cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Minoisk kultur
Kretas forhistorie
Selv om det er avdekket redskaper gjort av stein kan hominini ha nådd Kreta så tidlig som 130 000 år siden, men bevis på det første tilstedeværelse av anatomisk moderne mennesker er datert til for 12 000–14 000 år siden. De eldste bevisene på moderne menneskers bosetning på Kreta er levninger fra før-keramisk neolittisk bondesamfunn som er datert til rundt 7 000 f.Kr. Det er lite informasjon om den aller eldste bosetningen før 2600 f.Kr., men det var utvikling av flere mindre bosetninger langs kysten og begynnelsen på begravelser i tholosgraver foruten i grotter rundt om på øya.
En komparativ undersøkelse av DNA-haplogrupper av moderne kretiske menn viste at en mannlig grunnleggergruppa kom fra Anatolia eller Levanten, og er delt med grekere. Den neolittiske befolkningen levde i åpne landsbyer. Fiskeres hytter ble funnet kysten, og det fruktbare Mesara-sletten ble brukt til jordbruk.
Midtre minoisk tid
Ved slutten av perioden MMII (1700 f.Kr.) var det en stor forstyrrelse på Kreta — antagelig forsaket av jordskjelv, men også muligens av en invasjon fra Anatolia. Palassene på Knossos, Faistos, Mália, og Kato Zakros ble ødelagt.
Ved begynnelsen av den ny-palassperioden hadde befolkningen økt igjen. Palassene ble gjenoppbygd i en større skala og nye bosetninger ble bygd over hele øya. Denne perioden, 1600- og 1500-tallet f.Kr. (MM III, ny-palassperioden) var høydepunktet for den minoiske sivilisasjon. Etter rundt 1700 f.Kr. nådde den materielle kulturen på det greske fastlandet en ny høyde grunnet minoisk innflytelse.
Sen-minoisk tid
En ny naturkatastrofe skjedde rundt 1600 f.Kr., muligens et vulkanutbrudd på øya Santorini nord for Kreta. Minoerne gjenoppbygget palassene med flere betydelige forskjeller i funksjon.
Rundt 1450 f.Kr. nådde den minoiske kulturen et vendepunkt grunnet en naturkatastrofe, muligens et jordskjelv. Selv om enda et utbrudd fra vulkan på Santorini har blitt knyttet til denne nedgangen, er dateringen og implikasjonene fra utbruddet omdiskutert. Flere betydningsfulle palasser, som Mália, Tylissos, Faistos, og Agia Triada, og alle bostedene ved Knossos ble ødelagt. Palasset på Knossos synes i stor grad å ha forblitt intakt, noe som resulterte i at monarkiet har kunne spre sin innflytelse over store deler av Kreta inntil det ble overkjørt av mykenske grekere.
Utenlandsk innflytelse
Innflytelse fra minoisk kultur kan ble sett i minoisk håndverk på det greske fastlandet. Sjaktgravene ved Mykene hadde flere importerte kretiske gjenstander, slik som rhyton (drikkekar) med oksehode. Det antyder en framtredende rolle for minoisk symbolisme. Forbindelser mellom Egypt og Kreta er framtredende; minoisk keramikk er funnet i egyptiske byer, og minoerne importerte egyptiske varer, særlig papyrus. De tok også til seg kunstneriske og arkitektoniske tanker fra Egypt. Egyptiske hieroglyfer var modeller for minoisk piktorgrafisk skrift, og fra hvor skriftsystemene Linear A og Linear B utviklet seg. Arkeologen Hermann Bengtson har også avdekket minoisk innflytelse på gjenstander i Kanaan.
I løpet av sen-minoisk tid (LMIIIA; 1400–1350 f.Kr.) noterte farao Amenhotep III av Egypt stedet k-f-t-w (Kaftor) som en av «hemmelige land av nord av Asia» ved Kom el-Hatan. Også omtalt var kretiske byer som Amnisos, Faistos, Kydonia og Knossos, og topoynymiske rekonstruksjoner som i Kykladene eller på det greske fastlandet. Om verdien av disse egyptiske navnene er nøyaktige, da verdsatte ikke farao Knossos i LMIII ikke mer enn andre steder i regionen. Etter rundt et århundre med delvis gjenoppbygging, fikk de fleste kretiske byer og palasser nedgang i løpet av 1200-tallet f.Kr. (LHIIIB-LMIIIB). Det siste arkivet med Linear A er datert til LMIIIA.
Knossos forble et administrativt senter fram til 1200 f.Kr. Det siste minoiske sted Karfi var en defensivt by i fjellene, øst på Kreta, og hvor levninger av den minoiske sivilisasjonen holdt ut fram til overgangen til jernalderen, sen minoisk tid LMIIIC, 1200–1000 f.Kr., og begynnelsen på de mørke århundrer i Hellas.
Geografi
Kreta er lokalisert sentralt i midten av østlige Middelhavet. Det måler rundt 200 km fra øst til vest og mellom 12 til 58 km fra nord til sør ved det smaleste og bredeste, noe som gjør den til en av de største øya i Middelhavet. Kreta er et fjellrikt land med flere naturlige havner. Det er tegn på ødeleggelser fra jordskjelv ved mange minoiske steder, og klare tegn på land som har løftet seg og nedsenking av kystnære steder på grunn av tektoniske prosesser langs kysten.
Homer nedskrev en tradisjon om at Kreta i den heroiske tid hadde 90 byer, men selv i antikk tid kunne polis, bysamfunn, være ganske små. Det største stedet, Knossos, hadde en beregnet befolkning på mellom 1300 og 2000 innbyggere i 2500 f.Kr., noe som hadde økt til 18 000 i 2000 f.Kr., og det var økt til 20 000 til opp til 100 00 i 1600 f.Kr., og sank til rundt 30 000 innbyggere i 1360 f.Kr. Gortyn var også en betydelig minoisk bosetning, og eksisterte i heroisk tid grunnet omtalt av Homer, og var blant de byer på Kreta som blomstret og befestet med mur. Ved å studere stedene med palasser var Kreta antagelig inndelt i minst 8 politiske enheter på høyden av den minoiske perioden. Nord er antatt å ha vært styrt fra Knossos, sør fra Faistos, den sentraløstlige regionen fra Mália, den østlige enden fra Kato Zakros, og vest fra Khaniá. Mindre palasser har blitt funnet andre steder på øya.
Betydelige minoiske arkeologiske steder er:
Samfunn og kultur
Minoerne var primært et handelsfolk som drev med oversjøisk handel. Deres kultur viser fra 1700 f.Kr. av en høy grad av organisering.
Mange historikere og arkeologer tror at minoerne var involvert i bronsealderens viktige handel med tinn. Tinn blandet med kobber som antagelig kom fra Kypros, ble brukt til å lage bronse. Nedgangen til den minoiske kulturen og nedgangen i bruken av bronseverktøy til fordel for overlegne jernverktøy, ser ut til å være samtidige.
Den minoiske handelen med safran, som stammet fra området rundt Egeerhavet, har etterlatt få materielle rester. En fresko av safransankere ved Santorini er velkjent. Denne nedarvede handelen stammet fra tiden før den minoiske sivilisasjonen. Verdien av handelen kan sammenlignes med senere handel med røkelse og svart pepper. Arkeologer legger vanligvis mer vekt på mer hardføre handelsvarer som keramikk, kobber, tinn og dramatiske luksusvarer av gull og sølv.
Funn av gjenstander av minoisk opprinnelse antyder at det var et nettverk av handel med fastlandet i Hellas (hovedsakelig Mykene), Kypros, Syria, Anatolia, Egypt, Mesopotamia og så langt vestover som kysten av Spania.
Minoiske menn gikk med lendeklede og kilter. Kvinnene gikk med drakter med korte ermer og lagdelte, rynkete skjørt. De var åpne til navlen, slik at brystene var blottet. Kvinnene hadde også muligheten til å gå med korselett, det første formsydde klesplagget som er kjent i historien. Mønstrene på klærne la vekt på symmetrisk geometrisk form.
Statuene av prestinner i minoisk kultur og freskoene som viser menn og kvinner som deltar i de samme idrettene, vanligvis hopping på okser, leder noen arkeologer til å anta at menn og kvinner hadde lik sosial status og at arven kanskje kan ha fulgt kvinnene. Freskoene inkluderer mange avbildninger av mennesker hvor deres kjønn markeres med farger. Mennenes hud er rødbrun, mens kvinnenes er hvit.
Språk og skrift
Kunnskapen om det muntlige og skriftlige språket til minoerne er sparsommelige på grunn av det lille antallet nedtegnelser som er funnet. Noen ganger blir det minoiske språket kalt etokretisk, men dette representerer en forveksling mellom språket som ble skrevet i Linear A og språket som ble skrevet i et alfabet med euboeisk opphav etter de mørke århundrene. Man antar at det etokretiske språket er en etterfølger av minoisk, men det finnes ikke nok kildemateriale i noen av språkene til å trekke sikre konklusjoner. Det vites heller ikke om språket som ble skrevet med kretiske hieroglyfer er minoisk. Det er ikke avkodet og dets fonetikk er ukjent.
Rundt 3000 tavler med skrift har blitt oppdaget så langt. Langt de fleste er i Linear B-skrift, og er antagelig opptellingslister over varer og ressurser. Siden de fleste av disse inskripsjonene er nøyaktige økonomiske nedtegnelser, forblir oversettelsen av minoisk en utfordring. Hieroglyfene ble brukt fra MMI og var i parallell bruk med det nye Linear A fra det 18. århundre f.Kr. (MMII) og forsvant på et tidspunkt rundt det 17. århundre f.Kr. (MMIII). I den mykenske perioden ble Linear A erstattet med Linear B, som ble brukt til å nedskrive en svært arkaisk versjon av det greske språket. Linear B ble avkodet av Michael Ventris i 1953, men de tidligere skriftspråkene forblir et mysterium. Det var kanskje i de mørke århundrene, en tid med økonomisk og sosialpolitisk sammenbrudd, at det minoiske språket ble utryddet, dersom etokretisk da ikke er dets etterkommer.
Kunst
Den store samlingen av minoisk kunst er i museet ved Heraklion nær Knossos på den nordlige kysten av Kreta. Minoisk kunst, sammen med andre rester av materiell kultur, særlig sekvensen av keramiske stilarter, har gjort det mulig for arkeologer å definere de tre fasene til minoisk kultur (EM, MM, LM).
Siden treverk og tekstiler har forsvunnet, er de viktigste bevarte eksemplene på minoisk kunst minoisk keramikk, palassarkitekturen med sine freskomalerier som inkluderer landskaper, steinutskjæringer og seglsteiner.
I den tidlige minoiske perioden var keramikken karakterisert av lineære mønstre med spiraler, trekanter, buede linjer, kors, fiskebensmotiver og slikt. I mellom-minoisk periode var naturalistiske motiv som fisk, blekksprut, fugler og liljer vanlig. I den sene minoiske perioden var fremdeles blomster og dyr mest karakteristisk, men variasjonen hadde økt. Palasstilen i regionen rundt Knossos karakteriseres av en sterkt geometrisk forenkling av naturalistiske former og monokromatiske maleri. Det må nevnes at det finnes store likheter mellom kunsten i sen minoisk periode og mykensk kunst.
Religion
Minoerne tilba gudinner. Selv om det finnes bevis for mannlige guder, er avbildninger av minoiske gudinner tallmessig overlegen det som kan regnes som en minoisk gud. Selv om noen av disse avbildningene av kvinner antas å være bilder av tilbedere, i motsetning til guddommen selv, ser der ut til å være flere gudinner, inkludert en modergudinne for fruktbarhet, en herskerinne over dyrene, beskytterinne av byene, hjemmene, avlingen og underverdenen med flere. Noen hevder at alle disse er ulike sider ved en enkelt modergudinne. De blir ofte representert av slanger, fugler, valmuer og en noe vag form av et dyr oppå hodet. Noen foreslår at gudinnen var forbundet til «jordskjelveren», en mannsperson representert av oksen og solen som døde hver høst og ble gjenfødt hver vår. Den berømte Minotauren med oksehodet er en rent gresk avbildning, men segl og avbildninger av segl viser guddommer med fuglehoder eller masker.
Walter Burkert advarer:
Han foreslår at brukbare paralleller vil finnes i forholdet mellom etruskisk og arkaisk gresk kultur og religion, eller mellom romersk og hellenistisk kultur. Minoisk religion har ikke blitt overlevert i et eget språk, og skrivekyndige grekeres senere bruk av bevarte kretiske mytemer, etter århundrer med rent muntlige overleveringer, har forandret de fattige kildene. Et eksempel på dette er den athenske synsvinkelen på legenden om Thesevs. Noen få kretiske navn er tatt vare på i gresk mytologi, men det er ingen måte å forbinde navnet med et eksisterende minoisk ikon som den velkjente slangegudinnen.
Funn av offerfigurer i metall og leire, dobbelthodede økser, fartøyer i miniatyr, modeller av kunstverk, dyr og menneskelige figurer, har identifisert kultsteder. Her var det tallrike små templer i det minoiske Kreta, og fjelltopper og svært tallrike huler (over 300 har blitt utforsket) var sentrum for en slags kult, men templer slik som grekerne utviklet var for dem ukjent. Innenfor palasskomplekset er det ikke gjenkjent noen sentrale kultrom, utenom det sentrale gårdsrommet hvor ungdommer av begge kjønn praktiserte ritualene med oksehopping. Det finnes ingen minoiske freskomalerier som avbilder guddommer.
Minoiske hellige symboler inkluderer oksen og dens hellige horn, labrysen, søylen, slangen, solskiven og treet.
Mulighetene for menneskeoffer
Bevis som antyder at minoerne kan ha utført menneskeoffer har blitt funnet ved tre steder: (1) Anemospilia, i en MMII-bygning nær fjellet Juktas, tolket som et tempel, (2) et EMII-tilfluktssted ved Fournou Korifi i det sørlige sentrale Kreta og (3) Knossos, i en LMIB-bygning kjent som det «nordlige hus».
Tempelet ved Anemospilia ble ødelagt ved et jordskjelv i MMII-perioden. Bygningen ser ut til å være et tredelt tempel, og føtter av terrakotta og noe karbonisert tre ble tolket av utgraverne som restene av en kultstatue. Fire menneskeskjelett ble funnet i dets ruiner. Det ene tilhørte en ung mann, og ble funnet i en uvanlig sammentrukket posisjon på en hevet plattform, noe som antyder at han hadde blitt bundet opp for ofring, omtrent som oksen i offerscenen på den mykenske Agia Triadha-sarkofagen. En bronsedolk ble funnet blant benene hans, og misfargingen av benene hans på en side av kroppen antyder at han døde av blodtap. Bronsekniven var lang og hadde bilder av et villsvin på hver side. Den hevede plattformen var i sentrum av det midterste rommet ved siden av en søyle med et trau ved sitt fundament.
Posisjonene til de andre tre skjelettene antyder at jordskjelvet overrasket dem. Skjelettet til en kvinne i slutten av tjueårene lå på ryggen i samme rom som den ofrede mannen. Ved siden av ofringsplattformen var skjelettet til en mann i slutten av tredveårene med brukkede ben. Armene hans var hevet som for å beskytte seg mot fallende gjenstander som antyder at hans ben ble brukket da bygningen kollapset. I forhallen i bygningen lå det fjerde skjelettet, men dette var for dårlig preservert til at en kunne bestemme alder eller kjønn. Nesten 105 fragmenter av en leirvase ble oppdaget, spredt i et mønster som antyder at den ble mistet av personen i forhallen da han/hun ble truffet av deler fra den kollapsende bygningen.
Dessverre har ikke utgraverne for dette stedet publisert en offisiell utgravningsrapport. Stedet er hovedsakelig kjent gjennom en artikkel i 1981 i National Geographic.
Ikke alle er enige i at dette var menneskeofring. Nanno Marinatos sier at mannen som skal ha blitt ofret faktisk døde i jordskjelvet. Hun bemerker at dette jordskjelvet ødela bygningen og drepte også de to minoerne som skal ha ofret ham. Hun hevder også at bygningen ikke var et tempel og at bevisene for offeret er «langt fra sikkert». Dennis Hughes er enig og hevder også at plattformen hvor mannen lå ikke nødvendigvis var et alter og at kniven antagelig var en spydspiss som kanskje ikke var lagt på den unge mannen, men kunne ha falt under jordskjelvet fra hyllene eller en annen etasje.
Ved tilfluktsstedet ved Fournou Korifi ble fragmenter av et menneskekranium funnet i samme rom som et lite ildsted, kokehull og kokeutstyr. Dette kraniet har blitt tolket som restene av et offer.
I det «nordlige huset» i Knossos ble benene etter minst fire barn (som var ved god helse) funnet. De bar tegn på at «de var slaktet på samme vis som minoerne slaktet sine sauer og geiter, noe som antyder at de var blitt ofret og spist. Den erfarne kretiske arkeologen Nicolas Platon var så forferdet av denne antydningen at han insisterte på at benene måtte være av aper, ikke mennesker. »
Benene ble funnet av Peter Warren og dateres til MLIB (1580–1490), før mykenerne ankom (i LMIIIA, ca. 1320-1200) ifølge Paul Rehak og John G. Younger. Dennis Hughes og Rodney Castleden hevder at disse benene var lagt som en sekundær begravelse. Sekundære begravelser er en ikke uvanlig praksis med å begrave den døde to ganger, umiddelbart etter døden og så igjen etter at alt kjøttet er borte fra skjelettet. Svakheten i dette argumentet er at det ikke forklarer kuttene og knivmerkene på benene.
Arkitektur
De minoiske byene ble forbundet med steindekkede veier laget av blokker som var skåret med bronsesager. Gatene var drenert, og vann og kloakkfasiliteter var tilgjengelig for overklassen gjennom rør av leire.
Minoiske bygninger hadde ofte tak med flate tak av fliser, gips, tre eller steingulv og var to eller tre etasjer høye. Vanligvis ble de nederste veggene bygget av stein og de øverste av murstein. Tømmersøyler holdt oppe takene.
Palass
De første palassene ble bygget på slutten av den tidlige minoiske perioden i det tredje årtusenet f.Kr. (Malia). Mens det tidligere var antatt at grunnleggelsen av de første palassene var samtidige og hørte til de mellom minoiske perioden rundt 2000 f.Kr. (tidspunktet for det første palasset ved Knossos), tror forskere nå at palasser ble bygget i en lengre tidsperiode på forskjellige steder som respons på lokal utvikling. De viktigste eldre palassene er Knossos, Malia og Faistos.
Palassene fylte en mengde funksjoner. De tjente som styresentre, administrative embeter, templer, verksted og lager (f.eks. for korn). Disse inndelingene i funksjoner kan ha sett kunstige ut for minoerne.
Bruken av begrepet palass for de eldre palassene, som betyr en dynastisk bolig og maktsete, har nylig blitt kritisert, og begrepet hoffbygning har blitt foreslått i stedet. Men det opprinnelige begrepet er antagelig for innarbeidet til å bli erstattet. Arkitektoniske trekk som kvadersteinsmurer, ortostater, søyler, åpne gårdsrom, trapper (som forutsetter øvre etasjer) og nærværet av forskjellige vanntanker har blitt brukt til å definere palassarkitekturen.
Søyler
Et av de mest betydelige minoiske bidraget til arkitekturen er deres unike søyler som var bredere på toppen enn på bunnen. De kalles ofte omvendte søyler på grunn av at de greske søylene er bredere i bunnen, noe som skaper en illusjon av større høyde. Søylene var også laget av tre i motsetning til stein, og var vanligvis malte røde. De ble montert på et enkelt steinfundament og hadde en putelignenede rundt stykke øverst.
Landbruk
Bøndene brukte treploger som hadde trehåndtak festet med lær og som ble trukket av par av esler eller okser.
Theras utbrudd
Thera er den største øya i Santorini, en liten øygruppe av vulkansk fragmenter rundt 100 km fra Kreta. Utbruddet til Thera som er antatt til å ha vært styrke seks på Vulkansk Eksplosivitets Indeks, har blitt identifisert gjennom askenedfall i det østlige Kreta og i kjerner fra de egeiske og østlige middelhavsområdene. Det massive utbruddet til Thera førte til at en vulkan kollapset til en undersjøisk caldera som førte til tsunamier som ødela marineinstallasjoner og bosetninger nær kysten. Påvirkningen på den minoiske sivilisasjonen fra dette utbruddet er omdiskutert.
Tidligere historikere og arkeologer ser ut til å ha vært lurt av dybden på nedfall på havets bunn, men det har blitt fastslått at dette rant ut av en sprekk i vulkanen under vannoverflaten.
Pentascyphus
Pentascyphus  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Minoisk kultur
Theras utbrudd
Tidspunktet for dette utbruddet er omdiskutert. Mange arkeologer at synkronisering med Egypt krever en dato rundt 1500 f.Kr. Radiokarbon setter derimot tidspunktet til sent i det 17. århundre f.Kr.
Utbruddet knyttes noen ganger til legenden om Atlantis hvor enten Thera eller den minoiske kultur knyttes til stedet i fabelen.
Andre
Der er bevis for at handelsnettverket kollapset og at minoiske byer forsvant gjennom hungersnød. Minoernes lagre av korn er antatt å ha kommet fra gårder langs kysten av Svartehavet.
Mange forskere antar at antikke handelsimperier var i konstant fare fra handel med mat og råmaterialer som ikke hadde samme relative verdi som luksusvarer siden regnskapsførsel ikke var utviklet. Resultatet kunne bli hungersnød og nedgang i befolkningen.
En teori rundt minoernes kollaps er at økende bruk av jernverktøy ødela bronsehandelen og ruinerte de minoiske handelsmennene. Da handelsnettverket falt bort, kunne ikke lenger regional hungersnød forhindres gjennom handel.
Sar
Sar (latin: Satureja hortensis) er en krydderplante som vokser ved Middelhavet og brukes i provencekrydder. Planten kalles «sommarkyndel» på svensk og «summer savory» på engelsk.
Eksterne lenker
Satureo Sarriette
Edvard Sørensen
Niels Edvard Sørensen (født 29. august 1893 i Lindbjerg ved Randers, død 15. mai 1954) var en dansk småbruker og politiker (V).
Han overtok et småbruk i Lindbjerg i 1918 og drev dessuten en slakterforretning 1917–1929. Sørensen var formann i Venstres Ungdom 1927–1929, medlem av Folketinget 1929–1954, parlamentarisk leder i 1945 og formann i Venstre 1949–1950. Utover dette skjøttet han en lang rekke offentlige verv.
Han var ridder av Dannebrogordenen.
Lichenometri
Lichenometri (av engelsk lichen som betyr lav) er en metode utviklet på 1950-tallet for å analysere tilvekst av lav på steinflater for enten å minimumsdatere underlaget eller aldersbestemme laven. En kan også benytte lichenomtri for å datere endringer i vannstand, glasiale utvaskinger, ras og steinfall, arkeologiske strukturer og tidligere utbredelser av permanent snødekke.
Marina Anisina
Anisina vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1998 i Nagano. Sammen med Gwendal Peizerat kom hun på tredjeplass i isdans, bak Oksana Grisjtsjuk / Jevgenij Platov og Anzjelika Krylova / Oleg Ovsiannikov begge paren fra Russland.
Fire år senere, under vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble hun olympisk mester. Hun og Gwendal Peizerat vant isdanskonkurransen foran Irina Lobatsjova / Ilja Averbukh fra Russland og Barbara Fusar / Maurizio Margaglio fra Ungarn.
Miatli-demningen
Miatli-demningen er en russisk demning med vannkraftverk i den 144 km lange elva Sulak i Dagestan, som renner ut i Kaspihavet fra østsiden av Kaukasus helt sør i Russland mot grensen til Aserbajdsjan. Dette anlegget har en installert vannkraftkapasitet på 220 MW fordelt på to turbiner, og årsproduksjonen er på 690 GWt. Anleggsarbeidene var ferdige i 1986.
Demningen er 86,5 meter høy og 179 meter lang.
I elva Sulak i Dagestan er det i alt fem vannkraftverk på totalt 1 763 MW kapasitet:
Arthur Tessem
Odd Arthur Tessem (født 19. juni 1918 i Beitstad i Nord-Trøndelag) er en norsk kunstmaler fra Steinkjer.
Tessem skaffet seg sin kunstneriske utdannelse i landskapsmaling der han ble inspirert av Roar Matheson Bye i 1971 og 1974. Tessem har også studert landskapsmaling med Kjell Arne Johansen i 1979. I årene 1981, 82 og 83 studerte han landskaps- og aktmaling ved Nansenskolen i regi av; Paulsen, Raaen, Sjetne og Reinsbu.
I 2007 overleverte Tessem og hans kone Lilly Tessem et portrett av musikeren og komponisten Hilmar Alexandersen til ordfører Per Sverre Rannem i Steinkjer kommune. Maleriet henger i Steinkjer rådhus.
Plagioscyphus
Plagioscyphus  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Fylkesvei 7332
Fylkesvei 7332 går mellom Straum og Brekken i Vefsn kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 253.
Jack in the Box (band)
Jack in the Box var en norsk heavymetalgruppe som spilte grunge. Gruppa ble dannet i 1991 av brødrene Rune Lamøy og Frode Lamøy, som etter hvert rekrutterte bassisten Per Kirknes og vokalisten Lars Erik Stang Sætheren. Gruppa ble oppdaget av gitaristen i TNT, Ronnie Le Tekrø, og ga i 1993 ut deres første EP (Rockjumping).
To år senere ga gruppa ut albumet Stigma, hvor Kirknes var da byttet ut med Victor Borge. Jack in the Box fikk produsert en lavbudsjettsvideo til sangen «French Fries For Breakfast».
Gruppa ble oppløst i 1997, men Lamøy-brødrene og Borge dannet etterhvert gruppa Autopulver, sammen med Dag Anders Rougseth. Kirknes ble i 2001 med i gruppa Cacadou.
Åmot kapell
Åmot kapell lå i Åmot i Modum kommune, inntil kirkebygget brant i 1994 og ble revet. Kapellet ble i 1996 erstattet av nye Åmot kirke.
Åmot kapell var en langkirke i tre. Den ble reist som bedehus i 1892 og bygget om til kapell i 1906. Kapellet hadde 100 sitteplasser.
Altertavlen var en kopi etter Adolph Tidemands «Oppstandelsen».
Verbalsubstantiv
Verbalsubstantiv er substantiv som er dannet av verb. På norsk dannes verbalsubstantiver ved å legge endelsen -ing til verbet. Et eksempel er ordet snakking, som er avledet av verbet å snakke.
Slaget ved Noryang
Slaget ved Noryang (hangul: 노량해전; hanja/hanzi/kanji: 露梁海戰; hiragana: ろりょうかいん: Roryoukaisen) var det siste store slaget under Imjinkrigen. Det ble utkjempet 16. desember 1598 i havet i Noryangstredet i indre farvann ved Namhae-øya, og var et knusende nederlag for japanerne.
Bakgrunn
Slaget stod under den andre av de to japanske invasjonene av Korea under denne krigen, som startet i 1597, mer spesifikt under den japanske tilbaketrekningen fra den koreanske halvøya etter at de hadde lidd flere nederlag både på sjøen og landjorda. Siden de japanske borgene i Korea ikke hadde kapasitet nok til hele den japanske hæren, beordret Japans kansler Toyotomi Hideyoshi at deler av hæren skulle trekkes tilbakes fra halvøya.
Forløp
Sjøslaget ble utkjempet på morgenen den 16. desember 1598 (19. november i månekalenderen) mellom den japanske marinen og de allierte kinesiske og koreanske flåtene.
Den allierte flåten som besto av omtrent 150 godt utstyrte skip og ble ledet av admiralene I Sun-sin, Chen Lin og Deng Zilong (Chen og Deng kommanderte hver sin skvadron av Ming-flåten) angrep den japanske flåten under Shimazu Yoshihiros flåte bestående av omtrent 500 skip, hvorav mange lette transportskip. Mer enn halvparten av den japanske flåten ble enten ødelagt eller tatt av kineserne og koreanerne etter harde og dramatiske kamper, noe som forhindret at Shimazu kunne nå fram til Konishi Yukinaga og hans styrker.
De overlevende japanske sjømennene på de omtrent 150-200 skipene som klarte seg gjennom slaget dro tilbake til Busan og dro tilbake til Japan et par dager senere, 21.-24. desember, da de siste skipene seilte dro tilbake mot Japan.
Mens slaget enda ble utkjempet ble den koreanske admiralen Yi Sunsin skutt med en japansk arkebuse og døde kort etter. Hans død ble hemmeligholdt helt til slagets slutt for å opprettholde den koreanske moralen. Det var først da Is flaggskip for andre gang måtte komme den kinesiske admiral Chen til unnsetning at nyhetene om Is død spredde seg gjennom den allierte flåten. Chen selv ble meget sjokkert av nyhetene.
Følger
Slaget ved Noryang ble den endelige slutten på den seksårige Imjinkrigen.
Både I (posthumt) og Chen mottok høye æresbevisninger for deres innsats under krigen.
Liste over stortingsrepresentanter fra Flora kommune
Liste over stortingsrepresentanter fra Flora kommune er en oversikt over stortingsrepresentanter som er født, oppvokst, eller over tid, bosatt i Flora kommune.
Hakkloa-ulykken
Hakkloa-ulykken var en flyulykke som inntraff den 2. desember 1959 da et amerikansk Douglas C-47 Skytrain-fly operert av USAF med fire amerikanske besetningsmedlemmer styrtet ved Hakkloa i Nordmarka. Det var tåke i området da flyet styrtet, og alle ombord omkom i ulykken.
Flyet styrtet i Leirvika, på østsiden av Store Sandungen, en kilometer nord for Hakkloa i Nordmarka. Flyet hadde tatt av fra Fornebu for å gå til Ørland. Flyet skar en gate i skogen i 200 meters lengde, det ble fullstendig knust og vrakrester ble spredt over et stort område. Tømmerhuggere hørte et smell og så lysblaff i tåkehavet.
Gergebil-demningen
Gergebil-demningen er en russisk demning med vannkraftverk i den 144 km lange elva Sulak i Dagestan, som renner ut i kaspihavet fra østsidene av Kaukasus helt sør i Russland mot grensen til Aserbajdsjan. Dette anlegget har en beskjeden installert vannkraftkapasitet på 17,8 MW, fordelt på fem små turbiner. Anlegget stod ferdig i 1956, men ble oppgradert i 1994.
I elva Sulak i Dagestan er det i alt fem vannkraftverk på totalt 1 763 MW kapasitet:
Tsjirjurt vannkraftverk
Tsjirjurt vannkraftverk er et russisk vannkraftverk i den 144 km lange elva Sulak i Dagestan, som renner ut i Kaspihavet fra østsidene av Kaukasus helt sør i Russland mot grensen til Aserbajdsjan. Dette anlegget har en beskjeden installert vannkraftkapasitet på bare 125 MW, fordelt på tre små demninger. Anlegget stod ferdig i 1964
Den høyeste av demningene (Tsjirjurt 1) er 37,5 meter høy og 43 meter lang, og stod ferdig i 1964.
I elva Sulak i Dagestan er det i alt fem vannkraftverk på totalt 1 763 MW kapasitet:
Distrikter i Gujarat
Liste over distrikter i Gujarat. Distriktene er en administrativ inndeling av den indiske delstaten Gujarat.
Primera División 1949–1950
Primera División er den spanske toppdivisjonen i fotball. Den ble opprettet i sesongen 1929-30. Det spanske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Anna selvtredje
Anna selv tredje er en fremstilling som har Anna, jomfru Maria og Jesusbarnet samlet som en gruppe. Ofte er Anna avbildet sittende med Maria på fanget, som i sin tur har Jesusbarnet på fanget
Gorkha Parishad
Gorkha Partishad var et politisk parti i Nepal fra 1952 til 1961. Opprinnelig representerte det interessene til opposisjonelle fra Rana-familien. Til slutt gikk det inn i Nepals Kongressparti for å delta i et opprør mot kong Mahendra.
Folk fra Rana-familien stifter Gorkha Dal i 1951
Etter at Rana-diktaturet falt i 1951 splitta den store og rike Rana-familien seg opp politisk.
Alt under Rana-herredømmet fantes det skarpe motsetninger innad i familien, og noen kom i opposisjon. Det førte til at en del rike Rana-er var med på å finansiere oppbygginga av Nepals Kongressparti og forberede anti-Rana-opprøret i 1950.
Etter at den demokratiske revolusjonen seira, håpa enkelte erkereaksjonære Ranaer fortsatt på en restaurasjon, særlig så lenge den tidligere allmektige, reaksjonære Rana-statsministeren Mohan Shamsher Rana fortsatt satt som statsminister i koalisjonsregjering med demokratene.
Broren til statsministeren, Bharat Shamsher Rana, grunnla gruppa Gorkha Dhal. Mohan Shamsher hadde også ei tilknytning til denne gruppa.
Deres oldefar var den mektige Rana-statsministeren fra 1901 til 1929, Chandra, og sjef for hæren var fortsatt Chandras sønn Keshar. Ut fra disse familieforbindelsene så Gorkha Dal derfor slett ikke ufarlig ut.
Kongresspartiets leder B. P. Koirala, som var innenriksminister, beordra Bharat Shamsher arrestert den 11. april ut fra et rykte om at han planla statskupp. Bharat Shamshers tilhengere storma fengslet, befridde ham, og oppfordra han til å gripe makta. Bharat avviste det og gikk i dekning, og Keshar sørga for å holde hæren i ro.
Deretter gikk de til angrep på hjemmet til Koirala. De trakk seg først tilbake da Koirala skøyt og drepte en av lederne.
Flere av de aktive hadde vært palassvakter hos Bharats og Mohans bestefar, Babar. Episoden førte til  sterkt press for at Mohan måtte gå. Krisa blei glatta over først etter sidkusjoner leda av inderne i Delhi.
Bharat Shamsher grunnlegger Gorkha Parishad
Bharat Shamser bestemte seg etter dette for å gå over til konstitusjonelle metoder, og i 1952 oppretta han og faren hans, Mrigendra, det politiske partiet Gorkha Parishad.
Partiets hovedstøtte kom fra gamle Rana-tilhengere, men det fikk også andre medlemmer. Partiets president, Ranadhir Subba, var kristen og hadde vært aktiv i politikk i Darjeeling på 1940-tallet.
Viktigste opposisjonsparti fra 1959
I valget i 1959 blei Gorkha Parishad nest største parti med 17,3% av stemmene og 19 mandater.
Kong Mahendra starta nå en stadig mer intens kampanje for å prøve å få  styrta B. P. Koiralas regjering. Men Gorkha Parishad deltok ikke i den.
I parlamentet danna Gorkha Parishad en relativt moderat opposisjon, som godtok resultatet av valget og ikke prøvde å sabotere B. P Koiralas regjering på samme måten som en del av de mindre, promonarkistiske partiene og den indre opposisjonen i Nepals Kongressparti. Bharat Shamsher nærma seg også politisk B. P. Koirala.
GP inn i Kongressen etter Mahendras kupp
Kong Mahendra gjorde statskupp i desember 1960 og forbøy alle politiske partier. B. P. Koirala blei fengsla,  og leder for Kongresspartiet blei Subarna Shamser, som hadde vært i India under kuppet.
Seint i 1961 kom Gorkha Parishads leder Bharat Shamsher til India, og slo sitt eget parti sammen med Nepals Kongressparti. Dette bidro til å sette fart på opprøret mot Mahendra som Subarna og partiledelsen i eksil dro igang.
Etter demokratiopprøret Jana Andolan 1990 blei et nytt parti med navnet Gorkha Parisad stifta. Det fikk ingen politisk betydning.
San Marinos geografi
San Marino ligger i Sør-Europa og er en enklave sentralt i Italia. Landet er Europas tredje minste uavhengige stat etter Vatikanstaten og Monaco, med et totalt areal på 60,5 km², litt i underkant av Moss i Østfold. Det har fuktig subtropisk klima med milde vintre og varme, solfylte somre. Kun 17 % av landets areal er dyrkbart, men på grunn av beliggenheten i Appenninene er steinindustri viktig for landets økonomi. Flere elver renner gjennom landet, blant annet Ausa, Marano og Rio San Marino.
Politisk geografi
San Marino er delt inn i ni castelli, eller kommuner. Disse er:
Eksterne lenker
San Marino
Eintracht Frankfurt
Eintracht Frankfurt (tysk: «Enighet/samhold» Frankfurt) er en sportsklubb fra byen Frankfurt am Main i delstaten Hessen i Tyskland som ble stiftet i mars 1899. Foreningen er mest kjent for fotball, men har også avdelinger innenfor mange andre idretter. Fotballaget spilte fram til og med 1996 i 1. Bundesliga. Årene 1996-2005 ble preget av vekslende opprykk og nedrykk mellom de to øverste divisjoner. Fra 2012 spiller laget igjen i den høyeste divisjonen.
Klubbens hjemmebane er Deutsche Bank Park (tidligere Waldstadion), som også ble brukt som arena under Fotball-VM 2006.
Spillerstall
Oppdatert 9. august 2023
Kjente tidligere spillere
• Stefan Aigner
•  Uwe Bein
•  Kevin-Prince Boateng
•  Erik Durm
•  Jürgen Grabowski
•  Sébastien Haller
•  Bernd Hölzenbein
•  Luka Jović
•  Daichi Kamada
•  Andreas Köpke
Glasslanger
Glasslanger er en slekt stålormer. De mangler lemmer, men er ikke slanger, noe en kan se på at de har bevegelige øyelokk, og synlig øreåpning. Navnet kommer av at halen ofte knekkes av, når glasslangene føler seg truet.
Eintracht Frankfurt
Kjente tidligere spillere
•  Karl-Heinz Körbel
Glasslanger
Disse fleste artene av disse øglene lever i Asia fra India til Kina og Indonesia. Det finnes også noen arter i det sørøstlige Nord-Amerika.
Den europeiske og vestasiatiske scheltopusiken, og marokkansk glasslange ble tidligere regnet til slekten Ophisaurus. Genetiske studier har vist at stålormen, Anguis fragilis, i tilfelle hører hjemme midt i Ophisaurus. For å holde slekten monofyletisk er de to førstnevnte artene nå flyttet til egne slekter.
Eintracht Frankfurt
Kjente tidligere spillere
•  Filip Kostić
•  Andreas Möller
•  Oka Nikolov
•  Jay-Jay Okocha
•  Alfred Pfaff
•  Christoph Preuß
•  Ante Rebić
•  André Silva
•  Uli Stein
•  Kevin Trapp
•  Anthony Yeboah
Norske tidligere spillere
• Jørn Andersen
•  Tommy Berntsen
•  Jan Åge Fjørtoft
•  Tore Pedersen
Norsk regnskapsstandard
Norsk RegnskapsStandard (NRS) utgis av Norsk RegnskapsStiftelse og er et sett av anbefalinger og regler utabeidet for å gi svar på regnskapsfaglige spørsmål som ikke er direkte omtalt i regnskapsloven.
Melanie Gould
Melanie Gould (født i Alaska, USA) er en amerikansk hundekjører fra Talkeetna, Alaska, USA.
Gould vokste opp i Alaska, men flyttet til Colorado og jobbet der i seks år før hun flyttet tilbake til Alaska i 1998.
Hun startet med hundekjøring i 1998, og i 2000 debuterte hun i Iditarod med en 64.-plass. Totalt har hun deltatt 6 ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hennes beste plassering kom i 2006 da hun ble nummer 18.
Melanie Gould har også deltatt i kortere hundesledeløp som Nome Council og Kobuk 440.
Fylkesvei 3208
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 756 (Vestfold).
Fuge-s
Fuge-s eller sammensetnings-s er en s som brukes for å binde sammen to substantiver i norsk, dansk, svensk, tysk og nederlandsk i for eksempel utfyllingsskjema og visdomstann. Den forekommer noe oftere enn fuge-e.
Fuge-s i norsk språk
Det kan være vanskelig å vite når det skal brukes fuge-s, og det tryggeste er alltid å slå opp i ordboka. Det finnes riktignok noen regler for fuge-s:
Vanlige feil
Følgende ord skal ha fuge-s, men skrives ofte feil:
Følgende ord skal ikke ha fuge-s, men skrives ofte feil:
Sammensatte ord med fuge-s:
Norsk referansegrammatikk beskriver regler for fugebokstaver i norsk. Språkforskerne Janne Bondi Johannessen og Helge Hauglin har beskrevet språklig praksis med litt større detalj.
Tony Cascarino
Anthony Guy Cascarino (født 1. september 1962 i St Paul's Cray i England) er en irsk tidligere fotballspiller som er mest kjent fra sine perioder i angrepet hos flere britiske og franske klubber. Cascarino fikk også 88 landskamper og 19 scoringer for i perioden 1985 til 1999, og var blant annet med i troppen til EM i fotball 1988, VM i fotball 1990 og VM i fotball 1994.
Gillingham, Millwall og Aston Villa
Cascarino begynte sin spillerkarriere hos Crockenhill FC i lavere divisjoner før han meldte overgang til Gillingham FC i 1981. Der spilte han over 200 seriekamper og scoret i underkant av 80 seriemål før han deretter dro videre til Millwall for 225 000 pund i 1987. I Millwall dannet han for øvrig et målfarlig angrepspar med Teddy Sheringham. I august 1990 gikk turen videre til Aston Villa, som betalte 1,1 millioner pund for Cascarino. Til tross for overgangsrekord hos Villa levde han ikke opp til de høye forventningene med elleve scoringer på 46 seriekamper, samt en skuffende 17.-plass for klubben som sesongen før endte på en andreplass.
Celtic og Chelsea
Året etter dro han til den skotske storklubben Celtic, men også der slet han med å tilfredsstille klubbens tilhengere med kun fire mål på 24 seriekamper. I februar 1993 dro han tilbake til hjembyen London, hvor han skrev under for Chelsea. Hans opphold hos de blåkledde ble preget av en alvorlig kneskade og at han ble mer eller mindre oversett av manager Ian Porterfield, som foretrakk andre alternativer fremfor han. Cascarino fikk igjen tillit da David Webb ble utnevnt ny midlertidig manager, men manglende form gjorde at han igjen ble satt på benken da Glenn Hoddle ble utnevnt som spillende manager. Blant annet var han innbytter i finalen i FA-cupen mot Manchester United FC i mai 1994.
Marseille og Nancy
Sommeren 1994 gikk Cascarino på en fri overgang til den franske klubben Marseille hvor han ble en umiddelbar suksess. Han scoret 61 mål på to sesonger i Ligue 2 (hvor klubben befant seg på grunn av kampfiksingskandalen i 1993) og ble en umiddelbar publikumsfavoritt på Stade Vélodrome, hvor han også fikk kallenavnet «Tony Goal» av tilhengerne. Da Marseille rykket opp igjen til Ligue 1 gikk det noe lenger tid mellom scoringene, og i desember 1996 forlot han klubben til fordel for AS Nancy.
Også i Nancy ble han en umiddelbar hit, hvor han scoret tre mål i debuten mot Le Havre AC, men han kunne ikke forhindre klubben i å rykke ned fra øverste divisjon. Hans siste klubb ble Red Star Paris i år 2000, hvor han kun fikk to seriekamper før han la opp samme år.
Landslagskarriere
Cascarino fikk sin landslagsdebut for i en VM-kvalifiseringskamp mot  i september 1985. Han ble tatt ut i troppen til EM i 1988 av landslagstrener Jack Charlton, hvor han to ganger kom inn som innbytter for lagkaptein Frank Stapleton, i kampene mot og. Han deltok også i troppen under VM i 1990, hvor Irland tok seg frem til kvartfinale mot, men likevel røk ut av mesterskapet etter tap 0–1, der Cascarino satt på benken frem til midten av andre omgang. Han scoret for øvrig Irlands fjerde mål i straffesparkkonkurransen mot i åttendedelsfinalen.
Hans siste landslagsturnering var VM i 1994, hvor Cascarino på grunn av en tidlig skade kun fikk spilletid i Irlands siste kamp mot i mellomspillet, som Irland tapte 0–2. Cascarino spilte sin siste landskamp i EM-kvalifiseringskampen (playoff) mot i november 1999 og fikk totalt 88 landskamper og 19 landslagsmål for Irland.
I oktober 2000 ble Cascarino gjenstand for avisoverskrifter da utdrag fra hans kommende selvbiografi ble publisert i Sunday Mirror. Der avslørte han at hans mor hadde fortalt ham at hun var adoptert, og derfor ikke var etterkommer av hans irske morfar. Cascarino ga uttrykk for at han egentlig ikke var kvalifisert for å spille for Irland, og at han var en bedrager og falsk ire. I november 2000 uttalte det irske fotballforbundet at de er tilfreds med at Cascarino hele tiden var kvalifisert for å bli statsborger av Irland, og derfor kvalifisert for å spille for Irland. The Irish Independent skrev at Cascarino ble gitt et pass med begrenset gyldighet i 1985, og at hans mor var oppført i det irske utenriksdepartementets register over utenlandsfødte før Cascarino debuterte for det irske landslaget.
Radioaktiv stråling
Radioaktiv stråling er ikke et fysisk begrep eller fenomen, men en må referere til
Ask-stafetten
Ask-stafetten er en årlig idrettsbegivenhet i regi av Ask Idrettslag. Den 1. mai 2012 ble stafetten arrangert for 60. gang siden starten i 1953. Hver eneste 1. mai blir den lille bygden Ask forvandlet til et av vestlandets største stafettarrangementer. Start og mål for stafetten er ved Hop skole. Stafetten er delt inn i både aldersbestemte klasser og kjønn.
Ombordansvarlig
Ombordansvarlig er i Norge en funksjon en i besetningen i et jernbanetog innehar. Ombordansvarlig skal mellom annet ivareta passasjerenes sikkerhet ved av- og påstigning, om bord i toget og ved evakuering. I persontog skal det alltid være en ombordansvarlig i tillegg til lokomotivføreren.
Funksjonen ivaretas av en av konduktørene i Vys tog, mens hos Flytoget AS er det en togvert som er ombordansvarlig.
Den ombordansvarlige kan identifiseres ved at han/hun bærer blått luebånd i uniformsluen. Ombordansvarlig på Flytoget bruker ikke lue. De har i stedet blått kjennetegn på uniformen.
Hugh Griffith
Hugh Griffith (født 30. mai 1912 i Anglesey i Wales, død 14. mai 1980 i London i England) var en britisk skuespiller.
Griffith vant Oscar for beste mannlige birolle for rollen som Sheik Ilderim i storfilmen Ben-Hur.
Trigonometrisk funksjon
I matematikken er trigonometriske funksjoner funksjoner av en vinkel. De er viktige i studien av trekanter og modellering av periodiske fenomener, blant mange andre anvendelser. Trigonometriske funksjoner er vanligvis definert som forhold mellom to sider i en rettvinklet trekant der vinkelen inngår, og kan på samme måte defineres som lengder av forskjellige linjestykker i en enhetssirkel. Mer moderne definisjoner uttrykker dem som uendelige rekker eller som løsninger av bestemte differensialligninger, noe som utvider dem til å bruke positive og negative vinkelverdier, og til og med komplekse tall.
I moderne bruk er det seks grunnleggende trigonometriske funksjoner, som er nevnt her sammen med ligningene for hvordan de forholder seg til hverandre. Spesielt i tilfellet med de siste fire er disse forholdene ofte ansett som definisjonene av de funksjonene, men man kan like godt definere dem geometrisk eller på andre måter, og så utlede disse forholdene.
Definisjoner i en rettvinklet trekant
For å definere de trigonometriske funksjonene for vinkelen A starter vi med en vilkårlig rettvinklet trekant der vinkelen A inngår.
De trigonometriske funksjonene er oppsummert i tabellen under. Deretter kommer beskrivelser i detalj. Vinkelen θ er den samme som vinkel A på figuren.
Sinus, cosinus og tangens
Sinus til en vinkel er forholdet mellom motstående katet og hypotenusen. I vårt tilfelle
Cosinus til en vinkel er forholdet mellom hosliggende katet og hypotenusen. I vårt tilfelle
Tangens til en vinkel er forholdet mellom motstående katet og hosliggende katet. I vårt tilfelle
Resiproke funksjoner
De tre gjenstående funksjonene defineres best ut fra de tre funksjonene over.
Cotangens cot A er det inverse tallet til tan A, dvs. forholdet mellom hosliggende katet og motstående katet:
Secans sec A er det inverse tallet til cos A, dvs. forholdet mellom hypotenusen og hosliggende katet:
Cosecans csc A er det inverse tallet til sin A, dvs. forholdet mellom hypotenusen og motstående katet: