cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eurovision Song Contest 1986
Pausenummeret
Før avstemningen viste NRK en film som var filmet i Bergen og omegn uken før finalen. I filmen dukket sangeren Sissel Kyrkjebø og fløytist Steinar Ofsdal opp og fremførte ulike sanger med tilknytning til Bergen. Egil Monn-Iversen sto for arrangementet. På slutten av pausenummeret ble seerne tatt tilbake til Grieghallen, der en bunadskledd Sissel Kyrkjebø (da knapt 17 år gammel) gikk på scenen og sang «Udsigter fra Ulrikken» – også kjent som «Bergensiana» og «Nystemten» – akkompagnert av Kringkastingsorkestret. Et patriotisk bergenspublikum reiste seg og sto under hele fremføringen, noe som kom overraskende på produksjonsteamet i NRK og tilreisende. For Sissel Kyrkjebø ble opptredenen i Eurovision Song Contest hennes store, karrieremessige gjennombrudd.
Avstemningen
I forkant av avstemningen kom programleder Åse Kleveland med et hint om telefonavstemning som fremtidig metode for å kåre vinneren. «Jeg ville gladelig ha invitert dere alle til å delta i avstemningen, men så langt har ikke den teknologiske utviklingen kommet enda», sa programleder Kleveland til seerne. Først elleve år senere gjorde EBU et forsøk med telefonavstemning, og i 1998 ble telefonavstemning tatt i bruk i full skala for å kåre vinneren av Eurovision Song Contest.
I stedet ble vinneren kåret med nasjonale juryer. Hvert deltakerland hadde en jury med elleve lekfolk mellom 16 og 60 år, som bedømte de andre landenes sanger med poeng fra 1 til 5. Deretter summerte jurysekretæren sammen stemmene. Sangen som fikk flest jurystemmer, ble tildelt 12 poeng fra den nasjonale juryen. Andreplassen fikk 10, tredjeplassen 8, fjerdeplassen 7 og så videre ned til tiendeplassen som fikk 1 poeng. Altså ga hver jury 12, 10 og 8–1 poeng til sine ti favorittsanger. Det var ikke lov å stemme på bidraget fra sitt eget land. Oppsynsmann for avstemningen var Frank Naef fra EBU. Hvert land hadde en representant som leste opp juryens poeng via telefon på direkten under avstemningen.
Det første landet til å stemme, var Luxembourg. 20 år tidligere hadde programleder Åse Kleveland deltatt i konkurransen i nettopp Luxembourg. Der endte hun på en tredjeplass med Arne Bendiksens «Intet er nytt under solen» – noe også Frank Naef påpekte like før han satte i gang avstemningen. Frem til 1996 var Klevelands tredjeplass Norges beste plassering, sett bort fra seirene i 1985 og 1995.
Avstemningen ble raskt en parademarsj for forhåndsfavoritten Sandra Kim fra Belgia. Alle landene i første halvdel av avstemningen hadde Belgia i sin topp tre, og Belgia tok en klar ledelse med Sveits på andreplass. Den norske juryen hadde Luxembourg på topp, Danmark som nummer to og vinnerlandet Belgia på tredjeplass. Til slutt vant Belgia med 176 poeng – hele 36 poeng foran Sveits på andreplass. Først i 1993 ble Belgias poengrekord slått, da irske Niamh Kavanagh fikk 187 poeng for «In Your Eyes».
Reaksjoner på showet
Showet fra Bergen ble teknisk sett avviklet prikkfritt og uten noen større problemer. Sendingen fikk også ros og godord fra en rekke hold, blant annet fra tv-folk i Norge og utlandet. Sammenlignet med finalen i Göteborg året før, ble NRKs produksjon likevel en heller dempet og rolig sending. Ballade.no kalte sendingen «en relativt trist finale midt i den plastikkpregede jappetiden». Bergens turistsjef, Ola Hiis Berg, mente det ble «for mye is og kulde» i filmene under sendingen. Berg mente også at scenekulissene også «understreket myten om et kjølig nord – en myte vi ønsket å ta livet av ved å vise en mykere og varmere side av Norge enn snøkledte vidder og fjell.»
Tross de blandede tilbakemeldingene fra presse og anmeldere, samlet finalen fra Bergen de fleste norske seere. Eurovision Song Contest ble det mest sette programmet på norsk fjernsyn i 1986, og 89 prosent av nordmenn over 15 år så finalen, ifølge en ScanFact-undersøkelse utført blant 200 nordmenn. Undersøkelsen ble gjort på oppdrag for avisen VG.
Deltakere
Liste over deltakerne og det offisielle resultatet. Tabellen er rangert etter startrekkefølge, plasseringen og poengsummen finnes i kolonnene til høyre.
Poengtavle
Tavlen er ordnet etter stemmerekkefølgen i finalen.
12 poeng
Hvert land ga 12 poeng til sin favoritt. Under er en oversikt over alle 12-poengere som ble avgitt under avstemningen.
Folkefest i Bergen
I forkant av finalen arrangerte vertsbyen en rekke større og mindre fester for å markere konkurransen. Blant annet arrangerte Bergen fjordturer med skoleskipene «Statsraad Lehmkuhl» og SS «Christian Radich». Byen laget også et skihopp i Johanneskirkebakken midt i Bergen sentrum. Rennet ble omtalt som «verdens største i en bygate», og Roger Ruud vant med et hopp på vel 21 meter. Snøen til skihoppet var fraktet med tog fra Finse.
På Fisketorget ble det laget et langt laksebord med 10,600 kanapeer, og etter finalen 3. mai ble det tent varder på byens syv fjell. Arrangementet ble deretter avsluttet med et fyrverkeri. Også i Oslo var det flere markeringer i anledning Eurovision Song Contest.
Strid om vinnerens alder
Størst oppmerksomhet fikk naturlig nok vinneren Sandra Kim. Hun var den store favoritten i forkant av konkurransen og ble fulgt tett av norsk og utenlandsk presse. Under en pressetur med Fløibanen, måtte vognen stoppe ved det nest siste stoppet før Fløien stasjon på grunn et sikkerhetsproblem. Vognen skled et par meter bakover, før passasjerene måtte klatre ut. Norsk presse moret seg også over at Sandra Kim bare ønsket seg iskrem dersom hun skulle vinne.
Sandra Kim vant også, og hadde før seieren fortalt presse og produsenter at hun var 14 år. Etter seieren ble det imidlertid kjent at hun bare var 13 år. Det var ingen aldersbegrensninger på denne tiden, men Sveits som ble nummer to, krevde at Belgia skulle diskvalifiseres. Den europeiske kringkastingsunion (EBU) tok imidlertid ikke protesten til følge. Dette var andre gang Sveits protesterte mot vinneren. Første gang var i 1963, da Danmark vant like foran Sveits etter at den norske juryen endret på poengene sine. Heller ikke da ble den sveitsiske protesten tatt til følge.
Fra og med 1990 innførte EBU 16-års aldersgrense for å delta, og dermed vil Sandra Kim forbli den yngste vinneren av konkurransen gjennom tidene.
Angrepet mot kronprinsesse Sonja
Den mest dramatiske hendelsen skjedde like før showets start, da kronprinsfamilien ankom Grieghallen. Da de kongelige var på vei opp den røde løperen, klarte en sinnsforvirret, lokal kvinne å ta seg forbi sperringene og kaste en illeluktende væske over kronprinsesse Sonja. Kvinnen ble raskt pågrepet og ført bort fra området. Det viste seg også at væsken ikke var farlig, men en blanding av vann, olje og pepper. Kronprinsessen fortsatte inn i Grieghallen og ble vasket og stelt av NRKs sminkører og kostymepersonell. Hendelsen fikk ingen konsekvenser for sendingen, og kronprinsfamilien satt som planlagt i salen gjennom hele finalen.
Poengopplesere
Hvert land hadde en talsperson som annonserte sitt lands poeng på engelsk eller fransk over telefon. Under er talspersonene i samme rekkefølge som under avstemningen:
Kommentatorer og sendinger
33 land sendte finalen, og de fleste hadde kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne. Oversikt over kommentatorer og poengopplesere under Eurovision Song Contest 1986:
Noter
<references group="lower-alpha" />
Jorunn Hodne
Jorunn Hodne (født 15. september 1965 i Stavanger) en norsk artist, kjent både som soloartist, tidligere kulturjournalist og skuespiller.
Jorunn Hodne ga ut sitt debutalbum Trespassing i mai 2010 etter flere singelutgivelser. Høsten 2011 spilte hun rollen som Fru Conradas i indierockstykket Sonny, skrevet av Tore Renberg, basert på Kaizers Orchestra sitt musikkunivers.
Som ansatt i TV Vest og TV Aftenbladet i perioden 1998 - 2009 stod hun bak flere prisbelønte programkonsepter sammen med kollega Ola Petter Steinsland og Ingvill Bjorland.
Nordisk Vinternatt
Nordisk Vinternatt er et musikkalbum med Sissel Kyrkjebø, utgitt i 2005. Albumet lå åtte uker på VG-lista og endte med andreplass som beste plassering.
Gift of Love
Gift of Love er et musikkalbum med Sissel Kyrkjebø, utgitt i 1992. Albumet har covere av mange kjente sanger og lå 10 uker på VG-lista og endte med 9.-plass som beste plassering.
Steindal (Støylselva) kraftverk
Steindal (Støylselva) kraftverk er et vannkraftverk ved Svardal i Flora kommune i Vestland.
Det ligger i samme bygning som Steindal (Steindal) kraftverk, og rett ved siden av ligger Skolten kraftverk.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 179 meter.
Installert effekt er 3,1 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 10 GWh.
Steindal Kraftverk AS eies av Aventron Norway AS.
870 Manto
870 Manto er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 12. mai 1917 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter seersken Manto fra gresk mytologi.
Harry Fetts vei (Oslo)
Harry Fetts vei (3-7, 2-12 ) er en vei på Høyenhall i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Østensjøveien og sørover tilbake til Østensjøveien. Veien fikk sitt navn i 1965 og er oppkalt etter kunsthistorikeren, riksantikvaren og fabrikkeieren Harry Fett (1875–1962), som hadde sin fabrikk og bolig i denne veien. Christinedal i nr. 10 ble vedtatt fredet i 2016. Veien het tidligere Ringveien og Gamle Østensjøvei.
Cape Coloureds
Cape Coloureds («Kappfargede» eller «Kapps fargede») henviser til dagens etterkommere av slaver importert til Sør-Afrika av nederlandske nybyggere, i tillegg til andre grupper av blandet opphav. De er den dominerende befolkningsgruppen i provinsen Western Cape og utgjør en befolkningsgruppe på rundt fire millioner. De fleste av Kapps fargede har afrikaans som morsmål, men de av europeisk eller asiatisk opphav er engelskspråklige.
Slaver av «malaysisk» opphav ble ført inn fra Indonesia, Malaysia, Madagaskar og Mosambik, og fra dette varierte opphavet utviklet de seg gradvis til en gruppering som senere ble klassifisert som en eneste, stor etnisk gruppering av apartheid–regimet. I mange tilfeller ble slavene importert for å være konkubiner og koner til single, mannlige, nederlandske nybyggere. Folk fra India ble også innført til Kapp og solgt til slaveri av nederlandske nybyggere. De indiske slavene ble nesten alltid gitt kristne navn, men deres opprinnelsessted ble nedtegnet i salgsdokumentene og andre papirer slik at det er mulig å få en oversikt over antallet slaver fra forskjellige regioner. Men disse slavene ble spredt og mistet sin indiske identitet i tidens løp og ble etter hvert kalt Kappfargede. Det har vært mye etnisk blanding gjennom generasjonene mellom europeerne, indere, malaysiere, forskjellige bantustammer, sammen med innfødte khoikhoi og san.
Teknisk henviser begrepet «Cape Coloured» til en undergruppe av «fargede» sørafrikanere. Apartheidbyråkratiet brukte subjektive kriterier for å bedømme om en person var kappfarget eller tilhørte en av et antall andre, beslektede, fargede undergrupper som «Kappmalaysiere» eller «andre fargede». For tiden blir dette begrepet brukt svært grovt for å skille mennesker av blandet opphav fra jevnt over lysere, og vanligvis, genetisk mer homogene sørafrikanerne av europeisk opphav og de mørkere «svarte» sørafrikanerne. Der er ofte unntak fra denne generaliseringen, og konsekvensene av apartheid–klassifikasjonene førte ofte til tragikomiske konsekvenser hvor noen lysere familiemedlemmer ble klassifisert som «hvite», mens andre som «fargede».
Kappfargede er langt fra en homogen gruppe. Apartheid–klassifikasjonene definert hierarkier og forsterket motsetninger innenfor denne gruppen. Som en konsekvens er der mye etnisk intoleranse mellom selvdefinerte grupper av kappfargede. Mange kappfargede har totalt forskjellig bakgrunn, noen har hovedsakelig europeisk og andre for det meste svart, sørafrikansk bakgrunn. Mange har også for det meste indisk eller indonesisk/malaysisk bakgrunn. Religiøse forskjeller eksisterer også, mange er kristne, mens andre er muslimer. Derfor blir mange kappfargede svært fornærmet over å bli klassifisert i en eneste «farget» etnisk kategori.
Dmitrij Tursunov
Dmitrij Igorevitsj Tursunov, russisk navn Дмитрий Игоревич Турсунов (født 12. desember 1982 i Moskva) er en russisk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i singel.
Peter Dolfen
Peter James Dolfen (født 21. mai 1880, død 31. mai 1947) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Dolfen ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskytingen med pistol 50 meter med 1916 poeng foran Sverige med 1859. De andre på laget var John Dietz, Henry Sears og Alfred Lane. I den individuelle skytingen 50 meter pistol kom han på andreplass bak sin landsmann Alfred Lane.
Oscar Amundsen
Oscar Amund Amundsen (født 2. september 1890 i Kristiania, nåværende Oslo, død 24. desember 1986 samme sted) var en norsk skuespiller.
Trenchedemningen
Trenche-demningen er en demning med et vannkraftverk i Saint-Maurice-elva i Québec, Canada. Det har en installert total vannkrafteffekt på 302 MW, fordelt på 6 generatorer. Vannfallet (hydraulic head) er på 48,5 meter. Anlegget stod ferdig konstruert i 1955. Dette anlegget magasinerer ikke opp noe reservoar, men er et såkalt elvekraftverk (run-of-river).
Integrativ terapi
Integrativ terapi er en helhetlig terapeutisk retning som omfatter integrativ psykoterapi, bevegelsesterapi, sosioterapi og kreativitetsutvikling.
Integrativ terapi ble begynt utviklet midt på 1960-tallet av professor Dr. Hilarion G. Petzold og medarbeidere ved Fritz Perls Institut i Tyskland.
Terapien har som utgangspunkt å forstå mennesket i sin sosiale og økologiske sammenheng og går dermed utover tradisjonell behandling av individets psyke. Målet er personlig utvikling gjennom blant annet økt innsikt, et tryggere forhold til egen kropp, og økt tilgang på egen kreativitet.
Medalsbreen
Medalsbreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard, sør for Colesdalen og vest for Brombreen. Den er en ca. 2 km lang bre som går fra Mefjellet (999 m) og renner nordover langs nordøstveggen av fjellet og inn i Medalen og Colesdalen, midt mellom Isfjorden og Van Mijenfjorden i Nordenskiöld Land.
Breen ligger i sin helhet i Nordenskiöld Land nasjonalpark.
Berry Nieuwenhuys
Berry Nieuwenhuys (født 5. november 1911 i Kroonstad i Free State, død 12. juni 1984) var en fotballspiller fra Sør-Afrika. Han spilte som oftest som vingspiller.
Nieuwenhuys startet sin karriere i Boksburg og Germiston Calies i Sør-Afrika før han ble hentet til Liverpool av manager George Patterson i september 1933.
Han fikk sin debut 23. september 1933 i bortekampen mot Tottenham på White Hart Lane i en kamp Liverpool vant 3-0. Hans første mål for klubben kom en uke senere, 30. september i hjemmekampen på Anfield i Merseyside-derbyet mot Everton i en kamp Liverpool vant 3-2.
Han spilte fast for Liverpool i årene som kom, og scoret i tillegg mange mål fra sin posisjon på kanten. I sesongene fra 1938/1939 til 1941/1941 ble han klubbens topscorer. Dessverre for Nieuwenhuys regnes kampene under 2. verdenskrig kun som vennskapskamper, så offisielt var han kun klubbens topscorer i en sesong.
Nieuwenhuys tjenesgjorde under krigen for Royal Air Force samtidig som han spilte fotball. Han spilte også noen kamper for West Ham og Arsenal under krigen, selv om han altså også spilte for Liverpool.
I sesongen 1946/1947 som var den første etter krigen, var Nieuwenhuys med å vinne 1. divisjon med Liverpool. Etter sesongen returnerte han til Sør-Afrika hvor han ble assistenten til golfspilleren Bobby Locke.
Han døde i 1984, og er fremdeles regnet som en legende på Anfield.
Statistikk
Liverpool
Kamper
* Kampene under 2. verdenskrig teller ikke inn som offisielle kamper.
Ontario Northland Railway
Ontario Northland Railway er en jernbane i Ontario, Canada, som eies og drives av det provins-eide selskapet Northland Transportation Commission. Selskapet har en hovedlinje som er en nord–sørgående, fra Moosonee ved James Bay til North Bay. I tillegg har den to hovedforgreninger, en østlig linje fra Swastika til Rouyn-Noranda i Quebécto, og en vestlig linje fra Calstock til Cochrane. De 40 østligste kilometerne av banen er i Québec, og drives av datterselskapet Nipissing Central Railway. Banen har forbindelse til Canadian National Railways spor både i Calstock, North Bay og Rouyn-Noranda.
Banen ble etablert i 1902 for å utvikle områdene rundt Lake Timiskaming og Lake Nipissing under navnet Temiskaming and Northern Ontario Railway. Banen nådde James Bay i 1932; under byggingen ble det funnet store forekomster av gull, sølv, kobber og nikkel, som ble utnyttet og fraktet med banen. I tillegg ble banen brukt til transport av tømmer. Banen har i dag både person- og godstransport.
Australian Open 2000
Australian Open 2000 ble arrangert i Melbourne 17. – 30. januar. Australian Open er en Grand Slam-turnering i tennis. Singleturneringen for herrer ble vunnet av Andre Agassi og dameturneringen av Lindsay Davenport begge fra USA.
FNs statistikkdivisjons inndeling av verden i geografiske regioner
FNs statistikkdivisjons inndeling av verden i geografiske regioner er en kategorisering av verdens land og områder i henhold til verdensdeler og underregioner. FNs statistikkdivisjon har utarbeidet inndelingen av praktiske hensyn for statistikkproduksjon og publikasjoner. Den innebærer ikke noe offisielt FN-standpunkt til landene og områdene som omfattes av klassifiseringen. Klassifiseringen tar utgangspunkt i kontinentene og deler deretter inn i regioner og underregioner. Hvert land eller område tilhører kun én kategori. FNs statistikkdivisjon har gitt alle land og områder en tresifret kode.
Jo Sverre
Jo Sverre Sande (født 5. februar 1991 i Rindal) er en norsk musiker (vokal, gitar, bass og piano) og låtskriver, som skriver og fremfører låter på rindalsdialekt.
Semb hovedgård
Semb Hovedgård er en norsk herregård som ligger ved Borrevannet i Horten kommune i Vestfold og Telemark.
Historikk
Gården ble utvidet da industrigründeren Sam Eyde kjøpte den sammen med flere naboeiendommer i 1916.
I 1990 ble Borre Golfbane etablert på eiendommen. I tillegg ble gården pusset opp og stutteri og nytt tennisanlegg bygd.
I 2011 la eieren Einar Nagell-Erichsen prakteiendommen på 1760 mål ut for salg til en prisantydning på 170 millioner kroner.
Bøn stasjon
Bøn stasjon ligger ved Hovedbanen i Eidsvoll kommune og ble åpnet som Finstad Bro holdeplass i 1855, året etter at Hovedbanen ble åpnet. I 1882 fikk den navnet Bøhn, siden 1893 skrives det Bøn. Stasjonen ligger 62,24 kilometer fra Oslo S og 134,0 meter over havet.
Stasjonsbygningen antas reist i 1884, og sør for den står et uthus/privet som muligens er av opprinnelig type for banen. På den andre siden av sporet stod et godshus oppført ca. 1890. Dette brant ned i januar 2009. En garasje som har tilhørt baneavdelingen, står på nordsiden av Bønsbakken.
Man kan legge merke til at stasjonsbygningen ikke ligger helt parallelt med dagens spor. Dette skyldes at da stasjonen ble bygget gikk Hovedbanen i en litt østligere trase sørover fra stasjonen, uten noen tunnel.
Tidligere gikk det ut et sidespor i sørvestlig retning fra Bøn til Bønsdalen industriområde.
Laurentia
Laurentia er et tidligere kontinent og idag gjenstående som en kraton i Nord-Amerika. Laurentia ble dannet, i likhet med de fleste andre kratoner, ved at superkontinenter som Rodinia og Pangaea brakk opp og flere mindre kontinenter ble dannet. Laurentia har flere ganger i historien vært et eget kontinent, slik det er nå i form av Nord-Amerika. Det har altså også vært en del av flere superkontinent. Navnet kommer fra Laurentian Shield, som på norsk kalles for Det kanadiske skjold.
Omkring 500 millioner år før vår tidsregning – i kambrium – støtte Laurentia sammen med det «nordeuropeiske» kontinentet Baltica, og i sammenstøtet ble Den kaledonske fjellkjeden dannet. Denne er siden slitt ned, men står fortsatt igjen som Langfjella i Norge og Appalachene i det østlige USA.
Marechal Deodoro
Marechal Deodoro er en by og kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil. Byen er et viktig turistmål i regionen med historiske bygninger fra kolonitiden og flere sandstrender. Byen ble grunnlagt i 1611 under navnet Vila Madalena. Da Alagoas ble utskilt fra Pernambuco i 1817 ble byen hovedstad i den nye delstaten. Byen mistet denne statusen i 1839 da Maceió ble ny hovedstad. Byen er nå oppkalt etter Marechal Deodoro da Fonseca som var Brasils første president og som ble født i byen i 1827. Byen har et lite museum til ære for ham.
Den internasjonale Helsingforsføderasjonen
I 1989 ble Den internasjonale Helsingforsføderasjonen tildelt Den europeiske menneskerettighetsprisen sammen med Lech Wałęsa.
Sammenslutningen ble etablert i 1982 og hadde sitt sekretariat i Wien i Østerrike. De originale medlemmene var de uavhengige helsingforskomiteene i Belgia, Canada, Frankrike, Nederland, Norge, Sverige, USA og Østerrike. Sammenslutningen ble slått konkurs og nedlagt i 2008 etter et alvorlig underslag.
Vinga
Vinga er et fyr på øya med samme navn i Göteborgs skärgård i Kattegat. Øya ligger i Styrsö socken og Göteborg kommune, og er kommunens vestligste landområde, beliggende om lag ti nautiske mil fra sentrum av byen. Øya er om lag en kilometer i vest- østlig retning og om lag en halv kilometer i nord-sydlig. Den svenske staten har eid Vinga siden 1934. Vinga er et naturreservat siden 23. mars 1987.
Etymologi
Navnet på øya er omstridt. En rad mer eller mindre fantasieggende forklaringer har blitt foreslått, men den mest sannsynlige er nok den som knytter ordet til verbet «hvinge» i eldre dansk språk. Dette betyr dels «sno, vride», dels «rase, larme». Vinga skulle da være holmen der vindene raser og bølgene skummer. Navnet har blitt stavet på ulike sett: på gammelt svensk Hwynggae 1496, Wiinge 1532, Huingen 1603 og Wingarne i losenes lønnsreglement fra 1749.
Geografi
Klippeøya er formet som en U, ved at den smale viken Gattulven strekker seg langt inn fra vestsiden av øya og møter Midsommarviken, som så sent som på 1700-tallet dannet et sund mellom Vinga og Gattulven. Landhøyning har deretter skapt begge de to vikene. Straks sør for øya ligger den mindre Koholmen og i de smale sundet mellom disse to øyer ligger Vingas lille havn. Øya Vingas flateinnhold er om lag 0,3 kvadratkilometer, og dets høyeste punkt ligger 20 meter over havet.
Geologi
Øya Vingas fjellgrunn er for det meste bestående av porfyrit, som er en finkornet, mørk bergart med lyse korn av blant annet feltspat. Den mineralogiske sammensetningen av Vingaporfyren gjør den til en monzogranit til kvartsmonzodiorit. På de nordligste delene av øya inneholder bergarten ortopyroxen og kalles da for kvartsjotunit. Vingaporfyren ble dannet for om lag 950 millioner år siden da den trengte opp gjennom omkringliggende eldre gneiser.
Historie
Man har funnet en steinøks på øya hvilket vitner om at det har vært mennesker der siden minst 4 000 år tilbake. Skriftlige kilder gjør også gjeldende at øya siden lang tid tilbake skal ha vært norsk. Allerede i de norske kongesagaene fra høymiddelalderen nevnes øya Vinga som landets sørligste grensepunkt. Dette bekreftes av senere diplomer fra 1400-tallet. Peder Claussen Friis skriver derimot i sin Norgesbeskrivelse fra 1590-årene at landet begynner ved Daneholmen, og også denne øya har sin forankring som grensepunkt i eldre kongesagaer. Navnet Daneholmen henspiller på den tiden da Norge grenset direkte til Danmark, slik det var på 1000-tallet, da erkebiskop Adam av Bremen beskrev den norsk-danske grensen ved Gøtaelvens utløp. Den svenske vestkorridoren oppsto omkring 1250 på bekostning av dansk territorium, og siden dengang har Norges sørligste punkter grenset mot Sverige (Vigerust 2008).
Den svenske vestkysten fikk etter hvert en større militær betydning, slik at først Elvborg festning (den gamle og nye) og deretter Gøteborg (og de to forløperne, gamle og nye Lødøse) søkte å øke den svenske handlingsfriheten i Gøtaelvens utløp gjennom å erobre småøyene utenfor. På 1400-tallet oppsto det derfor svenske krav, ikke bare på øya Vinga, men også på de norske gårdsbrukene som lå nærmest Elvborg festning, men slike krav ble møtt med norske vitnebrev fra bygdetingene på Hisingen som fastslo Norges gamle grenser.
På en slett fjellvegg ved «gamla utkiken» kan man se følgende årstall; 1581, 1617 og 1630. En annen inskripsjon lyder; «Hvinge hör Danmark til», den var der allerede i 1603.
Den «göteborgska lokalhistoriens fader» rådmannen Eric Cederbourg beskrev Vinga i år 1739 som «den största och aldrasidsta Skiär här i Skiärgården, hwaräst öpna Wästerhafvet tager sin begynnelse; på hwilken Öö eller skiär, för de siöfarandes nytta och underrättelse skull, ett fyrkantigt högt torn med korswircke af massive Furu-master af Stadsens medel är upbygdt, med tvenne utkik».
Vinga fyr og sjømerker
Det første permanente byggverket på øya var et sjømerke i tre, en såkalt båke, som ble reist i 1606. I 1646 ble det bygget et hus til den den første båkevokteren Torkel Smed. Den falurøde pyramideformede båken som idag finnes på Vinga ble bygget i 1857 og hadde sin forgjenger i et liknende pyramideformet tretårn, bygget i 1720 med utkikk og med en forgylt tretønne på toppen. Dagens båke har de omtrentlige målene 11 x 11 meter som fundament og en høyde på 24 meter.
Vingas første fyrtårn sto klart høsten 1841, men allerede år 1854 ble det oppført ytterligere et fyrtårn. Det andra fyrtårnet ble bygget siden det første fyret hadde et fast hvitt lys, tilsvarende blant annet Nidingens og Skagens fyr, hvilket ledet til navigasjonsproblemer for fartøyer. Det nye fyret viste et fast hvitt lys med blink hvert tredje minutt.
Begge de to fyr ble anvendt frem til 1890, da det nåværende fyrtårnet ble tatt i bruk og det ligger omtrent midt mellom der de to eldre fyrtårnene sto. Det nåværende fyret er om lag 29 meter høyt og er bygd i porfyrit fra øya. Fyrtårnet ble tegnet av fyringeniør Emil Karlsson . Fyret har hvitt lys med to raske blink hvert halve minutt og det ble elektrifisert i begynnelsen av 1949. Grunnmuren til det første fyrtårnet finnes fremdeles, det ble bygd om til utkikk for losene.
Fyrmestere årene 1841-1974
Liste over fyrmestare på Vinga fyr frem til 1974, da fyret ble automatisert og avbemannet.
I kulturen
Vinga fyr forekommer i en rad litterære sammenheng, men også i billedkunsten. Evert Taube vokste opp på Vinga, der hans far Carl Gunnar var fyrmester, og fyret nevnes i flere av hans sanger. I Lasse Dahlquists tekster nevnes Vinga i blant annet «Oh, boy, oh boy, oh boy», med strofen «Engelska flottan har siktats vid vinga», og i «Dans på Brännö brygga»: «...ute i väst blinkar Vinga fyr.» og i Håkan Hellströms «Saknade te havs»: «Lämnar Sverige vid Vinga.»
Konradsberg
Konradsberg var et av Sveriges første mentalsykehus og ble oppført fra 1855 til 1871, av arkitekt Albert Törnqvist. Bygningen ble oppført i en slottslignende stil og fikk fort kallenavnet Dårenes slott. De første 101 pasientene ble flyttet hit fra Danvikens hospital den 29. november 1861.
Midt i bygget, under hovedporten finnes et klokketårn med kors på toppen.
Det opprinnelige navnet var Stockholms hospital eller Konradsbergs hospital, fra 1932 Psykiatriska sjukhuset og fra 1. juli 1967 Rålambshovs sjukhus.
Axel Haig
Samarbeidet med Burges
Haig og Burges fortsatte sitt partnerskap til Burges døde i 1881. I den tiden de arbeidet sammen produserte de noen av de mest spektakulære middelaldervisjoner av den victorianske gotiske fornyelsen: Cardiff Castle, Knightshayes Court, the Church of Christ the Consoler at Skelton-on-Ure, St Mary's Church, Park House, Speech Room, Harrow School, Castell Coch, Trinity College, Hartford, Connecticut og tegningene for fornyelse av St. Pauls katedral: Når Burges planla sine viktigste oppdrag, tegnet Haig dem. «I Haig hadde arkitekten Burges, en middelalderdrømmer, funnet en kunstner verd sine drømmer». Haig utviklet en ny karriere som etser og hans tegninger og litografier av europeiske borger, slott, landskaper og katedraler ble meget populære og ettertraktet i victoriatidens England. I en oversikt over hans arbeider, utarbeidet av det britske arkitektinstituttet RIBA året han døde, skrev Maurice Adams at «hans evner som tegner av akitektoniske bygg står uten tvil blant de beste i hans tid og hans grafiske kapasitet forblir enestående». Haig tegnet også All Saints Church i Grayswood, Surrey. Den ble bygget mellom 1901 og 1902 i en stil beskrevet som en «Surrey byggeskikk eller "1200-talls bygg med [ gotiske ] Arts and Crafts-elementer». Etter loven om Bygningsvern i Storbritannia er den oppført som Grad II.
I Sverige er han mest kjent for sitt arbeid med planene om fornyelsen av Ardre kirke.
Teateråret 1988
Teateråret 1988 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1988.
B.D. Wong
Bradley Darryl Wong (født 24. oktober 1960 i San Francisco i California) er en kinesisk–amerikansk skuespiller, som har hatt roller i All American Girl, Oz og Jurassic Park. Har har også hatt gjesteopptredener i The X-Files og Sesame Street. Wong debuterte på Broadway i stykket M. Butterfly, og for den rollen er han bemerkelsesverdig for å være den eneste skuespilleren som har mottatt både en Tony Award, en Drama Desk Award, en Outer Critics Circle Award, en Clarence Derwent Award og en Theatre World Award for den samme opptredenen. Wong er åpent homofil.
Personlig liv
Wong ble født i San Francisco i California som Bradley Darryl Wong, og gikk på Abraham Lincoln high school før han ble uteksaminert fra San Francisco State University.
Eurysops
Eurysops er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, brunlige trebukker. Dekkvingene har markerte "skuldre" og er parallellsidige, med fint marmorerte tegninger i lysere og mørkere brun- eller rødfarger.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Guntur
Guntur (telugu, hindi , urdu ) er en by i den indiske deltsaten Andhra Pradesh. Byen ligger ca. 65 km nordvest for Bengalbukta, og ca. 1600 kilometer sør for hovedstaden New Delhi. Folketellingen i 2011 viste et innbyggertall på 651,382.
Guntur er et senter for læring, og byen er også den administrative hovedstaden for Guntur (distrikt). Byen er også et sentrum for business, industri og jordbruk. Regionen er kjent for å være et knutepunkt for transport og tekstil i India. Guntur har også en historie innenfor jordbruk, noe som de også er kjent for via sin eksport av blant annet chili, bomull og tobakk.
Australian Open 1975
Australian Open 1975
Mil Moskva helikopterfabrikk
Mil (russisk: Миль) er en russisk produsent av helikoptre som ble opprettet som et utviklingsbyrå i mars 1947 oppkalt etter konstruktøren M.L.Mil. Mil har vært en av de ledende produsenter av militære helikoptre, og mange av de forskjellige modellene deres har vært eksportert til en stor del av verdens flyvåpen. Minst 25000 helikoptre av alle modeller har blitt produsert av Mil, og mange av deres modeller har også blitt produsert på lisens i blant annet Polen og Kina. Noen typer har også sett sivil bruk.
Notwane
Notwane eller Ngotwane er ei elv sørøst i Botswana. Deler av elva danner den politiske grensa til Sør-Afrika. Elva munner ut i Limpopo-elva, og har et nedbørfelt på 18 053 km².
Beskrivelse
Notwane begynner rundt 11 km sør for Ramotswa, og følger grensa til Sør-Afrika i en nordøstlig retning før den munner ut i den venstre sida av Limpopo, på samme lengdegrad som byen Mahalapye. Kilden til elva ligger i sandvelden ved den østkanten av kalahariørkenen. Elva passerer de mest folkerike områdene av Botswana, blant annet like øst for Lobatse og nære Gaborone. Notwane munner ut i Limpopo kun 6 km unna der Matlabas-elva munner ut.
Nedbørfeltet til Notwane gir vann til både Notwane og de tre største sideelvene Taung, Metsemaswaane og Nywane.. Alle elvene i nedslagsfeltet opplever tidvis korte, sesongavhengige strømninger avhengig av nedbørsmengden. Elveleiene til Notwane og Taung er tørre i tørketiden, og ved tørke kan de være tørre hele året. Alle elvene kan forårsake flom.
Historie
Det har levd folk langs Notwane siden den afrikanske steinalderen. Moshaweng var den første moderne bosetningen ved Notwane-elva, grunnlagt seint i 1880-åra av kgosi Gaborone, ved det som i dag er hovedstaden i Botswana. Hovedstaden Gaborone ble reist her i 1960-åra delvis grunnet nærheten til jernbanen, og delvis grunnet tilførselen av vann fra elva.
Dammer
Gaborone Dam er hovedkilden for vanntilførselen i Gaborone, og har en kapasitet på 144 000 000 m3. Videre opp langs elva ligger Ngotwane Dam i Lehurutshe i Sør-Afrika, med en kapasitet på 18 000 000 m3. Det ligger flere, først og fremst mindre dammer i samme nedslagsfelt som Gaborone Dam, og av disse er det kun Nnywane Dam ved Lobatse som brukes til vanntilførsel i hjemmene. En undersøkelse fra 1992 av dammenes innvirkning på strømningene i elva har førte til et forbud mot utbygging av flere, mindre dammer i nedslagsfeltet.
Lunisolarkalender
Forskjellen mellom måneder og år
Det tropiske året som skiller årstidene varer 365,2422 dager. Den synodiske perioden som skiller månens faser varer 29,5306 dager. Det er altså 12,36827 synodiske perioder i ett år.
Tolv månder, ett år
− Første orden tilnærming er å la året bestå av tolv synodiske perioder, slik den islamske kalenderen gjør. Med denne tilnærmingen vil jevndøgn falle på samme dato hvert 32. år.
37 måneder, tre år
− Andre ordens tilnærming er å legge til en ekstra måned hvert tredje år. Et år på tretten måneder kalles et embolisisk år.
235 måneder, nitten år
− Tredje ordens tilnærming er å legge til syv komplementære måneder i løpet av 19 år. Dette reduserer avviket til en hel dag etter 312,5 tropiske år. Meton fra Athen valgte det 3., 5. , 8., 11., 13., 16. og 19. året som skuddår.
Anvendelser
Lunisolare kalendere ble brukt i flere av de eldste sivilisasjonene som kinesere, grekere, romere, gallere og makedonere, mest sannsynlig for å følge årstidenes rytme av landbruksmessige årsaker i tempererte områder med godt markerte årstider. I dag brukes lunisolarkalenderne til de gamle jødene og det keiserlige Kina bare for å bestemme datoene for religiøse eller tradisjonelle høytider.
I tradisjonelle kinesiske eller kinesiske kalendere legges det til en skuddmåned syv ganger på 19 år etter kompliserte formler. Årene har derfor ikke alle like mange dager, og heller ikke like mange måneder.
Den kinesiske landbrukskalenderen og derivatene vietnamesisk, koreansk, mongolsk og tibetansk er eksempler på lunisolarkalendre.
Det samme gjelder den jødiske kalenderen, og dette er grunnen til at påskedag (og dermed enkelte andre helligdager) ikke faller på en fast dato hvert år, men er avhengig av månens faser.
Fylkesvei 6418
Fylkesvei 6418 (Fv6418) går mellom Fremstad og Musdalen i Orkland kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 273 (Sør-Trøndelag).
Rhopalophora
Rhopalophora er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, spinkle, mørke trebukker, rødlige eller med metallisk glans, pronotum kan være rødt. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene. Dekkvingene er parallellsidige, beina nokså lange og tynne, lårene markert klubbeformede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Amerika, fra det sørvestlige USA og sørover.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Landskap tidlig om aftenen
Landskap tidlig om aftenen (ungarsk: Kora esti táj, slovakisk: Podvečerná krajina) er et landskapsmaleri fra omkring 1850 av den ungarske maler Alexander (Sándor) Brodszky (1819–1901).
Bildet viser et landskap med fjell i bakgrunnen. Forrest og sentralt i bildet ses en gruppe trær hvor solen titter inn gjennom løvverket. Til venstre et par furasjerende fugler og vann med siv. Til høyre skimtes en sti. Landskapet stammer formentlig fra Balatonsjøen som var et av hans favorittmotiver når han skulle male.
Brodszky legger i sine bilder stor vekt på lyset, og han fokuserer mere på avbildingen av trær enn på selve landskapet. Landskap tidlig om aftenen tilhører Det slovakiske nasjonalgalleriet.
Ingar Dragset
Ingar Dragset (født 17. juli 1969 i Trondheim ) er en norsk samtidskunstner. Sammen med den danske kunstneren Michael Elmgreen danner han kunstnerduoen Elmgreen & Dragset. Siden slutten av 1990-tallet har duoen hatt en betydelig internasjonal karriere, med utstillinger bl.a. ved Tate Modern i London og Veneziabiennalen.
Sammen med Elmgreen ble han tildelt Eckersbergmedaljen i 2012.
FLK «Thorshammer»
FLK «Thorshammer» (Hammer'n på folkemunne) var et flytende hvalkokeri tilhørende det norske rederiet Thor Dahl i Sandefjord. Skipet ble bygget ved William Doxford & Sons i Sunderland og overlevert rederiet Eagle Oil Transport Co i 1914 som oljetankeren DS «San Nazario». I 1928 ble hun solgt til Bryde & Dahls Hvalfangerselskap for ombygging til hvalkokeri.
DS «San Nazario»
«San Nazario» tilhørte en serie på ti supertankere og var et av verdens største tankskip. «San Nazario» gikk i tankfart mellom Mexico og Storbritannia.
Den 15. oktober 1917 ble «San Nazario» torpedert av en tysk ubåt sørvest for Scillyøyene på reise fra Plymouth til Tampico. Skadene var ikke større enn at hun var i stand til å gå til havn med hele mannskapet i behold.
FLK «Thorshammer»
DS «San Nazario» ble høsten 1928 ombygget til et pelagisk hvalkokeri, dog uten opphalingsslipp, ved Framnæs Mekaniske Værksted og omdøpt FLK «Thorshammer». To av søsterskipene ble også ombygd til hvalkokerier omtrent på samme tid – «San Lorenzo» og «San Jeronimo» ble henholdsvis «Ole Wegger» og «Southern Empress».
De første sesongene fanget «Thorshammer» på de nylig oppdagede hvalfeltene i nærheten av Bouvetøya og langs iskanten. I sesongen 1929/30 ble det produsert 117 300 fat hvalolje, bare 2 300 fat mindre enn det moderne, nybygde kokeriet «Kosmos» med opphalingsslipp. Under 1930/31-ekspedisjonen ble Prinsesse Ragnhild Kyst oppdaget. Dette området er en del av det som senere fikk navnet Dronning Maud Land og som ble annektert av Norge i 1939. I sesongen 1931/32, da hele den norske hvalfangstflåten holdt seg hjemme grunnet svikt i hvaloljemarkedet, ble Thorshammer oppgradert ved Wilton-Fijenoord i Rotterdam, der hun blant annet fikk montert opphalingsslipp og dobbel skorstein.
Ved krigsutbruddet i april 1940 gikk «Thorshammer» til Trinidad og deretter til Halifax, der hun ble utrustet for sesongen 1940/41. 14. januar 1941 slo den tyske hjelpekrysseren Pinguin til i Sørishavet og oppbrakte kokeriene «Ole Wegger», «Solglimt» og «Pelagos», mens «Thorshammer» unnslapp til Sør-Georgia etter å ha blitt varslet av norske hvalbåter. «Thorshammer» fortsatte fangsten gjennom nesten hele krigen som eneste norske hvalkokeri. Mellom sesongene i Sørishavet fanget hun ved Peru 1941–43.
I 1948 ble broa revet og nytt midtskip og bro bygget ved Harland and Wolff i Belfast.
Etter avsluttet fangstsesong 1961/62 ble «Thorshammer» solgt for opphugging i La Spezia etter at det mest verdifulle utstyret var blitt demontert.
Toussaint (Seine-Maritime)
Toussaint er en kommune i departementet Seine-Maritime i regionen Normandie nord i Frankrike.
Det er en jordbrukslandsby i Pays de Caux, 23 km nordøst for Le Havre, på D926, som er den sørlige innfart til Fecamp.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Toussaint (Seine-Maritime)
Den kinesiske kalender
Den kinesiske kalender er en lunisolarkalender. I Kina benytter man i dag den gregorianske kalender, men den kinesiske kalender brukes fremdeles til markering av tradisjonelle helligdager, for eksempel kinesisk nyttår, Duanwu-festival og Månefesten. Den brukes også til å velge en gunstig dag for brylluper eller for innvielse av en ny bygning. Ettersom en måned i den kinesiske kalender er like lang som månens omløpstid, forteller kalenderen også noe om månens faser.
I Kina kalles den tradisjonelle kalender for «jordbrukskalenderen» (tradisjonell kinesisk: 農曆; forenklet kinesisk: 农历; pinyin: nónglì).
Den kinesiske kalender har også gitt navn til årene. De følger en syklus på tolv forskjellige år i denne rekkefølgen: rotte, okse, tiger, hare, drage, slange, hest, sau, ape, hane, hund, og gris. 29. januar 2006 begynte hundens år, og 18. februar 2007 startet grisens år. 7. februar 2008 gikk vi inn i rottens år, og 26. januar 2009 startet oksens år. 14. februar 2010 gikk vi inn i tigerens år før vi 2. februar 2011 gikk inn i harens år. 23. januar 2012 startet dragens år, som varer frem til slangens år starter 10. februar 2013.
Regelverk
De tolv Zhōngqì deler ekliptikken inn i 12 deler på hver 30°, og slik at solvervene og jevndøgnsdagene blir fire av de tolv Zhōngqì. Den midlere tidsmessige avstand mellom to Zhōngqì utgjør dermed 1/12 av et tropisk år, eller 30,43685 dager, og er noe lenger enn den midlere synodiske måned på 29,53059 dager.
Beregningen av den kinesiske kalender er så komplisert fordi den ikke hviler på middelverdier, men på solens og månens nøyaktige astronomiske posisjon. Tiden mellom to Zhōngqì fluktuerer mellom 29,44 og 31,44 dager, og mellom synodiske måneder mellom 29,27 og 29,84 dager. Dermed forekommer det en sjelden gang at det faller to Zhōngqì på én måned, og at det finnes måneder uten noen Zhōngqì, men som likevel ikke er skuddmåneder (tilsynelatende skuddmåneder).
Sekstisyklusen
Årenes, månedenes og dagenes 60-syklus kombineres med den syklus på ti himmelstammer (天干 tiāngān) og tolv jordgrener (地支 dìzhī), bedre kjent som de tolv dyretegn. Sektidagerssyklusen går tilbake i hvert fall til det 13. årh f.Kr., likeså er sekstimånedssyklusen gammel. Men sekstiårssyklusen går bare tilbake til det 3. årh., da den ble innført under Han-dynastiet. I dag er 60-års- og 12-års-syklusen bare av interesse innen kinesisk astrologi.
De ti himmelstammer
De ti himmelstammer er en kombinasjon av de fem forvandlingsfaser og Yin og Yang.
De tolv dyretegn
De tolv dyretegn eller jordgrener brukes også for å inndele døgnet i tolv (dobbelt)timer. Da er 子 middnattstimen og 午 middagstimen. Til i dag har betegnelsen wŭqián (午前, jap. gozen = før hesten) holdt seg som formiddag, og wŭhòu (午後, jap. gogo = etter hesten) som ettermiddag.
De kinesiske dyrekretstegn blir ikke påvirket horoskopisk av solen, men av månen. Deres syklus er ikke på tolv måneder, men på tolv år. Det kinesiske nyttår begynner ikke omkring 1. januar, men ligger mellom 21. januar og 19. februar, ettersom det følger månekalenderen og ikke begynner før ved annen nymåne etter vintersolverv.
Folk i Asia forholder seg til en horoskopsyklus som stammer fra Han-dynastiets tid. Tilblivelsen kan tilbakeføres til en legende: Til nyttårsfesten innbød Buddha alle universets dyr til en fest. Men det var bare tolv som møtte frem. Først rotta, så oksen, så tigeren, og så videre. Som takk gav Buddha disse sine tro den gave at de hver skulle herske over ett år, og bestemme over alle hendelser og skjebner det året.
Årets 24 stasjoner
Året er fininndelt i 24 stasjoner, de 24 Jiéqì (節氣), som deler inn solåret i 24 nesten like store deler. Klimatisk passer beskrivelsene bedre for Nord-Kina enn for Sør-Kina. Fra og med Yǔshuǐ (雨水) er annenhver stasjon en Zhōngqì (中氣). På grunn av skuddmånedene og andre avvik er tilpasningen til datoer fra den gregorianske kalender ikke helt nøyaktig.
Gambia under Afrikamesterskapet i friidrett 2016
Gambia deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2016 (utendørs) fra 22. til 26. juni 2016 i Durban i Sør-Afrika.
Ambovombe
Ambovombe er en by i provinsen Toliara på Madagaskar. Byen har 63 032 innbyggere (2005).
Into Paradise
Into Paradise er et musikkalbum med Sissel Kyrkjebø, utgitt i 2006.
Anne Farseth
Anne Kristin Farseth (født 1966 i Oslo) er en norsk idrettsleder og jurist. Hun er president i Norges Friidrettsforbund siden 2021, og har tidligere vært styreleder i Bislett Alliansen og i IL i BUL.
Farseth var direktør for Idrettsetaten i Oslo i perioden 2008–2011. Per 2022 er hun avdelingsdirektør i Helsedirektoratet.
Goboken
Goboken er en bokklubb som drives av Sandviks AS, etablert i 1989. Bokklubben tilbyr bøker tilpasset barnas alder fra nyfødte barn og oppover. Bokklubben er knyttet til et eget nettsted, goboken.no, med egen nettbutikk. Nettsiden tilbyr også informasjon om bøker for ulike anledninger og gir anbefalinger om hvordan lese for barn for større utbytte. Bokklubben er utvidet med lærekonsepter og serier som «Min første ABC» siden 2004, «Min første 123» siden 2006, «Mine første fakta» siden 2008, og fra 2010 ble Disneyklubben introdusert.
Goboken er en del av Sandviks AS som eies av familien Sandvik. Sandviks AS gir også ut Spedbarnsboken, Svangerskapsboken, Fødselsboken og står bak nettsiden babyverden.no, et nettsted for gravide og småbarnsfamilier med små barn.
Goboken finnes også i andre nasjonale varianter i Sverige, Finland, et tysktalende marked og i USA.
871 Amneris
871 Amneris er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Amneris. Den ble oppdaga den 14. mai 1917 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en skikkelse i Giuseppe Verdis opera Aïda.
David Goffin
David Goffin (født 7. desember 1990 i Liège) er en belgisk tennisspiller.
Asja
Asja (russisk: Аша́) er en by i Tsjeljabinsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Sim (en bielv til Belaja) 377 km vest for Tsjeljabinsk. Innbyggertall: 33 926 (folketelling 2002), 38 646 (folketelling 1989).
David Goffin
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i singel.
På ATP-touren har han vunnet seks titler, og i Grand Slam-sammenheng har han nådd kvartfinalen i alle turneringene utenom US Open.
Asja
Byen ble grunnlagt i 1898 og ble innvilget bystatus i 1933.
La Tuque-demningen
La Tuque-demningen er en demning med et vannkraftverk i Saint-Maurice-elva i Québec, Canada. Det har en installert total vannkrafteffekt på 294 MW, fordelt på 6 generatorer. Vannfallet (hydraulic head) er på 34,75 meter. Anlegget stod ferdig konstruert i 1955, etter 15 års byggearbeider. Dette anlegget magasinerer ikke opp noe reservoar, men er et såkalt elvekraftverk (run-of-river).