cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Babicz
Robert Babicz (født 5. januar 1973), kanskje bedre kjent som Rob Acid, er en produsent av elektronisk musikk, som kommer fra Köln, Tyskland. Babicz har gitt ut musikk siden tidlig på 90-tallet, og etter flere populære utgivelser ble han etterhvert anerkjent som en av de fremste tyske produsentene av techno og acid techno. Babicz gikk tidlig i sin karriere primært under aliasene Rob Acid og Acid Warrior, men han har senere opptrådt også under en rekke andre navn. I tillegg til techno har han også utgivelser innen blant annet acid house, ambient og mer eksperimentell elektronisk musikk.
Babicz har siden 1994 hatt sitt eget plateselskap, kalt Junkfood Records.
Alaa Abd El-Fatah
Alaa Abd El-Fatah er en fremtredende egyptisk blogger, programvareutvikler og politisk aktivist for menneskerettigheter og demokrati i Egypt.
El-Fatah er mest kjent som en av med-grunnleggerne (sammen med blant andre kona Manal) den egyptiske bloggen Manalaa. El-Fatah har vært aktiv i utviklingen av arabisk-språklige versjoner av viktig programvare og plattformer. Hans far, Ahmad Seif, var en fremtredende advokat og leder for Hesham Mubarak Law Centre, og hans mor, prof Laila Suief, var er professor i matematikk ved universitetet i Kario i tillegg til å være en politisk aktivist på fritiden.
Søndag 7. mai 2006, ble El-Fatah arrestert under gjennomføringen av en fredelig demonstrasjon for et uavhengig egyptisk rettsvesen. El-Fatah ble arrestert, sammen med at flere andre bloggere og demokratiske aktivister. Fatah ble løslatt etter å ha tilbrakt 45 dager i fengsel. Både El-Fatah og hans kone Manal uttalte i media at de ville fortsette sine protest-aksjoner mot de egyptiske myndighetene selv om det betydde at de risikerte å bli fengslet igjen.
Per 2022 hadde han sittet i fengsel mesteparten av tiden siden 2013, og i forbindelse med klimatoppmøtet i Egypt 2022 trappet han opp en sultestreik og sluttet å spise all mat fra 1. november 2022, og å drikke vann fra 6. november 2022, samtidig som familien hans forsøkte å få britiske myndigheter til å gripe inn i saken.
Meddommer
Meddommer (lekdommer, legdommer) er en dommer som har som oppgave å representere folket i en domstol, og begrepet brukes i motsetning til fagdommer. Slike dommere brukes som meddommere (se meddomsrett) i et dommerpanel. Meddommere har vanligvis ikke juridisk utdannelse.
Hvem som kan være meddommer
Enkelte yrkesgrupper er også utelukket, blant andre stortingsrepresentanter, praktiserende advokater og ansatte i politiet, domstolene og Justisdepartementet. Det er ikke noe formelt hinder for at jurister kan velges til meddommere, så lenge de ikke er praktiserende advokater. Dette ble slått eksplisitt fast i NOU 2002: 11.
Meddommere velges av kommunestyret i den enkelte kommune for en periode på fire år. Til hver enkelt sak trekkes det nødvendige antall meddommere, samt varaer, blant de som er valgt av kommunene i den rettskretsen som retten dekker.
Bruk av meddommere i straffesaker
I straffesaker for tingretten oppnevnes det to meddommere som sammen med en fagdommer skal avgjøre skyld- og straffespørsmålet. Ved særlig omfattende saker kan tingretten settes med to fagdommere og tre meddommere.
Dersom hele dommen ankes til lagmannsretten, vil skyldspørsmålet og straffeutmålingen i straffesaker avgjøres av to fagdommere og fem meddommere. Meddommere deltar ikke i mindre alvorlige straffesaker der skyldspørsmålet ikke skal prøves. Frem til 2018 ble det for skyldspørsmålet i de alvorligste straffesakene benyttet jury, bestående av ti lekmenn.
Meddommere deltar ikke i Norges Høyesterett.
Bruk av meddommere i sivile saker
Meddommere kan delta i sivile saker hvis det er ønsket av partene. Der det er nødvendig for sakens avgjørelsesgrunnlag kan det benyttes meddommere med særskilt kunnskap på et bestemt område, slik som psykolog, revisor, ingeniør mv.
Også i enkelte sivile saker er det bestemt ved lov at meddommere skal delta, for eksempel i saker etter barnevernloven, hvor det skal være med en alminnelig meddommer og en fagkyndig meddommer i tillegg til en juridisk dommer (tingretten) eller tre juridiske dommere (lagmannsretten). Meddommere deltar også ved behandlingen av slike saker i fylkesnemnda.
Historikk
Bruk av lekfolk som dommere er tuftet på prinsippet om at man skal dømmes av sine likemenn. I tillegg anses det som en garanti for rettssikkerheten at alminnelige borgere kan uttrykke sin rettsoppfatning ved å dømme i straffesaker. Denne praksis strekker seg tilbake til 800-tallet i Norge og det var nordmenn som bragte med seg ideen til England.
Geiderøybroa
Geiderøybroa er ei buebro på Flekkerøya i Kristiansand kommune i Agder. Broa er 56 meter lang med et spenn på 7 meter.
DTM
DTM kan sikte til:
Veckelax
Veckelax (finsk: Vehkalahti) er en tidligere kommune i landskapet Kymmenedalen i Finland. Kommunen var en omegenskommune for byen Fredrikshamn ved Finskebukten. Veckelax var en finskspråklig kommune.
Den 1. januar 2003 ble Veckelax slått sammen med Fredrikshamn kommune.
Bue (geometri)
En bue eller boge er i geometri en vilkårlig kontinuerlig del av en kurve. Noen forfattere bruker en strengere definisjon, ved tilleggskrav til kurvesegmentet. En sirkelbue, ofte bare kalt en bue, er en del av en sirkel.
Formell definisjon
Tilsvarende som for en kurve kan en bue defineres basert på en funksjon F fra et reelt intervall I inn i et rom V:
Noen forfattere refererer til verdimengden til F som kurven, andre til funksjonen F. Hvilke tilleggskrav som stilles til funksjonen F og rommet V varierer med forfatter og sammenheng. Eksempler på tillegskrav kan være
Buelengde
En bue er i det euklidske rommet definert med en parameterframstilling
Her betyr merket den deriverte med hensyn på parameteren t, slik at.
Sirkelbuen
En sirkelbue er en del av en sirkel. I klassisk geometri for planet brukes sirkelbuen mye, konstruert ved hjelp av en passer. I denne sammenhengen brukes kortformen «bue» ofte ekvivalent med «sirkelbue». Sirkelbuen har sentrum og radius lik sirkelen den er en del av.
En bue sies å være utspent av en vinkel dersom buen har sentrum i toppunktet til vinkelen og har endepunkt på vinkelbeina.
Sirkelbuer danner grunnlaget for definisjon av vinkelmålet radian, definert som lengden av en bue utspent av vinkelen, delt på radien til sirkelbuen. Lengden av en sirkelbue L som spenner over en vinkel \theta målt i radianer er gitt ved
når r er radien til buen.
Vinkelmålet grader kan også deles opp i mindre enheter bueminutt og buesekund.
En sirkelsektor er en del av en sirkel, begrenset av to radier og en sirkelbue. Arealet A av en sirkelsektor er gitt ved
Théophile Thoré-Bürger
Étienne-Joseph-Théophile Thoré (bedre kjent som Théophile Thoré-Bürger; født 23. juni 1807, død 30. april 1869) var en fransk journalist og kunstkritiker. Han er i dag best husket for å ha gjenoppdaget den nederlandske maleren Johannes Vermeer.
Liv og virke
Thoré-Bürger ble født i La Flèche i departementet Sarthe. Han begynte som kunstkritiker i 1830-årene Julimonarkiet og var på samme tid aktiv som politisk kritisk journalist. Han roste Eugène Delacroix, Théodore Rousseau og andre malere fra Barbizon-skolen og var kritisk innstilt overfor mer konservative malere Jean-Auguste-Dominique Ingres og mer populære malere som Paul Delaroche og Horace Vernet. I 1842 grunnla han sammen med Paul Lacroix (1806-1884) et privat byrå for å fremme og selge kunst, Alliance des Arts. De utga også et magasin, Bulletin. Mellom 1844–1848 var Thoré kunstkritiker for Le Constitutionnel.
Han var utopisk sosialist i sin politiske idealisme, hovedsakelig preget av saint-simonismen, men var også en talsmann for filosofien til Pierre Leroux (1797-1871). I mars 1848 grunnla han La Vraie République, en avis som snart ble forbudt og stengt av Louis-Eugène Cavaignac. Et år senere etablerte han enda en avis, Le Journal de la vraie République som også hurtig ble forbudt og lukket. På grunn av sin støtte til radikalerne under revolusjonene i 1848 ble han tvunget i landflyktighet. Thoré-Bürger dro til London. Han bosatte seg deretter i Brussel hvor han fortsatte å skrive, fra 1855 under det nederlandsk klingende pseudonymet William Bürger. Han oppholdt seg også for en tid i Sveits. Han vendte først tilbake til Frankrike etter den generelle amnestiet i 1859, fortsatte å skrive under styret til det andre franske keiserdømme og døde ti år senere i Paris.
Vermeer
I Nederland konsentrerte seg da om kunst fra nordlige Europa. Som en aktiv arkivforsker og kunstkjenner er han kreditert for å ha gjenoppdaget Johannes Vermeer og bidratt til betydelig ny forståelse av andre nederlandske kunstnere fra 1600-tallet, blant annet Frans Hals, Carel Fabritius og andre. Gjenoppdagelsen av Vermeer var ikke bare hans fortjeneste, også den tyske kunsthistorikeren Gustav Friedrich Waagen (1794–1868) var utslagsgivende.
Thoré-Bürgers interesse for Vermeer ble vekket da han i 1842 så maleriet «Utsikt over Delft» i Mauritshuis i Haag. Vermeer var da ganske ukjent, men Thoré-Bürger ble selv så interessert i maleriet at han deretter brukte adskillige år til å lete etter andre Vermeer-malerier. Han publiserte til slutt et katalog hvor han identifiserte sekstiseks av Vermeers malerier, skjønt senere har denne listen blitt begrenset til kun trettifire malerier som i dag er positivt akseptert som ekte Vermeer. Svært lite var kjent om Vermeers liv, men bodde i byen Delft, tilsynelatende oppslukt av sin kunst. De få kildene til informasjon er en del registreringer, noen få offisielle dokumenter og kommentarer fra andre kunstnere. Av den grunn karakteriserte Thoré-Bürger ham for «Sfinksen i Delft».
Thore-Bürger var den første som beskrev maleriet «Malle Babbe», et maleri av Frans Hals, framstilt en gang mellom 1633 og 1635, i dag er bildet i Berlin. I 1860-årene kjøpte Thore sin første Vermeer, «Stående kvinne ved virginal», nå i Nasjonalgalleriet i London. Henry Grevedon solgte i juni 1866 «Kvinne med perlekjedet», nå i Berlin. I 1867 betalte Thoré-Bürger 2000 franc for «Dam som sitter vie en cembalo». I salgsauksjonen av Thoré-Bürgers samling i 1892 ble Vermeer og andre gjenstander spredt ytterligere til offentlige samlinger i flere land.
Samtidskunsten
I sin kunstkritikk mente Théophile Thoré-Bürger at fransk barokkmaleri var for tungt påvirket av Italia, og beskrev det som «ikke autentisk for en nasjonal identitet». Han roste 1600-tallets nederlandsk naturalisme og hva som siden ble sett på som Nederlands gullalder ved den direkte appell til de rene menneskelige dyder. Han erklærte at det var en kunst for folket, «l’art pour l’homme».
Thoré-Bürger var en av de første som framhevet betydningen av Edouard Manets malerier på Parissalongen i 1868. Han var begeistret for realistiske malere som Jean-François Millet og særlig Gustave Courbet som var hans favoritt. Han var en første som anerkjente impresjonismen, som malerne Claude Monet og Auguste Renoir. I dag kan hans kunstkritikk synes preget av politiske retningslinjer, men hans tidlig anerkjennelse av nederlandske mestre har gitt ham en plass i kunsthistorien.
Soppsky
Soppsky er en sky av røyk og gass som oppstår ved store eksplosjoner i åpen atmosfære.
De har fremfor alt blitt forbundet med sprengning av atomvåpen, men også andre eksplosjoner, branner og vulkanutbrudd kan gi opphav til fenomenet.
Det som skjer er at eksplosjonen danner et krater som fokuserer varme og utblåsning loddrett oppover. Det blir en konsentrert, hurtig stigende røyk- og gass-strøm som stopper opp og danner «hatten», så høyt over bakken som kreftene klarer. En soppsky kan lages i liten målestokk, ved hjelp av en kopp og litt krutt f.eks.
<div style="height: 202px; width: 95%; overflow: auto; padding: 3px;text-align: left; border:solid 1px;" title="Image scroller"; >
Eksterne lenker
Kernwaffenexplosion
Champagneglass
Champagneglass (eller sjampanjeglass), glass til å drikke champagne eller annen musserende vin av.
Stuping under Panamerikanske leker 1979
Stuping under Panamerikanske leker 1979 ble arrangert i San Juan i Puerto Rico fra 1. til 15. juli 1979. Det var sviktstup og tårnstup for både menn og kvinner. USA ble beste nasjon med to gullmedaljer foran Canada med en.
Champagneglass
På Hurdal Glassverk ble det laget champagneglass fra 1783. Formen på disse glassene er usikker, men de hadde trolig en høy, smal klokke slik det var vanlig inntil midten av 1800-tallet da den vide typen kommer på moten. Senere er det også langet champagneglass både på Gjøvik Glassverk og på Hadeland Glassverk.
Ved skjenking har champagnen lett for å bruse kraftig, men dette kan reduseres ved å holde glasset på skrå og helle mot innsiden av klokken.
Stend kraftverk
Stend kraftverk er et vannkraftverk i Bergen kommune i Vestland.
Champagneglass
Gjester som vil redusere kullsyreinnholdet før de drikker, kan ha med seg en champagnevisp. Det er en liten visp som brukes for å røre i glass slik at kullsyren skilles ut gjennom sterkere bobling. En champagnevisp er sammenleggbar slik at vispen kan trekkes inn i skaftet når den ikke er i bruk. Den er gjerne laget i sølv.
Stend kraftverk
Kraftverket ble åpnet i 1913 og utnytter fallet på 33 meter fra Stendavatnet i Fanavassdraget. Nedslagsfeltet er på 5 km² og tilsig er på 12 millioner m³.
Installert effekt er 900 kW med en francisturbin. Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 1,5 GWh og regnes som et småkraftverk.
Anlegget er eid og driftes av BKK.
Kraftverket ble etablert i 1912 av Fana herredstyre ved at fallrettene ble kjøpt av Wollert Konow, som da eide Stend Mølle. Fana Elektricitetsverk ble etablert for å drive anlegget, og produksjonen startet 15. desember 1913. Kraftstasjonen hadde opprinnelig to francisturbiner fra A/S Myrens Verksted og generatorer fra A/S Norsk Elektrisk & Brown Boveri, som hver leverte 350 kilovoltampere (kVA), tilsvarende 400 HK.
I 1940 ble det ene aggregatet skiftet ut med en ny turbin fra Kværner Brug på 1200 hestekrefter og generator fra NEBB. En av to opprinnelige turbinen fra Stend kraftverk står idag utstilt på Norsk teknisk museum.
Ian Brown
Ian Brown (født 20. februar 1963) er en engelsk musiker. Han er mest kjent som tidligere frontfigur og vokalist i det britiske Manchester-bandet The Stone Roses. I tillegg til hans karriere i The Stone Roses har han gitt ut fire soloalbum.
Browns dårlige forhold til barndomsvennen John Squire, som også var gitarist i The Stone Roses, er ansett for å være hovedgrunnen til oppløsningen av bandet i 1996. Det skulle gå femten år til neste gang de to pratet med hverandre, da de i 2011 møttes under begravelsen til Manis mor. The Stone Roses var gjenforent i perioden 2012–2017.
754 Malabar
754 Malabar er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 22. august 1906 av August Kopff fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Malabar på Java, i anledning av en nederlandsk-tysk solformørkelsesekspidisjon i 1922.
Ītzcóātl
Ītzcóātl (født ca 1381?, død 1440) var en «Stortaler» av Tenochtitlan fra 1428 og frem til 1440. Han var sønn av Ācamāpīchtli, den første stortaler. Itzcoatl inngikk allianse med byen Texcoco og erobret Tlacopan som hevn for drapet på sin forløper Chimalpopoca, hans egen onkel. Deretter satte han igang erobring av bystatene rundt Texcoco-sjøen, som ble begynnelsen på Azteker-riket. Erobrings-kampanjen ble avsluttet i 1432,og sammen med kongen av Texcoco var nå Itzcoatl Mexico-dalens hersker.
.
Aggregering
Aggregering betyr innen statistikk å kombinere eller slå sammen data om enkeltindivider, grupper eller perioder til større grupper eller lengre tidsperioder.
For eksempel kan statistikk fra enkeltmåneder aggregeres til statistikk for hele året. Eller statistikk for en kommune aggregeres til statistikk på fylkesnivå ved å kombinere tall fra alle fylkets kommuner.
Arjen Anthony Lucassen
Arjen Anthony Lucassen (født 3. april 1960 i Hilversum) er en nederlandsk musiker.
Han er kjent både fra Vengeance, som hadde suksess særlig gjennom 1980-tallet i Nederland, og sitt eget progressiv metal/rock-prosjekt Ayreon. I Ayreon tar han selv seg av det meste innenfor instrumenter, unntatt trommer og diverse blåse- og strykeinstrumenter. I tillegg hender det at diverse artister gjør en eller flere gjesteopptredener i form av soloer, på som oftest gitar og keyboard. Vokalene blir fremført av både ukjente og kjente vokalister. Selv om Ayreon involverer mange musikere regnes Arjen som det eneste medlemmet, kanskje med unntatt av trommeslageren Ed Warby. Han har også en rekke andre prosjekter, som Star One, Stream of Passion, Guilt Machine og Ambeon.
Referanser
<References/>
Tupolev Tu-134
Tupolev 134 (NATO-kallenavn Crusty) er et tomotors russisk passasjerfly av typen Tupolev. Flyet er det sovjetiske motstykket til vestens Douglas DC-9 med to motorer montert på skroget bak i flyet. Det har vært et av de vanligste flyene på kortere strekninger, og brukes stadig av flere flyselskap i Russland, men strengere krav om støy har redusert antallet i tjeneste.
Flyet kom etter Tupolev Tu-104 og Tupolev Tu-124. Ingen av de flyene levde helt opp til forventningene, og et nytt fly var derfor ønsket. Den første Tu-134 fløy i 1962, og flyet ble satt i produksjon i 1964. Aeroflot satte flyet i tjeneste i 1967 på en flygning fra Moskva til Stockholm. Den siste flygningen flytypen gjorde med Aeroflot var den 31. januar 2008.
De eldste Tu-134 flyene hadde glassnese, men de nyere flyene fikk en vanlig nese med radar. Som andre russiske fly er Tupolev Tu-134 laget for å kunne lande på dårlige rullebaner, selv de uten dekke.
Juiz de Fora
Juiz de Fora er en by og kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil. Byen ligger sørøst i delstaten, på grensen til nabodelstaten Rio de Janeiro. Byen har om lag 493 000 innbyggere (2004). Juiz de Fora ble grunnlagt tidlig på 1800-tallet. I dag er det en viktig industriby hvor blant annet Mercedes-Benz har fabrikker.
Mankyuaslekten
Mankyua (latin: Mankyua) er en planteslekt som tilhører ormetungefamilien. Denne familien har lenge blitt regnet som en del av bregneplantene.
Plantene er flerårige, snaue og relativt små, de har en grønn bladplate som er steril, og en sporeaks-del som er gulaktig eller gulgrønn med tykke vegger. Tverrsprekker i sporehusene sørger for at de åpnes og spres etter blomsteringen om sommeren.
De regnes fortsatt oftest til ordenen Ophioglossales, kanskje hjemhørende innenfor bregneplanter eller som en søstergruppe av karsporeplanter direkte under karplantene. Nye forskning har imidlertid vist at de ser ut til å være i nærmere slekt med familien Psilotaceae enn med bregner.
Slekten Mankyua ble første gang beskrevet fra Korea i 2001.
Arter
Slekten har hittil bare én kjent art:
Roy Wassberg
Roy Wassberg (født 28. september 1970 i Bergen) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for G16.
Han er mest kjent for tiden i Brann. Han er far til Brannspiller Niklas Jensen Wassberg.
Karriere som spiller
(Sist oppdatert 18. juli 2006) * Kun seriekamper.
Montgomeryshire
Montgomeryshire (walisisk Sir Drefaldwyn) er et tradisjonelt grevskap i Wales, oppkalt etter Roger of Montgomery som deltok i slaget ved Hastings.
Det grenser mot Denbighshire i nord, Shropshire (i England) i øst og sørøst, Radnorshire i sør, Cardiganshire i sørvest og Merionethshire i vest og nordvest. Arealet er 2064 km².
Området er nesten helt dekket av fjell, men det er noen daler med dyrkbar mark nær grensen til Shropshire. Høyeste punkt er Mole Sych på 827 moh. De viktigste elvene er Severn og Dovey. Lake Vyrnwy er et vannreservoar som forsyner Liverpool med drikkevann.
Hovednæringsveiene er turisme og landbruk.
Raundalselva
Raundalselva er en av tre hovedgreiner i Vossovassdraget, som er et av de største på Vestlandet og strekker seg gjennom seks kommuner. Raundalselva har sitt utspring i Aurland og Ulvik, og renner gjennom Raundalen til Vangsvatnet, for det meste i fosser og stryk, ofte gjennom trange gjel.
Mebond
Mebond var en sentral plass under andre verdenskrig. SS-personell fra Tyskland holdt til der i perioden 1941–1945.
Tettstedet er skiltet som Selbu Sentrum.
Jacques van Egmond
Jacobus Johannes Jacques van Egmond (født 17. februar 1908 i Haarlem, død 8. januar 1969 samme sted) var en nederlandsk banesyklist.
Høydepunktet i Van Egmonds karriere fant sted i 1932, da han ble olympisk mester i sykling under OL 1932 i Los Angeles. 1. august tok han sølv på 1000 meter tempo, bare slått av australske Edgar Laurence Gray, og samme kveld vant han kvalifikasjonsrunden i tandem sammen med Bernhard Leene, som sammen med Daniel van Dijk vant denne grenen under OL i 1928. Dagen etter tok Van Egmond kvalifikasjonsrittet og kvartfinalen i banesprinten. 3. august fant semifinalene og sluttfinalen i sprint sted, Louis Chaillot fra Frankrike vant første runde, mens Van Egmond vant begge de neste og tok dermed gull foran Chaillot og Bruno Pellizzari fra Italia. Samme dag fant semi-finalen i tandem sted, men han deltok ikke i den. I 1933 ble han verdensmester i sprint for amatører, og nederlandsk mester i 1931, '32 og '33. Etter dette ble han profesjonell, og tok gull i det nederlandske sprintmesterskapet tre ganger, i 1934, 1935 og 1936. Han la opp i 1940.
Percy Bryant
Bryant vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han var med på det amerikanske laget «USA II» som kom på andreplass i firerbob bak et annet amerikansk lag, «USA I». Konkurransen ble avviklet 14. og 15. februar 1928. De andre på laget var Henry Homburger, Edmund Horton og Paul Stevens.
Aurskog-Høland
Aurskog-Høland er en kommune i østre delen av Viken fylke (tidligere i Akershus fylke). Kommunen ligger i regionen Romerike på Østlandet i Norge. I 2020 ble tidligere Rømskog kommune innlemmet i Aurskog-Høland. Hele dagens kommune lå fra middelalderen til 1919 i Akershus len og stiftamt; Aurskog og Høland lå også i Akershus (under)amt og fylke, mens Rømskog fra 1768 til 2020 lå i Smaalenenes amt/Østfold. Det er den største kommunen i tidligere Akershus fylke målt i areal. Den grenser til Nes i nord, Eidskog og Sverige (Eda kommune) i øst, Marker og Indre Østfold i sør og Lillestrøm i vest. Aurskog-Høland var før 2020 den eneste norske kommunen som grenset mot to fylker og et annet land.
Historie
Både Aurskog og Høland var selvstendige, administrative enheter fra 1837. Aurskog ble delt i to 1. juli 1919 da Blaker ble skilt ut som egen kommune. Aurskog hadde 3 102 innbyggere etter fradelingen.
Høland ble delt 1. januar 1905 da Setskog ble skilt ut som egen kommune. Høland hadde 4 928 innbyggere etter delingen. 1. juli 1924 ble kommunen igjen delt i to i det Søndre og Nordre Høland ble etablert som selvstendige kommuner. Søndre Høland hadde 2 106 innbyggere, Nordre Høland 3 188.
1. januar 1966 ble så dagens kommune dannet ved at Aurskog, Nordre Høland, Setskog og Søndre Høland kommuner ble slått sammen til dagens Aurskog-Høland kommune.
Folketallet i delkommunene var som følger ved sammenslåingen:
Fra 1. januar 2020 inngår tidligere Rømskog kommune i den nye kommunen, som beholder navnet Aurskog-Høland. Rømskog lå historisk i Rakkestad fogderi i Akershus stiftamt, og ble i 1768 en del av Smaalenenes amt, videreført under navnet Østfold fra 1919.
Geografi og klima
De viktigste stedene i kommunen er Aurskog, Bjørkelangen (administrasjonssenter), Fosser, Hemnes, Lierfoss, Løken, Momoen og Setskog.
De største innsjøene er Setten, Mjermen, Bjørkelangen, Øgderen, Tunnsjøen, Floen og Mangen. I kommunens innsjøer finnes 36 øyer over 5 dekar.
Det finnes elleve verneområder som er fredet etter naturvernloven i kommunen.
Næringsliv
Spesielt for kommunen er mengden torvutvinning, som er gjort mulig av store lett tilgjengelige myrer. Europas mest solgte småbåtmerke, Pioner blir produsert i denne kommunen.
Det er registrert litt over 3000 bedrifter i kommunen. I 2022 ble det registrert 234 nye virksomheter. Aurskog-Høland ligger i ytterkanten av et stort arbeidsmarked (Oslo/Lillestrøm, Sverige/EU) og har derfor både utpendling (4439 personer, tall fra 2021) og innpendling (1452 personer, tall fra 2021) til og fra kommunen.
I NHOs (Næringslivets Hovedorganisasjon) Kommune-NM for 2022, er Aurskog-Høland kommune rangert som nr. 127. Kommunen har god variasjon i næringslivet (plass 115) og har en høy andel som er ansatt i privat sektor med 68,6% (plass 106).
Kulturhus
Kommunen har et kulturhus, KulturArena, sentralt beliggende i kommunesenteret Bjørkelangen. Kulturhuset har kultursal med plass til 350 sitteplasser i amfi og inntil 500 ståplasser. Her arrangeres det konserter, teateroppsetninger, stand-up, kino og andre kulturelle arrangement. Lokalene leies også ut til konferanser, seminarer, kurs, kulturelle arrangementer eller selskaper. Det er også øvingslokaler til kulturskole og lignende som kan utleies, da særlig tilrettelagt for dans, musikk og andre øvinger.
I tillegg til kultursalen på Bjørkelangen er det også kultursal på to lokasjoner til i kommunen, tettstedene Hemnes og Rømskog. Disse kan også leies.
Tusenårsparken
Kommunens tusenårspark er en park i sentrum av Bjørkelangen. Den lille parken har en sittegruppe, stein og blomsterbed. Tusenårsparken står pr. 2011 foran en endring da deler av området skal bli et nytt torg, noe som betyr at tusenårsparken vil bli flyttet noen meter. Dette gjøres for å gjøre området mer publikumsvennlig.
Noen av skolene plantet tusenårstrær.
Fylkesvei 3596
Det meste av veien er asfaltert, men de siste 4,8 km i enden mot fylkesvei 3744 har grusdekke.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 31 (Aust-Agder).
Kopra
Kopra er det tørkede kjøttet av kokosnøtt. Kopra brukes til produksjon av margarin, kokosolje og såpe og er en viktig eksportvare for mange land, spesielt i og rundt Stillehavet.
Sia
Sia (også transkribert som Saa, Sa, Esya, Esye) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en visdomsgud; guddommeliggjøring av persepsjon og oppfatning, essensen av innsikt og visdom, i Heliopolis’ kosmologi. Setet for disse karaktertrekkene var, i henhold til oldtidens egyptiske tanker, i hjertet. Han tilsvarte antagelig til de intellektuelle energiene til guden Ptah i Memfis’ kosmologi.
Sunnan stasjon
Sunnan stasjon er en nedlagt jernbanestasjon på Nordlandsbanen ved Sunnan i Steinkjer kommune i Trøndelag. Sunnan ble åpnet som en stasjon betjent for ekspedering av tog, reisende og gods den 14. november 1905 som en del av Hell–Sunnanbanen. Stasjonen var fra 1905 og frem til utbyggingen mot Grong i 1926 den nordligste stasjonen på Nordlandsbanen, på grunn av uenighet på Innherred om hvor man skulle legge den nye traséen. Den 1. februar 1971 ble stasjonen omklassifisert til holdeplass og som et ubetjent tidligere ekspedisjonssted. Sunnan stasjon ble offisielt nedlagt den 31. mai 1988.
Sia
Visdomsgudene
Som en visdomsgud var han tilknyttet skrivekunsten og ble ofte vist som en menneske som holdt en papyrusrull. Papyrus var antatt å legemliggjøre intellektuelle prestasjoner. Han ble ofte satt sammen i par med Hu, en annen abstrakt gud som var guddommeliggjøring av det første ordet, ordet for skapelsen, og det ordet som skaperguden Atum skal ha uttalt i skaperøyeblikket.
Sunnan stasjon
Ekspedisjonsbygningen var opprinnelig tegnet av Peter Andreas Blix og var oppført på Hell stasjon i 1881, men ble flyttet til Sunnan i forbindelse med utbyggingen av Hell–Sunnanbanen og oppført på nytt i 1905. Denne bygningen ble revet i 1978. Stasjonen bestod ellers av en lokstall og en svingskive, som også har blitt fjernet med tiden.
Sia
Visdomsgudene
Det ble senere sagt at Atum utskilte dette aspektet fra seg selv ved utvinne blod fra sitt eget lem og således skape Sia og Hu. Denne uvanlige fødselen førte til at Sia ofte ble påkalt for å beskytte de dødes genitaler. Da Atum og Ra ble senere identifiserte med hverandre og ble Atum-Ra ble også Sia avkommet til Ra og i denne sammenhengen ble han oftere nevnt. Sia ble således med på solbåten og knyttes til moral og intelligens.
Sia og Hu var i følget til Ra ombord i hans skip som han reiste over himmelen med om natten, i henhold til tekster og gravdekorasjoner i Det nye rike. En annen i det samme følget var Heka, magiens gud. Disse gudene ble ansett å ha særskilte kefter som hjalp skaperguden Ra å opprettholde syklusen. Selv om Heka hadde sin egen kult, hadde ikke Sia det.
Ahmed Bouchikhi
Ahmed Bouchikhi (født 13. april 1943 i Algerie, drept 21. juli 1973 på Lillehammer) var en marokkansk statsborger, opprinnelig fra Algerie, som arbeidet som kelner i Lillehammer i Norge.
Bouchiki var født i Algerie og flyttet fire år gammel til Marseille i Frankrike, sammen med foreldrene. 17 år gammel deltok han i Algeries frigjøringskrig mot Frankrike. Han kom til Norge første gang i 1965 med algerisk pass. Året etter kom han til Norge med marokkansk pass og bodde deretter i landet.
Bouchikhi var gift med en norsk kvinne, og etterlot seg en sønn og en datter. Han ble gravlagt i Marokko.
22 år senere, i 1996, betalte Israel erstatning til de etterlatte, men påtok seg ikke ansvar for drapet.
Bouchikhis bror, Chico Bouchikhi er kjent som medgrunnlegger av pop-gruppen Gipsy Kings og har etter drapet på broren engasjert seg i fredsarbeid blant annet i Midtøsten og blitt utnevnt til UNESCO special envoy for peace. Ved feiringen av Oslo-avtalen spilte Chico for og hilste på Yassir Arafat og Shimon Peres. Peres, Arafat og arrangørene visste ikke at Bouchikis bror var et offer i striden mellom Israel og palestinerne. Chico har argumentert mot boikott av Israel og mener det ikke er produktivt.
Thomas Bache-Gabrielsen
Thomas Bache-Gabrielsen (født 11. juni 1883 i Holmestrand, død 22. april 1942) var en norsk-fransk cognacprodusent.
Etter den Tordenskioldske skole i Holmestrand tok han examen artium i 1900 ved Ragna Nielsens skole i Kristiania. Etter Krigsskolen jobbet han seg opp til sekondløytnant i hæren i 1914.
Han flyttet fra Holmestrand til Cognac i Frankrike i 1903. Her ble han ansatt i firmaet Renault – St. Louvent. Sammen med Petter Rustad kjøpte han cognachuset Dupuy i 1905. Deres firma, Rustad & Bache-Gabrielsen, eksporterte brandy til Norge, Danmark og Amerika. Rustad døde i 1916 og Bache-Gabrielsen tok over som eneeier. Noen få år etter ble Rustad fjernet fra firmanavnet, og Bache-Gabrielsen er nå Norges eldste cognachus.
Thomas Bache-Gabrielsen var sønn av Josef Alexander Gabrielsen (1851–1919) og Kamilla Bache. Thomas giftet seg i 1906 i Cognac med Odette Villard (1885–1975) og de fikk tre gutter sammen; René, Guy, Eric.
Thomas Bache-Gabrielsen har fått en plass oppkalt etter seg i Holmestrand sentrum.
755 Quintilla
755 Quintilla er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 6. april 1908 av Joel Hastings Metcalf fra Taunton i Massachusetts, USA. Navnet – som er et italiensk kvinnenavn – ble valgt fordi det ikke fantes noen asteroide som begynte på bokstaven q.
Arbeidskraftundersøkelsen
Arbeidskraftundersøkelsen (AKU) er Statistisk sentralbyrås kvartalsvise intervjuundersøkelse om arbeidsmarkedet. Undersøkelsen er en hovedkilde til norsk statistikk om sysselsetting og arbeidsløshet og arbeidstid. Formålet med AKU er å gi informasjon om ulike befolkningsgruppers tilknytning til arbeidsmarkedet. AKU gir data som kan brukes både til å forstå strukturen i det norske arbeidsmarkedet samtidig som det er en av de viktige konjunkturindikatorene for norsk økonomi.
Arbeidskraftundersøkelsen ble etablert i 1972.
Grønlihalsen
Fjelltrimmen
Fjellet er enkelte år med i den lokale Fjelltrimmen. Traseen er 3,3 km lang og har en stigning på ca. 568 meter. Oppstigningen tar mellom 60 og 120 minutter.
Dietmar Mögenburg
Dietmar Mögenburg (født 15. august 1961 i Leverkusen) er en tidligere tysk idrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.
Han tangerte verdensrekorden 28. mai 1980 med et hopp på 2,35 dagen etter at polakken Jacek Wszoła hadde satt ny verdensrekord med samme høyde. De to hadde rekorden i to måneder frem til 1. august 1980 da Gerd Wessig fra DDR hoppet en centimeter høyere under sommer-OL i Moskva.
Mögenburg er 2,01 høy og veide 79 kg da han var aktiv, hans personlige rekorder er 2,36 utendørs og 2,39 innendørs. Mögenburg var sammen med hans klubbkamerat Carlo Thränhardt den ledende tyske høydehopperen på 1980-tallet. Stort sett var Mögenburg en bedre konkurransehopper og har derfor flere titler. Thränhardt var mer ujevnt, men kunne slå til uventet og har høyere personlige rekorder enn Mögenburg.
Mögenburg lever i dag med sin norske kone i Bærum. De har to barn som har tysk og norsk statsborgerskap. Hans sønn Jonas (født 1990) konkurrerer i lengdehopp (Norgesmester 2008) og flerkamp, og datteren Katarina (født 1991) er aktiv høydehopper.
Dietmar Mögenburg jobber som friidrettstrener for Norges Toppidrettsgymnas Bærum.
Sestino
Sestino er en kommune i provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Samlagsskytingen på landsskytterstevnet
Samlagsskyting er en lagkonkurranse i rifleskyting mellom skyttersamlag i Det frivillige Skyttervesen. Det er forhåndsuttatte skyttere fra de ulike samlagene som utgjør lagene som konkurrerer mot hverandre, som oftest i baneskyting. Samlagsskyting foregår hovedsakelig på Landsskytterstevnet og ved regionale stevner innenfor hver enkelt landsdelskrets. Det er vanlig at seniorer, juniorer og veteraner har hver sin samlagsskyting. Seniorene skyter på 200- eller 300 meter, mens juniorer og veteraner skyter på 100 meters hold. Antallet skyttere på hvert lag i samlagsskytingen er fire på Landsskytterstevnet, men antallet skyttere kan variere i regionale samlagsskytinger. Det er ikke uvanlig at samlag som grenser mot hverandre har lange tradisjoner med å skyte mot hverandre én gang i året.
Samlagsskyting med cupfinale
Fra og med Landsskytterstevnet i Steinkjer i 2007 vil samlagsskytingen i seniorklassene foregå etter en ny modell. Det er fortsatt 4 skyttere på hvert lag, og lagene rangeres som før, dvs. at første etappe skytes med skiveinndeling etter fjorårets resultatliste, deretter rangeres skytterne slik at beste lag hele tiden skyter på skive 1. Når alle fire skytterne på hvert lag har skutt går de 16 beste lagene videre til en avsluttende cup, hvor lag 1 møter lag 16, lag 2 møter lag 15 osv. i en åttendedelsfinale. De åtte lagene som er igjen skyter kvartfinale etter samme system, deretter skytes semifinale, og til slutt skyter vinnerne av semifinalen om seieren, mens taperne skyter om bronsemedaljen.
Sestino
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Calbuffa, Casale, Case Barboni, Colcellalto, Lucemburgo, Martigliano, Monteromano, Monterone, Motolano, Palazzi, Ponte Presale, Petrella Massana, Presciano, San Donato, Valdiceci di Sopra, Ville di Sopra.
Samlagsskytingen på landsskytterstevnet
Samlagsskyting med cupfinale
I 2008 ble cupen utvidet med "Lucky Losers", der de to beste taperlagene fra åttendedelsfinalene møtes i en ekstra kvartfinale. Vinneren her møter beste taperlag fra kvartfinalen i en ekstra semifinale, og vinneren går til finale, slik at finalen består av tre lag.
Denne konkurranseformen er nå avskaffet, og vinnerlaget kåres etter de fire innledende skytingene.
Iver von Ahnen
Iver von Ahnen (født 1659 på Bodøgård i Bodø, død 21. desember 1722 i Trondhjem) var en norsk embedsmann.
Han var sønn av amtmann Preben von Ahnen og arvet ved dennes død i 1675 store jordeiendommer over det ganske land, de fleste etterhvert solgt. I 1691 flyttet han til Molde, der han var amtmann i Romsdals amt frem til 1700 og ble kjent for sitt engasjement for lokalmiljø og kirken. Han kjøpte 1 pund 3 våger fiskeleie i offisersgården Molde (senere kalt Moldegård).
Han døde 1722 i Trondhjem og ble gravlagt ved domkirken.
Stia
Stia er en kommune i Provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Nabokommunene er Londa (FI), Pratovecchio, San Godenzo (FI) og Santa Sofia (FC).
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Molin di Bucchio, Palazzo, Papiano, Papiano Alto, Porciano, Santa Maria alle Grazie, Vallucciole
756 Lilliana
756 Lilliana er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 26. april 1908 av Joel Hastings Metcalf fra Taunton i Massachusetts, USA. Den er oppkalt etter en søster av den amerikanske astronomen Harlow Shapley.
Faten Hamama
Faten Hamama (født 27. mai 1931 i Mansura, død 17. januar 2015 i Kairo) var en egyptisk produsent og skuespiller som opptrådte i film-, TV- og teateroppsetninger i Egypt.
Hamama ble dyrket som et ikon så vel i Egypt som i resten av Midtøsten og hun bidro i betydelig grad til å forbedre kino-industrien i Egypt, og hun understrekete ofte viktigheten av kvinner både på kinolerretet og i det egyptiske samfunnet ellers. Etter en syv års pause fra skuespiller-yrket returnerte Hamama i 2000 på TV-skjermen med TV-miniserien Wajh al-Qamar (Face of the Moon) som ble vist på over tjue TV-kanaler over hele Midtøsten. I 2007 ble åtte av filmene Hamama var med i inkludert i listen over de 100 beste filmene i historien til egyptisk kino.
Hennes far, Ahmed Hamama, arbeidet som assistent i det egyptiske utdanningsdepartementet og hennes mor var en husmor. Hamama hadde en eldre bror, Muneer, en yngre søster, Layla, og en yngre bror, Mazhar. Hamama flyttet sammen med foreldrene til Kairo og begynte på sine studier ved High Institute of Acting i 1946. Youssef Wahbi, en berømt egyptisk regissør og skuespiller, så den unge skuespillerens talent og tilbød henne en ledende rolle i hans neste film Malak al-Rahma (Angel of Mercy) fra 1946. Filmen vakte bred oppmerksomhet i egyptiske medier, og Hamama, som bare var femten år på denne tiden, ble berømt for hennes melodramatisk rolle.
1950-årene var begynnelsen på gullalderen innenfor egyptisk kinoindustri og Hamama var en stor del av dette. I 1952 spilte Hamama i filmen Lak Yawm Ya Zalem (Will Your Day Come) som ble nominert til en internasjonal utmerkelse under Cannes Film Festival. Hamama spilte også hovedrollen i filmen Baba Ameen (1950) og Sira Fi Al-Wadi (Kampen i dalen, 1954). Før 1950-tallet, hadde Hamama flere ledende roller i over tretti filmer, der hun ofte spilte rollen som en svak, empatisk, stakkars jente. I 1963 mottok Hamama en pris for hennes rolle i den politiske filmen La Waqt Lel Hob (No Time for Love).
I 1947 giftet Hamama seg med skuespiller og regissør Ezzel Spis Zulficar under innspillingen av filmen Abu Zayd al-Hilali som de begge var med i. Sammen etablerte ekteparet et produksjonsselskap som blant annet produserte filmen Maw'ed Ma 'Al-Hayat der Hamama også hadde en rolle. Hun skilte seg fra al-Faqqar i 1954 og et år senere giftet hun seg med den kjente skuespilleren Omar Sharif som måtte konvertere til islam for å kunne gifte seg med henne. Senere ble de skilt. Hamama forlot Egypt i 1966 og kom ikke tilbake til Egypt før i 1971 fordi hun stadig ble forstyrret av egyptisk etterretning. I utgangspunktet hadde Hamama vært en støttespiller for den egyptiske revolusjonen i 1952, men senere ble hun en motstander av den revolusjonære bevegelsen De frie offiserer og deres undertrykkende regime. Hamama var hovedsakelig bosatt i Beirut og i London i denne perioden.
Mens Hamama var borte, prøvde daværende president Gamal Abdel Nasser og flere berømte egyptiske forfattere, journalister og venner å overbevise henne til å vende tilbake til Egypt. President Nasser kalte Hamama for en verdifull nasjonalskat og han hadde tildelt henne en æres-dekorasjon i 1965. Hamama mottok en utmerkelse fra Sovjetunionen under Moskva International Festival. Hennes viktigste film var Oridu Hallan som kritiserte de lover og regler som regulerte ekteskap og skilsmisse i Egypt. Etter denne filmen, avskaffet den egyptiske regjeringen en lov som forbyr kvinner i å skille seg fra deres ektemenn.
De fleste filmkritikere er enige om at Hamamas mest utfordrende rolle var i 1959 med filmen Dua'e Al-Karawan (The Nightingale's Prayer), som ble valgt som en av de beste egyptiske filmproduksjoner gjennom tidene. Denne filmen er basert på en romanen med samme navn som ble skrevet av den prominente egyptiske forfatteren Taha Hussein. I denne filmen spilte Hamama rollen som Amnah, en ung kvinne som søker hevn fra hennes onkel for æresdrap på hennes søster. I 1961, spilte Hamama hovedrollen i filmen La Tutf'e Al-Shams (ikke slå av solen) basert på en roman av Ihsan Abdel Quddous.
Brekkvasselv stasjon
Brekkvasselv (sørsamisk: Braahkenjohke) er en nedlagt jernbanestasjon på Nordlandsbanen ved Brekkvasselv i Namsskogan kommune i Trøndelag. Brekkvasselv ble åpnet som en stasjon betjent for ekspedering av tog, reisende og gods den 5. juli 1940 som en del av det 186,5 kilometer lange banestrekningen Grong–Mosjøen. Stasjonen ble omklassifisert som holdeplass den 1. januar 1989 og ble formelt nedlagt den 11. juni 2000 da den fikk ny status som holdeplass uten persontrafikk.
Ekspedisjonsbygningen ble oppført i 1938 etter tegninger av NSB Arkitektkontor. Denne ble for øvrig revet i 2009. Brekkvasselv stasjon ligger 277,27 kilometer fra Trondheim sentralstasjon og om lag 198 meter over havet.
Fylkesvei 3956
Fylkesvei 3956 går mellom Pålsnes og Søvik i Kristiansand kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 169 (Vest-Agder).
Verner von Heidenstam
Carl Gustaf Verner von Heidenstam (født 6. juli 1859 i Olshammar, Örebro län (Närke), død 20. mai 1940 på Övralid i Motala, Östergötlands län (Östergötland)) var en svensk forfatter og poet. Han var medlem av Svenska Akademien i perioden 1912–1940 og vinner av nobelprisen i litteratur i 1916.
Verner von Heidenstam debuterte som forfatter i 1888, med en diktsamling som brøt med den rådende svenske litterære tradisjonen med realisme og naturalisme, for heller å inneholde romantikk, individualisme og sensualisme. Dette skulle vise seg å bli en inspirasjon for flere andre svenske forfattere på 1890-tallet og årene som fulgte. Verner von Heidenstam ble dermed den fremste forkjemperen for disse «nittitallistene», og hans bøker inneholder mange nasjonale og historiske temaer.
Oppvekst
Slektens første medlem var Peter Petersen (1708–1783), kongens livmedikus som var født i Heide og som ble adlet til von Heidenstam i 1770. Han var Verner von Heidenstams fars farfar. Verner von Heidenstam var det eneste barnet til fyringeniøren Nils Gustaf von Heidenstam og Magdalena Charlotta Rütterskjöld. I oppveksten tilbrakte de sommerferiene på Olshammarsgården, som var i hans mors families eie i den lille bruksbyen Olshammar ved Vättern. Til tross for at han tilbrakte vintrene i Stockholm, kaller han Olshammar for sitt barndomshjem. I sine verker vender han ofte hjem til stedet hvor han vokste opp. I den selvbiografiske Hans Alienus har han beskrevet barndommen som «ensom».
I Olshammarsgården lå det et stort bibliotek med latinske klassikere som Xenofon, Tacitus, Plutark og andre. Blant svenske forfattere leste han Tegnér, Runeberg og Wallin. I Stockholm bodde familien først på Johannis Östra Kyrkogata og fra 1876 i Karlavägen 7 i Stockholm, like ved Humlegården. Heidenstam gikk på Beskowska skolan. I begynnelse fikk han gode karakterer, men på grunn av dårlig helse gikk det etter hvert mye dårligere på skolen. Verner von Heidenstam var ordblind og hadde hele livet problemer med å stave.
I september 1876 fikk Heidenstam reise utenlands med sin fetter Ernst. Reisen gikk til Alexandria og Kairo, og der ble de til våren 1877 før de reiste hjem via Hellas og Italia. På høsten reiste han tilbake til Beirut, Jerusalem og Kairo. I et brev til sin mor forklarte han at han ville bli maler, et yrkesvalg hun frarådet på det sterkeste. I sin skisseblokk skrev og malte han flittig, samt at han også begynte med å skrive vers.
Det er trolig at publiseringen av August Strindbergs Det nya riket i oktober 1882 gjorde et stort inntrykk på Heidenstam og påvirket ham i radikal retning. Boken er et angrep på det oskarianske samfunnet. I desember 1884, like etter at rettssaken mot Strindberg for Giftas var ferdig, skrev Heidenstam til Strindberg, bosatt i Sveits, og uttrykte sin beundring samt ba ham om å komme med kritikk av Heidenstams diktsamling. I februar 1885 besøkte Strindberg paret Heidenstam i Bühler, og alle tre reiste til Roma.
Dermed startet et vennskap mellom Heidenstam og Strindberg som kom til å vare i flere år. Heidenstam hadde ikke støtte for sine forfatterdrømmer hjemmefra, og Strindberg følte selv at han var i eksil i Sveits. En gang Strindberg følte seg deprimert utnevnte han Heidenstam til sin tronfølger. Sammen reiste de til Paris og den svenske kunstnerkolonien i Grez-sur-Loing. Strindberg leste opp sine manus for Heidenstam, men først i februar 1886 fikk han lese noen av Heidenstams. Strindbergs brev er ikke bevart, men det inneholdt åpenbart slående kritikk. I sitt svar forsøkte Heidenstam å roe ned, men i brevvekslingen dem imellom ble tonen mindre hyggelig. Da Heidenstam flyttet tilbake til Sverige våren 1887 kuttet de all kontakt med hverandre frem til året etter.
Verner von Heidenstam følte stadig større hjemlengsel, og hans fars sykdom hadde gjort det mer nødvendig å reise til Sverige. Heidenstam og hans hustru flyttet inn i huset i Karlavägen. I oppveksten hadde han en dårlig relasjon til sin far, men i farens siste levetid ble de forsonet. Faren hadde problemer med nyrene, og den 2. juni begikk han selvmord. Høsten 1887 bodde Heidenstam fortsatt på Karlavägen og la siste hånd på sin diktsamling.
Debuten
Den 26. januar 1888 ble forleggeren Albert Bonnier oppsøkt i sitt hjem av Heidenstam. Bonnier fortalte at Topelius både hadde lest og likte noen av hans dikt, og at han også kjente Strindberg. Da manuset ble overlevert ble det lest av Karl Otto Bonnier, som leste det hjemme med hustruen Lisen: «''Allerede fra første anslaget og til det siste hadde vi klart for oss, at her hadde en ny og stor dikter åpenbart seg. Den kvelden ble en av disse høytidsstunder, som en forlegger aldri glemmer men som, akk så sjelden, forunnes ham!''».
Våren 1889 ble Heidenstams roman Endymion, som han i et brev til Strindberg beskrev som «et sørgespill uten kulisser og forheng», gitt ut. Handlingen er enkel; en far og hans datter fra USA reiser i Midtøsten (nærmere bestemt Syria) sammen med en doktor. De tre representerer ulike urtyper; faren er realisten, doktoren er en kyniker som ser Midtøsten fra et distansert perspektiv, mens datteren er en søker og romantiker som treffer en nasjonalist og opprører, og føler seg knyttet til både ham og til hele Midtøsten. Heidenstam fremstiller Midtøsten som et sted hvor man lever for dagen, men at fremtiden ligger i den vestlige verdens materialisme.