cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Farnabazos II av Frygia
Striden med grekerne
Spartas seier gjorde det mulig for perserne å okkupere de greske byene langs kysten av Anatolia. Samtidig døde Dareios og hans eldste sønn Artaxerxes II ble ny konge. Hans yngre bror Kyros besluttet å gjøre opprør. Med en hær støttet av rundt 14 000 greske leiesoldater marsjerte han inn i Syria og Babylonia. Umiddelbart ga Tissafernes sin støtte til Artaxerxes, men Farnabazos lot seg enten ikke involvere eller ventet på utfallet. I slaget ved Kunaksa i 401 f.Kr. vant Kyros' delvis greske hær en seier, men da Kyros selv ble drept i kampen var det fånyttes. De gjenværende greske leiesoldatene måtte kjempe seg gjennom fiendtlige områder, marsjere over fjellene i Anatolia til nådde fra til Svartehavet i 400 f.Kr. Derfra kom de seg til Bysants. I Frygia ble Farnabazos nervøs for at de ville reise gjennom hans land på vei til det greske fastlandet og sendte den spartanske admiralen Anaxibios til Bysants for å bønnfalle dem om reise sjøveien, hvilket skjedde. Xenofon var den som ledet grekerne hjem, og skrev en bok om strabasene, Anabasis.
Cylindrobullidae
Systematisk inndeling
Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005.
Farnabazos II av Frygia
Striden med grekerne
I mellomtiden hadde Spartas holdning Perserriket endret seg. De ønsket å frigjøre de greske byene i Anatolia under det persiske åket. Spartanerne angrep også Frygia hvor Farnabazos var klar til å slåss. Han overkom sin motsetninger med Tissafernes, og trusselen av deres felles hær førte til at det ble inngått våpenhvile i 397. Avtalen etablerte de politiske forholdene fra før 404 f.Kr.: Sparta skulle trekke seg ut av Anatolia, og Perserriket skulle anerkjenne uavhengigheten til de greske byene i Jonia. Samtidig bygde Tissafernes opp en ny flåte i Fønikia, og da Sparta fikk vite det erklærte de at perserne ikke var til å stole på og angrep Anatolia på nytt i 396 f.Kr. Tissaphernes ble beseiret i nærheten av Sardis, men overlevde slaget. Han ble siden henrettet av den persiske kongen og erstattet av Tithraustes.
Cylindrobullidae
Systematisk inndeling
Cylindrobullida
George Bernard Shaw
Forfatterskap
Hans første teatersuksess, Candida, hadde premiere i 1898, og ble fulgt opp av en rekke komedier:
Farnabazos II av Frygia
Invasjon av Egypt
Farnabazos ble belønnet av den persiske kongen. Han fikk gifte seg med Artaxerxes' datter Apame, som ble mor til hans yngste sønn Artabazos II, og han fikk en ny oppgave: sammen med Tithraustes skulle han gjenerobre Egypt som hadde klart å holde seg uavhengig av persisk dominans i rundt tjue år.
George Bernard Shaw
Forfatterskap
Etter første verdenskrig skrev han mer seriøse stykker, som Heartbreak House (1919) og Saint Joan (1923).
Farnabazos II av Frygia
Invasjon av Egypt
Han var med på to angrep, et i 385 og i 383 f.Kr., men de var ikke vellykte, blant annet for farao i Egypt, Hakor, benyttet greske leiesoldater, ledet av den erfarne athenske kommandanten Khabrias. I 373 f.Kr. hadde Farnabazos kommandoen alene for en ny invasjon. Denne gangen var Egypt svekket da Khabrias var blitt tilbakekalt til hjemlandet. Farnabazos hadde samlet en stor flåte ved Akko i sørlige Fønikia og forsterket hæren med greske leiesoldater. Hæren marsjerte gjennom ørkenen til egyptiske Pelusiom (dagens Port Said), men greide ikke å trenge gjennom byens festningsverker. De forsøkte marsjere mot hovedstaden Memfis isteden, men det brøt ut uenigheter med grekerne, og med regntiden ble Nildeltaet en stor myr. I juli 373 f.Kr. hadde Farnabazos ikke noe annet valg enn å bryte av invasjonen. Det er ukjent hva som siden skjedde med ham.
Hans sønn og etterfølger i Frygia, Ariobarzanes, valgte av ukjente grunner å gjøre opprør mot kong Artaxerxes II noen år senere. Det kan kun spekuleres om bruddet med kongen var et resultat av farens skjebne, om faren hadde fått lignende avslutning på livet som Tissaphernes. Om så var tilfelle, fikk han ikke den samme lojalitet av sin egen sønn. Vinteren 363/362 f.Kr. ble han forrådt av sin sønn Mithradates, og korsfestet. Satrapiet Frygia ble etterfulgt av Farnabazos' yngste sønn, Artabazus II.
Klegger
Systematisk inndeling / norske arter
Oversikten har med de norske artene. Lokalt brukes ofte andre navn på artene enn de offisielle, og man kan dermed oppleve en viss forvirring omkring hva som forstås med klegg, blinding og andre navn på ulike steder.
Ilópolis
Ilópolis er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
George Bernard Shaw
Forfatterskap
Shaw bodde i huset Shaw's corner i landsbyen Ayot St Lawrence i Hertfordshire, fra 1906 til sin død. Han døde 94 år gammel, etter et fall fra en stige. Hans hjem eies nå av National Trust, og holder åpent for publikum. I sitt testament avsatte Shaw 500 pund til en konkurranse om utarbeidelsen av et nytt alfabet tilpasset lydene i det engelske språket. Resultatet, som ble utarbeidet av Ronald Kingsley Read, er kjent som Shavian.
Fire år etter Shaws død hadde musikalen My Fair Lady premiere.
Birkenes Bygdemuseum
En god start i 1987
Tirsdag 17. februar 1987 blei det holdt konstituerende møte med etablering av Stiftelsen Birkenes bygdemuseum. Det første styret bestod av: Martin Birkeland (formann), Einar Ytrehus (skolestyret), Yngvar Røstad (historielaget), Torhild Kylland (bondekvinnelaget), Kristian Flaa (ungdomslaget) og Astrid Marie Tømmerås (krydderklubben Allehånde). Fylkesmannen godkjente stiftelsen og bygdemuséet på Grasham fikk gårdsnummer 91 og bruksnummer 47. Stiftelsens vedtektsfesta formål var å tilføre muséet bygninger, gjenstander og tradisjonsmateriale, samarbeide med skoler og foreninger i bygda, samt drive utleie av lokaler til møter og utstillinger.
Et knutepunkt
Tveide kan ifølge boka Norske Gaardnavne av Oluf Rygh bety «en utskilt part» og er antakelig gått ut fra et større bruk på Birkeland. Det kan også bety en rydning i skogen. Gården er nevnt i skriftlige kilder («Diplomatariet») i 1347 da en del av den var kirkegods under Stavanger domkirke.
Gravfunn fra jernalderen på bruk nummer 3 langs den gamle ferdselsveien til Birkeland kan tyde på enda eldre bosetting. I jordbøker og skattelister fra 1600-tallet er Tuede delt i to sjølstendige gårder; Øvre og Nedre Tveide. Den gang var Tveide et knutepunkt siden kongeveien gikk over Tveideråsen, en vei som fra 1805 blei kalt den Vestlandske hovedvei. Det var tidligere postgård, lensmannsgård og gjestgiveri på Tveide. På slutten av 1600-tallet satt Laurits Nielsen med det som i dag er museumsgården, og Bent Olufsen med Røstadgården eller Bent-bruket som det tidligere kaltes. I 1869 var det utskifting med kartlegging av innmarka på de to gårdene på Øvre Tveide. Den gang var det setehus, uthus med fjøs, stall og låve, stolpehus, vedskjul, sommerfjøs og badstu på gården.
Testamentarisk gave
Da Mercedes Knudsen døde i 1963 hadde ho i testamentet gitt forkjøpsrett til Birkenes kommune som kjøpte gården etter takst for 225.000 kr i 1965, og de leide i mange år ut setehuset. Da Stiftelsen Birkenes Bygdemuseum fikk overdradd en mindre del av gården i 1987 besto gårdstunet på Grasham av det gamle setehuset, forpakterboligen og en nyere garasje. Siden har det blitt flytta til andre bygninger for å gjenskape et tradisjonelt gårdsbruk typisk for Birkenes. Hensikten er å vise eldre tiders byggeskikk og levemåte. Setehuset er anslått til å være bygd omkring 1800, men det er ikke skriftlig dokumentasjon på huset før i 1867 ved en offentlig branntakst. Forpakterboligen var opprinnelig et gammelt stolpehus som blei gjort om til bryggerhus, og som igjen blei flytta fra østsida til vestsida av veien og bygd om til bolighus av Georg Flå og Kristian Birkeland i 1933. Under krigen bodde sogneprest Carl Fredrik Wisløff der med sin familie da tyskerne tok prestegården. Gårdens mangeårige forpakter, Sigurd Dahl flytta inn i forpakterboligen med kone og datter i 1952 og bodde der til han kom på sjukeheimen i 2005. Stolpehuset var den første bygningen som blei flytta til Grasham. Det er fra Monen på Birkenes og kom fra samlinga til Knut K. Rislå i 1989. Det opprinnelige uthuset på gården var ifølge branntaksten delvis nybygd i 1867, men blei revet av kommunen i 1980. I 1989 blei det flytta et stokkebygd uthus datert til 1844 fra Nedre Tjønntveit som er satt opp i perioden 1990-1992, litt lenger øst enn det gamle uthuset. I tilbygget av reisverk er det satt inn ei hestevandring fra Øvre Holte på Håbbeslandsheia. Et gammelt kvernhus fra Lunden blei satt opp på gamle holdstein i Savebekken i 1992, og kvernsteina kom fra Ås på Svalandsheia. Åsulv Stovelands snekkerverksted fra 1900 blei flytta på lastebil til Grasham. Smia er flytta fra gården Ås, og melkebua kom fra Nesset. Mekanisk verksted blei bygd som en kopi av et typisk verksted fra før krigen, med komplett innhold av verktøy og maskiner fra et nedlagt verksted i Risør. Verkstedet blei også bygd for å huse Svalandsruta fra 1946 som blei restaurert på 1990-tallet, traktorer og andre maskiner som er under restaurering. Seinere er det bygd på en brannstasjon inspirert av den gamle brannstasjonen i Fritun.
Torvstrøfabrikken
A/S Myhre Torvstrøfabrikk kom i gang i 1896, samme år som Lillesand-Flaksvandsbanen åpna, og samtidig med at Carl Knudsen kjøpte Grasham. Det var brødrene Per og Tobias Knudsen, som bygde fabrikken. Her var det stor aktivitet i mange år med opptil 18 ansatte i sommerhalvåret. Torva blei spadd ut for hånd og lagt til tørk i stabler på myra før den blei kjørt inn i vogner som gikk på skinner bort til fabrikken og så blei dradd opp en kjerrat med vaier. Inne på fabrikken blei torva revet opp av en maskin og pressa sammen i torvballer som blei frakta med hest og kjerre ut til Tveide stasjon og videre med toget til Lillesand der det blei skipa til Oslo og andre byer som trengte strøtorv til utedoene. Torva blei også brukt til å strø for husdyra, og under krigen blei det tatt ut brenntorv. I 1947 blei fabrikken solgt til Jakob Mo og sønnene Emil og Sverre for 19.000 kr. Etter nedleggelsen av fabrikken i 1957, begynte den å forfalle, og etter en snørik vinter i 1987 raste deler av taket ned. Da satte muséet i gang ei omfattende restaurering av bygning og maskineri. Den gamle lokomobilen blei som ny og kunne fra 1990 igjen drive hele fabrikken. Muséet fikk Aust-Agder fylke sin bygningsvernpris for dette arbeidet. muséet har en 30-årig leieavtale med Emil Mo som eier torvstrøfabrikken og området rundt.
Flåterminner på Flaksvann
Bygdemuséet eier bomfestehuset på Flaksvann og forvalter flåterhytta like ved. Det var herfra storbommen over Flaksvatn gikk, og deler av den er nå restaurert og lagt på plass. Flåterhytta er også restaurert og det er satt opp informasjonsskilt med kart over området i gammel tid, med sagbruk, kjerrat, togstasjon og skinneganger.
Litteratur
Tveite, Johan. 1969. Birkenes I. Gard og grend, s. 671-692.
Mokkavatnet
Ingrid Espelid Hovig og ektemannen arkitekt Jan Inge Hovigs hytte ved Mokkavatnet ble tegnet og satt opp i 1971-72; hytta var i 2005 kandidat til «århundrets bygg».
Knappetunnelen
Navnestrid
Statens vegvesen bad om Bergen kommunes uttalelse vedrørende valg av navn på den nye tunnelen, og vurderte fire navneforslag: Knappentunnelen, Bjørgetunnelen, Søreidetunnelen og Dolviktunnelen, hvorav førstnevnte ble foreslått. Bergen kommune gav sin tilslutning til navnet Knappentunnelen.
Statens kartverk mottok deretter sterke innvendinger til skrivemåten av navnet fra Språkrådet – Stadnamntenesta på Vestlandet. I innvendingene fra Stadnamntenesta står det blant annet: "I stadnamnsamlinga til Asbjørn Øye finn me «knappa, fjelle» og «knappa, sonne» i det området det her er snakk om, og i SSR finst Knappasundet og Knappatjørna som to vedtekne namneformer. Alle desse tre namna er tilliks med det aktuelle tunnelnamnet avleidde av namnet Knappen. I bygdemålet som rådde tidlegare i dette området, heiter det på same måten «ei knappanål» med a i mellomleddet. I bymålet og i talemålet som er dominerande i det aktuelle området i dag, blir det sagt «knappe-nål». Difor må det no vera like tilrådeleg å skriva Knappetunnelen som Knappatunnelen», mener Stadnamntenesta på Vestlandet."Knappentunnelen som Statens vegvesen foreslo, og byrådet gav sin tilslutning til, er derfor ikke å anbefale ifølge Stadnamntenesta. Statens kartverk Bergen, som har vedtaksretten for skrivemåten, vedtok da at tunnelen skulle lyde navnet Knappetunnelen.
Dette vakte en hissig debatt i lokalpressen.
Finanisering
Knappetunnelen finansieres gjennom Bergensprogrammet. Bergensprogrammet er et samarbeid mellom Hordaland fylkeskommune, Bergen kommune og Statens vegvesen. Ringveg vest er det høyest prioriterte vegtiltaket i Bergensprogrammet.
Trafikkutvikling
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2010.
Rune Buer Johansen
VG hadde ham med på rundens lag i 2003, etter en fin sesong med Sogndal. I sine første år i Ham-Kam fikk han ikke spilletid på grunn av skader og uenighet med Ståle Solbakken, men han fikk fornyet tillit foran 2006-sesongen etter at han ble skadefri og Frode Grodås ble ny hovedtrener. Han har tidligere slått Ole Einar Bjørndalen på rulleskirenn på Hamar. I samme løpet spurtslo han Petter Northug på oppløpssiden. Buer Johansen er også kjent som en habil syklist, og har deltatt flere ganger i Birkebeinerrittet.
Han gikk til Løten foran 2010-sesongen og skal være spillende trener for laget.
Bikutsi
Bikutsi er en musikkgenre som oppsto på 1940-tallet i området rundt byen Yaoundé i Kamerun. Musikken har røtter i Beti-Pahuin-folkegruppen sine musikktradisjoner.
Tony Harnell
Tony Harnell (født 18. september 1962 i San Diego i California) er en amerikansk vokalist, mest kjent for sitt arbeid som vokalist i det norske hardrock-bandet TNT.
Bikutsi
Bikutsi har blitt internasjonalt kjent på slutten av 1980-tallet gjennom gruppen Les Têtes Brulées.
Tony Harnell
I tiden han var med i TNT hadde han flere sideprosjekt. Harnell forlot TNT i 2006, og har siden satset på en solokarriere.
I 2013 ble Harnell igjen fast medlem i TNT og bandet jobbet med nytt materiale, inntil Harnell i 2015 igjen forlot TNT. 22. mai 2016 annonserte Harnell på sin Facebook-side at han var tilbake i TNT, men slutta igjen i september 2017 for å stable sammen en ny utgave av Starbreaker og ble erstattet av Baol Bardot Bulsara.
The Mahotella Queens
The Mahotella Queens er kjent for sine klare tredjedels harmonier. Gruppen spiller en variant av township-musikk i mbaqanga-genren som den kaller for mgqashiyo.
Selv om flere av den opprinnelige besetningen fra 1960-tallet nå er døde er gruppen fortsatt aktiv. I dag består den av tre medlemmer: Hilda Tloubatla, Nobesuthu Mbadu og Mildred Mangxola.
Nobesuthu Mbadu døde i august 2021.
Knut Aalefjær
Knut Aalefjær (født 21. desember 1974) er en norsk jazzmusiker (slagverk og perkusjon), utdannet ved Norges musikkhøgskole.
Han har spilt i Helge Lien Trio, i bandet Geir Lysne Listening Ensemble, med Live Maria Roggen, i bandet til Kristin Asbjørnsen og mye annet.
Karriere
Under studiene etablerte han og medstudentene Lars Andreas Haug tuba og Vidar Sæther saksofon, gruppen Moment's Notice med plateutgivelse i 2003.
Aalefjær er en mye brukt musiker i Oslos musikkliv. Med Elin Rosseland har han medvirket på plate (Moment, 2004), samt (i trio med Staffan Svensson trompet) fremført Eyvind Skeie og Geir Lysne sitt unionsoppløsnings-verk «Grenseløse Gud» i samarbeid med Forsvarets musikk, Oslo Chorale Selskap og Den norske kirke (2005). Han har også spilt med Det Norske Blåseensemble på Storbandfestivalen 2004.
Aalefjær har også vært med på Studioalbumet Blood Inside til det norske bandet Ulver i 2005.
Thor Hushovd
Thor Hushovd (født 18. januar 1978 i Grimstad) er en norsk tidligere landeveissyklist.
Han ble verdensmester i landeveissykling i Geelong i Australia i 2010 og vant grønn trøye i Tour de France 2005 og 2009. Han har totalt ti etappeseire fra Tour de France, og var i alle årene fra 2003 til 2011 blant de fem beste i poengkonkurransen.
Aprikos
Frøet til aprikostreet, aprikoskjernen, kan få en sterk, bitter smak, og brukes som smakstilsetning i blant annet amaretto-likør og aprikossyltetøy. Aprikoskjerner inneholder også cyanoglycosidet amygdalin, også kjent som laetril, eller "vitamin B17". Dette påstås å skulle kunne kurere og forebygge kreft, men flere kliniske studier konkluderer med at amygdalin hverken er effektivt som kreftbehandling, eller trygt å bruke, da dette stoffet er giftig. Aprikoskjerner bør derfor ikke inntas i store mengder.
Thor Hushovd
Hushovd ble profesjonell i 2000 og syklet for det franske laget Crédit Agricole fra 2000 og fram til laget ble lagt ned etter 2008-sesongen. Han syklet deretter to sesonger for det sveitsiske laget Cervélo TestTeam frem til det ble slått sammen med daværende Garmin-Transitions til Garmin-Cervélo før 2011-sesongen. Foran 2010-sesongen startet han sitt eget sykkellag, Plussbank Cervélo. Laget har som mål å utvikle talenter fra Sørlandet. Hushovd har signert kontrakt med BMC Racing Team for 2012-sesongen. Hushovd opplyste 27. juni 2014 at han hadde bestemt seg for å legge opp etter 2014-sesongen. 20. september 2014 syklet han sitt siste proffløp, det belgiske endagsrittet «GP Impanis-Van Petegem».
Junior
Hushovd begynte å sykle som 10-åring, og vant sitt første ritt på tempoetappen over 5 kilometer i Vårtråkken i 1988. Han syklet også terrengsykkelritt som junior. På det norske juniorlandslaget vant han i 1995 en etappe i Tour of Frankfurt, og i 1996 ble han juniornorgesmester i både tempo- og landeveisritt. Han kom også på tiendeplass på temporittet i juniorverdensmesterskapet dette året.
U23/amatør
I 1997, i hans første år som U23-rytter, tok Hushovd fire etappeseiere i Ringerike Grand Prix, og ble dermed den yngste vinneren av rittet med sine 19 år. Året etter vant han U23-verdensmesterskapet i temporitt og U23-utgaven av Paris–Roubaix og Paris–Tours (+ verdenscupen). I 1999 tok han i alt 22 seiere som amatørrytter, og igjen Ringerike Grand Prix, inkludert tre etappeseiere.
2000–2005
Hushovd ble profesjonell for Crédit Agricole i 2000. Som året før tok han tre etappeseire i Ringerike Grand Prix, men ble bare nummer to sammenlagt. Han deltok for første gang i de Olympiske leker under Sydney-OL i 2000, og kom på syvendeplass på temporittet.
Hushovd debuterte i Tour de France i 2001. Han var med på laget som vant lagtempoen på 5. etappe, men måtte bryte på den 12. etappen pga. kneskade etter å ha kollidert med et tre tidligere i uka.
26. juli 2002 tok han sin første etappeseier i Tour de France da han slo Christophe Mengin som han hadde vært i brudd sammen med på målstreken på den 18. etappen. 2003 var ikke et suksessrikt år. Tidlig på sesongen led han av overtrening og mistet vårklassikerne. Han mistet også siste del av sesongen inkludert VM på grunn av en velt.
I 2005 tok han blant annet etappeseier i Catalonia rundt, Firedagers i Dunkerque, Critérium du Dauphiné Libéré og Tour du Limousin. Han kom også på tredjeplass i Milano–Sanremo, og ble norsk mester på tempo for tredje gang. I Tour de France vant han den grønne trøya til tross for at han ikke vant en eneste etappe. I Vuelta a España 2005 vant han 5. etappe. Han ledet poengkonkurransen da han trakk seg etter ti etapper.
2006
2006 var en bra sesong med seier i Gent–Wevelgem og etappeseire i blant annet Critérium du Dauphiné Libéré, Tirreno–Adriatico og Catalonia rundt.
I Tour de France 2006 vant han prologen og kunne dermed igjen ikle seg gul trøye. Han tapte trøya etter et uhell i spurten på første etappe der han ble truffet av en papphånd og ble sendt til sykehus. Den gule trøya tok han tilbake etter andre etappe. Etter tredje etappe mistet han den igjen. Hushovd vant også den prestisjefylte sisteetappen opp Champs-Élysées, men måtte nøye seg med tredjeplass i poengkonkurransen.
I Vuelta a España 2006 vant han 6. etappe og ble nummer to på 2., 3., 4., 13. og 21. etappe. Han syklet i den gyldne ledertrøya fra 3. til 5. etappe og vant poengtrøya.
2007
Hushovd stilte til start i Giro d'Italia for første gang i Giro d'Italia 2007. Hushovd krysset mållinjen som nummer to på etappe nummer sju, men ettersom vinneren av etappen Alessandro Petacchi senere ble tatt i doping, ble Hushovd tilkjent seieren. Hushovd ga seg på 12. etappe. 9. juli 2007 var han involvert i en massevelt på andre etappe av Tour de France 2007, men bare to dager senere, 11. juli 2007 vant han igjen ved en massespurt på fjerde etappe.
2008
I 2008 tok Hushovd viktige seire i blant annet prologen og poengkonkurransen i både Paris–Nice og Catalonia rundt, samt etappeseire i Tour Méditerranéen og Firedagers i Dunkerque.
Foran Tour de France var han blant de største favorittene til å vinne den grønne trøya. Han vant 2. etappe, og etter 5. etappe kunne han iføre seg grønn trøye, men ble til slutt slått av Oscar Freire med 50 poeng. Hushovd stilte ikke til start i sommer-OL i 2008, selv om han egentlig var tatt ut på OL-landslaget. Etter sykdom og utmattethet etter Tour de France 2008, bestemte han seg for å trekke seg fra lekene og fra VM senere på sesongen.
Crédit Agricole ble lagt ned etter 2008-sesongen, og Hushovd gikk over til det sveitsiske laget Cervélo TestTeam.
2009
2009-sesongen startet med seier i Omloop Het Nieuwsblad, og fortsatte med tredjeplass i Milano–Sanremo og tredjeplass i Paris–Roubaix på tross av at han veltet i en sving 15 km før mål, og etappeseire i blant annet Tour of California og Catalonia rundt (2).
9. juli vant han sin sjuende etappeseier i Tour de France da han spurtet først inn på den sjette etappen med målgang i Barcelona. Hushovd vant poengkonkurransen igjen etter å ha kjempet om den med Mark Cavendish igjennom hele rittet. Cavendish så lenge ut til å vinne, men Hushovd sanket med seg viktige poeng på noen av de harde etappene i fjellene, blant annet da han var i brudd på 8. etappe. Dermed kunne Hushovd stige opp på podiet på Champs-Élysées etter å ha vunnet den grønne trøya med 280 poeng, 10 poeng foran Cavendish.
2010
2010-sesongen startet med en sjetteplass i en svært kald utgave av Kuurne–Brussel–Kuurne. Det ble også en sjetteplass i Milano–Sanremo. I Paris–Roubaix måtte han nøye seg med en andreplass bak Fabian Cancellara. I mai brakk han kragebeinet, men var tilbake på sykkelen i tide til å bli norsk mester på fellesstart for andre gang.
På andre etappe av Tour de France var Hushovd i god posisjon til å ta over den grønne trøya, men på grunn av en velt ble spurten nøytralisert til stor irritasjon fra Hushovd. Neste dag var han tilbake og tok etappeseieren på tredje etappe, en 210 kilometer lang etappe mellom Wanze og Arenberg Porte du Hainaut, preget av flere strekninger med brostein. Dette var hans åttende etappeseier i Tour de France. Han var med i Vuelta a España 2010 som forberedelse til VM og vant der 6. etappe.
Hushovd ble verdensmester 3. oktober 2010 i Geelong i Australia. 32-åringen satt trygt plassert i hovedfeltet i hele det 259,9 kilometer lange rittet. Da alle bruddene ble innhentet og Hushovd klarte å komme seg med en gruppe på cirka 15 ryttere som spurtet om verdensmestertittelen, var han suveren og vant med over en sykkellengde til danske Matti Breschel, som ble nummer to.
Etter at Cervélo TestTeam måtte legge ned satsingen etter 2010-sesongen, grunnet mangel på hovedsponsor, valgte Thor Hushovd og store deler av restene av laget å gå videre til Garmin-Cervélo.
2011
Hushovd hadde igjen som mål å vinne Paris–Roubaix og stilte som kaptein for et sterkt lag, men i stedet ble det hans lagkamerat Johan Vansummeren som stakk av med den. Hushovd tok ikke sin første seier før i Sveits rundt, 14. juni.
Før Tour de France var det klart at Hushovd ikke skulle gå for den grønne trøya, men i stedet satse på etappeseire og gul trøye. Han startet med å bli nummer tre på første etappe, og etter at Garmin-Cervélo vant lagtempoetappen, fikk han den gule trøya for tredje gang. Den beholdt han til og med åttende etappe. På 13. etappe var han i brudd, og kom alene til mål. På 16. etappe var Hushovd igjen i brudd, denne gangen vant han et spurtoppgjør mot Edvald Boasson Hagen, og tok sin tiende etappeseier.
2014
Hushovd opplyste 27. juni 2014 at han hadde bestemt seg for å legge opp etter sesongen. Han la opp 20. september 2014 etter det belgiske endagsrittet «GP Impanis-Van Petegem».
Norsk profflag
Den 24. juli 2015 offentliggjorde han at han jobbet med å starte et norsk profflag på WorldTour nivå. Prosjektet landet imidlertid ikke de nødvendige sponsorer, og Hushovd er ikke involvert med Norges første profesjonelle lag på kontinentalnivå, Uno-X Pro Cycling Team.
Kriminalforsorgen
Kriminalforsorgen er en dansk statlig myndighet under Justisministeriet som har til oppgave å fullbyrde de straffer – frihetsberøvelse, betinget dom samt samfunnstjeneste – som rettssystemet har idømt kriminelle.
Thor Hushovd
Priser
Hushovd er ambassadør for Kreftforeningen i Norge, og han ga bort pengeprisen på 50 000 for «Årets navn» 2010 fra Verdens Gang til en lokal innsamlingsaksjon for kreftrammede Gunn Selma Kvinge i Grimstad, sammen med sin signerte vinnertrøye fra da han vant tredje etappen i Tour de France 2010. Trøya ble auksjonert bort for 50 000 kr.
Gangkou (Fangchenggang)
Administrative enheter
Subdistrikter:
Thor Hushovd
Privatliv
Hushovd giftet seg med Susanne Haaheim i 2007. De er bosatt i Monaco med sine to barn; én datter og én sønn.
Kriminalforsorgen
Kriminalforsorgen søker samtidig med at den utfører kontroll og sørger for sikkerhet for de innsatte, å støtte og motivere de dømte til å leve en kriminalitetsfri tilværelse når straffen er sonet. I likhet med resten av det strafferettslige systemet, som også omfatter politiet, anklagemyndigheten og domstolene, har Kriminalforsorgen som overordnet mål å begrense kriminalitet.
16. serierunde i Toppserien 2010
16. serierunde i Toppserien 2010 starter den 4. september.
Gangkou (Fangchenggang)
Administrative enheter
Storkommuner:
Kriminalforsorgen
Kriminalforsorgen er forpliktet til å sørge for at de kriminelle avsoner straffen i overensstemmelse med de borgerrettigheter som nevnes i Grunnloven og menneskerettighetene som er nedskrevet i Den europeiske menneskerettighetskonvensjon. Utover de lovfestede krav arbeider Kriminalforsorgen etter et prinsipprogram med en rekke etiske retningslinjer for Kriminalforsorgens virke, herunder åpenhet og et humanistisk livssyn.
Kriminalforsorgen har et årlig budsjett på omkring 2 milliarder danske kroner.
Organisasjon
Kriminalforsorgen består av et direktorat og fire kriminalforsorgsområder. I hvert område ligger en rekke institusjoner hvortil de enkelte fengsler, arresthus, tilsynskontorer (KiF) og overgangsboliger hører.
Imbé
Imbé er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Norsk teaterråd
Norsk teaterråd, tidligere Norsk Amatørteaterråd, var en paraplyorganisasjon for 17 organisasjoner som driver med amatørteater i Norge.
Norsk teaterråd ble avviklet på ekstraordinært årsmøte 14. desember 2015.
Opprettelse og avvikling
Det var Kulturdepartementet som i 1979 tok initiativet til opprettelsen av Norsk Amatørteaterråd (NAT). Kulturdepartementet hadde til da tatt hånd om fordelingen av statsstøtte til samtlige amatørteaterorganisasjoner. De ønsket en organisasjon med bred kjennskap til amatørteatermiljøet som kunne overta denne oppgaven. I mai 2004 skiftet organisasjonen navn til Norsk teaterråd.
Kulturdepartementet besluttet i 2014 å stanse pengestøtten til Norsk Teaterråd, fordi en rapport utarbeidet av KPMG viste at organisasjonen ikke hadde kontroll på økonomien. Departementet presiserte i sin pressemelding at det ikke var begått økonomiske misligheter, men at pengene var brukt på feil måte. "«Rapporten viser at det ikke er snakk om mislighold av midler. Rapporten tyder på at Norsk teaterråd håndterer saksbehandling av søknader på en tilfredsstillende måte og har kontroll med den praktiske viderefordelingen av midler. Denne kontrollen er allikevel svært sårbar på grunn av manuelle og fragmenterte systemer. Konsekvensen av dette er at departementet ikke med sikkerhet kan vite om midlene blir fordelt på en forsvarlig måte i tråd med Stortingets bevilgning.»"het det i Kulturdepartementets pressemelding.
Norsk teaterråd ble avviklet på ekstraordinært årsmøte 14. desember 2015.
Virksomhet og støtteordninger
Norsk teaterråd ble opprettet for å forvalte statsstøtten til amatørteaterorganisasjonene. Norsk teaterråd forvaltet flere offtentlige støtteordninger, herunder Scenetekstfondet, Spelfondet og Teatermangfold.
I samarbeid med NDF – Norske Dramatikeres Forbund, forvaltet Teaterrådet midler som skulle fremme samarbeidet mellom norske profesjonelle dramatikere/skribenter og amatørteatergrupper. Scenetekstfondet ga støtte til teatergrupper som ønsket hjelp av en profesjonell dramatiker til å skrive manus spesielt for dem. Fondet hadde løpende søknadsfrist, og søknader ble behandlet på styremøter tre ganger i året; primo februar, primo juni og primo oktober. Tilskudd fra ordningen var øremerket dramatikerhonorar.
Fra 2009 overtok Norsk teaterråd forvaltningen av Spelfondet (Fond for historiske spill/friluftsspill). Norsk kulturråd hadde tidligere administrert ordningen. Støtteordningen for historiske spill skulle gå til tiltak som kunne heve den kunstneriske kvaliteten på lokale og regionale historiske spill.
Tromsø Dialog 2011 var den internasjonale amatørteaterorganisasjonen AITA/IATAs kongress og verdensfestival i 2011, som Norsk teaterråd var teknisk arrangør for i samarbeid med HATS-kompetansesenter for revy og teater.
Grunnkretser i Røst kommune
Grunnkretser i Røst kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Røst kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Norsk teaterråd
Dramas
Et av Teaterrådets største servicetiltak overfor amatørteatermiljøet var formidling av oppførelsesrettigheter. Teaterrådet hadde gjennom tidene opparbeidet seg bred kompetanse på dette området, og var alene i Norge om å utføre denne tjenesten.
Millerettider
Millerettidene er en familie av urreptiler kjent fra funn fra sen perm i Sør-Afrika.
Bygning og levevis
Hodeskallen var trekantet og ganske dyp. Skalletaket var av anapsid type uten sideåpninger hos de fleste, men hos enkelet former finnes det en åpning bak hvert øye lavt i skallen, slik som synapsidene. De hadde alle en velutviklet åpning for pinealøye over hjernekassen. En innbuktning bakerst på hodeskallen antyder at mllerettidene hadde en ytre trommehinne på samme måte som moderne firfisler, men med et stort og tungt stigbøyle-ben. Trolig hørte ikke millerettider like godt som moderne firfisler og skilpadder.
Millerettidene døde sannsynligvis ut mot slutten av perm, kanskje på grunn av konkurranse fra de tidlige skjellkrypdyrene og broøgler.
Systematisk plassering
Millerettidene regnes ofte som en av de mest basale urreptilene. De har gjennom tidene vært plassert som primitive skjellkrypdyr og primitive synapsider takket være åpningene bak øynene hos enkelte arter. Nyere studier viser at denne åpningen er en egen utvikling hos millerettidene, et tilfelle av parallell evolusjon hos to ellers ubeslektede grupper.
Millerettidene viser en meget enkel og lite modifisert bygning, og mange regner den som den eldste sidegreina på urreptilenes (og derved alle landdyrs stamtre. Om så er tilfelle, må det har eksistert millerettider helt tilbake til midre karbon, uten at man kjenner til noen funn. Uansett om de er den eldste sidegreine aller ikke, viser de en meget konservativ anatomi som i det alt vesentlige likner på den vi finner hos de første krypdyrene, som levde 70 millioner år før.
Birkelandsvatnet (Bjerkreim)
Birkelandsvatnet (også kalt Byrkjelandsvatnet og Storavatnet) er en innsjø som ligger i Bjerkreim kommune i Rogaland. Det er ett av flere større vatn i nedbørfeltet til Bjerkreimselva.
Norsk teaterråd
Dramas
Norsk teaterråd driftet nettstedet www.dramas.no, som var en gratis søkbar database for å formidle teatermanuskript til amatørteatergrupper og skoler. Man kunne også søke om oppførelsesrett direkte.
Organisering
Teaterrådets høyeste organ var årsmøtet, som bestod av representanter fra medlemsorganisjoner og fylkesråd. Norsk teaterråd hadde 17 medlemsorganisasjoner og fylkesråd/-kontakt i åtte fylker. Årsmøtet valgte Norsk teaterråds styre, som bestod av syv faste medlemmer og tre vararepresentanter. Sekretariatet ble ledet av en generalsekretær i åremålsstilling.
Medlemsorganisasjoner
Følgende organisasjoner var medlem i Norsk teaterråd:
Fylkesråd:
Storsvenningvatnet
Storsvenningvatnet (også kalt Store Svenningsvatnet, sørsamisk: Svijjege) er en innsjø i Grane kommune i Nordland.
Innsjøen har tilsig fra Kjerringvatnet i sør og noen mindre bekker i øst. Utløpet er i nordenden gjennom ei kort elv til Litlsvenningvatnet, og videre via Svenningdalselva til Vefsna.
Langs østsiden av vatnet går Europavei 6.
Urnemarkskulturen
Urnemarkskulturen (engelsk Urnfield culture, tysk Urnenfelderkultur) er et samlenavn for en rekke kontinentale kulturgrupper som levde i Sentral-Europas bronsealder fra tiden mellom rundt 1300 f.Kr. til omkring 700 f.Kr. Navnet kommer av at gravskikken endret seg fra å gravlegge de døde direkte i bakken til isteden å kremere disse, for deretter å legge levningende i en urne, og begrave denne.
I et område som dekket nåværende Ungarn via en bue over til Østerrike, Tsjekkia og Sør-Tyskland og videre til østlige Frankrike ble det alminnelig med gravfelt bestående av urnegraver. Gravene kunne ligge både på flat mark og i lave hauger. I Nord-Europa kalles den samme perioden ofte for yngre bronsealder.
Kronologi
En detaljert kronologi for urnemarkskulturen har blitt utarbeidet med utgangspunkt i en viktig gravplass ved Hallstatt i Østerrike.
Innen bestemte områder som sydvestlige Tyskland regner man begynnelsen til 1200-tallet f.Kr. (begynnelsen av Ha A), men man gjennomførte allerede kremasjoner i den såkalte bronse D Riegsee-fasen. Ettersom forandringen fra mellomste bronsealder til urnemarkskulturen var gradvis er det spørsmål om definisjon om også vil inkludere denne fasen i kronologien. Urnemarkskulturen dekker fasene Hallstatt A og B (Ha A og B) i Paul Reineckes kronologi, noe som ikke skal sammenblandes med Hallstattkulturen (Ha C og D) i tidlig jernalder som er den kultur som kommer etter urnemarkskulturen. Fasene Ha A og Ha B tilsvarer med fasene III-IV i Oscar Montelius' periodeinndelning for nordisk bronsealder. Hva som de enkelte forfattere inkluderer i Reineckes Bronse D varierer i henhold til den enkeltes oppfatning og den omtalte region.
Urnemarkskulturen er inndelt i følgende faser:
Eksistensen av Ha B3 er omdiskutert ettersom materialet utelukkende består av kvinnegraver. 100-årsinndelingen viser at inndelingen i høyeste grad er skjematisk. Fasene er basert på topologiske endringer og det betyr at de ikke er helt tidsrettet. Flere dendrokronologiske og radiokronologiske dateringer er ytterst påkrevende.
Opprinnelse
Urnemarkskulturen vokste fram fra den eldre høygravskulturen. Endringen er gradvis i keramikken og begravningsmaterialet. I visse deler av Tyskland eksisterte kremasjoner og jordbegravninger samtidig. I visse graver er det blitt funnet både keramikk fra høygravskulturen og sverd fra urnemarkskulturen eller keramikk fra begge kulturene. I kulturens sørlige områder dukker kulturen i henhold til skjemaet overfor mens kulturene lengre nord begynner først i fasen Ha A2.
Opprinnelsen til kremasjonsritene kan bli sett på Balkan hvor det er vanlig i den østlige høygravskulturen. Visse kremasjoner kan finnes i ur-Lausitzkulturen og Trzcinieckulturen. Det finnes ingen tegn på kulturbrudd, verken mellom høygravskulturen og urnemarkskulturen, eller mellom urnemarkskulturen og den senere Halstattkulturen eller ikke lengre fram til jernalderens La Tène-kulturen.
Spredning og lokale grupper
Urnemarkskulturen kan finnes fra vestlige Ungarn via Alpene til atlanterhavskysten ned til nordøstlige Spania. Lokale grupper skiller seg ut spesielt i ulik bruk og utformingen av keramikken.
Sydtysk urnemarkskultur:
Nedre Rhen urnemarkskultur:
Stundom er det en spredning av gjenstander skarpt avgrenset, noe som kan bety en form for politisk strukturer, kanskje stammer. Metallarbeidene er betydelig mer spredt enn keramikk som ikke viser den samme avgrensningen. Det kan bety at keramikk ble laget av spesialister på bestemte verksteder og spredte sine varer over et stort område.
Begravelser
I løpet av høygravsperioden var det vanlig å legge sine døde ubrente i gravhauger, gjerne flere stykker i samme grav. Det stemmer iallfall for det øvre sjikt i samfunnet.
I urnemarksperioden gravla man i enkelgraver, selv om det fortsatt ble reist noen gravhauger. I den tidligste fasen gravde man menneskeformede graver, i blant med steinbelagte gulv der de kremerte restene ble spredt. Senere ble urnegraver det vanligste. Noen forskere mener at dette markerer et fundamentalt skifte i menneskenes tro eller myter om livet og etterlivet.
Størrelsen på urnegravfeltene varierer. I Bayern inneholder de flere hundre graver, men det største gravfeltet i Baden-Württemberg i Dautmergen inneholder bare 30 graver. De døde ble plassert på et gravbål kledd i sine mest personlige smykker. Ofte er det også spor etter matoffer. De kremerte beinlevningene er mye større enn i den romerske perioden, noe som betyr at man brukte mindre ved. Ofte er beinene som er samlet sammen ikke komplette.
De fleste urnemarkfeltene ebbet ut ved slutten av bronsealderen med unntak for de som lå i nedre Rhen som fortsatt ble anvendt i den tidlige jernalderen (Ha C og iblant til og med D).
Gravenes utformning
De kremerte beinene kunne bli plassert i enkle groper. I noen tilfeller var konsentrasjonen av bein tett, noe som kan tyde på at de opprinnelig var oppbevart i beholdere av organisk materiale. Om beinene var plassert i urner var de ofte dekket av en flat skål eller stein. I en spesiell type begravelse var urnen dekket av et kar både nedentil og oventil. Ettersom gravene aldri overlappet hverandre kan de ha vært markert med en form for markering i tre eller stein.
Gravgaver
Urnen som inneholdt de kremerte beinene med fulgt av andre og mindre beholdere av keramikk som skåler eller kopper. De kan ha inneholdt mat. Gravurnen ble oftest plassert i midten og ofte har de øvrige beholderne ikke blitt plassert på bålet og brent. Gaver av metall er barberkniver, våpen som har blitt ødelagt (bøyd eller brukket), armbånd, smykker for halsbånd eller tilsvarende, nåler til spenner. Metallgravgaver ble mer sjeldent i slutten av urnemarkperioden mens andelen av andre typer gaver økte. Brente dyrebein blir ofte funnet, de kan ha blitt plassert på bålet som mat. Bein fra mår i gravene i Seddin kan ha tilhørt klesdrakter. Rav eller glasshalsbånd (Pfahlbautönnchen) må regnes som luksusgaver.
Overklassens begravelser
Overklassen ble plassert i kammer bygd av tre, sjelden i steinkister eller kammer med steinbelagte gulv under gravhauger eller kiste. Gravene inneholdt spesielt fint bearbeidet keramikk, dyrebein, vanligvis flesk, iblant gullringer eller tepper, og i noen spesielle tilfeller små minatyrvogner. Noen av disse rike gravene inneholdt restene av flere personer. I disse tilfellene ses restene av kvinner og barn som offergaver. Inntil vi vet mer om de sosiale status og utstrekning i den sene bronsealderen skal man tolke disse funnene med forsiktighet. Mot slutten av urnemarkskulturen ble noen kropper brent på stedet og deretter dekket av en gravhaug, tilsvarende begravelsen av Patroklos som ble beskrevet av Homer og begravelsen av Beowulf (dog med et tillegg av skipbegravelse). I løpet av den tidlige jernalderen ble det igjen vanlig å begrave de døde ubrente.
Verktøy
Typiske bronseverktøy har vært bredbladete økser med sokkel. I nord ble det fortsatt brukt økser laget av stein.
Våpen
Det bladformete sverdet fra urnemarkskulturen kunne bli brukt for hogg i kontrast til stikksverdene fra den tidligere høygravskulturen. Vanligvis hadde de en ansats. Skjeftet var også gjort i bronse. Det ble gjort for seg og inneholdt en annen legering. Disse sverdene er kjent fra Bronse D (Rixheimsverd). Andre sverd hadde skjefter som muligens var laget av tre, bein eller av horn.
Rustninger som skjold, brystplater (cuirass), leggbeskyttere og hjelmer er ekstremt sjeldne og er knapt funnet i noen graver. De beste eksempler på bronseskjold kommer fra Plzeň i Böhmen og har et naglet håndtak. Tilsvarende våpen har blitt funnet i Tyskland, vestlige Polen, Danmark, De britiske øyer og Irland. Vi antar at de er blitt laget i nordlige Italia eller i de østlige delene av Alpene og har vært etterligninger av skjold av tre. I myrer på Irland har det blitt funnet lærskjold (Clonbrinn, Co. Wexford). Brystplater av bronse har vært kjent siden Bronse D. Ni stykker komplette brystplater har blitt funnet i Saint Germain du Plain, Marmesse, Haute-Marne (Frankrike) og fragment i Albstadt-Pfeffingen (Tyskland). Bronesplater (phalerae) kan ha hatt påsydd lærbeskyttelse. Leggbeskyttere med rikt dekorerte bronse er kjent fra Kloštar Ivani? (Kroatia) og i Paulusgrotten i nærheten av Beuron (Tyskland).
Vogner
Omkring et dusin vogner med fire hjul og bronseinnlegninger som har blitt gravd ned er kjent fra den urnemarksperioden. De finnes blant annet i Hart an der Alz, Mengen, Poing, Königsbronn, Tyskland og St. Sulpice i Sveits. I Alz har vognen blitt lagt på bålet, deler av bein festet seg på de delvis sammensmeltede metallakslene. Hestebitt i bronse (i en del) er funnet fra samme periode. Hestebitt i to deler er bare funnet i senere periode og kan komme av østlig innflytelse. Hjuleikere av tre og bronse er kjent fra Stade, Tyskland. Et hjul helt i tre har blitt gravd ut i Corcelettes, Sveits og i Wasserburg-Buchau, Tyskland (80 cm i diameter).
I Milavče i nærheten av Domažlice, Böhmen, er en miniatyrbronsevogn med fire hjul lastet med en stor gryte (30 cm i diameter) inneholdt en kremasjon. Denne spesielt rike graven var dekket av en gravhaug. Vognen fra Acholshausen (Bayern) inneholdt en mannsgrav.
Slike vogner er også kjent fra nordisk bronsealder. Vognen fra Skallerup i Danmark inneholdt også en kremasjon, og Osebergfunnet fra norsk jernalder hadde også en vogn i graven. I Peckatel Mecklenburg i Tyskland har man funnet en grytevogn og andre kostbare gravgaver sammen med et ubrent skjelett (Montelius III/IV). Et annet eksempel kommer fra Ystad i Sverige. Eksempler i sørøstlige Europa finnes i Kanya i Ungarn og Orăştie i Romania. Miniatyrvogner i leire, noen ganger sammen med en and, er kjent siden den midterste bronsealderen (Dupljaja, Vojvodina, Serbia).
Jern
En jernring fra Vorwohlde (Tyskland) som er datert til 1500 f.Kr. er det tidligste funnet av jern i Sentral-Europa. I løpet av den senere delen av bronsealderen ble jern benyttet til å dekorere hjaltet på sverd (Schwäbisch-Hall-Gailenkirchen, Unterkrumbach, Tyskland) og kniver (Dotternhausen, Plettenberg, Tyskland) og som nåler. Anvendingen av jern som våpen og i domestiserende miljø begynte først i den senere Hallstattkulturen. En vid spredning av jern til verktøy begynte å bli anvendt i La Tène-kulturen.
Åpne bosetninger
Husene besto av en eller to ganger. Noen var ganske små, 4,5 x 5 meter som Runder Berg (Bad Urach, Tyskland), 5-8 meter lange som ved Künzig (Bayern, Tyskland), andre opp til 20 meter lange. De ble bygd med trepåler og vegger av tre og leire. Ved Velatice-bosetningen i Lovčičky (Mähren) har 44 hus blitt gravd fram. Store klokkeformede forsvarsgroper er kjent fra Knovízkulturen. Bosetningen i Radonice (Louny) hadde 100 groper. De har trolig blitt benyttet til å oppbevare korn og demonstrerte en betydelig overskuddsproduksjon.
Befestede bosetninger
På et befestet høydedrag ved Hořovice i nærheten av Beroun (CR) var femti hektar omkranset av steinmurer. De fleste bosetninger var dog mindre. Metallarbeid er konsentrert til de befestede bosetningene. På Runder Berg i nærheten av Urach i Tyskland har man funnet 25 støpeformer i stein.
Det har ikke blitt påvist egne boliger for en øverst klasse, men det er for få bosetninger som er blitt undersøkt.
De befestede bosetninger er blitt tolket som sentrale steder. Noen forskere ser på framveksten av fornalderborger som et tegn på økende krigføring. De fleste fornalderborgene ble oppgitt ved slutten av bronsealderen.
Kult
I løpet av Knovizkulturen har man funnet skjæremerker og spor etter ild på menneskebein i groper i bosetningene. Det har blitt tolket som bevis på kannibalisme. Kanskje var det vanlig med en rituell amputering av menneskelik. Måneformede leirfigurer (ildbukk) kan ha hatt en religiøs betydning. Vannfugler som ender, gjess og lignende ble i stort antatt lagd bilder og figurer av. Koblingen av vannfugler og vann har øyensynlig hatt en oversanselig betydning. Stundom er vannfuglene kombinert med sirkler, et såkalt sol-bark-motiv.
Økonomi
Kyr, griser, sauer, og geit ble holdt foruten hester og hunder, og kanskje også gjess. Kyrne var ganske små med en høyde på rundt 1,20 over manken. Hestene var ikke mye større med sine 1,25 meter.
Å felle skog var meget vanlig i denne perioden. Enger og åpne marker ble antagelig skapt for første gang i denne perioden, noe som er understøttet av pollenanalyser. Det førte til økt erosjon og sedimentavleiring i elvene.
Hvete og bygg ble foredlet sammen med ertevekster og hestebønner. Valmuefrø ble benyttet som olje og som medisin. Hirse og havre ble foredlet for første gang i Ungarn og Böhmen, rug var allerede foredlet mens det enda lengre vest bare var en brysom uvekst. Lin synes å ha fått mindre betydning, kanskje for at ull ble brukt til klær. Hasselnøtter, epler, pærer, slåpebær og eikenøtter ble samlet inn. Noen rike graver inneholdt siler, som kan ha blitt brukt til å sile vin som ble importert fra sør, men støttende bevis for dette mangler.
Ull ble benyttet for å spinne, og funn av veveutstyr viser at det var vanlig, og bronsenåler ble brukt til å sy.
Etnisk spredning
Ettersom det ikke finnes noen skrevne kilder er det ukjent hvilket språk som ble snakket av urnemarkskulturen. Noen forskere har antatt at de var forgjengerne til keltiske språk. Materiale som er funnet i de områder hvor senere kulturer snakket keltisk eller «Galatoi» av greske skribenter (som selv aldri var der) har blitt nevnt som holdepunkt, men det er blitt bestridd av andre forskere. Det er fortsatt ikke mulig å trekke noen konklusjoner.
Nes prestegård
Nes prestegård (Gamle Nes gård eller egentlig bare Nes) er den historiske og navnemessige bakgrunnen for Nes kommune i Akershus i Viken fylke. Prestegården ligger i dag på Disen. Selv om gården ikke lenger eksisterer som egen enhet, lever navnet videre både som kommunenavn og i en rekke offentlige og kirkelige sammenhenger i romerikskommunen.