cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1968 – 500 meter herrer
Rekorder
Det ble ikke satt noen ny olympisk rekord under øvelsen.
Verdens bokdag
Verdens bok- og opphavsrettsdag (også kalt verdens bokdag) en FN-dag som markeres 23. april. Det ble vedtatt av generalforsamlingen til FNs organisasjon for utdanning, vitenskap, kultur og kommunikasjon (UNESCO) i 1995.
Målet med verdens bok- og opphavsrettsdag er å markere bokens rolle i samfunnet, boken som uttrykksform, for språklig og kulturelt mangfold, for utdannelse og for kommunikasjon.
Verdens bok- og opphavsrettsdag baserer seg på en gammel tradisjon fra Barcelona, hvor man hvert år på samme dag setter byen i bokens tegn. Datoen har symbolverdi da både Cervantes, Shakespeare og Garcilaso de la Vega døde på denne dagen i 1616.
Verdens bok- og opphavsrettsdag blir feiret i mer enn hundre land over hele jorden.
I Norge har man feiret verdens bok- og opphavsrettsdag siden 1997. Dagen blir markert av bokhandlere, bibliotek og skoler i hele landet.
Forsøksrådet for skoleverket
Forsøksrådet (for skoleverket) ble opprettet ved lov 8. juli 1954. Hovedoppgavene var å bistå Kirke- og undervisningsdepartementet med råd, initiativ og tilsyn vedkommende forsøksvirksomheten i skolene.
Organisasjon
Rådet fikk sju (senere ni) medlemmer og en forsøksleder, oppnevnt av Kongen i statsråd for henholdsvis tre (fire) og fem år av gangen. Tre medlemmer dannet et arbeidsutvalg. Forsøkslederen kom etterhvert til å stå sentralt i reformarbeidet og styrte rådets kontor, som senere fikk egen kontorsjef. Sekretariatet ble etter hvert sterkt utbygd og hadde rundt 1980 ca. 50 heltidsansatte. Av disse var vel 30 skolekyndige spesialister.
Oppgaver
Fram til slutten av 1960-årene var Forsøksrådet i særlig grad opptatt av forsøk i tilknytning til den niårige grunnskolen (linjedelt ungdomsskole), jf. lov 10. april 1959 om folkeskolen og lov 13. juni 1969 om grunnskolen. Hertil kom reformer innen lærerutdanningen. Senere kom de andre skoleslagene – gymnas, yrkesskoler, videregående skoler og spesialskoler – sterkere med i forsøksvirksomheten. Rådet avga årlig melding til Stortinget (også publisert i «Norsk Skole»), og utga tidsskriftet «Forsøksnytt» 1970-1984, samt publikasjonene «Forsøk og reform» 1956-1979 og «Informasjon om forsøksarbeid» 1969-1984.
Bærflækkdagan
Bærflækkdagan i Røyrvik er en årlig kulturfestival arrangert rundt sankthans.
Første gang Bærflækkdagan ble arrangert var i 1989, siden da har bygdedagene gått av stabelen hvert eneste år. Bærflækkdagan har en tradisjonell ramme som bygdedager flest med bodsalg, martna, konserter, fest om kvelden og godt folkeliv med arrangementer for hele familien – likevel har dagene lokalt preg, og synliggjør Røyrvik som fjellkommune.
Forsøksrådet for skoleverket
Avslutning
I juni 1982 vedtok Stortinget å oppheve forsøksloven. Det ble satt opp en avviklingsplan for Forsøksrådet, og det ble formelt nedlagt pr. 31. desember 1984 (det eksisterte et eget Avviklingssekretariat i 1985). Noen uavsluttede prosjekter ble overført til Grunnskolerådet og Rådet for videregående opplæring.
Arkiv
Arkivet etter Forsøksrådet for skoleverket finnes i Riksarkivet.
Bærflækkdagan
Kunstneren Alfhild Vekterli skapte bærflekkene i form at en tegning, (to barflekker - bar for snø), som ble brukt i logoen som Berit C. Fiskum laget designet til. Morten Bustadmo vant i sin tid navnekonkurransen til arrangementet - Bærflækkdagan.
Målsettingen med arrangementet uttrykkes vel best med den Bærflækkslåtten (tekst og melodi ved Rune Clausen):
Hässelby-Vällingby (bydelsområde)
Bydelsområdet har drøyt 59 000 innbyggere.
Bærflækkdagan
Kæm e det som kain gå på ski
te medtsommars feiring med kjæmpegli
Det e vi –
som bor i mellom Nordland og Li.
Europeiske jøder for en rettferdig fred
Europeiske jøder for en rettferdig fred (engelsk: European Jews for a Just Peace, EJJP) er en sammenslutning av en rekke jødiske grupper og organisasjoner i Europa som arbeider for en rettferdig fred mellom jøder og palestinere, gjennom å kreve at Israel endrer sin politikk overfor palestinerne og at verdenssamfunnet legger press på Israel. Organisasjonen ønsker en umiddelbar slutt på den israelske okkupasjonen av Vestbredden, Gaza og Øst-Jerusalem, opprettelse av en palestinsk stat og anerkjennelse av 1967-grensene, samt at Israel tar på seg ansvaret for det palestinske flyktningeproblemet som ble skapt gjennom Israels etniske rensning av arabere på 1940-tallet. Organisasjonen mener at Israel må anerkjenne flyktningenes rett til å vende tilbake til hjemmene sine som en menneskerett. Videre støtter organisasjonen ikke-voldelig motstand mot den israelske okkupasjonen, bl.a. gjennom oppfordring til boikott.
Bærflækkdagan
Kæm e det som plukke blomster små
med huv og ullboks og våtta på
som bor i mellom Nordland og Li
Refreng
Bærflækkdagan – ha kommi te oss
Fer å bli en tradisjon i mange år
å ta ei feiring fer den sommar´n som vi får
Oppi Røyrvik har vi vældig mytji snø.
Men mellom snøflækkan – der e itj bygda dø!
Nei - det våres det grønnes og natta bli som dag
Når vi samles fer å ha det bra i lag
Kæm har pigga i gummi'n sin
Fer å ta sæ fram – så itj hjulan spinn
som bor i mellom Nordland og Li Kæm juble høgest over snø´n som gikk
Og kæm bli hoppanes gla fer et vepsestikk
Å det passe sæ godt når det e Juni og vår,
Blank-Ola
Liv og virke
Ola var sønn av Tolleiv Olsson Skjerveim, som tok gården Uppsata etter sin far rundt 1673. Da faren døde, fulgte Ola med moren til gården Myro, og ble en periode kalt Ola Myre. Etter dette bodde han en stund på Hamarsbøen før han giftet seg med Ragnhild Ellingsdotter Villand, datter av bygdehøvdingen Elling Nilsson Villand. Ola satt på Villand til han døde.
Blank-Ola handlet over fjellet til Vestlandet, og stoppet ofte på Kløkk. Der står det en stein etter han, der han pleide sitte og skrive kjøpebrevene sine, med initialer og årstallet 1711. Slik var Ola rikere enn mange i Hallingdal på den tiden. På Kløkk samlet han hester, og drev dem vestover til blant annet Sogndal og Lærdal.
Sagnet om neveslaget
I Sogndal kom Ola ut for det han er mest kjent for. De fleste fortellinger om Ola minnes neveslaget i Sogn. Rikard Berge gjengir det slik:
«I Sogndal kom ei kjempe og vilde gjeva han stryk. Men Ola slo ihel kjempa på flekken. Sume seier han berre svimeslo han. Skrivaren la i ei bot på tre tjuge. «Nu mener jeg vi skal få knapperne ut av bukserne og spænderne av skoene på Blank-Ola!» sa skrivaren. Ola la upp pengane som ingenting var. «Ko kåsta ait nevaslag?» seier han. «Ti daler, min mann,» sa skrivaren. Ola svarpa skrivaren under bordet, gjorde hallingkast. «Enno sita spennudn` i skodno å knappadn i klæo på`o Blank-Ola!» sa han, drog so heim, tente halvfjorde tjuge den gongen.»
Noen varianter har også med replikkvekslingen mellom Ola og skriveren:
«Ko kosta ait nevaslag? spurde Ola. Tie dalar, min mann, svara skrivaren. Kann`n slå kem`n vil då? spurde Ola. Ja, sa skrivaren, og Ola slo skrivaren ende ned.»
Lars Reinton fører bevis for at hendelsen er best tidfestet til Blank-Ola, selv om fortellingen er knyttet til mange andre kjempekarer, fra Lista til Gudbrandsdalen.
Barn og familie
Ola hadde tre barn utenom ekteskap før han giftet seg, det første kom i 1704, med Birgit Aslesdotter Gjivsjord. I 1714 fikk han en sønn med Ragnhild Villand, som han ble gift med, og samme året fikk han et barn med Kari Olsdotter Mehus. For de utenomekteskapelige barna sine måtte Ola bøte til lensmannen i Ål flere ganger, og lensmannen var stadig etter ham med søksmål. I 1707 ble han etterlyst fordi han ikke hadde gjort opp for moren til barnet, Birgit Aslesdotter. Hun satt på vann og brød på samme tid for å ha født "i dølgsmål".
Neste gang dette hendte var moren nettopp Ragnhild Villand, og nå måtte Ola betale leiermål eller gifte seg med henne. Tinget på Leksvol skrev ned:
«Ole Tollefsen og Ragnil Ellingsdatter Villand efter prestens attest vil de ægte hin anden hvilchet hd og ny for retten vedstaar saa snart hd faaer hendes forædris samtøche til at ægte hende.» Og slik ble det. Men Elling, faren til Ragnhild var akkurat da på Akershus festning for å sone for oppreisning, og Ola flyttet til Villand. Ikke lenge etter kom det til nok et barn, denne gangen med Kari Olsdotter Mehus. Ola måtte for retten igjen. Retten slo fast at Ola nå hadde fire «lausunger» i alt, med fire ulike jenter. Ola Mehus, faren til Kari, ble forlikt med Ola før han giftet seg med Ragnhild. Ola måtte bøte for Kari «for hendes æres krænckelse og til deris sammen auflede barns opdragelse 30 Rixdaler, som schal svares dend halfue del i høst og resten til vinteren.»
Ola ble endelig gift med Ragnhild 15. oktober 1716. De hadde allerede sønnen Tolleiv, som da var to år gammel. Ragnhild var på den tiden ca. 23 år gammel, Ola ca. 45 år.
Sønnene til Ola og Ragnhild er de fire eldste Villandskarene:
Etter at Ola døde, giftet Ragnhild seg med Ola Larsson Fossgard, og fikk fire sønner med ham.
Ushahidi
Ushahidi (swahili for vitne eller vitnesbyrd) er et nettsted som ble etablert etter Kenyas omstridte valg i 2007. Nettstedet mottok øyenvitnerapporter om vold sendt inn via e-post og tekstmeldinger og la det ut på et kart fra Google Maps. Ushahidi er også navnet på programvaren fra nettstedet som siden har blitt forbedret, og gjort tilgjengelig under en fri lisens.
Blank-Ola
Ettermæle
Det verserte lenge mange sagn om Blank-Ola. Han var så viden kjent at folk fortsatte å fortelle om han i lange tider etter at han var død. På bygdetunet i Ål ble sagnet om neveslaget gjengitt som spel, med ledende dansere frå Ål, i nyere tid.
Ushahidi
Ushahidi benytter Crowdsourcing for aktivister og var starten på det som nå benevnes som aktivistkartlegging, kombinasjonen av aktivisme, blogging og kartinformasjon. Ushahidi gir lokale aktivister en mulighet for å få ut sine rapporter med mobiltelefoner og internett, samtidig som det etableres et visualisert bilde av begivenhetene via et kart.
Blank-Ola
Ettermæle
Ola har mange etterkommere i Hallingdal.
Clive Burr
Clive Burr (født 8. mars 1957, død 12. mars 2013) var en britisk trommeslager, best kjent som en av de første trommeslagerne i det britiske heavy metal-bandet Iron Maiden. Han var bandets trommeslager på deres tre første album (om man ser bort fra demoen The Soundhouse Tapes), Iron Maiden, Killers og The Number of the Beast. Han ble erstattet av Iron Maidens nåværende trommeslager, Nicko McBrain, i desember 1982 på grunn av personlige problemer og en hektisk turnéplan, til tross for at han nettopp hadde blitt kåret som verdens tredje beste trommeslager av Kerrang!.
Burr fikk senere diagnosen multippel sklerose, og kostnadene forbundet med behandlingen av sykdommen påførte ham en stor gjeld. På grunn av dette arrangerte Iron Maiden en rekke konserter hvor inntektene gikk til Burr, og de var med på å opprette Clive Burr MS Trust Fund for å hjelpe ham ytterligere med hans økonomiske problemer.
Diskografi
Med Iron Maiden
Med Trust
Med Stratus (tidligere Clive Burr's Escape)
Med Gogmagog
Med Elixir
Med Desperado
Riek Machar
Riek Machar Teny Dhurgon (født 1953) ble utnevnt til første visepresident i den uavhengige republikken Sør-Sudan.
Machar giftet seg med Emma McCune, en britisk hjelpearbeider som døde i en bilulykke i Nairobi i 1993. Hun var gravid på tidspunktet for sin død.
Machar undertegnet fredsavtalen i Khartoum i 1997. Machar og hans gruppe gikk inn i Den nasjonale islamske front i Khartoum. Etter signeringen av denne avtalen ble Machar utnevnt til leder for den sør-sudanske hæren, en stilling han hadde frem til 2002. Fredsavtalen ga Sør-Sudan selvråderett på papiret og gjorde Marhar til assistent til Republikken Sudans president og president av Det Sørlige Sudans koordineringsråd (7. august 1997–31. januar 2000).
Trondheimsfjorden
Trondheimsfjorden er Norges tredje lengste fjord med sine 126 km fra Agdenes i Orkland kommune til Hjellbotn i Steinkjer kommune. Fjorden ligger i Trøndelag og strekker seg fra Ørland, sørøstover mot Trondheim, og derfra mot nordøst til Steinkjer. Det dypeste punktet er på 617 meter ved Agdenes. Fjorden har flere terskler som avgrenser naturlige bassenger. Fjorden er forgrenet med flere smale forbindelser mellom de ulike delene. På skråninger og i brede daler rundt fjorden er det rikt jordbruksland. Ytterøya er største øy i fjorden. Trondheimsfjorden har et samlet vannvolum på 235 km3. Gjennomsnittsdybden er 165 meter og vannoverflaten har et areal på 1420 km2.
Omtrent 70 % av befolkningen i Trøndelag bor ved fjorden. Fjorden var lenge den viktigste ferdselsåren i regionen, noe som gjenspeilet seg i den tidligere kommuneinndelingen. Deler av tidligere Agdenes kommune var lenge knyttet til hver sin av i alt tre kommuner på nordsiden av fjorden: Den opprinnelige Agdenes med Ørland; Lensvik med Rissa; og Ingdalen med Stadsbygd.
Biskop Johan Ernst Gunnerus gjorde fra 1758 naturhistoriske studier av fjorden og Gerhard Schøning drev omtrent på samme arkeologiske studier rundt fjorden. Studentoppgaver, doktorgradsavhandlinger og miljøundersøkelser har bidratt med kunnskap om fjorden. Gunnerus og vitenskapsselskapet i Trondheim innledet på 1700-tallet den marinbiologiske forskningen i Norge særlig med studier av Trondheimsfjorden. Trondhjem biologiske stasjon ble etablert i Heggdalen i 1900.
Distriktene omkring den indre delen av fjorden (omtrent nord for Stjørdal) kalles tradisjonelt Innherred (eller Innherad) også kalt Inntrøndelag, og de ytre områdene hørte til Uttrøndelag (omtrent det tidligere fylket Sør-Trøndelag). Grensene mellom disse områdene er ikke entydig.
Navn
Navnet Trondheimsfjorden skriver seg trolig fra Trondheimen som var det eldre navnet på området, og ikke fra det yngre bynavnet. Fjorden omtales med dette navnet i blant annet Snorre Sturlasons saga om Harald Hardråde. Leddet -fjord henger sammen med verbet fare og kan bety innfart eller gjennomfart. Trondheimsfjorden som helhet omfatter strekninger eller delområder med egne navn. Beitstadfjorden omtales dels som en egen fjord.
Geografi og geologi
Trondheimsfjorden har fire hovedterskler. Hovedtersklene er så dype at de generelt ikke hindrer god vannutveksling. Den ytterste danner relativt grunn områder ved Leksa og Storfosna og mellom Hitra og fastlandet. I fjorden er det en terskel ved Agdenes, en ved Tautra og en i Skarnsundet og disse deler fjorden inn i tre bassenger: Bassenget mellom Agdenes og Tautra er Ytterfjorden, mellom Tautra og Skarnsundet er Midtfjorden og Innerfjorden er innenfor Skarnsundet.
Innenfor terskelen ved Tautra er fjordbunnen på det dypeste 400–420 meter og danner der en relativt flat slette på begge sider av Ytterøya. De dype områdene er dekket av slam og leire, mens de grunn områdene nær land er det en god del finsand, sand og skjellsand blant annet langs Frosta. I Levangerbukta danner Eidsbotn en grunn arm av fjorden; Eidsbotn er 2 km2 og største dyp 7 meter, åpningen mot fjorden delvis blokkert av en molo. Borgenfjorden (også kalt Børgin) mellom Inderøy og Sparbu er en nesten avsnørt fjordarm som er forbundet med hovedfjorden gjennom Straumen og er 140 meter bred og 5 meter dyp; innenfor Straumen er Borgenfjorden rundt 15 meter dyp.
Beitstadfjorden er avgrenset av det smale Skarnsundet der det er en dyp terskel (140 meter) knapt 1 km nord for Skarnsundbrua; innenfor terskelen er det største dypet en slette på ned mot 250 meter. Beitstadfjorden har gjennomsnittlig dybde på 86 meter og et areal på 233 km2. Steinkjerfjorden er relativt grunn på rundt 100 meter. Hjellbotn i nord er en arm av Beitstadfjorden og forbundet med det 10 km lange Beitstadsundet som løper øst/nordøst fra Malm i Verran. Fra Beitstadfjorden mot sørvest går det smale og 14 km lange Verrasundet.
Ved Rissa er den relativt grunne Sundsbukta som gjennom den 2–3 meter dype Strømmen (Straumen) er forbundet med innsjøen Botn. Botn har lite vannutskifting og derfor hydrogensulfid i bunnvannet. Ved Røbergneset vider hovedfjorden seg ut og har armene Korsfjorden, Orkdalsfjorden og Gaulosen mot sør. Bunnen av disse fjordarmene er preget av leire og slam som tilføres av de store elvene Orkla og Gaula. Strekningen innenfor Røberg kalles Flakkfjorden som er opp til 20 km bred med en relativt flat bunn dekket av slam på 500–600 meters dyp.
Innover forbi Trondheim og Malvik kalles området Strindfjorden på 150 til 250 meters dyp. Mellom Munkholmen og Brattøra er det relativt grunn rygg på rundt 30 meters dyp. Utenfor Ladehammeren er bunnen dominert av sand og silt som fraktes av Nidelva. Innerste del av Strindfjorden går over i Stjørdalsfjorden med en liten terskel mellom Midtsandan og Skjervauran; Stjørdalsfjorden er et flatbunnet relativt grunt basseng med største dyp på 80–90 meter. Åsenfjorden mellom Frosta og Skatval har to stor og flere mindre armer og svært kupperte bunnforhold.
Fra Tautra til Ytterøya er fjorden 4–6 km bred og bunnen danner en flat slett av slam og leire på 400–420 meters dyp. Øya Tautra er 3,5 km lang og 1 km på det bredeste med 26 meter som høyeste punkt. Tautrasvaet er et grunt område mellom øya og Frosta, og der går vei til øya på en molo (fylling) anlagt i 1976 over svaet. Ved fjære sjø blottlegges store områder. Moloen stengte for tidevannsstrøm over svaet, og tidevannsstrømmene var trolig for sterke til at rovdyr (inkludert mink) kom seg til Tautra.
Innløpet ved Ørland–Agdenes er rundt 4 km bredt, men den vider seg ut innover og er ved Flakk–Rørvik 6,5 km og mellom Lade–Seter (Leksvik) 12,7 km.
Relativt stor tidevannsforskjell skaper en lang strandsone flere steder. Strendene rundt fjorden består av blant annet løsmasser og berg men det finnes ikke skjellsand av betydning eller sanddyner. For en stor del går berget rett i sjøen rundt fjorden, til dels med et smalt belte steiner og blokker. Slike harde strandberg er ofte dekket av lav, mens der berget forvitrer lett er det mer artsrikt. Sørvendte berg av grønnstein eller fyllit er bevokst av flest arter. De slakke strendene består for det meste av en blanding stein og grus som er delvis dekket av silt eller leire, dette er mest vanlig på øst- og sørsiden. På sør- og østsiden er det en del gruntvannsområder, mens det på nordsiden er brådypt med liten fjæresone.
Vann og strømforhold
Trondheimsfjorden blir som regel ikke særlig islagt. I kalde perioder kan det legge seg snø og is i strandkanten, og Beistadfjorden samt Borgenfjorden er mer utsatt for islegging. I 1881 var det 45 cm is på Beitstadfjorden, vanligvis blir det 10–13 cm is. Tilfrysing av Beitstadfjorden skyldes blant annet at det er relativt lite vertikal blanding av vannmasser slik at det i liten grad transporteres varme fra dype lag til overflaten utsatt for avkjøling. De dype delene av Trondheimsfjorden har en temperatur på 7–7,5°C hele året. Overflaten varmes opp utover sommeren og grensen for det kalde dypvannet synker.
Tersklene er relativt dype slik at Trondheimsfjorden og Trondheimsleia har god vannforbindelse med Norskehavet utenfor. Dypt vann fra Atlanterhavet renner inn i fjorden om vinteren og sprer seg langs bunnen og fortrenger lettere vann i fjordbassenget. Når vann fra storhavet blandes med fjordvannet kan saltholdigheten komme opp mot 3,48 % (havet har omtrent 3,5 % salt ). Innstrømmende vann fra havet har størst tetthet og vil vanligvis fortrenge og løfte opp bassengvann under terskelnivå i fjorden. Vann fra Atlanterhavet er mer oksygenrikt. Om høsten presses Den norske kyststrømmen inn mot kysten og samtidig har fjordvann på middels dyp (over terskler) ofte renn ut av fjorden og erstattes av kystvann; dette fører til at vann i fjordens øvre deler skiftes ut. I flomperioden tilfører elvene en betydelig mengde ferskvann (tilsvarende 5 meter tykt lag dersom fjorden hadde vært avstengt) som danner et tykt brakkvannslag på overflaten; dette brakkvannslaget holder seg ofte hele sommeren. Det er som regel et tydelig skille mellom brakkvann på toppen og helt saltholdig vann under. Om sommeren kan saltholdigheten i overflaten i ytre deler av fjorden være godt under 3,0 % og øke nedover i dypet til nær 3,5 % under 50 eller 100 meter. Store elver renner i flere deler av fjorden slik at brakkvannsjiktet er tydelig i hele fjorden. Vind og tidevann fører til omrøring slik at saltnivået sjelden er under 1,5 % i overflaten sammenlignet med indre deler av Sognefjorden der overflatevannet i perioder er uten salt.
Fotosyntese hos organismer i vannet produserer oksygen og når denne produksjonen (på grunn av algeoppblomstring) overstiger heterotrofe organismers forbruk av oksygen vil overflatevann bli overmettet. I Trondheimsfjorden er overmetning vanlig fra mars til september og kan nå 130 % i april. I dypet under 30–50 meter er det mørkt og ingen fotosyntese, og der forbrukes mer oksygen enn det produseres. De dype bassengene er derfor avhengig av vertikal omrøring eller innstrømming fra havet for tilførsel av oksygenrikt vann. Trondheimsfjorden har de fleste steder oksygenrikt vann helt til bunnen. Noen avstengte grener av fjorden kan ha lite oksygen. Den kraftige strømmen og turbulensen når vann fra hovedfjorden strømmer inn i Borgenfjorden fører til at det ytterste bassenget i Borgenfjorden blir gjennomblandet til bunns hver dag, mens på det indre bassenget av Borgenfjorden legges et lokk av brakkvann i løpet av sommeren slik at det dannes H2S på bunnen.
Tidevann kan skape sterke strømmer i trange sund mellom hovedfjorden og fjordarmene. Sund som er så smale at det tar lang tid å fylle og tømme fjordarmen fører til forsinket tidevann og mindre tidevannsforskjeller. Strømmen til Borgenfjorden kan komme opp i 9 knop og fartøy kan passere bare når det er flo i Borgenfjorden og flo i Borgenfjorden er over 2 timer etter flo i hovedfjorden med en tidevannsforskjell på 90 cm. Tidevannsforskjellen i hovedfjorden er gjennomsnittlig 1,8 meter. Trondheimsfjorden har flere holmer som blir landfaste ved fjære, blant annet Steinviksholmen. Der tidevannet møter utstrømmende vann fra de store elvene blir det mindre avstand mellom skarpe bølgetopper noe som kan være vanskelig for små båter.
Trondheimsfjorden har et nedbørsområde på 19,879 km2 og store deler av dette er relativt nedbørsrikt. Fjorden mottar derfor store mengder ferskvann fra elvene, gjennomsnittlig 21,9 km3 noe som tilsvarer vel 6 % av fjordens volum eller 15 meter på overflaten dersom fjorden var avstengt. De store vassdragene er Orkla, Gaula, Nidelva, Stjørdalselva, Verdalselva og Steinkjerelva (Snåsavassdraget). Orkla og Gaula har størst vannføring. I flomperioden er Trondheimsfjorden brunfarget av jord ført med elvene, mens andre store fjorder ofte er grønnfarget av leire fra isbreene. Rundt Trondheimsfjorden ligger store områder under marin grense der leirskred (det største kjente var Verdalsraset) forekommer og fører store mengder partikler i fjorden. Gauldalsraset i 1345 førte med seg store mengder slam som utvidet Øysanden i Gaulosen.
Natur
Trondheimsfjorden beskrives som særlig artsrik blant de norske fjordene med rundt 150 registrerte fiskearter. I de dypeste området mellom Orkland og Fosen trives dypvannsfisker som håkjerring og skate. Ved Stadsbygd, Tautra og Skarnsundet er det sjeldne kaldvannskoraller. Den harde bunnen utenfor Røberg har en rik forekomst av koraller som ble oppdaget av biskop Gunnerus på 1700-tallet. Kaldtvannskorallene som lever i områder med hard bunn er verdenskjente blant annet fordi de lever så grunt at det er mulig å dykke ned. I Trondheimsfjorden er det 19 arter hornkoraller. Porselenskorallen Lophelia pertusa danner store rev på flere strømrike steder i fjorden. Korallrevene ble trolig etablert rundt 7000 år før vår tidsregning.
Det lever dyr på bunnen av hele Trondheimsfjorden med unntak av de innerste deler av sidefjorder der det periodevis er oksygenmangel. Det er funnet 1500 arter lavere dyr i fjorden, på norskekysten er det i alt funnet rundt 3000 arter. Bare Bergensområdet har flere arter enn Trondheimsfjorden. Utgravinger av avfallsdynger fra steinalderen tyder på østers ble høstet og spist 2000 år før vår tidsregning. Spor fra Steinkjer og Beitstad tyder på at det der levde mye østers og at den var en viktig matkilde for menneskene den gangen.
Pattedyr
I Trondheimsfjorden holder det fast til seks arter pattedyr som er tilpasset sjøen. Mink og oter er mårdyr som holder til både i vann og på land; og steinkobbe og havert (gråsel) holder også dels til på land. Tannhvalene nise og spekkhogger holder til i vann og er vanlige i små antall i fjorden. Andre seler og hvaler forekommer sporadisk i fjorden, enkeltindivider av rissodelfin har vært observert i Beitstadfjorden. Sjøpattedyrene lever for det meste av fisk. Begge de to vanlige selartene langs norskekysten, steinkobbe og havert, forekommer i Trondheimsfjorden. Enkelte vintre vandrer den arktiske grønlandsselen inn i fjorden, og den kan da sees liggende på elveisen i munningene til Gaula og Nidelva. Den vanligste hvalarten er nise, som vanligvis sees i småflokker på 4–7 individer. Av og til kommer store flokker med grindhval inn i fjorden. Spekkhoggere er også en sjelden gang gjester i fjorden. Ingen selarter er særlig tallrike i Trondheimsfjorden. Steinkobben foretrekker små øyer eller skjær som yngle- og hvileområder, og slik formasjoner er det begrenset av i Trondheimsfjorden. Nise (som er den minste arten delfin) og spekkhogger er flokkdyr som opptrer uregelmessig i fjorden og de lever blant annet av sild og spekkhogger kan ta mindre pattedyr som sel. Det er kjent eksempler på at spekkhogger har blitt innestengt av isen i blant annet Verrafjorden. Mink ble innført i Norge på 1920-tallet og bestanden er basert på rømte dyr, og villmink ble fra rundt 1970 det mest tallrike pattedyret knyttet til fjorden. Oter har trolig levd i Norge flere tusen år, den ble i 1979 fredet i Trondheimsfjorden og rundt 1990 var oter blitt ganske vanlig rundt fjorden, også inne i byene Trondheim og Steinkjer. Det er mulig at oterbestanden tildels har fortrengt villminken. Mink og oter tar korte, hyppige svømmeturer på jakt i grunt vann, og pelsen gir bare delvis varmeisolasjon i kjølig, dypt vann. Sel og hval kan oppholde seg på dypt vann uten å bli avkjølt.
Xia-dynastiet
Andre tidsavgrensninger
Andre forskerretninger foretrekker andre avgrensninger, som 2205–1766 f.Kr.; 2183–1751 f.Kr.; eller 1994–1524 f.Kr.
Trondheimsfjorden
Fisk
Torsken i fjorden antas å utgjøre en lokal stamme (den lever hele livet der) og den gyter særlig i Verrasundet og Vettabotnen. Andre torskefisker som hyse, hvitting og lyr antas å være tilsvarende lokal stamme. Genetiske analyser viser at silda i Trondheimsfjorden (også kalt Betstadfjordsild) er en lokal bestand som er genetisk adskilt (blander seg ikke med) atlantisk sild. Silda i fjorden gyter ikke bestemte steder. Om sommeren trekker av og til atlantisk sild inn til midre deler av hovedfjorden. Den lokale silda i fjorden vokser senere og er ikke så fet som atlantisk sild. Det har årlig vært fisket 2500 til 25.000 tonn sild i fjorden, avhengig av bestand. Det er tallrik bestand av torsk, hyse, sei, sild og hvitting, og disse har relativt stor betydning både kommersielt og for fritidsfiske.
Xia-dynastiet
Yinxi-utgravningenes betydning
Før utgravningene av de tidlige bronsealderfeltene ved Yinxi "(Yin-gravene)" nær Anyang i Henan-provinsen mellom 1928 og 1937, var det vanskelig å skifte mellom myte og realitet hva angikk Xia-dynastiets historiske eksistens. Men etter disse utgravningene ble historisiteten bestyrket. Fornyede utgravninger i samme område på 1960- og 1970-tallet avdekket mer: bosettinger, bronseredskaper og gravkamre som ytterligere bekreftet at det hadde eksistert en sivilisasjon på de steder som de gamle kinesiske tekstene hadde angitt. Det minste man kan si er at Xia-periodene markerer en overgangssivilisasjon mellom de sen-neolittiske kulturer og de typiske kinesiske bysivilisasjoner som kjennes fra Shang-dynastiets tid.
Kasakhstan under Paralympiske vinterleker 2006
Kasakhstan deltok med to deltakere i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino.
Xia-dynastiet
Territorium
Følger man beskrivelsene fra gamle tekster, utstrakk Xia-området seg i øst omtrent til der de tre moderne provinsene Henan, Hebei og Shandong møtes, i sør ned til Hubei, i vest til den sørlige delen av Henan og i nord til Hebei. Det var konsentrert om Huang He-flodens midtre løp, og strakk seg tidvis helt sør til Yangtze. Hovedsetet skiftet stadig, men utgravningsfeltet Yangxi ved Anyang må ha vært av særlig betydning.
Teknologi
På Xia-tiden ble det allerede drevet et intensivt landbruk. Ifølge sagnene ble det allerede brygget alkoholholdige drikker. For å øke produktiviteten i landbruket ble de første kalendrene utviklet. Man drev også med kvegdrift, og skal ha lagt særlig vekt på oppdrett av hester. Det var antagelig allerede en differensiering av håndverksyrkene med tanke på leire- og bronsebearbeidelse.
Lofstad
Lofstad er en gård på Tromøy i Arendal kommune.
Trondheimsfjorden
Fisk
Rødspette finnes ned til 60 meter dyp særlig på østsiden av fjorden. Det var på 1800- og 1900-tallet til dels betydelig fiske av rødspette. Såkalt «gullflyndre» fra Borgenfjorden har vært kjent for god kvalitet og dette fisket ble ødelagt av Verdalsraset i 1893 da sjøen ble fylt av leirslam. Rødspetta er nokså stasjonær, men skiller seg ikke genetisk fra rødspette andre steder langs kysten av Norge. Rødspetta vokser fort og blir større enn andre steder i Europa. Ved Trondheim biologiske stasjon ble det 1908–1965 klekket og sett ut rødspetteyngel i fjorden for å forsterke den naturlige bestanden. Det er ikke dokumentert effekt av denne utsettingen. Rødspette har middels betydning kommersielt og for fritidsfiske.
Lofstad
Gården ligger syd for Kongshavn, og har postadresse 4812 Kongshavn. Navnet er omtalt i 1593, men antagelig mye eldre. Flere skrivemåter har det vært, og den nåværende skrivemåten er fra 1723. Det mest sannsynlige er at det opprinnelige navnet har vært Loptsstadir, fra det islandske mannsnavnet Loptr, ifølge gamle norske gårdsnavn.
I 1950 falt det ned en meteoritt på Lofstad. Den veide 0,357 kilo og fikk navnet Tromøymeteoritten.
På 2000-tallet har det blitt bygget ut på området, og boligfeltet Lofstadåsen ble til.
Ilmārs Bricis
Ilmārs Bricis (født 9. juli 1970 i Riga) er en latvisk skiskytter. Han fikk sin første pallplassering i verdenscupen på sprinten i Pokljuka i 1997/98 sesongen. Hans datter Anete Brice er langrennsløper.
Trondheimsfjorden
Fisk
Rundt fjorden er det 18 lakseførende vassdrag hvorav noen av landets beste blant annet Orkla og Gaula. I 1987 ble det tatt rundt 500 tonn i fjorden, noe som er rundt 10 ganger så mye som laksefisket i elvene. Laksen er anadrom og vandrer til Norskehavet etter å ha blitt klekket i elvene. Sjøørret holder seg stort sett i fjorden ofte nær elveosen. Laks og sjøørret har middels til relativt stor betydning for kommersielt fiske og fritidsfiske.
Det er en viss forekomst av brosme, lange, lysing og kveite, og den kommersiell betydningen er stort sett liten. Kveite fiskes særlig i midtfjorden. Brisling og makrell er tildels tallrik og fisket har middels til stor betydning.
Fugler
De grunne strandområdene på øst- og sørsiden er gunstige områder for sjøfugl hvorav en god del overvintrer ved Trondheimsfjorden og trekker til andre områder for å hekke. Tautra er et spesielt fuglerikt område. Fjorden er stort sett isfri om vinteren og har god mattilgang for flere fuglearter. Omkring 50 arter overvintrer hvorav de vanligste er ærfugl, stokkand, gråmåke, sjøorre og havelle. Under trekkperiodene høst og vår mellomlander et stort antall vadefugler. Under uvær på kysten skjer det ofte at blant andre havørner trekker innover fjorden. Etter at kanadagås ble vanlig i Norge på 1980-tallet begynte flere tusen å overvintre rundt rundt Gaulosen.
Den største antallet hekkende fugler finnes på øyer som er fredet eller foreslått fredet. Øyer gir beskyttelse mot blant annet rev, mår og grevling, men da utbredelse av mink fra 1960 førte til at øyene ikke lenger var trygge. Tellinger rundt 1990 viste kanadagås, ærfugl, hettemåke og fiskemåke fantes i størst antall på øyene. Stokkand, siland, steinvender, tyvjo, gråmåke, svartbak, rødnebbterne, makrellterne, teist, sandlo, tjeld og storspove har hekket på øyene i tildels stort antall. Tautra ble i 1976 landfast da det i 1976 ble anlagt vei over en steinfylling på Tautrasvaet noe som gjorde at rødrev, mår, grevling og mink fikk tilgang til øya. Bestanden av ærfugl ble omtrent halvert etter at veiforbindelsen kom.
Kanadagås, grågås og kortnebbgås er de vanligste gjessartene. På 1990-tallet ble registrert rundt 30 overvintrende havørn langs Trondheimsfjorden noe som er opp fra knapt 5 rundt 1980. Ærfuglen er den av de mest tallrike sjøfuglene i Trondheimsfjorden og anslagsvis rundt 15.000 overvintrer. Ærfuglen overvintrer gjerne ved relativt grunne (ned til 20 m) områder med noe strøm som gir mattilgang i form av blant annet båskjell, snegler, kråkeboller og sjøstjerner. Ærfugl er ofte omgitt av gråmåker og svartbak som er «kleptoparasitter» for å stjele mat som ærfugl fanger. På 1980-tallet ble det anslått at rundt 9000 par ærfugle hekket i Trondheimsfjorden. Ærfugl bruker som regel samme hekkeplass år etter år.
Verneområder
Tauterryggen, som er ei grunne som går over fjorden på tvers mellom Leksvik og Frosta, er et grunnvannsområde – og det grunneste kjente området med kaldtvannskoraller i verden. På grunn av sin uberørte status ble Tauterryggen i juni 2013, sammen med Framvaren og Saltstraumen, vernet som marint verneområde i Norge – de første i sitt slag. I marine verneområder er det forbudt med trålfiske og oljeboring.
Samfunn
De eldste sporene av mennesker rundt fjorden er fra Fosnakulturens tid, omkring 7000 år før vår tidsregning. På grunn av landhevingen etter istiden havnet boplasser i strandkanten etterhvert langt inne land eller flere titalls meter over havnivået. På grunn av landhevingen vurderes tidligere bosettinger og andre menneskeskapte anlegg etter avstand til sjøen korrigert for landhevingen.
Xia-dynastiet
Samfunn
Antagelig dreide det seg om fellesskap av forskjellige stammer under ledelse av et kongehus.
Trondheimsfjorden
Samfunn
Trondheimsfjorden med strendene rundt har vært arena for mange viktige hendelser i historisk tid. Fjorden forbandt innlandsbygdene og landet øst for fjellovergangen med kysten og havet. I den ytre delen av fjorden er bygdene preget av typisk kystlandskap med tilknytning til sjøen, mens de indre områdene er preget av store elvedaler med gode jordbruksforhold og skogstrekninger rundt. I middelalderen var trolig en liten steinkirke en maktdemonstrasjon på en tid der hus ble bygget av tre og torv.
Langs Trondheimsleia ved munningen til Trondheimsfjorden ligger gravrøyser der de eldstre trolig er fra 1500 før Kristus. Ved Agdenes er en av kystens største konsentrasjoner av store gravhauger fra jernalderen. Det er uklart hvor langt ut Trondheimsfjorden regnes og hvor munningen er. Ved Ørland kirke ligger en av de største gravhaugene i Trøndelag og tyder på at gården Viklem var et maktsentrum i jernalderen. Det finnes flere store gravhauger på Ørlandet. Gerhard Schøning drøftet dette rundt 1770, og han inkluderte en del av skipsleia nordover og sørover i fjordmunningen. På Agdenes finnes rester av et middelaldersk havneanlegg, kallt kong Øysteins havn, og en havn i Agdenesbukta er omtalt i flere sagaer (blant annet Håkon Håkonssons saga og Olav Tryggvasons saga). Det er uvanlig med et slikt havneanlegg utenfor byene og ligger der Trondheimsleie og fjorden møtes. Havneanlegget har blitt undersøkt av blant andre Gerhard Schøning og ingeniøren J. Meyer (i 1869).
Adkomst til Trondheim sjøveien passerer Munkholmen. Nidelva er seilbar et stykke oppover i slyngen rundt Midtbyen og byen var tidligere landfast bare langs det smale eidet ved Skansen. Trondheim ligger sentralt til sjøveien til de rike jordbruksbygdene på sørsiden av fjorden. I Sverres saga nevnes Rødbergneset ved Stadsbygd et viktig kontrollpunkt for trafikk inn og ut av fjorden og dette punktet ligger relativt nær Trondheim over fjorden. I middelalderen var Lade et jarlesete utenfor selve Trondheim. På Frosta, som er en halvøy sentralt i fjorden, ble Frostatinget holdt. På Tautra var det i middelalderen et kloster. Storgården Geite i Levanger var trolig et høvdingesete i forhistorisk tid og hadde trolig havn i Eidsbotn eller i Levangerelva den gangen sto havet høyere og Eidsbotn strakk seg lenger mot øst. På grunn av landhevingen er det ikke lenger forbindelse mellom Borgenfjorden og Beitstadfjorden, men i forhistorisk tid til omkring bronsealderen var det trolig en ferdselsvei med båt gjennom et smalt sund der det nå er et eid som knytter Inderøy til fastlandet. Rundt Borgenfjorden er det gravrøyser som vender mot fjorden og på rundt 15 meter over sjøen omtrent der strandlinjen gikk i bronsealderen. Det tidligere sundet mellom Beitstadfjorden og Borgenfjorden er markert med gravrøyser hvor det er gjort rike og sjeldne funn fra bronsealderen. Borgenfjorden har rikt fiske og den er omgitt av godt jordbruksland, og det er tre steinkirker (Sakshaug, Hustad og Mære) rundt Borgenfjorden noe som tyder på at det var et rikt område i middelalderen.
Xia-dynastiet
Historie
Xia-dynastiet ble et arvekongedømme, som ble sagt å nedstamme fra den legendariske gule keisers tid. Deretter dominerte en familie eller klan den tidlige sivilisasjonen. Det ble utviklet et regjeringsapparat og et rettsvesen. De første kinesiske rettsregler oppstod. I den marxistiske historieskrivning som fremdeles dominerer i Folkerepublikken Kina betraktes Xia-dynastiet som et slavesamfunn.
Trondheimsfjorden
Samfunn
Byen Trondheim vokste frem ved en havn og sjøtransporten har historiske vært den viktigste. Havnen er kjent fra rundt år 1000 og det eldste anlegget besto av en sandterrasse støttet av et kraftig flettverk. Senere ble det satt opp trebygger som stadig ble forlenget ut i Nidelva på grunn av landhevingen og dumping av avfall som ga for lite vanndyp. Fra rundt år 1150 ble trolig bryggene forlenget for å kunne ta mot havgående fartøy mens det tidligere trolig var begrenset til kystgående båter. Fartøyene kunne gå helt til bryggene langs Kjøpmannsgata.
Gerhard Schøning var den første som drev systematisk studier av monumenter og arkeologisk spor rundt fjorden. Karl Ditlev Rygh drev kulturhistoriske studier av bygdene rundt fjorden. Rygh var født på Stiklestad og vandret somrene 1869-1914 rundt i bygdene ved fjorden. Theodor Petersen drev bosetningshistoriske studier.
Xia-dynastiet
Historie
Dokumenter fra yngre tid gir et riss av Xia-tidens begivenheter som nok blander historisitet med sagn. Ifølge disse tekstene ble Xia-dynastiet grunnlagt av kong Yu den store. Før hans tid ble ikke kongeverdigheten overlevert dynastisk. Den nye konge ble nominert av den gamle, og deretter approbert av stammefolkene. Yu hadde vunnet den gamle kong Shuns og stammenes gunst ved sin innsats mot elven Huang Hes oversvømmelser. Men etter Yus død lot imidlertid hans sønn Qi seg utrope til konge, og tilsidesatte dermed det gamle anbefalelsessystemet. Dette ble møtt med motstand fra stammene, men Qǐ slo den ned med militærmakt. Deretter sammenkalte han høvdingene for å få dem til å bekrefte hans nye dynastiske system.
Trondheimsfjorden
Bru og ferje
Man kan krysse fjorden
Ferjesambandet Levanger–Hokstad går fra Levanger til Ytterøy i Levanger kommune.
Hurtigbåtforbindelser i fjorden:
Rutetrafikk på Trondheimsfjorden
I over hundre år var de indre delene av fjorden trafikkert av rutebåt. Den første ruten ble etablert i 1850, og den siste ble lagt ned i 1974, 118 år senere. Trondheimsfjorden har lunefulle vinder slik at regulær persontrafikk med rutebåt kom med dampbåtene. De var ikke som seilbåter så utsatte for vind og vær, og ga grunnlaget til hurtigere og regelmessige ruter innover fjorden
Xia-dynastiet
Historie
Mot slutten, fra kong Kǒng Jiǎs dager, ble dynastiet igjen svekket som følge av indre splid. Den siste Xia-kongen, Jié, beskrives som særlig brutal og korrupt. Men dermed tapte han også folkets og stammenes lojalitet, slik at Tāng, høvdingen for Shang-stammen i øst, klarte å gjennomføre et opprør som tok slutt på Xia-dynastiet. Ennå i dag forbinder kineserne navnet Jié med maktmisbruk og tyranni.
Trondheimsfjorden
Rutetrafikk på Trondheimsfjorden
Den 1. mai 1855 ble imidlertid Indherreds Dampskibsselskab etablert med sete i Levanger. Også de satset på hjuldamper, «Indherred», som ble sjøsatt 7. februar 1856. Skipet gikk opprinnelig i rute mellom Trondheim og Inderøy, senere forlenget til Steinkjer. «Indherred» var nærmest enerådende på rutetrafikken i den indre delen av Trondheimsfjorden frem til 1865. Da ble Stenkjær Dampskibsselskab etablert og ruteskipet «Kong Oscar» satt i rute mellom Trondheim og Steinkjer. Utover 1870-årene økte trafikkgrunnlaget betraktelig og flere privateide båter trafikkerte fjorden. Noen av disse var «Nea», «Levanger» og «Arne».
De trauste sliterne i rutetrafikken i var «Kong Oscar» og «Stenkjær», og hold det gående på fjorden i mer enn en mannsalder. Mot slutten av 1920-årene satte Indherreds inn et nytt og større skip, det fikk nok en gang navnet «Innherred», og hadde plass til hele 245 passasjerer. Det gikk i rute på fjorden fra 1929 og helt frem til 1956. Etter at «Innherred» gikk ut av rute ble «Bjørnør» innleid for å besørge passasjertrafikken, men allerede i 1958 ble godsbåten «Aalfjord» ombygd til passasjerbåt, og besørget passasjertrafikken inntil 1968.
Side- og delfjorder
Rekkefølgen er fra kysten og innover.
Bil (andre betydninger)
Bil eller BIL har flere betydninger:
Cyrtopodion caspium
Cyrtopodion caspium er en gekko. Utbredelsen omfatter Russland (Dagestan, utdødd i Kalmykia), Aserbajdsjan, nordlige Iran, sørvestre Kasakhstan, Usbekistan, Turkmenistan, Tadsjikistan, Armenia, og det østlige Georgia. En isolert populasjon forekommer i Ferganadalen.
Nominatunderarten C. c. caspium forekommer i hele utbredelsesområdet, unntatt på øya Vulf i Det kaspiske hav utenfor Baku der den blir erstattet av underarten C. c. insularis.
Dette er den eneste gekkoarten som forekommer i Transkaukasia og nordvestre Iran. Forekomsten i nordvestre Iran like ved grensa til Aserbajdsjan ble nylig oppdaget.
Oase
Oase er en isolert vannkilde i en ørken. En oase oppstår gjennom at en grunnvannstrøm kommer fram til overflaten. I blant oppstår det mange plantevekster omkring vannkilden som lever ekstra godt når vannet er i umiddelbar nærhet og trenger derfor ikke å ha lange røtter for å nå grunnvannet.
Ordet oase kom til norsk og andre europeiske språk fra gresk ὄασις oasis, et ord som er lånt direkte fra egyptiske wḥ3t eller fra demotiske wḥỉ. Det er derimot ikke lånt fra det koptiske ordet ouaḥe (*/waħe/) slik det ofte hevdes ettersom det greske ordet er kildebelagt for å ha eksistert i flere århundrer før koptisk eksisterte som et skriftlig språk.
Andrés Bonifacio
Andrés Bonifacio y Castro (født 30. november 1863 i Tondo ved Manila på Filippinene, død (henrettet) 10. mai 1897 i Nagpatong-fjellene nær Maragondon i Cavite) kalles «Den filippinske revolusjons far». Han var den fremste lederen av den filippinske revolusjon mot det spanske kolonistyret, da den brøt ut i 1896. I 1892 hadde han grunnlagt det hemmelige revolusjonære selskap Katipunan, som senere utgjorde kjernen i den filippinske revolusjonshæren.
Bakgrunn, oppvekst
Andrés Bonifacio ble født i Tutuban i Tondo, som i dag er en bydel i Manila. Hans far Santiago Bonifacio, var en tagalog, og livnærte seg som fergemann som rodde folk mellom byene langs Pasigelven. Senere var han bryggesjauer (cargador) i Binondo nær Tondo. Moren Catalina de Castro var mestiza, datter av en spansk far og en kinesisk-filippinsk mor fra provinsen Zambales. Hun arbeidet som maestra, arbeidsleder, i en sigarettfabrikk i Meisic, som i dag er den største av Manilas kinesiske bydeler. Gutten ble oppkalt etter fødselsdatoens helgen i den katolske helgenkalender, apostelen Andreas.
Barndomshjemmet i Tutuban finnes ikke mer, det ble revet i 1886 da det ble anlagt jernbane gjennom Tondo.
Gutten lærte å lese på egen hånd og begynte senere på skole i Meisic, der han ble undervist av Guillermo Osmeña fra Cebu. Tondo var et fattig sted, plaget av periodiske epidemier som kolera. For familien var det et hardt liv. Etter at moren døde i 1881 og faren i 1882, begge av tuberkulose, sluttet Bonifacio på skolen for å arbeide på fulltid og brødfø sine fem brødre og søstre, Ciriaco, Procopio, Esperidiona, Troadio og Maxima.
Microvision
Microvision var den første håndholdte spillmaskinen som brukte utskiftbare kassetter. Den ble lansert i november 1979 av Milton Bradley Company.
Andrés Bonifacio
Tidlig yrkesliv
Først var han lagersjef (bodeguero) i en mosaikkflisefabrikk i Sta. Mesa i bydelen Sampaloc. Senere var han kontorist. Så ble han innkjøpsmedarbeider for det engelske firmet J.M. Fleming & Company i Binondo. Han klarte også å skaffe flere av sine søsken arbeid. Etter arbeidstid tok han ekstrajobber, og på fritiden opptrådte han i moro-moro-forestillinger i Palomar (skuespilltablåer om kampene mellom muslimer og kristne.) Etter fem år hos Fleming begynte han i det tyske firmaet Carlos Fressel & Co, først som bodeguero, og fra 1892 som salgsrepresentant.
Nasjonalist
Selv med begrenset skolegang hadde Andrés Bonifacio lært seg spansk og dessuten litt engelsk mens han arbeidet hos Fleming. Han leste utenlandsk litteratur, både romaner [for eksempel Victor Hugos Les Miserables), historie og faglitteratur, blant annet om den franske revolusjon og om politikk, religion og jus. Det er også tenkelig at han kunne forstå fransk i en viss utstrekning.
Microvision
Microvision var ble en moderat suksess men på grunn av få lanserte spill og liten skjerm ble produksjonen avsluttet i 1981.
Andrés Bonifacio
Nasjonalist
Fra midten av 1880-årene var han å regne som en brennende filippinsk nasjonalist.
Da José Rizal grunnla La Liga Filipina (det filippinske forbund) i 3. juli 1892 ble Bonifacio et av dens første medlemmer. Gruppen mente at veien fremover mor likebehandling og reformer var å bevege Spania til å gjøre Filippinene til en regulær spansk provins slik at filippinerne ble spanske borgere. Bonifacio beundret Rizal, og hadde lest hans nasjonaltsinnede romaner Noli Me Tangere og El Filibusterismo. La Liga Filipina var en ikkevoldelig sammenslutning, men spanjolene betraktet den som farlig. Rizal ble umiddelbart og i all hemmelighet arrestert og sendt i indre eksil til det fjerntliggende Dapitan på Mindanao.
Da Bonifacio ble klar over at Rizal var blitt bortført, kom han – i motsetning til de fleste i La Liga, til at Filippinene måtte ha intet mindre enn en væpnet revolusjon for å vinne sin selvstendighet.