cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Assimilering
Ordet brukes ofte i innvandringsdebatt og drøftelse av integreringspolitikk, men er også et faguttrykk i sosialantropologi. Assimilasjon ses gjerne i sammenheng med (kulturell) integrasjon og (kulturell) segregasjon. Segregasjonspolitikk innebærer et mål om at etniske eller kulturelle grupper holdes atskilt, mens integrasjon betyr at minoriteten deltar majoritetskulturen uten å gi slipp på egen identitet og særpreg.
Mare (mytologi)
Mare (i østlandske dialekter også muru), ofte omtalt i bestemt form som maren eller mara (eller murua),  er et overnaturlig vesen i norrøn mytologi, slavisk mytologi og germansk og slavisk folketro. Maren blir oftest skildret som en kvinnelig vette, en kvelerdemon, som plager sovende folk og dyr, særlig hester, ved å trykke på brystet deres, sitte eller ri på dem. Maren kan også sette seg på trær. Maren har gitt opphav til ordet mareritt om ubehagelige drømmer. Vern mot mara var stål og marekvist.
Ordet mare kan også brukes som skjellsord om en plagsom kvinne eller synonymt med en (trykkende eller knugende) plage.
Forestillingen om å «bli ridd av en mare» er blitt forklart som en kulturell tolkning av søvnparalyse, en tilstand som kan inntreffe straks før innsovning eller etter oppvåkning. Anfallet medfører en kortvarig, fullstendig eller delvis lammelse av kroppen og ofte også syns- og hørselshallusinasjoner. Søvnlammelsen kan gjøre det vanskelig å puste og gi en skremmende opplevelse av «mareritt i våken tilstand».
Bakgrunn
I sagn og gammel folketro kan maren være en gjenganger etter en gammel jomfru, skjebnen kan være kastet på henne ved trolldom eller det kan være resultatet av en spesiell fødsel. En vanskelig fødsel kunne bli satt igang ved at den fødende krøp gjennom fosterhinnen av et føll, men da ville det barnet som ble født, bli en mare om det var en jente, eller en varulv om det var en gutt. En mare kunne også filtre sammen manen på en hest eller hodehåret på mennesker når de sov. Slike marefletter eller marelokker skulle være umulige å gre ut. Det var også forestillinger om at det var nissen som lagde lokker på hestene. Disse ble kalt nisse- eller tussefletter.
Mare i folketroen
Fra Færøyene berettet V.U. Hammershaimb omkring 1850 at Marra er et troll, men ligner den vakreste jente. ''«Når folk ligge og sove, kommer hun ind og lægger sig ovenpå den, og trykker dem så hårdt på brystet, at de ikke kunne trække vejret eller røre noget lem; hun sørger da at få sine fingre ind i menneskets mund for at tælle dets tænder, og lykkes dette for hende, dør man strax. Man må derfor søge at få hende bort fra sig; er man da istand at udråbe Jesus! da må hun fly. Man synes at være vågen og at se Marra, når hun kommer ind og lægger sig på folk; men man kan ikke gjøre noget til at forsvare sig imod hende...Et godt middel til at forhindre hende fra at komme op i sengen, skal være at sætte sine sko om aftenen således, at hælene vende imod sengen; da skal hun have besvær med at komme op i den seng.»''
Holberg var huslærer i prestegården på Voss i årene 1702-04, og beretter i sine memoarer i 1728, at han var ''«meget plaget af den Sygdom, man gemænlig kalder Maren, hvilken plager Folk naar de sove om Natten, og ligger sig paa dem, ligesom de havde en tung Byrde paa sig. I gamle Dage bildte man sig ind, at det var Skovtrolde, men, siden Folk ere blevne klogere i de nye Tider, bilde de sig ind, at det er kun visse Matroners og Jomfruers Gnister, der finde Behag i at ride paa Folk, naar de sove.»'' Holberg forteller videre at han forsøkte alle midler for å bekjempe «sykdommen», så som å sette tøflene med hælene inn mot sengen, legge stål under hodeputen og synge den visen som ble brukt på Peder Paars’ tid; men til sist gav han opp og flyttet fra Voss for å bli «frisk».
Drept av mare
Snorre Sturlason forteller i Ynglingesagaen, kapittel 13, at kong Vanlande av Uppsala reiste til kong Snø den gamle i Finland og giftet seg med kongens datter Driva. Da hun hadde ventet på Vanlande i ti år uten at han kom tilbake slik han hadde lovet, fikk Driva seidkonen Huld til å seide kongen til Finland, alternativt drepe ham. Under seiden ønsket han selv å dra til Finland, men rådgiverne hans holdt ham tilbake, siden de mente han ble utsatt for trolldom. Vanlande sovnet, men ropte snart at maren tråkket på ham. Folk kom til hjelp, men når de rørte ved hodet hans, tråkket hun ham over leggene så de nesten brakk; og når de rørte ved føttene hans, angrep hun hodet hans til han var kvalt.
Ordbakgrunn og liknende vesener
Ordet mare er fellesgermansk. På norrønt heter det mara, på engelsk nightmare og tysk Mahr. Som det gammelirske mor-rigain, det vil si «mare-dronning», og gammelslavisk mora, «heks», kan ordet føres tilbake til det indoeuropeiske ordet mora, «mare», som inneholder den språkhistoriske roten mer med betydningen «rive opp, gripe». På fransk er den vanligste betegnelsen cauchemar, der cauche kommer fra latin cakcare, som betyr «å trykke».
På tysk kalles maren også Alp og mare-rittet Alpen-druck, der alp er beslektet med de nordiske ordene alv (alf) og ellefolk. På tysk er også betegnelsen Drude eller Trute vanlig, dels om en trollkvinne eller heks, dels om en mare. Drude brukes også på dansk. Det er mulig dette er beslektet med navnet på valkyrien Trud, en av guden Tors døtre. Dette gammelnordiske navnet betyr egentlig «den kraftige».
Mare er også en form for hest, og hoppe heter mare på engelsk, et ord som går igjen i det norske merr (norrønt merr og marr). Da Johann Heinrich Füssli malte inn et vilt hestehode i sitt berømte bilde «Marerittet» fra 1781, har han spilt på ordlikheten mellom «merr» og «mareritt-mare», selv om opprinnelsen til ordene ikke er den samme.
Ordet gjennfinnes i sammensetninger som mareritt, marekors (også i formene «murukross», «maremerke», «marespjøl», det vil si «hekselås» eller pentagram som beskytter mot mareritt), marelokk og mareknute. På dansk har også ordet marminde, som opprinnelig betyr «liten havmann» eller «havfrue» (mar- betyr «hav»), i sammenblanding med forståelsen av «mare» også fått betydningen «gammel kjerring», «heks» og liknende.
I eldre mytologi
Mange kulturer har liknende vesener og fortellinger. Det gjelder også forestillingene om marer. Eksempler er romernes og middelalderens mannlige marerittdemon incubus («den som ligger i eller oppå») og kvinnedjevelen succubus («den som ligger under»). Beskrivelsene av mara som rir på sovende menn har dessuten likheter med den bevingede nattdemonen Lilith i jødisk og kristen folketro. Hun er den opprinnelige kvinnen som ble lagd av jord på samme vis som Adam før Eva.
Makko
Makko, også skrevet makó og kalt makkobomull og Jumel-bomull, er en type bomull opprinnelig fra Egypt. Den er fin, langfibret, brunaktig og ekstra sterk, og har silkeglans. Slik bomull har tradisjonelt særlig blitt brukt til strikket undertøy og strømpevarer. Ordet betegner på norsk også trikotasje laget av denne typen bomull.
Historikk
Dyrking av bomull i Egypt i stor skala tok til på begynnelsen av 1800-tallet under dynastiet til Muhammad Ali av Egypt (1769–1849). Omkring 1820 oppdaget den franske forretningsmannen Louis Alexis Jumel bomullsplanter som egnet seg spesielt godt til industriell produksjon, i en hage i Kairo som tilhørte beyen Mako. Ullfibrene på bomullsfrøene var lange, tynne og sterkere enn vanlig bomull. Etter at Jumel-bomullen ble tilpasset til storskaladyrking, fikk bomullsproduksjonen stadig større innpass i Nedre Egypt og deltaområdet der, mens det i Øvre Egypt ble satset på hveteproduksjon for eksport. Historikeren David Landes hevder at nettopp inntektene fra det statlige monopolet på bomullseksport gjorde prosjektene til Muhammad Ali mulige. Bomullstypen ble på fransk oppkalt etter Jumel, på engelsk og andre språk etter Mako.
I dag blir tradisjonell makkobomull dyrket på mindre områder øst for Nildeltaet og utgjør 0,5 % av den totale bomullsproduksjonen i Egypt hvert år. Imidlertid er det avlet fram en rekke, nye sorter makko, blant annet flere som dyrkes i Brasil.
Dagny Haraldsen
Dagny Haraldsen (født Ulrichsen; 25. november 1898 i Skien i Telemark, død 15. oktober 1994 i Oslo ) var mor til dronning Sonja av Norge.
22. mai 1920 giftet hun seg med disponent Karl August Haraldsen, og de flyttet senere til Tuengen allé 1B (nå Charlotte Andersens vei (Oslo) 1A) på Vinderen i Oslo. Ekteparet Haraldsen ble første gang foreldre til sønnen (1921–2016), deretter i 1924 til  (1924–1970). I 1929 kom sønnen, som døde i en seilbåteksplosjon i Oslofjorden i 1936. 4. juli 1937 ble datteren Sonja, som skulle bli kronprinsesse Sonja over 31 år senere, født.
Etter datterens giftemål med kronprinsen (senere kong Harald V), holdt Dagny Haraldsen en lav profil. Hun ga ikke intervjuer, men hun var til stede under familiesammenkomster. Hun var også en avholdt bestemor for prinsesse Märtha Louise og kronprins Haakon.
Kunståret 1195
Kunståret 1195 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1195.
Dødsfall
…
Brånevatnet (Svalbard)
Brånevatnet er en innsjø beliggende sør på Helvetesflya, midt på Nordaustlandet langt nord i Svalbard. Sjøen ligger rett øst for bunnen av Wahlenbergfjorden, midt mellom Prins Oscars Land, Gustav V Land og Gustav Adolf Land. Den ligger helt inntil vestkanten av Austfonna.
Kjøpmannsgata (Trondheim)
Kjøpmannsgata mellom selve byen og sjøbuene langs Nidelva har vært en hovedgate i Trondheim siden den ble anlagt ved omreguleringen etter den store bybrannen i 1681. Da erstattet den middelalderens hovedgate Kaupmannastræte, som overlevde i form av den smale Krambodgaden og fortsatt delvis ekisterer. I Cicignons byplan fra 1681 – se Trondheims historie – var Kjøpmannsgata en av de tre 60 alen brede hovedaksene.
Historie
På 1700- og 1800-tallet gikk den også under navnet Søgaden – levendegjort i Nini Roll Ankers roman Huset i Søgaten. Søgaden var aldri et offisielt navn. Allerede på Cicignons reguleringsplan hadde gata fått navnet Kjøpmannsgata, eller Kaufmans Strasse, som det står skrevet på planen.
Gata ligger i to plan, atskilt av en bred, skrånende midtrabatt. I midtrabatten ble det beplantet trær som også skulle tjene som gnistfang. Dette ble gjort for å hindre at de økonomisk viktige bryggene skulle ta fyr, om brann skulle oppstå i byen. Ved flere bybranner har Kjøpmannsgata også virket etter hensikten som branngate. Den reddet bryggene under storbrannene i 1708 og 1841 – se Bybranner i Trondheim. Likevel har bryggene gjentatte ganger blitt herjet av brann, og i dag er det svært få 1700-tallsbrygger tilbake. Ved innføring av murtvangen i 1845 ble det gjort unntak for bryggene.
Mellom Kjøpmannsgata og elva, byens eldste havneområde, ligger en rekke med sjøboder, eller brygger, som de kalles i Trøndelag. Disse sjøbodene er plassert med gavlene mot elva, og i begge gavlene er det heiseanordning, slik at varer kan heises opp eller ned og taes inn eller ut i hvilken som helst etasje. Bryggene var tilpasset et transportmønster der nesten alt tungt ble transportert sjøveis. På innsiden av gata lå kjøpmannsgårdene.
Rekka av brygger gir en anelse om middelalderens eiendomsgrenser, da eiendommene strakte seg i smale parseller fra elva opp i byen, opprinnelig tvers over den nåværende Kjøpmannsgata og helt fram til Krambugata. De eldste bryggene er i lafta tømmer med åstak; de nyere i bindingsverk med sperretak. Et spesielt trekk er «flatbrygga», Kjøpmannsgata 57, – den inntrukne kaia på nedre del av bryggerekka.
Fram til bryggene nord for byen langs Fjordgata ble oppført på 1700-tallet, var bryggene langs Nidelva byens eneste havn. Den katastrofale brannen i 1681 – som ga støtet til nyregulering av byen – begynte i Henrik Hornemans brygge like nedenfor dagens Bakke bru.
På 1930-tallet la stadsarkitekt Sverre Pedersen fram forslag om å «sanere» bryggene i Kjøpmannsgata. Ett av forslagene som var oppe den gangen, var å erstatte disse med funksjonalistiske lamellblokker. Fra Cicignons nyregulering av byen og helt til slutten av 1800-tallet var vestsiden av Kjøpmannsgata dominert av handelspatrisiatets («søgadegrosserernes») boliger.
Tunisia under Sommer-OL 1996
Tunisia under Sommer-OL 1996. Femtien sportsutøvere, førtifem menn og seks kvinner fra Tunisia deltok i ni sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Tunisia kom på delt 71.-plass med en bronsemedalje. Iskander Hachicha var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Lola
Lola er en kjæleform av det spanske kvinnenavnet Dolores som betyr «sorger» eller «smerter».
Utbredelse
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Lola i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Dreiebok
Dreieboka for en film er regissørens og fotografens skriftlige videreføring av et filmmanus. Dreieboka tar utgangspunkt i synopsis og manus, men inneholder i tillegg instrukser om bildeutsnitt, kameravinkler- og bevegelser, lyd og lyssetting.
I en dreiebok benyttes kun ord, mens handlingen i et storyboard er visualisert med bilder.
Lyrehaler
Taksonomi
Praktlyrehale ble først gang observert av europeere i 1797, av den tidligere fangen John Wilson. Det første eksemplaret ble fanget av John Price (en ung tjener hos guvernøren) i Blue Mountains året etter (i 1798, mens smålyrehalen først ble oppdaget midt på 1800-tallet). Det første eksemplaret ble opprinnelig referert til som M. superba og er synonym med nominatformen M. n. novaehollandiae. Det har siden blitt kalt alt fra lokal fasan og påfuglklatresmett, til New South Wales paradisfugl.
En dominant oppfatning til å begynne med var at lyrehaler tilhørte ordenen hønsefugler (Galliformes), men denne hypotesen måtte forlates da artens hekkeatferd ble bedre kjent. Det første beviset for at slekten Menura faktisk tilhørte ordenen spurvefugler ble imidlertid først publisert i 1840. Siden da har det bare vært to uløste spørsmål om lyrehalenes opphav; hvordan slektskapet er til de andre spurvefuglene og hvilke fugler som er deres nærmeste slektninger. Disse spørsmålene er fortsatt ikke avklart, selv om det har eksistert flere hypoteser. En av dem er at krattfuglene (Atrichornithidae) er lysehalenes nærmest nålevende slektninger, men i så fall er dem ikke spesielt nært beslektet.
Lyrehalene oppsto trolig for rundt 15 millioner år siden, trolig i skoger som i hovedsak besto av antarktisk bøk (Lophozonia moorei) og temperert og subtropisk regnskog. Funn av fossiler ved Riversleigh, som ligger cirka 1 700 km nord for den nordligste utbredelsen av lyrehaler i dag, støtter en slik teori.
Utdødde arter
I tillegg til de to nålevende artene er det også beskrevet en utdødd art: †Menura tyawanoides Boles, 1995. Den var mindre enn de to nålevende artene. De fossile restene stammer fra miocen og ble funnet i en avlagring ved Riversleigh, et område rikt på fossiler i de nordlige delene av det vestre Queensland (19° S) i Australia.
Det er også gjort et forsøk på å beskrive en mulig utdødd underart av smålyrehale; M. a. rufa Mathews, 1916, men resultatet ble forkastet.
Beskrivelse
Begge kjønn har mørk grå til gråbrun fjærdrakt og blir omkring 76-103 cm store. Hannene har særegne fjærbuster, dannet av to halefjær på inntil 55 cm, som minner om en lyre (musikkinstrument) når de reises. Den karakteristiske stjerten har så videre gitt navn til disse eiendommelige fuglene. Hunnens stjert er mer beskjedent utviklet. Vingespennet er cirka 68–79 cm, avhengig av arten. De norske artsnavnene er i henhold til Norsk Ornitologisk Forening.
Atferd
Lyrehalene tilbringer mest tid på skogbunnen, der de graver med kraftige føtter med skarpe klør etter insekter, larver og andre virvelløse dyr. Fuglene hviler og sover i trærne, ofte i høyder opp mot 20–45 m over bakken. Men når de er utrygge, velger de heller å løpe bort enn å fly, og de skjuler seg ofte i huler og sprekker. Fuglene kan imidlertid fly, men flukten består helst av glideflukt til lavereliggende steder. Det er også kjent at disse fuglene er glade i å bade, og gjerne tar seg et daglig bad.
Hekking
Lyrehalehannene forsvarer et territorium på noen titalls mål, og innen territoriet skraper de sammen inntil 20 jordhauger på en meter til halvannen som brukes i paringsleken På disse plassene holder hannene oppvisning for å tiltrekke seg potensielle partnere. Praktlyrehalen, og trolig også smålyrehalen, lever i polygami, der hannen parer seg med flere hunner.
Hunnene bygger reder, gjør all ruging, og har all omsorg av avkommet. Redet har en stor, overbygd struktur med sideinngang, er bygd opp av trepinner og er godt kamuflert. Hun legger normalt kun ett egg, unntaksvis to. Inkubasjonstiden er cirka 50 dager. Avkommet blir fulgt opp i inntil ni måneder. Voksne fugler kan leve tilde blir 20–30 år game.
Sang og imitasjon
Lyrehalehanner er vokale året rundt, men mer intense i hekketiden (juni–august). Mest intens er hannens sang på morgenkvisten og om ettermiddagen. Praktlyrehalens sang består av 70-80% lånelyder, ispedd sju artsspesifikke lydmønstre (blant annet territorial sang og klikkende og galopperende kallelyder). Sangen kan vare fra noen få minutter og opp mot 40 minutter. Territorial sang flettes inn sangen og varer gjerne kun 6–10 sekunder. Praktlyrehalen hermer sågar lokale dialekter.
Lyrehalehanner kan gjengi sang fra andre fugler med stor troverdighet, og de er i stand til å føre «samtaler» med hele flokker av fugler. Arten imiterer også dyr og mennesker med stor troverdighet, samt mekaniske lyder av alle slag (som musikkinstrumenter, bilhorn, brannalarmer, motorsager, lyden av et fotoapparat, kvister som knekker, hundeglam og barnegråt med mer. Lyrehalehunner er også dyktige til å herme, men det er ikke like vanlig å få oppleve det.
Ungbo
Ungbo er Oslo kommunes boligtilbud for unge mellom 17 og 23 år som har problemer med å etablere seg på det ordinære boligmarkedet.
I 2007 hadde Ungbo 237 søkere. 95 prosent av dem fikk plass.
En søker på ordinært søknadsskjema om kommunal bolig. Søknaden blir sendt til bydelen en er bosatt i.
Fitjar Kraftlag
Fitjar Kraftlag ble stiftet 10. april 1935, og leverer strøm til Fitjar og andre steder kraftlaget har nettverk. I tillegg blir det solgt kraft på det åpne marked og drevet nærliggende næringsvirksomhet. Selskapet er 90 % privateid, mens Fitjar kommune eier 10 %. Selskapet eier også 3,4 % av Sunnhordland Kraftlag. Johannes Koløen er styreformann, mens Ole Vidar Lunde er elverksjef. Selskapet har 10 ansatte.
Kraftlaget driver to vannkraftverk, den opprinnelige i Årskog og en på Rimbareid som åpnet i 2001. I 2006 produserte kraftlaget 5,1 GWh strøm, mens det i 2004 ble produsert totalt 6,9 GWh. I forbindelse med kraftstasjonen på Rimbareid, som ligger ved Svartavatnet i fjellet, som også er Fitjars drikkevannskilde, ble det bygget en vei. Veien er ei dag en populær turrute for folket i bygda.
Gerd Kvanvig
Gerd Kvanvig (født 25. oktober 1965) er en norsk forfatter. Hun debuterte i 1994 med diktsamlingen Persona. I 1995 kom hennes første roman, Det ekstraordinære hjertet. Kvanvig har seinere utgitt romanene Paradiset innskrevet og Dagen som ikke finnes.
Fitjar Kraftlag
Midtfjellet Vindkraft
Fitjar Kraftlag eide sammen med DONG Energy selskapet Midtfjellet Vindkraft, som bygde Midtfjellet vindpark på Fitjar. Trass i store protester fra lokale innbyggere ble reguleringsplanen stadfestet 25. oktober 2007. Parken består av 55 møller etter utbygging i 2013 og 2018. Beregnet årsproduksjon er 434 GWh, som tilsvarar strømforbruket til rundt 22 000 mennesker, mer enn på hele øya Stord. Fitjar Kraftlag har en eierandel på 3,3%.
Bredbånd
Fitjar Kraftlag har også bygd ut bredbånd til hele bygda, som ble den første i landet med full bredbåndsdekning. Selv på Fitjarøyene er det nå dekning med trådløst nettverk. Utbyggingen ble gjort helt uten statsstøtte.
Fylkesvei 1854
Fylkesvei 1854 går mellom Kjonerud og Nybrua i Stange kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 192 (Hedmark).
Hauketo
Hauketo er et strøk i Bydel Søndre Nordstrand, primært med småhusbebyggelse. Strøket er avgrenset av Ljanselva i nord, Øvre Ljanskollen i vest, og Prinsdal i sør. Arealet faller i hovedsak sammen med Hauketo gårds inn- og utmark, som ble utparsellert i flere trinn gjennom 1900-tallet.
Etter krigen ble et område like sør for Hauketo gård utbygd med boligblokker i regi av Akers mekaniske verksted. Frem til 1980-tallet var disse bebodd av ansatte ved bedriften, men deretter er leilighetene blitt gjort tilgjengelige på det åpne markedet.
Neste større utbygging i området skjedde rundt 1980, da boligblokker og rekkehus ble oppført i randsonen av den nordligste utløperen av Grønliåsen. Boligområdet består av to borettslag som er oppkalt etter to lokale stedsnavn – Nebbejordet og Rugdeberget.
På slutten av 1980-årene og frem til 2010 har Hauketo utviklet seg til et villaområde, med unntak av borettslagene Nebbejordet og Rugdeberget.
Et forretningsbygg med et par forretninger og diverse serviceinstitusjoner kom til senere i 1980-årene. Hauketo gård oppstod i middelalderen, og på gårdstunet ligger det et svalgangshus fra 1700-tallet. Det var lenge nokså forfallent, men er blitt restaurert og satt i stand som bolig. Gården ligger langs den fredrikshaldske kongevei, og på gården har det i perioder på 1700- og 1800-tallet vært hvilested for farende folk som skulle til Christiania. Slike hvilesteder må ikke forveksles med skysstasjoner og gjestgiverier. De var enklere steder der folk og hester kunne hvile på reisen til eller fra byen.
Liste over sametingspresidenter
Dette er ei liste over sametingspresidenter. Sametinget i Norge ble offisielt åpnet av kong Olav V 9. oktober 1989, og den første sametingspresidenten var Ole Henrik Magga, som satt fra 1989 til 1997. Per 2021 har det vært seks sametingspresidenter, hvorav én (Aili Keskitalo) har hatt vervet tre ganger.
Fylkesvei 7680
Veien tar av fra riksvei 820 innerst i Skjellfjorden og følger Skjellfjordens nordøstside før den går over det lave Sandsetskaret til Sandset. Veien var en del av riksvei 820 før Ryggedalstunnelen ble bygd, med fergeforbindelse til Kråkberget i Bø. Siden har det vært hurtigbåtforbindelse fra Sandset til øyene i Øksnes Vestbygd, men hurtigbåtanløpet er nå flyttet til ei ny kai i Skjellfjorden.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 950.
Harald Solberg
Harald Solberg (født 21. juli 1954, død 13. juni 2020) var en norsk keramiker og direktør for Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal fra 1997. I årene 2004–2006 var han ansatt ved Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i Oslo som seksjonsleder for design, senere prosjektcontroller, under direktør Sune Nordgren.
Harald Solberg vokste opp i Målselv i Troms og var utdannet keramikker fra Bergen Kunsthåndverkskole (1976–1980). Han har laget utsmykninger blant annet i Åsegarden leir i Harstad, Sjøvegan videregående skole, Bergen katedralskole, Kristiansand svømmehall, Aust-Agder Sentralsykehus/psykiatrisk avd. i Arendal og Møglestu videregående skole i Lillesand.
Harald Solberg var bosatt i Lillesand og underviste også ved SHKD Bergen, i Göteborg og i Søgne. Han var i ti år medlem av styret for Utsmykkingsfondet for offentlige bygg og var oppnevnt som varamedlem av Norsk kulturråd.
Han ble tildelt Aust-Agder fylkes kulturpris for 2008. I begrunnelsen ble det lagt vekt på at han gjennom sin innsikt og innsats hadde bidratt til at landsdelen fikk del i betydelige kunstutstillinger og gjorde Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal til et av landets sentrale visningssteder for samtidskunst i tillegg til sitt virke som kunstner og kunstnerisk rådgiver.
Lars Michaelsen
Lars Michaelsen (født 13. mars 1969 i København) er en profesjonell dansk landeveissyklist. Han syklet for det danske laget Team CSC inntil Paris–Roubaix 2007 da han kjørte sitt siste løp.
Han har tidligere kjørt for bl.a. Festina, TVM og Française des Jeux.
Sin hittil største triumf oppnådde han i 1995, da han vant endagsløpet Gent-Wevelgem. Året etter ble han nr. 4 i samme løp og nr. 2 i 1998.
I 2002 oppnådde han en 5.-plass i endagsklassikeren Paris–Roubaix.
Bezirk Karl-Marx-Stadt
Bezirk Karl-Marx-Stadt var det mest folkerike og tettest befolkede distriktet (Bezirk) i Den tyske demokratiske republikk (DDR). Det ble opprettet under forvaltningsreformen i DDR i 1952, som et av 14 distrikter (Bezirke) og eksisterte frem til oppløsningen av DDR i 1990. Dets administrative senter var Chemnitz, fra 1953 kalt Karl-Marx-Stadt. Før denne byen skiftet navn, ble det kalt Bezirk Chemnitz.
Forbruker Europa
Forbruker Europa er det norske kontoret i det europeiske nettverket av forbrukerkontorer, European Consumer Centres Network.
Bezirk Karl-Marx-Stadt
Distriktet omfattet de vestlige og sentrale delene av Erzgebirge, Erzgebirgsvorland og Vogtland, mot grensen til det tidligere Tsjekkoslovakia. Byen Oberwiesenthal, beliggende 914 moh. mot den tsjekkiske grensen, var den høyest beliggende byen i hele DDR. Det tilgrensende 1214.6 meter høye Fichtelberg var i tillegg den høyeste fjelltoppen i landet.
Forbruker Europa
Tvister mellom forbrukere og næringsdrivende gjelder ofte mindre beløp som sjelden overstiger kostnadene ved en domstolsbehandling. Å bringe en sak inn for domstolene er også meget tidkrevende. Derfor har mange europeiske land, deriblant Norge, opprettet et alternativt tvisteløsningssystem med flere klagenemnder. Forbruker Europa hjelper forbrukere å finne den klagenemnden som kan behandle saken.
Bezirk Karl-Marx-Stadt
Historie
Distriktets navn var i begynnelsen Bezirk Chemnitz. Da byen Chemnitz ble omdøpt til Karl-Marx-Stadt den 10. mai 1953, ble det foretatt en tilsvarende navneendring av distriktet.
Forbruker Europa
Forbruker Europa finansieres av Europakommisjonen og Forbrukerrådet.
Bezirk Karl-Marx-Stadt
Historie
Den 23. april 1990 stemte tre fjerdedeler av byens innbyggere for å gjeninnføre byens gamle navn Chemnitz, og samtidig ta i bruk distriktets opprinnelige navn. Med virkning fra 1. juni 1990 tok distriktet igjen navnet Bezirk Chemnitz.
UEFA Super Cup 1975
UEFA Super Cup 1975 var den tredje utgaven av cupturneringen UEFA Super Cup. Finalen ble spilt over to kamper mellom vinner av Cupvinnercupen 1974/1975 (Dynamo Kyiv) og vinner av Serievinnercupen 1974/75 (FC Bayern München), hvor førstnevnte lag til slutt vant 3–0 sammenlagt etter å ha vunnet begge kamper.
Bezirk Karl-Marx-Stadt
Historie
Da DDR ble oppløst den 3. oktober 1990, ble distriktet oppløst og integrert i territoriet til Fristaten Sachsen. Distriktets kretser fortsatte å eksistere med et par marginale forskjeller frem til kretsreformen i Sachsen i 1994 og 1996.
Jonas Kullhammar
Jonas Kullhammar (født 2. september 1978 i Nacka) er en svensk jazzmusiker (saksofonist). Siden 1994 har han deltatt i mer enn 90 plateinnspillinger og har fått en rekke utmerkelser. De gruppene han deltar mest i er Jonas Kullhammar Quartet, Kullrusk og Nacka Forum.
Bezirk Karl-Marx-Stadt
Administrativ inndeling
Bezirk Karl-Marx-Stadt var inndelt i følgende bykretser og landkretser:
Luke Roberts
Luke Roberts (født 25. januar 1977 i Adelaide) er en profesjonell australsk landeveissyklist.
Roberts er også en dyktig banesyklist, og under Sommer-OL i Athen 2004 vant han sammen med Graeme Brown, Brett Lancaster og Bradley McGee gull i 4000 meter forfølgelsesritt for lag på bane.
Forbruker Europa
Norske forbrukere kan få hjelp av Forbruker Europa ved alle typer tvister knyttet til kjøp av varer og tjenester fra næringsdrivende i alle EU-/EØS-land. Handel av en privatperson i utlandet kan Forbruker Europa ikke bistå med.
Tvisten må angå handel over landegrensene i EØS-området. Konflikter med norske næringsdrivende kan Forbrukerrådet hjelpe med. Dette gjelder selv om varen er produsert i utlandet.
I tillegg til å gi bistand i konkrete klagesaker, gir Forbruker Europa generell informasjon om europeiske forbrukerrettigheter og Europakommisjonen informasjon om hvilke utfordringer norske forbrukere møter når de handler over landegrensene.
Dear John (TV-serie)
Dear John (Kjære John) er en amerikansk komiserie som gikk på NBC fra 1988 til 1992. Serien handler om John, en man som får livet snudd på hodet etter en skilsmisse. Etter skilsmissen begynner han å delta på en støttegruppe for skilte og ensomme mennesker. Rollen en John ble spilt av Judd Hirsch. Andre sentrale roller ble spilt av Isabella Hofmann, Jane Carr, Jere Burns, Harry Groener, Billie Bird og Tom Willett.
I Norge ble serie vist på NRK fra 1989.
Büsums amt
1. januar 2008 ble Büsums amt, Wesselburens amt og byen Wesselburen slått sammen til Büsum-Wesselburens amt.
Inndeling
Büsums amt var delt inn i disse byene og kommunene (Städten og Gemeinden):
Våpen
Büsums amts våpenskjold avbildet St. Klemens, skytshelgen for seilere og fiskere; området har nemlig nær tilknytning til fiske og sjøfart. Motivet spiller også på at den største kirken i Büsum er oppkalt etter akkurat St. Klemens.
Sharks & Whales
Sharks & Whales er et rockeband fra Bergen. I 1988 ga gruppen ut CD-en Reaped By Man på Oslo-selskapet Big Hand Records. Platen ble etterfulgt av et eget tittelprogram produsert av NRK-fjernsynet fulgt av opptredener i radio og på scener rundt i landet.
September 2008 kom Off the Records ... i et begrenset opplag. CD-en inneholder 14-coverlåter, innspilt i gruppens eget studio i Fana.
Off the Records ... er produsert, mikset og mastret av Sharks & Whales, og utgitt på gruppens eget selskap Precious Few Productions.
1961–1966
1961–1966 er det 2. samlealbum til Ann-Margret som ble gitt ut i 1998. Samlealbumet består av 5 CD-er som inneholder alle innspillingene hun gjorde for RCA Records og en bok på størelse med en LP med bilder, biografi, diskografi og filmografi.
Sporliste
CD 1:
CD 3:
CD 4:
CD 5:
Joanna Lumley
Joanna Lamund Lumley (født 1. mai 1946 i Srinagar i India) er en britisk skuespiller.
Hun hadde småroller i filmer og TV-serier, før gjennombruddet kom med rollen som Purdey i agentserien The New Avengers i 1976.
Hun er blant annet kjent for sin rolle som den kjederøykende eksmodellen Patsy i serien Absolutt fabelaktig.
Battle for the Sun
Battle for the Sun er Placebo sitt sjette studioalbum og Steve Forrest sitt første album med bandet. Albumet ble utgitt 3. juni 2009 i Japan, med påfølgende slipp senere i juni ellers i verden.
Placebo ekspriminterer med nye instrumenter som saksofon, trompet og springtime.
Bandet har også hentet inspirasjon fra band som PJ Harvey og My Bloody Valentine.
Nordområdestrategien
Nordområdestrategien. Det er meningen at Nordområdestrategien skal være en ny dimensjon for utenrikspolitikken i Norge og blir beskrevet som regjeringens viktigste satsingsområde. Strategien ble lagt frem den 1. desember 2006 på en pressekonferanse i Norsk Polarinstitutts lokaler i Tromsø.
Nordområdestrategien handler om politiske grep innen kunnskapsproduksjon, kompetanseutvikling, urfolksspørsmål, folk-til-folk-samarbeid, miljø, forvaltning av marine ressurser, petroleumsvirksomhet, sjøtransport samt næringsutvikling.
Nordområdestrategien er nedfelt i de to regjeringserklæringene Soria Moria I og Soria Moria II og ble fulgt opp med en Stortingsmelding 2011.
Blant hovedpunktene er en mer intens dialog med naboer, partnere og allierte om nordområdet.
Monolit
Monolit er et varemerke for en sjokolade produsert av Freia. Produktet består av lag av trøffel, marsipan og gelé overtrukket med sjokolade. Den ble lansert i 1926 for å spille på oppmerksomheten rundt Gustav Vigelands start på arbeidet med Monolitten samme år. Fra 1957 til 1963 var produksjonen innstilt, på grunn av kapasitetsmangel.
Nordområdestrategien
Nordområdestrategien går inn for:
Monolit
Monolit produseres i dag ved et produksjonsanlegg i Kaunas, Litauen.
Fylkesvei 7662
Fylkesvei 7662 går mellom Ramnåsen og Sund i Bø kommune. Veien er 1,8 km lang og har grusdekke.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 918.
Veiprotest
I mai 2007 protesterte en mann fra Haugen i Bø på sin egen måte mot dårlig veistandard, da han satte potet, rabarbra og blomster i myrjorda på fylkesvei 918.
Robert Opsahl
Robert Opsahl (født 1992 i Kongsberg) spilte Kjell Jensen i Olsenbanden Jr. filmene: Olsenbanden jr. på Cirkus og Olsenbanden jr. Sølvgruvens hemmelighet.
Ventetidsgarantien
Ventetidsgarantien er en norsk ventetidsgaranti for barn og unge som har psykiske lidelser og/eller rusproblemer.
Ifølge ventetidsgarantien skal ingen i denne gruppen vente i mer enn ti virkedager innen det har blitt avklart om de har rett til nødvendig helsehjelp.
Ifølge ventetidsgarantien skal behandlingen begynne innen 65 virkedager.
Dersom garantien om behandling blir brutt, kan en som pasient rette en klage til den institusjonen som behandler. Dersom ikke klagen blir fulgt opp, kan en rette en klage til NAV Pasientformidling. Den institusjonen som har brutt garantien får da kort tid til å gi en behandling. Dersom den ikke greier det, må institusjonen betale for likeverdig behandling i Norge eller i utlandet.
Det er store ulikheter mellom de forskjellige helseforetakene. Helse Vest har lengst ventetid, hvor barn og unge må vente i 97 dager. Helse Sør-Øst har kortest ventetid, hvor barn og unge må vente 64 dager i snitt.
Jan Ragnar Stokke
Jan Ragnar Stokke (født 13. september 1948 i Stjørdal, død 30. april 2020 samme sted) var en norsk maskiningeniør, blikkenslager og politiker (FrP).
Han gikk i lære som blikkenslager hos sin far, Reidar Syversen, i dennes firma Resy AS i Stjørdal. Stokke overtok virksomheten i 1991. Han var også utdannet maskiningeniør. Han drev blikkenslager- og ingeniørfirma under sitt eget navn frem til sin død. I 1999 oppfant han kjøleteknikken som har blitt kommersialisert som SpotCooler.
Han meldte seg inn i Anders Langes Parti ved oppstarten i 1973. Stokke var medlem av Stjørdal kommunestyre 1984–1995 og 1999–2007, medlem av formannskapet 1988–1991, medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1988–1995 samt partiets gruppeleder i fylkestinget 1992–1995. Stokke ble formann i fylkesstyret i Nord-Trøndelag FrP i 1987, og frasa seg gjenvalg i 1993, i protest mot liberalistene som utfordret Carl I. Hagens posisjon i partiet.
Jan Ragnar Stokke var fetter av nobelprisvinner i medisin May-Britt Moser.
Derek Walcott
Derek Alton Walcott (født 23. januar 1930 i Castries, død 17. mars 2017 ved Gros-islet ) var en sanktlusiansk lyriker, forfatter og kunstner. Han ble tildelt nobelprisen i litteratur for 1992.
Bakgrunn
Walcott ble, sammen med tvillingbroren Roderick, født i Castries. Han gikk på St. Mary's College på hjemøya og studerte ved University of the West Indies på Jamaica.
Forfatter
Etter å ha fått sitt første dikt på trykk i en sanktlusiansk avis fjorten år gammel, utga Walcott i 1948 sin første diktsamling, den privat trykte 25 Poems. I 1953 flyttet han til Trinidad og Tobago. Der arbeidet han som kunst- og teaterkritiker og i 1959 grunnla han Trinidad Theatre Workshop.
Etter ytterligere et par utgivelser fikk han i 1962 gjennombrudd med diktsamlingen In a Green Night, der han tar opp karibisk tematikk og historie, kolonitiden og dens ettervirkninger. I 1971 mottok han teaterprisen OBIE Award for skuespillet Dream on Monkey Mountain. Det selvbiografiske diktet Another Life fra 1973 og hans karibiske versjon av Illiaden, Omeros fra 1990, nevnes som hovedverk. Han mottok T. S. Eliot Prize for White Egrets (utgitt 2010).
Walcott ble tildelt Nobelprisen i litteratur for 1992. Svenska Akademin begrunnelse var at han fikk prisen «for en diktning med stor lyskraft, båret av en historisk visjon som har vokst ut av et flerkulturelt engasjement».
Walcott var tilknyttet Boston University, der han har undervist i poesi og drama, og i 1981 grunnla Boston Playwright's Theatre. I 2009 ble han professor ved University of Alberta og året etter ved University of Essex i Storbritannia.
Han har mottatt en rekke utmerkelser og priser, inkludert Cholmondeley Award (1969), The MacArthur Fellows Program (1981), Queen's Gold Medal for Poetry (1988) og Griffin Poetry Prize (2015).
I 1972 ble han utnevnt til offiser av Order of the British Empire for sin innsats for litteratur og drama på Saint Lucia. Han ble tildelt Order of the Caribbean Community i 1992. I 2016 ble Walcott utnevnt til kommandørridder av Order of Saint Lucia. Han fikk dermed rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.
Il trovatore
Il trovatore («Trubaduren») er en opera i fire akter, komponert av Giuseppe Verdi, med libretto av Leone Emanuele Bardare og Salvatore Cammarano. Librettoen er basert på skuespillet El Trovador av Antonio García Gutiérrez.
Den ble først framført på Teatro Apollo i Roma den 19. januar 1853. I 1857 reviderte Verdi operaen for Paris, med tittelen Le Trouvére, og han la til en ballettscene.
Roller
Sted: Biscaya og Aragón (Spania) Tid: 1400-tallet
Engelsk 1. divisjon 1939–40
'''Engelsk 1. divisjon 1939–40''' skulle ha vært den 48. sesongen i Football League. Sesongen startet med første ligarunde 26. august 1939. Tyskland invaderte Polen 1. september 1939 og tredje ligarunde ble spilt dagen etter. Ligaen ble avbrutt den påfølgende dagen, 3. september 1939, etter at Storbritannia erklærte krig mot Tyskland. Det ble ikke arrangert ordinært ligaspill igjen før i 1946.
Det ble ikke kåret noen ligamester for denne sesongen. Blackpool ledet ligaen før den ble avbrutt.
== Tabell ==
Jotam
Jotam er navnet på flere personer i Bibelen.
Maria das Neves
Maria das Neves Ceita Baptista de Sousa (født 1958) er en saotomesisk politiker. Hun var statsminister på São Tomé og Príncipe fra 3. oktober 2002 til 18. september 2004, og var landets første kvinnelige statsminister.
Maria das Neves har arbeidet i finansdepartementet og i Den afrikanske utviklingsbanken. Hun er medlem av Movimento para a Libertação de São Tomé e Príncipe–Partido Social Democrata (MLSTP-PSD) og var fra 1999 til 2000 minister for økonomi, landbruk, fiskerier, handel og turisme. Deretter var hun finansminister fra 2001 til 2002 og minister for industri, handel og turisme i 2002.
I oktober 2002 dannet das Neves en koalisjonsregjering og ble den første kvinnelige statsminister i landet. Hun ble i juli 2003 forsøkt avsatt i et statskupp, men de militære kuppmakerne ga opp etter en uke og hun fortsatte som regjeringsleder. I august samme år gikk hun av, men president Fradique de Menezes ga henne fornyet tillit og hun dannet ny regjering.
I august 2004 gikk hun av som statsminister etter anklager om korrupsjon. Saken kom for retten i 2008. Maria das Neves mente saken var ment å svekke hennes muligheter til å stille som kandidat ved presidentvalget i 2011.
Romania under Sommer-OL 1976
Romania under Sommer-OL 1976. 157 sportsutøvere fra Romania deltok i elleve sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Romania kom på niendeplass med fire gull-, ni sølv- og fjorten bronsemdaljer.
Joakas
Joakas eller Jehoakas er et hebraisk navn, og navnet på flere personer i Bibelen, deriblant to konger.
Enkhuizen
[[Media:Nl-Enkhuizen.ogg|Enkhuizen]] (vestfrisisk: Inghúze) er en kommune og en by i Nederland, i provinsen Noord-Holland og i regionen Vestfrisland.
Zuiderzeemuseum ligger i Enkhuisen, og er et friluftsmuseum som viser hvordan livet var i landsbyene omkring Zuiderzee for ett eller to århundrer siden.
Flere frø-firmaer holder til i Enkhuizen, og byen har også en plastfabrikk. Turisme er en av de viktigste næringsveiene, og en grunn er at store deler av den opprinnelige bysenteret er bevart. To kirker fra 1400-tallet er bevart sammen med store deler av bymurene fra 1600-tallet, sammen med byportene og tårnene. Også rådhuset fra 1600-tallet er bevart.
Kartografen Lucas Janszoon Waghenaer var født i Enkhuizen.
Tettsteder
Enkhuizen kommune har følgende byer og tettsteder: Enkhuizen, Oosterdijk, Westeinde.
Offentlig kommunikasjon
I sommersesongen er det ferge som tar persontrafikk og syklister mellom Enkhuizen og Stavoren, Medemblik og Urk.
Desember
Desember er den tolvte og siste måneden i året i den gregorianske og julianske kalenderen. Desember er årets syvende og siste måned som har 31 dager.
Månedens navn kommer av det latinske decem som betyr ti. Desember er den tiende måneden i den gamle romerske kalenderen. I den romerske kalenderen var mars den første måneden og desember den siste. Januar og februar ble senere tilføyd. Den julianske kalenderen er en forbedring av den romerske kalenderen. Navnet desember er altså bare en nummerering.
I den norske og den danske almanakk kalles desember for kristmåned, i den svenske for julmånad.
Høytider i desember
I desember feirer man vanligvis jul, hvor tida fram til den 24. er adventstid, 24. selve julaften, 25. og 26. første juledag og andre juledag, samt at tida mellom 24. og 31., nyttårsaften, kalles romjul.
På overgangen mellom 31. desember og 1. januar er det veldig vanlig med nyttårsfeiring, hvor raketter har en lang tradisjon i store deler av verden.
Hugo Mowinckel
Hugo Mowinckel (1868–1949) var en norsk forretningsmann og diplomat.
I 1894 hadde han kjøpt gården Holvik i Gloppen og bodde der tidvis. Han skaffet seg også fallrettigheter i Gloppeelva, og planla en regulering av Breimsvatnet for å drive industri. Disse planene ble det aldri noe av. I 1903 ble stiftelsesmøtet for Nordre Bergenhus presseforening avholdt på gården. Mowinckel solgte gården i Gloppen i 1917.
Mowinckel levde i årene før første verdenskrig i Cetinje i Montenegro, hvor han var norsk generalkonsul. Våren 1914 fikk han besøk av sin gamle studiekamerat Hjalmar Christensen, som senere skrev en bok om Balkan, Byzanz-Balkan (1923), og dediserte den til Mowinckel. Fra 1918 til 1922 var han Montenegros utsending til London og Paris, og særlig Fredskonferansen i Paris i 1919. I Bergen eide han «Villa Cetinje» på Fjøsanger, oppkalt etter byen i Montenegro.
Mowinckel var gift tre ganger: 1) i 1893 i Bergen med Christine Alexandra Bødtker(1867-), datter av sogneprest til Tveid Johan Ryberg Bødtker (1826-1908) (se slekten Bødtker) og Anne Sophie Steenbuch. Skilt i 1902, uten barn. Alexandra Bødtker ble senere gift med pianisten og komponisten Alf Klingenberg. 2) i Kristiania i 1908 med Aagot Nyquist (1876-), datter av generalmajor Otto Ludvig Nyquist og Margrethe Mohn. Skilt; 4 barn. Og 3) i London i 1920 med Helga Sandahl (1893 Bergen-), datter av skipskaptein Edvard S. og Amalie Salomonsen. 2 barn.
Henrik Nor-Hansen
Henrik Nor-Hansen (født 16. oktober 1967) er en norsk forfatter.
I 2017 ble han nominert til Nordisk råds litteraturpris for romanen Termin.
Einar Steensnæs
Einar Steensnæs (født 10. mars 1942 i Haugesund i Rogaland) er en norsk politiker (KrF) og tidligere statsråd.
Steensnæs er utdannet cand.real. med fagene fysikk, matematikk og geografi og virket som lektor og inspektør ved Skeisvang og Vardafjell videregående skoler i Haugesund. Han var ordfører i Haugesund fra 1988–1989 og 1992–1993 og var innvalgt på Stortinget fra Rogaland 1993-2005. Han var parlamentarisk leder for Kristelig Folkeparti 1997–2000 og var statsråd i Kirke- og undervisningsdepartementet/Utdannings- og forskningsdepartementet 1989-1990 og olje- og energiminister 2001-2004 i Bondevik II-regjeringen.
Steensnes var direktør ved Oslosenteret for fred og menneskerettigheter fra 2006–2009 og var senere seniorrådgiver samme sted. Han var også Norges representant til og visepresident i UNESCOs eksekutivråd 2005-2009. Steensnes har vært styreleder i flere statlige vrksomheter, blant annet i Norges allmennvitenskapelige forskningsråd og i styret for Statens næringsvirksomhet i utviklingsland (Norfund). Steensnes er æresmedlem i Kristelig Folkeparti fra 2006.
José Antonio Aguirre
José Antonio Aguirre y Lecube (baskisk: Jose Antonio Agirre Lekube, født 6. mars 1904 i Bilbao, død 22. mars 1960 i Paris) var en baskisk politiker i Spania. Han ble i 1936 den første statsminister i det selvstyrte Baskerland, men måtte i 1937 dra i eksil som følge av den spanske borgerkrig. Han ledet til sin død i 1960 den baskiske eksilregjering.
Tidlige år
Aguirre var sønn av en sjokoladefabrikant. I 1920 begynte han jusstudier ved Universidad de Deusto. I studietiden spilte han fotball for Athletic Bilbao. Han fullførte studiene i en alder av 21 år i 1925 og begynte deretter å arbeide på et advokatkontor. I 1929 etablerte han sammen med en kollega egen advokatforretning.
Ordfører og parlamentsmedlem
Aguirre var politisk aktiv og baskisk nasjonalist. Han tilhørte Det baskiske nasjonalistparti (baskisk: Euzko Alderdi Jeltzalea, (EAJ), spansk: Partido Nacionalista Vasco (PNV).
I 1931 stilte han til valg i Getxo og ble ordfører. Samme år samlet han nasjonalistiske ordførere i Gernika der forsamlingen under Gernikatreet erklærte Baskerlands rett til selvstyre inne et føderalt organisert Spania. Aguirre så det slik at Baskerlands utsikter var best i en spansk forbundsrepublikk.
I 1931 ble Aguirre også innvalgt i det spanske parlamentet for Bizkaia og Navarra. Han vant gjenvalg i 1932 og 1936. I nasjonalforsamlingen ble Aguirre visesekretær i komiteen som forberedte selvstyreordninger for regionene. Året etter ble han arrestert som ledd i sentralregjeringens tiltak etter en generalstreik.
Lehendakari: Baskisk regjeringssjef
Baskerlands autonomiordning ble vedtatt av Spanias nasjonalforsamling 1. oktober 1936 og Aguirre ble den første lehendakari eller regjeringssjef i det selvstyrte Baskerland. Perioden som regjeringssjef ble imidlertid kort: ni måneder.
Den spanske borgerkrig var ved innføringen av selvstyre allerede i gang og den baskiske regjering støttet den republikanske siden. Etter at nasjonalistiske styrker tok kontroll over det meste av Baskerland flyktet Aguirre i juni 1937. Den baskiske regjeringen etablerte seg i august 1937 i Barcelona. Francos seier medførte at Aguirre i februar 1939 ble tvunget i eksil.
I eksil
Aguirre søkte over grensen til Frankrike og reiste videre til Belgia, der han befant seg da Tyskland invaderte landet i 1940. Han mistet da kontakten med den baskiske eksilregjeringen. Ved hjelp av Panamas konsul i Antwerpen sikret han seg panamansk pass i falsk navn. Han reiste med dette i januar 1941 til Berlin, der han i april fikk nyheten om at Det baskiske nasjonalråd var etablert i London.
I 1945 etablerte Aguirre seg i Frankrike. Baskiske partier og organisasjoner undertegnet Bayonnepakten og ble enige om å føre en samlet kamp mot Franco-styret under den baskiske regjering, som nå hadde hovedkvarter i Paris. Aguirre møtte republikanske politikere i Mexico for å forhandle om opprettelsen av en spansk eksilregjering og gjorde framstøt overfor FNs generalsekretær Trygve Lie angående undertrykkelsen av baskerne. I 1948 deltok han i Europabevegelsens første kongress i Haag. Han fortsatte sitt internasjonale virke for Baskerland ved besøk i Italia, Chile, Argentina, Uruguay, Venezuela og USA.
Da han døde i Paris, ble Jesús María de Leizaola innsatt som lehendakari ved hans båre. Aguirre ble gravlagt i Lapurdi (fransk: Labourd) i den franske delen av Baskerland.