cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fire fluer på grå fløyel
Handling
Men Roberto bestemmer seg for å bli værende i huset, og begynner snart ett seksuelt forhold med Dalia. Arrosio besøker Villa Rapidi, et psykiatrisk sykehus. Han snakker med en doktor angående en ikke-navngitt pasient som fikk diagnosen drapssyke. Når faren til denne pasienten plutselig døde, forsvant de psykotiske symptomene uforklarlig, og pasienten ble utskrevet kort tid senere. Senere, når han forsøker å finne den uidentifiserte pasienten, blir Arrosio myrdet. Roberto forstår at drapsmannen sannsynligvis vil komme etter ham, og venter med en pistol i sitt mørke hjem.
Robin Hanson
Robin Hanson (født 2. april 2001) er en svensk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter fri der han kom på 27. plass i forsøksheatet med tiden 49,07 og kvalifiserte seg ikke til semifinalen.
Rachicephala
Rachicephala er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mexico.
HR Top 40
HR Top 40, også kalt Official Toplista HR 40, er Kroatias offisielle singlehitliste basert på airplay-tall fra utvalgte radiostasjoner i landet. Listen publiseres ukentlig og har vært offisiell hitliste i Kroatia siden etableringen i 2013. Listen ble opprinnelig utarbeidet av det kroatiske musikkinstituttet IHG (Institut hrvatske glazbe), men utarbeides nå av IFPIs kroatiske divisjon, Hrvatska diskografska udruga.
Det utarbeides flere ukentlige lister, blant annet en topp 40-liste for kroatiske utgivelser (HRtop40) og en topp 40-liste over de mest spilte sangene på kroatisk radio den siste uken, kalt Airplay Radio Chart (ARCtop40). Artistene som har ligget lengst på listen er Vatra med sangen «Tango», som lå 25 sammenhengende uker på førsteplass, og Psihomodo Pop med «Donna», som lå 52 sammenhengende uker på listen.
Traité de mécanique céleste
Bind 2 (1798)
Bind 2 tar for seg grunnleggende astronomi. Her beskrives deretter gravitasjon og hvordan dette kan beskrives ved hjelp av differensialligninger. Videre forklares planetenes elliptiske baner og hvordan disse varierer periodisk over tid, tildels som et resulatat av andre legemer slik som solen og ulike mindre satelitter.
Bind 3 (1802)
Bind 3 tar for seg Månen og beskriver hvordan dennes bane også kan beskrives ved en ellipse, og hvilke ulikheter som gjelder for månen. Videre tar den for seg Jordens form og hvilke ulikheter det medfører, samt andre planeter og et hypotetisk «uendelig medium».
Bind 4 (1805)
Bind 4 tar for seg Jupiter og Saturn spesielt, med fokus på deres mange satelitter.
Bind 5 (1825)
Bind 5, utgitt 10 år etter bind 4, er av og til ikke inkludert i samlingen, og ble ikke oversatt til engelsk i sin samtid.
Oversettelser til engelsk
Det ble gjort flere forsøk på å oversette verket til engelsk på begynnelsen av 1800-tallet. Pastoren John Toplis (1814) og vitenskapsmannen Thomas Young (1821) publiserte begge en oversettelse av bind 1, mens Henry Harte tok for seg både bind 1 og 2. De opplevde imidlertid alle at matematikken gjorde det vanskelig å oversette verket direkte, særlig der det ikke var mulig å følge Laplaces utregninger direkte – der deler av de matematiske utledningene manglet, eller ved at britisk matematikk ikke alltid var oppdatert i forhold til fransk matematikk.
Olav Skoglunds Minneløp 2011
Olav Skoglunds Minneløp 2011 ble arrangert 18. juni 2011. Olav Skoglunds Minneløp er et 80 km langt rulleskirenn, som går fra Kragerø sentrum til Gautefall i Telemark.
Traité de mécanique céleste
Oversettelser til engelsk
Den amerikanske forskeren Nathaniel Bowditch gjorde første forsøk på å oversette hele verket – i form av de fire første bindene. Disse ble utgitt i rekkefølge i 1828, 1832, 1834 og 1839. Bowditch la til matematiske utledninger i form av egne notater for å oppklare det som ikke var tydelig fra Laplaces utledninger
Olav Skoglunds Minneløp 2011
Resultater kvinner
Kun én utøver deltok i klassen for kvinner.
Traité de mécanique céleste
Oversettelser til engelsk
Mary Somerville startet, oppfordret av Henry Brougham og veiledet av John Herschel, på et tilsvarende oversettelsesprosjekt rundt 1829. I mars 1830 fikk hun, via Herschel, tilsendt Bowditchs oversettelse av bind 1. Hun uttrykte imidlertid at hun fortsatt ønsket å fortsette med prosjektet – der hun ønsket å presentere de grunnleggende prinsippene først, og deretter resultatene på «enklest mulig måte». Somerville startet verket med et eget forord, «Preliminary Dissertation», der hun forklarte de matematiske fremgangsmåtene brukt i oversettelsen og sammenlignet disse med utledninger baseert på newtonsk mekanikk. Da manuskriptet hadde blitt akseptert for publikasjon ble en rekke andre britiske forskere involvert for å dobbeltsjekke at innholdet og utregningene var korrekte. I 1831 ble oversettelsen, i form av forord og fire bind, publisert under tittelen The Mechanisms of the Heavens. Boken ble godt tatt imot i Storbritannia, med gode anmeldelser og vidt spredt blant andre vitenskapsmenn. Til dags dato er dette den mest brukte oversettelsen av Traité de mécanique céleste til engelsk.
Deinocladus
Deinocladus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 3 arter.
Utseende
Middelsstore, avlange, brokete bladbiller.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Peru).
Ola Andersson
Ola Per Andersson (født 1. juli 1966) er en svensk tidligere fotballspiller og nåværende sportssjef for.
Ola Andersson ble hentet av i Division 1 fra Bälinge i Division 4. Etter tre sesonger med Brommapojkarna gikk han til i Division 2 og hjalp dem opp til Division 1 i sin første sesong i klubben. På våren 1994 var han på prøvespill den portugisiske toppdivisjonsklubben hvor han i en treningskamp scoret to av lagets fire mål uten at det førte til en overgang. I stedet ble han kjøpt av mot slutten av året.
For AIK fikk Andersson sin debut i Allsvenskan 9. april 1995 i en alder av 28 år. Han overgikk raskt sitt mål om å spille seg inn på laget i løpet av sin første sesong. Ikke bare etablerte han seg umiddelbart som lagets ballfordeler på midtbanen. Allerede 22. mai ble han innkalt til EM-kvalifiseringskamper i juni mot  og.
Etter å ha vært ubenyttet reserve mot Island og i en treningslandskamp mot, fikk han sin landslagsdebut tre uker før han fylte 29 år da han spilte de siste minuttene av EM-kvalifiseringskampen borte mot England. To dager senere spilte han sin eneste landskamp fra start i en treningslandskamp som endte uavgjort mot på City Ground. I landslagssammenheng var Andersson bare involvert ved én ytterligere anledning da han i 1997 spilte en B-landskamp mot.
I stormen
I stormen er en roman av Olav Duun, utgitt i 1923. Romanen er det sjette og siste bindet i romanserien Juvikfolket (1918–1923), og det tredje bindet hvor Odin Setran er hovedpersonen.
Ola Andersson
Andersson spilte alle AIKs seriekamper under sine to første sesonger for klubben. Kneskader ødela deler av de siste årene hans i klubben. Med AIK ble han cupmester i 1996, 1997 og 1999. Han ble også svensk mester i 1998, men spilte for få kamper til å bli tildelt medalje.
Aleksandr Khanzjonkov
Aleksandr Aleksejevitsj Khanzjonkov (russisk: Александр Алексеевич Ханжонков, født i Khanzjonkovka i Det russiske keiserdømmet, død 1945 i Jalta) i Sovjetunionen var en russisk regissør og manusforfatter.
I stormen
Ei sentral scene i boka er forliset i det nest siste kapitlet, «I stormen»; med den «kjende båtkvelvscena, eit av høgdepunkta i norsk litteratur.» Odin og rivalen Lauris havner på båthvelvet som bare har rom for én. Først slåss de med hverandre om hvem som skal være den ene. Etter hvert går det over til en indre diskusjon som Odin har med seg selv.
Ola Andersson
Etter den aktive fotballkarrieren tok slutt har han markert seg som ekspertkommentator hos fjernsynskanalene Canal+ og SVT.
I stormen
Innhold
Handlinga i romanen er lagt til sommeren og høsten 1918, femten år etter handlinga i den forrige boka i serien, I ungdommen. Odin og Ingri har vært gift i femten år, og har to sønner: Anders på 14 år, og den langt yngre Per. Odin er ordfører i bygda, og er også leder for den nye siljeoljefabrikken. Han og familien bor på ei tomt fra gården Håberg, mens Astri og Lauris er sjølfolket på gården. Lauris er også banksjef i bygda. Litteraturkritikeren Eugenia Kielland oppsummerer samfunnet i romanen slik: «Odin, som har røtter saa dypt i gammeltiden, han har forstaatt den nye tid og skapt det lille samfund om efter dens krav. Alle de sammenslutninger som skal erstatte det primitive samfunds absolute enhed, ætten, er vokset op under hans arbeide: ungdomslag, bondelag, gamlehjem, kooperative foreninger».
Det offentlige livet i bygda preges av flere konkurrerende «frelsesprofetar»: bedehuskristendom representert ved Mikkel Vikesylt, og klassekamp representert ved agitatoren Engelbert. Vikesylt var også en biperson i romanen På Lyngsøya (1917). I tillegg opptrer den frilynte ungdomslagsbevegelsen med en folketaler. I begynnelsen av romanen er det streik på fabrikken. Odin opptrer som en forsonende mann, som stiller seg på arbeidernes side i streiken. Lauris stiller seg på siden til bøndene, som er aksjeeiere i fabrikken, og er innstilt på en konfronterende linje for å kue arbeiderne. Det er i det hele tatt et mønster at Lauris velger det motsatte standpunktet til Odin.
Lauris legger på ulike måter opp til å skade Odin, eller til å få ham til å skade seg selv. Et av grepene er å spre rykter om Ingri, og egge fram sjalusi hos Odin. Et moment i Odins etiske resonnement gjennom boka er at vondskap ikke er noe som bare finnes i andre personer; det finnes også i ham selv.
Odin tvinger Lauris med seg på en seiltur i dårlig vær fordi de må hente doktor eller medisin til Astri. Han velger en liten båt som bare rommer de to. Etter forliset fører Odin og Lauris en samtale mens de kjemper for livet på båthvelvet. Samtidig har Odin en diskusjon med seg selv. han svinger «mellom to tider og to livssyn». Han vet at han kan velge en overmenneske-holdning overfor Lauris, men velger til slutt å ofre seg selv. I romanen sies det slik: «Verda hadde gått rundt ein sving, ein sving på hundre år eller meir, han var langt langt atti tida. Mørkre og villmannskapen. Godt å vera til. Herre og hund. 'Men nei, sei æ, æ e ikkj den at æ kjøpi mæ live. Han e som eit menniskj, han ò. – – Lauris!' skreik han.» Duun-kjenneren Rolv Thesen oppsummerer det slik: «Per Anders [i Juvikingar] tok tak med djevelen i naustet, med ei makt utanfor seg. Odin har teki tak med den vonde makt i sin eigen hug; der førte han sin strid med «djevelen» og vann.»
Romanen slutter på en måte som peker tilbake på det første bindet i romanserien. Liket av Odin blir funnet igjen i fjæra nedenfor Svarthammaren. På det samme stedet jaget tippoldefaren Per en tjuv på sjøen så han druknet, «i primitiv villskap og fordi dei trudde dei hadde rett til det.» Fortellingen om Odin kan derfor forstås som en fortelling om utvikling av et høyere etisk nivå i slekten.
Professor Daniel Haakonsen peker på at Odin er den personen i Duuns forfatterskap som «enklest og klarest forener selvrespekt og menneskelig ansvar», de to etiske idealene som går gjennom Duuns forfatterskap. Odins tale på ungdomsfesten har likhetstrekk med Duuns siste romaner Samtid (1936) og Mennesket og maktene (1938): forfatteren forsøker å formulere et fundament for en relevant humanisme. I denne boka skjer det i etterdønningen etter første verdenskrig, og i de to andre bøkene skjer det i angsten for en ny krig; Duun er «på leiting i sjølve mennesket etter noko å tru på og byggje framtida på.»
Eksterne lenker
The_People_of_Juvik
Geir Hagland
Privatliv
Hagland oppvokst på Rødøy på helgelandskysten i Nordland fylke. Han var den første åpne homofile i Nord-Norge, og startet den første homo-organisasjonen i Bodø i 1973.
Hagland har vært svært aktiv i DNF-48, som var den første(?) nasjonale foreningen for homofile i Norge. Dette er forløperen til det som i dag er kjent som FRI. Da han ønsket å bli medlem i DNF-48 allerede som 18-åring, måtte han vente med å arbeide aktivt for foreningen siden 21 år var aldersgrensen for å kunne bli med i foreningen
Urds vei (Bærum)
Urds vei (1-11, 2-24) er en vei på Rykkinn i Bærum kommune i Viken.
Geir Hagland
Hagland jobbet med opplysningsarbeid og ble etter hvert en sentral figur i homobevegelsen. Han var i perioden 1979-82 landsstyreleder i forbundet av DNF-48.
Urds vei (Bærum)
Urds vei har avkjøring fra Norneveien, på nordsiden av denne, og ligger dermed på østsiden av Rykkinnveien. Den går i en bue og ender opp i enden av Norneveien. Veien ligger cirka 91 meter over havet.
Geir Hagland
Han har drevet med omfattende informasjonsarbeid gjennom sine mange informasjonsturneer og holdningskampanjer både i Norge og internasjonalt både gjennom foreningen DNF-48 og via andre organisasjoner.
Olav Skoglunds Minneløp 2010
Resultater kvinner
Kun to utøvere deltok i klassen for kvinner. Sandra Hansson vant løypa på 30 km, som eneste deltaker, og 30 km junior ble vunnet av Pia Sofie Måbø.
Geir Hagland
Internasjonal aktivisme og rapportering
Hagland har skrevet reportasjer og drevet aktivisme for homofiles rettigheter internasjonalt. Særlig i Øst-Europa og Midt-Østen
Rusalka
Handling
En prins er romantisk involvert med datteren til en mølle-eier. Men nå forteller prinsen henne at han må avbryte forholdet deres. Etter at prinsen har reist sin vei, forsøker den fortvilte unge kvinnen å begå selvmord ved drukning.
Men når prinsens bryllupsdag til en annen kvinne nærmer seg, plages han stadig oftere av tanken på hans tidligere kjæreste - som dukker opp uansett hvor han går. Til slutt blir prinsen tvunget til å vende tilbake, og han må prøve å finne ut hva som egentlig skjedde med henne - uansett hva konsekvensene måtte bli.
Davidraena
Davidraena er en slekt av palpebiller som lever i og ved ferskvann.
Utseende
Små (1,6-2 millimeter), nokså brede, mørke palpebiller. Antennene er noks tynne, 11-leddete, mye lengre enn palpene. De to innerste leddene er ganske kraftige, de påfølgende tynne, blir gradvis videre mot spissen. Hodet er skovlformet, nokså bredt, med flere påfallende groper, fasettøynene er små og sitter nær bakkanten, der de også er to tydelige punktøyne (ocelli). Pronotum er nær dobbelt så bredt som langt, rundet, med seks buede lengderibber, der de midtre paret går oer hele lemgden, de to parene på sidene er ufullstendige. Dekkvingene er rundede, karftig punkterte, hver dekkvinge med tre opphøyde lengderibber.
Levevis
Palpebillene lever i eller ved vann. Disse artene er beskrevet fra vannsig i fjellområder, mellom 900-1900 meter over havet.
Utbredelse
Slekten er beskrevet fra det sørlige India.
Leonardo Castellani
Leonardo Castellani (født 16. november 1899 i Reconquista i provinsen Santa Fe i Argentina, død 15. mars 1981 i Buenos Aires) var en argentinsk prest tilhørende jesuittordenen, essayist, romanforfatter, poet og teolog.
Studier, prestevielse
Leonardo Castellani ble jesuitt, og ble ordinert til prest i 1930 i kirken Sant'Ignazio di Loyola a Campo Marzio av kardinal Francesco Marchetti-Selvaggiani, som virket i den romerske kurie. Han studerte filosofi og teologi i Roma.
Litterært og politisk virke, konflikter
Tilbake i hjemlandet sitt virket han i den katolske presse og engasjerte seg i politikken som en representant for katolsk nasjonalisme. Han publiserte i en rekke aviser og tidsskrifter, det teologiske blant annet i Estudios og Criterio.
Han var blant kandidatene til Alianza Nacionalista-partiet om et sete i kongressen ved valget i 1946. Mellom 1946 og 1949 kom han i konflikt med sin egen presteorden, jesuittordenen, og han ble raskt sendt til et toårig opphold i Manresa i Spania.
Etter at hans bønn om å være med på brorens begravelse ble avslått, rømte Castellani fra Manresa og returnerte til Argentina. Han ble deretter utvist fra ordenen og suspendert fra sine prestelige fullmakter. Disse ble imidlertid gitt ham tilbake i 1966.
Fader Castellani har etterlatt seg et betydelig antall essays, romaner, fortellinger og poesi. Blant det brede spekter av emner han tok opp, er hans religiøse skrifter av særlig betydning, spesielt hans prekener over evangeliene og hans eksegese av Johannes' åpenbaring. Hans store intellektuelle produksjon omfatter videre en kommentert utgave av Thomas Aquinas' Summa Theologica.
En av hans siste bøker er dedisert til Søren Kierkegaard, som han næret stor beundring for. Fader Castellanis stil er kraftig, livlig og med en skarp intelligens.
Tatt i betraktning at hans politikske høyresympatier skaffet ham motvilje fra den progressive venstreorienterte intelligentsia på den ene siden, og hans konflikter med jesuittordenen skapte mistillit i viktige sektorer i den katolske verden, er det ingen overraskelse at Castellanis arbeid aldri har nådd den posisjon man ellers kunne ha forventet blant argentinske forfatterskap. Bortsett fra en begrenset gruppe ivrige beundrere som de argentinske forfattere Rafael Squirru og Sebastian Randle (forfatter av en omfangsrik biografi om presten utgitt av Vortice i 2003) og kardinal Antonio Quarracino som anså ham som en av de mest betydningsfulle argentinske intellektuelle i det tjuende århundre, ble Castellanis arbeid ganske lite kjent i hans eget land, særlig utenfor katolske og tradisjonalistiske kretser.
Einar Zangenberg
Einar Christian Constantin Zangenberg (født 22. desember 1882 i København i Danmark, død 24. oktober 1918 i Wien i Østerrike-Ungarn) var en dansk skuespiller og regissør. Han virket først i Danmark, i Tyskland fra 1914 og fra 1917 i Østerrike. Zangenberg døde i Wien i spanskesyken da han var 35 år.
Dansk film
I 1908 debuterte han for Nordisk Film, men det ble med én film. Han kom ikke riktig i gang før i 1910. Den danske filmbransjen var da lite utviklet, og skuespillersønnen birdo raskt til å gi den vind i seilene. Han ble en av de mest produktive skuespillerne i den tidlige stumfilmens era. Han var den første danske skuespilleren som kunne styre et fly, og ble derfor dansk films første «våghals», særlig fordi han også red, svømte og kjørte bil. Han hadde flyverroller i En lektion (1911), Den store Flyver (1912) og En Opfinders Skæbne (1912) innen han ble direktør og kunsterisk leder ved Dansk Kinograf-Film, der han både regisserte og selv spilte hovedroller.
Til Tyskland, så Østerrike
Kort før krigsutbruddet i 1914 fulgte Zangenberg strømmen av tallrike danske filmfolk i retning Berlin. Under verdenskrigen regisserte Zangberg en rekke filmer for selskapene PAGU og Flora-Film i den tyske hovedstaden – for det meste dramaer og kriminalhistorier.
I 1917 reiste Einar Zangenberg til Wien for å produsere Das Kind meines Nächsten, en propagandafilm som ble fremmet fra høyeste hold og som skulle bidra med midler til forsorg for krigsskadede barn. Keiserinne Zita fremtrådte høyst personlig foran kameralinsen, Zangenberg selv spilte hovedrollen. Med A-Zet-Film hadde han også sitt eget produksjonsfirma.
Han var gift med skuespilleren Alfi Zangenberg og far til skuespilleren Lillian Zangenberg.
Filmografi (utvalg)
som skuespiller:
som regissør:
Gottorps globus
Gottorps globus var en meget stor himmelglobus som ble bygget på midten av 1600-tallet ved Gottorp slott i dagens tyske delstat Schleswig-Holstein. Den var så stor at flere personer kunne sitte inni i den og betrakte en gjengivelse av stjernehimmelen på dens innside. På dens utside var Jordens kjente hav og kontinenter inntegnet som på en vanlig globus.
På begynnelsen av 1700-tallet fikk Peter den store globusen demontert og bragt til St. Petersburg. Etter en ødeleggende brann ble den gjenoppbygget rundt 1750 og er i dag utstilt i byens Kunstkammer.
Ved Gottorp Slott i Schleswig ble en mest mulig eksakt kopi av den opprinnelige globusen bygget ferdig i 2005. Den er nå tilgjengelig for publikum i en spesiell bygning i slottshagen.
Konstruksjon
Hertug Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp som regjerte i første halvdel av 1600-tallet, hadde stor interesse av kunst og vitenskap. Han ga derfor sin hoffmatematiker og bibliotekar Adam Olearius i oppdrag å bygge en spesielt stor globus for å kunne fremstille datidens kunnskap om Jordens land og stjernehimmelen utenfor. Ved hjelp av mange håndverkere og kunstnere sto den ferdig i 1664, noen få år etter at hertugen døde.
Globusen hadde en diameter på litt over tre meter. På utsiden var Jordens kjente land og hav tegnet inn på en kunstferdig måte. En liten dør i overflaten gjorde det mulig å gå inn i globusen. I midten var det plassert et lite, rundt bord med benker omkring. Det var god plass til 6-8 personer. Globusen var plassert i et egen, vakker bygning som var spesielt laget for den i slottshagen.
Under globusen var det installert et hydraulisk drivverk som roterte den om en akse som pekte mot Polarstjernen. Den var derfor parallell med Jordens rotasjonsakse. Bordet inne globusen sto fast under denne bevegelsen og utgjorde dermed horisonten for tilskuerne. Omtrent tusen stjerner var markerte med kopperstifter på innsiden sammen med en liten kule som anviste Solens plass langs Ekliptikken. På denne måten var globusen en første utgave av et moderne planetarium hvor tilskuerne kunne følge Solens gang gjennom et døgn og dermed forstå hvordan lengden på dag og natt varierte gjennom året avhengig av dens høyde over horisonten.
Flytting til Russland
Etter slaget ved Poltava i 1709 hvoretter Karl XII flyktet til dagens Moldava, fortsatte likevel den nordiske krigen. Russland hadde alliert seg med Danmark-Norge og førte etterhvert krigen inn i de svenske områdene i Nord-Tyskland hvor Peter den store selv deltok i 1713. Den dansk-norske kongen Frederik IV hadde inntatt hertugdømmet i Gottorp året før. Da den russiske tsaren besøkte slottet der, ble han så begeistret over den store himmelglobusen at han fikk den som gave under mer eller mindre påtrykk.
Da Carl Frederik av Slesvig-Holsten-Gottorp overtok hertugdømmet etter sin far i 1702, var han så ung at ble styrt av en formynder. Han ble senere med den svenske hæren da Karl XII ble drept ved Halden i 1718 og gjorde deretter krav på den svenske tronen. Da dette ikke lyktes, gikk han i ledtog med Russland og giftet seg der i 1725 med datteren Anna Petrovna til Peter den store. Deres sønn ble senere tsar Peter III av Russland, men bare i en kort periode på seks måneder i 1762.
Transport til St. Petersburg
Allerede om sommeren 1713 ble globusen demontert og lastet ombord i galiotten Halvmånen som skulle besørge den første del av transporten fra Schleswig. På grunn av engstelse for den svenske flåten i Østersjøen gikk den første del av reisen til Pillau utenfor Königsberg hvor kistene med globusen ble lastet over på land hvor transporten skulle fortsette videre med hest og slede. Slik ble den transportert nordover til Riga hvorfra den ble videreført med båt til Reval i dagens Tallin. På vinterføre igjen med hest og slede hjulpet av flere hundre soldater og bønder kom den på denne måten endelig til St. Petersburg om våren 1717 etter en reise som hadde pågått i nesten fire år.
Ved tsarens palass i St. Petersburg ble globusen først installert i et eget hus. Men etter Peter den stores død i 1725 ble ansvaret for den overført til hans nylig grunnlagte vitenskapsakademi. Der ble det bestemt at globusen skulle plasseres i tårnet til det store Kunstkamera som ble oppført på samme tid. Her skulle akademiet selv holde til i det som var et nytt palass tenkt som «Vitenskapenes Hus».
Brann og rekonstruksjon
Noen dager før jul i 1747 oppstod det en større brann i tårnet til kunstkammeret hvor globusen stod. Den brant helt opp bortsett fra metalldelene den inneholdt og den lille inngangsdøren. Vitenskapsmannen Lomonosov fikk i oppdrag å gjenoppbygge den. Det ble bestemt at den skulle nå plasseres et annet sted i et eget «Globushus».
Allerede i 1750 var den omtrent ferdig. Ansvaret for produksjon og monteringen av alle stjernene på innsiden som igjen var laget av kobberstifter i forskjellige størrelser, hadde den tysk-danske legen og fysiker Kratzenstein. Han var ankommet akademiet høsten 1748. Noen få år senere var globusen dekket på utsiden med oppjusterte karter over den kjente verden.
Til Tyskland og tilbake
Der ble den stående til høsten 1941 under Andre Verdenskrig da tyske soldater okkuperte stedet. De fikk den transportert med jernbanen til Tyskland hvor den ankom Neustadt nord for Lübeck året etterpå. For å beskytte den mot allierte luftangrep ble den oppbevart der inne i et sykehus. Selv om det var meningen å bringe den tilbake til Gottorp, ble den på britisk initiativ ført til Lübeck da krigen var slutt. Etter en kort utstilling der i byen ble den i 1947 sendt med båt fra Hamburg til Murmansk og videre med tog tilbake til Leningrad som nå St. Petersburg het. Der var det meningen å stille den ut i Eremitasjen, men etter kort rådslagning ble det bestemt å gjenoppbygge Kunstkammeret med det opprinnelige tårnet. På den måten kom globusen i 1948 tilbake på plass i dets femte etasje igjen. Etter flere mindre restaureringer kan den fremdeles beskues på dette stedet.
En ny Gottorp-globus
Etter krigens slutt i 1945 ble Gottorp Slott omgjort til museum for delstaten Schleswig-Holstein. Etter mange års planlegging bestemte myndighetene å gjenoppbygge den opprinnelige Gottorp-globusen i et eget hus i parken bak slottet. Arbeidet var ferdig i 2005. Nå kan den beundres der med reproduserte stjernebilder på innsiden og nye kart på utsiden. Selv om det hydrauliske drivverket er erstattet med en elektrisk motor, er opplevelsen i det lille planetariet den samme som da det stod der for første gang.
Lucie Katrine Sunde-Eidem
Lucie Katrine Sunde-Eidem (født 9. mai 1981 i Trondheim) er en norsk HR-direktør og politiker (Venstre). Sunde-Eidem var statssekretær i Nærings- og fiskeridepartementet fra 24. januar 2020 til 17. september 2021. Hun gikk av som statssekretær 17. september 2021 for å begynne i firmaet Scale Aquaculture som inngår i Gustav Witzøes sjømatkonsern Kvarv.
Sunde-Eidem har vært nestleder i Trondheim Venstre og har sittet i kommunestyret siden 2015.
Sunde-Eidem var styreleder for Miljømerking Norge (Svanemerket) fra 2018 til 2020. Hun har jobbet med HR og ledelse i privat og offentlig sektor siden 2006. Fra 2015 til 2018 var hun spaltist for Psykologisk Tidsskrift, hvor hun skrev om ledelse og organisasjonsutvikling.
I januar 2020 ble hun utnevnt som statssekretær for næringsminister Iselin Nybø i Nærings- og fiskeridepartementet. Her jobbet hun med handelspolitikk, næringspolitikk og forskning- og innovasjonspolitikk. I perioden Sunde-Eidem var statssekretær ble det inngått en frihandelsavtale med Storbritannia. Sunde-Eidem har som statssekretær vært sentral i utformingen av Grønn Plattform og alle kompensasjons- og stimuleringsordninger som ble utarbeidet under pandemien for å hjelpe norsk næringsliv gjennom pandemien.
Christian av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg
Frederik Christian Carl August (født 22. januar 1831, død 28. oktober 1917) var en augustenborgsk prins som gjennom giftemål ble medlem av det britiske kongehus.
Han var sønn av Christian August II av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg og komtesse Louise Danneskiold-Samsøe, og dermed oldebarn av Struensee. 5. juli 1866 giftet han seg på Windsor Castle med Helena av Storbritannia (1846–1923), datter av dronning Victoria og prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha. Syv dager før bryllupet ga dronningen prinsen tillatelse til at titulere seg Royal Highness.
Paret slo seg ned på Frogmore House, i nærheten av Windsor, hvor de fikk seks barn. I 1897 ble Christian dronningens adjutant.
Han døde i 1917 og ble gravagt på Frogmore Royal Burial Ground.
Curtoscaphosoma
Curtoscaphosoma er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (1,5 – 2 mm), ovale, svært blanke biller, brune eller svarte.
Levevis
Disse billene er knyttet til sopp.
Utbredelse
Artene er beskrevet fra Guinea.
Leptotyphlopsis
Leptotyphlopsis er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utbredelse
Artene lever i Middelhavsområdet og Midtøsten.
Olav Skoglunds Minneløp 2009
Olav Skoglunds Minneløp 2009 ble arrangert 8. august 2009. Olav Skoglunds Minneløp er et 80 km langt rulleskirenn, som går fra Kragerø sentrum til Gautefall i Telemark.
Resultater kvinner
Fire utøvere deltok i klassen for kvinner.
Fritt leide til helvete
Fritt leide til helvete (Una ragione per vivere e una per morire) er en spagettiwestern fra 1972 regissert av Tonino Valerii med James Coburn,  Bud Spencer og Telly Savalas i hovedrollene.
Handling
Filmen utspiller seg under den amerikanske borgerkrigen. Eli skal snart henges for plyndring, når han og noen andre dødsdømte menn blir benådet, forutsatt at de følger den tidligere amerikanske obersten Pembroke i et forsøk på å gjenerobre Fort Holman, som han tidligere hadde overgitt til den amerikanske Konføderasjonen. De "frivillige" er blant annet en desertør som har drept to personer. En mann som har myrdet sitt befal, og voldtok hans kone. En hestetyv, to plyndrere, en mann som stjal medisin slik at flere soldater døde, og en indianer som drepte en hvit mann som solgte likør til Apache-indianere. Men en religiøs pasifistisk agitator avviser imidlertid tilbudet, og blir hengt. Pembroke forteller at han er ute etter en gull-skatt gjemt i et fort.
Ved Fort Holman får Eli tilgang som en konføderasjon-soldat med en stjålet uniform. Men Eli innser snart at det ikke finnes noen gull-skatt. Han oppdager også at det nåværende befalet brukte Pembrokes sønn for å presse ham til å gi opp fortet. Så drepte de sønnen hans uansett. Når Eli blir oppdaget, kommer han med et dokument (som også var stjålet) for å vise at han viss nok er sikkerhetsoffiser, og han kritiserer mangelen på sikkerhet. Det nye befalet planlegger å redde deres eget skinn ved å henrette "sikkerhetsoffiseren" men de andre soldatene har blitt sluppet inn av Eli, og går til angrep på garnisonen.
Camp Devens
Fort Devens (til 1931: Camp Devens) er en nedlagt amerikansk militærleir i delstaten Massachusetts. Den var utdanningsleir for US Army under første verdenskrig. Leiren hadde et areal på 5.000 acre og lå 35 miles nordvest for Boston.
Beliggenhet
Leiren ligger på grensen mellom småbyene Ayer i Middlesex County og Shirley i Harvard i Worcester County.
Navn
Anlegget er oppkalt etter juristen Charles Devens, som var general under den amerikanske borgerkrigen.
Militært anlegg
Leiren ble åpnet i august 1917, omtrent da USA gikk inn i første verdenskrig. Leiren ble brukt som rekruttskole og som demobiliseringssenter. I 1931 ble Camp Devens tatt i bruk av US Army på permanent basis, og skiftet året etter navn til Fort Devens.
Føderalt fengsel
Per 2020 benyttes deler av anlegget som føderal fengselsanstalt for mannlige straffedømte. Den største avdelingen er for straffedømte med behov for spesialisert eller langvarig medisinsk eller psykiatrisk behandling, og kalles Devens Federal Medical Center (Devens FMC). Den andre avdelingen er et lavrisikofengsel som kalles The Camp.
Simen Holvik
Simen Holvik (født 1977 i Sandefjord) er en norsk ultraløper, som representerer GTI Friidrett. Holvik begynte sin løpskarriere i 2015, men det var først i 2018 at han begynte å utmerke seg.
Idrettskarriere
Holvik debuterte som aktiv løper 19. juli 2015 på halvmaraton-distansen under Stavanger Maraton (NOR). Her endte det med DNF (Did Not Finish).
2017
08. april 2017 løp Simen for første gang under tre timer på maraton-distansen under NN Marathon Rotterdam på tiden 02:52:02.
2018
November 2018 debuterte han på 24-timers-løp ved Bislett 24h Indoor Challenge. Her løp han inn til 7. plass etter å ha tilbakelagt 207,911km.
2019
Februar følger Simen opp med 24-timers-løpingen og gjennomfører Ultrarun Espoo (FIN) på 11. plass med 201,956km. Samme sesong løper han blant annet Lysefjorden Rundt Extreme Ultra Trail 125km på tiden 18:16:50 (3. plass), Oslo Maraton - Oslotrippelen 73km på 05:08:17. Dette holder til nok en 3. plass.
November løper Simen Holvik sitt tredje 24-timers-løp i Gloucester 24 Hour Track Race (GBR). Her setter han personlig rekord med distansen 253,140km. Dette holder til seier og 3. beste norske prestasjon på 24-timers-løp gjennom tidene.
2020
10. april løp Simen Runner's World Virtual Race - Langfredagsmaraton på 02:50:13. Dette holdt til 2. plass av 120 løpere.
20. juni - 3. Plass i Soria Moria til Verdens Ende (SMVE) 100 miles på tiden 23:03:00.
1. til 2. august løp og vant Simen herreklassen i Oslofjorden rundt (100 miles) på 18 timer, 28 min og 28 sekund.
Resten av sesongen er usikker mtp koronaviruset og kansellering av de planlagte løpene, men Spartathlon løpet mellom Athen og Sparta er koronatilpasset til 284 løpere hvor Simen skal delta.
Sevastopols forsvar
Handling
Historien er lagt til 1854 / 1855, i Sevastopol og Jalta under Krimkrigen. Admiralene Vladimir Kornilov og Pavel Nakhimov organiserer forsvaret under beleiringen av Sevastopol.
Begge admiralene blir drept under denne konflikten. Byen Sevastopol falt etter elleve måneder, og ble deretter tatt over av en allianse av britiske, franske, sardinske og tyrkiske tropper.
Tophit
Tophit er et russisk musikkprosjekt lansert i 2003. Tophit utarbeider hitlister for musikk og distribuerer nye sanger, musikkvideoer og medieinnhold til radio- og tv-kanaler. Selskapet utarbeider flere hitlister for både Russland og Ukraina, basert på airplay og YouTube-avspillinger. Hitlistene er ukentlige og oppdateres hver onsdag. Den første singellisten ble publisert 23. november 2003, og den første sangen som toppet listen, var «Океан и три реки» («Okean i tri reki», hav og tre elver) med artistene VIA Gra og Valerij Meladze.
Tophit har et omfattende samarbeid med over 420 radiokanaler verden over, samt musikkselskaper som Universal Music, Warner Music, Sony Music Entertainment. Selskapet har også full åpenhet over hvordan de utarbeider hitlistene, noe som gjør at Tophit ofte anses som en troverdig kilde for å vurdere en artists eller sangs popularitet i Russland. Universal Music har kalt Tophit.ru for det mest troverdige nettstedet som monitorerer Russlands radio- og musikkverden. Selskapet står også bak flere musikkfestivaler og musikkprisutdelingen Top Hit Awards.
Hitlister
Selskapet utarbeider syv ukentlige hitlister, både nasjonale og regionale. Listene utarbeides ved å bruke avspillingsdata fra over 400 radiokanaler i Russland, Ukraina, tidligere sovjetstater, Baltikum, Tyskland, Israel, Spania, Storbritannia og USA. I tillegg brukes avspillingsdata fra musikkvideoer på YouTube i Russland.
Ukentlige singellister
Hver av de syv listene ovenfor blir også utarbeidet i månedslister.
Eksterne lenker
Tophit.ru – engelsk forside
Garrett Scantling
Garrett Scantling (født 19. mai 1993) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. Han vant sjukamp under USA-mesterskapet i friidrett innendørs 2020.
2012 - 2013
Scantling kom på andreplass i tikamp under Junior-USA-mesterskapet i friidrett 2012 (U20), med 7434 poeng. Han deltok i tikamp under Junior-VM i friidrett 2012, men fullførte ikke. Han vant sjukamp under Southeastern Conference innendørs i 2013, og kom på tredjeplass i NCAA-mesterskapet innendørs. I utendørssesongen 2013 kom han på femteplass i tikamp under Southeastern Conference og niendeplass i NCAA-mesterskapet i friidrett.
2014 - 2016
Under Southeastern Conference 2014 kom han på andreplass i tikamp, og under NCAA-mesterskapet i friidrett kom han på fjerdeplass. Året etter vant han sjukamp under Southeastern Conference innendørs, og kom på andreplass i sjukamp under NCAA-mesterskapet innendørs, men han fullførte ikke tikamp under NCAA-mesterskapet utendørs. I 2016 vant han sjukamp under Southeastern Conference innendørs, og fikk bronse i sjukamp under NCAA-mesterskapet innendørs, og utendørs kom han på sjuendeplass i tikamp under Hypo-Meeting, og han kom på fjerdeplass i tikamp under USA-mesterskapet i friidrett 2016 (U.S. Olympic Trials).
2020
I februar vant Scantling USA-mesterskapet i mangekamp innendørs 2020, foran Scott Filip og Jack Flood.
Maracas
Maracas benyttes vanligvis parvis og holdes i hver sin hånd. Når de ristes avstedkommer de en raslende lyd, ved at steinene/frøene på innsiden farer rundt og slår mot innsiden av resonanskammeret.
I salsamusikk er det et av de viktigste instrumentene, ettersom det legger til en viktig drivende puls. Den benyttes også i øvrig latinamerikansk dansemusikk, og derifra har den blitt spredt til annen form av vesterlandsk musikk.
Historie
Instrumentet ble laget og benyttet først av indianere på Puerto Rico, og ordet er sannsynligvis av tupí-opprinnelse, nærmere bestemt avledet av guaraní-ordet mbaraka. Via portugisisk er ordet kommet inn i andre europeiske språk.
Tidligere laget man alltid maracaser av den runde frukten fra et kalebasstreet. Når frukten er tørket lages det et hull i den og man fjerner fruktkjøttet, hvorpå man legger inn små steiner (alternativt tørkede frø ) og monterer på et håndtak.
Den moderne maracasen er gjerne av tre eller plast og laget som klode med håndtak.
ShKH Zuzana
ShKH Zuzana er en slovakisk selvdreven haubits i 155 mm kaliber. Den har automatisk mating av både prosjektil og ladning. Den ble for første gang tatt i bruk i 1998 av Slovakias forsvar.
Systemet har lang rekkevidde og høy presisjon, og bruker kort tid for å sette opp. Mobiliteten besørges av en modifisert Tatra 8x8-chassis. Haubitsen kan bruke standard Nato 155mm ammunisjon. Ildledningen gir mulighet for såkalt Multiple Rounds/Simultaneous Impact (MSRI). En unik egenskap ved Zuzana er at skytset er montert i et helt eget rom i tårnet, noe som beskytter mannskapet både fra haubitsens og automatladerens bevegelser samt kruttgasser som utvikles under fyring.
Brukere
I april 2022 begynte Ukraina forhandlinger for å kjøpe 16 skyts.
Arkitekturåret 1819
Arkitekturåret 1819 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1819.
Michael William Warfel
Bakgrunn
Michael Warfel studerte ved Indiana University. Deretter gikk han inn på St. Gregory's College Seminary i Cincinnati i Ohio, hvor han oppnådde en Bachelor of Philosophy-grad. Warfel mottok en Master of Divinity-grad fra Mount St. Mary's Seminary of the West i Cincinnati. Han gikk på St. Michael's College i Colchester i Vermont for Master of Theology.
Prest
Warfel ble ordinert til prest for erkebispedømmet Anchorage i Alaska den 26. april 1980.
Biskop av Juneau
Den 19. november 1996 ble Warfel utnevnt til biskop av bispedømmet Juneau av pave Johannes Paul II. Han ble bispeviet den 17. desember 1996 av erkebiskop Francis Hurley, med biskopene Michael Kaniecki og William Skylstad som medkonsekratorer. Som biskop fungerte Warfel som leder av komiteen for evangelisering i USAs konferanse for katolske biskoper (USCCB) fra 1999 til 2002.
Han ble senere utnevnt til apostolisk administrator av bispedømmet Fairbanks 23. oktober 2001, og trakk seg etter utnevnelsen av biskop Donald Kettler den 7. juni 2002.
Biskop av Great Falls-Billings
Pave Benedikt XVI utnevnte Warfel til biskop av bispedømmet Great Falls-Billings i delstaten Montana den 20. november 2007. Han ble innsatt i embedet av erkebiskop John Vlazny den 16. januar 2008.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Trond Kvernland
Trond Kvernland (født 19. oktober 1941 i Oslo, død 9. september 2021 i Oslo) var en norsk tennisspiller, idrettsleder og økonom.
Kvernland var medlen av Sportsklubben Njård hele sin karriere. Han var blant landets beste juniorspillere på slutten av 1950-tallet. Som senior satset han samtidig som Norge hadde storspillerne Thorvald Moe og Finn Dag Jagge. Han ble likevel norsk mester for lag sammen med Njård i 1965.
Han utdannet seg til siviløkonom i USA og ble senere generalsekretær for Norges Tennisforbund. Kvernland var sentral i byggingen av riksanlegget Oslo Tennisarena på Hasle i Oslo. Forbundet flyttet også sitt hovedkontor hit. Han tok initiativ til utgivelsen av fagbladet Tennis, og fungerte seg som redaktør i en periode.
Rodwayia
Rodwayia er en slekt av bittesmå biller som hører til familien fjærvinger (Ptiliidae).
Utseende
Bittesmå (ca. 0,7-1 millimeter), dråpeformede og litt flate fjærvinger, gjerne rødbrune på farge. Pronotum er påfallende stort, bredere enn dekkvingene. Artene har reduserte fasettøyne og nokså korte, 10-leddete antenner.
Levevis
Disse artene lever underjordisk i maurtuer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Kilder
Hall, W.E. 1995. Ptiliidae, Featherwing beetles i Tree of life.
Eksterne lenker
Cephaloplectus
Daniel Bjarmann-Simonsen
Daniel Bjarmann-Simonsen (født 17. mai 1986 i Bodø) er en norsk næringslivsdirektør, tidligere statssekretær, prosjektleder og politiker. Fra juni 2023 er han samfunns- og næringsdirektør i Bodø kommune.
Bjarmann-Simonsen var statssekretærer i Nærings- og fiskeridepartementet i Regjeringen Solberg fra 17. januar 2018 til 21. juni 2019. Fra oktober 2019 til juni 2023 var han regiondirektør for NHO Nordland.
Stiftelsen Kaare Berg
Stiftelsen Kaare Berg er en norsk stiftelse, som deler ut midler for å tilgodese allmennyttige formål og eller kulturelle formål. Stiftelsen ble etablert i 1991 av Inger og Kaare Berg. Daglig leder er Dag Sten. Stiftelsen eier (100%) eiendomsselskapet Skb Eiendom AS.
Berga (Sandviken)
Berga er et et sted (småsted) i Sandviken kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. Det ligger langs länsväg X525 der den møter länsväg X527 i Årsunda socken i Sandviken kommune. Fra 2015 benevner Statistiska centralbyrån det som småsted.
Carpaliaceus
Utseende
Små, smale, mørke kortvinger. Kroppen er litt flattrykt, langstrakt, fint punktert og hårete. Hodet er smalere enn pronotum og har litt utstående fasettøyne. I motsetning til mange arter i den beslektede slekten Bledius har Carpelimus-artene sjelden horn i pannen. Pronotum har buede sider og er bredest foran midten, langs midtlinjen med to ganske dype lengdefurer. Dekkvingene er forholdsvis korte. Beina er nokså korte og spinkle.
Levevis
Artene lever på fuktige steder, som strender (både ved ferskvann og saltvann) og sumpig skog. De kan danne kolonier med meget høye tettheter, men er lite å se utenfor disse koloniene. Flere av artene blir regnet som sjeldne.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Sierra Leone.
Systematisk oversikt
Arten har vært plassert i slekten Thinodromus.
Neolosus
Neolosus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede, blanke kortvinger, som oftest rødbrunlig fargede. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne.
Levevis
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær. Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i tropene.
Peter Wetzlar
Peter Wetzlar (født 27. februar 1997) er en zimbabwisk svømmer.
Samy Boutouil
Samy Boutouil (født 3. oktober 2000) er en marokkansk svømmer.
Alberto Mestre
Alberto Mestre (født 21. mars 1999) er en venezuelansk svømmer.
Samy Boutouil
I 2021 representerte han landet sitt på 100 meter fri under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kom på 43. plass med tiden 50,37 i forsøksheatet, og kvalifiserte seg ikke til semifinalen.
Alberto Mestre
I 2021 representerte han landet sitt på 100 meter fri under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kom på 33. plass med tiden 49,44 i forsøksheatet, og kvalifiserte seg ikke til semifinalen.
Porechontes
Porechontes er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 3 arter.
Utseende
Middelsstore, avlange, brokete bladbiller. Et særtrekk for denne slekten er at hannene har en stor pore i pannen ved forkanten.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Peru).
Casimir Oyé-Mba
Casimir Marie Ange Oyé-Mba (født 20. april 1942 i Nzamaligué i departementet Komo-Mondah i provinsen Estuaire i Gabon i Fransk Ekvatorial-Afrika, død 16. september 2021 i Paris i Frankrike) var en gabonesisk økonom og politiker.
Oyé-Mba var guvernør for Sentralbanken for de sentralafrikanske statene (BEAC) fra 1978 til 1990.
Oyé-Mba var statsminister i Gabon fra 3. mai 1990 til 2. november 1994. Han var så utenriksminister fra 1994 til 1999, planleggingsminister fra 1999 til 2007 og gruve- og oljeminister fra 2007 til 2009.
Oyé-Mba døde den 16. september 2021 i Paris av covid-19 i en alder av 79 år.
Linoderus
Linoderus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Ganske store, slanke, svarte kortvinger, gjerne med noe metallisk glans. Hodet er avrundet, fasettøynene store.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika (Panama, Colombia).
Pinogalus
Pinogalus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.
Utseende
Slanke, blanke, gjerne brunlige kortvinger.
Levevis
Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.
Cytodromus
Cytodromus er en slekt av hulelevende mycelbiller.
Utseende
Små, spinkle og langbeinte, blinde, halblanke, rødbrunlige mycelbiller. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis lite, uten fasettøyne, avrundet firkantet. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene rundede uten påfallende punktstriper.
Levevis
Artene lever i huler.
Utbredelse
Slekten er utbredt i huleområder i Frankrike.
Kilder
Leiodidae i Tree of life
Mokhtar Al-Yamani
Mokhtar Al-Yamani (født 12. mai 1997) er en jemenittisk svømmer.