cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NOAH
NOAHs arbeid mot dyr i sirkus
I 2014 lanserte NOAH filmen Noen kaller det underholdning.
Skagen
Fra 1900 til vår tid
Tidlig i 1910-årene besøkte hyppig Christian X og Alexandrine av Danmark Skagen med fartøyet Dannebrog. Iblant ankom de med tog og bragte med seg andre medlemmer av det europeiske kongehuset, og de oppholdte seg på henholdsvis Brøndums og Grenen hotell. Kongeparet likte Skagen stadig bedre, og ble bekjente av kunstnerne som holdt til i byen. Christian X kjøpte opp land i området, og fikk bygget sommerresidensen Klitgården som en gave til sin ektefelle. Residensen, som ble tegnet av Ulrik Plesner og med interiør levert av Marie Krøyer, ble innviet 11. april 1914, hvor byens innbyggere feiret åpningen med flagging. Klitgården ble ytterligere bekledd innvendig av motiver fra lokale kunstnere. Klitgården gikk videre i eie til prins Knud og prinsesse Caroline av Danmark. Etter prinsessens bortgang i 1995, ble residensen omgjort til et refugium for kunstnere, forskere og vitenskapsmenn. Komponisten Carl Nielsen besøkte også Skagen hyppig i sine yngre dager, og kjøpte i 1918 en eiendom i Vestre Strandvej i Vesterby, hvor han sammen med sin ektefelle billedhuggeren Anne Marie Carl Nielsen satte opp to bindingsverkshus som henholdsvis bolig og studio. De gav eiendommen navnet «Finis Terrae», som betyr «verdens ende». Eiendommen var i familiens eie fram til 1957, da den ble kjøpt av maskinprodusenten Frode Jensen.
I løpet av 1930-årene førte utviklingen av byen som turistmål til åpningen av nye hoteller. I 1931 gikk Skagens innbyggere, sammen med prominente venner av byen inn for oppføringen av et monument på torgplassen til ære for Jyllands fiskere og livbåtfører. Anne Marie Carl-Nielsen ble engasjert, og reiste en tre meter høy bronseskulptur av en livbåtfører som står og holder en livline. Monumentet ble utstilt på Den Frie Udstilling i København våren 1931, før en pengeinnsamling muliggjorde transport sjøveien for monumentet, som sto ferdig i Skagen 10. november 1932. I oktober 1938 slo lynet ned i Skagens Badehotel, og rammet fløyen med salong og musikkrom. Under andre verdenskrig ble hotellet tatt over av tyske soldater, fram til det ble revet i 1943.
Geografi
Skagen er Danmarks nordligste by, beliggende 41 km nord for Frederikshavn, 108 km nordøst for Aalborg, samt 226 km langs veinettet nordøst for Aarhus. Skagen har navnet fra halvøyen som ligger mellom Skagerrak og Kattegat. De eldste områdene av byen ligger langs den sydlige kyststripen, Sønderstrand. Højen ligger ved Nordstrand på vestsiden. Vesterby og Østerby er karakteristiske for sine små hus langs havnen, samt smale gater. Den danske riksveien Primærrute 40 går fra Skagen til Frederikshavn.
Halvøyen Skagens Odde grenser mot Ålbæk Bugt og Kattegat i øst, og Tannis Bugt og Skagerrak i vest. Området kan beskrives som malerisk og idyllisk, med sine små gule hus med røde taksten langs kystlinjen. Naturlandskapet ble i vesentlig grad formet av ørkenspredning i det 18. og 19. århundre. Problemer med vandrende sanddyner og ørkenspredning ble tatt hånd om mot slutten av 1800- og begynnelsen av 1900-tallet ved beplantning av gress, busker og bartrær. Det er fortsatt to vandrende sanddyner igjen, den ene kjent som Råbjerg Mile. Skagen er Danmarks nest mest solrike by, og har gjennomsnittelig 233 timer med sol i feriemåneden juli, mot Bornholms Østerlars' 222 timer.
Biometri
Bruksmåter
Biometri kan ved hjelp av elektronikk brukes på to måter. Den første er identifikasjon (hvem er dette individet?), hvor et individs identitet fastslåes ved å sammenligne målte biologiske mønstre mot en database – en én-til-flere-sammenligning.
Den andre er verifikasjon (er denne personen den han hevder å være?), som innebærer en én-til-én-sammenligning mellom målte biologiske mønstre og lagrede biologiske mønstre.
Alle biometrisystemer kan brukes til verifikasjon, men de forskjellige biometrisystemer varierer i den grad de kan brukes til identifikasjon.
Naturlig biometri
En av de eldste formene for biometri er den vi bruker mest – måling (gjenkjennelse) av ansikter. Ansiktsbiometri, som er lett og naturlig for mennesker, er imidlertid vanskelig for datamaskiner.
Vanlige mønstre
I biometriske systemer er følgende biologiske mønstre mest anvendt:
Busksvin
Busksvin (Potamochoerus larvatus) er en av to arter i slekten busksvin og penselsvin, som begge utelukkende holder til i Afrika og tilhører i svinefamilien. Busksvinet er også kjent som bushsvin.
Beskrivelse
Busksvinet er kompakt bygget og har relativt korte, men robuste extremiteter. Halen er lang og tynn og utstyrst med en sort hårdusk i enden. Det veier typisk 54–115 kg og blir omkring 50–80 cm i skulderhøyde. Hannene har to vorteaktige knølutvekster på snutepartiet foran øynene og blir betydelig større enn hunnene. Begge kjønn har forstørrede sylkvasse hjørnetenner som minner om villsvinets.
Underarter
Det er beskrevet en rekke underarter, men etter at penselsvin og busksvin ble delt i hver sin art regner man gjerne bare fire underarter til busksvinet.
Herodes Arkhelaos
Herodes Arkhelaos, eller Herodes Arkelaus, var sønn av Herodes den store og hans samaritanske hustru Maltake. Han var helbror til Herodes Antipas.
Han var etnark av Samaria, Judea og Idumea (bibelens Edom), og med byene Caesarea og Jaffa, for en periode på ni år (c. 4 f.Kr. til 6 e.Kr). Han styrte således i Judea noen år etter sin fars død.
Men han vakte forargelse på grunn av flere forhold. Det gjaldt overtredelser av den mosaiske lov sammen med vedvarende grusomheter; jødene vendte seg i sitt raseri med klagemål til keiser Augustus. Arkhelaos kom slik i unåde. Han ble så avsatt av romerriket, og ble forvist til Vienna (nå Vienne) i Gallia.
Han ble erstattet av en romersk landshøvding (prokurator). Herodes Arkhelaos er omtalt i Bibelen i Matteus 2,22.
NAD Electronics
NAD Electronics (NAD var opprinnelig et akronym for New Acoustic Dimension ) er en canadisk produsent av audiofile forsterkere og komponenter i den lavere prisklassen. Modellen NAD 3020, designet av Bjørn Erik Edvardsen i siste del av 1970-årene da NAD holdt til i Storbritannia, er kanskje deres mest kjente produkt.
Selskapet ble startet av Martin (Marty) L. Borish. NAD ble solgt til det danske selskapet AudioNord i 1991 og videre til det kanadiske selskapet Lenbrook i 1999.
Turja
Turja (russisk: Турья́) er ei elv i Sverdlovsk oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Sosva, og er 128 km lang med et nedslagsfelt på 1160 km².
Elva har sitt utspring i myrområder på østsiden av de sentrale Uralfjellene. Den renner østover gjennom et relativt åpent og tildels myrpreget landskap, og munner ut i Sosva rundt 25 km øst for Krasnoturjinsk. Elva er 10-40 meter bred. Den fryser til i slutten av oktober og er frosset over til månedsskiftet april/mai. Byer ved Turja er Krasnoturjinsk og Karpinsk.
Elva er forurenset som følge av industrien i området, som Bogoslovskij aluminiumsverk, en kyllingfabrikk, og et kraftverk, foruten avløp fra byene Krasnoturjinsk og Karpinsk.
Ağsu (distrikt)
Ağsu er et distrikt (rayon) i Aserbajdsjan. Distriktets areal er 1 020 km². I 2007 hadde Ağsu 65 900 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Ağsu.
John Raleigh Mott
John Raleigh Mott (født 25. mai 1865, død 31. januar 1955) var i mange år leder av YMCA.
Mott var leder i Kristelig forening av unge menn (KFUM) i egenskap av generalsekretær for det internasjonale KFUM og president i KFUMs verdensforbund. Han ble tildelt Nobels fredspris i 1946 sammen med Emily Greene Balch. Mott fikk prisen for hans bidrag til etableringen av et fredsbevegelse i formen av et religiøst brorskap på tvers av nasjonale grenser.
Bille (elv)
Bille er en elv i Stormarn i Schleswig-Holstein i Tyskland og en av sideelvene til Elben fra høyre med en lengde på 65 kilometer. Elven har sitt utspring nær Linau nord for skogen Hahnheide. Elven renner videre sør for Trittau, og fungerer som grense mellom Stormarn og Lauenburg. Bille fortsetter via Reinbek til Bergedorf, der elveløpet fortsetter under bebyggelsen. Vest for Bergedorf går den i dagen igjen og munner ut i Elbe ved Billhafen, Rothenburgsort. Det ligger flere gamle bygninger og parkanlegg langs elvebredden.
Bille er en av tre elver som renner gjennom Hamburg. De to andre er Elbe og Alster.
Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides
Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides er en amerikansk eventyrfilm fra 2011. Den er den fjerde filmen i den populære filmserien Pirates of the Caribbean. Deler av filmen ble spilt inn på Hawaii.
Norma
Norma eller En Politikers Kjærlighed, er et drama av Henrik Ibsen som ble offentliggjort anonymt i det satiriske og litterære ukebladet Andhrimner 1. og 8. juni 1851.
George Marshall
George Catlett Marshall (født 31. desember 1880 i Uniontown i Pennsylvania i USA, død 16. oktober 1959 i Washington, D.C.) var en amerikansk offiser og politiker. Marshall var den første i US Army til å bli utnevnt som femstjernes general (General of the Army) under andre verdenskrig og var sjef for generalstaben i den amerikanske hæren. Winston Churchill kalte Marshall «seierens arkitekt» for sin ledelse av opprustningen av det amerikanske militæret, samt koordineringen av operasjoner som til slutt ledet til alliert seier. Mange av offiserene som ble gitt toppkommandoer under krigen var enten anbefalt eller plukket ut av Marshall. Etter krigen ble han USAs 50. utenriksminister og senere USAs tredje forsvarsminister. Han er mest kjent for å ha utviklet Marshallplanen mens han var utenriksminister.
Ağstafa (distrikt)
Ağstafa er et distrikt (rayon) i Aserbajdsjan. Distriktets areal er 1 504 km². I 2010 hadde Ağstafa 80 500 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Ağstafa.
Norma
Stykket ble skrevet i løpet av en tidagersperiode i mai 1851 som en dramatisk parodi på Vincenzo Bellinis opera Norma, men med rollefigurene fremstilt som sentrale skikkelser i det politiske liv i samtidens Norge. Stykket ble først publisert i bokform i 1909, som en del av Ibsens samlede verker. Norma hadde først verdenspremiere i Trondheim i 1994. Studentersamfundets Interne Teater satte da opp stykket som kunstnerisk innslag under et debattmøte om EU ved Studentersamfundet i Trondhjem.
Ağstafa (distrikt)
Distriktet ligger nordvest i Aserbajdsjan og grenser til distriktene Qazax i sør og Tovuz i øst og i nord grenser det til Georgia
Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides
Handling
Filmen er basert på fantasyromanen On Stranger Tides fra 1987 av Tim Powers.
Norma
Ibsen identifiserer på satirisk maner de ulike stortingspolitikerne med skikkelsene fra Bellinis rolleliste.
Blau
Blau er en 15 kilometer lang elv i Baden-Württemberg sør i Tyskland og er en av sideelvene til Donau fra venstre. Elven har sitt utspring i en karstkilde kalt Blautopf i byen Blaubeuren i Schwabisk Alb. Blau renner østover gjennom Blaustein til byen Ulm hvor den munner ut i Donau.
Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides
Handling
Sparrow unnslipper, og finner sin far kaptein Teague (Keith Richards), som advarer ham mot Ungdomskildens prøvelser. Sparrow oppdager raskt at personen som opptrer i hans navn er Angelica (Penélope Cruz), en kvinne han tidligere har hatt et forhold til. Hun er også datter av den beryktede piraten Svartskjegg (Ian McShane), som har overnaturlige evner og praktiserer voodoo. Sparrow blir tvunget til å lede Svartskjegg og hans besetning til Ungdomskilden. I mellomtiden har Gibbs, som memorerte Sparrows kart før han ødela det, gått i Barbossas tjeneste.
Blau
Blaudalen ble formet av Donau. Da Schwabisk Alb steg gravde Donau seg først dypere ned i dalen, men havnet etterhvert i en lei som gikk lenger sørvest. I dalen som ble igjen flyter nå Schmiech sørover og møter Donau i Ehingen, mens Blau renner østover til Ulm.
Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides
Handling
Om bord i Svartskjegg skip, «Queen Anne’s Revenge», oppdager Sparrow at Ungdomskildens vann må drikkes samtidig fra to amuletter som en gang tilhørte Juan Ponce de León. En av amulettene skal inneholde en havfrues tåre, og personen som drikker av denne vil forlenge sitt liv. Personen som drikker fra den andre vil derimot dø. Svartskjegg har planer om å bruke Ungdomskilden for å omgå forbannelsen som sier at han vil bli drept i møtet med en enbeint mann, og de setter kursen mot Whitecap Bay. Der fanger han en havfrue som Philip Swift (Sam Claflin), en strandet misjonær forelsker seg i. Hennes navn er Syrena (Àstrid Bergès-Frisbey). Sparrow sendes deretter ut for å hente amulettene fra Leóns strandede skip. Der finner han imidlertid bare Barbossa. Spanjolene har kommet dem begge i forkjøpet.
Barbossa vil bare hevne at Svartskjegg tok «Black Pearl» og tvang Barbossa til å amputere beinet for å unnslippe. Han og Sparrow legger en plan for å slå Svartskjegg, og stjele amulettene fra spanjolenes leir. I mellomtiden har Syrena, som også er forelsket i Philip, blitt lurt til å gråte en tåre. Den tar Svartskjegg og etterlater henne deretter for å dø samtidig som han tvinger Philip med seg. Sparrow og Gibbs, som var sammen med Barbossa, vender tilbake med amulettene. De forhandler med Svartskjegg og Sparrow tilbyr seg å lede Svartskjegg til Ungdomskilden dersom han overlater Sparrows magiske kompass til Gibbs og lar ham gå. Svartskjegg går med på avtalen, og Gibbs forlater dem med kompasset.
Framme ved Ungdomskilden blir Svartskjegg og hans besetning angrepet både av Barbossa og av spanjolene, som er sendt av spanskekongen for å ødelegge Ungdomskilden. Kongen mener at den er et hån mot Gud. Etter en intens kamp stikker Barbossa ned Svartskjegg med et forgiftet sverd og Angelica blir også skadet av det samme våpenet. Barbossa gjør krav på Svartskjeggs magiske sverd, overtar kommandoen og reiser med Svartskjeggs gamle besetning. Philip, også han dødelig såret, unnslipper og drar for å befri Syrena. Etter å ha gjenfunnet amulettene som spanjolene kastet på havet, gir Syrena dem til Sparrow, og tar med seg Philips til sin verden under havet for å lege ham.
Angelica vil ofre seg for å redde faren, men Sparrow lurer dem og en intetanende Angelica drikker fra amuletten med Syrenas tåre. Dermed dør Svartskjegg mens hun selv overlever. Selv om Sparrow og Angelica begge hevder at de elsker den andre, frykter Sparrow at hun vil hevne farens død, og setter henne igjen på en øy. Sparrow finner deretter Gibbs, som ved hjelp av Jacks kompass har funnet «Queen Anne’s Revenge» og berget alle de kaprede skip som Svartskjegg hadde krympet ved hjelp av magi og puttet på flaske. Blant skipene er også «Black Pearl». De to drar av sted på jakt etter en måte gjenopprette «Black Pearls» opprinnelige størrelse på.
I sluttscenen finner Angelica Svartskjeggs gamle voodoo-dukke av Jack. Den har blitt skylt i land på den øde øya der hun befinner seg.
George Marshall
Marshallplanen
Marshall utviklet Marshallplanen som skulle få Europa på fote igjen etter krigens ødeleggelser, men nok også for å hindre at kommunismen skulle spre seg til andre land grunnet nød og mangel på mat. For dette arbeidet ble han tildelt Nobels fredspris i 1953.
WOH G64
WOH G64 er en stjerne som befinner seg i Den store magellanske sky. Med en radius som er 2000 ganger så stor som Solens, er dette den nest største stjernen vi kjenner til, etter VY Canis Majoris. Temperaturen på WOH G64 er beregnet til 3200 K.
Martine Ripsrud
Martine Ripsrud (født 31. oktober 1995) er en norsk skøyteløper som deltar i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerer Norge og Stange Sportsklubb.
Sesongen 2015/16 debuterte hun i verdenscupen i hurtigløp på skøyter under sesongens stevne nummer 4 i Heerenveen i b-gruppa på 500 meter. Hun var også med på lagsprint-laget hvor Hege Bøkko og Ida Njåtun var de andre to på laget, men laget kom ikke til mål.
Personlige rekorder i hurtigløp på skøyter
Oppdatert 30. mars 2022.
Internasjonale mesterskap
Sprint-VM på skøyter deltatt fire ganger.
Enkeltdistanse-VM på skøyter deltatt i tre VM ved tre konkurranser.
Andra avenyn
Andra avenyn er en svensk dramaserie som hadde premiere på svenske SVT høsten 2007, og ble avsluttet våren 2010. Gjennom tre episoder hver uke ønsket skaperne å fortelle om Sverige anno 2007. Vi følger noen familier som bor i utkanten av storbyen Göteborg – på den fiktive Andra Avenyn, og i kjent såpestil står intrigene i kø. Seriens manusforfattere er såpeveteranene Peter Emanuel Falck og Christian Wikander, som blant annet har skrevet storyline til norske Hotel Cæsar og svenske Rederiet.
Martine Ripsrud
Internasjonale mesterskap
EM på skøyter deltatt i fire EM ved åtte konkurranser.
Andra avenyn
Serien er skutt i Göteborg for SVT, interiørscener er innspilt i et studio, i huset Santos, på Lindholmen og utendørs scener registrert hovedsakelig i Kvillestaden/Brämaregården på Hisingen i Göteborg. Andra Avenyn ble nominert til krystall 2008 i form av "Best Software 2008". I tillegg ble skuespillerne Fortesa Hoti og Jonas Bane nominert til Aftonbladet TV-prisen, men vant ingen av nominasjonene.
Martine Ripsrud
Internasjonale mesterskap
Junior-VM på skøyter deltatt i tre VM ved åtte konkurranser.
Andra avenyn
2006-2007
I juni 2006 meddelte Sveriges Television at de ville øke sin satsing på drama, noe som blant annet resulterte i den serien som skulle bli til Andra Avenyn. Serien ble beskrevet av SVT som selskapets største dramasatsing noensinne.
Martine Ripsrud
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2021/22. Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
Andra avenyn
2006-2007
Våren 2007 ble studioet bygd opp i Göteborg, hvor serien skulle spilles inn. Innspillingen begynte i juli, og premieredatoen ble satt til 23. september 2007, hvorpå de tre nye seksjonene blir sendt hver uke.
Martine Ripsrud
Sammenlagt i Verdenscupen
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Andra avenyn
2006-2007
Fire tenåringskarakterer ble våren 2007 rollebesatt ved hjelp av en dokusåpe som ble sendt i seks deler fra og med 9. september. Denne casting ble realityshow som ble sendt i seks deler fra 9. september under navnet "Andra Avenyn: Castingen". Opprinnelig hadde bare to hovedrollene, men juryen besluttet at fire skulle få hovedrollene i stedet. Vinnerne av castingen ble Fortesa Hoti (rollespillet Roxanna), Jonas Bane (rollespillet Kim), Maya Rung (rollespillet Liv) og Anders Nordahl (spilte rollefiguren David ).
2007-2008
Serien var i utgangspunktet sterkt kritisert av pressen og blogger, og serien ikke leve opp til mange forventninger. Men samtidig som serien stedet ble svært populær og hadde på det meste 15 millioner take-offs av klipp, nyheter og mer, og om lag 38 000 saker i samme øyeblikk, ble serien også ca. 800 000 seere på TV. Tidlig i 2008, annonserte SVT at det ville bli en andre og en tredje sesong av serien.
Siden området i Andra Avenyn ble populært nok, slik at produksjonen har vært svært forsiktig med å la seerne har noe å følge om sommeren, da serien hadde en residens.
I løpet av sommerferien i 2008 måtte overholde Fyr Thorwald på en reise rundt det sørlige Sverige. Sooner tillegg til å bare nyte sommeren ble fyret måtte finne dem for deres rolle i naturen Roland, som på mystisk vis hadde forlatt ham. Etterhvert fant Fyr Roland og han kunne gå tilbake til arbeidet igjen.
Den 21. mai 2008 hadde SVT pressekonferanse for season 2. Nye karakterer i serien var blant andre familien Niklasson (Greger, Sigrid og Markus) og Per-Erik Bjørn. Den 21. september 2008 hadde season 2 premiere.
2008-2009
Siden Andra Avenyn var under forventningene til mange, men likevel hadde ganske bra for publikum å fortsette å produsere serien SVT valgte å endre formatet på. I stedet for å sende tre ganger i uken de begynte å kringkaste 45 minutter delen, en gang i uken. Dette ble innført på slutten av den andre sesongen. SVT valgte å spille inn sesong 2 og 3, fra mai 2008 til mars 2009. Det ble sagt at sesong 2 skulle inneholde 105 episoder, akkurat som den første sesongen, men den inneholdt bare 51 episoder totalt. Det har blitt sagt at sesong 3 vil inneholde 30 episoder, men dette er ennå ikke bekreftet.
I løpet av sommerferien i 2009 demonstrerte en webbasert føljetong,Andra Avenyn: Londonresan som følger Kitty Maria Santos (Joahanna Lazcano) og Roxanna Nilsson (Fortesa Hoti) når de er i London. Roxanna har reist til London for å studere og få bedre betyg, men så kommer opp Kitty (som verge, ditskickad av Rasmus). Det blir åpenbart problemer, men også glede og latter når Roxanna vant Kitty nærvær. Serien ble sendt i 24 episoder under juli 2009.
I løpet av høsten 2009 starte en web-serie som kan følge to tegn fra Andra Avenyn, Kim Dahlberg (Jonas Bane) og Nathalie Andersson-Offerdahl (Ida Linnertorp). Du kan følge dem og se hvem de sosialisere med når de er sammen med de som er involvert i Andra Avenyn. Av en rekke organiserte en casting i mai 2009, der fem nye roller ble lagt. De som fikk rollene var som følger: Shvan Aladin (rollespillet Ben-Ali Chahab), Madeleine Martin (rollespillet Cleopatra "Cleo" Lindström), Anton Gyllensten (rollespillet Patrik Boström ), Frida Bagri (rollespillet Nilla Boström) og Jonas Sundh (rollespillet Måns Wetterström). Serien trim, hot Riverside som distrikt der figurene lever kalles det.
2009-2010
The 8. september 2009 har sesong 3 av Andra Avenyn primer medan Riverside har premiere dagen før, den 7. september. Andra Avenyn er planlagt å sendes til våren 2010, så vi kan se om serien vil fortsette eller om det ender etter sesongen. Riverside er ventet å gå til jul, og den blir populær, vil den også fortsette til våren 2010.
Som Andra Avenyn vil premiere noen nye karakterer som kommer. Blant andre ting, Lotta og Annika søster Katarina hjem etter et kort opphold i London. Til premieren har serien også fått en ny vignett.
Evig solskinn i et plettfritt sinn
Evig solskinn i et plettfritt sinn er en amerikansk romantisk, science fiction dramafilm fra 2004 i regi av Michel Gondry, og er skrevet av Charlie Kaufman. Filmens to hovedroller spilles av Jim Carrey og Kate Winslet, med biroller av Kirsten Dunst, Mark Ruffalo, Elijah Wood og Tom Wilkinson. Filmen henter elementer fra psykologisk drama, science fiction, og har et ikke-lineært narrativ som en del av det å utforske minnets natur og romantisk kjærlighet. Filmens tittel er et sitat fra diktet "Eloisa to Abelard" av Alexander Pope.
Andra avenyn
Hovedskuespillere
Følgende personer har vært eller holder ledende roller i serien:
Øvrige karakterer
Følgende karakterer har vært eller er involvert i serien, men veldig mye i bakgrunnen.
H.P. Lovecraft
Howard Phillips Lovecraft (født 20. august 1890, død 15. mars 1937) var en amerikansk horror-forfatter.
Andra avenyn
Karakterer i "Riverside"
Tegnene involvert i web drama Riverside:
H.P. Lovecraft
Tidlig liv
Lovecraft ble født 20. august 1890 i familiens hus i Angell Street 194 (nå 454) i Providence, Rhode Island. Han var eneste barn av Winfield Scott Lovecraft, en handelsreisende i smykker og edle metaller, og Sarah Susan Phillips Lovecraft som nedstammet fra George Phillips som ankom Massachusetts i 1630. Foreldrene var i trettiårene da de giftet seg, og det var begges første ekteskap, noe som var uvanlig på den tiden. Da Lovecraft var tre år gammel, ble faren akutt psykotisk på et hotell i Chicago, hvor han var på forretningsreise. Han ble brakt tilbake til Butler sykehus i Providence, hvor han forble resten av livet, til han døde av syfilis i tredje stadium. Han døde da Lovecraft var åtte år gammel.
Sekundærfaktor
Sekundærfaktor for en fjelltopp er den horisontale avstanden til nærmeste punkt med samme høyde på et høyere fjell. En fjelltopp er således det høyeste punktet innenfor en horisontal sirkel med sentrum i fjellets toppunkt og med radius lik sekundærfaktoren. Definisjonen benyttes ikke bare for fjelltopper, men for ethvert topografisk toppunkt. Sekundærfaktoren er et mål på hvor frittliggende et toppunkt er.
H.P. Lovecraft
Tidlig liv
Lovecraft ble deretter oppdratt av sin mor, to tanter (Lillian Delora Phillips og Annie Emeline Phillips) og morfaren, Whipple Van Buren Phillips, som Lovecraft og hans kvinnelige slektninger bodde sammen med til hans død. Lovecraft var et vidunderbarn som resiterte poesi to år gammel og kunne lese som treåring. Som femåring leste han Tusen og en natt, og tok til å kalle seg Abdul Alhazred, som senere i hans mytiske verden ble forfatteren til Necronomicon. Men året etter kom hans arabiske interesser helt i skyggen av gresk mytologi, som han oppdaget i form av barneversjoner av Iliaden og Odysseen. Det eldste av hans bevarte arbeider er Diktet om Odyssevs fra 1897. Morfaren vekket også unge Lovecrafts interesse for det overnaturlige ved å fortelle ham gotiske historier. Moren var imidlertid bekymret for at disse historiene ville skremme ham.
Sekundærfaktor
Bestemmelse av sekundærfaktor
For toppunkter med små sekundærfaktorer bestemmes sekundærfaktoren enklest ved å måle avstanden til nærmeste høyereliggende punkt på et kart. For større avstander må avstanden bestemmes langs storsirkelen mellom punktene i henhold til WGS 84. For punkter i slakt terreng kan det være vanskelig å bestemme beliggenheten til toppunkt og høyereliggene punkt nøyaktig. Sekundærfaktoren har derfor gjerne en usikkerhet på rundt 0,1 km.
H.P. Lovecraft
Tidlig liv
Lovecraft var ofte syk som barn, og på grunn av hans helsetilstand og hans udisiplinerte, kranglete væremåte begynte han ikke på skolen før han var åtte og ble tatt ut etter et år. Han leste mye og studerte kjemi i mellomtiden. Han produserte flere hektograferte publikasjoner med begrenset utbredelse, først i 1899 med The Scientific Gazette (= Vitenskapsbladet). Fire år senere vendte han tilbake til den offentlige skolen. Han benyttet seg jevnlig av Providences bibliotek, der Sarah Whitman i sin tid kastet vrak på Poe.
Sekundærfaktor
Skandinaviske toppunkter med størst sekundærfaktor
I Skandinavia med Åland finnes det ti toppunkter med sekundærfaktor større enn 100 km. Disse er vist i nedenstående tabell. Mange av toppunktene i tabellen er åser snarere enn fjell. Dersom man ønsker en liste over mektige fjell, kan dette åpenbart ikke oppnås ved å rangere toppunkter etter sekundærfaktoren alene. Hvis man derimot kombinerer primærfaktor og sekundærfaktor, kan man få en liste over høytragende og frittliggende fjell. Av tabellen fremgår at det finnes fem fjell i Skandinavia med primærfaktor høyere enn 1000 m og sekundærfaktor større enn 100 km: Galdhøpiggen, Kebnekaise, Oksskolten, Jiehkkevárri og Helagsfjället. Dette er ruvende fjell med en storslagen utsikt.
H.P. Lovecraft
Tidlig liv
Imidlertid døde morfaren i 1904, og forretningen hans og arven ble så slett ivaretatt at familien på det nærmeste ble ruinert. Lovecraft og hans mor ble tvunget til å flytte nedover gaten til trangere husrom i Angell Street 598. Lovecraft var knust etter tapet av sitt barndomshjem, og skal ha vurdert selvmord en stund. Han fikk et nervøst sammenbrudd i 1908, hvilket også resulterte i at han aldri fikk noen eksamen fra high school. Dette nederlaget var en kilde til skuffelse og skam, delvis fordi han aldri fikk studere ved Brown University. Sammenbruddet ble etterfulgt av letargi (slapphet) som varte i ti år. Han isolerte seg hjemme, snakket bare med moren, og lå til sengs til det ble kveld – da vandret han rundt i slåbrok. I mai 1918 skrev han i et brev: «Jeg er bare halvveis i live – en stor del av kreftene mine går med til å sitte oppreist eller gå rundt.» I et brev to år senere minnes han «paradiset» i oppveksten, dukketeateret han satte opp, den lille hagen han anla med et solur i midten, og skriver: «Å være voksen er helvete. – Adulthood is hell.»
Sekundærfaktor
Skandinaviske toppunkter med størst sekundærfaktor
I Norden utover Skandinavia er det noen fjell med stor sekundærfaktor
H.P. Lovecraft
Tidlig liv
Lovecraft skrev fiksjon som ung, men gikk over til poesi og essays før han returnerte til fiksjonen i 1917 med mer polerte fortellinger som The Tomb og Dagon. Sistnevnte var hans første profesjonelt publiserte verk og ble trykket i Weird Tales i 1923. Omtrent på denne tiden begynte han også å bygge opp et stort nettverk av brevvenner. Hans lange og hyppige brev skulle gjøre ham en av århundrets store brevskrivere. Blant de han korresponderte med var Forrest J. Akerman, Robert Bloch (Psycho) og Robert E. Howard (Conan Barbaren).
Lovecrafts mor ble innlagt på Butler sykehus for sinnssyke, hvor hennes mann hadde dødd, etter å ha lidd lenge av hysteri og depresjon. Likefullt skrev hun ofte brev til Lovecraft, og de stod hverandre nært frem til hennes død 21. mai 1921, på grunn av komplikasjoner etter operasjon på galleblæren. Lovecraft var knust av tapet.
Ekteskap og New York
I 1920 var amateur journalism-bevegelsen svært aktiv i USA, og brakte mange isolerte skribenter i kontakt med hverandre. Deltakelse i dette var Lovecrafts eneste sosiale aktivitet, og da han var 31, førte den til at han møtte den 38-årige Sonia Haft Greene, som var skilt med en sekstenårig datter hun forsørget som ekspeditrise i en forretning i New York. Greene måtte ta initiativet overfor Lovecraft, som rødmet og bleknet da hun kysset ham første gang i småbyen Magnolia i Rhode Island. Det var i 1922, og han var ikke blitt kysset siden han var liten. 3. mars 1924 giftet de seg, og han flyttet inn i hennes leilighet i Brooklyn. Den konservative antisemitten Lovecraft giftet seg altså med en skilt jødinne, og skrev betatt om New Yorks skjønnhet ved natt. Brevene hans antok en optimistisk tone, og nå som han var flyttet fra provinsen, kunne brevvennene hans også besøke ham. Lovecraft'enes leilighet ble et samlingspunkt, og brevvennene var overrasket over at den eldre mannen de mente å kjenne gjennom brevene, viste seg å være en yngre, utadvendt mann på 34. Lovecrafts liv kunne blitt ganske annerledes lykkelig hvis han havde fått et arbeid ekteparet kunne leve av. I stedet mistet Sonia sin stilling. Hun forsøkte å åpne sin egen forretning, men mislyktes. Lovecraft på sin side søkte på hundrevis av jobber uten å lykkes, og solgte ut av møblene sine. Nyttårsaften 1924 flyttet Sonia til sitt nye arbeid i Cincinnati. Lovecraft kunne ikke tenke seg å bo der, og ble i New York. Sonia ble igjen arbeidsledig, men fikk så jobb i Cleveland. Hver 14. dag kom hun til New York med penger som Lovecraft kunne leve av. Han fant situasjonen så pinlig at han i april 1926 gav opp og fortvilt flyttet tilbake til sin tante Lillian, som han kunne bo hos. Tre år senere skilte han seg fra Sonia.
Tilbake til Providence
Tilbake i Providence levde Lovecraft i et «romslig brunt viktoriansk trehus» i Barnes Street 10 til 1933. (Dette er adressen som i The Case of Charles Dexter Ward («Tilfellet Charles Dexter Ward») blir oppgitt for dr. Willett.) Perioden etter returen til Providence – det siste tiåret i livet hans – var Lovecrafts mest produktive. I løpet av denne perioden skrev han nesten alle sine mest kjente noveller for tidens ledende billigblader (særlig Weird Tales) og lengre arbeider som The Case of Charles Dexter Ward og At the Mountains of Madness (På galskapens fjell). Han gjennomleste arbeider for andre forfatter og bedrev store mengder ghost-writing, inkludert The Mound, Winged Death og The Diary of Alonzo Typer.
Evig solskinn i et plettfritt sinn
Handling
Joel bestemmer seg for å gjøre det samme. Det viser seg imidlertid at Joel opplever utviskingsprosessen som en bevisst drøm der han sendes fra minne til minne mens de slettes. Etter å ha gjenopplevd et særlig følelsesladet minne, innser han at han ikke ønsker å glemme Clementine likevel. Han forsøker å motsette seg minnefjerningen, selv om han ikke klarer å forlate den bevisste drømmen.
Samtidig har de ansatte i Lacuna – Patrick Wertz (Elijah Wood), Mary Svevo (Kirsten Dunst), Stan Fink (Mark Ruffalo) og Howard Mierzwiak (Tom Wilkinson) – sine egne drama som utspiller seg mens Joel sover.
Brachemys
Brachemys er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller. Ingen arter i Norge.
Oddernestunnelen
Oddernestunnelen er en 1,049 meter lang tunnel på E18 i Kristiansand sentrum. Tunnelen ble åpnet i 2004 som en del av riksvegprosjektet for ny E18 gjennom Kristiansand. Tunnelen går fra Torridalsveien ved Otra under Oddemarka og frem til Oddernes skole ved Bjørndalsletta, og ble bygget i perioden 2002–2004. Tunnelen har to løp, ett for hver retning, og hvert løp har to kjørefelt. Oddernestunnelen går gjennom løsmasse.
Brachemys
Systematisk inndeling med europeiske arter
Brachemys har 5 arter i Europa. Systematisk blir gruppen blærebiller, enten regnet som en egen familie, Malachiidae, eller, som her, som en underfamilie av børstebiller (Melyridae).
H.P. Lovecraft
Forfatterskap
Før Poe hadde grøssersjangeren vært preget av mer velkjente og gotiske tradisjoner som djeveldyrkelse, gjengangere, svart magi o.l. Lovecraft, som hadde Poe som et av sine store forbilder, var den som i størst grad fortsatte denne utviklingen mot den moderne skrekklitteraturen. Ved å la seg inspirere av andre horrorforfattere og å videreutvikle og kombinere de elementene som han fant mest inspirerende og nyskapende hos dem han anså som de mest begavede innen faget, skapte han gradvis sin egen unike stil. En egen mytologi med et galleri av overnaturlige skapninger og monstre oppstod etterhvert. Disse hadde tilholdssted i alt fra havet, skogkledde åser og menneskelige bosettinger. Senere i forfatterkskapet utvidet han genren betraktelig ved å tilføre trekk fra science fiction, en retning som omtales som såkalt «kosmisk horror», hvor mennesker kommer i konflikt med livsformer fra hinsides jorden, f.eks. The Call of Cthulhu, The Whisperer in Darkness, The Colour out of Space og At the Mountains of Madness. Ofte har de hatt tilhold på jorden lenge før mennesket oppstod, og blir iblant tilbedt av sekter og hemmelige samfunn. Den første av disse titlene som tar for seg kosmisk horror, var The Call of Cthulhu, hvilket er grunnen til at August Derleth døpte samlingen for Cthulhu-mytologien. I disse fortellingene har alternative naturlover og pseudovitenskap i stor grad overtatt for det overnaturlige som forklaringsmodell for de hendelser og fenomener som finner sted.
Hans historier ble først og fremst utgitt av magasinet Weird Tales, og han utgjorde sammen med sine to venner Clark Ashton Smith og Robert E. Howard en produktiv trio, hvis arbeider regnes blant bladets mest betydningsfulle og innflytelsesrike noveller.
Lovecraft fokuserte først og fremst på atmosfære og stemning i fortellingene sine, som han anså som det viktigste for en god historie. Ofte kan man lang tid i forveien gjette seg til hva som skjer senere, og slutten blir dermed ofte en bekreftelse snarere enn en avsløring eller overraskelse. Videre er han kjent for sin språkbruk, som har alderdommelige og arkaiske preg. Også indirekte hadde Lovecraft stor innflytelse på skrekklitteraturen via brevkorrespondanse med andre spirende forfattere som mottok råd, oppmuntring og veiledning.
Det er ofte blitt bemerket at Lovecrafts personer, særlig de i de «store tekstene», knapt kan skjelnes fra hverandre, og er basert på Lovecraft selv. Typisk er de studenter eller professorer ved et universitet i New England (helst Miskatonic University), tilbakeholdne og diskret av natur - og mer får vi sjelden vite om dem. Hovedoppgaven til personene hans er «å fornemme». I sin korrespondanse med andre skribenter fraråder Lovecraft stadig, at man griper til uttrykk som «avskyelig» eller «unevneligt» - ganske overraskende, når man ser hvor hyppig han selv benytter dem. I et brev til Frank Belknap Long forteller han, at han aldri satte seg ned i den bestemte hensikten å skrive en historie: «De eneste historiene jeg skriver, er slike hvor sentrale idéer, bilder og stemninger dukker spontant opp.» To emner beskjeftiger han seg overhodet ikke med: Penger og sex. Ingen av delene tilhørte hans univers, hvor kvinnelige personer bare dukker opp ved to anledninger. På spørsmål fra yngre brevvenner om erotiske beskrivelser ikke var av litterær interesse, forklarte han at han som åtteåring hadde studert kjønnslivet da han leste i sin onkels medisinske lærebøker, «hvoretter det naturligvis var umulig å føle noen nysgjerrighet». Hele emnet var «uten interesse for noen med en smak som førte ham til feenes hager og gylne byer, strålende i eksotiske solnedganger».
Verden for ham hadde en iboende ondskap, og den overbevisningen lå til grunn for hans beundring av puritanerne, fordi de «hatet livet og hånet den plattheten at det er verd å leve». Men selv om Lovecraft avskydde verden, holdt vennene hans av ham. August Derleth viet resten av livet sitt til å samle, redigere og utgi Lovecrafts verker, og det er hovedsakelig takket være innsatsen hans at Lovecraft er blitt berømt. Dessuten viet Derleth og en rekke andre skribenter, som Robert Bloch, Lin Carter og Frank Belknap Long, deler av forfattervirksomheten sin til å videreutvikle og utdype mytene Lovecraft hadde skapt, som om de var flyttet inn i hans verden.
Hans mest kjente skrekkfortelling er Call of Cthulhu. Den har gjennom sin mytologi rundt the Old Ones og andre vesener skapt en hel sjanger, som etter Lovecrafts død har holdt seg levende gjennom nyere forfatteres bidrag. Som hans store verker regnes:
Han etterlot seg også en utstrakt korrespondanse – nærmere ett hundre tusen brev, hvorav en del var på tretti til førti sider.
Økonomisk var det en balansegang å leve av den lille formuen han arvet, og de beskjedne inntektene fra korrekturlesingen hans. For venner gjorde han arbeidet nærmest gratis. Det er påfallende at da han døde, var det på det nærmeste slutt på arven hans – nesten som om han hadde levd den tiden som var ham tilmålt av den beskjedne arven og hans egen sparsomhet. Som gentleman følte han en forpliktelse til å heve sig over pengesaker. Derfor fikk han seg heller ikke til å kreve inn ubetalte regninger, eller forlange betaling av venner. Brevene hans avspeiler hvor sterkt den beskjedne økonomien hans hele tiden begrenset hans liv og muligheter. Reisene hans foregikk på billigste måte, og var motivert av hans interesse for historie. Lovecraft var spesielt interessert i perioden da USA var en del av det britiske imperium – særlig 1700-tallet. Han oppsøkte bygninger fra perioden, og beskrev dem i sine tallrike (bevarte) brev. Han håpet å komme til England, men rakk aldri lenger enn til Canada og Florida. Det nærmeste han kom Skandinavia, er nok det han skrev i Call of Cthulhu, der protagonisten drar til Oslo for å oppspore sjømannen Gustaf Johansen: «''Sailing for London, I reembarked at once for the Norwegian capital; and one autumn day landed at the trim wharves in the shadow of Egeberg. Johansen's address, I discovered, lay in the Old Town of King Harold Haardrada, which kept alive the name of Oslo during all the centuries that the greater city masqueraded as «Christiania»''.»
I 1926 hadde tryllekunstneren Houdini bedt Lovecraft om å ghostwrite en gjennomgang av overtro gjennom tidene. Begge anså overtro som rester av en felles «forhistorisk uvitenhet» hos mennesker. Men så døde Houdini, og manuskriptet ble først gjenfunnet i 2016.
Rasisme
I sitt dikt fra 1912, On the Creation of Niggers, skildrer han hvordan gudene, etter å ha skapt dyr og mennesker, skaper afrikanerne i halvmenneskelig form for å befolke det mellomliggende området. Når det gjaldt hvites undertrykkelse av den fargete befolkningen i sørstatene, undskyldte han lynsjing og andre overgrep med at de var nødt til å verge seg, fordi rettsvesenet ikke gjorde det. Om Hitler skrev han etter maktovertakelsen i 1933 at Hitlers visjon «er romantisk og umoden. Jeg vet at han er en klovn, men jammen liker jeg fyren!»
Noveller i antologier
I antologien «Det onde folket» i bokserien Midnattsgrøsseren fra Fredhøis Forlag er dessuten Lovecraft oppført som forfatter av novellen «Peabody-arven». Novellen er imidlertid skrevet av August Derleth og først utgitt i 1957. Den er en av 16 noveller skrevet av Derleth basert på Lovecrafts fragmenter og ideer til historier, og oppgis som regel som et posthumt samarbeid mellom Lovecraft og Derleth.
Camilo Nogueira
Camilo Nogueira Román (født 22. november 1936 i Vigo i Spania) er en galisisk politiker. Han var medlem av Europaparlamentet fra 1999 til 2004. Den politiske organisasjonen han representerer, Bloque Nacionalista Galego var en del av Democratic Party of the Peoples of Europe – European Free Alliance, DPPE-EFA, som deltok i en koalisjon bestående av European Free Alliance og European Federation of Green Parties i Europaparlamentet.
Nogueira er idag medlem av kommunerådet i Vigo og er representant i Det regionale galisiske parlamentet.
Mehran Karimi Nasseri
Selvbiografien hans var en inspirasjonskilde til filmen Terminalen med Tom Hanks i hovedrollen.
Biografi
Mehran Karimi Nasseris far var en iransk lege, hans mor var sykepleier fra Skottland, og foreldrene arbeidet på samme sted. Nasseris far arbeidet som bedriftslege for folk tilknyttet Anglo-Persian Oil Company.
Det lar seg ikke å fastslå med sikkerhet så meget om hans tidlige år. I intrervjuene han gav kom han stadig vekk med utsagn som ikke lot seg forene med hjerandre. Også i selvbiografien hans er det motstridende opplysninger om hendelser i hans liv.
Nasseri kom til Storbritannia for første gang i september 1973, for å studere ved universitetet i Bradford. Han ble utvist fra Iran i 1977 for å ha protestert mot sjahen og ble tildelt flyktningstatus fra FNs høykommissær for flyktninger i Belgia, hvor han også ble tillatt en bolig i et europeisk land. Han ville bosette seg i Storbritannia, men på vei dit i 1988, ble kofferten hans med alle papirene stjålet i Paris. Til tross for dette gikk han ombord på flyet til London, men ble umiddelbart returnert til Frankrike da han ikke hadde noe pass å fremvise til britiske innvandringmyndigheter.
Franske domstoler uttalte at Nasseri hadde ankommet landet lovlig, men han kunne ikke bli utvist fra flyplassen, men heller ikke få tillatelse til å slippe inn i Frankrike, fordi han ikke hadde de nødvendige papirer. Nasseri forsøkte å få nye dokumenter utstedt fra Belgia, men myndighetene der ville bare sende nye papirer hvis Nasseri meldte seg for belgiske myndigheter i egen person. Men ifølge belgisk lov har en flyktning som frivillig forlater et land også akseptert at han ikke kan returnere.
I 1995 innvilget belgiske myndigheter likevel tillatelse for ham å vende tilbake, men bare hvis han gikk med på å bo der under oppsyn av en sosialarbeider. Nasseri nektet dette fordi han helst ville til Storbritannia som var den opprinnelige planen.
Hans opphold på den franske flyplassen ble avsluttet i juli 2006 da han ble innlagt på sykehus. Etter sykehuset fikk Nasseri tillatelse til å bosette seg i Paris. I løpet av hans år på flyplassen tilbrakte sin tid å lese, skrive i dagboken sin, eller studere økonomi. Han fikk mat og aviser fra ansatte på flyplassen.
Ikke lenge før han døde flyttet han tilbake til flyplassen, og døde der.
1925 Franklin-Adams
1925 Franklin-Adams er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 9. september 1934 av Hendrik van Gent ved Union Observatory i Johannesburg.
Louis Renault (forretningsmann)
Louis Renault (født 15. februar 1877 i Paris, død 24. oktober 1944) var en fransk industrimann og en av pionérene innen bilbransjen, som grunnlegger og mangeårig leder av Renault.
Han var det fjerde av fem barn i en borgerlig familie og viste allerede som barn stor interesse for mekanikk. Han bygde sin første bil i 1898 ved å modifisere en DeDion-Bouton sykkel som han kalte «Voiturette». Bilen var utstyrt med en banebrytende kraftoverføring med universalledd og en girboks med revers og et tredjegir med direktedrift som han tok patent på året etter.
Sammen med brødrene sine – Marcel (1872–1903) og Fernand (1865–1909), som begge hadde erfaring fra farens tekstilfirma – grunnla han selskapet Renault Frères 25. februar 1899. Til å begynne med var det brødrene som styrte forretningene, mens han selv konsentrerte seg om design og produksjon. I 1908 tok han imidlertid over det hele da broren Fernand måtte trekke seg tilbake på grunn av sviktende helse. Marcel var blitt drept under et billøp fra Paris til Madrid i 1903.
Louis Renault ledet selskapet frem til 1942. I denne perioden vokste det sterkt og en rekke tekniske oppfinnelser ble tatt frem. Mange av disse nyvinningene brukes fortsatt i dag; f.eks. hydrauliske støtdempere og trommelbremser.
I 1939 var fabrikken igjen en betydelig leverandør til den franske hæren. Etter den franske kapitulasjonen i 1940 ble fabrikken rekvirert av okkupasjonsmakten. Den ble ledet av tyskerne frem til befrielsen av Frankrike i 1944.
Etter frigjøringen ble Louis Renault arrestert den 22. september 1944 anklaget for økonomisk samarbeid med okkupasjonsmakten. Renault døde ca. en måned etter arrestasjonen. Hans grav er i Chateau Herqueville i Herqueville dans l'Eure.
712 Boliviana
712 Boliviana er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 19. mars 1911 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Simón Bolívar.
Ujiji
Ujiji er den eldste byen i det vestlige Tanzania. Byen ligger om lag 10 km sør for Kigoma. Ujiji ble grunnlagt av arabiske folkeslag. Byen var et viktig senter for slavehandelen.
Ujiji er stedet der oppdagerne Burton og Speke først kom til bredden av Tanganyikasjøen i 1858, og det var her Stanley fant Livingstone i 1871. Det er reist et monument til minne om det legendariske møtet.
Fylkesvei 5114
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 126 (Hordaland).
A Dear John Letter
«A Dear John Letter» eller «Dear John» er en populær amerikansk countrymusikksang med melodi og tekst av Billy Barton, Fuzzy Owen og Lewis Talley.
Den ble popularisert av Ferlin Husky og Jean Shepherd i en singleutgivelse for Capitol Records og ble en crossover-country/pop-hit i 1953.
Sangen spilte på konseptet til et såkalt Dear John letter, mens det refererte til USAs engasjement i Koreakrigen. Her, en ung kvinne, hvis kjæreste var stasjonert i Sør-Korea, skriver at hun avbryter forholdet. Hjertesmerten blir større ved at hun skal gifte seg med Johns bror, Don, og ønsker sitt fotografi tilbake (for – ifølge teksten – Don ønsker det nå).
Coverversjoner og oppfølgere
Coverversjoner har blitt gjort av flere andre utøvere, innbefattet Pat Boone. Skeeter Davis og Bobby Bare spilte inn sangen sammen i 1965. Ernest Tubb og Red Sovine har også spilt inn coverversjoner av «A Dear John Letter» på plate.
Signaturen Tommy har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Käre John». Alice Babs, Charlie Norman och deras Reeperbahn Stompers har spilt inn sangen.
Husky og Shepherd spilte inn et svar til «Dear John», kalt «Forgive me, John», som ble en populær countrymusikksang.
Den islandske tittelen er «Kæri Jon». Adda Ørnulfsdottir, med B.G. Kvintettinn spilte den inn 5. januar 1955. Sangen ble utgitt på 78-platen HSH (Hjlodfæraverzlun Sigridar Helgadottir) Nr. 20 i 1955.
Listesuksess
«A Dear John Letter» ble fremført som en duett av to utøvere, hvor Husky talte sin del og Shepherd sang sin. Den ble utgitt i 1953 og ble en stor suksess. Sangen toppet Billboard Best Selling Retail Folk Records-listen (countrylisten) og nådde en fjerdeplass på Billboards popliste. I tillegg gjorde den de ukjente sangerne til stjerneutøvere i USA.