cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Quneitra
Tilbake til syrisk kontroll
Bevis på tilstanden i byen kom da byen ble filmet den 12. mai 1974 av britisk fjernsyn med journalisten Peter Snow, som rapporterte for Independent Television News. Rapporten hans ble sendt på News at Ten. Ifølge The Times-korrespondenten Edward Mortimer, «fikk seerne et panoramabilde av byen, som hadde stått tom nesten siden den syriske hæren evakuerte den i 1967. En kunne se at mange av bygningene var ødelagte, men de fleste sto fortsatt.» Etter at byen ble overgitt, «sto svært få bygninger tilbake. De fleste av dem som var ødelagte, viste ikke de taggete konturer og tilfeldige hauger med grus som en vanligvis har med artilleri- eller flybomber. Takene lå flate på bakken, 'pannekakeflate' på en slik måte jeg ble fortalt bare kan oppstå dersom en systematisk sprenger de indre veggene med dynamitt.» Mortimer konkluderte med at bildene viste «uten rimelig tvil at det meste av ødeleggelsen fant sted etter 12. mai - på en tid da det ikke var kamper nær Kuneitra.»
De forente nasjoner satte opp en Spesialkomité for å undersøke israelsk praksis som påvirket menneskerettene til befolkningen i de okkuperte områder, som konkluderte med at de israelske styrkene med vilje hadde ødelagt byen før de trakk seg ut. Konklusjonen ble godtatt av FNs generalforsamling. I en resolusjon vedtatt av generalforsamlingen den 29. november 1974 heter det at ødeggelsen av Quneitra var «et alvorlig brudd på den [fjerde] Genèvekonvensjonen» og «fordømmer Israel for slike handlinger». Resolusjonen be vedtatt med 93 stemmer. Åtte land stemte mot, og 74 land unnlot å stemme. FNs menneskerettighetskommisjon fordømte «tilsiktet ødeleggelse» av Quneitra i et vedtak fra 22. februar 1975. 22 land stemte for, et land (USA) stemte mot  og ni land unnlot å stemme.
U.S. Committee for Refugees and Immigrants rapporterte: «Før de drog, jevnet israelerene byen med bulldosere og dynamitt.»
I 2012 var byen fremdeles totalt ødelagt. Syria har latt ruinene ligge og har bygd et museum til minne om ødeleggelsen. Det er satt opp tavler ved ruinene av mange bygninger og man har bevart byen slik den israelske hæren forlot den. De syriske innbyggerne i byen har ikke flyttet tilbake, og Syria har prøvd å hindre folk i å flytte inn i området igjen. Likevel viste folketellingen til Statistisk sentralbyrå i Syria i 2004 at 153 mennesker i 28 hushold bodde i byen, alle i nabolaget Rasm al-Rawabi. Boken Rough Guide to Syria skildrer den nåværende byen slik: «Det første synet av husene som er jevnet med jorden i utkanten av Quneitra er mest dramatisk. Mange av de uskadde takene ligger bare oppå en haug med grus, og gir et inntrykk av at bygningene har implodert.»
Mange kjente utlendinger har besøkt byen, som den sovjetiske statsminister Aleksej Kosygin i juni 1976 og pave Johannes Paul II i mai 2001. Bare noen få familier bor i dag i byen, og lever av å yte tjenester for FN-soldatene som patruljerer den demilitariserte sonen. Ifølge The Times «har den bevarte ruinbyen blitt et pilegrimssted for en generasjon av syrere.»
Byen kan besøkes av turister, men en trenger tillatelse fra det syriske innenriksdepartmentet og følge av en militærguide. De største attraksjonene er restene av sykehuset i Quneitra, en moské og den gresk-ortodokse kirke. Et museum har gjenstander fra antikken og middelalderen og ligger i den første osmanske karavanseraien i byen. Vestenden av byen markerer starten på «ingenmannsland». På den andre siden ligger det israelsk-kontrollerte området. Fordi grensen er stengt, er det ikke mulig å besøke Quneitra fra Israel.
Den syriske borgerkrigen
Den 13. november 2012, under den syriske borgerkrigen som begynte i mars 2011, opprettet det syriske regimet en avdeling av Universitetet i Damaskus i Quneitra. Den 6. juni 2013 ble grenseovergangen nær Quneitra angrepet av opprørsstyrker og en kort stund okkupert. Regjeringsstyrkene klarte raskt å ta tilbake overgangen. En filippinsk fredsbevarer fra UNDOF ble skadd under kampene. På grunn av dette trakk Østerrike ut sine fredsbevarende styrker fra FN-oppdraget. Opprørerne gikk også til angrep på en militær kontrollstasjon i byen, og dagen etter ble flere syriske stillinger i Quneitra angrepet i et forsøk på å erobre byen.
Annæus Schjødt d.e.
Annæus Schjødt d.e. (født 7. mars 1888 i Kristiania, død 12. oktober 1972 i Oslo) var en norsk jurist og motstandsmann under krigen.
Familie
Han var sønn av juristen og politikeren Annæus Johannes Schjødt og Laura Rømcke. Begge foreldrene var kjente kvinnesaksforkjempere; moren var en av de seks unge kvinnene som stiftet Diskusjonsforeningen Skuld, og begge foreldrene var medstiftere og styremedlemmer i Norsk Kvinnesaksforening (NKF). Som sine foreldre ble også Annæus Schjødt d.e. NKF-medlem og stod i 1936 som undertegner av et støtteopprop for foreningen.
I 1914 giftet han seg med Hedevig Petersen (1892-1966). Hun var datter av Johan Fredrik Petersen (1865–1901), som var plantasjeeier på Sumatra, og Miriam Maxwell.
Ekteparets sønn Annæus Schjødt d.y. (1920–2014) ble også jurist, og var jagerflyger under 2. verdenskrig. Etter krigen ble også han høyesterettsadvokat.
2. verdenskrig
Annæus Schjødt d.e. reiste ut av landet våren 1942, og ble av Quisling-regjeringen fratatt sitt statsborgerskap og sin formue. Også hans kone Hedvig som hadde vært med på å gi ut illegale aviser. Hun var også aktiv i motstandsgruppen 2A og hadde forbindelser til Osvaldgruppen.
Allround-NM på skøyter junior 1983 for herrer
Juniornorgesmestere i allround 1983 ble Frode Syvertsen fra arrangørklubben Sportsklubben Ceres i eldre junior med tre distanseseire og Atle Vårvik, Trondhjems Skøiteklub i yngre junior.
Annæus Schjødt d.e.
2. verdenskrig
Mens han var i landflyktighet var han fra 1942 til 1943 sjef for flyktningekontoret til den norske eksilregjeringens legasjon i Stockholm. I årene 1943-1945 var han sjef for Norsk Luftfartsstyre i London.
DW
DW, Dw, dW og dw kan bety:
Luis Liendo
Luis Liendo (født 25. november 1980) er en venezuelansk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil i 60-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.
Asbjørn Stensaker
Asbjørn Stensaker (født 26. april 1885 i Vågå, død 11. desember 1959 i Bergen) var en norsk pedagog og politiker for Høyre. Han ble valgt inn i Bergen bystyre første gang i 1919, var varaordfører i Bergen fra 1933 til 1934, ordfører fra 1935 til 1942, og i 1945. Stensaker var også varamann for Høyre til Stortinget fra 1931 til 1945, og formann i Norges Byforbund fra 1938 til 1946.
Stensaker vokste opp i Fana, og tok artum ved Hambros skole i 1903 og deretter Krigsskolen. Han utdannet seg til cand.philol ved universitetet i Kristiania med hovedfag i historie. Han var lektor ved Bergen katedralskole fra 1910 til 1932, og rektor ved Sydneshaugen skole fra 1932 til 1955. Stensaker hadde også en rekke andre verv, blant annet som formann i Bergen Historiske Forening (1948–1953), styreformann i Den Nationale Scene (1940–1949) og styremedlem i Bergen Museum (1936–1948).
Stensaker ble utnevnt til kommandør av Finlands hvite roses orden og av belgiske Leopold IIs orden, og til storridder av Den islandske falkeorden.
Rabanus Maurus
Rabanus Maurus Magnentius  (født i 780 i Mainz, død 4. februar 856 i Winkel i Rheingau), også kjent som Hrabanus eller Rhabanus, var en frankisk benediktinermunk, erkebiskopen av Mainz i Tyskland og teolog. Han skrev encyclopaedien De rerum naturis (Om tings natur). Han skrev også verker om utdannelse, grammatikk og bibelkommentarer. Han var en av de viktigste forfatterne blant karolingerene, og ble kalt «Praeceptor Germania», «Tysklands lærer». I den romerske kalenderen (Martyrologium Romanum ), står hans festdag den 4. februar, og han blir regnet som «sanctus», altså hellig, mens nettversjoner av det nesten hundre år eldre Catholic Encyclopedia regner ham som «beatus», altså salig. Katolsk.no regner ham som salig.
Kirkelig karriere
Da han kom tilbake til Fulda to år senere, fikk han hovedansvaret for skolen, som under hans ledelse ble et av de viktigste sentra for utdannelse og bokproduksjon i Europa og utdannet elever som Walafrid Strabo, Servatus Lupus av Ferrières og Otfrid av Weissenburg. I denne perioden skrev han sannsynligvis sitt utdrag fra grammatikkboken til Priscian, noe som var en populær tekst i middelalderen.
I 814 ble Rabanus ordinert til prest. kort tid etter, sannsynligvis på grunn av en uenighet med Ratgar, måtte han forlate Fulda for en periode. Denne bortvisningen har lenge blitt forstått som grunnlaget for en pilegrimstur han hadde til Palestina, dette basert på en allusjon i hans kommentar til Josvas bok. Teksten det er snakk om er tatt fra Origens preke xiv In Librum Jesu Nave. Det er origen som var i Palestina, ikke Rabanus. Han returnerte til Fulda da det ble valgt ny abbed, (Eigil av Fulda) i 817. Da Eigil døde i 822 ble han selv abbed. Han var effektiv og vellykket i denne rollen, fram til han i 842 trakk seg tilbake til naboklosteret i St. Petersberg for å kunne bruke mer tid på litteratur og bønn.
I 847 trådte Rabanus igjen inn i det offentlige livet da han etterfulgte Otgar som erkebiskop i Mainz. Han døde i 856.
Verker
Rabanus' verker, hvorav mange fremdeles ikke er publisert, omfatter skriftkommentarer (Første Mosebok til Dommernes bok, Ruts bok, Kongebøkene, Krønikebøkene, Judits bok, Esters bok, Høysangen, Salomos ordspråk, Visdommens bok, Forkynneren, Jeremias bok, Klagesangene, Esekiels bok, Makkabeerbøkene, Matteusevangeliet, Pauli brev med Hebreerbrevet) og flere skrifter om doktriner og praktiske spørsmål, blant annet flere serier med prekener. I De institutione clericorum fremmet han at kjennskap til tankene til Augustin og Gregor den store var nødvendig for en god opplæring i det man trengte for prestetjenesten. En av hans mest populære og langlivede tekster er en spektakulær samling av dikt sentrert rundt korset. Samlingen heter De laudibus sanctae crucis og er en samling svært sofistikerte dikt som presenterer korset (og, i det siste diktet, Rabanus selv knelende foran det) i ord bilder og tall.
Blant de andre verkene hans kan nevnes De universo libri xxii., sive etymologiarum opus, en slags ordbok eller encyclopedi som hvilte tungt på Isidor av Sevilla's Etymologies, og var tenkt å hjelpe på den typologiske, historiske og mystiske tolkningen av Skriften, De sacris ordinibus, De disciplina ecclesiastica og Martyrologium. Alle disse verkene er karakterisert vitterhet (han kunne også litt gresk og hebraisk), og blant verkene hans finner man også «Veni Creator Spiritus» en pinsesalme. Århundrer senere ble «Veni Creator Spiritus» brukt av Gustav Mahler som det første korstykket i hans åttende symfoni. I annalene til tysk filologi knytter det seg spesiell interesse til Glossaria Latino-Theodisca. En kommentar, Super Porphyrium, trykket av Victor Cousin i 1836 i samlingen Ouvrages inédits d'Abélard og både av denne forfatteren og av Haurau tillagt Rabanus Maurus blir nå antatt å komme fra en av hans disipler.
I 2006 ble 1150-årsjubileet for hans død markert i Tyskland, særlig i Mainz og Fulda. Ett av høydepunktene i feiringen var utstillingen av Codex Vaticanus Reginensis latinus 124, i et ekstremt sjeldent utlån fra Vatikanet til Mainz. I manuskripter var også De laudibus sanctae crucis. I forbindelse med markeringen ble det også publisert tre studier av Rabanus og hans verker.
Rabanus er representert i Norsk Salmebok med to tekster, der den ene finnes både på bokmål og nynorsk. Han har også med en salme i Norsk salmebok 2013.
Bibliografi
Den første nominelt komplette utgaven av Rabanus Maurus' verker var utgaven til Colvener (Köln, 6 bind. fol., 1627). Opera omnia er bind cvii-cxii av Jacques Paul Mignes Patrologiae cursus completus. De universo er med i ''Compendium der Naturwissenschaften an der Schule zu Fulda im IX. Jahrhundert'' (Berlin, 1880).
Senere tekstkritiske utgaver er tilgjenglige for noen av hans verker:
Utgivelser i forbindelse med 1150-årsjubileet for hans død:
Engelsk oversettelse av De universo:
Hallvard Eggset
Hallvard Eggset (født 28. juli 1915, død 5. oktober 1999) var en norsk bonde og langrennsløper fra Alvdal med NM-seier.
Han gikk for Alvdal Idrettslag. I 1939 satte han ny rekord i Birkebeinerrennet (først avviklet i 1932) med tiden 4.09.05, han vant da klassen 20 til 32 år. Han seiret også i Trysilfemtien (avholdt mellom 1930 og 1963). Eggset fikk sølvmedaljen på 15 km under NM på ski 1946, et knapt minutt bak Arve Ulseth fra Åmot. På 50 km, avvikla hjemme i Alvdal, ble han nummer seks og på 30 km nummer ni. Også i Holmenkollen ble han nummer seks på femmila. I 1947-sesongen gikk han helt til topps på NM-femmila, med sluttida 3.43.07 var han over seks minutter før nestemann på resultatlista, vinneren fra året før, Thorleif Vangen (1920–1996).
I 1948 tok Eggset andreplassen på femmila under ski-NM og i Holmenkollen. I NM ble han slått av Magnar Estenstad (1924–2004) med vel tre minutter, men den største prestasjonen for sesongen var Femmila i Holmenkollen. Eggset ble slått av den sterke svensken Harald Eriksson (født 1921) med to minutter og 25 sekunder, men hadde over fem minutter bedre sluttid enn nest beste nordmann.
Eggset var utdannet både på folkehøgskole og på landbruksskole. I det private var han gårdbruker fra han overtok heimgården Eggset i 1946 til 1980 da neste generasjon overtok. Han var også lokalpolitiker for Venstre og medlem av kommunestyret fra 1956 til 1963. Utover å ha vært distriktstaktsmann for Landbruksbanken i Nord-Østerdal var han styremedlem i Alvdal Bondelag og med i landsstyret for Norsk Sau og Geitavlslag.
Nasjonale toppdivisjoner i UEFA 2018/19
Nasjonale toppdivisjoner i UEFA 2018/19 er en liste over tabeller i de respektive nasjonale toppdivisjonene i alle UEFA-ligaer. Lagene er rangert etter UEFAs 2018/19-landkoeffisienter.
Bartosz Bereszyński
Bartosz Bereszyński (født 12. juli 1992) er en polsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben, på lån fra.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Eumaeini
Utseende
De mange artene i denne gruppen varierer mye i størrelse og utseende. Hos de fleste er vingene litt kantete, og bakvingen ender i en stjert, men denne mangler hos en god del arter. Oversiden er ofte metallisk blå, men kan være brun. En god del arter er skinnende grønne på undersiden, noe som ellers er en forholdsvis uvanlig farge hos sommerfugler.
Levevis
Larvene lever gjerne på ulike busker og løvtrær.
Utbredelse
De aller fleste artene lever i Sør- og Mellom-Amerika, men en del er i Nord-Amerika og noen få har spredt seg til Asia og Europa.
Systematisk inndeling
Hundrevis av søramerikanske arter som i dag blir plassert i denne gruppen, ble tidligere ført til slekten Thecla (som ikke er i nær slekt med Eumaeini). Denne ble brukt som en "sekk" for å plassere artene i denne artsrike og lite oversiktlige gruppen inntil man kom fram til en holdbar klassifikasjon. I eldre litteratur vil disse derfor stå som Thecla-arter, mens slekten Thecla i dag er redusert til bare tre arter. Det gjenstår mange problemer som trenger å avklares når det gjelder klassifikasjonen til denne gruppen, så den nedenstående inndelingen vil trolig bli endret i framtida. (Den følger Brower, A.V.Z. (2007): Tree of life web service, Eumaeini)
Liste over Bergens gater
Dette er en liste over veier og gater i Bergen. Listen ble generert per 3. november 2005 og har senere fått en del manuelle oppdateringer.
En oppdatert liste finner man på http://www.norskegater.com/Bergen/
Speil (andre betydninger)
Speil kan referere til:
Markgrevskapet Brandenburg
Markgrevskapet Brandenburg (tysk Markgrafschaft Brandenburg eller Mark Brandenburg) var et stort fyrstedømme i Det tysk-romerske riket fra 1157 til 1806. Det spilte en vesentlig rolle i Tyskland og Sentral-Europa.
Huset Hohenzollern tok over tronen av Brandenburg i 1415. Under Hohenzollerns styre fikk Brandenburg raskt mer makt på 1600-tallet og arvet Hertugdømmet Preussen. Dette ble til Brandenburg-Preussen, en forløper for Kongedømmet Preussen, som skulle bli den ledende tyske staten på 1700-tallet. Selv om den høyeste tittelen til kurfyrstene var konge av Preussen, var maktbasen deres i Brandenburg og hovedstedene Berlin og Potsdam.
Markgrevskapet Brandenburg endte da det gamle tysk-romerske riket ble oppløst i 1806 og ble erstattet av den prøyssiske provinsen Brandenburg i 1815. Til tross for en treg start i Det tysk-romerske riket, klarte Hohenzollern i Kongedømmet Preussen å samle Tyskland og opprette Det tyske riket i 1871. «Mark Brandenburg» blir fremdeles uformelt benyttet i dag om forbundslandet Brandenburg i Tyskland.
Witte Corneliszoon de With
Witte Corneliszoon de With (født 28. mars 1599 i Brielle, død 8. november 1658 i Øresund) var en nederlandsk admiral.
Liv og virke
De With ble født på en gård nær Den Briel, der året før Maarten Tromp, også en berømt admiral, kom til verden året før. I legendene kjente de hverandre og var venner eller rivaler i ungdomsårene – skjønt ingen historiske belegg finnes for dette. De Withs far døde i 1602. Hans familie var mennonitter og pasifister, men selv var han allerede som ung beredt til voldsanvandelse, lot seg døpe av en kalvinistisk prest, og anså seg ikke lenger bundet til voldsavståelse. Etter noen kortvarigere gjøremål la han som 17-åring ut på sin første sjøreise til Nederlandsk Ostindia, som skipsgutt på et skip ført av kaptein Geen Huygenszoon Schapenham, som seilte med Jan Pieterszoon Coens flåte.
Han deltok i 1619 som korporal under beleiringen av Jakarta. I mai 1620 vendte han tilbake til Nederlandene. Han tok hyre hos Maas-admiralitetet og seilte under Schapenham i Middelhavet og Østersjøen. I juli 1622 ble han kaptein på Delft, Schapenhams flaggskip, - Schapenham var da blitt viseadmiral. I 1623 seilte hans flåte til Amerikas vestkyst.
Etter Schapenhams død vendte han tilbake i september 1626 som viseadmiral for Det nederlandske ostindiske kompanis krydderflåte, og medbragte varer av en verdi på fem millioner gylden.
I 1628 var de With kaptein under Piet Hein, og var med på å raide en spansk sølvflåte utenfor Cuba. Av byttet på 11 millioner gylden fikk de With kun beholde 500 gylden selv, noe han anså som alt for lavt. Året etter gikk de With ut av orlogsflåten, skuffet over at marineledelsen hadde nektet Hein å forfremme de With. De With gikk da over i en administrativ stilling i sivil skipsfart.
Senere i åttiårskrigen gikk de With inn i orlogsmarinen igjen, og deltok i slaget ved the Downs i 1639, under Maarten Tromps kommando. De With var nå viseadmiral, men var fortsatt skuffet over å ikke få stillingen som øverstkommanderende. Tromp fikk status som folkehelt i Nederland etter å ha knust den spanske flåten, noe som gjorde de With svært misunnelig.
I 1647 ble de With sendt til Brasil for å støtte den nederlandske kolonien der mot portugiserne. De Withs flåtestyrke var dårlig utstyrt, og samarbeidsproblemer med de lokale nederlandske myndighetene i Brasil førte til at de Withs flåte gradvis ble ødelagt på grunn av mangel på forsyninger. I november 1649 returnerte han til Nederland, der han ved ankomst ble arrestert og anklaget for ordrenekt og desertering. De With ble nær ved halshugget, men ble senere frikjent for flesteparten av forholdene. I september 1651 gikk de With inn i tjeneste igjen.
Under den første anglo-nederlandske krig falt Tromp i unåde i Generalstatene, og de With fikk kommandoen over den nederlandske flåten. De With tapte i slaget ved Kentish Knock, og fikk deretter et nervøst sammenbrudd. Dette gjorde at Tromp igjen ble tatt inn i varmen som øverstkommanderende til slaget ved Dungeness. I august 1652 falt Tromp i slaget ved Scheveningen, og ble etterfulgt av de With. De With stod imidlertid bare én måned i stillingen før han ble erstattet av Jacob van Wassenaer Obdam på grunn av samarbeidsproblemer med den øvrige marineledelsen.
De With falt i slaget i Øresund i november 1658. De With ledet en styrke som skulle avhjelpe København i striden med svenskene, da flaggskipet «Brederode» ble omringet av svenskene og bordet. De With døde av skuddskader og ble senere begravet i Rotterdam.
Emil Bahrfeldt
Emil Bahrfeldt (født 1. januar 1850, død 26. mars 1929) var en tysk myntforsker. Emil Bahrfeldt var bror til Max von Bahrfeldt.
Bahrfeldt arbeidet som forsikringsdirektør i Berlin. Utover dette viet han seg til studier av tyske mynter fra middelalderen. Bahrfeldt utga 1901-28 Berliner Münzblatt, og har blant annet skrevet Münzwesen der Mark Brandenburg (3 bind, 1889-1913).
Eleanor Audley
Hun var blant annet kjent for å ha gitt stemmen til stemoren i Disneyklassikeren Askepott fra 1950 og til den onde feen i Tornerose (1959).
Ishockey i Norge
Ishockey i Norge har blitt spilt siden 1930. Den første offisielle kampen ble spilt 19. februar 1933 da Trygg vant mot Sportsklubben Rapp 4-1 i en pause under VM på skøyter 1933 i Trondheim i Norge. 16. september 1934 ble Norges Ishockeyforbund dannet. Ishockey-VM 1958 i Oslo og Ishockey-VM 1999 ble arrangert i Norge 1.–16. mai og kampene ble spilt i Oslo (Jordal Amfi), Hamar (Hamar OL-Amfi) og Lillehammer (Håkons hall). og  1952 i Oslo,  1994 i Lillehammer og kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 1994.
Sporten administreres av Norges Ishockeyforbund (NIHF). Ishockey i Norge er delt inn i prestasjonsseriene (Fjordkraftligaen og 1. divisjon) og mosjonsserien (2. divisjon og nedover).
Norges landslag
Norge har ikke tatt noen medaljer i VM eller OL. Første landskamp ble spilt i VM 1937 i Storbritannia, og etter en innledningsvis periode med moderat suksess så sakket Norge akterut i forhold til de andre toppnasjonene, og fra midten av 1960-tallet havnet de permanent i B-VM. Det meste av 1970- og 1980-tallet ble tilbrakt i B-VM (med enkelte kortere opphold i C-VM), men i 1989 vant Norge B-gruppen i VM på hjemmebane og rykket dermed opp til A-VM igjen. Etter nedrykk i 2001 rykket Norge tilbake i toppdivisjonen (det tidligere A-VM) i 2005.
Siden da har Norges resultater stadig forbedret seg: Norge kvalifiserte seg til kvartfinale ved VM i 2008, 2011 og 2012, og kvalifiserte seg til vinter-OL i 2010, 2014 og 2018. Blant de største enkeltkampene i nyere tid er seieren over Canada i 2000-VM, seieren over Tsjekkia i 2010-VM, Sverige i 2011-VM, Tyskland i 2012-VM og kvartfinalene i 2008, 2011 og 2012.
Norges kvinnelandslag i ishockey har vunnet en mesterskap medalje, EM-bronse i 1993.
Kjelkehockey-landslaget har vunnet OL-gull i 1998, VM-gull i 2004 og EM-gull 2007.
Klubber
Fjordkraftligaen er den øverste herredivisjonen for ishockey i Norge og administreres av Norges Ishockeyforbund. I Champions Hockey League, der sponsornavn er ulovlige, er det offisielle navnet Ligaen. Kraftsalgselskapet Fjordkraft har vært hovedsponsor av ligaen siden 2020/21-sesongen. Ligaens navn var GET-ligaen fra 2007 til navnebytte i 2020. Serien har tidligere hatt navnene Hovederien (1934/35-1960/61), ''1. divisjon (1961/62-1989/90), Eliteserien (1990/91-2003/04) og UPC-ligaen'' (2004/05-2006/07) og GET-ligaen (2007/08-2019/20).
Fjordkraftligaen består av 10 lag som spiller fem kamper mot hver motstander i løpet av sesongen, som strekker seg fra høst til vår. Dermed spiller hvert lag 45 kamper i løpet av en sesong. Lagene rangeres etter antall poeng (tre for seier i ordinær tid, to for seier på overtid, ett for tap på overtid, og null for tap i ordinær tid) ved sesongslutt. Hvis to eller flere lag ender med samme poengsum, blir plasseringen avgjort av innbyrdes resultater.
Vinneren blir kåret som seriemester, og kvalifiserer seg sammen med de sju neste lagene til Norgesmesterskapet. De to svakest plasserte lagene ved sesongslutt må spille mot lagene som ender på de to øverste plassene i 1. divisjon.
1. divisjon ishockey for herrer
1. divisjon ishockey for herrer er den nest øverste divisjonen i ishockey i Norge etter Fjordkraftligaen. 1. divisjon var navnet på norsk ishockeys øverste divisjon fra 1961/62 til 1989/90, før den fikk navnet Eliteserien (1990/91-2003/04), UPC-ligaen (2004/05-2006/07), Get-ligaen (2007/08-2019/20) og Fjordkraftligaen (2020/21-).
For å spille i 1. divisjon, så må det spilles kvalifiseringsrunder med de to dårligste i 1. divisjon og de to beste lagene i 2. divisjon. Fram til Sesong 2011/12, trengtes det ikke noen lisens for å spille i 1.divisjon. Lagene måtte likevel søke Norges Ishockeyforbund om godkjennelse for å spille i ligaen.
Opprykk
Det er ikke mulig å rykke direkte opp til Fjordkraftligaen. De to beste lagene fra 1. divisjon og de to dårligste fra GET-ligaen spiller et internt seriespill med hjemme- og bortekamper. De to lagene med flest poeng får spille i GET-ligaen kommende sesong, mens de to dårligste må spille i 1. divisjon. Fra 2020/21-sesongen vil de fire beste fra grunnspillet i 1. divisjon spille internt om de to plassene i kvalifiseringen.
Nedrykk
Det er ikke mulig å rykke direkte ned til 2. divisjon ishockey for menn. De to beste lagene fra 2. divisjon og de to dårligste fra 1. divisjon spiller et internt seriespill med hjemme- og bortekamper. De to lagene med flest poeng får spille i 1.divisjon kommende sesong, mens de to dårligste må spille i 2. divisjon.
Opprykk
Det er ikke mulig å rykke direkte opp til 1. divisjon. De to beste lagene spiller internserie mot de to nederste lagene i 1. divisjonsspill. De to beste av disse fire lagene rykker opp.
Eliteserien Kvinner
Ligaen består av fem lag hvor vinneren av seriespillet blir Eliteseriemester og sammen med 2.-plassen blir direkte kvalifisert til semifinalen av Norgesmesterskapet i ishockey for kvinner. De andre tre lagene spiller kvartfinaler sammen med ett lag fra 1. divisjon.
Ole-Jacob Libæks pokal ble utdelt til Eliteseriemesteren i 1998, 1999, 2001, 2010, 2011 og 2012, mens vinneren i 2000 i stedet ble kåret som Norgesmester og utdelt Kongepokalen.
Foran 2012/13-sesongen ble Ole-Jacob Libæks pokal erstattet med en ny Eliteseriemesterpokal.
Sprint-NM på skøyter junior 2002
Sprint-NM på skøyter junior 2002 ble avholdt på Risenga kunstisbane i Asker 12.–13. januar 2002. Teknisk arrangør var Asker Skøyteklubb.
Juniornorgesmestere i sprint ble Mari Hemmer, Aktiv SK for damene, og Even Wetten, Hamar IL for herrene.
DZ
DZ, Dz, dZ og dz kan bety:
Fuensanta-demningen
Fuensanta-demningen er en demning for flomkontroll i provinsen Albacete (region Castilla-La Mancha), i det sentrale-sørøstre Spania. Det ligger i elva Segura i kommunen Yeste. Dette er den øverste demningen i elva Segura.
Bengt Martin Olsen
Bengt Martin Olsen (født 1. desember 1943 i Vardø) er en tidligere norsk journalist og politiker for Arbeiderpartiet. Han er oppvokst i Vardø og arbeidet blant annet i avisene Finnmarken og Finnmark Dagblad. Siden ble han informasjonsansvarlig i Oslo Arbeiderparti og stortingsmedarbeider for A-pressen før han kom til Bergen og arbeidet som redaksjonssekretær i Bergens Arbeiderblad, med ansvar for samfunns- og politisk stoff, fra 1970 til 1980. Han var varaordfører i Bergen fra 1988 til 1989 og ordfører fra 1. april 1989 til 31. oktober 1995. Varaordfører i denne perioden var først Arne Mikael Landro (KrF) 1. mai 1989 – 31. mai 1991 og siden Ingmar Ljones (KrF) 1991-1994. Bengt Martin Olsen ble medlem av Bergen bystyre i 1975. Han var kommunalråd (dvs heltidspolitiker) 1980-1988, formann i Sosialstyret 1980-1983, formann i Hovedutvalg for helse og sosiale tjenester 1984-1987 og varaordfører 1988-1989.
Blant store saker i Bergen i Bengt Martin Olsens tid som ordfører var åpning av Høyteknologisenteret (1989), Askøybrua, Damsgårdstunnelen og Olsviktunnelen tatt i bruk (1992), TV 2 ble etablert i Bergen og startet sine hovedsendinger (1992) og Nordhordlandsbrua ble tatt i bruk (1994).
Bengt Martin Olsen satt ti år i sentralstyret til Arbeiderpartiet. Han har vært ansatt i rekrutteringsselskapet Mercuri Urval og medeier i GBH Partners sammen med Grete Knudsen.
Cartoons
Cartoons er en dansk musikkgruppe som kaller seg selv «verdens største tegneserieband». Med over to millioner solgte CD-er er Cartoons et av de bestselgende danske band noensinne. De har mottatt både Grammy og Dansk Eksportpris og hatt to topp-ti hits i England samt medvirket i over 100 TV-show.
Bandets medlemmer har disse pseudonymene: Boop, Buzz, Puddy, Shooter, Sponge og Toonie.
Inneklemt arbeidsdag
Et nærmest kronisk eksempel på en sånn inneklemt arbeidsdag kan man se på fredagen etter Kristi himmelfartsdag (i denne artikkelen forutsettes det at lørdag er fridag). Inneklemte arbeidsdager er hovedsakelig mandager og fredager, på grunn av at helgen er faste fridager. I Norge vil følgende ni datoer være forutsigbare inneklemte arbeidsdager:
Disse ni forskjellige datoene kan av strukturelle grunner ikke forekomme mere enn fire ganger pr. kalenderår, men alle kalenderår vil ha en av disse.
I tillegg vil det komme en inneklemt arbeidsdag ved disse kombinasjonene:
Steinar Pettersen
Steinar Pettersen (født 29. april 1945) er en tidligere fotballspiller fra Drammen. Han spilte for Strømsgodset i perioden 1962–1975. Han spilte 282 obligatoriske kamper og scoret 234 mål. Han spilte 6 A-landskamper for. Pettersen var også en fremragende bandyspiller, og var med på det norske landslaget som tok sølv i VM i Moskva i 1965. I bandy scoret han alle målene i NM-finalen da Strømsgodset slo Sparta 4-0 i 1962. Han var da 16 år gammel. Han vant NM 6 ganger i bandy med Strømsgodset og fikk totalt 29 landskamper.
Det er reist en skulptur av Steinar Pettersen på Marienlyst i Drammen.
Nordvesttyskland
Nordvesttyskland er benevnelsen på et geografisk område som omfatter en stor del av nordtyskland innenfor grensene til det gamle Vest-Tyskland. Begrepet benyttes vanligvis til å oppsummere området som omfatter bystaten Bremen, Niedersachsen vest for elven Weser og området øst for Bremen, og det historiske landskapet Westfalen innenfor den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen, især Münsterland og Ostwestfalen-Lippe.
Harry Potter samlekortspill
Harry Potter samlekortspill (Harry Potter Trading Card Game) er et strategisk samlekortspill utgitt av Wizards of the Coast på lisens fra Warner Bros. i 2001. Spillet har utgangspunkt i Harry Potters magiske verden, skapt av forfatteren J.K. Rowling og er en forenkling av det populære samlekortspillet Magic: The Gathering, utgitt av samme forlag.
Spillet ble lansert med brask og bram i Guildhall Art Gallery i London 7.august 2001, da ca. 500 personer fra hele Europa prøvde spillet for første gang.
Wizards of the Coast hadde kanskje regnet med at Harry Potter-navnet skulle selge spillet uten for mye annen markedsføring. Men selv om spillet fikk mange tilhengere, tok interessen aldri helt av. Dette kan ha vært en medvirkende årsak til at forlaget stoppet produksjonen etter at den femte og siste serien kom ut i oktober 2002.
Slik spiller man
To spillere spiller mot hverandre med hver sin kortstokk (deck) med 60 kort + en karakter fra Harry Potter-bøkene. Man spiller med ulike typer kort: kunnskapskort (lessons), vesen (creatures), tryllekort (spells) og ulike spesialkort. Med hjelp av ulike magiske vesen (creature-kort) og tryllekort skal man gjøre skade på motstanderen. Hvor mye skade avhenger av hva slags kort man spiller med. Den som først har fjernet alle kortene i motstanderens deck har vunnet spillet.
Utgitte serier
1. Grunnsettet – Harry Potter Trading Card Game (116 kort) (August 2001)
2. Utvidelse – Quidditch Cup (80 kort + 30 Foil eller Hologram Portrait Premium rares) (November 2001)
3. Utvidelse – Diagon Alley (80 kort + 30 Foil eller Hologram Portrait Premium rares) (Mars 2002)
4. Utvidelse – Adventures at Hogwarts (80 kort + 30 Foil eller Hologram Portrait Premium rares) (Juni 2002)
5. Utvidelse – Chamber of Secrets (140 kort + 55 Foil eller Hologram Portrait Premium rares) (Oktober 2002)
Turneringer og mesterskap
Det ble arrangert en rekke turneringer og mesterskap rundt i verden i årene 2001-2003. Men da det ikke ble produsert nye kort, dabbet interessen etter hvert av. Det fins imidlertid ennå grupper som holder spillet levende og turneringer arrangeres fortsatt fra tid til annen. NM ble arrangert for første og eneste gang i 2002. Etter lokale kvalifiseringer rundt i landet var 26 spillere samlet til finalespill i Oslo. Oddbjørn Nødland fra Dirdal i Rogaland ble Norgesmester.
Kokaetylen
Kokaetylen er etyl-esteret til bensoylekgonin. Det er kjemisk beslektet med kokain som er det tilsvarende metyl-esteret. Kokaetylen blir dannet i kroppen når kokain og alkohol har blitt konsumert samtidig: transesterifikasjonen blir katalysert av karboksylesteraser i leveren. Det forekommer ikke naturlig i koka-blader.
Kokaetylen har liknende euforiske egenskaper som kokain men bevarer sin virkning i kroppen lenger. Enkelte undersøkelser antyder at det er mer toksisk enn kokain selv, særlig for hjertet.
Storfjorden (Svalbard)
Fjordens begynnelse i sør oppgis enten å være mellom Boltodden på Spitsbergen og Kvalpynten på Edgeøya (lengden på 132 km er regnet herfra), men noen kilder oppgir at fjorden starter lenger sør, mellom Kikutodden på Sørkapp Land i vest og Tusenøyane sør for Edgeøya i øst. På sørsida av Edgeøya går Tjuvfjorden inn mot nordøst. Den nordligste delen av Storfjorden, som ligger mellom Olav V Land og Barentsøya kalles Ginevrabotn. Mellom Barentsøya og Edgeøya går Freemansundet østover til Olgastredet. På Spitsbergen grenser Storfjorden til Heer Land og Sabine Land.
Gwangyeoksi
Gwangyeoksi (hangul: 광역시, hanja: 廣域市) betyr «metropol» eller «storby» og er sammen med «teukbyeolsi» (spesialby), «do» (provins) og «teukbyeoljachido» (spesiell selvstyrt provins) den primære administrative inndelingen i Sør-Korea.
Storfjorden (Svalbard)
Storfjorden ble tidligere kalt Wybe Jans Water, etter den frisiske hvalfangeren Wybe Jansz van Stavoren. Fjord ble første gang nevnt under dette navnet i 1620.
Gwangyeoksi
Sør-Korea har seks metropoler: Busan, Daegu, Incheon, Gwangju, Daejeon og Ulsan. Gwangju og Daejeon er deretter inndelt i «gu», mens de øvrige byene er både oppdelt i de mer urbane «Gu» og i mindre urbane områder «gun». «Gu» er igjen er inndelt i «dong».
Storfjorden (Svalbard)
Storfjorden var 21. februar 2008 episenter for det største jordskjelvet som er registrert i Norge, med en styrke på 6,2 på Richters skala.
Harald Heyerdahl
Harald Heyerdahl (født 7. september 1824 i Kristiansand, død 12. juli 1886 på Fåberg ) var en norsk jurist og politiker. Heyerdahl var overrettssakfører i Vang fra 1856. I 1862 ble han valgt til kommunens ordfører, men ble så valgt inn på Stortinget, hvor han satt til 1864.
Han tok over Mæhlum gård i Furnes i 1853, og drev gården i 17 år.
Sammen med en annen brukseier i Furnes, Thore Bjerke, tok han over Salsgodset i Fosnes i 1858. Etter å ha tapt en del penger trakk de seg ut i 1865.
I 1875 tok han over Teien gård i Tønsberg, som han drev til 1879 og eide til 1883-84.
Far til Ragna Hørbye.
Howard Greenfield
Howard Greenfield (født 15. mars 1936 i New York, USA, død 4. mars 1986) var en amerikansk låtskriver.
Sammen med komponisten og sangeren Neil Sedaka skrev han over 500 sanger fra 1952 og frem til sin død i 1986. Blant låtene finnes blant andre «Breaking Up Is Hard To Do», «Calendar Girl», «Happy Birthday Sweet Sixteen», «I Go Ape», «I'm a Song (Sing Me)», «Is This the Way to Amarillo», «Little Devil», «Love Will Keep Us Together», «Next Door to an Angel», «Stairway To Heaven», «Stupid Cupid» i tillegg til den meget kjente «Oh! Carol».
Greenfield samarbeidet også med en rekke andre komponister som for eksempel Roy Orbison («Claudette»), Carole King («Crying In The Rain») og Jack Keller («Everybody's Somebody's Fool»).
Thailand under Sommer-OL 2004
Thailand under Sommer-OL 2004. Førtito sportsutøvere, tjuefire menn og atten kvinner fra Thailand deltok i tretten sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. Thailand, som deltok for trettende gang i et sommer-OL, kom på 25.-plass med tre gull-, en sølv og fire bronsemedaljer.
Gimle terrasse (Oslo)
Gimle terrasse (1-9, 2-14) er en gate på Gimlehøyden i bydel Frogner i Oslo. Gaten skrår nordvestover fra Sophus Lies gate, krysser Fritzners gate ved den amerikanske kirken, dreier rett vest og krysser Thomas Heftyes gate før den ender i en blindvei.
Gimlenavnet kommer av den løkken som en gang var her. Løkkehuset står fortsatt og har adresse nr. 1. For øvrig består bebyggelsen av en rekke tomannsboliger fra 1912 og statstjenestemannsboliger fra 1920-tallet samt en bygård fra 1919 som senere er ombygget.
James Guthrie (politiker)
James Guthrie (født 5. desember 1792 i Bardstown i Nelson County i Kentucky, død 3. mars 1869 i Louisville) var en amerikansk demokratisk politiker. Han var finansminister under Franklin Pierce fra 1853 til 1857.
Guthrie var advokat av yrke. Han var også leder for Louisville and Nashville Railroad, og var med på å grunnlegge University of Louisville, der han også var rektor en periode.
Grethe Aasved
Utdannelse
Aasved er utdannet lege fra Universitetet i Oslo i 1985, er godkjent spesialist i psykiatri og har også lang erfaring fra indremedisin. Hun har videreutdanning innen Styrekompetanse, og gjennomført lederutviklingsprogram ved INSEAD.
Yrkesliv
I 2002-2007 var hun direktør for samfunnskontakt i Pfizer AS. Før det var hun generalsekretær for den Europeiske legeforening (Comité Permanent des Médecins Européens / Standing Committee of European Doctors (CPME)) i Brussel. Hun var i 1996 – 1999 visepresident i Den norske legeforening og leder for Yngre legers forening.
Aasved har over ti års erfaring fra ulike stillinger i det offentlige helsevesenet, har sittet i en rekke helserelaterte styrer og råd og innehatt ulike verv.
Marianne Andersen
Marianne Andersen (født 27. mars 1980 i Drammen) er en norsk orienteringsløper. Hun representerer Kristiansand Orienteringsklubb. Tidligere har hun representert Fredrikstad Skiklubb, Konnerud Idrettslag, Nydalens Skiklub og NTNUI. Andersen løper for det norske landslaget og er verdensmester i stafett.
Karriere
Marianne Andersen blir regnet som en av Norges beste kvinnelige orienteringsløpere gjennom mange år og har en rekke toppresultater i NM og i internasjonal sammenheng. I 2009 løp hun på det norske laget som vant VM-gull i stafett i ungarske Miskolc. Hun løp ankeretappen og kunne selv løpe Norge inn til gull etter at Betty-Ann Bjerkreim Nilsen og Anne Margrethe Hausken hadde fullført sine etapper.
I VM-sammenheng har hun til sammen ett gull, ni sølv og fire bronse, totalt 14 medaljer. Fra EM har Andersen tre sølvmedaljer å vise til.
I 2006 ble hun tildelt idrettsstipend fra Buskerud fylkeskommune samtidig som hun ble nominert under kategorien Åpen klasse til Idrettsgallaen 2007.
1-2-3
1-2-3 kan referere til:
Malinche
Malinche (født 1496 eller 1505, død 1529), også kjent som Malintzin, Malinalli eller Doña Marina, var en aztekisk kvinne som hjalp Hernán Cortés som tolk under den spanske erobringen av Aztekerriket 1519.
Hun var som ung blitt solgt som slave til mayaene i Tabasco på grunn av intriger blant den aztekiske adelen. Da den spanske ekspedisjonen ankom Tabasco i 1519, utløste det en væpnet konflikt mellom de lokale mayaene og spanjolene. Kamphandlingene førte til at mayaene ba om fred, og under fredsforhandlingene overbragte mayaene spanjolene 20 unge kvinner som tegn på vennskap. Blant kvinnene var Malinche. På grunn av sin bakgrunn snakket hun både maya og nahuatl, aztekernes språk. I Hernán Cortés sitt mannskap befant det seg en mann ved navn Aguilar som hadde vært fange hos mayaene i 8 år på Yucatanhalvøya etter et forlis. Hernán Cortés fikk kjøpt ham fri ved sin ankomst dit. Aguilar snakket maya, og ble satt til å lære Malinche spansk. Malinche var en lærevillig elev. Etter kort tid snakket hun godt spansk, og under invasjonen av Aztekerriket var hun sammen med Aguilar alltid ved Cortés sin side og oversatte det som ble sagt mellom språkene, fra spansk til aztekisk og fra aztekisk til spansk, med støtte fra Aguilar. Hun forklarte også Cortés hvordan aztekerne tenkte, og sørget for at budskapet Cortés ønsket å få fram ble formidlet slik at det fikk den ønskede virkning. Det var klart at Malinche identifiserte seg mer med spanjolene enn med aztekerne. Man antar at den traumatiske hendelsen med at hun ble solgt som slave til mayaene av sine egne noen år tidligere muligens skapte en avstand til sitt eget folk. Hun fikk stor betydning for spanjolenes raske og effektive erobring av Aztekerriket, ettersom Cortés hele tiden gjennom Malinche var oppdatert om aztekernes tanker og hensikter, mens aztekerne selv kunne holdes i mørke.
Malinche ble æret av den spanske erobringsmakten og fikk tittelen Doña Marina, og ble også beundret og vist ærefrykt av den indianske befolkning. I mange år var hun Hernán Cortés sin elskerinne, og fødte ham en sønn som fikk høy status i Mexico by. Doña Marina selv døde tidlig av sykdom, på samme måte som over 85 % av befolkningen, som følge av de nye sykdommene europeerne bragte med seg.
I dagens Mexico blir Malinche sett på som en forræder mot sitt eget folk, og har mistet den heltestatus hun hadde til langt ut på 1800-tallet. I dag er en stor majoritet av befolkningen mestiser, og de identifiserer seg med de stolte aztekerne. Med innføring av demokrati er det ikke lenger den spanske overklassen som har definisjonsmakten, men mestisene.
Vadonitoxotus
Utbredelse
Arten er endemisk for Madagaskar.
Anything for Love
Anything for Love er et musikkalbum med Linda Kvam. Albumet ble utgitt den 4. oktober 2010.
Analepse
Analepse (av gresk analambanein, «gripe tilbake») betegner i narratologien en form for anakroni, dvs. avvik fra kronologisk framstilling i fortellende tekster. I mer uformelle sammenhenger brukes helst tilbakeblikk om det samme fenomenet.
En analepse er et innslag i teksten som forteller om begivenheter som har funnet sted før det punktet i historia der fortellinga i øyeblikket befinner seg. Det motsatte, at en går framover i historia, kalles prolepse eller frampek.
Genettes tre varianter av analepse
Den franske litteraturteoretikeren Gérard Genette opererer med tre ulike typer av analepse: ekstern, intern og blandet.
Den eksterne analepsen griper tilbake til hendelser som befinner seg utenfor hovedfortellingen, mens den interne viser til en hendelse som tidsmessig befinner seg innenfor, det vil si etter hovedfortellingens begynnelse. Den blandede analepsen er mer kompleks: også denne viser til hendelser utenfor hovedfortellingen, men forskjellen er her at hendelsene i innslaget på ulike måter får konsekvenser for subjektene i hovedfortellingen, for eksempel i form av endring av karakter.
I omtale og analyse av film brukes ofte det engelske uttrykket flashback.
Jernbane i Liechtenstein
Jernbanen i Liechtenstein består av en bane på kun 9,5 kilometer. Den driftes av det østerrikske jernbaneselskapet ÖBB. Mellom Buchs i kantonen Sankt Gallen i Sveits og Feldkirch i Vorarlberg i Østerrike ligger stasjonene Schaan-Vaduz, Forst Hilti og Nendeln i Liechtenstein og Tisis, Gisingen og Altenstadt i Østerrike. Tisis ligger ved grenseovergangen Schaanwald (Liechtenstein)/Tisis (Østerrike). Banen blir trafikkert av blant annet lokaltog.
Til stasjonen Schaan-Vaduz i Schaan går det korresponderende busser fra hele Liechtenstein, ikke minst fra hovedstaden Vaduz, som ligger cirka 3 kilometer sør for Schaan. (bildet)
Jernbanen ble bygget på slutten av 1800-tallet da Liechtenstein var i union med Østerrike-Ungarn angående tollsatser, frimerker, valuta og så videre. Østerrikerne bygde således fyrstedømmets eneste jernbane. Etter første verdenskrig da Østerrike hadde havnet i en kaotisk situasjon valgte Liechtenstein å knytte seg til Sveits i stedet og brøt derfor det meste av sin politiske tilknytning med Østerrike. Som en konsekvens måtte man derfor vise pass ved alle tollstasjoner mellom Østerrike og Liechtenstein i stedet for mellom Liechtenstein og Sveits. Jernbanen mellom Schaan i Liechtenstein og Feldkirch i Østerrike er et av de gjenværende minnene om unionen mellom fyrstedømmet og Østerrike.
Joseph Campbell
Joseph Campbell (født 26. mars 1904 i White Plains i New York, død 31. oktober 1987 i Honolulu på Hawaii) var en amerikansk professor, forfatter og foredragsholder, med sammenlignende mytologi som hovedområde.
På 1960-tallet skrev han The Masks of God i tre bind, som inneholder en oversikt og sammenligning mellom samtlige verdensreligioner. Hans kanskje mest innflytelsesrike bok er Helten med tusen ansikter (engelsk tittel The Hero with a Thousand Faces, første gang utgitt 1949, norsk utgave 2002) hvor forfatteren diskuterer sin teori om den arketypiske heltens reise som kan gjenfinnes i verdens mytologier og hvor hans begrep monomyte står sentralt for de grunnleggende mønstre som Campbell mener å ha avdekket.
Helten og monomyten
Rollen til den mytologiske helt figurer i stor grad i Campbells komparative studier. I 1949 i Helten med mange ansikter introduserte Campbells begrepet monomyte, et begrep som var inspirert fra hans studier av den irske forfatteren James Joyce, og som kartla en del arketypiske mønstre som Campbell mente å gjenkjenne. Helter var viktige for Campbell etter de overbrakte universelle sannheter for ham om ens personlige erkjennelse og oversanselighet, ens rolle i samfunnet og relasjonene mellom de to.
Liselotte Neumann
Liselotte «Lotta» Neumann (født 20. mai 1966 i Finspång i Östergötland) er en svensk profesjonell golfspiller.
Neumann prøvde seg som liten på mange ulike ballsporter, blant annet fotball, men det ble golfen som skulle bli hennes valg. I 1978 vant hun som 12-åring sin første juniorkonkurranse, Colgate Cup, og da hun var 15 år ble hun svensk seniormester. Hun vant ytterligere svenske mesterskap- og juniorseirer før hun ble profesjonell på Ladies European Tour 1985. 1988 kom hun med på den amerikanske LPGA-touren og ble samme året den første svenske golfspilleren som vant en major, US Women's Open.
Neumann har alltid holdt god kontakt med sin hjemmeklubb, Finspångs GK, og har flere ganger budt inn verdensklassespillere til klubben.
Neumann spilte i Solheim Cup i 1990, 1992, 1994, 1996, 1998 og 2000.
Le Savant et le Chimpanzé
Le Savant et le Chimpanzé er en fransk stumfilm fra 1900, regissert av Georges Méliès.