cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Torbjørn Mork
I 1972 ble han utnevnt til helsedirektør og etterfulgte Karl Evang som sjef for Helsedirektoratet. Helsedirektoratet var inntil 1983 et såkalt blandet direktorat, det vil si både fagdirektorat som tar selvstendige avgjørelser og departementsavdeling som forbereder saker for statsråden. En omorganisering i 1983 der Helsedirektoratet ble utskilt fra Sosialdepartementet gjorde helsedirektørembetet mindre mektig enn tidligere. I 1991 foreslo regjeringen å nedlegge Helsedirektoratet. Stortinget fulgte ikke forslaget, og vedtok i juni 1992 å omorganisere helseforvaltningen og videreføre Helsedirektoratet som Statens helsetilsyn (i kraft fra 1. januar 1994).
Mork hadde mange offentlige verv. Han var viseformann i styret for Verdens helseorganisasjon fra 1979 til 1982, og var medlem av FNs narkotikakommisjon 1980-82. Han hadde en høy stjerne i internasjonalt helsearbeid, og var en viktig formidler av medisinsk informasjon inn og ut av Norge.
Han gjorde en aktiv innsats for å bedre svake gruppers stilling i samfunnet. Han arbeidet blant annet for å øke pasienters rettssikkerhet. Han var engasjert i etiske spørsmål, både innenfor forskning og i forbindelse med prioritering av helsetjenestenes ressurser.
Mork var også kjent som en storrøyker, noe som førte til kritikk mot ham, men også vennligsinnet harselas fra komikeren Trond Kirkvaag.
Fra 1978 var Mork samboer med journalisten og programsekretæren Wenche Margrethe Myhre.
Norgesmesterskapet for brassband 1987
Norgesmesterskapet for brassband 1987, det 9. NM for brassband ble arrangert 14. februar 1987 i Grieghallen, Bergen.
= Resultat og musikk =
Pliktverk i 1. divisjon i 1987 var Pageantry av Herbert Howells. Dommere var John Brakstad, Trevor J. Ford og William Relton.
Jeff Norton
Jeffrey Thomas Norton (født 25. november 1965 i Acton, Massachusetts) er en tidligere amerikansk ishockeyspiller som spilte 862 kamper for New York Islanders, San Jose Sharks, St. Louis Blues, Edmonton Oilers, Tampa Bay Lightning, Florida Panthers, Pittsburgh Penguins og Boston Bruins i NHL som løper. Han spillet også i Norge for Frisk Asker, han kom til klubben 02\03 sesongen og ble der en sesong. Hans yngre bror Brad Norton var også en profesjonell ishockeyspiller.
Norgesmesterskapet for brassband 1987
2. divisjon SUBB Brass Sola vant 2. divisjon - pliktverk Main Street (Eric Ball); dommere var Bjørn Hellevik, Dennis Wilby og Alan Suttie.
Jeff Norton
Amerikanske ladslaget
Han har deltaet i Vinter-OL 1988 i Calgary, Canada. Norton var også en del av den amerikanske troppen på verdensmesterskap)   1989 i Sverige og  1990 i Sveits. Med plass 6 og 5 på den endelige rangeringen ble han også nektet å vinne en medalje der.
Norgesmesterskapet for brassband 1987
3. divisjon Bamble Musikkorps vant 3. divisjon - pliktverk Four Little Maids (John Carr); dommere var 	Håkon Hesthammer, Trond Eklund Johansen og Hans Stapnes.
Nordlandsbanen
Nordlandsbanen betegner fra 2008 jernbanestrekningen mellom Trondheim og Bodø. Før 2008 ble navnet brukt på strekningen Hell–Bodø.
Nordlandsbanen i dag
Persontrafikken på Nordlandsbanen kjøres med Type 76 (Trønderbanen) og Type 93, og med togsett trukket av lokomotivtype Di 4 med B5-vogner, samt to WLAB2 sovevogner på nattogene. Godstogene trekkes for det meste av lokomotiver av type CD 312 - unntaksvis av type Di 8.
Utbygginger og planer på 2000-tallet
Gevingåsen tunnel åpnet i 2011. Det ble bygget dobbeltspor på deler av strekningen Hell–Værnes i 2015–2017, men ikke helt til Værnes holdeplass i påvente av utbygging for ERTMS. Nye Hell jernbanebru over Stjørdalselva åpnet i 2016 og erstattet den gamle brua fra år 1902.
Langs banens nordligste del jobbes det også med utbedringer i form av flere stasjoner og krysningsspor for å øke potensialet for lokaltrafikk på den såkalte Saltenpendelen.
Jernbaneverkets signalplan fra 2015 hadde Nordlandsbanen ført opp blant de første strekningene til å få nye signalsystemet ERTMS og med innføring i 2022/2023. I Bane NORs signalplan 2020 ble det planlagt innføring av ERTMS på strekningen Grong–Bodø i 2022 og på strekningen Trondheim–Grong i 2027. Som følge av den globale forsyningskrisen ble utbygging av ERTMS forsinket og i mai 2022 ble det bestemt å utsette innføringen uten at en ny dato ble satt.
Utvidelse av strekningen til Tromsø
Forkjempere har arbeidet for en utvidelse av Nordlandsbanen videre nordover, men planene for Nord-Norgebanen ble lagt på is av Stortinget den 26. mai 1994. Deler av grunnen er den store kostnaden ved bygging gjennom det vanskelige terrenget mellom Fauske og Narvik, inkludert kryssing av Tysfjorden.
Den 24. mars 2017 bestilte Erna Solbergs regjering en utredning om utvidelse av banen fra Fauske til Tromsø (Nord-Norgebanen). Strekningen ble lagt inn i Nasjonal transportplan 2018-2029. Transportplanen ble lagt frem 5. april 2017 og enstemmig vedtatt av Stortinget den 20. juni 2017. Fra 24. til 25. januar 2018 foretok samferdselsminister Ketil Solvik Olsen en rundreise på Nordlandsbanen, og den 8. februar 2018 ble en framdriftsplan for utvidelsen av banen oversendt samferdselsdepartementet. Det tas sikte på at utredningen av jernbanelinjen Fauske-Narvik-Tromsø skal ut på høring 15. mai 2019.
Historikk
Historisk består Nordlandsbanen av disse delstrekningene:
Den egentlige Nordlandsbanen ble vedtatt gjennom tre omganger i Stortinget, nemlig 1. mars 1894 (Hell-Sunnan), 10. juli 1908 (Sunnan-Grong) og 17. november 1923 (Grong-Bodø). Med "egentlige" Nordlandsbanen menes at Trondheim - Hell (del av Meråkerbanen) ble vedtatt i 1873 som en mellomriksbane østover, og ikke som et ledd i en bane mot Nord-Norge.
2. verdenskrig
Mange forbinder Nordlandsbanen med Hitlers ambisjoner om en rask utbygging av jernbanen helt til Kirkenes, og at mye av dagens Nordlandsbane ble bygget under andre verdenskrig. Men våren 1940 var skinnegangen allerede lagt på det meste av strekningen Grong-Mosjøen (186 km). Etter invasjonen forlangte tyskerne åpning snarest. Åpningen ble forsert og skjedde 5. juli 1940. Videre nordover var anleggsarbeidet allerede i full gang før invasjonen. Også på denne delen av jernbanestrekningen ønsket okkupasjonsmakten å få til en rask åpning og de forlangte toskiftsdrift. Anleggsarbeidet ble drevet med fokus på rask fremdrift. Banen ble åpnet frem til Elsfjord i mars 1941 og frem til Mo i Rana ett år senere, i mars 1942. Fra Gullsmedvik ved Mo i Rana og 23,7 km oppover Dunderlandsdalen til Storforshei fantes allerede den private industribanen Dunderlandsbanen. Denne ble etter okkupantenes forlangende driftsmessig innlemmet i Nordlandsbanen den 22. mai 1942 til tross for at den ikke holdt den tekniske standarden som var fastsatt for Nordlandsbanen. Tilkoblingen skjedde ved Tverrånes rett nord for Gullsmedvik. I april 1943 ble Nordlandsbanen forlenget 4,3 km til Grønnfjelldal.
I Dunderlandsdalen, over Saltfjellet og videre nordover mot Fauske satte tyskerne, i samarbeid med NSB, fra årsskiftet 1942-1943 inn krigsfanger i stort antall og anlegget ble et forferdelig slaveanlegg med krigsfanger fra Serbia, Ukraina og Russland. Byggherre var Organisation Todts Einsatzgruppe Wiking. Det ble arbeidet med minimalt med mat, under grusomme forhold. Arbeidet resulterte i rundt 2000 døde, av både henrettelser, utmattelse og sult.
Rett før freden i 1945 ble streknngen Grønnfjelldal-Dunderland (15,7 km) åpnet.
Åpningsdatoer for delstrekningene
Offisielle åpningsdatoer for delstrekningene som etter hvert ble til Nordlandsbanen.
Banestrekningen mellom Tverrånes og Storforshei ble bygd som privat gruvebane (Dunderlandsbanen) i 1904 og beslaglagt av de tyske okkupasjonsmaktene under krigen for innlemming i Nordlandsbanen.
Strekningen mellom Fauske og Bodø ble åpnet for godstrafikk 1. desember 1961 og for persontrafikk to måneder senere. Den offisielle åpningen av Nordlandsbanen ble foretatt av kong Olav 7. juni 1962.
Slavearbeid under andre verdenskrig
I juni 1945 ble det avduket en minnestein ved Storvoll i Rana kommune, over de omkring 5 000 sovjetiske krigsfangene som, gjennom slavearbeid for den tyske nazistiske okkupasjonsmakten, bygde Ranas del av Nordlandsbanen. I 2003 satte Rana museum opp en minnetavle ved Storvoll, for å hedre krigsfangene som bygde strekningene av Nordlandsbanen i Rana.
Sink
Sink er et grunnstoff med atomsymbol Zn (av tysk Zink) og atomnummer 30.
Nordlandsbanen
Linjekart
(Åpningsår av stasjonene i parentes)
Sink
Historie
Som en komponent i messing var sink allerede kjent av grekerne og romerne i tiden før vår tidsregning og muligens tidligere. Messing ble fremstilt ved å varme opp sinkblende eller sinkspat med kull og kobber. Den første fremstilling av sink antas å ha funnet sted i Persia på 500-tallet, senere også i India og Kina ca. år 1000. Den første masseproduksjonen av sink er kjent fra India og Kina i 1750. I Europa ble sink først kjent på 15- til 1600-tallet. I 1746 fant den tyske kjemikeren Andreas Sigismund Marggraf at sink kan fremstilles ved å varme opp sinkspat uten at luft er til stede og destillere av sinken. Sinkproduksjonen startet på 1800-tallet i Europa.
Navnet sink kommer fra tysk zinke som betyr spiss (på grunn av sinks spisse krystaller).
Egenskaper
Sink er et moderat reaktivt blågrått innskuddsmetall som korroderer i fuktig luft. Det brenner med en sterk blågrønn flamme og avgir sinkoksid-damper i prosessen. Det reagerer med syrer, baser og andre ikke-metaller. Mellom 100 og 210 °C er sink formbart og kan lett smis i forskjellige former. Over 210 °C blir det imidlertid sprøtt og vil pulveriseres hvis det blir forsøkt smidd. Sink er ikke magnetisk.
Isotoper
Naturlig forekommende sink består av 5 isotoper hvorav 4 er stabile: 64Zn (48,63 %), 66Zn (27,9 %), 67Zn (4,1 %) og 68Zn (18,75 %), og 1 er ustabil (og dermed radioaktiv): 70Zn (0,62 %) med halveringstid 5 • 1014 år. I tillegg 25 kunstig fremstilte ustabile isotoper kjent. De mest stabile av disse er 65Zn med halveringstid 244,26 døgn, 72Zn med halveringstid 46,5 timer, 69m1Zn med halveringstid 13,76 timer, 62Zn med halveringstid 9,186 timer og 71m1Zn med halveringstid 3,96 timer. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 time, og de fleste kortere enn 1 minutt.
CAS-nummer: 7440-66-6
Forekomst
Sink er et uedelt metall og forekommer derfor aldri fritt i naturen. Sink inntar 23.-plassen over de mest utbredte grunnstoffer på Jorden og finnes i form av en rekke mineraler, blant annet sinkblende, sinkspat (smithsonitt), hemimorfitt og franklinitt. I kommersiell sammenheng utvinnes sink hovedsakelig fra sinkblende som også inneholder omking 10 % jern. Sinkgruver finnes i alle deler av verden, men de største produsenter er Australia, Canada, Kina, Peru og USA.
Anvendelse
Sink brukes i støpte komponenter, som offeranoder, særlig på skip og båter hvor det forekommer jern, kobber og aluminium. Fordi sink er det minst edle av disse metallene, angripes det i stedet for de andre av galvanisk korrosjon. Sink benyttes til galvanisering og varmforzinking av stål (korrosjonsbeskyttelse), og er også mye brukt som et element i legeringer, blant annet i messing (sink/kobber) og i aluminiumlegeringer. Ståltråder i ståltau er ofte belagt med sink.
Som utvalset i plateform har sink vært brukt til mange formål, som støtte for orgelpiper i kirkeorgel og som trykkplater i grafiske industri. I maling er sinkoksid brukt som hvitt pigment.
Biologisk betydning
Sink er viktig i kostholdet, som mineral for kroppen. Og er en del av mange enzym. Sink finnes naturlig i kjøtt- og kornprodukter.
Arnt Ola Skjerve
Arnt Ola Skjerve (født 9. desember 1982 i Rennebu) er en norsk hundekjører.
Langdistanseplasseringer:
Landslaget for hundekjøring:
Undertow
Undertow er et musikkalbum med Sidsel Endresen, utgitt i 2000.
Tito Ortiz
Jacob Christopher Ortiz (født 23. januar 1975), bedre kjent som Tito Ortiz er en amerikansk MMA-utøver med meksikanske aner. Han er for tiden signert til promotøren UFC. Han har tidligere holdt lett tungvekt tittelen for samme promotør i over 3 år sammenhengende fra 14. april 2000 til 26. september 2003. Ortiz blir ofte regnet som en av de første store kjente MMA-utøverne, i stor grad på grunn av hans kamper mot Chuck Liddell, noe som også gjorde Liddell veldig kjent. Alle hans kamper, med unntak av en, har vært for UFC. Han er administrerende direktør for Punishment Athletics som produserer og selger MMA klær og effekter. Han har tidligere vært gift med Jenna Jameson og har spilt i flere filmer bla. Zombie strippers og The Crow: Wicked Prayer.
Fijis sentralbank
Fijis sentralbank (Reserve Bank of Fiji) er sentralbanken på Fiji. Banken er 100% eid av staten, og har pr 2014 200 ansatte.
Historie
Fiji begynte overgangen fra bytteøkonomi til pengeøkonomi på 1860-tallet. Den gang var Levuka hovedstad, og handelen her foregikk med mange ulike valuter; engelske pund, amerikanske dollar, meksikanske peso, franske franc, russiske rubler, indiske mohur, m.m. Disse valutene hadde sin verdi i forhold til gull, det hadde ikke de første fijianske sedlene. Regjeringen kunne derfor trykke opp så mange sedler de ville, og de hadde derfor svært lav tillit i handelen.
Kosmisk hav
Et kosmisk hav er innenfor flere mytologier det som fantes før skapelsen, altså før verden ble til. Det kosmiske hav ses derfor på som en vag og spesifikk fortid, som ga oppgav en eller flere guder fantes før verden ble til. Innenfor zoroastrismen kalles dette for Frāxkard.
Fijis sentralbank
Historie
Fijis regjering brukte stadig mer penger enn de hadde, og opparbeidet seg svært høy utenlandsgjeld, som de ikke greide å betale, og 17. mars 1784, bare 3 år etter at de hadde blitt konstitusjonelt monarki, erklærte Storbritannia Fijis regjering konkurs. Samtidig overtok Storbritannia styringen av øyriket, og innførte mange av sine styringsprinsipper. Dette førte gradvis til en bedring i økonomien og en styrket tillit til valutaen. Flere banker etablerte seg også, bl.a. ’’Bank of New Zealand’’ (1876) og Bank og New South Wales (1901). Begge disse bankene utstedte sine egne penger.
Fram til 1934 brukte de engelsk valuta på Fiji. I 1934 innførte Valutarådet en egne mynter, trykket på Royal Mint i London.
13. januar1969 gikk så Fiji over til en ny, desimalbasert valuta; fijiansk dollar, som fortsatt er i bruk. Denne prosessen tok 2 år med planlegging, og ikke minst opplæring av befolkningen. Dette bruddet med de tradisjonelle engelske inndelingene av valuta var medvirkende årsak til at Fiji fikk sin uavhengighet fra Storbritannia 21 måneder etter dette.
Etter frigjøringen fra Storbritannia i 1970 utviklet Fiji seg raskt, og de innså at Valutarådet ikke var tilstrekkelig for å utøve alle de oppgavene en sentralbank skal utføre. De etablerte derfor i 1973 Central Monetary Authority of Fiji (CMA), som hadde et utvidet ansvar i forhold til det gamle Valutarådet. CMA hadde ansvar for mye av det en tradisjonell sentralbank gjør; utstede valuta, sørge for en sunn finansnæring, sørge for en sunn økonomi i landet, fungere som bankenes bank og regjeringens bank.
CMA fungerte i 10 år, til den nye sentralbanken ble etablert i 1984; Reserve Bank of Fiji. Sentralbankloven som etablerte den nye sentralbanken kom 1. januar 1984, revidert i 1985.
Sentralbanken ligger i sentrum av Fijis hovedstad, Suva.
Oppgaver og målsettinger
Sentralbanken har to uttalte styringsmål:
Sentralbanksjef
Sentralbanksjef er pr april 2021 Ariff Ali. Han overtok stillingen som sentralbanksjef etter Barry Whiteside 27. mai 2017, da hans andre termin som sentralbanksjef utløp.
Honduras under Sommer-OL 1992
Honduras under Sommer-OL 1992. Ti sportsutøvere, sju menn og tre kvinner fra Honduras deltok i fire sporter, friidrett, fekting, vektløfting og svømming under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Det var femte gangen Honduras deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Armada de Chile
Armada de Chile (AdCh) (den chilenske marinen) er Chile sin marine og en av tre forsvarsgrener i landet. Chilenske marinefartøyer bruker skipstypeforkortelsen AdCh foran navnet.
Mathias Blad
Mathias Blad (født 1973) er en svensk skuespiller og sanger, hovedsakelig kjent for å være vokalist i power metal-bandet Falconer.
Biografi
Blad ble født i Motala, Sverige. Han studerte musikalsk teater på Balettakademien i Gøteborg mellom 1989-1992 og utdannet seg som skuespiller ved London Academy of Music and Dramatic Art mellom 1996-1999.
Han har jobbet mye i svensk teater siden 1992, inkludert rollen som Peter i Jesus Christ Superstar ved Gøteborgsoperan, Claude i Hair i Malmö, og Action i West Side Story ved Värmlandsoperan. I 2018, spilte han rollen som Stormen i den svenske innspillingen av Tivolisaga, en musikal av J. C. Schütz og Johan Pettersson basert på Shakespeare s Romeo og Julie.
I 1999 tok Blad et uvanlig karrierevalg da han spilte inn vokal på noen demo-spor for tidligere Mithotyn-gitarist Stefan Weinerhall. Da dette prosjektet, kalt Falconer, fikk kontrakt med Metal Blade Records, gikk han med på å bli med som fulltids-medlem. Siden Falconer var et studioband bestående av bare tre medlemmer, var det ingen fare for at turnéer skulle komme i veien for hans jobb på teateret.
Denne situasjonen endret seg i 2002, da Falconer (nå fulltallig med fem personer) ble tilbudt en turné og de andre ønsket å gjøre dette. Blad forlot derfor bandet.
I 2017 sang han på Frode Hovds Aldarias sang, Trail of Tears og i 2018 på Marius Danielsens sang The Tower of Knowledge på albumet Legend of Valley Doom pt. 2.
Diskografi
Studioalbum
Singler
Henry Jia Fushan
Henry Jia Fushan (født 1922, død ca. 1966) var katolsk biskop av bispedømmet Yidu i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina.
Han var i annen pulje av biskoper som ble bispeviet uten pavelig mandat i Folkerepublikken Kina. De i Romas øyne illegitime, men gyldige, bispevielsene, ble foretatt 1. juni 1958 i Jinan i Shandong med erkebiskop Ignatius Pi Shushi som hovedkonsekrator.
In Winds, In Light
In Winds, In Light er et musikkalbum med Anders Jormin, utgitt i 2004.
Ågrip
Ågrip eller Ágrip af Nóregs konunga sögum er den eldste av de kjente norske kongesagaene. Tittelen på verket er laget i nyere tid og betyr Utdrag fra Norges kongesagaer. Ågrip ble skrevet en gang rundt 1190 av en ukjent forfatter, sannsynlig av en nordmann i Nidaros. Det eneste eksisterende manuskriptet er fra første halvdel av 1200-tallet i en islandsk håndskrift og blir nå oppbevart på Den arnamagnæanske samling i København i Danmark, kategorisert som «AM 325 II 4to».
Sagaen
Ågrip er et sammendrag om historien om de norske kongene, skrevet på gammelnorsk. Den etterlatte teksten begynner med Halvdan Svartes død og ender med tiltredelsen av Inge Krokrygg. Det vil si fra ca. 880 og fram til ca. 1136. Både begynnelsen og slutten av verket har gått tapt. Man antar at originalen har dekket en større periode, sannsynligvis helt opp til regimet til kong Sverre Sigurdsson. Det var muligens kong Sverre selv som initierte verket fordi han utover sin egen saga, som ble skrevet av Karl Jónsson, ønsket å se sitt livsverk i en større sammenheng.
Ågrip blir ofte sammenlignet med to andre norske sammendrag av norsk historie fra samme periode, Historia Norvegiæ og Historia de Antiquitate Regum Norwagiensium, skrevet av Theodoricus monachus. Begge disse ble skrevet på latin, mens Ågrip var banebrytende ved å benytte det språk som ble talt i Norge i samtiden.
Forfatteren
«Forfatteren har nyttet både latinske og norrøne skrifter, men også norsk tradisjon, særlig trøndersk, og han viser god kjennskap til norsk lovgivning. Noen god forteller er han ikke, og komposisjonen er ytterst klosset,» skriver brødrene Beyer i sin Norges litteraturhistorie.
Den vanlige oppfatningen er at den ukjente forfatteren er en prest med nær tilknytting til erkebispesetet i Nidaros i Trøndelag. I sin redegjørelse for det hardstyret Norge ble utsatt for etter slaget på Stiklestad, nevner han også skattebyrden som Svein Alfivason innførte. Det gjelder tidsrommet like før 1035:
Jette Gottlieb
Jette Ryde Gottlieb (født 23. september 1948 i København) er en dansk politiker som har representert Enhedslisten i Folketinget 1994–2001, i Københavns borgerrepresentasjon 2006–2010, og på nytt i Folketinget fra 2019.
Jette Gottlieb ble student fra N. Zahles skole i København i 1966 og ble cand.scient. i geografi og samfunnsfag i 1976. I 1986 ble hun utlært tømrer ved Langhoff & Søn.
Kjøllefjord
Kjøllefjord (nordsamisk: Gilivuotna, kvensk: Kelavuono) er et fiskevær, et tettsted og administrasjonssenteret i Lebesby kommune i Finnmark. Tettstedet hadde innbyggere per 1. januar, noe som utgjør 70% av befolkningen i Lebesby kommune. Tettstedet ligger innerst i Kjøllefjorden på Nordkinnhalvøya. Kjøllefjord har daglige anløp av Hurtigruten.
Stedet
Stedet har, som alle andre fiskevær, fiskeriene som hovednæring. Per 24. juni 2015 er det et fiskebruk som drives i Kjøllefjord; Aarsæther, som er blitt kjøpt av Aker Seafoods AS, heter nå Norway Seafood, et selskap som eies av Kjell Inge Røkke. Aker Seafood har planer om å fortsette produksjonen, samt å utbedre bygningsmassen.
I 2016 fikk Kjøllefjord et fiskebruk til. En ny topp moderne fiskefabrikk, Nergård Polar Kjøllefjord AS https://web.archive.org/web/20180331104128/http://nergard.no/nb/om-oss/selskaper/nergard-polar-kjollefjord. Bygget er satt opp av Lebesby kommune, lokale investorer, Nergård og Polar. I tillegg til et topp moderne industrianlegg og planlagt levendelagringsanlegg for hvitfisk og krabbe, er det planlagt et tilbud for turister som skal få lukte og kjenne på ekte, moderne, nordnorsk fiskerinæring. Bygget er spesialkonstruert for å kunne ta imot gjester. Hurtigruten ønsker fiskerianlegget i Kjøllefjord inn som en del av sitt aktivitetstilbud langs kysten i samarbeid med lokal turistnæring.
Fotball er en populær sport i Kjøllefjord for unge og voksne. Kjøllefjord og naboplassen Mehamn er i lag om Nordkinn fotballklubb, som har vært oppe i 3. divisjon, men som ikke kunne godta opprykk på grunn av økonomien.
Det ble på 1970-tallet etablert flystripe for taxi- og ambulanseflyvning like ved Kjøllefjord, men her er ingen aktivitet i dag. Nærmeste flyplass i dag er Mehamn lufthavn med ruter til Hammerfest, Tromsø, Vadsø og Kirkenes.
Høsten 2005 startet Statkraft byggingen av Kjøllefjord vindpark. Vindparken ligger på Gartefjellet og har en samlet installert effekt på 40 MW. Anlegget består av 17 turbiner hver med en effekt på 2,3 MW. Vindparkens årlige strømproduksjon er ca. 155 GWh. Det tilsvarer strømforbruket i ca. 6 000 husstander.
Kjøllefjord huser også hovedkontoret til fiskeriavisen Kyst og Fjord som ble etablert i 2011.
I 2010 er Kjøllefjord og Lebesby kommuner i en positiv trend. Folk ser positivt på framtiden og «gamle» kjøllefjordinger har vendt nesen hjem. Dette gjør at Kjøllefjord faktisk har en stabil befolkningsutvikling, og sågar litt vekst innimellom. Plassen er kjent for sitt aktive kulturliv hvor Chrisfestivalen står i sentrum hver sommer med kjente og ukjente musikere på scenen. Sommeren 2017 åpnet kommunens nye rådhus.
Historie
Innerst i Kjøllefjorden ligger det gamle handelsstedet og fiskeværet Kjøllefjord, der det fra før 1500-tallet har blitt drevet handelsvirksomhet.
I 1685 foretok amtmann Hans H. Lilienskiold en reise langs Finnmarkskysten. Han besøkte Kjøllefjord der en borgerenke drev handel som selveier mens tre andre handelsmenn drev som tjenere for bergenskjøpmenn.
I 1690 ble Finnmark delt i syv handelsdistrikter. Et distrikt ble Omgang og Kjøllefjord med handel med samene i Laksefjord og Tana. Et romantisk tidsbilde fra monopolhandelens dager gir forfatteren Jonas Lie i boka Tremasteren Fremtiden. Om Kjøllefjord leser en følgende: «Som opplagssted for Finnmarkske produkter der hentedes av bergensere og senere danske skip, som havn for russiske lodjer der lå og tusket langs kysten, og som nødhavn for fremmede skip i hvitehavsfarten på Arkhangelsk, hersket der alltid meget liv og røre». Kjøllefjord var den gang en større handelsplass enn Vardø og Vadsø. Kjøllefjord var altså ifølge forfatteren Jonas Lie, et blomstrende sted rundt ca. 1750.
Som så mange andre steder i Finnmark ble Kjøllefjords bebyggelse satt i brann av tyske soldater høsten 1944, og hele befolkningen på ca. 700 mennesker ble evakuert og spredt over hele landet. Etter frigjøringen kom de fleste tilbake. Gjenreisingen tok til, reguleringsplan ble utarbeidet og etter hvert kom også den permanente bebyggelse. I løpet av meget kort tid ble næringslivet gjenreist og ni relativt moderne fiskebruk kom i gang. Fiskeflåten vokste raskt, og mange dyktige fiskere brakte i land i gjennomsnitt 12 690 tonn fisk i årene 1950, 1951 og 1952. Herav var 4 835 tonn sei, 3 290 tonn torsk, 2 961 tonn sild og 1 604 tonn øvrige fiskeslag. I 1954 var fiskeflåten på til sammen 155 båter. Av disse var 27 båter mellom 30 og 50 fot og 10 båter over 50 fot. Resten var under 30 fot. Gjennom alle tider har fisket vært selve nerven for stedets aktiviteter, i gode så vel som i dårlige tider.
Handelsstanden kom hurtig i gang etter krigen og i løpet av kort tid var det etablert 14 forretninger samt to mindre hotell og fem kafeer. Folketallet økte helt opp mot 1700 innbyggere.
I 1987 ble det bygd idrettshall på til sammen 2100m.
Turisme, attraksjoner og aktiviteter
De siste årene har tursistnæringen blitt en viktig del av Kjøllefjords næringsliv og økonomi. Fra stedet arrangeres snøskuterturer, nordlyssafari og utflukter basert på samisk kultur og lokalhistorie.
I området er det over 240 km med merkede turløyper, flere av disse med utgangspunkt i Kjøllefjord. De fleste av disse løypene er gamle tråkk der folk tidligere gikk mellom bosetningene. Vest på Nordkinnhalvøya er områder som benyttes til jakt og fiske og i omkringliggende vann er det store bestander av røye og ørret. I Oksevågdalen øst for sentrum ligger verdens nordligste lauvtreskog med store bjørketrær.
Finnkirka
På vestsiden av Nordkinnhalvøya ligger Finnkirka, en værbitt havklippe som har en form som kan minne om en kirke. Finnkirka er antatt å en gang ha vært et urgammelt samisk offersted, og den er et landemerke for sjøfarende. I 2005 ble Finnkirka kåret til Norges vakreste klippeformasjon og i 2010 ble en lysinstallasjon som fjernstyres fra hurtigruta åpnet på klippen.
Foldalbruket
Foldalbruket er et gammelt nedlagt fiskebruk i Kjøllefjord med tradisjoner tilbake til begynnelsen av 1900-tallet. Fiskerbruket ble etablert av Nils Andreas Foldal i 1917 og har et vært fiskemottak med tørr- og saltfiskproduksjon, trandamperi og utleierorbuer for tilreisende fiskere. Fram til 1959 hadde Foldalbruket ekspedisjonskai med hurtigruteanløp.
Etter å ha stått til forfall siden 1986 ble anlegget overtatt av Kjøllefjord Kystlag i 1993, og restaurering ble igangsatt. Foldalbruket ble fredet av Riksantikvaren i 1994. Anlegget benyttes til ulike aktiviteter, som blant annet Chrisfestivalen, en musikkfestival oppkalt etter bluesartisten Kristen Lyngedal, som arrangeres hver sommer.
Klima
Mesteparten av nedbøren faller om høsten og utover vinteren. April og mai er de tørreste månedene. Nedbørsmengden stiger så igjen noe utover sommeren. Februar er den kaldeste måned og juli/august er de varmeste månedene i året. Sydlig vind er mest fremtredende i høst- og vintermånedene og nordlig vind mest fremtredende om sommeren. Mørketiden varer fra 18. november til 25. januar, mens de lyse netter begynner 24. april og slutter 20. august. Midnattssolen kan en se første gang 13. mai og siste gang 31. juli. Kjøllefjord regnes som skillet mellom Øst- og Vest-Finnmark. Stedet ligger helt ut mot Nordishavet, og det kan bli vanskelige forhold i nordvestlig vind. To indre moloer skjermer småbåthavnen og industrikaien mot havet. Kjøllefjord ligger 30 km fra småflyplassen i Mehamn, og i 1989 ble stedet tilknyttet riksveiforbindelse.
Utdanning
Kjøllefjord skole ble åpnet i 1954 og har 160 elever. Siden 2005 har Kjøllefjord vært en del av opplæringsprosjektet LOSA, som da ga videregående elever muligheten til å bo hjemme det første året på VGS.
Jette Gottlieb
Hun har arbeidet som gymnaslærer ved Det Frie Gymnasium 1972–1979 og ved Rødovre Statsskole 1978–1982. Fra 1986 til 1992 arbeidet hun som tømrer ved forskjellige firmaer.
Jette Gottlieb var medlem av ledelsen for Dansk Ungdoms Fællesråd 1968–1969 og Venstresocialisternes hovedbestyrelse 1973–1976 og igjen 1984–1990. Fra 1986 var hun medlem av bestyrelsen for Snekker- og Tømrerforbundet i København og fra 1989 til 1995 for Enhedslistens hovedbestyrelse.
Hun stilte til valg til Folketinget første gang i 1990, da hun ble nominert av Enhedslisten i Nørrebro- og Bispeengkretsene i København. I 1994 stilte hun i Bispeeng- og Brønshøjkretsene, og ble innvalgt i Folketinget, og gjenvalgt i 1998 fra Brønshøjkretsen. I 1998 fikk hun opphevet sin parlamentariske immunitet fordi hun som en protestaksjon mot nye parkeringsregler i København kommune hadde begått hærverk ved å male kantsteiner gule. Hun ble etterfølgende dømt for aksjonen. Hun gikk ut av Folketinget i 2001.
Hun var medlem av Københavns borgerrepresentasjon 2006–2010, og satt i kommunens beskjeftigelse- og integreringsutvalg.
Jekaterina Atkova
Jekaterina Atkova (Екатерина Атькова; født 20. april 1985 i St. Petersburg) er en russisk håndballspiller, som spiller på det russiske landslaget og klubblaget Lutsj Moskva.
Hun ble tatt ut i troppen til det russiske kvinnelandslaget og fikk sin mesterskapsdebut under Håndball-VM 2015 for kvinner.
Rotherhithe stasjon
Rotherhithe er en jernbanestasjon i London, England. Stasjonen ble åpnet i 1869, og ligger ved den sydlige munningen av Thames Foot Tunnel, som ble bygget av Isambard Kingdom Brunel i årene 1825-1843.
WorldCat
WorldCat er felleskatalog som lister boksamlingene til rundt 72,000 bibliotek i 170 land og områder som deltar i det globale fellesskapet Online Computer Library Center (OCLC). Det er bygd og blir administrert kollektivt av de deltagende bibliotekene.
2. serierunde i Tippeligaen 1990
Alle kampene i '''2. runde i Tippeligaen 1990''' ble spilt søndag 6. mai.
WorldCat
Historie
Katalogen ble opprettet i 1971 og inneholder mer enn 289 millioner ulike opptegnelser som peker til over 1,93 trillioner fysiske og digitale aktiva i mer enn 470 språk per januar 2013. Det er verdens største bibliografiske database. OCLC gjør WorldCat i seg selv fritt tilgjengelig for biblioteker, men katalogen er grunnlaget for andre avgiftsbaserte OCLC-tjenester (slik som ressursdeling og administrasjon av samlinger). WorldCat ble grunnlag av Fred Kilgour i 1967.
I 2003 begynte Charles A Martinez pilotprogrammet «Open WorldCat» som gjorde forkortede opptegnelser fra et uttrekk av WorldCat tilgjengelig til partner-nettsteder og bokhandlere for å øke tilgjengeligheten til samlingene til dets medlemsbiblioteker. I 2006 ble det mulig å søke i WorldCat via dets nettsted. I 2007 ble WorldCats «Identiteter» opprettet, noe som ga tilgang til 20 millioner «identiteter», det vil si hovedsakelig forfattere og personer som er gjenstand for utgitte boktitler.
Modell
WorldCat opererer i en satsvis behandlingsmodell framfor en sanntidsmodell. Det betyr at opptegnelsene i WorldCat er synkronisert ved periodevise mellomrom med de underliggende bibliotekskatalogene framfor i sanntid eller daglig. WorldCat viser en særskilt artikkel eid av et særskilt bibliotek, men gir ikke bibliotekets plassignatur. Det indikerer heller ikke om den særskilte artikkelen er lånt eller leid eller tapt eller flyttet til et annet sted. Slike foresmørsmål krever særskilte søk. WorldCat viser heller ikke om et bibliotek eier flere kopier av en særskilt artikkel.
Som et alternativ tillater WorldCat deltagende institusjoner til å legge til lenker fra WorldCat til deres egne katalogoppslag for den særskilte artikkele, noe som gjør det mulig å avgjøre artikkelens status i sanntid. Imidlertid krever det at brukeren må åpne tallrike nettsider som hver peker til ulike OPAC med deres egne særskilte brukergrensesnitt.
Gustavo Colman
Gustavo Alejandro Colman (født 19. april 1985) er en argentinsk fotballspiller som fra 1. januar 2018 er klubbløs.
Han har tidligere spilt for Chacarita Juniors, Beerschot og Trabzonspor.
IT-arkitektur
Informasjonsteknologiarkitektur eller IT-arkitektur omfatter metodisk utvikling av spesifikasjoner, modeller og retningslinjer for informasjonsteknologi ved hjelp av en rekke notasjoner for informasjonsteknologi, som for eksempel UML, innenfor et sammenhengende arkitekturrammeverk for informasjonsteknologi i henhold til formelle og uformelle informasjonsteknologi-prosesser for løsningerarkitektur, virksomhetsarkitektur og infrastrukturarkitektur. Disse prosessene har blitt utviklet i de siste tiårene som et svar på krav om en sammenhengende, konsekvent tilnærming til leveranse av informasjonsteknologi. De har blitt utviklet av IT-produktleverandører og uavhengige konsulentselskaper, som for eksempel Open Group, basert på erfaringer i IT-markedet og samarbeid mellom interessenter i bransjen. Beste praksis innen informasjonsteknologiarkitektur oppfordrer til bruk av åpne teknologistandarder og global teknologiinteroperabilitet. Informasjonsteknologiarkitektur kan også kalles et kart eller en plan på høyt nivå for informasjonsaktiva i en organisasjon, inkludert den fysiske utformingen av bygningen som inneholder maskinvaren.
Unified Modeling Language (UML) er et mye brukt modelleringsspråk innen teknologi, og utviklingen av UML har blitt akkreditert Grady Booch, Ivar Jacobson og James Rumbaugh.
Hanna Zetterberg
Ved 11-årsalderen hadde hun hovedrollen i Ronja Røverdatter, som ble hennes eneste film.
IT-arkitektur
IBM var tidlig ute med å utvikle formelle metoder for løsningerarkitektur og infrastrukturarkitektur innen IT.
Hanna Zetterberg
Medlem i juryen til SVT-programmet Toppkandidaterna.
Slovenias riksvåpen
Slovenias riksvåpen ble antatt av nasjonalforsamlingen 24. juni 1991.
Riksvåpenet er et våpenskjold i blått med en rød kantstripe et sølv fjell med tre topper. Ved foten av fjellet to blå bølgelinjer. Over fjellet tre gull sekstakkede stjerner.
Fjellet forestiller Triglav i De juliske Alpene, Slovenias høyeste fjell. Stjernene er hentet fra greven av Celjes våpen, et fyrstehus som hadde sin storhetstid på slutten av 14. århundre og begynnelsen av 15. århundre. Tidligere var de tre stjernen på blå bunn benyttet av hertugen av Heunburg 13. århundre.
De to bølgelinjene representert Adriaterhavet og Slovenias elver.
Slovenia i Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia
Riksvåpenet hadde samme sentralmotiv som det nåværende, omkranset av hveteaks og lindeblader, med den kommunistiske røde stjernen øverst.
Fools and Their Money
Fools and Their Money er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Herbert Blaché.
Handling
Selv om ektemannen hennes og barna deres ønsker å fortsette å leve en beskjeden tilværelse etter at de har skaffet seg en større formue, har Mrs. Tompkins langt høyere sosiale ambisjoner. Hun overtaler derfor resten av familien til å flytte inn i et eksklusivt landlig nabolag, og sender sønnen Dick for å studere ved Yale University.
Når Mrs. Tompkins forveksler Louise Allenby, datteren til hennes nye aristokratiske naboer, for en vanlig hushjelp, later Louise som en spøk for å være Allenbys sekretær. I løpet av en festlig sammenkomst stjeler svindleren Cholly Van Dusen noen av Allenby-juvelene. Men han legger all skylden på Louise, som derfor blir arrestert frem til foreldrene hennes kommer tilbake.
Trudgjelme
Kilder
Trudgjelme omtales bare i eddadiktet Vavtrudnesmål i Den eldre Edda i versene 29 til 35. Snorre Sturlason omtaler ikke Trudgjelme i Den yngre Edda.
1. egyptiske dynasti
Første egyptiske dynasti betegner den første rekken av faraoer (konger) som styrte over et forent Egypt, fra omkring 3100–2890 f.Kr. Dynastiet ble umiddelbart fulgt av en forening av Øvre og Nedre Egypt, muligens ved Narmer, og markerer begynnelsen på historisk tid i Egypt. Det er det ene av to tidlige dynastier i en såkalt arkaisk tid, en tid hvor makten var sentrert i Thinis. Første dynasti grupperes gjerne sammen med andre dynasti i epoken kalt tidlig dynastisk tid.
Herskere
Kjente herskere for 1. dynasti er som følgende: For de flestes vedkommende kjenner man bare ett årstall, eller lengden på deres regjeringstid.
Informasjonen om dette dynastiet er avledet fra noen få monumenter og andre objekter som har kongelige navn, de viktigste er Narmerpaletten og Narmers septerhode, foruten også kongelistene til Den og Qa'a. Ingen detaljerte nedtegnelser om de to første dynastiene har blitt bevart, unntatt for enkle lister på Palermosteinen. Egyptiske hieroglyfer var allerede fullt utviklet på denne tiden, og deres former ble benyttet med få endringer i mer enn tre tusen år.
Store graver med faraoer ved Abydos og Naqada, i tillegg til graver i Saqqara og Helwan i nærheten av Memfis, har avslørt strukturer som ble bygd hovedsakelig av tømmer og soltørket murstein gjort av leire, og en del mindre steiner benyttet for vegger og gulv. Stein ble benyttet i kvantitet for ornamenter, beholdere, og tidvis for statuer. Tamariskbusker (Tamarix), en eviggrønn buskvekst, ble benyttet for å bygge båter som eksempelvis abydosbåtene (14 båter ble avdekket i ørkensanden i 2000) Et av de mest betydningsfulle stedegne teknikkene for trearbeid var tappsammenføyning for å skjøte sammen treverk. Det ble gjort ved at enden av det ene trestykket festes inn i et utskåret hull i det andre.
Menneskeofring
Menneskeofring ble praktisert som en del av gravritualene tilknyttet alle faraoene i det første dynasti. Det er åpenbart demonstrert som eksisterende i løpet av dette dynastiet ved tjenere som gravlagt i nærheten av hver faraos grav foruten også dyr som ble ofret for gravleggelsen. Graven til Djer er knyttet til gravleggelsen av 338 enkeltindivider. Menneskene og dyrene, slike som esler, er antatt å ha hatt til funksjon å hjelpe farao i etterlivet. Av ukjente grunner ble denne praksisen avsluttet med dette dynastiet og deretter brukt shabti, gravfigurer som erstattet virkelige mennesker.
Jord (album)
Jord er et musikkalbum med Anders Jormin, utgitt i 1994.
Slaget ved Kock
Slaget ved Kock fant sted under andre verdenskrig mellom 2. og 5. oktober 1939 nær den sentralpolske småbyen Kock. Dette var det siste slaget under invasjonen av Polen.
Beskrivelse
Enheter fra den polske uavhengige operasjonsgruppe Polesia (polsk Samodzielna Grupa Operacyjna Polesie) under general Franciszek Kleeberg (1888–1941) kjempet mot enheter av det tyske XIV. motoriserte korps under general Gustav von Wietersheim. Slaget avsluttet om morgenen den 5. oktober med at tyskerne avbrøt og trakk seg tilbake mens polske styrker bekjempet dem.
Dette siste slaget var dermed en polsk seier, men det var en pyrrhisk seier fordi polakkene da ikke lenger hadde noen utsikt til å vinne krigen.
Kapitulasjon
På grunn av det helt utsiktsløse samlede situasjonabilde ved frontene og de nærmest tomme ammunisjonsreserver fulgte dagen etter de polske enheters kapitulasjon. Etter kamphandlingene havnet 17.000 polske soldater i tysk krigsfangenskap.
Nakkagjelstunnelen
Nakkagjelstunnelen er en 209 meter lang veitunnel på i Voss kommune i Vestland. Tunnelen åpnet i 1988.
Skjerstad
Skjerstad (pitesamisk: Skierrestádde ) er et geografisk område i Bodø kommune i landskapet Salten i Nordland fylke. Det ligger sør for Skjerstadfjorden, som er den midterste delen av Saltfjorden, som trenger inn fra Bodø. Skjerstadfjorden er 32 km lang og opptil 8 km bred. Fra sør trenger den 16 km lange Misværfjorden seg inn i Skjerstadfjorden.
Etymologi
Navnet Skjerstad [şjæŗ`şţa] var opprinnelig et gardsnavn. Gardsnavnet nevnes flere steder, første gang den 7. november 1390 (a Skinastadom i Salte). I eldre skrifter brukes navneformen Skirastadir. Første ledd er tolket som et elvenavn, der det norrøne adjektivet skirr betyr «ren» eller «klar». Andre ledd stadir betyr sted. Første ledd Skira er også blitt tolket i sammenheng med det islandske verbet Skírn som betyr «å døpe». I den islandske Bibelen brukes navneformene skíra (døpe) og skírari (en døper). På færøysk brukes dog navneformene doypa og doypari, ettersom ordet skíra hadde fått betydninger på færøysk som gjorde det uegnet i bibelspråket.
Navnet Skjerstad kan således tolkes som «sted med ren og klar elv», men også som «døpestedet». I katolsk tid i Norge (før 1532) var Johannes Døperen skytshelgenen i Skjerstad, og tolkningen «døpestedet» er blitt satt i sammenheng med dette. Det finnes også teorier om at Skjerstad var åstedet for Olav Tryggvasons drap på den lokale hedenske høvdingen Raud den rame. Etter dette omvendte Olav Tryggvason resten av befolkningen til kristendommen rundt år 999, ifølge Snorre Sturlason. Tolkningen «døpestedet» er blitt satt i sammenheng med dette,  og ligger til grunn for det lokale kristne sagaspillet Ragnhilds Drøm.
Geografi og geologi
Området er svært berglendt, og Lurfjelltind når 1284 meter over havet. Lavland finnes bare på spredte odder og viker i fjorden. Berggrunnen består hovedsakelig av glimmerskifer og kalkstein, med forekomster av kalksteinkonglomerat i øst. Fjellet omkring Misværfjorden består av granitt, med innslag av gabbro.
Området er kjent for en rekke kulturminner, fra katolsk tid på 1200-tallet frem til 1890-årene. I 1999 ble det kristne sagaspillet Ragnhilds Drøm for første gang utspilt på Graddholmen i Skjerstad. Det har siden 2001 vært spilt hvert tredje år, senest i 2010.
Skjerstad er dominert av primærnæringene jordbruk og fiske, og er bl.a. kjent for sitt geitehold og sin brune geitost. Misværosten ble i årene 1925–1975 laget ved Misvær Ysteri. Den er senere videreført av samvirkeforetagende TINE, og produksjonen ble senere flyttet ut av bygda.
Frem til den 1. januar 2005 var Skjerstad en selvstendig kommune. Den ble en del av Bodø kommune etter en folkeavstemning i Skjerstad den 26. mai 2003, hvor det ble to stemmers overvekt for kommunesammenslåing.
Kommunen hadde sitt senter i den lille bygda Misvær. Dens innbyggernavn var skjerstadværing. Den 1. januar 2004 hadde kommunen 1 030 innbyggere.
Kulturminner
Den tidligere kommunen er kjent for en rekke kulturminner, som er blitt vernet i henhold til Lov om kulturminner. I 1992 ble det stiftet et lokalt bygningsvernprosjekt for gamle bygninger. Åtte bygninger i Skjerstad er eldre enn 1650, som er grensen for automatisk fredning av norrøne bygninger. Syv av disse er eldre enn 1600.
Katolsk kirke på 1200-tallet
En katolsk kirke eksisterte i Skjerstad på 1200-tallet. På Skjerstad prestegård er det funnet fire gravstøtter i granitt fra 1200-tallet. Tre av gravstøttene har kors i relieff. Tilsvarende kors andre steder i Norge dateres til 1100-tallet. Gravminnene er omtrent 1,5 meter lange, 50 cm brede og 10 cm tykke.
Under bislaget på den nåværende kirken er det også funnet et alterbord i kleberstein fra katolsk middelalder. I tavlen er det innhugget en kvadratisk gjemme for relikvier. Det er også inngravert et solkors, som er det eneste i sitt slag nord for Ålesund.
Denne middelalderkirken var etter alt å dømme en trekirke, ettersom det ikke finnes ytre rester av en steinkirke.
Eldste stabbur nord for Trondheim (1510)
Et stabbur i Misvær, bygd i 1510, er den eldste kjente trebygning nord for Trondheim.
Årringeanalyse (dendrokronologi), der årringenes vekst i bygningens tømmerstokker sammenlignes med vekstkurver fra skog, forteller når tømmeret er hogd. Flere stokker i stabburet ble hogd i 1496, men mesteparten er datert til 1510.
Laftemetoden (Misværlaft) er en nordlig og særegen variant av Raulandslaft, etter de eldste bevarte trebygninger i Norge. Stabburets svært tette laft (sammenføyninger), og andre spor i bygningen, tyder på at det opprinnelig var et bolighus eller eldhus.
Korshus fra katolsk tid (1528)
Et korshus på Mohus, som ble brukt som gudshus i katolsk tid, er datert til 1528.
Rorbu (1564)
I 1840 ble en rorbu fra Misværhola i Henningsvær flyttet til Misvær. I 1874 ble den flyttet til Karbøl i Skjerstad. Rorbuen er datert til 1564.
Bondegård (1700-tallet)
Den såkalte Olav Hansen gården i Skjerstad er tidfestet til 1700-tallet.
Samisk høysjytte (1890-årene)
En såkalt høysjytte (høyløe), der veggene er kledd med bjørkeris, er fredet som samisk kulturminne. Av slike bygninger er idag bare to bevart andre steder. Bygget er sannsynligvis reist av samen og reineieren Oluf Olufsson, som bosatte seg på stedet i 1890-årene. Han drev også gårdsdrift, bodde i gamme og hadde en fjøsgamme i tillegg til høysjytta. Reparasjonen av bygningen er blitt finansiert av Sametinget.
Skjerstad sogn i Breivik (1390)
Skjerstad sogn nevnes i et skjøte, skrevet på pergament den 7. november 1390. Skjøtet forteller at Gudleik Thorgillsön solgte til Botolf Korte «et pundsleie [en gård] i Breivik, som ligger i Skjerstad sogn i Salten» (et pundasleigu i Breidvik, som ligher i Skirasta sokn i Salte).
I 1390 er Skjerstad omtalt som et sogn (Skirasta sokn), i Salten (a Skinastadom i Salte) med en katolsk kirke oppkalt etter gården Breivik.
Selv om gården Skjerstad ikke nevnes spesifikt i Aslak Bolts jordebok fra 1430, er det lite sannsynlig at biskopen i sin opplisting av gårdene som betalte kirkeskatt rundt Saltenfjorden (i Salta) var ukjent med stedets katolske tradisjoner. Forklaringen kan være at kirken i Breivik var unndratt kirkeskatt.
Skjerstad sogn (1589–1595)
Skjerstad kirke nevnes i Trondhjems Reformats 1589. Lensherren over Trondhjem stift, Christian Friis, hadde i 1586 klaget over vanstellet av distriktenes kirker i et skriv til Kong Fredrik II. Avstandene mellom Trondheim og distriktene var lange, og prestegjeldenes areal var urimelig store med datidens kommunikasjonsmidler. Julaften 1586 ble lensherren, biskopen i Trondhjem, domkirkens sogneprest og en kannik pålagt å granske forholdene i distriktene og komme med konstruktive forslag for å bedre stellet med kirkene i Nord-Norge. Etter to reiser i 1587 og 1588 ble Reformats av 1589, Trondhjems stifts geistlige sager anliggender forelagt kong Christian IV av Danmark og Norge.
Kommisjonens rapport oppgir et manntall over bønder som soknet til de enkelte kirkene, hvor mye disse skulle gi i tiende, og hvor ofte prestene skulle preke i de enkelte kirkene i «Salten prestegjeld». Bodin kirke var på dette tidspunktet en hovedkirke som Skjerstad kirke, Rørstad kirke og Kjerringøy korshus var underlagt (hørende inn under Bodøe).
Skjerstad menighet, som også omfattet Saltdalen, bestod i 1589 av 150 bønder (oppsittere) og 15 husmenn, og tilsvarte en folkemengde på mellom 600 og 700 mennesker.