av danske Midland hadde ikke skjedd uten at det danske Norhumbria var blitt svekket. Samtidig kom en bølge av norrøne med opphav i Norge fra Irland til nordlige England. Mens Edvard fikk alle danene i sørlige England til underkaste seg, hadde hadde nordboerne fra Irland ved 919 opprettet et nytt norrønt kongerike i York.
Landevinninger
I 911, året etter seieren ved Tettenhall, døde Æthelred av Mercia. Ved hans død overtok hans enke Athelflæd, og søster av Edvard, ledelsen av Mercia, og ble anerkjent som «frue av mercianerne». Med denne særegne tittelen hersket hun over Mercia i åtte år og ledet landets hær på tokt som hun selv planla. Som Edvard bygde hun rekke festninger for beskyttelse av landet, og den beste autoriteten for kronologien, den såkalte Mercina Register, plasserte byggingen av hennes første dokumenterte festning allerede i 910 før Æthelreds død. Det var via tilliten til Mercias allianse at Edvard kunne begynne framgangen mot de sørlige danene, «som er det mest framstående kjennetegnet for hans styre», i henhold til Frank Stenton.
Edvard strekte til sist Wessex' kontroll over hele Mercia, East Anglia og Essex, erobret landområder som var okkupert av danene og avsluttet Mercias selvstyre i 918 da hans søster Æthelflæd døde. Æthelflæds datter Ælfwynn ble navngitt som hennes etterfølger, men Edvard avsatte henne og la Mercia direkte inn under sitt rike. En hovedårsak til Edvards framgang var danenes mangel på felles innsats, og med egen framgang ble han mindre avhengig av støtte fra Mercia. Han hadde allerede annektert byene London og Oxford, og de omliggende landområdene Oxfordshire og Middlesex i 911. Den første halvdelen av 900-tallet var avgjørende i utviklingen av shirer som administrativ enhet i England. Shire var den opprinnelige betegnelsen for hva som i dag er kjent som county, grevskap, som ble introdusert med den normanniske erobringen i 1066. Edvard var antagelig ansvarlig for inndele Mercia og østlige Danelagen i shirer.
Waliserne hadde formelt underkastet seg hans far Alfred grunnet trusselen fra Æthelred av Mercia. Da Edvard underla seg Mercia fikk han direkte grense mot den vestlige delen av Wales, og de walisiske fyrstene underla seg frivillig, om enn ikke ivrig. Med Wales pasifisert vendte Edvard oppmerksomheten mot de siste uavhengige danske områdene sør for Humber, som var omringet av angelsaksiske festninger, og uten kontakt med deres naturlige allierte i York. Før slutten av 918 overga de seg uten kamp. Befestningen av Nottingham ble forsterket med en ny festning bemannet med både daner som angelsaksere. Grensen nordover var da endelig fastsatt ved Humber. Ved 918 hadde alle daner sør for Humber underkastet seg Edvard og ved slutten av hans styre hadde nordboerne, skottene og waliserne anerkjente Edvard som «far og herre». Denne anerkjennelsen av Edvards nominelle overherredømme over Skottland førte til at hans etterfølgere krevde overhøyhet over det skotske kongedømme, og kilden til krig og ufred mellom det engelske og skotske kongerikene i flere århundrer.
Edvard reorganiserte kirken i Wessex, opprettet nye bispedømmer ved Ramsbury og Sonning, Wells og Crediton. Til tross for dette er det få indikasjoner på at Edvard var særlig religiøs. Faktisk avleverte paven en reprimande til ham for å vise mer oppmerksomhet til sitt religiøse ansvar.
Edvard inndelte antagelig Vest-Midlands inn i shirer mellom 919 og 924, overså tradisjonelle regionale og stammemessige grenser. Hans opplegg fremmet opposisjon i Mercia. Han døde den 17. juli 924 ved Farndon-Upon-Dee mens han førte en hær mot et opprør ved garnison ved Chester med walisiske allierte. Han ble gravlagt i New Minster i Winchester, som han selv etablerte i 901. Etter den normanniske erobringen ble kirken erstattet av klosteret Hyde Abbey nord for byen. Edvards legeme ble overført dit. Hans siste hvilested er nå markert av korsmarkert steinplate innfor omrisset av det gamle klostermarkedet som er en offentlig park.
Familie
Edvard hadde fire søsken, inkludert Æthelflæd, fruen av mercianerne, og Ælfthryth, grevinne av Flandern. Han fikk selv rundt fjorten barn i tre ekteskap (eller i henhold til en del kilder, et utenomekteskapelig forhold og to ekteskap).
Edvard giftet seg først med Ecgwynn en gang rundt 893. Motstridende informasjon er gitt om henne fra ulike kilder, og ingen av dem er før den normanniske erobringen. Deres barn var:
I giftet 899 Edvards seg med Ælfflæd, en datter av Æthelhelm, ealdorman av Wiltshire. Deres barn var:
Ædgifu overlevde sin ektemann og sine sønner, og var fortsatt i live under styret til sin sønnesønn, kong Edgar. William av Malmesburys historie De antiquitate Glastonie ecclesiae hevdet at Edvards andre hustru, Ælfflæd, også var i livet etter Edvards død, men dette er den eneste kjente kilden for denne påstanden.
Turvo (Santa Catarina)
Turvo er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Bill O’Reilly
Bill O'Reilly (født 10. september 1949 i New York City i USA) er en amerikansk programleder, forfatter og politisk kommentator. Han er mest kjent som programleder for kommentarprogrammet The O'Reilly Factor som gikk på TV-kanalen Fox News Channel mellom 1996 og 2017. I perioden 2002–2009 ledet han sitt eget radioprogram, og han har gitt ut en rekke bestselgende bøker som i hovedsak tar for seg politiske temaer.
Yrkeskarriere
O'Reilly startet sin tv-karriere i 1971 i en lokal tv-stasjon i Pennsylvania, og har blant annet jobbet som korrespondent for ABC, før han begynte i Fox News.
Kontroverser, kritikk og parodi
O'Reilly har hatt en rekke konflikter med forskjellige politikere, kjendiser og mediapersonligheter i USA. Dette omfatter blant andre Al Franken, Bill Moyers, George Clooney, 50 Cent, Rosie O'Donnell, Arianna Huffington, Mark Cuban, Nas, Joe Scarborough, Snoop Dogg, Ludacris, David Letterman, og Keith Olbermann.
Flere organisasjoner som følger amerikanske media, som Media Matters for America og Fairness and Accuracy in Reporting har kritisert O'Reilly for manglende journalistisk integritet, og anklager ham for å forvrenge fakta og å bruke misledende og feilaktig statistikk.
Bill O'Reilly er også en av de viktigste kildene til inspirasjon for komikeren Stephen Colberts satiriker persona på Comedy Central programmet The Colbert Report, der han regelmessig parodieres.
Påstander om seksuell trakassering / utpressing
Den 13. oktober 2004 gikk O'Reilly til rettssak mot O'Reilly Factors produsent Andrea Mackris, hennes advokat Benedict P. Morelli, og Morelli's advokatfirma. Han anklaget dem for utpressing etter at Mackris hadde truet med å anklage O'Reilly for seksuell trakassering med mindre han betalte henne mer enn $60 000 000 (USD). Senere samme dag leverte Mackris sin anmeldelse mot O'Reilly. Hun hevdet O'Reilly hadde plaget henne med sexprat på telefonen, noe som blant annet inkluderte en "skitten og degraderende monolog om sex." O'Reilly benektet dette, og påstod at Mackris' motiver var finansielt og politisk motivert. Detaljene rundt denne avtalen er holdt konfidensielle. Sakene ble endelig avsluttet den 28. oktober 2004.
Anikita Repnin
Anikita Repnin (født 12. august 1668 i Moskva, død 3. juli 1726 i Riga) var en russisk adelsmann og general. Han utmerket seg under den store nordiske krig og inntok Riga i 1710.
Bakgrunn
Anikita Repnin kom fra en kjent russisk adelsfamilie. Hans far, fyrst Ivan Borisovitsj Repnin, var sjefen for Den sibirske prikaz. Da Anikita Repnin fylte 16 år, ble han bragt til den elleveårige Peter I som spalnik (kammerpasje) (i 1683).
Virke
Han var en nær medarbeider av Peter den store, som han også hadde vokst opp sammen med. Da Sofia Aleksejevna ble satt inn som regent i 1689, fulgte han Peter til klosteret Troitse-Sergijeva Lavra, og dro deretter selv til Azov for å slutte seg til kampene i den russisk-tyrkiske krig (1686-1700). I løpet av disse kampene ble han forfremmet til general.
Senere deltok han i Nöteborgs (1702), Nyenskans (1703) og Narvas (1704) erobringer, og fra slutten av 1704 til 1707 førye han småkrig mot svensker i Baltikum og Hviterussland.
Chonopetalum
Chonopetalum er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Anikita Repnin
Virke
I slaget ved Golovtsjin (1708) førte Repnin befsl over russiske styrker på venstreflanken. Svenskene drev bort hans divisjon, som retirerte i uorden til en skog. Han klarte å stanse sine styrker og gjenoppta striden, men da patronene tok slutt ble han tvunget til å fortsette retretten.
Peter den store var misfornøyd med Repnins handlemåte i slaget, og derfor stilte han generalen for krigsrett, der han ble degradert til menig soldat.
Han gjenopprettet sin posisjon etter den rolle han spilte i seieren i slaget ved Lesnaja. Under slaget ved Poltava hadde han kommandoen over sentrum, og ble deretter overført til området ved Østersjøen.
Han var deretter guvernør for det russiske Guvernementet Livland i perioden 1719–1726,. Han etterfulgte Aleksandr Danilovitsj Mensjikov som krigsminister da Mensjokov falt i unåde og Katarina I gjorde ham til feltmarskalk.
Olav Reiersøl
Olav Reiersøl (født 28. juni 1908, død 14. februar 2001) var en norsk statistiker og professor ved universitetet i Oslo.
Reiersøl var sønn av en lærer. Han studerte realfag med spesialisering i matematikk ved universitetet i Oslo, og ble cand. real. i 1935. Han arbeidet deretter som assistent for professor Ragnar Frisch, og var fra 1938 av universitetets eneste foreleser i statistikk. Under 2. verdenskrig var han aktiv i motstandsbevegelsen, og måtte flykte til Sverige i desember 1943. Han var i Sverige til juni 1945, og tilbragte de neste årene delvis i England og USA. I 1950 ble han utvnent til dosent i matematikk ved universitetet i Oslo, og i 1958 til professor. I 1961 fikk han et professorat i matematisk statistikk, og beholdt denne stillingen til han gikk av i 1975.
Reiersøls forskningsarbeid dreide seg om økonometri og statistikk. Han interesserte seg for esperanto og var en av grunnleggerne av en internasjonal esperantoforening for matematikere, Internacia Asocio de Esperantistaj Matematikistoj.
Chouxia
Chouxia  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien – dvs den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Terje Ness
Terje Ness (født 7. april 1968 i Førde) er en norsk kokk som vant Bocuse d'Or i 1999.