cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bernhard Crusell
I tillegg til å være en utmerket klarinettsolist, skrev Crusell mange svært virtuose komposisjoner fulle av originale tematiske innfall. Crusells musikk, det meste skrevet for klarinett, blir fortsatt holdt høyt. Framfor alt gjelder det de tre klarinettkonsertene, men også klarinettkvartettene. Klanglig ligger musikken hans nær det tidligromantiske idealet, stilistisk er det likheter med Carl Maria von Webers stil.
Crusell skrev klarinettkonserter, en sinfonia concertante for klarinett, horn, fagott og orkester, kvartetter for klarinett med strykeinstrumenter, klarinettduoer, en kvintett for obo og strykekvartett, teatermusikk og sanger. Hans syngespill Lilla Slafvinnan, basert på Tusen og en natt, ble i årene 1824 til 1838 spilt 34 ganger på Kungliga Teatern, men forsvant deretter fra repertoaret.
Siw-Anita Kirketeig
Siw-Anita Kirketeig (født 1. januar 1988) er en norsk forfatter fra Vassdalen i Fjaler.
Kirketeig har studert ved Skrivekunstakademiet i Hordaland (2008-2009) og studerer nå ved Kunsthøyskolen i Bergen. Hun er søster til forfatteren Linda Marie Kirketeig.
Hun debuterte i 2012 med lyrikkboken Alt kjød er grønt gras.
Uksedalshøe
Uksedalshøe (også skrevet Oksedalshøi) er et fjell i Vang kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 694 meter over havet.
Sulusaray
Sulusaray eller Çiftlik, best kjent under det gamle navn Sebastopolis (Σεβαστούπολις, også Herakleopolis) var en oldtidsby i Pontos, i dag småbyen Sulusaray, 68 km fra Tokat og 30 km fra Artova, ved elven Çekerek. Byens eldste kjente navn var Karana. Den hørte til herskapsområdet til galaternes Ateporix.
I bysantinsk tid tilhørte byen Armenia Secunda.
Det finnes historisk belegg for de følgende biskoper:
Chika Otaki
Chika Otaki (født 14. desember 1998) er en japansk ishockeyspiller.
Hun representerte Japan under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i kvartfinalen med det japanske landslaget.
GSI Grizzlies Lacrosse
GSI Grizzlies Lacrosse (stiftet 20. oktober 2010) er lacrosseavdelingen til Grimstad Studentidrettslag, som er tilknyttet Campus Grimstad ved Universitetet i Agder, og medlem av Norges Amerikanske Idretters Forbund.
Laget spiller turneringer flere steder i Norge, og har blant annet deltatt i Bergen Challenge, Norgesmesterskapet og Studentlekene i Norge.
Meritter
Under NM i lacrosse 2012 kom laget på åttendeplass. I Bergen Challenge 2012 fikk laget delt 5.-plass.
Kilde: Norges Amerikanske Idretters Forbund
Tetradia
Tetradia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én, vidt utbredt, art.
Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), kraftige, brun trebukk. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum har en tann på sidekanten, i tillegg en butt tann i den fremre delen. Det mest påfallende trekket er at hver dekkvinge har en høy knøl kledt med en dusk av lange, svarte hår nær roten.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt i Afrika.
Désiré Charnay
Charnay foretok en reise i Mexico i 1857-61 hvor han han undersøkte landets fornlevninger. I 1863 reiste han til Madagaskar, og reiste 1867-70 i Nord-Amerika, 1875 i Chile og Argentina, bega seg i 1878 til Java og Australia. I 1880 foretok han en ny ekspedisjon til Mexico for arkeologisk utforskninger.
Charnay som har bidradd betydelig til kjennskapen om toltekerene og aztekerenes kultur, utga blant annet Cités et ruines américaines (1863) og Les anciennes villes du Nouveau monde (1885).
Akane Shiga
Akane Shiga (født 3. mars 2001) er en japansk ishockeyspiller.
Hun representerte Japan under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i kvartfinalen med det japanske landslaget.
Komagfjorden (Hammerfest)
Komagfjorden er en fjord på Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden er 1,5 kilometer lang, og går fra innløpet mellom Gåshopen og Komagfjordneset nordover til Komagfjordbotn.
Største dybde i fjorden er 33 meter. Det er ingen bosetning ved fjorden.
Røsheia naturreservat
Røsheia naturreservat ligger i Inderøy kommune i Trøndelag. Naturreservatet ligger i tidligere Mosvik kommune og har en utstrekning på 7,9 km langs høydedraget mellom vassdraget Mossa-Meltingvatnet i sør og Verrasundet i nord. Høyeste punkt er ved Solskinnshøgda, omtrent 395 moh., laveste høyde 175 moh. Store deler av området er gammel furuskog. På Røsheia når naturreservatet over skoggrensa.
Området ble vernet i 2018 med formål om å bevare et område med eldre, delvis urskogspreget skog av typen oseanisk furuskog med tilhørende arter. Formålet omfatter også bevaring av det samiske naturgrunnlaget.
Adkomst inn i naturreservatet på skogsveier både øst og vest for innsjøen Langen. Skihytte ved Svarttjønna lengst øst i naturreservatet.
Alvah Meyer
Alvah T. Meyer (født 18. juli 1888 i New York, død 19. desember 1939 i Tucson i Arizona) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Meyer vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1912 i Stockholm. Han kom på andreplass på 100 meter bak sin landsmann Ralph Craig. Han deltok også på 200 meter, men kom ikke til finalen.
AFC South
American Football Conference – Southern Division eller AFC South er en av fire divisijoner i American Football Conference (AFC) i National Football Lague (NFL). Den ble stiftet i forkant av -sesongen da ligaen omorganiserte divisjonene etter å ha utvidet til 32 lag. Divisjonen har hatt de samme fire medlemmene siden den ble opprettet: Houston Texans, Indianapolis Colts, Jacksonville Jaguars, og Tennessee Titans.
Texans eksisterte ikke før 2002-sesongen, og Colts tilhørte AFC East mens Titans og Jaguars var i AFC Central. AFC South blir ofte sett på som NFLs "nyeste" divisjon, ettersom at ingen av medlemmene da divisjonen ble stiftet hadde spilt mer enn 18 sesonger i sine daværende byer. Colts hadde spilt i Baltimore til slutten av 1983-sesongen, Jaguars spilte sin første sesong i 1995, og Titans hadde vært basert i Houston (hvor de var kjent som Oilers) frem til 1996. Indianapolis, Tennessee og Jacksonville hadde derimot vunnet flere divisjonstitler og nådd sluttspillet som wild card-lag i sine tidligere divisjoner.
Colts har et sammenlagtresultat på 534–474–7, 23–25 i sluttspillet med to NFL-titler, fire Super Bowl-kamper, hvor to var seiere. Titans var 451–475–6, og 17–21 i sluttspillet, inkludert to titler fra AFL (som Houston Oilers), og et nederlag i Super Bowl XXXIV. Jaguars var 177–239, og 7–7 i sluttspillet. Texans nådde sluttspillet for første gang i 2011, og er 135–169, og 4–6 i sluttspillet.
Colts sin seier i Super Bowl XLI i 2006 er den eneste Super Bowl-tittelen for et lag fra AFC South, og divisjonen har den lengste aktive Super Bowl-tørken i NFL. De neste tretten Super Bowls ble vunnet av minst ett lag i hver av de syv andre divisjonene, inkludert syv forskjellige vinnere fra syv forskjellige divisjoner mellom 2009 og 2015.
2000-tallet
Da NFL omorganiserte før 2002 ble AFC South opprettet, bestående av to lag fra AFC Central, ett fra AFC East, og ett nytt lag. Tennessee Titans vant divisjonen i den første kampen, og gikk videre til AFC Championship samme år. I de neste fem årene var det Indianapolis Colts som vant, inkludert seieren i Super Bowl XLI. I 2007 hadde AFC South de beste resultatene noensinne, kombinert 42–44 (.656 vinnprosent). Rekorden hadde tidligere tilhørt AFC Central, som i 1975 hadde en vinnprosent på .643. I 2008 vant Tennessee Titans divisjonen, og avsluttet Indianapolis sin fem år lange seierrekke. I 2009 kom Colts derimot tilbake og vant sin sjette divisjonstittel i uke 12 da de slo Houston Texans, og Jacksonville Jaguars tapte mot San Francisco 49ers.
2010-tallet
I 2010 vant Colts igjen divisjonen etter å ha vunnet sine fire siste kamper. I 2011 vant Houston Texans sin første AFC South-tittel, og kvalifiserte seg til sluttspillet for første gang i lagets historie. I uke 14 måtte Houston slå Cincinnati og New Orleans måtte slå Titans for å sikre Houston sin plass i sluttspillet. Texans vant 20–19, og New Orleans vant 22–17, som sendte Texans videre til sluttspillet. De vant sin første kamp der mot Cincinnati Bengals 31–10, men tapte i divisjonsrunden mot Baltimore Ravens, 20–13. Texans vant divisjonen igjen i 2012 etter å ha slått Indianapolis 29–17 i uke 15. I sluttspillet slo Texans Bengals igjen, 19–13, men tapte igjen i divisjonsrunden, nå mot New England Patriots, 41–28. Colts tok tilbake divisjonstittelen i 2013, hvor de vant alle kampene mot divisjonsmotstanderne, og vant tittelen igjen i 2014 etter å ha slått Texans i uke 15, 17–10. Texans skulle vinne tittelen de neste to årene, i 2015 sikret de tittelen etter å ha slått Jacksonville 30–6 i uke 16. I 2016 avsluttet laget sesongen 9–7, delt med Tennessee, men siden Texans hadde bedre resultater innad divisjonen (5–1) enn Titans (2–4), sikret de tittelen og gikk videre til sluttspillet. I 2017 vant Jacksonville Jaguars sin første AFC South tittel etter at Titans tapte mot Rams i uke 16. Uken før hadde Jaguars sikret sitt første sluttspill siden 2007 med en seier mot Texans. I 2018 vant Texans igjen tittelen, men Colts kvalifiserte seg også til sluttspillet hvor de slo Texans 21–7 i Wild Card-runden. Texans sikret sin sjette divisjonstittel med et sesongresultat på 10–6 i, og Titans fikk en wildcard-plass med et sesongresultat på 9–7. Texans vant over Buffalo Bills i wildcard-runden, men tapte så mot Kansas City Chiefs 51–31 i divisjonsrunden. Titans nådde AFC Championship-kampen, hvor de også tapte mot Chiefs, 35–24.
Divisjonslag
Mus over år for å se divisjonsmester eller Super Bowl-laget.
Sluttspilldeltakelser
Statistikker oppdatert etter -sesongen.
Totale sluttspilldeltakelser i lags historie
1 Colts vant NFL-titler som Baltimore Colts. Titans vant AFL-titler som Houston Oilers.
Oskar Nørland
Niels Christian Oskar Nørland (født som Niels Christian Oskar Nielsen men endret etternavnet i 1914) (født 4. oktober 1882 i Roskilde, død 18. mai 1941 i Frederiksberg i København) var en dansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Nielsen vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1908 i London. Han var med på det danske fotballandslaget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Storbritannia. Danmark vant over Frankrike II med 9-0 og de slo Frankrike I med hele 17-1 i semifinalen. I finalen tapte de til Storbritannia med 0-2. Nielsen spilte to kamper i OL-turneringen.
Nielsen spilte også på det danske laget som vant fotballturnering under Ekstralekene 1906 i Athen. Han spilte totalt 14 landskamper i perioden 1908–1916 og scoret ingen mål.
Sankt Pål
Sankt Pål er et fjell i Ulvik kommune i Hordaland. Det har en høyde på 1 695 meter over havet.
Miyuu Masuhara
Miyuu Masuhara (født 4. oktober 2001) er en japansk ishockeyspiller.
Hun representerte Japan under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i kvartfinalen med det japanske landslaget.
Asiamesterskapet i basketball for kvinner 2004
Asiamesterskapet i basketball for kvinner 2004 ble arrangert i Sendai i Japan i 2004.
EM i volleyball for menn 1981
EM i volleyball for menn 1981 (europamesterskapet i volleyball) ble arrangert i Bulgaria i 1981.
Cocoihegre
Cocoihegre (Ardea cocoi) er en fugl i hegrefamilien.
Christian August Printz
Christian August Printz (født 1. april 1819, død 13. februar 1867) var en norsk maler. Printz var født i Fredrikshald (Halden) som sønn av kjøpmann Peter Printz og hans ektefelle Johanne Cathrine Petronelle Bay. Han var bror av Hans Christian Printz.
Printz var opprinnelig utdannet handelsmann, men etter en periode med sykdom bestemte han seg for å utdanne seg til kunstmaler. Han ble tatt opp ved Kunstakademiet i København i 1845.
I studietiden stilte han ut på Charlottenborg i 1846, 1848, 1851 og 1852, han var også representert på den skandinaviske utstillingen samme sted i 1852. Han stilte ut landskapsmalerier med norske motiver, dyrebilder og stilleben.
Tilbake i Norge malte han særlig dyremotiver og stilleben, men har også malt motiver fra Halden. Nasjonalgalleriet eier to av hans arbeider; «Blomsterstykke» fra 1851 og «Reven i hønsegården» fra 1860.
Printz døde i Eidsberg og ligger begravet på kirkegården ved Eidsberg kirke.
Roger Ébacher
Roger Ébacher (født 6.oktober 1936 i Amos i provinsen Québec i Canada) er en kanadisk geistlig og emeritert katolsk erkebiskop av Gatineau.
Prest
Roger Ébacher mottok prestevielsen i cathédrale Sainte-Thérèse-d'Avila i Amos den 27. mai 1961 for bispedømmet Amos, av koadjutorbiskopen der, Albert Sanschagrin.
Biskop av Hauteville
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 30. juni 1979 til biskop av Hauterive. Erkebiskopen av Rimouski, Gilles Ouellet, bispeviet ham den 31. juli samme år i cathédrale Saint-Jean-Eudes i Baie-Comeau; medkonsekrerende var Jean-Guy Couture, biskop av Chicoutimi, og Gérard Drainville, biskop av Amos.
Biskop av Gatineau-Hull, så erkebiskop
Den 30. mars 1988 ble han utnevnt til biskop av Gatineau-Hull, og den 6. mai samme år ble han innført i sitt embede. Ved bispedømmets opphøyelse til erkebispedømme den 31. oktober 1990 ble han utnevnt til første erkebiskop av Gatineau-Hull.
Den 12. oktober 2011 innvilget pave Benedikt XVI erkebiskop Roger Ébachers aldersbetingede avskjedssøknad.
Bagshot
Bagshot er en liten landsby i det sørøstlige England. Den er beliggende i nordvestlige hjørnet av Surrey, innenfor distriktet til Surrey Heath, nær grensen av Berkshire, og er innenfor området til bispedømmet Guildford. I eldre tider fungerte Bagshot som et viktig stoppested for hestetransporten mellom London, Southampton og West Country. Det er bevart en del av vertshusene som fungerte som skysstasjoner.
Roger Ébacher
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bagshot
Landsbyen ligger 43 km sørvest for London, tilstøtende til veiknutepunkt 3 på motorveien M3 og er delt i to av veien A30, midtveis mellom Camberley og Sunningdale. Mye av det omliggende landet er eid av forsvarsdepartementet. Dette området er en del av Londons grønne belte. Landsbyen har en jernbanestasjon. I henhold til folketellingen i 2011 hadde Bagshot en befolkning på 5 592 innbyggere.
Vi spiller opp
Vi spiller opp (original tysk tittel: Wir machen Musik) er en tysk filmmusikal fra 1942 regissert av Helmut Käutner, med Ilse Werner og Viktor de Kowa i hovedrollene.
Handling
Karl Zimmermann, en komponist hvis idoler er Johann Sebastian Bach og klassiske komponister, drømmer om å lykkes med sin egen opera. Han komponerer populærmusikk for moro skyld, men forsøker ikke å distribuere den. Hans kone, Anni Pichler, er en populær sangerinne som i hemmelighet selger de populære sangene hans slik at de kan tjene til livets opphold.
Apleuraltica
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Vi spiller opp
Handling
Men når Karl endelig fullfører sin første opera, og denne blir avvist av publikum, innser Karl endelig at hans virkelige talent ligger i å komponere populærmusikk.
Nord-Trøndelag fylkesting 1976–1979
Nord-Trøndelag fylkesting 1976–1979 bestod av 45 representanter. Fordelingen mellom partiene var 18 fra Arbeiderpartiet, 11 fra Senterpartiet, 4 fra Kristelig Folkeparti, 4 fra Høyre, 4 fra Venstre, 2 fra Sosialistisk Valgforbund og 2 fra Det Nye Folkepartiet. Arne Sandnes fra Senterpartiet og Jarle Haugan fra Venstre var henholdsvis fylkesordfører og fylkesvaraordfører. Dette var det første direktevalgte fylkestinget.
Vi spiller opp
DVD
Filmen er utgitt i Tyskland på en utekstet DVD.
Koloa Talake
Da Talake gikk av som statsminister i 2002, flytta han til Auckland på Ny-Zealand.
Apleuraltica
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Guadeloupe.
Ruth Lillegraven
Ruth Lillegraven (født 21. oktober 1978) er en norsk forfatter fra Granvin.
Lillegraven har arbeidet i Samferdselsdepartementet. Hun sitter i styret ved Litteraturhuset i Oslo.
Hval, Viker og Nes menighet
Hval, Viker og Nes kirkesogn ligger i Ringerike prosti og omfatter menighetene i Hval kirke på Hallingby i Ytre Ådal, Viker kirke på Viker i Vestre Ådal, og Nes kirke på Nes i Ådal.
De tre kirkesognene inngikk i Ådal prestegjeld, der Hval kirke på Hallingby var hovedkirke. Da Ådal ble eget prestegjeld i 1857 var det imidlertid Viker kirke som ble hovedkirke i det nye prestegjeldet. Det var først da nye Hval kirke sto ferdig i 1862 at denne kirka ble hovedkirke i prestegjeldet.
Prestegjeldene ble faset ut under omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet. Kirkesognene er nå grunnenhetene i kirken, og disse er organisert i kirkelig fellesråd. For Ringerikes del etter dette synonymt med Ringerike kirkelige fellesråd. Menighetsprester har ett eller flere kirkesokn som tjenestested og hele prostiet som tjenestedistrikt.
Euthorax
Utseende
Middelsstore (3-5,5 millimeter), brune kortvinger. Kroppsformen er temmelig bred. Antennene er korte og kraftige, hodet mye bredere enn langt, firkantet, med ganske små fasettøyne. Pronotum er stort og bredt (tydelig bredere enn dekkvingene), med rundede sider og tilbaketrukne bakhjørner. Dekkvingene har også tydelig uttrukne bakhjørner. Bakkroppen er temmelig bred, beina slanke og middels lange.
Levevis
Disse billene lever i maurtuer. Billene kan være ganske tallrike i angrepne tuer. Det er uvisst hva de spiser og i hvilken grad de skader maurene de lever sammen med.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den Nye verden, i alle fall fra USA i nord til Paraguay i sør.
Rolf B. Wegner (1898–1986)
Rolf Benjamin Wegner (født 7. desember 1898, død 1986) var en norsk jurist, politimester i Skien og sorenskriver i Halden.
Han ble cand.jur. i 1925 og overrettssakfører i 1927. Han var politifullmektig i Rogaland (der hans far da var politimester) en kort periode og var deretter dommerfullmektig i Lyngdal fra 1926 til 1928. Han ble i 1928 ekstraordinær politifullmektig i Ålesund, en stilling han hadde til han ble avsatt under okkupasjonen i 1942. I 1945 ble han politimester i Skien og i 1951 ble han sorenskriver i Halden. Han gikk av med pensjon i 1968 og flyttet deretter til Oslo.
Han var formann i menighetsrådet i Halden, formann i barnevernsnevnden og formann for psykiatrisk kontrollkommisjon i Østfold.
Han var sønn av amtmann og politimester Benjamin Wegner og far til politimester Rolf B. Wegner og tingrettsdommer Jens-Sveinung Wegner. Han utgav en bok om den norske slekten Wegner i 1963.
Botnkrona
Botnkrona er den nordligste og høyeste toppen i fjellrekka Sju søstre på øya Alsten i Nordland. Den har en høyde på 1 072 meter over havet og er også høyeste punkt i Alstahaug kommune. Nabotoppen sør for Botnkrona er Grytfoten (1 019 moh.). Berggrunnen er dominert av gneisgranitt.
Toppens primærfaktor på 1 072 meter er blant de 60 høyeste i Skandinavia.
På aksla mellom Grytfoten og Botnkrona ligger Grytfotvatnet, som tidligere var drikkevannskilden til Sandnessjøen. Ved foten av Botnkrona ligger Fjelsåsdammen som er et populært turmål.
Vanskelighetsgrad
Botnkrona regnes for å være den av Sju søstre som er vanskeligst å bestige. Dette begrenser seg imidlertid til det siste stykket mot toppen, som likevel ikke er brattere enn at personer med relativt liten fjellerfaring lett kommer seg opp på sommerstid. På vinterstid bør man være fjellvant og ha godt utstyr.
Ruter
Toppen av Botnkrona kan nås på flere måter. Den raskeste ruten er fra transformatorstasjonen på Breimo, rundt fire kilometer sør for Sandnessjøen. Derfra er det merket rute til toppen. En normalt trent person kan gå til toppen på 2-3 timer og ned igjen på 1 time på en tørr sommerdag etter denne ruten. En alternativ rute er å ta til høyre der stien skiller seg ved foten av Grytfoten (skiltet), for å gå denne først og så Botnkrona etterpå. Denne turen bør man beregne 4-5 timer på siden man må langt ned på baksiden og så opp igjen. Et tredje alternativ er å gå opp anleggsveien fra Sundøya til Horva-senderen, og derfra sørover til man kommer til Botnkrona. Denne ruten ble merket sommeren 2008.
Kannelyre
Kannelyre i arkitektur refererer til langsgående spor eller rifler på en ​​søyle, stolpe, bjelke eller list. Kannelyrer opptrer ofte på søyler, pilastre eller på innramminger rundt dører eller vindusåpninger.
Norske trelastforretninger har som oftest en eller flere trelister med kannelyrer i sitt sortiment under navnet «hoppski-list» (henspiller på de tilsvarende riflene som finnes under ski laget for skihopping).
Kannelyrer er et ofte brukt dekorativt element i antikkens arkitektur. Doriske søyler har som regel 20 ganske grunne kannelyrer uten mellomrom, mens joniske og korintiske søyler har dypere kannelyrer og en smal rand mellom uthulingene.
Utfresing av slike rifler kan også ha et funksjonelt formål. For eksempel har innsiden av løp i skytevåpen ofte en spiralformet rifling som gir prosjektilet rotasjon før det forlater munningen, og dermed øker prosjektilets retningsstabilitet.
Rikke Normann
Rikke Normann (født 28. desember 1982 i Bærum) er en norsk artist, sanger og låtskriver.
Hun har siden 2008 opptrådt som musiker og sanger, både som soloartist, og vokalist/korist for en rekke norske tv-show og artister. Hun har jobbet med blant andre Jarle Bernhoft, Sivert Høyem, Noora Noor , Madcon , Kitchie Kitchie Ki Me O, Ulver, Ole Edvard Antonsen , Daniel Kvammen , Markus & Martinus , Ravi , Alan Walker og Amanda Tenfjord , samt utenlandske artister som John Legend. , Nik Kershaw og Alexandra Burke.
I 2011 ga Rikke Normann ut debutplaten Rikki's Guns, der singelen «Superstar» nådde 7.-plass på VG-lista. Samme år kom hun til den norske finalen i Melodi Grand Prix sammen med Åste Hunnes Sem. Hun deltok igjen i 2012. I 2021 ga hun ut sin femte soloplate, The Art of Letting Go. Normann synger også i trioen SiNoRi.
Diskografi
Soloalbum
Medvirker som korist/arrangør/låtskriver
Hikaru Yamashita
Hikaru Yamashita (født 23. september 2000) er en japansk ishockeyspiller.
Hun representerte Japan under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i kvartfinalen med det japanske landslaget.
Charles Ravn
Hans Charles Ravn (født 23. mars 1889, død 26. august 1963) var en norsk fotograf med virke i Ofoten i Ballangen. På denne tiden var han den eneste fotograf i Ballangen inntil ca. 1955. Han hadde fotografering som eneyrke og hadde mørkerom i huset der han bodde.
Alt fotoutstyr etter ham er borte, fotoarkivet etter ham bevares i dag i Arkiv i Nordland. Ravn virket også som lokalhistoriker, slektsforsker og astrolog. Videre var Ravn en ivrig skriver av dagbøker hvor han skrev ned ulike hendelser i nærmiljøet i Kjeldebotn og Ballangen. Han noterte også nøye ned alle fotograferingene i egne logg/kataloger.
Da fotograf Ravn døde i 1963 var det ingen som ville kjøpe eller overta bildene hans. Dødsboet, med blant annet bildene, ble fraktet til en fjære i Kjeldebotn i Ballangen der fotografen hadde bodd, for og brennes opp. Ved en tilfeldighet ble samlingen reddet av Ivar Skoglunds far. Skoglund har deponert samlingen til Arkiv i Nordland.
Flere av katalogene og dagbøkene eksisterer den dag i dag og er kilder til områdets lokalhistorie, og oppbevares i Arkiv i Nordland.
Rikki Septimus
Rikki Cliffan Septimus (født 20. juni 1931 i Johannesburg i Sør-Afrika, død 23. april 2007 i København i Danmark) var en sørafrikansk danser, musikalartist, koreograf og regissør.
Bakgrunn og utdannelse
Han ble født i Sør-Afrika, men forlot hjemlandet allerede 16-17 år gammel til fordel for London. Der startet en karriere som danser, og han ble utdannet i Storbritannia, USA og Italia.
Virksomhet i Norden
Tidlig i 1960-årene turnerte han i Norden med en britisk oppsetning av West Side Story, og med denne gjestet han også Oslo i 1962 med gjestespill på Folketeatrets gamle scene i 1962.
1964 kom Septimus for alvor inn i norsk teater i keiserrollen i stykket Keiser Jones ved Det norske teatret. Hans motspillere var da Earle Hyman og Ola B. Johannessen. Deretter ble han ansatt som regissør og koreograf for en norsk versjon av West Side Story ved samme teater. Septimus ble en viktig person i etableringen av norsk musikalteater, og figurerte både foran og bak kulissene. Suksessen til West Side Story var også med på å tenne interessen for jazzdans i Norge.
Han hadde selv sentrale roller i flere oppsetninger, blant annet West Side Story og The King and I, der han både var skuespiller og regissør. Septimus arbeidet dessuten flere steder i Europa med musikkteater, blant annet i Danmark og Storbritannia. Den siste forestillingen han satt opp som regissør i Norge var Ai, ai, for en artig krig for Riksteatret.
Han var blant annet kjent for sin, i norske øyne, uortodokse stil. Selv uttalte han følgende etter premieren på West Side Story i 1965: «Jeg har vært et monstrum overfor danserne, og jeg har fornærmet, såret og krenket dem på det groveste. Enkelte hater meg vel fremdeles, men det var nødvendig for det skal jo hates på scenen, og det er ikke lett å lære nordmenn å hate». Septimus kjørte skuespillerne kontroversielt hardt, og han utmattet, fornærmet og krenket dem for å mane frem den rette aggressiviteten til West Side Story.
Det var den kontroversielle stilen som også skulle sørge for at Septimus fikk en tidlig sorti fra norsk teater. Da Det norske teatret satt opp The King and I fortsatte Rikki Septimus den kontroversielle stilen. Han syntes at norske skuespillere og dansere var mer opptatt av tariff enn av kunsten. Under en av forestillingene oppsto det en voldsom krangel bak scenen mellom Septimus og birolleinnehaver Ingebjørg Sem, der det endte med at Septimus slo Sem, og ble forvist fra teatret. Selv ikke etter offentlige beklagelser i Dagbladet og Aftenposten var Septimus velkommen tilbake.
Luillys Pérez
Han representerte Venezuela under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Asiamesterskapet i basketball for kvinner 2005
Asiamesterskapet i basketball for kvinner 2005 ble arrangert i Qinhuangdao i Kina i 2005.
Leif Løberg
Leif Ottar Hermod Løberg (1901–1989) var en norsk arkitekt, slektshistoriker og kulturhistorisk forfatter.
Komagfjorden (Alta)
Komagfjorden (nordsamisk Gámavuotna) er en fjord i Alta kommune i Finnmark. Fjorden er to kilometer lang, og går fra innløpet mellom Nordnes og Sørnes østover til fjordbotnen og bygda Komagfjord, som er den største bosetningen i fjorden. Det ligger også mindre bosetninger langs begge sider av fjorden.
Leif Løberg
Liv
Han var født i Kristiania som sønn av distriktslege Emil Eriksen (1864–1955) og Valborg Louise Fredriksen (1862–1951). Farsslekten kom fra Løberg i Vang, derfor tok han i 1919 navnet Løberg som slektsnavn.
Komagfjorden (Alta)
Fylkesvei 19 går langs nordsida av fjorden.
Leif Løberg
Liv
Etter å ha tatt examen artium ved Hamar katedralskole i 1918 ble han uteksaminert som arkitekt fra NTH i 1922. På samme tid ble han rammet av poliomyelitt og var rekonvalesent fra 1922 til 1925. 1929–1932 var han arkitekt i firmaet E. & R. Arnesen. Fra 1934 var han ansatt hos Statens bygningsinspeksjon (senere Riksarkitekten og Statens bygge- og eiendomsdirektorat), inntil han gikk av med pensjon i 1966. Før 2. verdenskrig var han også sakkyndig for sivilt luftvern i Justisdepartementet. Løberg tegnet en del bygninger som ble oppført av staten, blant andre sysselmannsboligen på Svalbard og den meteorologiske stasjonen på Jan Mayen.
Komagfjorden (Alta)
I russiske aktstykker fra 1600-tallet nevnes stedet som Kam Guba
Leif Løberg
Liv
Løberg skrev artikler for blant andre St. Hallvard, Norsk slektshistorisk tidsskrift, Historisk tidsskrift og Humaniora Norvegica. Han skrev blant annet om slektshistorie, bygningshistorie og om middelalderbyen Oslo, for eksempel en artikkel om «Det gamle Oslos gårder». I 1944 utarbeidet han en rekonstruksjon av den gamle Hamarkaupangens bebyggelse. For Selskabet for Oslo Byes Vel utarbeidet han fortegnelsen «Det gamle Oslos personregister».
Dyranosi
Dyranosi er et fjell sør i Aurland kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på 1 693 meter over havet.
Stina Gardell
Stina Karolina Gardell, født 28. mars 1990 i Enskede, er en svensk svømmer. Hun er deltaker ved de olympiske leker i London 2012.
Hun har fra før en 4.-plass i EM, samt en 11.-plass i VM, som beste plasseringer, begge i 400 meter medley.
Saufatu Sopoanga
Saufatu Sopoanga (født 22. februar 1952 på Nukufetau, død desember 2020 ) var en tuvalsk politiker. Han var Tuvalus åttende statsminister, fra 2. august 2002 til 27. august 2004. Før dette satt han også en periode som finansminister.
Remi Koyama
Remi Koyama (født 17. juli 2000) er en japansk ishockeyspiller.
Hun representerte Japan under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i kvartfinalen med det japanske landslaget.
Shiori Yamashita
Shiori Yamashita (født 28. april 2002) er en japansk ishockeyspiller.
Hun representerte Japan under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i kvartfinalen med det japanske landslaget.
EM i volleyball for menn 1983
EM i volleyball for menn 1983 (europamesterskapet i volleyball) ble arrangert i Øst-Tyskland i 1983.
Gullet buori sága
Gullet buori sága er en nordsamisk salme skrevet i 1991 av Ann Solveig Nystad. Den er oversatt til nynorsk i 1995 av Arve Brunvoll med tittel Høyr den gode tidend og kom med i Salmer 1997. Salmen er en julesalme og forteller julefortellingen over fire vers. Melodien er av Magnus Vuolab.
Hvithodehegre
Hvithodehegre (Ardea pacifica) er en fugl i hegrefamilien.
Revaz Nadareishvili
Revaz Nadareishvili (født 21. juni 1991) er en georgisk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil.
Hvithodehegre
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til Martínez-Vilalta & Motis (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige beskrivelser.
Revaz Nadareishvili
Han representerte Georgia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Apisai Ielemia
Apisai Ielemia (født 19. august 1955, død 19. november 2018 ) var en tuvalsk politiker. Han var Tuvalus tiende statsminister, fra 14. august 2006 til 29. september 2010.
Wenches beste 1960–1997
Wenches beste 1960–1997 er det 3. samlealbumet til Wenche Myhre og ble gitt ut i 1997. Albumet lå på VG-lista i to uker med nummer 21 som høyeste plassering.
Aubel
Aubel er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av én delkommune: Aubel. Elvene Bel og Berwinne renner gjennom kommunen. Aubel er kjent for en rekke lokale produkter som øl, cider, kjøtt, ost, kjeks, sirup og spekemat som selges på det ukentlige markede i Aubel.
Jorge Orozco
Jorge Orozco (født 9. april 2000) er en meksikansk skytter som konkurrerer i hagle.
Laura Zimmermann
Laura Zimmermann (født 5. april 2003) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Jorge Orozco
Han representerte Mexico under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 4 i trap.
Laura Zimmermann
Hun representerte Sveits under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble nummer 4 med det sveitsiske landslaget.
Grov
Grov er et norsk gårdsnavn og etternavn, og kan blant annet henvise til:
Asiamesterskapet i basketball for kvinner 2007
Asiamesterskapet i basketball for kvinner 2007 ble arrangert i Incheon i Sør-Korea i 2007.
Kaula improteater
Kaula improteater er et improvisasjonsteater som er lokalisert i Ålesund. Teateret ble etablert av Elisabeth Hessen i 2017. Teatret holder regelmessige forestillinger på Teaterfabrikken i Ålesund, samt sporadiske forestillinger ved andre scener i Ålesundsområdet.
Kaula tilbyr ukentlige, gratis workshops som er åpen for alle. Teatret har også tilbud som tilrettelagte kurs for privatpersoner og revyer, samt underholdning til julebord, firmafester o.l.
I 2022 hadde teatret 43 medlemmer, og et ensemble på 16 skuespillere.
Sandøyfjorden
Sandøyfjorden er navnet på flere norske fjorder:
Balázs Kiss (bryter)
Balázs Kiss (født 27. januar 1983) er en ungarsk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Toraya (distrikt)
Toraya er et distrikt i provinsen Aymaraes i regionen Apurímac i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 030416 og hovedstaden er Toraya.
Distriktet ble opprettet den 15. juli 1936.
Raubergfossen kraftverk
Raubergfossen kraftverk er et vannkraftverk i Gaulavassdraget ved Gåre i Holtålen kommune i Trøndelag.
Installert effekt er 2,7 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 12 GWh.
Det eies og drives av Midt Energi. Kraftverket ble oppgradert 1996.
Fosen len
Fosen len (Fo(e)sens Lehn) var et len i senere Søndre Trondhjems amt, med sete på Brekstad i Ørland. Det utgjorde opprinnelig den nordre delen eller Fosen syssel av det historiske Nordmørafylke. Den søndre delen var Nordmøre len, også kalt Edøysysselet. Fosen len omfattet omtrent samme område som det senere Fosen fogderi, og dagens distrikt Fosen i Trøndelag fylke.
Administrativ inndeling
I 1521 bestod Fosen len av følgende tinglag: <ol type="I"> <li> Bjørnør tinglag:</li> <li>Eid tinglag</li> <li>Tynnøl (senere Hellem) tinglag</li> <li>Yrjar tinglag</li> <li>Rissa tinglag</li> <li>Stadsbygd tinglag</li> <li>Hemne tinglag</li> <li>Hitra tinglag</li> </ol>
Hertugdømmet Nassau
Hertugdømmet Nassau, med kortformen Nassau, var en liten suveren stat i Vest-Europa som eksisterte fra 1806 til 1866, men som hadde røtter i en stat som hadde eksistert siden 1100-tallet i ulike former. Nassau ble opprinnelig etablert som et lite grevskap i høymiddelalderen med utgangspunkt i og navn etter landsbyen Nassau og borgen Nassau som ligger der, og var et riksumiddelbart territorium i Det tysk-romerske rike og dermed i praksis en suveren stat. Grevskapet fikk i 1366 status som fyrstelig grevskap. Etterhvert ble det delt i to linjer, Nassau-Usingen og Nassau-Weilburg, regjert av ulike familiegrener, og på 16- og 1700-tallet fikk disse status som fyrstedømmer. De to fyrstedømmene Nassau-Usingen og Nassau-Weilburg ble i 1806 forent som Hertugdømmet Nassau. Hovedstaden var Weilburg til 1816, deretter Wiesbaden. Nassau hadde rundt 465 000 innbyggere i 1866.
Hertugdømmet Nassau var fra 1815 en av medlemsstatene i Det tyske forbund. I Den østerriksk-prøyssiske krig stod Nassau på Østerrikes side, og til tross for at nassauiske tropper seiret over prøysserne i «slaget ved Zorn», en liten trefning i en nassauisk landsby der én nassauisk soldat ble drept, ble hertugdømmet i 1866 okkupert og annektert av Preussen som følge av Østerrikes nederlag i krigen; i 1868 ble Nassau sammen med det tidligere Kurfyrstedømmet Hessen og den tidligere bystaten Frankfurt innlemmet i provinsen Hessen-Nassau. Det tidligere hertugdømmets territorium ligger i dag i de tyske delstatene Hessen og Rheinland-Pfalz.
Fyrstehuset Nassau har regjert i en rekke andre europeiske land, herunder Nederland, Luxembourg, England, Skottland og Irland, og særlig til Luxembourg og Nederland hadde hertugdømmet nære bånd; den siste hertugen av Nassau ble i 1890 Luxembourgs fjerde storhertug. I dag bruker storhertugen av Luxembourg fortsatt tittelen «hertug av Nassau», med referanse til det historiske hertugdømmet, som en av sine sekundære titler, og andre medlemmer av den luxembourgske storhertugfamilien har titler som prins eller prinsesse av Nassau. Navnet Nassau inngår også i navnet på det nederlandske kongehuset, Oranien-Nassau. Stamvåpenet i Nassaus riksvåpen er identisk med det nederlandske riksvåpenet og inngår i Luxembourgs riksvåpen. Nassau har indirekte gitt navn til hovedstaden på Bahamas, Nassau (Bahamas), Nassau County i New York og en rekke andre steder.
Geografi
Hertugdømmets område strakte seg mellom fjellområdene Taunus og Westerwald. Den sørlige og vestlige grensen gikk mot Main og Rhinen, og den nordlige ved Lahn. Naboen i øst og sør var Storhertugdømmet Hessen, i øst lå også landgrevskapet Hessen-Homburg og fribyen Frankfurt am Main, i vest lå den prøyssiske provinsen Rhinland med dens østlige eksklave Wetzlar.
Historie
17. juli 1806 gikk restene av de tidligere hertugdømmene Nassau-Usingen og Nassau-Weilburg inn i Rhinforbundet, og ble etter press fra Napoléon slått sammen til hertugdømmet Nassau 30. august 1806. Det nye hertugdømmet fikk et felles styre ved Fredrik August av Nassau-Usingen og Fredrik Vilhelm av Nassau-Weilburg. Siden Fredrik August hadde ingen arvinger, gikk han med på at Fredrik Vilhelm skulle ha tronfølgen alene.
Fredrik Vilhelm døde imidlertid i en ulykke 9. januar 1816, og det var hans sønn Vilhelm som ble tronfølger og hertug av Nassau.
Etter Wienerkongressen i 1815 ble Orange-Nassau overført til hertugdømmet, og dette samlede hertugdømmet gikk inn i Det tyske forbund.
Under februarrevolusjonen 1848 ble også Nassau, som det resterende Europa påvirke av hendelsene, og det kom krav om ytterligere liberaliseringer, om verneplikt, om at alle offiserer skulle sverge ed til forfatningen, om rettsreformer religionsfrihet og stemmerett for alle. For å understreke kravene, ble det gjennomført en demonstrasjon i hovedstaden Wiesbaden med rundt 40,000 deltakere. Noen av kravene ble imøtekommet.
Etter den østerriksk-prøyssiske krig i 1866 ble hertugdømmet annektert av Kongeriket Preussen og ble en del av den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau. Nassaus siste hertug, Vilhelms sønn Adolf, ble i 1890 gjennom arv hertug av Luxembourg.
Trichius japonicus
Trichius japonicus er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Utseende
En middelsstor (9-12 millimeter), kraftig, langbeint gullbasse. Arten ligner overflatisk på en humle og drar trolig nytte av denne likheten med stikkende insekter. Hodet er flatt utvidet forover, firkantet. Pronotum er rundet, tydelig smalere enn dekkvingene, tett kledt med gule eller oransje, ulne hår - denne arten er tettere hårete enn del fleste andre. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet, med gule og svarte tverrbånd, disse er vanligvis avbrutte i midten, men tegningen på dekkvingene er svært variabel.
Hertugdømmet Nassau
Politikk
I tråd med tankene knyttet til det opplyste enevelde, ble det innført som dekreter en rekke politiske reformer, blant annet opphevelse av livegenskapet (i 1806), reise- og bevegelsesfrihet (i 1810) og en helt ny skatteordning (fra 1812) som endret systemet i både mer enhetlig, men også sosial retning, både med hensyn til eiendomsskatt og mindre virksomheter/enkeltmannsbedrifter. Innen strafferetten ble kroppslige avstraffinger avskaffet. I styringssystemene ble også forvaltningen effektivisert, blant annet ble antall amt redusert fra 62 i 1806 til 48 i 1812. Siden hertugdømmet var religiøst sammensatt, innførte hertugdømmet i 1817 såkalte «simultantskoler», hvor de ulike kristne og ikke-kristne konfesjonene eksisterte side om side.
Trichius japonicus
Levevis
Larvene lever i morkent treverk eller hule trær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.
Hertugdømmet Nassau
Politikk
14. mars 1818 innførte hertugdømmet, som første sted i Tyskland, et landsdekkende statlig sosial- og helseordning. Særlig etter urolighetene knyttet til februarrevolusjonen i 1848 ble mange av disse reformene videreført.
Trichius japonicus
Utbredelse
Arten er utbredt i Japan.
Hertugdømmet Nassau
Næringsliv
Statistikken fra 1819 sier at det da var 64,865 personer i enkeltmannsforetak, blant disse var 26,038 bønder og 790 vinbønder. Senere statistikker viser en nedgang av bønder og en oppgang av industriarbeidere
Svarthodehegre
Svarthodehegre (Ardea melanocephala) er en fugl i hegrefamilien.
Hertugdømmet Nassau
Næringsliv
Blant Nassaus næringsveier var landbruk, herunder vingårder det viktigste med også bergverkdrift og metallindustri og metallurgi. Av bergverksvirksomheten var det blant annet en stor og økende utvinning av hematitt og limonitt. Annet som ble produsert var bly, sølv, sink, nikkel og baryt (tungspat). I Westerwald ble det utvinnet brunkull, og i flere stedet ble det utvinnet skifer og marmor. Leireforekomster la grunnlaget for en utstrakt pottemaker-virksomhet.
Nicole Vallario
Nicole Vallario (født 30. august 2001) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Hun representerte Sveits under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble nummer 4 med det sveitsiske landslaget.
Donald Lippincott
Donald Fithian «Don» Lippincott (født 16. november 1893, død 9. januar 1963) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Lippincott vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1912 i Stockholm. Han kom på andreplass på 200 meter bak sin landsmann Ralph Craig. Han kom på tredjeplass på 100 meter bak sine landsmenn Ralph Craig og Alvah Meyer.
Islandsk film
Islandsk film viser til de filmer som blir innspilt på Island, på islandsk språk, av islandske regissører eller på andre måter er knyttet til filmproduksjonen på Island. Island har en kort filmhistorie i forhold til andre nordiske land, men er ikke den minste nasjonen hva angår antall filmer produsert per innbygger.
Island produserer gjennomsnittlig tre filmer hvert år, som er mye med tanke på at øya har knapt 304 000 innbyggere. I de senere år har islandsk film fått flere priser på filmfestivaler, blant annet Den islandske filmfestivalen, Cannes-festivalen og flere andre. Regissører som Friðrik Þór Friðriksson, Þráinn Bertelsson, Hrafn Gunnlaugsson, Ágúst Guðmundsson og Kristín Jóhannesdóttir har oppnådd suksess med sine filmer og vunnet priser på slike festivaler.
Pionertiden
Det kom ikke noen langfilm fra Island før i 1979, men det var allikevel en rekke kortfilmer som var produsert før dette. En av disse var blant annet Islands første lydfilm med tale Milli fjalls og fjöru (1949). Filmen ble laget av gamle filmruller fra 1924 og restaurert av Loftur Guðmundsson, Oscar Gíslason og Ásgeir Long.
Ekspandering og utfordringer
På slutten av 1970-tallet skjedde det en del forandringer i den islandske filmindustrien. For eksempel ble den første filmfestivalen på Island arrangert i 1978, der to av Islands viktigste regissører; Friðrik Þór Friðriksson og Hrafn Gunnlaugsson fikk for første gang vise frem sine egne filmer.
Ringerike kirkelige fellesråd
Ringerike kirkelige fellesråd er kirkelig fellesråd for Ringerike prosti i Ringerike kommune i Viken. Fellesrådet har adresse Kirkegata 12, 3510 Hønefoss, som er et synonym for Hønefoss kirke. Det kan også kontaktes elektronisk, gjennom epost til post@ringerike.kirken.no.
Islandsk film
Ekspandering og utfordringer
I 1979 ble det islandske filmfondet opprettet, fondet hadde et budsjett på 300 000 islandske kroner. Filmfondet har et drøyt dusin ansatte, og er et av de viktigste organene i islandsk film. Det øverste styret består av fem personer og velges for en fire års periode. Hvilke filmer som skal få produksjonssubsidier bestemmes av et råd på tre personer. Disse tre ansettes for ett år av gangen. Direktøren og det øverste styret har dermed ingen reell makt, men kan hjelpe med å samle inn ekstra bidrag til filmen for regissøren. Flere av de som har sittet i styret har også selv laget film og TV-programmer senere. Knútur Hallsson, Guðbrandur Gíslason, Þorsteinn Jónsson og Bryndís Schram er noen av dem.
Ringerike kirkelige fellesråd
Fellesrådet administrerer også utleie av av kirkene og Ringkollkapellet til konserter og andre arrangement som menighetsrådet ikke arrangerer. Prisene varierer mellom hverdager og helger, samt hvilken kirke det gjelder. Leie tilsvarende 20 % av billettinntektene, eller minimumssatser. Ved påfølgende konserter samme dag innrømmes 50 % rabatt på den andre konserten. I tillegg til utleie av kirkene leier også fellesrådet ut eventuelle kirkesaler, kirkestuer og menighetshus.
Islandsk film
Ekspandering og utfordringer
På begynnelsen av 1980-tallet oppstod det imidlertid noen problemer. Året startet med den store kassasuksessen Land og synir (1980) av Ágúst Guðmundsson. Den solgte 110 000 billetter og skapte en stor økning av produksjonen av film på Island. Hele 27 filmer ble laget i løpet av 1980-tallet, men ingen av dem nådde opp til den suksessen som Land og synir hadde. Det skyldtes først og fremst av at fjernsynet ble populært og fjernsynet ble en større eller like stor attraksjon som kino. I tillegg til dette ble filmfondets subsidier halvert. Situasjonen bedret seg noe da man innførte moms på kinobilletter i 1984, dette førte til at filmfondet fikk en fast inntekt. I 1986 bedret man filmtilbudet ytterligere med en ny TV-kanal (Stöð 2) som skulle vise TV-filmer og dokumentarer. Dermed kunne islandske regissører lage lavbudsjettsfilmer og likevel få dem vist. For å skape ytterligere inntekter på kino, måtte man betale dobbelt så mye for å se en islandsk film enn for en utenlandsk film.
Islam Magomedov
Islam Magomedov (født 8. februar 1991) er en russisk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil.
Islandsk film
Ekspandering og utfordringer
På 1980-tallet utga Hrafn Gunnlaugsson en trilogi av historiske filmer med tema fra islandsk middelalder som fikk en del internasjonal oppmerksomhet, blant annet for filmenes uglamorøse og «skitne realisme». Den første var Hrafninn flýgur (Ravnen flyr, 1984), deretter Í skugga hrafnsins (Ravnens skygge, 1988) og til sist Hvíti víkingurinn (Den hvite viking, 1991). Filmene har siden fått forlenget liv på DVD.
Komediene redder dagen
1980-tallet var på ingen måte et godt tiår for islandsk film, men det var allikevel én sjanger som klarte å trekke et akseptabelt publikum, komedien. Folkekomediene var langt billigere å produsere enn andre typer sjangerfilmer. Man kan si at folkekomediene talte direkte til den islandske folkesjelen.
Islam Magomedov
Han representerte Russland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i kvartfinalen.
Islandsk film
Komediene redder dagen
Filmen Magnús (1989) er ingen typisk folkekomedie, men den tar allikevel opp mange av de temaene som gjør islandsk film særegent, deriblant kjærligheten til naturen, søken etter det overnaturlige, motsetningene mellom storbyen og landsbygda og personlig gransking. Av de mer typiske folkekomediene finnes Gullsanur (1984) av Ágúst Guðmundsson og Stella í orlofi (1986) av Guðný Halldórsdóttir.
Barnefilm
I likhet med Norge har man også på Island satt av et viss antall prosenter av filmfondets budsjett spesielt for barnefilmer. Ingen av barnefilmene til dags dato har blitt noen store suksesser, men det hindrer ikke en jevn tilstrømming av slike filmer på Island. Noen av Islands mest kjente regissører har også lagd barnefilmer, blant annet: Þráinn Bertelssons Jón Oddur og Jón Bjarni (1981), Þorsteinn Jónssons Punktur, punktur, komma, strik (1981), Hrafn Gunnlaugssons Hin helgu vé (1993) og Friðrik Þór Friðrikssons Bíódagar (1994).
Kjennetegn
Et kjennetegn som går igjen i islandsk film er skillet mellom by og land. Filmene fra tiden 1980-1990 dekker et bredt spekter av handlinger, men de aller fleste kretser rundt det moderne og det tradisjonelle ved hjelp av forskjeller mellom by og land. Nostalgi og savn etter det landlige tradisjonelle livet går igjen i mange filmer. Dette kan forklares av den unormalt raske urbaniseringen og moderniseringen Island gikk igjennom fra begynnelsen av 1970-tallet og tiden etter. Fra år 2000 har tendensen blitt å fokusere det moderne urbane livet, uten å blande inn nostalgien til det tradisjonelle.