cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asur-uballit II
Mens det er klart at han var et medlem av den assyriske kongelige familie, og at han var en tartan, øverstkommanderende av den assyriske hæren, før han erklærte seg selv som konge, er det en del usikkerhet om han var eller ikke var bror av Sinsharisjkun som styrte Assyria fra 623 f.Kr. til 612 f.Kr. Han tok sitt navn fra Asur-uballit I, den assyriske kongen som hadde veltet den mitanniske dominansen i tiden rundt 1330 f.Kr. og således påbegynt den assyriske mellomtiden (1330 f.Kr.-1076 f.Kr.). Med Asur-uballits fall var Assyria og den nyassyriske perioden over.
Pro Sentret
Pro Sentret ble etablert i 1983 som Oslo kommunes sosiale hjelpetiltak for kvinner og menn med erfaring fra prostitusjon. I 1993 fikk senteret i tillegg status som nasjonalt kompetansesenter for prostitusjonsfeltet av Sosialdepartementet.
Andreas Botner
Andreas Gudbrandsen (von) Botner (1723–1784) var en norsk offiser og adelsmann.
Han tilhørte slektene Botner som hadde tilknytning til gården av samme navn i Høland, og var sønn av Gudbrand Jørgensen Botner og Anna Svendsdatter. Etter å ha gjennomgått den matematiske skole i Christiania ble han i 1757 sekondløytnant ved det Restorffske regiment i Norge, og ble kort tid etter forflyttet til det Falsterske infanteriregiment i Danmark. Senere gikk han i preussisk tjeneste, hvoretter han ble kaldt tilbake for å delta i troppesamlingen i Holsten. Omsider vendte han tilbake til Norge hvor han overtok ættegården Botner og ble kaptein og sjef for Eidsbergske kompani. I 1780 fikk han karakter av generaladjutant.
Adelsmann
Den 28. juni 1765 ble han opphøyd i adelsstanden da han kunne bevise å nedstamme fra en gammel norsk adelig familie.
Han døde ugift den 1. februar 1784, hvorfor slektens renessanse som adelig familie ble kort.
Coprologus
Utbredelse
Arten er beskrevet fra et fossil fra Öhningen i det sørlige Tyskland. Dette stammer fra miocen-tiden og er ca. 12 millioner år gammelt.
Meylan
Meylan er en kommune i departementet Isère i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i den sørøstre delen av Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Meylan
Charvieu-Chavagneux
Charvieu-Chavagneux er en kommune i departementet Isère i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i den sørøstre delen av Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Charvieu-Chavagneux
Per-Anders Kure
Per-Anders Kure (født 17. juni 1998) er en norsk bryter som representerer TIL National.
Han vant tre NM-gull og ett NM-sølv i perioden 2016–2023.
Enrique Sanz
Enrique Sanz Unzue (født 11. september 1989 i Pamplona) er en profesjonell spansk landeveissyklist. Han sykler for Southeast Pro Cycling.
Zvi Mazel
Zvi Mazel (født 4. mars 1939 i Bnei Brak i Palestinamandatet) er en israelsk pensjonert diplomat og ambassadør.
Hans tidlige posteringer var til Israels ambassader i Antananarivo, Paris og Kairo. Så ble han Israels ambassadør til Romania, Egypt og fra i 2002 i Sverige. Mazel bosatte seg som pensjonist i Jerusalem og der er han aktiv innen den israelske organisasjonen JCPA (Jerusalem Centre for public Affairs) med nære koblinger til den israelske bosettarbevegelsen.
Han har forekommet i nyhetene i Sverige flere ganger under sin postering til Sverige. En gang fremholdt han at den svenske lutherske erkebiskopen KG Hammar «antagelig var antisemitt» og han sa da også at utenriksminister Anna Lindhs kritikk av Israels brudd mot folkeretten ikke kunne tolererws. Derutover mente han at det i Sverige forekom «dagliga uppviglingar i media [för att få människor] att döda judar».
Internaajonalt ble han kjent  for å ha vandalisert kunstverket Snövit och sanningens vansinne i januar 2004. Det var del av utstillingen Making Differences av verk av den israelsk-svenske kunstneren Dror Feiler. Mazel fremførte til Feiler at det ikke var et kunstverk men et uttrkck for hat mot det israelske folk og at verket hyllet en selvmordsbomber. Israels statsminister Ariel Sharon sa senere at han støtter Zvi Mazels handling.
I sin rolle for JCPA har han anklaget Sverige for å mangle pressefrihet og sagt at alle større svenske aviser i hemmelighet kontrolleres av sosialdemokratene.
Zvi Mazel ble etterfulgt av Eviatar Manor som ambassadør i Sverige, som i sin tur ble etterfulgt av Benny Dagan i 2008. Dagan ble etterfulgt i 2012 av Isaac Bachman, og i 2017 overtok Ilan Ben-Dov.
Saint-Égrève
Saint-Égrève er en kommune i departementet Isère i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i den sørøstre delen av Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Égrève
MS «Hevrøy»
MS «Hevrøy» er en norsk arbeidskatamaran bygget i 2020 ved Lextor Marin, som byggenummer 37. MS «Hevrøy» ble levert til Lerøy Vest i november 2020. Skipet opereres av Sjøtroll Havbruk AS, og brukes fast som arbeidsbåt ved mange av fiskeoppdrettene i Austevoll kommune. MS «Hevrøy» bidrar også ved lokasjoner eid av Lerøy i Sunnhordalands-regionen.
Vaida Striaupaitė-Beinarienė
Vaida Striaupaitė-Beinarienė (født 1977 i sovjetrepublikken Litauen i Sovjetunionen) er en litauisk komponist.
I 2020 skulle hennes Baltic Legends benyttes som pliktnummer i Challenge Section i forbindelse med europamesterskapet for brassband; konkurransen ble imidlertid avlyst på grunn av pandemi-fare som følge koronavirus.
Per Kristian Nordlie
Per Kristian Nordlie (født 29. desember 1941) er en norsk tidligere bryter som representerte Halden AK.
Han vant to NM-gull, seks NM-sølv og to NM-bronse i perioden 1960–1975.
Rostov Arena
Rostov Arena (russisk:Ростов Арена) er et fotballstadion i Rostov-na-Donu i Russland. Det ble bygget i forbindelse med VM i fotball 2018 og er hjemmebanen til fotballaget FC Rostov.
Historikk
Grunnarbeidet startet i 2013, men det måtte stoppes for en periode da det ble funnet fem bomber fra andre verdenskrig. Stadionet var først designet med en åpen kortside mot elven Don, men måtte blir endret på grunn av kostnader og FIFA sine krav for stadioner. Designet på stadionet er inspirert av meander på elven Don. Etter VM i fotball skal fotballaget FC Rostov spille sine hjemmekamper her.
Kamper under VM i fotball 2018
Listen viser avspark norsk tid
Seyssinet-Pariset
Seyssinet-Pariset er en kommune i departementet Isère i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i den sørøstre delen av Frankrike.
Ruta 18 (Uruguay)
Ruta 18 (spansk: Ruta dieciocho) er en veistrekning som går fra Ruta 17 til Ruta 26, Cerro Largo, i nordøstlige Uruguay. Veistrekningen, slik den er i dag, ble åpnet 1983, og er 103 kilometer lang.
Seyssinet-Pariset
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Seyssinet-Pariset
Volgograd Arena
Volgograd Arena (russisk: Волгоград Арена) er et fotballstadion i Volgograd i Russland. Det ble bygget i forbindelse med VM i fotball 2018 og er hjemmebanen til fotballaget SK Rotor Volgograd.
Kamper under VM i fotball 2018
Listen viser avspark norsk tid
Jørn Melum
Jørn Melum (født 6. august 1971) er en norsk tidligere bryter som representerte Urædd.
Han vant to NM-gull, seks NM-sølv og fem NM-bronse i perioden 1987–2015.
MS «Balholm»
MS «Balholm» var en sjøbuss, bygget i 1948 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen. «Balholm» gikk i turistruter i indre Sogn frem til 1974.
Historie
Balholm ble sjøsatt den 23. juli 1948 og døpt av gudmor fru Røsberg. Båten ble klasset i Skipskontrollen og fikk sertifikat for 276 passasjerer. Den ble levert fra A/S Stord 26. april 1949. Sjøbussen «Balholm» ble umiddelbart etter overleveringen satt inn i ruten Flåm - Høyanger. Tur/retur på dagen med korrespondanse i Flåm med tog til Oslo.
I sommersesongen gikk «Balholm» turer med utenlandske turister på strekningen Flåm - Fjærland. Dette var en meget populær tur blant turistene.
I 1963 skiftet «Balholm» hovedmotor. Det ble 520 HK, 8 syl. diesel motor fra Bergens Mek. Verksted, som ytte 12,5 knop.
Trafikkmønsteret forandret seg etterhvert da det kom hurtigbåter hver dag fra Bergen til Årdalstangen. «Balholm» ble nå arbeidsledig om vinteren, men om sommeren fortsatte den ruten Flåm - Gudvangen. Så kom bilferjen på samme strekning og da ble det slutt for sjøbussen «Balholm».
I september 1974 kjøpte Tartan Arrow Ltd., London båten. Den skiftet navn til «Tartan Arrow V». Båten skulle blant annet brukes til lystturer og strandrestaurant.
I 1976 ble båten kjøpt av en reder i Nord-Irland og fungerte som hovedkvarter for en yachtklub. Den 26. januar 1979 forsvant «Balholm» under mystiske omstendigheter. Bladet Sunday Express av 11. februar 1979 skriver følgende:
Artikkelen i Sunday Express konkluderer med at «Balholm» forsvant under mystiske omstendigheter.
NM i bandy for damer 2017
'''Det 34. norgesmesterskapet i bandy for damer''' ble arrangert vinteren 2016/17. Stabæk ble norgesmestere etter finaleseier 3–2 mot Høvik. Dette var Stabæks åttende norgesmesterskap.
Tabell
Bergen spiller hjemmekampene sine som rinkbandy og hadde dermed ikke anledning til å gå til sluttspill.
Finale
Fredag 10. mars, Frogner stadion, Oslo, 130 tilskuere.
Målscorere:
Hoveddommer: Lasse André Holm, Sarpsborg. Meddommere: Even Bråthen, Frigg og Joakim Grothaug, Solberg.
Ove Gundersen (bryter)
Ove Gundersen (født 9. februar 1953) er en norsk tidligere bryter som representerte Kolbotn IL.
Han vant to NM-gull, fire NM-sølv og seks NM-bronse i perioden 1974–1991.
Sassenage
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Sassenage
Pont-de-Claix
Pont-de-Claix er en kommune i departementet Isère i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i den sørøstre delen av Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Pont-de-Claix
Eybens
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Eybens
Listen to Your Heartbeat
«Listen to Your Hearbeat», svensk tittel: «Lyssna till ditt hjärta», er en svensk popslager fra 2001, komponert av Thomas G:son og Henrik Sethsson, og fremført av popgruppen Friends. Den svenskspråklige versjonen av sangen vant svenske Melodifestivalen i 2001, og den engelskspråklige versjonen var Sveriges bidag i Eurovision Song Contest 2001 i København. Der endte sangen som nummer 5 av 23 deltakere.
Bakgrunn
«Lyssna till ditt hjärta» var ett av ti bidrag til den svenske finalen av Melodifestivalen i Malmö 23. februar 2001. Sangen vant både jury- og telefonavstemningen og ble dermed Sveriges bidrag til den internasjonale finalen i København 12. mai samme år.
I den internasjonale finalen var Sverige det syvende landet ut på scenen av 23 deltakere. På forhånd var Friends storfavoritter til å vinne, og sangen hadde blitt oversatt til engelsk med tittelen «Listen to Your Hearbeat». Sangen endte til slutt på en femteplass med 100 poeng.
Anklager om plagiat
Låten ble imidlertid anklaget av fans og journalister for å være en ABBA-kopi. Sangen var også gjenstand for konkrete plagiat-anklager. blant annet av den kroatiske komponisten Johnny Zverzina som mente han hadde skrevet melodien allerede i 1987, da kalt «Isus najvece ime». Klagen førte imidlertid ikke frem.
Mer alvorlig var plagitanklagene fra komponistene bak Belgias Eurovision-bidrag fra 1996, «Liefde is een kaartspeel» med Lisa Del Bo. Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå nedsatte en bedømmingskomité for å ta stilling til anklagene, og frikjente låten såvidt. EBU vurderte også saken og konkluderte med at anklagene måtte avgjøres i retten.
Den belgiske komponistforeningen SABAM truet siden med rettssak. Til slutt inngikk de svenske komponistene og plateselskapet Mariann Grammofon et økonomisk forlik med SABAM og de belgiske låtskriverne for å avslutte saken. Denne prosessen ble først avsluttet to år etter Eurovision Song Contest 2001 og fikk ingen påvirkning for deltakelsen i København.
Utgivelse
Sangen ble utgitt som singel på Mariann ‎Grammofon (katalognummer 015 023-2) våren 2001:
Listeplasseringer
Den svenske versjonen nådde en fjerdeplass på den svenske singellisten og en fjerdeplass på Svensktoppen.
Liste over værmeldere på TV 2
Under følger en oversikt over værmeldere på TV 2 fra starten i 1992:
Kritikk
TV-seer og pensjonist Agnar Støverød klaget inn Storm Geo (leverandør av værtjenestene) til Likestillings- og Diskrimineringsombudet høsten 2012. Han påstod at menn ble utelukket fra disse stillingene. TV 2 svarte at det det var en bevisst strategi med kvinnelige værmeldere. Medieforsker og førstelektor Turid Øvrebø ved Høgskolen i Volda mente at dette var kvinnediskriminerende og at en burde ansette menn samt eldre kvinner.
Masatoshi Takeichi
Masatoshi Takeichi (japansk: 竹市　雅俊,født 27. november 1943) er en japansk utviklingsbiolog. Han er direktør ved RIKEN Center for Developmental Biology i Kobe. Han er særlig kjent for sin forskning på celler og adhesjon, særskilt på kadheriner, det vil si adhesjonsmolekyler som bidrar til kontakt mellom celler.
Takeichi er utdannet ved Universitetet i Nagoya og har doktorgrad i biofysikk fra Universitetet i Kyoto.
Tukulti-Ninurta II
Tukulti-Ninurta II var konge av Assyria fra 891 f.Kr. til 884 f.Kr. Han var den andre kongen av det nyassyriske rike. Hans navn betyr «Min tillit hviler hos Ninurta».
Familie
Hans far var Adad-Nirari II, den første kongen i den nyassyriske perioden. Hans sønn etterfulgte ham og ble gitt navnet Asurnasirpal II. Tukulti-Ninurta II konsoliderte de landevinninger som hans far hadde fått over nyhettittene, babylonerne og arameere, og han drev med hell hærtokt i Zagrosfjellene i Iran, underkastet de nyankomne iranske folkene i området, perserne og mederne, i løpet av sitt korte styre.
Chile under Vinter-OL 2022
Landet deltok med 4 utøvere, dette var tre færre enn i 2018.
Deltakere
Deltakere pr sport:
30px|Alpine grener Alpine grener
Chile kvalifiserte én mannlig og én kvinnelig utøver.
Nationaal-Socialistische Nederlandsche Arbeiderspartij
Det nasjonalsosialistiske nederlandske arbeiderparti (nederlandsk: Nationaal-Socialistische Nederlandsche Arbeiderspartij), forkortet NSNAP, var et nasjonalsosialistisk nederlandsk politisk parti. Partiet ble grunnlagt i 1931 og ble ledet av Ernst Herman van Rappard. Målet var å etterligne det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP som var ledet at Adolf Hitler. Partiet feilet i å oppnå suksess og ble beskyldt av sine rivaler, Den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Nederland (NSB), for å være moderate.
Partiet var sterkt inspirert av NSDAP og i likhet med det tyske nazi-partiet opprettet NSNAP sine egne stormtropper som lignet på Sturmabteilung, en ungdomsavdeling lik Hitlerjugend og tok i bruk hakekorset. I motsetning til sine høyreekstremistiske motparter som fremmet nederlandsk nasjonalisme, fremmet NSNAP at Nederland skulle inkorporeres i Tyskland. En politikk som vant liten støtte noe som valget i 1937 viste, da partiet bare fikk 998 stemmer. NSNAP hadde et sterk antisemittisk fokus og kritiserte NSB for å være en jødisk dominert pseudo-nasjonalsosialistisk organisasjon.
NSNAP tjente ikke på den tyske invasjonen av Nederland siden de tyske myndighetene valgte å større Anton Mussert lederen for NSB. Partiet ble oppløst den 14. desember 1941 når Arthur Seyss-Inquart forbød alle politiske partier i Nederland bortsett fra NSB.
Tom Flanagan
Thomas Michael Flanagan (født 17. januar 1992) er en engelskfødt nordirsk fotballspiller som spiller for Shrewsbury Town FC.
Canada under Vinter-OL 2022
Canada deltok under Vinter-OL 2022 i Beijing i Kina i perioden 4. til 20. februar 2022.
30px|Aking Aking
Stafett
30px|Alpine grener Alpine grener
Blandet
Violoncello piccolo
Violoncello piccolo var et strykeinstrument som var vanlig en kort periode i barokken. Den gang var det med stor sannsynlighet betegnelsen på et strykeinstrument utstyrt med fem strenger som ble holdt i armposisjon, lik bratsj, som instrumentet er avledet av.
I kjølvannet av den historiske oppføringspraksisen fikk barokkinstrumentet navnet viola pomposa, mens det med violoncello piccolo i dag menes en femstrengers cello som holdes mellom knærne. Det finnes få historiske kilder, så saken er ikke avklart.
Canada under Vinter-OL 2022
30px|Bobsleigh Bobsleigh
Menn
Violoncello piccolo
Begrepet violoncello piccolo opptrer første gang i 1724, i avskrifter med sju av Johann Sebastian Bachs kantater, i alle tilfellene som soloinstrument i arier.
Canada under Vinter-OL 2022
30px|Bobsleigh Bobsleigh
Kvinner
30px|Curling Curling
Sammendrag
30px|Freestyle Freestyle
Hopp Individuelt
Park Menn
Kvinner
Skicross Menn
30px|Hurtigløp på skøyter Hurtigløp på skøyter
Distanse Menn
Kvinner
Fellesstart
Lagtempo
30px|Ishockey Ishockey
Sammendrag
30px|Kortbaneløp på skøyter Kortbaneløp på skøyter
Menn
Blandet
30px|Kunstløp Kunstløp
Singles
Blandet
Lag
30px|Langrenn Langrenn
Distanse Menn
Kvinner
Sprint Menn
30px|Skiskyting Skiskyting
Menn
Kvinner
30px|Snøbrett Snøbrett
Parallell
Park Menn
Kvinner
Snowboardcross
Mixed
Den tyrkiske verdens kulturhovedstad
Den tyrkiske verdens kulturhovedstad (tyrkisk: Türk Dünyası Kültür Başkenti, engelsk: Culture and Arts Capital of the Turkic World) er en status som blir tildelt en by av Den internasjonale organisasjonen for tyrkisk kultur (TÜRKSOY) for en periode på ett år.
Avgjørelsen om å etablere en kulturhovedstad i den tyrkiske verden ble fattet på det tiende TÜRKSOY-møtet i 2010, og den første byen som ble tildelt statusen var Astana for 2012. I kulturhovedstedene blir det avholdt en rekke kunst- og kulturarrangementer i løpet av året, og fra 2013 ble det introdusert en internasjonal sang- og musikkonkurranse som hvert år, med unntak av i 2015 og 2016, arrangeres i vertsbyen.
Richard Hynes
Richard Hynes (født 29. november 1944 i Nairobi) er en britisk biolog. Han er professor ved David O. Koch Institute for Integrative Cancer Research ved Massachusetts Institute of Technology i USA. Han er kjent for sin forskning på celler og adhesjon.
Hynes er utdannet i biokjemi ved University of Cambridge og avla i 1971 doktorgrad fra Massachusetts Institute of Technology.
Bonakas
Bonakas (nordsamisk: Bonjákas, kvensk: Punakas) er ei bygd i Tana kommune i Finnmark. Den ligger på vestsiden av Tanaelva, omkring ti kilometer ovenfor Tanamunningen. Grunnkretsen Bonakas/Langnes hadde 177 innbyggere pr. 1. januar 2017.
Bonakas er ei jordbruksbygd. Her ligger Tana videregående skole, tidligere Finnmark landbruksskole. Bygda huset tidligere Varanger bataljon på Tanahus. Befolkningen har flerkulturelle røtter hvor både samisk, kvensk og norsk er representert. Bygda har fostret flere kjente personer, blant annet Per Fokstad og Reidar Hirsti.
Frank Kleven
Frank Kleven (født 22. januar 1948) er en norsk tidligere bryter som representerte SK Snøgg.
Han vant to NM-gull, fire NM-sølv og tre NM-bronse i perioden 1971–1980.
Erkki Ruoslahti
Erkki Ruoslahti (født 16. februar 1940 i Puumala) er en finsk-amerikansk cellebiolog og kreftforsker. Han er tilknyttet Sanford-Burnham Medical Research Institute i La Jolla og University of California, Santa Barbara. Han er kjent for sin forskning på celler og adhesjon.
Ruoslahti er utdannet ved Helsingfors universitet, der han avla doktorgrad i 1967. Han forsket så ved California Institute of Technology, før han vendte tilbake til Finland for å arbeide ved Helsingfors universitet og Universitetet i Turku. I 1979 begynte han ved Sanford-Burnham Medical Research Institute i California og var fra 1989 til 2002 instituttets sjef.
Intel Arc
Intel Arc er Intels serie skjermkort, som konkurerer med Nvidias Geforce-serie og AMDs Radeon-skjermkort. De første grafikkprosessorene i Intel Arc-serien kom ut i mars 2022, da implementert i laptoper. Det første skjermkortet i serien til stasjonære PC-er, A380, kom ut i juni 2022, mens de kraftigere kortene i serien, A750 og A770, kom ut i oktober 2022.
Intels førstegenerasjons skjermkort ble gitt kodenavnet «Alchemist», og Intel har planer for påfølgende generasjoner med navnene «Battlemage», «Celestial» og «Druid» frem til 2025.
Intels «Alchemist»-skjermkort var de første som hadde støtte for koding og dekoding av AV1-videokodeken.
Matt Brammeier
Matthew Martin Brammeier (født 7. juni 1985 i Liverpool) er en tidligere profesjonell, irsk landeveissyklist og banesyklist. Han er født i Storbritannia, men har blitt irsk statsborger og har hatt irsk nasjonalitet siden 2008. I tillegg til å sykle for profesjonelle lag i landeveissykling, syklet han også for det irske landslaget i banesykling.
Murdo MacLeod
Klubbkarriere
MacLeod begynte sin fotballkarriere hos Dumbarton FC i 1975, hvor han tilbragte tre sesonger og fikk ni mål på 87 seriekamper. I november 1978 ble han solgt til storklubben Celtic FC for £100 000 og ble en del av et lag som vant fem seriemesterskap, to cupmesterskap og en finaleseier i ligacupen. Hans avgjørende fjerde mål på langskudd mot Rangers FC i mai 1979 (4–2) hjalp Celtic med å vinne seriemesterskapet i siste kamp. Målet ble i år 2000 kåret til det beste Old Firm-målet noensinne av Celtics supportere.
I juli 1987 forlot han Celtic til fordel for den sovende tyske storklubben Borussia Dortmund på en overgangssum verdt £250 000. Her ble han en del av laget som ironisk nok tok imot Celtic i første runde av UEFA-cupen 1987/88, hvor Dortmund tilslutt vant 3–2 sammenlagt og avanserte til tredje runde før de selv ble slått ut. På midtbanen, sammen med blant andre Andreas Möller, var MacLeod med på å vinne både DFB-Pokal i 1988/1989 og DFB-Supercup i 1989. På sine fire sesonger hos Dortmund fikk han tre mål på 104 seriekamper. I 1990 returnerte han til Skottland, hvor han skrev under en kontrakt med Hibernian FC. Her ble han i tre sesonger og fikk med seg i underkant av 80 seriekamper.
Landslagskarriere
MacLeod fikk sin landslagsdebut for i mai 1985 i en hjemmekamp mot  (1–0). Han ble deretter tatt ut i troppen til verdensmesterskapet i Italia av landslagstrener Andy Roxburgh, hvor han spilte to av de siste tre gruppespillkampene mot (0–1),  (2–1) og  (0–1). I den siste kampen mot Brasil fikk MacLeod et hardt frispark fra Branco i hodet og ble byttet ut til fordel for Gary Gillespie før han selv ble kjørt til sykehus med hjernerystelse. Fra 1985 til 1991 spilte han totalt 20 landskaper og scoret ett mål for Skottland.
Trenerkarriere
I 1993 ble MacLeod spillende trener/manager for sin gamle klubb Dumbarton FC, og hjalp klubben til opprykk fra 2. divisjon (nivå 3) i 1995 med seier over Stirling Albion FCi siste serierunde. Like etter ble han ansatt som manager for Premier League-klubben Partick Thistle FC, men hans første sesong endte med nedrykk, og den påfølgende sesongen endte med en plass midt på tabellen i 1. divisjon. I 1997/1998-sesongen ble han hentet inn som assisterende manager hos Celtic FC, som da var under ledelse av nederlenderen Wim Jansen, men forlot klubben sammen med Jansen ett år etter.
Etter hans trenerperiode hos Celtic har MacLeod skrevet for Daily Record og vært ekspertkommentator i fotball for både BBC Scotland og BBC Radio Scotland.
Greveveien
Greveveien finnes flere steder:
Xerhius
Xerhius er en slekt av små, fint hårete, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Venezuela.
Brass Band Rijnmond
Brass Band Rijnmond (også kjent som Rijmond (Rotterdam) L.Nieston) er et brassband med base i Rotterdam, Nederland.
Windcorp Brass Band
Windcorp Brass Band er et brassband med base i Göteborg, Sverige.
Nizjnij Novgorod Stadion
Nizjnij Novgorod Stadion (russisk:стадион «Нижний Новгород») er et fotballstadion i Nizjnij Novgorod i Russland. Det ble bygget i forbindelse med VM i fotball 2018 og er hjemmebanen til fotballaget FC Olimpijets Nizjnij Novgorod.
Windcorp Brass Band
Korpset ble etablert i 2005. Brassbandet har flere ganger vunnet det nasjonale svenske mesterskapet og har representert Sverige noen ganger i europamesterskapet for brassband.
Nizjnij Novgorod Stadion
Historikk
Stadionet er plassert i et historisk område som er kjent som Strelki og ligger der hvor elvene Volga og Oka møtes. På andre siden av elven ligger festningen Nizjnij Novgorod Kremlin. Bygningen stod ferdig i februar 2018 og det ble spilt tre prøvekamper i april og mai 2018 med FC Olimpijets Nizjnij Novgorod.
Kamper under VM i fotball 2018
Listen viser avspark norsk tid
Colombia under Vinter-OL 2022
Colombia deltok under Vinter-OL 2022 i Beijing i Kina i perioden 4. til 20. februar 2022.
Göteborg Brass
Göteborg Brass (også kjent som Gothenburg Brass Band) var et brassband med base i Göteborg, Sverige.
Korpset ble etablert i 1982. Brassbandet vant det nasjonale svenske mesterskapet og representerte Sverige flere ganger i europamesterskapet for brassband. Brassbandet ble nedlagt i 2007.
Auschwitzprosessen i Frankfurt
Auschwitzprosessen i Frankfurt var en serie rettssaker fra desember 1963 til august 1965 mot 22 tiltalt for medvirkning til holocaust i Auschwitz-Birkenau under andre verdenskrig. Dette var den viktigste rettssaken etter holocaust ført for domstoler i Forbundsrepublikken (Vest-Tyskland).
De tiltalte hadde tjenestegjort i Auschwitz. Til forskjell fra Auschwitzprosessen i Krakow var ikke Frankfurt-prosessen basert på tiltale for forbrytelser mot menneskeheten etter folkeretten, men på tysk strafferett. Robert Mulka, som hadde vært Rudolf Höss nestkommanderende, var hovedtiltalt. Blant de tiltalte var gestapopersonell, leger og en tidligere fange som hadde tjenestegjort som kapo.
Domstolen konkluderte med seks livstidsdommer for mord, elleve dommer på tre til 14 år for medvirkning til mord, tre frifinnelser av mangel på bevis og to saker ble trukket av medisinske grunner. Statsadvokat Fritz Bauer hevdet at alle som forsto hva de var med på burde dømmes for mord. Domstolen la til grunn at de bare kunne dømmes for medvirkning så sant de ikke hadde opptrådt på eget initiativ og særlig ondskapsfullt.
I 1967–1968 ble i Frankfurt ført sak mot to tidligere fanger som hadde vært kapos i Auschwitz.
Forarbeid
Juristen Fritz Bauer ble i 1956 leder av statsadvokatembetet i delstaten Hessen, hentet dit av ministerpresident Georg August Zinn. Der tok han initiativ til Auschwitzprosessen i Frankfurt, som var rettet mot SS-personell i Auschwitz-Birkenau. Bakgrunn for initiativet var blant annet dokumenter om henrettelser i Auschwitz kom Bauer i hende 1958. Dokumentene angå navn både på ofre og gjerningsmenn. I 1959 ba Fritz tysk høyesterett om å få alle sakene overført til domstolen Landgericht i Frankfurt, istedet for at sakene ble ført spredt rundt i Tyskland. Påtalemakten i Frankfurt fikk da jurisdiksjon for alle saker som gjaldt Auschwitz.
Til etterforskningen før Auschwitz-prosessen valgte Bauer tre jurister, Joachim Kügler, Georg Friedrich Vogel og Gerhard Wiese, som var for unge til å ha vært involvert i nazismen. Bauer førte ikke selv saken i Frankfurt, men som leder av statsadvokatembetet hadde han oppsyn med saken og støttet juristene som var i retten.
Arrestasjonen av Richard Baer i 1960 var en stor seier for påtalemakten i Frankfurt: Etter at to Auschwitz-kommandanter var henrettet i Polen etter krigen var Baer den høyest rangerte i live. Baer blant de 24 opprinnelig tiltalte i Frankfurt. Han døde i varetekt sommeren 1963 to måneder etter at tiltalen var klar. Baers død innebar at påtalemaktene ikke kunne stille hele hierarkiet i Auschwitz for retten som planlagt. Baers død gjorde det også lettere for forsvarerne å trekke i tvil at underordnete hadde frihet til å ta egne avgjørelser.
Juridisk grunnlag
Vesttyske domstoler la til grunn at det var grunnlovsstridig å dømme etter nye lover ifølge paragraf 103. Domstolene insisterte på å følge den tyske straffeloven av 1871 som fortsatt gjaldt under Det tredje riket da holocaust pågikk. Tiltaler mindre enn mord var foreldet i 1960 og det ble dermed betraktelig vanskeligere å tiltale og dømme noen for deltakelse i holocaust etter 1960: Det var ikke nok å bevise at personen hadde drept en person eller flere tusen. Domfellelse for mord (tysk: Mord) i motsetning til Totschlag krevde både at selve drapet måtte bevises og at gjerningspersonen hadde en «blodtørstig» sinnstilstand ved at motivet var seksuelt, grådighet, spesielt ondskapsfullt (grausam) eller gjort for å skjule en annen kriminell handling. Tysk høyesterett hadde definert blodtørst som «unaturlig glede ved å drepe». Ondskapsfullt drap ble også definert subjektivt ved at gjerningsmannen på en kaldblodig og nådeløs måte påførte særlig smerte. Dersom blodtørst ikke kunne bevises (selv om gjerningspersonen forsto at handlingen var ulovlig), så ville dommen være relativt mild.
Tysk lov skjelnet mellom gjerningsperson (Täterschaft) og medvirkning (Gehilfe), og de som medvirket kunne få en mild straff avhengig av formildende omstendigheter. Domstolen hadde som utgangspunkt at det var rettferdig at medvirkning skulle gi mindre straff enn hovedgjerningsperson. Den tyske høyesteretts såkalte Staschinski-kjennelse innebar at medvirkning forekommer når personen samarbeider eller hjelper til som et verktøy for en utenforstående vilje. Den tiltaltes subjektive tilstand i gjerningsøyeblikket ville dermed være avgjørende. En konsekvens av Staschinski-kjennelsen var at tjenestemenn på lavere nivå ofte bare ble dømt for medvirkning.
Tysk lov krevde at både selve drapshandlingen og intensjon («blodtørst») måtte bevises for å dømme noen for mord. Tyske myndigheter la vekt på at nazister og deres medhjelpere skulle dømmes etter lover som gjaldt da forbrytelsene ble begått, i Tysklands tilfelle var det straffeloven av 1871. Mord måtte inngå i tiltalen fordi mindre alvorlige forbrytelser hadde en foreldelse på 10 år. Fordi personell i Auschwitz handlet i henhold til regler og ordrer som i seg selv var onde, måtte «blodtørst» bevises utover SS-standard. Uten slikt motiv ville de ikke være skyldige i mord, bare i medvirkning. Det var flere og mer pålitelige vitnemål i sakene mot lavere funksjonærer som beveget seg blant de internerte i Auschwitz.
Rettssak
I de første og største sakene tok Bauer ut 22 tiltaler mot mistenkte gjerningspersoner. De fleste sakene endte med relativt lave straffer, for medvirkning til drap fordi retten mente de tiltalte stort sett fulgte ordre og ikke myrdet på eget initiativ. Bauer var skuffet over de milde dommene. Rettens argumentasjon la ansvaret på øverste ledere (som var døde) eller et fåtall sadister på laveste nivå, mens mange andre gikk fri eller fikk milde straffer. Bauer argumenterte for at det for straffansvar ikke var nødvendig å konstatere en direkte medvirkning til drapene, da det dreide seg om en industrialisert drapsprosess. Først langt senere ble dette synspunktet tatt opp i tysk rett. På tross av de relativt milde straffene, bidro disse prosessene vesentlig til å få i gang det offentlige og sosial oppgjøret med holocaust i Tyskland (Vest-Tyskland).
Dom
Robert Mulka (Höß' adjutant og del av toppledelsen for Auschwitz) bare dømt for medvirkning til 3,000 drap og fikk 14 års fengsel, mens Unterscharführer (korporal) Josef Klehr som moret seg med å drepe pasienter med fenol ble dømt for 475 mord og satt i fengsel resten av livet. Klehr ble et monster som tyskere flest kunne distansere seg fra. Johan Vogt bemerket at mange av funksjonærene fra Auschwitz tiltalt i Frankfurt fremsto som skikkelige og «brave» borgere som var overrasket over at de ble trukket for retten: «Vi alle gjorde intet annet enn vår plikt, selv om det ofte falt oss tungt og selv om det gjorde oss fortvilt.»
Oswald Kaduk, Josef Klehr, Wilhelm Boger og Stefan Baretzk ble dømt for mord blant annet fordi de ikke bare gjennomførte drap etter ordre, men gjorde det ivrig, til overmål og på eget initiativ. Baretzki, Boger og Klehr ble dessuten dømt for medvirkning til massemord. Baretzki ble dømt for medvirkning til mord på minst 5,000 mennesker i forbindelse med «seleksjon» på ankomstrampen. Klehr viste ivrig og villig initiativ ved å drepe jøder med fenolinnsprøytning i hjertet og ved ivrig tjeneste ved gasskammeret. I rettssalen innrømte Baretzki at propagandafilmen Blod og gull (av Veit Harlan) ble vist for SS-mannskapet for å oppildne dem før aksjoner mot jødene.
Domstolen la til grunn at tiltalte bare kunne dømmes for medvirkning så sant de ikke hadde opptrådt særlig ondskapsfullt og med eget initiativ. Der enkelttilfeller av mord, utover det som var vanlig for medarbeidere i Auschwitz, ikke kunne bevises, ble tiltalte frifunnet eller dømt bare for medvirkning (for eksempel Mulka som ble dømt for medvirkning). Dommen ble stadfestet Forbundsrepublikkens høyesterett. I 1951 ble Josef Hitreiter dømt i en vesttyks domstol for massemordet i Treblinka basert på at Hitreiter rutinemessig hadde deltatt i drift av leiren der det pågikk et massemord. Den tyske statsviteren Kerstin Freudiger mener det derfor hadde skjedd en endring i rettspraksis.
Pressedekning
Prosessene var gjenstand for stor oppmerksomhet i Vest-Tyskland og ble uvanlig bredt og detaljert dekket av de ledende tyske avisene. Den detaljerte gjengivelsen av grusomhetene i avisene gjorde det mulig for allmenheten å distansere seg fra gjerningsmennene. Martin Walser mente at det viktigste ikke var prosessenes strafferettslige resultat, men opplæringen (tysk: Aufklärung) av en befolkning som ellers ikke ville erkjenne det som hadde skjedd. Fordi folk som Heydrich, Himmler eller direktørene i IG Farben ikke satt på tiltalebenken ville historien være glemt så snart avisen fokuserte på andre hendelser. I 1965 uttrykte 57 % ar de var motstandere av ytterligere rettsprosesser mot nazistene (spørsmålet i undersøkelsen gjaldt ikke Auschwitz konkret), i 1958 var tallet 34 %. Motstand mot flere rettssaker var begrunnet i at det skadet Tysklands omdømme internasjonalt, at det var sløsing med ressurser eller at det var bedre å slutte med det. Motstand mot prosessene kan også skyldes ubehaget ved at de fikk den jevne tysker til å føle seg moralsk medskyldig. Samtidig pågikk det i Tyskland en bred debatt om foreldelsesfrist for forbrytelser begått i nazitiden. Devin Pendas skriver at Frankfurt-prosessen til en viss grad tjente pedagogiske formål overfor vesttyskerne som slik skulle bli kjent med holocaust i full offentlighet. Ifølge Pendas var tysk lovs fokus på overgrep og tortur utført av enkeltpersoner til hinder for en bred offentlig erkjennelse av det systematiske folkemordet.
Charb
Stéphane Charbonnier (født 21. august 1967 i Conflans-Sainte-Honorine i Yvelines i Frankrike, død 7. januar 2015 i Paris) var en fransk karikaturtegner og journalist kjent under pseudonymet Charb. Han var redaktør for det satiriske ukemagasinet Charlie Hebdo.
Charbonnier ble drept i attentatet mot Charlie Hebdo 7. januar 2015.
Carl Rosa
Carl August Nicholas Rosa (opprinnelig Karl August Nikolaus Rose, født 22. mars 1842 i Hamburg, død 30. april 1889 i Paris) var en tysk-britisk impresario. Han var grunnlegger av Carl Rosa Opera Company og bidro til å popularisere musikkformen opera i Storbritannia.
Bakgrunn
Rosa var sønn av forretningsmannen Ludwig Rose og hans hustru Sophie Becker. Faren tok ham i unge år med seg fra Hamburg til Edinburgh.
Rosa studerte ved musikkonservatoriene i Leipzig (1859) og i Paris.
Musiker: Fiolin, opera
I 1863 ble Rosa engasjert som konsertmester i Hamburg, og fikk da også anledning til å dirigere. Tre år etter besøkte han England og opptrådte som fiolinsoloist i Crystal Palace. Han opptrådte også som fiolinist i USA, der han i 25. februar 1867 i New York City giftet seg med sangeren Euphrosyne Parepa (1836–1874), som ble kjent som Madame Papera-Rosa. To år etter grunnla paret Parepa Rosa English Opera Company i New York og turnerte med dette operaselskapet med henne som primadonna.
I tre sesonger reiste de rundt i USA. Parepa var stjernen, og Carl dirigenten. Deres store fortjeneste var at de brakte «Grand Opera»-opplevelsen til en rekke provinsbyer der denne musikalske kunst tidligere ikke hadde vært kjent.
I 1872 vendte Rosa og hans hustru tilbake til England. Etter hennes død ledet han fra 1875 i England den ansette truppen som fra da ble kalt Carl Rosa Opera Company.
Turneene gikk gjennom Storbritannia og Irland. I de påfølgende femten årene var det vekselvis forestillinger i provinsen og på prominente scener som for eksempel Drury Lane Theatre i London. Rosa introduserte det engelske publikum for en rekke så langt ukjente operastykker i England, og sysselsatte en rekke av tidens mest fremragende sangere. Nevnes kan Charles Santley, Rose Hersee, Minnie Hauk, Joseph Maas, Barton McGuckin og Giulia Warwick.
Rosa fremmet og støttet dessuten nye operaverker av britiske komponister. Frederic Hymen Cowens Pauline (1876), Arthur Goring Thomas' Esmeralda (1883), Alexander Mackenzies Colomba (1883) og The Troubabour, og Charles Villiers Stanfords The Canterbury Pilgrims (1884) var bestilt av Rosas operakompani. Tidligere verker av William Vincent Wallace, Michael William Balfe og Julius Benedict ble også tatt med i kompaniets repertoar. Han håpet også i det lengste at han lyktes i å få Arthur Sullivan til å gi seg i kast med grand opera.
Kort før sin død lanserte Rosa et light opera-kompani som debuterte med Robert Planquettes Paul Jones.
Zapadnaja Litsa
Zapadnaja Litsa kan vise til:
Thore Godal (NTH)
Thore Godal (1917–1988) var dosent i mekanikk ved NTH. Hans spesialitet var klassisk mekanikk. Han var sønn av Arne og Ellen F Godal, sønnesønn av Thore Godal, og fetter av Ingvald Godal, Jon Bojer Godal og Tore Godal.
Han ble dosent i matematikk ved Sjøkrigsskolen i 1955, og dosent i mekanikk ved NTH fra 1965.
Dr. avhandling
Han forsvarte dr.techn. graden i 1972 med avhandlingen Contributions to Lambertian mechanics.
«Lambertian mechanics» referer til Lamberts problem. Dette ble formulert av Johann Heinrich Lambert på 1700-tallet, og dreier seg om satellittbaner som tar et objekt fra en posisjon til en annen i løpet av et gitt tidsrom. Det er av betydning f.eks. når to romfartøyer skal møtes i bane.
Avhandlingen besto av et nyskrevet oversiktskapittel, og sju tidligere arbeider :
Til bedømmingskomite ble oppnevnt professor dr. Paul E. Kustaanheimo, Finland, dr. Joachim Schubart, Heidelberg, observator Rolf Brahde, Oslo og som administrator professor Osmund Jenssen, Trondheim, de to første som ordinære opponenter. Prøveforelesningen med selvvalgt tema var «Introduction to the Hamilton-Jacobi equation based on classical field theory» mens den med oppgitt tema var «Librations in the case of the restricted three-body problem».
Jurassic World Dominion
Jurassic World Dominion er en amerikansk science fiction-eventyrfilm fra 2022. Filmen er regissert av Colin Trevorrow, som også har skrevet manus sammen med Emily Carmichael. Det er oppfølgeren til Jurassic World: Fallen Kingdom fra 2018, den sjette delen i Jurassic Park-serien og den tredje filmen i Jurassic World-trilogien.
Filmen hadde premiere i Norge 9. juni 2022, utgitt av Universal Pictures.
Thore Godal (NTH)
Popularisering
Godal publiserte også en popularvitenskapelig versjon i Nordisk Matematisk Tidsskrift:
Richard Battin om Godal
I mars 2000 ble det holdt et symposium til ære for Richard Battin, som hadde vært sentral for navigeringen i Apollo-programmet. Battin holdt selv et foredrag med tittel «A Scrapbook of Beautiful Equations and Great Ideas». Der startet han med Eulers identitet, og via klassisk Himmelmekanikk tok han for seg nyere utvikling.
Battin skriver: «A recent revival of interest in this classic problem has resulted in several modern additions of beautiful equations and great ideas that significantly augment the classical ones. It will be worthwhile to include some of these in our collection. One of these great ideas in orbital mechanics was presented in Stockholm, Sweden in 1960 by a Norwegian Naval Academy student named Thore Godal. He showed, for the two-point two-body boundary-value problem, that the velocity vectors at the initial and final points terminate on a hyperbolic locus.»
Med kommentaren «All is alright with the world» inkluderes så Godals likninger.
Godals resultater ble raskt lærebokstoff; de nevnes i Battins bok fra 1964, «Astronautical guidance». Battin advarer (side 132) om at Godals artikler kan være vanskelige å forstå hvis man ikke har god bakgrunn i faget, på grunn av den knappe og presise formen: «Unfortunately, Godal's treatment of the subject is far too concise for the average student, and the arguments are not always easy to follow. It is hoped that the discussion here remedies some of these difficulties.» Godals metodikk var nevnt i Apollo-programmets rapporter allerede i 1962.
2. verdenskrig
Thore Godal flyktet via Sverige til England, hvor han fikk opplæring om tysk ammunisjon. Han arbeidet så med å uskadeliggjøre ueksploderte missiler under bombingen av London. Hans innsats er omtalt i Ingvald Godals Tolv modige kvinner og menn (2008).
Provokatøren Alf Flesland ga seg ut for å arrangere flyktningeruter for norske ungdommer som ville bidra i krigen. Thore Godal var interessert, men ble tipset i tide om at noe var galt. Siden han var kjent av Flesland, hadde han ikke noe annet alternativ en å rømme landet.
Etter opplæring bl.a. i Skottland jobbet han hele krigen med å uskadeliggjøre blindgjengere i London. Ingvald Godal skriver bl.a : «Man kan knapt forestille seg hvilken belastning det er, ikke minst psykisk, å skulle rykke ut natt etter natt i måned etter måned mens bombene regner ned, gå forbi skrikende mennesker som er alvorlig såret av eksplosjoner eller av sammenraste hus. Gå forbi dem, lokalisere blindgjengere, og så gi seg til å uskadeliggjøre disse.»
Ved en sjebnens ironi deltok Godal i 1963 på astronautikk-kongressen i Paris. Der fikk han sitte i samme sal som og mulighet til å hilse på Wernher von Braun.
Etter krigen fortsatte Thore Godal i noen år med uskadeliggjøring av ueksploderte bomber, granater og miner i Norge, før han så gjenopptok sine realfagsstudier.
Ingvald Godal kommenterer: «Thore gjorde dette så lenge som krigen varte, og kom fra det uten synlig mén av noe slag» og «Flere av hans kolleger strøk med, både i London og Norge etterpå, men Thore kom fra det med livet i behold».
Stephen E. Harris
Stephen E. Harris (født 29. november 1936 i Brooklyn i New York) er en amerikansk fysiker. Han er professor emeritus ved Stanford University i California. Harris er kjent for sitt arbeid med tregt lys.
Harris er utdannet i elektroteknikk ved Rensselaer Polytechnic Institute og avla i 1963 doktorgrad ved Stanford University. Han har siden 1979 vært professor i anvendt fysikk ved samme universitet.
Type 69
Type 69 kan vise til:
Guro (bok)
Guro er den første av sju barnebøker i en serie bøker om Guro, skrevet av den norske forfatteren Anne-Cath. Vestly og utgitt 1975–81. Bøkene er illustrert av Vestlys ektemann Johan Vestly. Bøkene skildrer livet til Guro og moren Erle og deres venner og nye familie.
I åpningen av den første boka sitter Guro og Erle på toget inn til byen; Erle har blitt enke, og de skal flytte fra Gampetreff og etablere seg på nytt i byen. Erle utdanner seg til vaktmester. I disse bøkene finner Vestly enda et nytt «uttrykk for familie- og likestillingspolitikken som svarer til den aktuelle samfunnsutviklingen». . Den første av bøkene ble filmet og sendt av NRK i 1980; Guro.
Bøkene hadde først blitt sendt som opplesninger i Barnetimen for de minste, hvor Vestly var en av pionerene, sammen med Thorbjørn Egner og Alf Prøysen.
Det meste av handlingen i bokserien er lagt til Vestlys faste fiktive drabantby, Tirilltoppen, men i åpningsboka bor Guro og Erle på pensjonat. På Tirilltoppen blir Erle vaktmester i Blokk Z, hvor Aurora fra tidligere Vestlybøker bor. Guro blir venn med Auroras lillebror Sokrates. I senere bøker gifter Erle og Bjørn seg, og Guro og Lille-Bjørn blir stesøsken. Et annet hovedmotiv i bøkene er Guros fiolinundervisning og glede over klassisk musikk. «Bøkene om Guro går ikke bare på tvers av gammel kjønnsrolletenkning, men sprenger også rammen rundt kjernefamilien. Og i en tid med pop og muzak døgnet rundt, forkynner Vestly Beethoven og gleden ved å spille selv. Det er snille protestbøker, vennlige kampskrifter.».
Grimelundshaugen (Oslo)
Grimelundshaugen (3–41, 2–18) er en vei på Grimelund i bydel Vestre Aker i Oslo. Den gikk opprinnelig fra Solskinnsveien til Holmenveien, og før det fra Holmenveien helt ned til Smestad. Da en del av Ring 3 ble senket til såkalt «sunken highway», forsvant imidlertid fellestraséen til Solskinnsveien, og det er idag kun et stykke gangvei tilbake langs nordsiden av ringveien. Dermed begynner kjøreveien som blindvei litt lenger øst på nordsiden av ringveien og går opp til Holmenveien. Adresser på sydsiden av ringveistykket er overført til Heggelibakken.
Veien fikk navn i 1933 etter Grimelund gård (nr. 12 i veien).
Veien består utelukkende av villabebyggelse, med enkelte unntak.
Henrik Backers vei (Oslo)
Henrik Backers vei (1A–5, 2–8) er en vei på Holmen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går i prinsippet mellom Holmenkollveien og Bjørnveien på nordsiden av HTKs tennisbaner, men er i praksis to blindveier.
Veien fikk navn i 1955 etter maleren Henrik Backer.
Tobias Svendsen
Tobias Hammer Svendsen (født 31. august 1999) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Lene Hau
Lene Vestergaard Hau (født 13. november 1959) er en dansk fysiker og professor ved Harvard University i USA. Hun er kjent for sitt arbeid med tregt lys.
Tobias Svendsen
Den 27. juni 2020 skrev han under for Hamarkameratene ut 2020.
Henriks vei (Oslo)
Henriks vei (1–5, 2–6) en vei på Hovseter i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei østover fra Gamle Hovsetervei.