cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fredning av dyr i Norge
Freda dyr omtales ofte som fredet vilt eller fredete viltarter. Alt vilt er i utgangspunktet beskyttet (fredet), jamfør naturvernloven. Man skiller imidlertid mellom ordinær fredning og totalfredning. Arter som er totalfredet har ikke ordinær jakttid og er således fredet gjennom hele året. Arter med jakttid er kun fredet gjennom deler av året.
Alle arter som er fredet etter naturvernloven, er fredet mot direkte skade og ødeleggelse, innsamling eller innfanging. Det betyr at ingen har lov til å drive jakt og fangst på artene som er omfattet av fredningen. Fredning omfatter også reir eller hi og egg og larve. Det betyr at det er ikke lov å ødelegge eller samle inn fugleegg eller egg av krypdyr og amfibier, eksempelvis salamander.
Viltloven gir adgang til å fastsette jakttider på ressursbetydningsfulle arter som vurderes å ha et høstingsverdig overskudd. Også gnagere er fredet, men det er tatt høyde for at skadedyr kan avvlives. I viltlovens § 3 om fredningsprinsippet sies det at «dersom det er nødvendig for å hindre skade på person eller eiendom er det tillatt å avlive smågnagere og krypdyr.» Angående fredning av marine pattedyr (sel og hval), så er det saltvannsfiskeloven som regulerer dette.
Det er utarbeidet en Norsk rødliste for arter med oversikt over plante- og dyrearter som på en eller annen måte er trua av utryddelse, er utsatt for betydelig reduksjon eller er naturlig sjeldne. Rødlistede arter har ikke noe spesielt juridisk vern, og det vil variere fra sak til sak hvor stort hensyn en tar til rødlistede arter.
Skadefelling
Regulering av bestandsstørrelse skal normalt skje gjennom lisensfelling eller kvotejakt. Skadefelling er et virkemiddel for å avhjelpe akutte skadesituasjoner. I forhold til viltlovens bestemmelser om fredning sier skadefellingsforskriften: «om felling av viltarter som gjør skade eller som vesentlig reduserer andre viltarters reproduksjon». Forskriften er fastsatt av Direktoratet for naturforvaltning og lister opp arter som kan felles året rundt under visse betingelser. 20 vanlige fugle- og pattedyrarter kan felles av grunneier/bruker/rettighetshaver hele året når disse gjør skade av vesentlig økonomisk betydning på visse foretak. Kommunen kan i tillegg gi tillatelse til skadefelling av ytterligere 25 fugle- og pattedyrarter. Fylkesmannen kan gi tillatelse til skadefelling av åtte fugle- og pattedyrarter, samt alle arter flaggermus. Direktoratet for naturforvaltning kan gi tillatelse til skadefelling. I det siste tilfellet er det i praksis de store rovdyrene som er mest aktuelle: gaupe, jerv, bjørn og ulv. Fellingstillatelse gis bare innenfor den kvote og en områdeavgrensning som en rovviltnemnd eller Direktoratet for naturforvaltning har satt. Det gis også tillatelse til skadefelling av kongeørn for å stoppe en pågående skadesituasjon, men ikke utelukkende for å forhindre fremtidige skader, som for de andre rovdyrartene.
Eggsanking
Høsting av egg fra fugler er tillatt for grunneiere eller brukere for følgende arter: Fiskemåke, krykkje (i Nordland, Troms og Finnmark), gråmåke, svartbak, sildemåke (sør for Trøndelag) og kvinand. Adgangen til eggsanking gjelder i de tre nordligste fylkene til og med 14.6., i andre fylker til og med 20.5.
Fredete virvelløse dyrearter i Norge
Elvemusling (Margaritifera margaritifera) og ferskvannskreps (Astacus astacus) var fram til 2001 de to eneste virvelløse dyr som var varig fredet i Norge. Med hjemmel i lov om laks og innlandsfisk § 34 er det fastsatt retningslinjer for utnyttelsen av begge disse to artene: Elvemusling kan bare fanges dersom det foreligger tillatelse fra fylkesmannen. Kreps er fredet i perioden 15.9 – 6.8 (kl. 1800), og minstemål er 9,5 cm. I 2001 ble listen utvidet til også flere virvelløse dyr, senere er den utvidet ved flere anledninger.
Gresshoppesanger
Gresshoppesanger (vitenskapelig navn Locustella naevia) er en fugl i sangerfamilien.
Nedre Tessa I kraftverk
Nedre Tessa I kraftverk er et vannkraftverk i Vågå kommune i Innlandet fylke.
Gresshoppesanger
Gresshoppesangeren er omtrentlig 12 til 14 cm i lang og veier 14 til 20 gram. Oversiden er olivenbrun med mørkere flekker. Undersiden er gulhvit. Hanner og hunner har samme fargedrakt. Fuglen er sky, holder seg helst på marken og unnviker å fly, den er derfor vanskelig å observere.
Nedre Tessa I kraftverk
Det utnytter fallet fra Midtre Tessa kraftverk på 146 meter. Kraftverket benytter samme magasin som Øvre Tessa kraftverk.
Gresshoppesanger
Gresshoppesangeren lever i åpne landskap, fuktige enger, våtmark, ved elvestrender og på heier. Den lever av edderkopper, snegler, insekter og deres larver.
Nedre Tessa I kraftverk
Kraftverket ble bygget i 1942 med en turbin på 2 MW. Utvidet med en 4 MW turbin i 1949.
Gresshoppesanger
Gresshoppesanger bygger sitt skålformede rede godt gjemt på bakken, og lages av strå, løv og gress. Hunnen legger 4 til 6 hvitfiolett flekkete egg.
Nedre Tessa I kraftverk
I april 2019 havarerte det eldste aggregatet. Ny kraftstasjon ble tatt i bruk i 2021, de gamle aggregatene er nedlagt.
Gresshoppesanger
Utbredelse
Den hekker i store deler av Europa og nordlige deler av Asia. I Norge hekker den rundt Mjøsa og på Rogalandskysten. Man regner med at bestanden i hele Norge er på mellom 60 og 200 reproduserende individer. Første kjente funn i Norge er fra Jæren i 1883, og det er i Rogaland man har den største bestanden. Atlasundersøkelsen i 1994 anslo at det likevel var mindre enn 20 par som hekket i Rogaland. Det første reiret i Norge ble funnet på Sola i 1967.
Nedre Tessa I kraftverk
Installert effekt er 9,4 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 55 GWh.
Gresshoppesanger
Utbredelse
Arten er rødlistet i Norsk rødliste for arter, til Nær truet (NT). Kategorien skulle egentlig vært Sårbar (VU) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til NT fordi det går bra med arten i nabolandene - og man anser at arten vil kunne innvandre derfra hvis den blir borte hos oss.
The Essentials
The Essentials er et samlealbum fra det amerikanske new wave-bandet The Cars, utgitt i 2005.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Ric Ocasek.
Loparskaja
Loparskaja (russisk: ) er en russisk landsby i Kolskij, Murmansk oblast. Landsbyen befinner seg på Kolahalvøyen, nord for polarsirkelen, og ligger 106 meter over havet.
Aérospatiale
Aérospatiale, enkelte ganger skrevet Aerospatiale, var en fransk statlig eiet luftfartøy-produsent som bygde både sivile og militære fly/helikoptre, raketter og satellitter. Det het opprinnelig Société nationale industrielle aérospatiale (SNIAS). Hovedkontoret lå i Paris. Navnet ble endret til Aérospatiale i 1972.
Det tidligere fabrikkene og eiendelene til Aérospatiale er nå en del av Airbus Group, unntatt satellitt aktivitetene som fusjonerte med Alcatel og ble Alcatel Space i 1999, i dag kjent som Thales Alenia Space.
Historie
Selskapet (under navnes SNIAS) ble skapt i 1970 som en fusjon mellom de statlig eide selskapene Sud Aviation, Nord Aviation og Société d'études et de réalisation d'engins balistiques (SEREB). Fra og med 1971 var det styrt av Henri Ziegler. Selskapets nordamerikanske markedsføringsdivisjon French Aerospace Corporation ble omdøpt til European Aerospace Corporation i 1971.
I 1991 hjalp selskapet med å konstruere det revolusjonerende chassiset (understellet) på superbilen Bugatti EB110. Chassiset var basert utelukkende på karbonfibre og var veldig lett.
I 1992 slo DaimlerBenz Aerospace AG (DASA) og Aérospatiale sammen sine helikopter-divisjoner til selskapet Eurocopter Group.
I 1999 fusjonerte Aérospatiale (med unntak av satellitt-divisjonen) med Matra Haute Technologie til selskapet Aérospatiale-Matra. I 2001 ble Aérospatiale-Matra's missil-produksjon fusjonert med Matra BAe Dynamics og missil-divisjonen til Alenia Marconi Systems for å lage selskapet MBDA. Under Lionel Jospins regjering ble det igangsatt privatiseringen av Aérospatiale.
10. juli 2000 fusjonerte Aérospatiale-Matra med spanske Construcciones Aeronáuticas SA (CASA) og tyske DaimlerChrysler Aerospace AG (DASA) for å grunnlegge European Aeronautic Defence and Space Company (EADS), i dag kjent som Airbus Group.
Helikoptere
F.o.m 1992 ble helikoptrene solgt under Eurocopter Group-navnet.
Missiler
De eldste av missilene ble utviklet av Nord Aviation. Flere av de nyere missilene ble produsert under selskapsnavnet Euromissile, som Aérospatiale hadde sammen med MBB.
Richard Z. Kruspe
Richard Zven Kruspe  (født Sven Kruspe 24. juni 1967 i Wittenberge i tidligere Øst-Tyskland) er en tysk musiker mest kjent som gitarist i det tyske bandet Rammstein, men er også frontfigur i bandet Emigrate.
Biografi
Kruspe ble gitt navnet Sven ved fødselen, men da han ble myndig endret han det til Richard Zven. Foreldrene hans skilte seg da han var ung, men moren giftet seg igjen. Kruspe likte ikke sin stefar, og de to kom aldri overens med hverandre.
I 1985 flyttet han til Øst-Berlin. I oktober 1989, like før Berlinmuren falt, havnet han midt i en politisk demonstrasjon, ble arrestert og fengslet i seks dager. Da han kom ut bestemte han seg for å forlate Øst-Tyskland. Han dro til Vest-Tyskland, sammen med en kamerat, via Tsjekkoslovakia, Ungarn og Østerrike. Da muren falt dro han først til Schwerin og siden tilbake til øst-Berlin.
I 1999 giftet han seg med den sørafrikanske modellen Caron Bernstein og la etternavnet hennes til sitt eget. Han skrev musikken til seremonien selv. I 2001 flyttet han til New York da han ønsket å bo nærmere Bernstein. De ble separert i 2004 og senere skilt. I 2011 flyttet han tilbake til Berlin.
Kruspe etablerte i 2005 sitt eget band, Emigrate.
Kruspe snakker flytende engelsk. Han liker bandene Kiss, Black Sabbath, AC/DC, Red Hot Chili Peppers og Depeche Mode. Han bruker gitarer fra ESP hvor han har sin egen signaturgitar: ESP RZK.
Francisco de Sá Carneiro
Francisco Manuel Lumbrales de Sá Carneiro (født 19. juli 1934 i Porto, død 4. desember 1980 i Camarate), var statsminister i Portugal i en periode på elleve måneder i 1980.
Han var utdannet advokat og var medlem av den portugisiske nasjonalforsamlingen, hvor han var en av lederne for den venstreorienterte fløyen som forsøkte å arbeide for en gradvis forvandling av António de Oliveira Salazar sitt diktatur til et normalt vesteuropeisk demokrati.
I mai 1974, cirka en måned etter nellikrevolusjonen var Sá Carneiro med på å grunnlegge det populære demokratiske partiet (PPD), sammen med blant andre Francisco Pinto Balsemão, Joaquim Magalhães Mota, António Barbosa de Melo og António Mendes Marques og han ble dette partiets første generalsekretær.
Olaus Jeldness
Olaus Jeldness (opprinnelig Gjeldnes) (født 1. oktober 1856 i Stangvik i Møre og Romsdal, død 26. april 1935 i Spokane, Washington, USA) var en norskamerikansk gruvearbeider, forretningsmann og skipionér. Han har blitt kalt «den canadiske skisportens far».
Francisco de Sá Carneiro
Carneiro var minister uten portefølje i flere midlertidige regjeringer, og han ble valgt inn som varapresident til den konstitusjonelle forsamlingen i 1975. I 1976 ble han valgt til nasjonalforsamlingen av republikken Portugal.
I regjeringsvalget i 1979 ledet han partiet Democratic Alliance, som var en koalisjon av flere partier, blant annet hans sosialdemokratiske parti, det demokratiske høyrepartiet og det sosiale Senterpartiet, samt to mindre partier. Deres allianse fikk til sammen 45,2 % av stemmene og fikk dermed 128 av de 250 setene i nasjonalforsamlingen i Portugal.
Olaus Jeldness
Emigrant og gruvearbeider i USA og Canada
De neste årene fortsatte han sitt omflakkende liv som gruvearbeider og administrator med utvikling av nye gruver. Han arbeidet ved sølvgruver i Idaho i 1884 og i Washington i 1886 og 1887. I 1889 og 1890 var han involvert i gruveutvikling i Washington, Montana og Idaho igjen. Fra 1891 til 1894 arbeidet han igjen ved sølvgruver i Montana. Han giftet seg med norskfødte Sigrid Hendrickson i Spokane, Washington i 1890.
Jeldness kom til byen Rossland i Britisk Columbia i Canada i november 1894, og begynte året etter som uavhengig skjerper. Sammen med amerikaneren Jefferson Lewis skjerpet han flere gull- og kobberrike områder utenfor Rossland, og de tjente gode penger da de solgte utvinningsrettighetene til gruveselskaper i 1897. Gullrushet i fjellene ved Rossland gjorde byen til en av de største i Vest-Canada.
Francisco de Sá Carneiro
Daværende president António Ramalho Eanes oppfordret ham senere til å danne sin egen regjering, noe som ble gjort den 3. januar 1980, og de dannet dermed Portugals første flertallsregjeringen siden nellikrevolusjonen i 1974.
Olaus Jeldness
Festen på Red Mountain
En historie med usikker sannhetsgehalt går ut på at Olaus Jeldness skal ha invitert 25 gjester til toppen av fjellet Red Mountain ved Rossland, for å feire salget av Velvet Mine-skjerpet. Jeldness hadde selv bragt mat og godt drikke opp på fjellet, og de fleste av gjestene var godt påseilet da festen tok slutt. Jeldness sendte gjestene ned igjen til Rossland på ski som han hadde tatt med opp for anledningen. Flere av gjestene skadet seg stygt på turen ned fra fjellet, men Jeldness selv kjørte ned uten problemer, til tross for at også han hadde drukket.
Francisco de Sá Carneiro
Hans mange politiske seiere var imidlertid kortvarige. Den 4. desember 1980 mens han var på vei til et presidentvalg i Porto med sitt fly Cessna 421, krasjet flyet inn i en bygning i Camarate, Loures, kort tid etter avgang fra flyplassen i Lisboa.
Olaus Jeldness
Kulldrift på Svalbard
I 1901 fikk Jeldness nyss om at det var store forekomster av jernmalm av god kvalitet på Svalbard. Det viste seg snart at et norsk selskap eide rettighetene til jernmalmen, og at den ikke var av så god kvalitet som han først var blitt forespeilet. Men han og kompanjongen William D. Munroe fikk i stedet høre om store kullforekomster på Spitsbergen. Sammen med forretningsmannen John Munroe Longyear, en slektning av William Munroe, dro de til Svalbard og gjorde undersøkelser i 1903. Kullforekomsten ble funnet drivverdig, og på vegne av investorene Longyear og Frederick Ayer kjøpte Jeldness rettighetene til å utvinne kullet i Adventfjorden, på stedet som senere fikk navnet Longyearbyen. Gruveselskapet Arctic Coal Company ble stiftet i 1904. Jeldness trakk seg imidlertid ut, og returnerte til USA sommeren 1905.
Francisco de Sá Carneiro
Flere av øyenvitnene til ulykken hevdet senere at de kunne se at flere av flydelene falt fra flyet før det startet. Flere rykter og konspirasjonsteorier som verserte etter flyulykken ville ha det til at flystyrten i raliteten var et attentat, men ingen faste beviser på dette har kommet frem i lyset.
Partiet Democratic Alliance var i stor grad basert på Sá Carneiro sin popularitet og var derfor ute av stand til å opprettholde sin fremdrift innen politikken i kjølvannet av hans død. Befolkningen i Portugal samlet seg derfor bak den sittende presidenten, António Ramalho Eanes, som enkelt beseiret alliansen i presidentvalget noen dager senere.
Flyplassen der Sá Carneiro ble drept i flystyrten ble oppkalt etter ham og heter i dag Francisco de Sá Carneiro lufthavn, til tross for flere innvendinger om at det ville være et dårlig valg for å oppkalle en flyplass etter noen som har dødd i en flyulykke på den aktuelle flyplassen.
En tidligere livvakt som voktet Sá Carneiro har i ettertid kommet frem og avslørt at de hadde blitt store pengesummer for kunne sabotere flyet, noe som resulterte i statsministerens død. Men den tidligere livvakten nektet å avsløre hvem personene bak dette tilbudet var.
Ifølge portugisisk lov, hvis ingen personer har blitt funnet skyldige i den forbrytelsen det gjelder i løpet av 25 år, så kan den personen som var involvert i forbrytelsen komme frem og tilstå uten å få noen form for straff eller ettervirkninger på grunn av forbrytelsen. Så fremt den som gjorde fremdeles er i live.
Åkersanger
Åkersanger (vitenskapelig navn Acrocephalus agricola) er en fugl i sangerfamilien.
Olaus Jeldness
Senere liv og ettermæle
Olaus Jeldness slo seg ned i Spokane igjen, og var leder og inspektør for flere gruver i Washington, Idaho og Montana. En periode var han kasserer for foreningen Northwest Mining Association. Han døde i Spokane 26. april 1935.
Fjellet Nigger Mountain utenfor Rossland ble i 1967 omdøpt til Mount Jeldness. Olaus Jeldness ble tatt opp i The Canadian Ski Hall of Fame i 1988. Foreningen The Spirit of Red Social Club Society arbeider med å få reist en statue av Olaus Jeldness i Rossland, som etter planen skal avdukes under det årlige vinterkarnevalet i januar 2012.
Age of Empires: The Rise of Rome
Age of Empires: The Rise of Rome (populært kalt RoR) er ekspansjonspakken til det prisbelønnede sanntidsstrategispillet Age of Empires som kom ut i 1998. Utvidelsen er basert rundt Romerriket, og legger Romerriket og tre andre spillbare sivilisasjoner til spillet.
Just What I Needed
«Just What I Needed» er en sang av The Cars fra deres debutalbum The Cars, utgitt i 1978. Sangen er skrevet av Ric Ocasek, og synges av bandets bassist Benjamin Orr. «Just What I Needed» var bandets første singel, og nådde en 17.-plass på singel-listene i Storbritannia og en 27.-plass på Billboard Hot 100 i USA.
Migues
Migues er største by i kommunen Migues i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 2 109 innbyggere.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1859 av Gregorio Migues.
Befolkning
Migues har 2 109 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:
Kommune
Byens ordfører (alcaldesa) er Maricarmen Suárez (2010-2015).
Johannes Gerhardus Strijdom
Johannes Gerhardus Strijdom (født 14. juli 1893, død 24. august 1958) var statsminister i Unionen Sør-Afrika fra 30. november 1954 til 24. august 1958.
Der er fremdeles forskjellige monumenter av ham i Sør-Afrika. En byste plassert sentralt i Pretoria kollapset i 2001 og skadet to personer. Hans hus i Nylstroom (nå Modimolle) er nå museum. Deler av den kollapsede bysten finnes også der.
1810 i USA
Begivenheter i året 1810 i USA.
Skriftspråk
Skriftspråk (ubestemt) er språk som blir uttrykt eller representert av tegn.
Nedre Tessa II kraftverk
Nedre Tessa II kraftverk er et vannkraftverk i Vågå kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket har inntak i Flugudammen, fallhøyde 310 meter.
Installert effekt er 16 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 112 GWh.
Nedre Tessa I og II ligger i samme bygning, bygget i 1942. De to kraftverkene har forskjellig fallhøyde.
Skriftspråk
I motsetning til talespråket som har utviklet seg blant menneskene er skriftspråket en oppfinnelse. Småbarn vil alltid ta til seg talespråket intuitivt, mens skriftspråket må læres.
Nedre Tessa II kraftverk
Totalproduksjonen for Midtre Tessa kraftverk, Nedre Tessa I kraftverk og Nedre Tessa II kraftverk er 250 GWh.
Kraftverket benytter samme magasin som Øvre Tessa kraftverk.
Skriftspråk
De største skriftspråkene ordnet etter utbredelse
Ukjent utbredelse: Ethnologue regner med vel 7000 språk. Om lag 4000 av dem har et skriftsystem, men mange blir sjelden skrevet, eller har få språkbrukere som kan lese og skrive språkene.
Mads Andreas Winther (1813–1879)
Han var sønn av snekker og kirkeverge i Tórshavn Niels Christopher Winther og Sigga Maria Karbech. Både farfaren og morfaren var bøkkere i Tórshavn. Hans yngste bror var folketings- og lagtingsmann Niels Christopher Winther, som regnes som Færøyenes første virkelige politiker. Deres søster Maren giftet seg med Jens Wenningsted, som også ble lagtingsmann.
Mads Andreas Winther var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Sandoy fra 1852 til 1854 og fra 1861 til 1865. Han medvirket til lovarbeidet bak en ny skyldsetting av landbrukseiendom på øyene, og ledet deretter kommisjonen som skulle vurdere eiendommenes verdi. Han var hovedmannen bak det Føringafelag som ble dannet på Sandur i 1870, og som skulle «vekke interesse blant folk for åndelige emner på færøysk grunn». På møtene ble det lest dikt og fortellinger på islandsk og norrønt.
Han ble tildelt Dannebrogordenens hederstegn i 1874.
Mads Andreas Winther giftet seg i Sands kirkja i 1842 med Súsanna Katrina Kristiansdóttir, som var av bondeslekt. Deres sønn Niels Christoffer og sønnesønn Mads Andrias Winther ble også sysselmenn på Sandoy.
Sivsanger
Sivsanger (vitenskapelig navn Acrocephalus schoenobaenus) er en fugl i sangerfamilien.
Sivsangeren er omtrent 13 cm i lengde og har et vingespenn mellom 17 og 21 cm. Vekten ligger rundt 10-15 gram. Oversiden er brungrå og undersiden gulig. Halsen er hvit, øyeringen er lysegrå og en svart isse med gult midtskill. Begge kjønn har samme farge.
Sivsangeren er en trekkfugl og overvintrer sør for Sahara i Afrika. Den kan bli sett nesten i hele Europa når den trekker nordover for å hekke. Hekker stort sett i hele Europa, bortsett fra Island og områdene rundt Middelhavet. Sivsangeren lever i tette sivbanker, myrer, sumper og i kulturlandskapet.
Sivsangeren livnærer seg av insekter, edderkopper, små snegler og bær.
Cagliari
Cagliari er hovedbyen på Sardinia og sete for Sardinias regionalregjering. Selve Cagliari har 154 106 innbyggere, totalt ca. 300 000 med forstedene. Byen ble grunnlagt av fønikerne. Siden 2014 er Cagliari senter i Storbyområdet Cagliari.
Byen har fergeforbindelse til Tunisia, Civitavecchia og Palermo
Vaker
Historie
Vaker kan ha vært en opprinnelig urgård. Redskapsfunn på et jorde tyder på at området kan ha vært dyrket siden steinalderen. Vaker ligger i nordenden av den fruktbare Steinssletta, like vest for Steinsfjorden, som er Ringerikes mest produktive jordbruksområde. Gården ligger innenfor det såkalte «Steinssletta kulturlandskapsområde» som ble opprettet sommeren 2009. Det finnes ett tilsvarende område i hvert fylke i landet. Steinssletta består av omtrent 12 000 dekar dyrka mark. I motsatt ende av sletta ligger den gamle kongsgården Stein. I alt nevnes det fem gårdsbruk på Vaker, hvorav Øvre Vaker og Nedre Vaker begge nevnes alt på 1300-tallet. På 1500-tallet nevnes imidlertid fem oppsittere (trolig var det også fem bruk), og på 1600-tallet var det fire fullgårder og en halvgård. Senere har disse bruka blitt utstykket, slik at deler av et bruk har blitt lagt til et annet bruk.
Stedsnavnet
Gårdsnavnet nevnes for den første kjente gangen i et diplom 1358–1359 (Reg. 35) i formen i Nedre Vackum. Navnet har også blitt skrevet Waker, Wager i 1528, Vagher i 1528, Wager i 1578, Wagger i 1604, Wager i 1617, Waager i 1657 og Wager i 1723. I gamle kilder har navnet også blitt skrevet Wock og Wockum. På gammalnorsk var formen Vakir, flertall av hunkjønnsordet vǫk, som betydde åpning eller hull i isen. Det kan se ut til at navnet sikter til forekomsten av varmekilder eller åpne vannårer. Ordet «vekja», som betyr vannåre i jorda, er et beslekta ord. Den eldste kjente formen av navnet indikerer at gården ble delt tidlig.
Personnavn
Oppsitterne på Vaker har gjennom årene som slektsnavn ofte brukt skrivemåten Wager, spesielt i tiden før navneloven av 1923. Før denne personnavneloven var det vanlig å legge til navnet på stedet man bodde på etter det egentlige navnet. Flyttet man, byttet man også dette navnet.
Øvre Vaker
Øvre Vaker var det største av de to eldste bruka på Vaker. Den ble delt i Vestigarden og Østre Vaker lenge før reformasjonen i 1536.
Vestigarden
Vestigarden (offisielt Vestre Vaker) var en fullgård etter at den ble delt fra det tidligere bruket Øvre Vaker trolig alt på 1400-tallet. Dette bruket hadde matrikkelnummeret 32 og ei skyld på 3 skippund tunge ifølge matrikkelen av 1723. På midten av 1600-tallet var bruket eid av futen i Buskerud, Johan Schnell. Vestigarden var opprinnelig den største av bruka på Vaker, og er det fortsatt i dag.
Det fortelles at bruket var en av bare fire gårdsbruk i denne delen av Ringerike som hadde matklokke. Matklokker kom i bruk fra midten av 1700-tallet. Klokka markerte øktene og delte inn arbeidsdagen. Prisen på ei god matklokke kunne være 40–50 riksdaler, eller tilsvarende verdien av tre til fem kyr. På Nedre Vaker sto klokka i en takrytter på det store stabburet med tre etasjer, som har blitt demontert med tanke på restaurering. Klokka finnes fortsatt på gårdsbruket.
Eieren av Vestigarden eier i dag også bruka Li og Stassenga på Li, som ble kjøpt av Lars Henriksen Wager omkring år 1840. Han betalte 1 400 speciedaler for dem. Li (med Stassenga) hadde en skyld på 1 skippund i 1723. Skylda for alle bruka samlet var omkring år 1888 beregnet til 33,08 mark. Etter dette ble flere parseller frasolgt bruket, som ved sitt siste salg i 1912 hadde fått adskillig mindre skyld. Allikevel er Vestigarden den dag i dag det største bruket på Vaker. Bruket har i dag bruksnummeret 8.
Østre Vaker
Østre Vaker var en fullgård med matrikkelnummeret 33 som ble delt fra det tidligere bruket Øvre Vaker. Skylda var ifølge matrikkelen av 1723 på 2 skippund og 8½ lispund tunge. Av dette eide oppsitteren 1 skippund og 7½ lispund med bygsel, mens det resterende var eid av fire andre navngitte menn i bygda. En del av bruket, på 11,85 mark, ble i 1906 lagt til Store Vaker, slik at den resterende skylda på begynnelsen av 1900-tallet var 16,18 mark. Østre Vaker har siden blitt lagt under andre bruk og eksisterer derfor ikke lenger. Dette bruket hadde bruksnummeret 2.
Nedre Vaker
Nedre Vaker var det minste av de to eldste bruka på Vaker. Det ble delt i Nordre Vaker og Store Vaker lenge før reformasjonen i 1536.
Nordre Vaker
Nordre Vaker var en fullgård hvorav en betydelig del også var kjent som Hammarenga. Bruket hadde matrikkelnummeret 34. Det ble delt, trolig før 1528, fra det tidligere bruket Nedre Vaker. Skylda var ifølge matrikkelen av 1723 på 2 skippund tunge, fordelt på 1 skippund som var eid av Frogner prestebol i Lier prestegjeld og 1 skippund som var i privat eie, begge med bygsel. Først på midten av 1800-tallet kom også den benifiserte delen av gården over i privat eie.
Nordre Vaker ble senere slått sammen med Søndre Vaker, under navnet Nordre og Søndre Vaker, og fikk bruksnummeret 4. Begge disse eiendommene hadde kommet samme mann i hende mellom 1847 og 1869. Samlet var skylda 24,74 mark.
Skrivergarden
Store Vaker, kalt Skrivergarden fra midten av 1700-tallet, var en fullgård med matrikkelnummeret 35. Dette bruket ble i sin tid delt fra det tidligere bruket Nedre Vaker, trolig før 1528. Skylda var ifølge matrikkelen av 1723 på 2 skippund tunge. Årsaken til at bruket ble kalt Skrivergarden var at sorenskriveren i Ringerike og Hallingdal i perioden (1726–1756), dansken Christian Michelsen Palludan (1696–1773), kjøpte bruket i 1739. Da Paludan fratrådte stillingen som sorenskriver i 1756 solgte han bruket videre til sin etterfølger, sorenskriver Niels Michelsen Leth (1721–1777/1778 ). På 1800-tallet og fram til omtrent 1910 var Skrivergarden det største bruket på Vaker.
Bruket har seterløkker og seterhus på Vakersætra ved Nordre Heggelivatnet. Det gamle seterhuset som brant i 1928 var sannsynligvis det eldste på Krokskogen. Hovedbygningen ble bygd omtrent 1650 og hadde flere stuer dekorert av Peder Aadnes. Den brant til aske i 1948 etter å ha blitt fredet i 1920.
En del av Østre Vaker på 11,85 mark ble i 1906 tillagt Skrivergarden, som etter dette fikk ei skyld på 41,84 mark. Denne skylda har imidlertid senere blitt betydelig redusert.
Bruket er i dag en av de 6 gårdene i distriktet som dyrker Ringerikspoteter. Ringerikspoteten har beskyttet geografisk opprinnelse fra 2007.
Store Vaker gnr.31 b.nr 1 (nr. 2 er slettet) drives i dag som en enhet sammen med Askimveisten; gnr. 8 bnr.11. Dette bruket ble lagt til i 1965.
Søndre Vaker
Søndre Vaker var en halvgård med matrikkelnummeret 78. Den kan ikke ha blitt skilt ut fra hverken Øvre eller Nedre Vaker. Skylda var ifølge matrikkelen av 1723 på 1 skippund tunge. Eieren var på 1600-tallet Oslo Hospital, som bygslet bort bruket til leilendinger. Den 14. desember i 1737 blir imidlertid dette bruket auksjonert bort, og kjøperen var oppsitteren som hadde vært leilending på bruke siden 1733. Trolig var salget et ledd i Oslo Hospitals finansiering av et nytt bygg ved hospitalet. Søndre Vaker ble senere slått sammen med Nordre Vaker men kalles i dag bare Søndre Vaker. Bruket har i dag bruksnummeret 4.
Vaker skole
På Søndre Vaker ble det i 1842 opprettet en skole, etter at almuen i 1831 hadde framsatt ønske om det. I de to første skoleårene ble det leid rom her, men fra høsten 1844 sto et nytt skolebygg klart. Enda et nytt skolebygg ble oppført på det samme stedet i 1890. Vaker skole ble nedlagt i 1904.
NM i friidrett innendørs 2015
Norgesmesterskapet i friidrett innendørs 2015 var en del av NM i friidrett 2015. Det ble arrangert som et eget stevne i Steinkjer 7. og 8. februar 2015.
Janet McTeer
Janet McTeer (født 8. mai 1961 i Newcastle upon Tyne i England) er en britisk skuespiller. I 2000 ble hun Oscar-nominert i kategorien beste kvinnelige hovedrolle som «Mary Jo Walker» i filmen Tumbleweeds.
McTeer gjorde sin teater-debut i Half Moon Street, en film fra 1986 basert på en roman av Paul Theroux. I 1991 opptrådte hun i The Black Velvet Cape, med Bob Peck og Geraldine Somerville, som vant en Emmy Award for beste drama. I 2005 spilte McTeer mot Harriet Walter som dronning Elizabeth I ved West End i London, en rolle hun gjentok i 2009 under en oppsetning ved Broadway. I 2009 portretterte hun Clementine Churchill i HBO-serien Into the Storm, om Sir Winston Churchills år som statsminister i Storbritannia under den andre verdenskrig. I 2011 spilte McTeer sammen med Glenn Close i Albert Nobbs. Han spilte mot Daniel Radcliffe og Ciaran Hinds i The Woman in Black, basert på en roman fra 1983 med samme navn. McTeer ble utnevnt til offiser av Order of the British Empire (OBE) i 2008.
NM i friidrett innendørs 2015
For junior var dette NM i hoppøvelser uten tilløp.
60 meter
Finaleresultater: Svenske Carl Armfelt løp inn til 2.-plass med tiden 6,88, men deltok ikke i NM.
200 meter
Finale:
400 meter
Finale:
800 meter
Sluttstilling etter tre heat:
3000 meter
Sluttstilling etter to heat:
Tresteg
Kun 4 utøvere deltok.
60 meter
Finaleresultater: Naomi Van den Broeck vant løpet med tiden 7,51, men deltok ikke i NM, siden hun konkurrerer for Belgia internasjonalt.
1500 meter
Kun finale ble avholdt.
3000 meter
Kun finale ble avholdt.
60 meter hekk
Finale:
40 meter racerunner
Kun finale ble avholdt:
60 meter racerunner
Kun finale ble avholdt:
Høyde uten tilløp
Kun 2 utøvere stilte til start.
Blanefeltet
Blanefeltet er et oljefelt i den sørlige delen av Nordsjøen sørvest av Ula. Det ligger 160 miles øst for Aberdeen, i grenseområdet mellom britisk og norsk del av Nordsjøen. Feltet ble oppdaget i 1989. Produksjonsstarten var sensommeren 2007.
Irans atomprogram
Irans atomprogram ble startet på 1950-tallet med hjelp fra USA gjennom programmet Atomer for fred. I 1967 sto det første forskningssenteret for kjernekraft ferdig i Teheran (Tehran Nuclear Research Center) med en 5 MW forskningsreaktor for høyanriket uran. I 1968 signerte Iran Ikkespredningsavtalen og åpnet dermed for kontroll fra Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA), og i 1973 ble Irans atomenergiorganisasjon opprettet for å regulere og utvikle landets kjerneteknikkindustri.
Blanefeltet
Operatør for Blanefeltet er Repsol, som overtok etter Talisman Energy i 2015.
Irans atomprogram
Amerikanske og vesteuropeiske regjeringer støttet og oppmuntret atomkraftprogrammet frem til den iranske revolusjonen i 1979, der sjahen ble styrtet. Etter revolusjonen ble programmet satt på vent fordi internasjonale selskaper trakk seg ut av landet, og stans i leveranser av høyanriket uran medførte at forskningsreaktoren i Teheran måtte stenge. På 1990-tallet startet Iran et samarbeid med Russland som resulterte i at Irans første kjernekraftverk ble ferdigstilt i 2010.
Blanefeltet
Feltet er knyttet opp til Ula ved hjelp av havbunnsanlegg for videre prosessering. Oljen blir deretter fraktet via Ula-Tambar-systemet og Norpipe til Teeside.
Irans atomprogram
Kjernekraftverket i Bushehr
I 1975 signerte tyske Kraftwerk Union AG, et fellesforetak av Siemens AG og AEG Telefunken en kontrakt på å bygge to 1 196 MWe trykkvannsreaktorkraftverk i Bushehr, som skulle ferdigstilles i 1981. Som følge av revolusjonen i januar 1979 stanset Kraftwerk Union byggingen med en reaktor 50 % ferdig, og den andre reaktoren 85 % ferdig. I juli samme år trakk selskapet seg helt ut av Iran. Kraftverkene ble stående uferdige, og ble skadet under Iran-Irak-krigen på 80-tallet.
Blanefeltet
Talisman boret to horisontale brønner i 2006. Det er forventet at de vil ha en topproduksjon på 17,000 fat oljeekvivalenter per dag.
Irans atomprogram
Kjernekraftverket i Bushehr
På starten av 90-tallet dannet Den russiske føderasjon en felles forskningsorganisasjon med Iran kalt Persepolis, som tilbød Iran russiske atomeksperter, og i 1995 signerte Iran en avtale med det russiske selskapet Atomstroiexport om å installere en 915 MWe VVER-1000 trykkvannsreaktor i Bushehr I. Reaktoren ble ferdigstilt i mars 2009, og en åpningsseremoni ble holdt 21. august 2010. Problemer oppsto under de innledende testene, og kraftverket ble først tilkoblet strømnettet 4. september 2011.
Anleggene utenfor Isfahan
På 1970-tallet ble det etablert et forskningssenter for kjerneteknikk i tilknytning til Universitetet i Isfahan for å utdanne personell til de planlagte kjernekraftverkene i Bushehr. Senteret ligger 15 kilometer sørøst for Isfahan, og opererer fire små kinesisk-bygde forskningsreaktorer.
På det samme området finnes en fabrikk for produksjon av uranheksafluoridgass fra såkalt yellowcake, behandlet uranmalm. Iran informerte IAEA om planene for fabrikken i 1996, men den ble først ferdigstilt i 2004. Det ferdige produktet sendes videre til anlegget i Natanz for anrikning.
Urananrikningsanlegget i Natanz
Irans første urananrikningsanlegg ligger rundt 30 km nord-nordvest for Natanz, og ble først avslørt av den iranske dissidenten Alireza Jafarzadeh i august 2002. Da IAEA besøkte anlegget i 2003 var 160 sentrifuger klare til drift. I 2012 er det installert rundt 9 000 sentrifuger som produserer lavanriket uran.
Atomvåpen
Iran hadde tidligere et prosjekt med kodenavnet Amad, som skulle lede mot utvikling av atomvåpen. Prosjektet, som ble ledet av Mohsen Fahkrizadeh, ble stanset i 2003, og siden har det ikke fremkommet klare indikasjoner på at landet ønsker å utvikle atomvåpen. IAEA, som jevnlig inspiserer Irans atomanlegg, har imidlertid flere ganger uttrykt bekymring for at atomprogrammet kan ha en «mulig militær dimensjon», blant annet i en mye omtalt rapport i november 2011. Bekymringen skal bygge på at landet utvikler komponenter som kan være nyttige i utviklingen av atomvåpen, men som riktignok også kan brukes til andre ting. Tidligere direktør i IAEA, Robert Kelley, har kritisert organisasjonen for å male et skrekkbilde av atomprogrammet.
Det er ikke kjent at Iran anriker uran utover 20 % og ifølge president Ahmadinejad har landet heller ikke noen planer om dette. Anriking til over 90 % er nødvendig for bruk i atomvåpen, men Ahmadinejad har kalt atomvåpen «u-islamske».
Amfiteateret i El Jem
Amfiteateret i El Jem (arabisk al-Jamm, latin Thysdrus), som hadde plass til 35 000 tilskuere, var en gang verdens tredje største amfiteater, nest etter Colosseum i Roma og teatret i Capua. Teatret har vært verdensarvminne siden 1979.
Teatret sto uskadd frem til 1600-tallet, men fra den tid av ble stein fra teatret brukt til byggearbeider i byen og til bygging av moskéer i Kairouan.
Byen El Jem har ca. 18 000 innbyggere, og ligger i Mahdiaguvernementet, ca. 60 km sør for Sousse.
Eksterne lenker
El Djem
Apomorfi
Apomorfi er fagordet som brukes i fylogenetikken for å betegne homologier som er avledete (apomorfe).
Begrepsparet apomorfi–plesiomorfi
Apomorfi danner et begrepspar med fagordet plesiomorfi, som betegner de homologe egenskapene som er opprinnelige (plesiomorfe). Å identifisere apomorfier for grupper av organismer er et viktig skritt i rekonstruksjonen av slektskapsforholdene mellom disse gruppene.
Alle homologier kan være både apomorfier og plesiomorfier, avhengig av «hvor i stamtreet man ser på dem». Begrepsparet er m.a.o. relativt, og biologer spesifiserer derfor vanligvis for hvilken gruppe en egenskap er apomorf eller plesiomorf.
Eksempel: pattedyrenes pels
Egenskapen «pels» er for eksempel en homologi for pattedyr. Pels oppstod i forfedrene til pattedyr, og er derfor en apomorfi for pattedyr – et såkalt avledet (eller «nytt») trekk ved pattedyrene eller en «evolusjonær nyvinning». Egenskapen pels (blant mange andre egenskaper) kan dermed fortelle oss at kloakkdyr, placentale pattedyr og pungdyr er nært beslektet med hverandre: Alle tre gruppene – og like viktig: ingen annen gruppe – har pels.
Når pels er en homologi for pattedyr, er selvfølgelig håret vårt (som er en rest av pelsen) også homolog med bjørnens pels. Det betyr selvfølgelig ikke at bjørnen er spesielt nært beslektet med oss. Når man ser på delgrupper av pattedyr, kan pels ikke fortelle noe om slektskap. Egenskapen «pels» er her en plesiomorfi: For to pattedyr er det å ha pels en opprinnelig egenskap, og kan derfor ikke brukes for å avlede slektskap.
«Opprinnelig» (plesiomorf) trenger slett ikke å bety «primitiv». Flere hulelevende fiskearter har for eksempel mistet øynene sine (eller i det minste øynenes funksjon). At disse fiskene er blinde, er apomorft for dem, mens det å ha funksjonsdyktige øyne var den opprinnelige – men neppe «primitive» – tilstanden for fisk.
Fylogenetikk
Fylogenetikk er den delen av evolusjonsbiologien som rekonstruerer stamtrær; det vil si vitenskapen som avslører slektskapsforholdene mellom arter eller grupper av arter.
I fylogenetikken er begrepsparet analogi/plesiomorfi viktig fordi det synliggjør hvor i stamtreet man kan bruke en gitt homologi som et argument for et slektskapsforhold. For å kunne skille mellom polyfyletiske, parafyletiske og monofyletiske grupper må man for eksempel lete etter apomorfier.
En naturlig gruppe vil ha én eller flere apomorfier. Er en gruppe utelukkende kjennetegnet ved plesiomorfier, er det sannsynlig at den er parafyletisk, at den altså ikke utgjør noen fullstendig slektskapsgruppe.
Eksempel: fiskenes finner
Man har for eksempel definert fisk på grunnlag av at de lever i vannet og har finner. Det samme gjaldt imidlertid for stamarten til de landlevende virveldyrene. Alle virveldyr (faktisk alt liv på jorden) har opprinnelig levd i vann, og en akvatisk levemåte kan derfor ikke brukes for å begrunne at fisk skal defineres som én naturlig gruppe. Parede finner oppstod i stamarten til kjevemunnene, er altså en apomorfi for disse og kjennetegner dem som en naturlig gruppe. For ulike fiskegrupper er derimot finner en opprinnelig egenskap (plesiomorfi). «Fisk» er derfor en parafyletisk gruppe.
EM for brassband
Europamesterskapet for brassband (EBBC) er en musikkonkurranse som hvert år arrangeres av den europeiske brassbandorganisasjonen (EBBA) for europeiske brassband. Regjerende europamester er Brass Band Treize Etoiles.
Historikk
Det første mesterskapet gikk av stabelen i Royal Albert Hall søndag 8. oktober 1978 og ble vunnet av Black Dyke Mills Band. Fram til og med 1982 ble konkurransen avholdt om høsten samme sted, men fra 1983 av har konkurransen blitt arrangert om våren i en rekke forskjellige land. Eikanger-Bjørsvik Musikklag ble i 1988 det første ikke-britiske korpset som vant konkurransen.
I 1994 delte man mesterskapet inn i to seksjoner; en A-seksjon (senere også kalt Championship Section eller Premier Section) bestående av elitebrassband som konkurrerer om mesterskapstittelen, og en B-seksjon (senere også kalt Challenge Section eller Development Section) for brassband fra europeiske land som enten ikke er tilsluttet EBBA, for brassband fra land som har mangelfull brassbandtradisjon, eller for andre utvalgte brassband fra vertskapslandet.
Kvalifisering
Normalt er det de regjerende mesterne og korps som blir nominert av de ulike nasjonale forbundene som inviteres med i brassbandkonkurransen; oftest er det da de forskjellige vinnerne av ulike nasjonale mesterskap som ender opp som deltakere i europamesterskapet. Norges Musikkorps Forbund har tradisjon for å nominere vinneren av NM som norsk deltaker.
I de forskjellige individuelle konkurransene (solistkonkurranse etc.) må hver enkelt deltaker søke om å få delta.
Bedømmelse
I brassbandkonkurransen spiller hvert korps et såkalt pliktnummer og et selvvagt musikkstykke i to forskjellige avdelinger. Fremførelsene vurderes av en eller flere lukkede juryer bestående av dommere med musikkfaglig bakgrunn.
De ulike individuelle konkurransene bedømmes også av ulike dommerjuryer.
The Armenian Genocide
The Armenian Genocide er en amerikansk TV-dokumentar fra 2006 som utforsker Det ottomanske rikets drap på mer enn én million armenere under første verdenskrig. Dokumentaren ble kringkastet av PBS 17. april 2006.
TV-filmen ble produsert i samarbeid med Oregon Public Broadcasting, og ble skrevet og regissert av Andrew Goldberg (som også regisserte The Armenian: A Story of Survival) og fortalt av skuespillere Orlando Bloom, Ed Harris, Laura Linney, Jared Leto, Julianna Margulies og Natalie Portman.
Westland Aircraft
Westland Aircraft Ltd. ble etablert i 1915 som Westland Aviation Works. Firmaet produserte flytyper som Sopwith 1½ Strutter og Vickers Vimy på kontrakt under den første verdenskrig, men prøvde seg snart med egne flytyper. Mellomkrigstiden så utviklingen av Westland Wapiti, og i 1935 skiftet firmaet navn til Westland Aircraft.
Under den andre verdenskrig er Lysander den mest kjente flytypen utviklet av Westland, men Westland produserte også Supermarine Spitfire (i alt 685 Mk.IA, Mk.VB og Mk.VC) og Supermarine Seafire, som Westland var med å tilpasse bruk på hangarskip. De produserte hele 2115 Seafire Mk.IIC, Mk.III, Mk.XV og Mk.XVII for Supermarine.
Etter krigen produserte de jagerflyet/angrepsflyet Westland Wyvern, men begynte å prioritere produksjon av helikoptre fremfor fly og i 1959 overtok Westland Saunders-Roe og i 1960 Fairey Aviation og all utvikling og produksjon av helikoptre fra Bristol Aeroplane Company. I 1961 ble selskapet fusjonert med en rekke andre og fikk navnet Westland Helicopters.
Norge under Sommer-OL 1920
Norge under Sommer-OL 1920. 194 sportsutøvere fra Norge, 188 menn og seks kvinner, deltok i femten sporter under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Norge kom på sjetteplass med tretten gull-, ni sølv- og ni bronsemedalje. OL-troppen besto av fire stupere; to menn og to kvinner, to svømmere, seksten friidrettsutøvere, fjorten boksere, sju brytere, fire syklister, seksten fotballspillere, tjueseks turnere, tretten roere, to deltakere i moderne femkamp, fem ryttere, femtini seilere, seks kunstløpere; tre menn og tre kvinner, tre tennisspillere; to menn og en kvinne, og seksten skyttere.
30px|Piktogram fotball Fotball
1. runde
Kvartfinale
30px|Piktogram moderne femkamp Moderne femkamp
Poengene ble utregnet etter plass-siffer, den med laveste poengsum vinner.
Folke Alnevik
Folke Alnevik (født 31. desember 1919, død 17. august 2020) var en svensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Alnevik vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det svenske laget som kom på tredjeplass på 4 x 400 meter stafett bak USA og Frankrike. De andre på laget var Lars-Erik Wolfbrandt, Kurt Lundquist og Rune Larsson.
Habitus
Habitus (fra latin: «beskaffenhet») har flere betydninger:
Narvik kirke
Narvik kirke ligger i bydelen Frydenlund i Narvik i Nordland. Kirka er ei treskipet langkirke i stein med 700 sitteplasser. Den ble innviet den 16. desember 1925. Arkitekt for kirka var Olaf Nordhagen. Kirka sto imot bombardementene av Narvik under andre verdenskrig.
Før Narvik kirke ble bygd, fungerte jernbanens forsamlingslokale som interimkirke fra 1900 til 1925.
Kirkebygget
Kirken har et bevisst middelaldersk formspråk med mur i naturstein og høye, smale kirkevinduer. Narvik kirke ble bygd av stein fra Ofotbanens steinbrudd i Djupvik. Midtskipet er omgitt på begge sider av store søyler med ulikt utformede kapitéler. Kirkens tårn er kledd i kobberplater. Beslagene på kirkens inngang er utført i smijern etter tegninger av Olaf Nordhagen.
Kirkens altertavle er malt av Eilif Peterssen. Prekestolen er tilvirket av Ingemann Arntzen. Tresnittene er gjort av Arnold Zimmermann.
Mads Andrias Winther
Mads Andrias Winther (født 23. november 1871 på Sandur, død 8. februar 1923 på Sandur) var en færøysk sysselmann, skribent og politiker (Sj.). Han var en sterk tilhenger av den færøyske nasjonal- og selvstyrebevegelsen, og engasjerte seg sterkt i færøysk politikk og organisasjonsliv frem til sin død, bare 51 år gammel.
Familiebakgrunn og yrkesliv
Han vokste opp på Sandur som sønn av sysselmann Niels Christoffer Winther og Elisabeth Marianna (født Mohr). Han var eldre bror av Gunnar Winther, sønnesønn av sysselmann Mads Andrias Winther og brors sønnesønn av sakfører og folketingsmann Niels Christopher Winther. Han giftet seg med Sigrið Thorbjørg Mohr.
Winther-familien var opptatt av skolegang, og flere hadde gått på folkehøyskole i Danmark. Høsten 1890 dro han selv til folkehøyskolen Vallekilde. Etter hjemkomsten var han en tid i hjembygden, før han ble kontorist og fra 1899 fullmektig hos sorenskriveren i Tórshavn. I 1916 ble Winther sysselmann på Sandoy med bolig på Sandur.
Politisk arbeid
Han ble raskt grepet av den færøyske nasjonal- og selvstyrebevegelsen. På en søndag i 1894 stod Winther og hans senere svoger, Johan Hendrik Poulsen, for det første folkemøtet på Færøyene. Det ble avviklet på Sandur med gudstjeneste, taler og sang. Foruten innbyderne, talte også Rasmus Effersøe, Jóannes Patursson og Júst á Húsum.
I 1903 var han med på å stifte Føroya Framburðsfelag, som skulle bli Sjálvstýrisflokkurins velgerforening i Suðurstreymoy etter partidannelsen tre år senere. Han var i 1904 med på å stifte Havnar Bóltfelag, hvor han var den første formannen. Han var en av de førende skikkelsene i Havnar Ungmannafelag, som ble stiftet i 1906. Winther var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1905–1918 og fra Sandoy 1918–1924. Winther døde i 1923, og broren Gunnar Winther møtte fast ut perioden. Mads Andrias Winther var også innvalgt i kommunestyret i Tórshavn 1909–1916 og borgermester 1909–1913.
Winther var den første færøyingen som offentlig tok frem deler av sosialistisk ideologi, og var spesielt opptatt av tanken om at alle mennesker hadde lik rett til jordens ressurser og felles goder.