cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivan Johannesen
Liv og virke
Han var innvalgt på Lagtinget fra Vágar fra 1978 til 1988 og på nytt fra 1994 til 1998, som representant for Sambandsflokkurin. Han var formann i Lagtingets finanskomité fra 1980 til 1984.
Han var styreformann i kraftselskapet SEV fra 1981 til 1985.
Fra 1989 til 1991 var han medlem av Jógvan Sundsteins andre regjering med ansvar for finans-, havbruks- og kommunalpolitiske saker. Bankkrisen på Færøyene rammet øysamfunnet hardt, og Johannesen måtte som finansminister stå for kraftige nedskjæringer i offentlige budsjetter og store skatteøkninger.
Fra 1994 til 1998 var han medlem av Edmund Joensens første og andre regjering, først med ansvar for fiskeri og havbruk, deretter for havbruk, landbruk og øvrig næringsliv.
13. serierunde i 2. divisjon avdeling 3 2008
'''13. serierunde i 2. divisjon avdeling 3 2008''' startet 26. juli og endte med to kamper den 28. juli 2008.
Doms- og sanksjonsutvalget har bestemt at Stavanger IF sanksjoneres med tap av to poeng i inneværende sesong for klubbens A-lag for menn for bruk av ikke spilleberettiget spiller i obligatoriske kamper. Klubben ilegges også en bot på 10 000 kroner.
Charles Perrault
Perrault var en innflytelsesrik person i det litterære Frankrike på slutten av 1600-tallet. Han var leder for den moderne fraksjonen under den heftig debatten querelle des Anciens et des Modernes, striden mellom de antikke og moderne.
Bakgrunn
Charles Perrault (hvis tvillingbror døde i spedbarnsalder) vokste opp som den yngste av fire brødre i en velstående slekt med flere medlemmer i det parisiske jurist- og høyere embedsmannsmiljøet, Dette var kretser som den gang hellet mot jansenismen.
Han studerte jus, og fikk i 1651 advokatbevilling.
Charles Perrault var fullmektig hos sin bror Pierre Perrault, som var generalskatteoppkrever. Colbert overdrog ham i 1664 oppsynet med de kongelige bygninger og bestemmelsen av de offentlige innskrifter, og dermed det som la grunnlaget for Académie des inscriptions et belles-lettres.
I 1671 ble han medlem av Académie française. Her feiret han i 1687 Ludvig XIVs helbredelse fra sykdom med opplesning av et dikt, Le siècle de Louis le Grand, som gav støtet til en langvarig krig mellom det klassiske og det moderne.
Eventyrforteller
Perrault la grunnlaget for en ny litterær sjanger, eventyret, med sine tekster avledet fra eldre folkefortellinger. Perraults berømmelse skriver seg først og fremst fra en tynn bok med åtte fortellinger som ble utgitt i 1697: Histoires ou contes du temps passé, avec des moralités: Contes de ma mère l'Oye. Perrault, som da var 69 år, utgav boken i sønnen Pierres navn da han fryktet latterliggjøring. Disse fortellingene omfatter blant annet Le Petit Chaperon rouge (Rødhette), Cendrillon (Askepott), Le Chat Botté (Katten med støvlene), La Belle au bois dormant (Tornerose) og La Barbe bleue (Ridder Blåskjegg). Mange av Perraults fortellinger, som ble omskrevet av brødrene Grimm på tysk, fortsatte å være populære og bli utgitt på nytt. De ble tilpasset til opera, ballett (som Pjotr Tsjajkovskijs Tornerose), teater, og film og tegnefilm (som gjentatte versjoner av Walt Disney Company).
Hundre år senere ble disse eventyrene betegnet som folkeeventyr av forskere i Tyskland og andre steder, men sannsynligvis er det Perraults eventyr som har gjenutvandret til folket. Bokens suksess skyldes Perraults sikre språkfølelse, men dagens lesere vil nok finne den noe høytidelig. I 1820 kom de på dansk ved N.T. Bruun, men den mest kjente danske utgaven er nok Christian Winthers oversettelse fra 1873 med Gustave Doré dramatiske tegninger fra 1862. Selv om Perrault ga eventyrene en moral på vers ble disse utelatt i oversettelsene.
Hans niese var Marie-Jeanne L'Héritier, som også skrev en rekke eventyr i sin karriere.
Holland Park undergrunnsstasjon
Holland Park undergrunnstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjener Central-linjen, og ligger rett nord for parken Holland Park.
Lipteninae
Lipteninae er en delgruppe av glansvingene.
Lipteninae er dagaktive, fargerike sommerfugler. De aller fleste artene er tropiske. Ingen finnes i Norge.
Systematisk inndeling
I nyere systematikk (2007) er glansvingene inndelt i fire delgrupper, eller underfamilier. Delgruppen Lipteninae har gått ut og artene i gruppen er splittet eller inngår i de andre delgruppene, men en endelig avklaring av den systematiske inndelingen er uklar, derfor kan endringer skje.
Eksterne lenker
Poritiinae
Kultur i Troms
Kultur i Troms består av tre tidligere enheter i Troms fylkeskommunes kulturetat; Den kulturelle skolesekken, Musikk i Troms (landsdelsmusikerordningen) og Kulturbussen. Disse har blitt slått sammen til en enkelt avdeling av kulturetaten.
Kultur i Troms er lokalisert i Harstad og har til sammen 20 ansatte. Daglig leder er Kjell Arthur Helmersen. Landsdelsmusikerne i Troms omfatter ulike genre; klassisk ved ensemblet Arctimus, folkemusikk ved ensemblet Fotefar og joik ved den ansatte musikeren Inga Juuso. Den kulturelle skolesekken (DKS) i Troms tilbyr profesjonell kunst- og kulturformidling ut i grunnskoler og videregående skoler i Troms fylkeskommune.
Fagerborg videregående skole
Fagerborg videregående skole var en videregående skole på Fagerborg i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Skolen ble etablert i 1915 beliggende ved nordenden av Sophus Bugges plass med adresse Pilestredet 109. Skolen ble lagt ned i 2014 og tilbudene overført til den nye Blindern videregående skole i rehabiliterte lokaler i gamle Sogn videregående skole. Den nye videregående skolen er samlokalisert med Berg videregående skole som også opphørte i juni 2014.
Skolebygget i Pilestredet rehabiliteres til ungdomsskole med navn Fagerborg skole og vil ha oppstart august 2015.
Historie
Skolen ble etablert som Fagerborg middelskole i august 1915. Det første halvåret hadde den tilhold i Christiania Borgerskoles lokaler i Osterhaus' gate 22. Det nye bygget ble tatt i bruk 11. januar 1916. Byarkitekten ved Harald Aars tegnet bygget.
Fagerborg videregående skole hadde i sitt siste år tilbud innen utdanningsprogrammene studiespesialisering i realfag, samfunnsfag og språkfag, drama og musikk, dans og drama i Dans, landsdekkende høyt nivå og Dans, generelt nivå.
Elevene ved Fagerborg vgs hadde den årlige revy, Fagerborgrevyen. En av Norges eldste skoleaviser Spindelvæv var i produksjon og styrt av elevene helt frem til nedleggelsen.
Den Gyldne Edderkopp
Den Gyldne Edderkopp var opprinnelig symbolet for Fagerborg Gymnasiesamfund og er senere blitt til Fagerborg skoles symbol. Overrekkelse av ordenen skjer under en seremoni som innledes med Hyldningssang til Den Gyldne Edderkopp. Den som av Ordenskapitlet er blitt funnet verdig, ved å ha ytt Samfundet store tjenester og har vist stor iver overfor skolen, blir ved midnatt bedt om å trede frem for å bli slått til Ridder, Kommandør eller Stormester til musikken av Richard Strauss' Also sprach Zarathustra (Strauss) og Griegs I Dovregubbens Hall.
Ordenen overrekkes i hovedsak til lærerkrefter og tidligere elever, og noen ganger tildeles ordenen elever som fortsatt er ved skolen. Blant de mest kjente riddere finner vi blant andre forfatterne Rolf Jacobsen, Jan Erik Vold og André Bjerke, skuespillerne Henki Kolstad, Carsten Byhring og Aase Bye, advokat Fridtjof Feydt, tidl. statsråd Gudmund Harlem, TV-personlighetene Anne-Kat. Hærland og Aksel Hennie, debattredaktør Simen Ekern og romanforfatter Christian Valeur.
Aller siste utdeling av denne prisen ble gjort i skoleåret 2013/2014.
Riddere av den Gyldne Edderkopp
Ordensutdeling har ikke funnet sted hvert eneste år. R står for ridder, K for kommandør og S for storkors. Ordenen er blitt tildelt rektorer (rek), lærere (l), tidligere lærere (tl), elever (e), tidligere elever (te), sekretærer (sek), vaktmestere (v) og bibliotekarer (b). Kun rektorer kan bli slått til Stormester.
1923 R Tryggve Gaarder (e)
1924 R Lars Sørensen (e)
1924 R Fredrik Møller (e)
1925 K Tryggve Gaarder (te)
1925 R Arne Vraalsen (e)
1925 R Rolf Jacobsen (e)
1926 R Steinar Rasch (te)
1926 R Finn Anders Thorn (e)
1927 K Rolf Jacobsen (te)
1928 S Victor Holst (rek)
1929 R Ove Linnert (te)
1929 R Jørgen Møller (l)
1929 R Wenche Nagel (te)
1930 R Olaf Trampe Kindt (e)
1930 R Hans Jørgensen (e)
1931 R Oddvar Bjørklund (e)
1932 S Niels Østbye (rek)
1932 R Henki Kolstad (e)
1934 R Knut Boye (e)
1935 R William Brustad (e)
1936 S Karl Aubert (rek)
1936 R Ernst Fyrwald (e)
1936 R Svein Lange (e)
1937 R Arvid Boye (e)
1937 R Carsten Byhring (e)
1938 K Carsten Byhring (e)
1938 R Svein Brenna (e)
1939 R André Bjerke (te)
Opphold i krigsårene
1947 K Henki Kolstad (te)
1948 R Erik Heier (te)
1949 R Harald Keilhau (te)
1950 R Bjørn Hexeberg (te)
1950 R Dagfinn Aamodt Olsen (te)
1951 R Børre Ørbæk (l)
1952 S Arnfinn Brekke (rek)
1954 R Jan Greve (te)
1955 R Trygve Bakken (te)
1956 R Aase Bye (te)
1957 R Jonas Wilhelm Myhre (te)
1958 K Henrik Aasekjær (l)
1958 R Jon Seip (te)
1958 R Ola Lunde (te)
1959 K Andreas Hjelm (l)
1959 R Jan Erik Vold (te)
1959 R Stein Jensen (te)
1960 R Oscar Heyerdahl (te)
1960 R Gunnar Breen (v)
1961 R Kristine Thorud (sek)
1961 R Ivar Haagaas (to)
1962 R Hans Petter Arnesen (te)
1963 S Gorgus Coward (rek)
1964 R Kristian Larsen (te)
1965 R Fridtjof Feydt (te)
1966 R Reidar Fure (e)
1966 K Børre Ørbæk (l)
1967 R Reidar Otter (e) 1967 R Kristin Berulfsen (te)
1968 R Pål Thoresen (te)
1968 K William Nygaard (l)
1969 R Vilhelm Seyffarth (te) 1969 R Hans Christian Sørhaug (te)
1971 R Alf Kinge (l)
1971 R Jan Brænde (te)
1973 R Tormod Tønsberg (te)
1973 R Tor Sjøwall (te)
1974 R Rolf Reitan (te)
1974 R Eivin Rudberg Larsen (te)
1975 R Jan Solberg (te)
1976 K Olav Haugen (l)
1977 R Mai Milberg (l)
1977 R Oenze Geertsma (l)
1978 R Fredrik Sørensen (te)
1979 R Morten Opsahl (I)
1980 R Ole Christian Sunde (te)
1981 R Runar Østern (l)
Ulysses
Ulysses er en bok av den irske forfatteren James Joyce, utgitt 1922. Boken omtales stundom som «den beste romanen på engelsk i det 20. århundre». Boken foregår i Dublin i løpet av et døgn, 16. juni 1904. Denne datoen markeres i vår tid som Bloomsday i Dublin.
Utgivelseshistorie
Mens Joyce i 1906 gjorde ferdig novellesamlingen Dublinere overveide han å tilføre nok en historie om en jødisk annonseagent ved navn Leopold Bloom under tittelen Ulysses. Historien ble aldri skrevet, men han beholdt ideen, og i 1914 startet han arbeidet på en roman hvor han brukte både tittelen og de grunnliggende premissene. Han gjorde den ferdig i oktober 1921.
Takket være Ezra Pound ble en rekke utdrag av romanen publisert i The Little Review fra 1918. Dette magasinet ble redigert av Margaret Anderson og Jane Heap med støtte av John Quinn, en advokat fra New York med interesse for tidens eksperimentelle kunst og litteratur. Dette førte imidlertid til problemer med amerikansk sensur, og i 1920 ble utgiverne straffet for å ha utgitt utuktig litteratur, noe som satte en stopper for videre offentliggjøring av romanen. Ulysses forble forbudt i Amerika frem til 1933.
Denne kontroversielle hendelsen gjorde det vanskelig for Joyce å finne en forlegger som ville anta boken, men den ble utgitt i 1922 av Sylvia Beach på hennes velkjente Shakespeare and Company. En engelsk utgave utgitt samme år av Joyces beskytter, Harriet Shaw Weaver, førte til flere vanskeligheter med amerikanske myndigheter, og fem hundre kopier som var smuglet inn i Statene, ble beslaglagt og muligens ødelagt. Følgende år trykket John Rodker et opplag på fem hundre nye eksemplarer for å erstatte de manglende, men disse ble brent av det britiske tollvesenet i Folkstone. En annen følge av bokens illegale status var at det dukket opp en rekke piratkopier.
Ulysses og den litterære modernisme
1922 er et nøkkelår i engelsk-språklig historie, med utgivelsen både av Ulysses og T. S. Eliots dikt, The Waste Land, som skulle prege den gryende litterære modernismen. I Ulysses anvender Joyce en rekke teknikker som stream of consciousness, parodi, intervju, drama, kiosklitteratur og praktisk talt alle andre teknikker og metoder for å presentere sine rollefigurer.
Romanen består av 18 kapitler fordelt over tre bøker eller deler, der hvert kapittel dekker omtrent en time av dagen, fra kl. 8 til ca. kl. 2 neste morgen. Hvert av de 18 kapitlene har sin egen litterære stil. Hvert kapittel refererer også til en spesiell episode i Homers Odysseen, og assosierer til en spesiell farge, kunst eller vitenskap og kroppslige organ. Denne kombinasjonen av kaleidoskopisk skriving med en ekstremt formell, skjematisk struktur representerer ett av bokens betydelige bidrag til utviklingen av den moderne litteraturen i det 20. århundret. Nyskapende var også kretsingen rundt ytre detaljer i en roman der nesten alt foregår på det indre planet.
Tolkning
Ulysses har hatt en utvilsom innflytelse på den moderne romanens utvikling. Med dette verket innførte Joyce en ny hyperrealisme i prosaen, når han samtidig med at han følger personene skritt for skritt gjennom Dublins gater også følger deres indre tankeverden i alle dens assosiasjoner og uforutsette sprang. Denne stream of consciousness-teknikken er blitt tatt i bruk i skiftende grad i et stort antall seinere romaner. Den ytre realismen er også slående, tatt i betraktning at Joyce skrev hele teksten i utlandet. Når det ikke lenger er så lett å følge Blooms rute fra gate til gate, er det fordi Dublin har forandret seg. Joyce skal en gang ha sagt at Dublin kan gjenskapes – bit for bit – ut fra Ulysses.
Fra forfatterens side er teksten delt i 18 nummererte kapitler. Titlene på kapitlene ble satt av senere kommentatorer for å tydeliggjøre forbindelsen med Odysseen og på den måten renvaske forfatteren for pornografibeskyldningene. Det er imidlertid blitt vanlig å bruke titlene i seinere utgaver.
Telemakhos
Handlinga begynner tidlig om morgenen inne i et kystfort ved Sandycove i Dublinbukta. Buck Mulligan (en brautende og bråkjekk ung medisinerstudent), Haines (en ubestemmelig engelskmann) og Stephen Dedalus (en ung poet som også forekommer i "Et portrett av kunstneren som ung mann") forbereder seg på en ny dag. Stephen sørger over mora, som nettopp er død, og Buck fyrer opp under hans dårlige samvittighet for ikke å ha gjort nok for henne mens hun lå på det siste. De går hver til sitt, og Stephen bestemmer seg for ikke å vende tilbake til fortet pga. Mulligan.
Nestor
Vi møter Stephen i klasserommet, der han prøver å undervise uinteresserte skolegutter i historie og engelsk. Når timen er slutt, går Stephen inn på kontoret til rektor og mottar lønn og et brev som skal avleveres i en avisredaksjon.
Protevs
Stephen streifer rundt på stranda, tenker, minnes, betrakter et par og en hund, skriver ned noen diktfragmenter.
Fagerborg videregående skole
Riddere av den Gyldne Edderkopp
1982 R Camilla Eidsvold (e)
Ulysses
Kalypso
I de følgende kapitlene er Leopold Bloom hovedperson. Bloom er en jødisk annonseakkvisitør som bor i Eccles street. Han rusler over til slakteren for å kjøpe seg en nyre å steke til frokost. Han serverer kona Molly post og frokost på senga, leser brevet fra datteren Milly og går deretter på do.
Fagerborg videregående skole
Riddere av den Gyldne Edderkopp
1983 R Frode Meinich (te)
Ulysses
Lotusspiserne
Bloom begir seg via en omveg til postkontoret, der han henter et kjærlighetsbrev fra en viss Martha Clifford, adressert poste restante til pseudonymet Henry Flower. Etter å ha lest brevet, stikker han det i lomma og river konvolutten i biter. På veg til badet møter han et par bekjentskaper som han adspredt og likegyldig småprater med.
Fagerborg videregående skole
Riddere av den Gyldne Edderkopp
1984 R Viggo Barfoed (l)
Ulysses
Hades
Kapitlet åpner med at Bloom stiger inn i en vogn i et gravferdsfølge sammen med tre andre, blant dem Stephens far, Simon Dedalus. De skal i begravelsen til en bekjent, Dignam, som døde brått. Mye av praten går om ulike måter å dø på. Det framgår at Blooms far tok sitt eget liv. Kapitlet gjengir i stor grad Blooms tanker under seremonien og jordfestelsen; disse kretser om død og forråtnelse.
Fagerborg videregående skole
Riddere av den Gyldne Edderkopp
1984 K Ole Christian Sunde (te)
Ulysses
Aiolos
Bloom ankommer avisredaksjonen for å få plassert en annonse samtidig som Stephen er der for å levere leserinnlegget fra rektor, men de to møtes ikke. Kapitlet er brutt opp i småkapitler med titler som likner avisoverskrifter
Fagerborg videregående skole
Riddere av den Gyldne Edderkopp
1985 S Oddmund Nyberget (rek)
1986 R Anne Siri Strand (l)
1987 R Åge Thoen (l)
Ulysses
Skylla og Kharybdis
Kapitlet gjengir en samtale mellom Stephen Dedalus, Buck Mulligan, John Eglinton og Richard Best på nasjonalbiblioteket. Stephen prøver å forklare sine teorier om sammenhengene mellom Shakespeares liv og skuespillene. De andre er ikke særlig lydhøre, og oppfatter ikke alvoret som ligger under Stephens utlegninger om far-sønn-forhold, utroskap og incest. Særlig er Buck Mulligan plagsom med sine stadige avsporinger. Bloom kommer inn på biblioteket mot slutten av kapitlet, men møter ikke Stephen.
Fagerborg videregående skole
Riddere av den Gyldne Edderkopp
1988 R Bjørn Nilsen (l)
Ulysses
Skylla og Kharybdis
Kapitlet er spekka med henvisninger til Shakespeares og andre dikteres verker, og det siteres på latin, italiensk og fransk.
Vandrende klipper
Kapitlet er et lite stykke kollektivroman, der et stort antall personer vandrer rundt i Dublin og utfører sine mangehånde gjøremål. Personene har ikke stort annet til felles enn at de befinner seg på omtrent samme sted på samme tid. Noen kjenner hverandre flyktig, møtes og hilser.
Fortelleren beveger seg uten overgang fra den ene gruppa til den andre. Mot slutten av kapitlet samles trådene, idet alle personene hver for seg registrerer visekongens kortesje på veg gjennom byen. Stilen er munter og lett.
Måstadfjellet landskapsvernområde
Måstadfjellet landskapsvernområde er et landskapsvernområde og ramsarområde på øya Værøya i Værøy kommune i Nordland. Området ble fredet for å «bevare et egenartet natur- og kulturlandskapsområde, sikre zoologiske, geologiske og kulturhistoriske element som er med på å gi området dets særpreg, og de botaniske forekomstene i tilknytning til Sanden.»
Måstadfjellet landskapsvernområde er på 5 145 dekar - hvorav 3 210 dekar sjøareal, og grenser i vest til Måstadfjellet naturreservat. Naturreservatet utgjør den vestlige, bratte delen av Værøya. Landskapsvernområdet omslutter Måstadbukta, med unntak av den gamle bebyggelsen og dyrkamarka i grenda Måstad.
Ulysses
Sirenene
Bloom spiser middag med Ritchie Goulding på Ormond hotell. I den tilstøtende baren sitter Boylan, Lenehan, Ben Dollard og fader Cowley; Boylan og Lenehan flørter med de to barpikene. Ben Dollard synger ei vise om irenes opprør mot engelskmennene. Bloom observerer dem på avstand. Når Boylan reiser seg og går, er det sannsynligvis til et stevnemøte med Molly. Bloom tenker på Molly og på Martha. Under måltidet begynner han å skrive et svar på Marthas brev.
Kapitlet er holdt i en særegen, rytmisk og musikalsk stil. Flere steder kan setningene minne om homeriske heksametervers. Ofte er ortografien forvrengt for å få fram spesielle klangvirkninger.
Kyklopene
Handlinga utspiller seg i Barney Kiernans pub, dit Bloom er gått for å møte Martin Cunningham og diskutere økonomien til Paddy Dignams etterlatte. Den mest høyrøsta pubgjesten er Borgeren, en irsk nasjonalist. Borgeren mener at jøder og andre utlendinger ikke har noe å gjøre i Irland, mens Bloom hevder seg å være ire god nok, ettersom han er født i Irland. Det ene ordet tar det andre, og det ender med at Borgeren kaster Bloom på dør og setter bikkja Garryowen på han.
Kapitlet inneholder en lang rekke parodier på ulike sjangre; sports- og nyhetsjournalistikk, rettsreferater, bibelspråk og ridderromaner – men framfor alt på irske sagn og myter slik de ble gjenfortalt på 1800-tallet. Ironien rammer først og fremst den kyklopisk enøyde ultransjonalisten, representert ved Borgeren.
Solgudens okser
Bloom oppsøker klinikken der Mina Purefoy er i ferd med å føde. Mens fødselen pågår, sitter han sammen med Stephen Dedalus og en forsamling av leger og medisinerstudenter og drikker og diskuterer høylytt forskjellige medisinske emner. En pleierske må flere ganger snakke til dem og be dem dempe seg.
Språklig sett er dette et av de mest krevende kapitlene. Stilen ser ut til å følge utviklinga av det engelsk språket fra angelsaksisk til dagens slang i Dublin, og kan se ut til å utgjøre en parallell til fosterutviklinga. Kommentatorene mener å identifisere parodier på blant annet Tacitus, angelsaksisk og mellomengelsk prosa, Thomas Malory, John Milton, John Bunyan, Samuel Pepys, Daniel Defoe, Jonathan Swift, Laurence Sterne, Edmund Burke, Horace Walpole, Charles Dickens og Thomas Carlyle – før språket løser seg opp i en kakofoni av dialekter og slang.
Kirke
Handlinga utspiller seg ved midnatt i et horestrøk i byen. Alle er drukne, og teksten er bygd opp som et surrealistisk drama der Bloom gjennomgår en rekke forvandlinger og skiftevis hylles som keiser og frelser eller anklages for sexovergrep og perversiteter og dømmes til døden. Forvandlingene avspeiler Blooms skiftende sinnstilstander mellom skyldfølelse og nytt livsmot. I en konfrontasjon med horemammaen Bella Cohen skifter de to kjønn og «hun-Bloom» utsettes for sadomasochistiske overgrep. Et stort antall personer, dyr og ting opptrer i de raskt skiftende scenene i dette indre dramaet.
Samtidig er det mulig å følge en ytre handling. Bloom finner igjen Stephen i musikkrommet i bordellet. Stephen er svært drukken, blir kasta ut av bordellet etter å ha knust en lysekrone, fornærmer to engelske soldater på gata, blir slått ned, og klarer ikke å reise seg. Bloom prøver hele tida å gå imellom, og avverger arrestasjon når politiet kommer.
Evmaios
Bloom får liv i Stephen og de to vandrer omkring i byen og natta. Etter hvert ender de opp i en kneipe der noen fyrer sitter og prater. Her er blant annet en sjømann som forteller skrøner fra de sju hav. En annen er en mann som går under navnet Skin-The-Goat, og som muligens var en av hjelpemennene under nasjonalistoppstanden på 80-tallet. I alle fall kommer samtalen inn på det nasjonale spørsmålet, og hatet til England blusser opp hos noen av deltakerne.
Kapitlet er holdt i en parodisk stil; det er en pretensiøst åndfull, men snirklete og klisjéfylt stil som kan minne om halvgode serieromaner fra hundre år tilbake: «Øyeblikket etter var de to nattevandrerne våre trygt benket i en diskret krok, bare for å bli hilst av stirrende blikk av den høyst blandede forsamlingen av løse eksistenser og andre ubestemmelige eksemplarer av slekten homo som allerede satt og spiste og drakk og pratet med hverandre, og for hvem de nyankomne tydelig var et emne av åpenbar interesse.»
Bloom og Stephen deltar ikke i samtalen. Bloom gjør seg tanker om de som er til stede og det som blir sagt, han prøver å få i gang en samtale med Stephen, men denne svarer kort og uinteressert. Det framgår at Bloom er motstander av å hisse til hat mot nabofolket. I stedet tror han at mennesker med forskjellig språk, religion og historie kan leve sammen i fordragelighet. Han prøver også å formulere sitt eget politiske ståsted – og her parodierer ikke Joyce – som går ut på at hvis alle som arbeider kunne få en anstendig lønn og rimelige kår, ville strid og fiendskap opphøre.
Det er tydelig at Bloom har fatta en sterk interesse for unge Stephen; han beundrer ham for hans talenter og er opptatt av at han ikke må kaste seg bort på horer og fyll, men skape seg en framtid som skribent. Til slutt tilbyr han Stephen ei seng for natta, og arm i arm vandrer de hjemover til Blooms hus. Når det viser seg at Stephen også har sangstemme, når Blooms forventninger til karrieren hans store høyder. Samtidig er det noe tvetydig over Blooms omsorg: Ser han for seg at Stephen med sitt skrivetalent kan fremme Mollys skrantende karriere som sangerinne, som Bloom er så dypt engasjert i? Skal forbindelsen til en lovende intellektuell kaste glans over han sjøl og hans hus? Ser han seg sjøl som impresario for Stephen i hans sangerkarriere?
Ithaka
De kommer til Blooms hus i Eccles Street 7, og Bloom finner ut at han har lagt nøkkelen i lomma på ei annen bukse. Etter å ha brutt seg inn i sitt eget hus, serverer han Stephen en kopp kakao på kjøkkenet. Stephen avslår tilbudet om overnatting. De pisser side om side i hagen, mens de stirrer opp på soveværelsesvinduet til Molly. Etter at Stephen har gått, har Bloom en stille stund for seg sjøl i stua; han drømmer om det flotte huset han kunne kjøpe og den respekten han kunne oppnå hvis han plutselig ble en rik mann. Ting i en skuff bringer opp mange minner – særlig om faren, den ungarske jøden som etter å ha reist gjennom mange land slo seg ned i Irland og konverterte til Kristendommen.
Kapitlet har en gjennomført spørsmål-og-svar-struktur som kan minne om en forklaring til Luthers katekismus. Det særegne er at alt er gjengitt med samme slags tørre, skolastiske logikk, fra de mest trivielle detaljer til de aller største spørsmål om tilværelsens mening.
Penelope
Det mest berømte kapitlet i boka er Molly Blooms 40 sider lange stream of consciousness, der hun ligger søvnløs og tenker over sin tilværelse etter at ektemannen har sovna. Vi møter en 34 år gammel, frustrert kvinne som har vanskelig for å forsone seg med at livet ikke har blitt en evig fest med vakre klær, galante menn og evig ungdom. Men kjærligheten får siste ordet.
Fagerborg videregående skole
Riddere av den Gyldne Edderkopp
1989 R Lulle Birketvedt (l)
1990 R Remi Schrøder Padoin (e)
1990 R Elbjørg Dieserud (l)
1991 R Kjartan Hauglid (te)
1992 S Arvid Stene-Larsen (rek)
1993 R Anne Kristin Hildrum (sek)
1994 R Simen Ekern (te)
1995 R Elisabeth Talén (e)
1996 S Eva Først (rek)
1997 R Tina Sletbak (e)
1998 R Anne Cathrine Voss (b)
1999 R Reidar Christiansen (l)
2000 R Kjell Wilhelm Wold-Hansen (l)
Fasil Ghebbi
Fasil Ghebbi er et murinnhegnet/befestet palassområde i byen Gonder i Etiopia. Stedet var de etiopiske keisernes hjem på 1600- og 1700-tallet, etter at keiser Fasilides I gjorde Gondar til hovedstad i 1632. Palassets unikt originale arkitektur er preget av påvirkning fra islamsk arkitektur og hinduistisk kultur, og senere impulser fra europeisk barokk, bragt til stedet av jesuittmisjonærer.
Fagerborg videregående skole
Riddere av den Gyldne Edderkopp
2001 R Øistein Lilleløkken (l)
2003 K Viggo Barfoed (l)
2004 R Christian Valeur (e)
2006 K Øistein Lilleløkken (l)
2007 R Aksel Hennie (te)
2008 R Agnes Slettevold (l)
2009 R Geir Clausen (tl)
2010 R Bjørn Gjermundsen (l)
2011 R Sigrid Bonde Tusvik (te)
2012 R Herman Winther-Henriksen (e)
2013 R Anne-Synnøve Rustad (tl)
Dødsprøvene
Dødsprøvene er den femte boken i sagaen om Darren Shan. Boka er skrevet av forfatteren Darren Shan.
Handling
Vampyrene er sinte for at Mr. Crepsley har gjort et barn til vampyr. Derfor må Darren vise at han er verdig å være med i klanen. Han må gjennom noen livsfarlige prøver – og han må klare alle, for ellers venter en grufull død i Dødshallen.
Men det lurer også andre farer i Vampyrfjellet. Mørke, sterke krefter som samler seg i hemmelige ganger. I denne marerittaktige verdenen fylt av fordervelse og svik, kan døden nesten være en velsignelse.
Pachacutia
Pachacutia er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Ithomiini i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Det er kjent fire arter som alle lever i den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika).
Utseende
Små, spinkle sommerfugler med avrundede vinger og tynn kropp.
Levevis
Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende. Larvene lever på planter i søtvierfamilien.
Systematisk inndeling
Disse artene ble før regnet til slekten Godyris.
Christian Bærentsen
Christian Bærentsen (født 14. mai 1862 i Tórshavn, død 6. januar 1944 på Frederiksberg) var en færøysk dommer, embedsmann og politiker. Han var amtmann på Færøyene 1897–1911, som den eneste færøyingen i dette embedet.
Han ble sendt til kostskolen Herlufsholm, og tok studentereksamen der i 1880. Han studerte norrøn filologi i to år før han skiftet til jus, og tok juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1886. I 1881 var han med på å grunnlegge foreningen for de færøyske studentene i København, Føroyingafelag. Etter at han fullførte studiene, arbeidet han på rådhuset på Frederiksberg og i Justisministeriet i København, og ble fullmektig i ministeriet i 1896. Han stod for utgivelsen av de offentlige kunngjøringsbladene Lovtidende og Ministerialtidende. Han var også manduktør ved universitetet.
I 1897 ble Bærentsen utnevnt til amtmann på Færøyene med bolig i Tórshavn. I egenskap av sitt embede ledet han også forhandlingene i det færøyske Lagtinget. Han ble en drivkraft i utviklingen av næringsveier og kommunikasjon på Færøyene, og hadde forståelse for den færøyske nasjonalbevegelsen, og nøt derfor stor tillit blant færøyingene. Lagtinget valgte Bærentsen til medlem av det danske Landstinget for Færøyene i 1902. Han sluttet seg til Venstrereformpartiet, i likhet med Færøyenes folketingsmann Jóannes Patursson, og viste seg som en dyktig parlamentariker med øyne for Færøyenes interesser. For at han som amtmann skulle unngå å bli dratt inn i partipolitikken på Færøyene, trakk han seg fra Landstinget i 1906.
Han måtte søke avskjed som amtmann i 1911 på grunn av helseplager, og flyttet tilbake til Danmark, hvor han ble konstituert som overrettssassessor (dommer) i København. Fra 1919 til 1933 var han dommer ved Østre Landsret i København.
Han ble tildelt ridderkorset av Dannebrogordenen i 1898, og forfremmet til kommandør av 2. grad av samme orden i 1930 og til kommandør av 1. grad i 1933. Han ble også tildelt Dannebrogordenens hederstegn i 1928.
Arthur Westover
Arthur W. Westover (født 6. mai 1864 i Quebec, død 12. august 1935 i Quebec) var en canadisk skytter som deltok i de olympiske leker, 1908 i London.
Westover vant en olympiske sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det canadiske laget som kom på andreplass i lagskytingen i trap med 405 poeng bak Storbritannia med 407. Det var sju lag med seks mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli 1908. Westover skjøt 72 poeng som var det tredje beste resultatet på det canadiske laget.
Conquer Online
Conquer Online er et online rollespill basert på kinesiske myter. Det er utviklet av TQ Digital Entertainment.
Landskapet er i 2D, men spillerfigurene er i 3D. Spillet er i utgangspunkt gratis, men spillerne kan kjøpe dragonball og cps for verdier i spillet. I Conquer Online kan man Levle, Pvp og kommunisere med andre spillere. Spillet et av de mest spilte onlinespillene i verden, og har vunnet en rekke priser.
Gorguts
Gorguts er et teknisk death metal-band fra Québec by i Canada.
Eugene Shoemaker
Eugene «Gene» Merle Shoemaker (født 28. april 1928 i Los Angeles i California, død 18. juli 1997 i Alice Springs i Australia) var en amerikansk geolog som var en av grunnleggerne av planetologi. Han var en av medoppdagerne av kometen Shoemaker-Levy 9, sammen med sin kone Carolyn Shoemaker og David H. Levy.
Astrologi og Apollo
For sin doktorgrad innen filosofi ved Princeton i 1960, studerte Shoemaker påvirkningsdynamikken på Barringerkrateret som ligger nær Winslow i Arizona. For å forstå dynamikken inspiserte Shoemaker kratere som oppstod som et resultat av underjordiske atombombetester ved Nevada Test Site i nærheten av Yucca Flats. Han fant en ring av utblåst materiale som inkluderte «sjokkert kvarts» (coesit), en form av kvarts som har en mikroskopisk unik struktur som har oppstått på grunn av intenst trykk.
Shoemaker var en av pionerene innen feltet astrogeologi gjennom grunnleggelsen av Astrogeology Research Program til U.S. Geological Survey (USGS) i 1961 i Flagstaff i Arizona, og han var en av dets første direktører. Han var sterkt engasjert i Lunar Ranger-oppdragene til månen, som viste at månen var dekket med et bredt spekter av nedslagskratere. Shoemaker var også involvert i opplæringen av de amerikanske astronautene. Han selv var en mulig kandidat for en Apollo-måneferd og kunne blitt den første geologen til å gå på månen, men han ble diskvalifisert på grunn av at han ble diagnostisert med Addisons sykdom, en lidelse i binyrene. Shoemaker trente astronauter på ekskursjoner til Barringerkrateret og Sunset Crater nær Flagstaff. Bygning nr. 6 ved forskningssenteret i Flagstaff heter i dag Shoemaker Building.
Gene Shoemaker ble tildelt Wetherill-medaljen fra Franklin-instituttet i 1965.
Da Shoemaker i 1969 kom til California Institute of Technology, startet han et systematisk søk etter asteroider som krysser jordens bane rundt solen. Dette førte til oppdagelsen av flere grupper av slike asteroider, inkludert Apollo-asteroider. Siden den gangen har Gene Shoemaker gjort mer enn noen annen person i å fremme ideen om at brå geologiske endringer kan oppstå som et resultat av asteroidenedslag, og at slike nedslag er vanlige gjennom geologiske tidsperioder. Tidligere ble astroblemmer antatt å være etterlevninger fra utdødde vulkaner, til og med på månen.
Kometen Shoemaker-Levy 9
I 1984 mottok Gene Shoemaker Barringer-medaljen, og i 1992 fikk han National Medal of Science. I 1993 var han en av medoppdagerne av kometen Shoemaker-Levy 9 ved hjelp av det 18-tommers Schmidt-kameraet ved Palomarobservatoriet. Denne kometen var unik ved at den skapte den første muligheten for forskerne til å observere en komet som treffer en planet. Shoemaker-Levy 9 kolliderte med Jupiter i 1994. Resultatet av sammenstøtet var et «kjempearr» på Jupiters overflate. De fleste forskerne på den tiden tvilte på at det ville bli noen synlige merker på planeten.
Dødsfall
Shoemaker brukte mye av sin tid i sine siste år på leting etter og oppdagelser av flere tidligere uoppdagete eller ikke bemerkede meteorkratere rundt omkring i verden. Det var på en slik ekspedisjon at Gene Shoemaker døde i en frontkollisjon (og ikke slik det er blitt påstått i en kollisjon med en kenguru) på Tanami Road nordvest for Alice Springs i Australia i juli 1997. Den 31. juli 1999 ble noe av hans aske tatt med til månen i romfartøyet Lunar Prospector i en kapsel designet av Carolyn Porco. Til dags dato er han den eneste personen som har blitt begravet på månen.
Romsonden NEAR-Shoemaker som ble sendt til asteroiden (433) Eros, fikk sitt navn til ære for Eugene Shoemaker.
Gamlebyen (Fredrikstad)
Gamlebyen er den eldste delen av Fredrikstad i Østfold. Den ble grunnlagt i 12. september 1567 på østsiden av Glomma, hvor elva deler seg i to løp. Kong Frederik II signerte byfundasjonsbrevet og Fredrikstad ble den første norske by som ble grunnlagt etter middelalderen og den første som kongen tillot å oppkalle etter kongen selv.
Gamlebyen i Fredrikstad, med sin unike bybebyggelse innenfor de velbevarte festningsverkene fra 1660-tallet, gjør den til Nord-Europas best bevarte festningsby. Den regnes også som Norges første renessanseby. Det var her Mossekonvensjonen ble undertegnet av kronprins Carl Johan på vegne av den daværende svenske kongen.
Forhistorie
Kunnskapen om hva som skjedde i området før Fredrikstad ble grunnlagt i 1567 er liten, men noe er kjent. Alt fra forhistorisk tid har det bodd mennesker her. Østfold er særdeles rikt på fornminner helt tilbake til eldre steinalder, og området rundt Fredrikstad er ikke noe unntak. I historisk tid er det første vi hører om området øya Isegran, hvor det har vært hevdet at jarlen og sysselmannen Alv Erlingsson hadde et privat borganlegg allerede på 1200-tallet. Øya omtales kort i en islandsk krønike i året 1287. Fra middelalderen vet vi også at det lå to herregårder her ved Glommas utløp, gårdene Sigerstad og Nygård. Sigerstad lå rett ved det som idag er Gamlebyen, mens den nåværende bydelen Cicignon ligger der Nygård lå. Begge var setegårder for mektige norske adelsfamilier i senmiddelalderen, slektene Bolt, Rømer og Galle. Fredrikstad, det som i dag utgjør Gamlebyen, ble anlagt på gården Brubergs grunn, en gård som trolig har inngått i Alv Erlingssons jordegods på slutten av 1200-tallet.
Byens grunnleggelse
Bakgrunnen for at Fredrikstad ble grunnlagt i 1567 var atter et svensk angrep og nedbrenningen av byen Sarpsborg i 1567 under Den nordiske syvårskrigen. Sarpsborgs utsatte beliggenhet gjorde at byens borgere bad kong Frederik II om å få gjenoppbygge byen nærmere Glommas utløp. Her mente man at det ville være lettere å forsvare byen, samtidig som innbyggerne kunne sikres gode levekår. Bymarkene øst for byen var svært viktige for valget av ny bygrunn. Gode beiteforhold var helt avgjørende for en bybefolkning som i stor grad var bønder. Kongen aksepterte borgernes forespørsel, og 12. september 1567 signerte han brevet som tillot flyttingen av byen og etablering på gården Brubergs grunn. Den nye byen skulle få en tung start, og allerede på 1570-tallet ble den brent av svenskene ved et par anledninger. Likefullt maktet byen gradvis å vokse utover slutten av 1500- og første halvdel av 1600-tallet ble en oppblomstringstid for sjøfart og handel i byen. Borgerne livnærte seg av jordbruk, men flere slo seg stort opp på trelasthandel av skipsfart. Byens handelsprivilegier gav borgerne enerett på all handel i tre mils omkrets.
Fredrikstad karakteriseres ofte som Norges første renessanseby, med kvartaler avgrenset av gater anlagt i et regelmessig mønster. Selv om hovedtrekkene i kvartalsplanen nok stammer fra 1500-tallet, hadde byen den første tiden en mer middelaldersk bypreg, med to langsgående gater parallelt med elven og smalere veiter på tvers. Disse ble senere utvidet.
Fredrikstad festning
Det som i flere hundre år skulle komme til å fullstendig dominere Fredrikstad var befestningen av byen. Fredrikstad festning slik den fremstår idag, stammer i hovedsak fra 1660-årene. Imidlertid ble det allerede under Hannibalsfeiden på 1640-tallet oppført en provisorisk befestningsvoll rundt byen. På samme tid ble det anlagt en liten tømmerskanse på Isegran, og syd i byen skal det ha blitt oppført et blokkhus. Med tapet av Båhuslen i 1658 ble det for alvor aktuelt å befeste Fredrikstad. I 1663 begynte arbeidet med festningsanleggene som skulle beskytte byen og gjøre byen til et viktig militært støttepunkt og depot for den norske hæren. Ledelsen for byggingen av festningsanleggene ble gitt til nederlenderen generalkvartermester Willem Coucheron. Han oppførte dem etter det såkalte gammelnederlandske befestningssystem med lave jordvoller og en bred vollgrav. Dette egnet seg godt på slettelandet ved Glommas utløp. Coucheron arbeidet samtidig med et annet stort festningsprosjekt, på Fredriksten festning i Halden. Utover 1700-tallet var det store planer om å forbedre og bygge ut festningen, men kun mindre arbeider ble gjort i 1730- og 1740-årene. Det var ikke økonomi i Danmark-Norge til å gjennomføre planene.
Festningen og festningsbyggingen ble en veiskille for byen. I forbindelse med oppførelsen av vollen i 1660-årene ble ni av byens opprinnelig kvartaler jevnet med jorden. Det ble gjort for å komprimere festningsanlegget. Mange som ble kastet ut, flyttet utenfor festningsvollene til forstaden Vaterland. Festningen og det militære nærværet i byen la også store hindringer for borgerne. Handelen hadde dårlige tider, og bøndene som måtte ut på markene med budskapen var helt prisgitt de militære for eksempel når festningsportene var åpne og lukket. I tillegg var borgerne underlagt kravene fra de militære om innkvartering av soldater. Dette var en særlig tung byrde.
Festningsverkene omfattet ikke bare befestningen rundt Gamlebyen. Også på vestsiden av Glomma ble det oppført permanente befestninger. Både på Isegran og Cicignon ble det anlagt skanser i 1670- og 1680-årene. Arkitekten bak mange av disse generalmajor Johan Caspar de Cicignon fra Luxembourg. Han var også ansvarlig for Christiansten Fort, som senere ble omdøpt til Kongsten fort. Dette fortet ble bygget på Galgeberget øst for Gamlebyen 1677–85.
Branner
Det eneste av byens kvartaler som ikke har blitt brannherjet etter 1764 er kvartalet som ligger mellom Kasernegaten, Kirkegaten, Torvgaten og Toldbodgaten. Her finner vi følgelig de eldste bevarte private bygårdene i Gamlebyen: Salamandergården i Færgeportgaten 79 fra 1764, Sindinggården i Toldbodgaten 36a fra 1771, Vennehaabet fra 1779 og Dunkejongården fra 1784.