cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trøndelag
Befolkning
7,3 % av befolkningen er per 1. januar 2011 innvandrere eller født av to utenlandskfødte foreldre, noe som tilsvarer 31,321 mennesker. Disse utgjør 5,2 % av innvandrerbefolkningen i Norge. Til sammenligning bor 9,1 % av den etnisk norske delen av folket i landsdelen.
60 % av innbyggerne i Trøndelag bor i Trondheimsregionen (0).
Etymologi
Navnet Trøndelag, norrønt Þrǿndalǫg, betydde opprinnelig «trøndernes lovområde». Første ledd er genitiv flertall av folkenavnet þrǿndr, «trøndere», som er et gammelt presens partisipp av verbet þróask, «vokse» (med den samme roten som i «trives»), og altså kan oversettes som «de sterke, fruktbare».
Dialekt
Trøndersk, eller trøndsk, dialekt har noen særegne og gjenkjennelige trekk. Den karakteriseres blant annet av kutting av de fleste vokalendelser (apokope) i historiske langstavingsord. Trøndersk intonasjon eller tonefall kjennetegnes ved relativ balanse mellom trykktunge og trykklette stavelser, i motsetning til lavtonedialektene på Østlandet og høytonedialektene i Nord-Norge og på Vestlandet.
I dette langstrakte fylket er det flere utpregede dialekter: namdalsdialekt, fosenmål, trondheimsmål, rørosing, innherredsbygg, gauldalsdialekt, orkdaling, snåsisk, dialekten i Sørli (sørlibygg) og andre. Utenfor dagens trøndelagsfylke inkluderer trønderdialektene nordmøring på Nordmøre i Møre og Romsdal, bindaling i Bindal kommune i Nordland fylke, frostviksmål i Strömsunds kommun i Jämtlands län og härjedalsmål i Härjedalens kommun i Jämtlands län. Elgå i Engerdal kommune i Innlandet har tradisjonelt rørosdialekt. Dialekten i Kvikne i Tynset kommune i Innlandet klassifiseres også oftest som trønder.
Trøndelags geografi
Trøndelag består av fire geografiske områder :
I Trøndelag finnes store skogområder og vassdrag. Orkla, Gaula, Stjørdalselva og Verdalselva renner alle ut i Trondheimsfjorden. Det største vassdraget, Namsen renner derimot rett ut i Namsenfjorden. Vassdragene har sitt utspring fra de høyereliggende fjellområder, og nedbørfeltene ligger opp mot 900 meter over havet. Elvene faller raskt ned mot lavlandet der de har slake, meandrerende elveløp.
De østlige delene mot svenskegrensen ligger fjellområdene i Sylene, og områdene i sør og vest bærer preg av fjell- og høyereliggende terreng i Trollheimen, Dovrefjell, Gauldalsvidda og Rørosvidda. Det er også større fjellområder på Fosenhalvøya, og mellom Gauldal og Selbu/Tydal er det ganske høye fjell.
Trøndelag er det området i Norge med mest myr, med 10,8 % av arealet som våtmark mot 5,3 % for landet som helhet og 3,8 % for Nordland og Møre og Romsdal fylker. Det finnes store jernrike myrområder i de indre delene av landsdelen. Brede dalfører er spesielt karakteristiske for landsdelen. Disse finnes det flere av, de mektigste i sør er Gauldalen og Orkladalen og i nord Stjørdalen, Verdal, Ogndal, og Namdal. I områdene rundt Trondheimsfjorden fins noen av landets mest fruktbare jordbruksområder. Spesielt halvøya Frosta kan skryte av gunstig klima for jordbruk. Frosta er vel kjent for sin rike potet- og grønnsaksproduksjon.
Næringsliv
Historisk viktige næringsveier i Trøndelag har vært jordbruk, skogbruk, bergverk og fiskeri. Trøndelag har en betydelig vann- og vindkraftproduksjon som understøtter kraftkrevende industri som Norske Skog Skogn, Holla Metall, Elkem Thamshavn og Washington Mills. Havbruket står for halvparten av Trøndelags eksportverdi; de to største oppdrettsselskapene er SalMar og SinkabergHansen, og det finnes en stor service- og rederinæring. Olje- og gassnæringen er også betydelig med Statoils driftsadministrasjon i Stjørdal og forskningssenter på Rotvoll som største oppdragsgivere. Mye av verkstedindustrien i Trøndelag er rettet mot havbruk og offshore, fremfor alt på Verdalsøra og Orkanger.
Trondheim er et sentrum for høyere utdannelse og huser det største lærestedet på landets største universitet, NTNU, og forskningsstiftelsen SINTEF. Mange teknologibedrifter innen bransjer som IT, olje og gass, mekanisk produksjon og produktutvikling, energi og miljø, helse, martime og marine næringer, og teknisk konsulentvirksomhet har sitt utspring fra disse miljøene, hvorav rundt 170 fortsatt var aktive i Trondheimsregionen i 2018, blant dem Nordic Semiconductor, Autronica, Q-Free, Kongsberg Seatex og Powel. Til sammen var det rundt 750 teknologibedrifter med over 12 000 ansatte i Trondheimsregionen.
Varehandel, med Reitangruppen som største aktør, og offentlig og privat tjenesteyting har stor betydning for sysselsettingen.
Militær aktivitet angår for en stor del Ørland flystasjon og Værnes garnison samt Luftkrigsskolen i Trondheim.
Trøndelag har en verdiskapning på 103 mrd kroner i året (2006), 7,4 % av Norges totale verdiskapning. Bruttonasjonalprodukt per innbygger i landsdelen er 284,986 kroner, litt under landsgjennomsnittet på 336,667 kroner (2006).
Historie
I jernalderen var Trøndelag oppdelt i flere fylker, av norrønt «fylki» som har en dobbel betydning, folk og hær. Gjennom lang tid utviklet det seg et rettsfellesskap gjennom sameksistens, men sikkert også kamp. I vikingtiden (ca. 850–1050) var Trøndelag oppdelt i åtte fylker: Skøynafylke, Øynafylke, Verdølafylke, Sparbyggjafylke, Stiordølafylke, Strindafylke, Gauldølafylke og Orkdølafylke, som sammen med Nordmørafylke og Namdalen hadde én felles lov – Frostatingsloven og ett felles ting, Frostatinget.
Tingene gav samfunnet et preg av å være statlig med indre landefred – i motsetning til rene ættesamfunn. Da Harald Hårfagre inntok Trøndelag, så var det uten annen kamp enn mord på en stormann, og når Olav Tryggvason fikk drept helten Jarnskjegge fra Ørlandet under «blotet på Mære», så brøt det ikke ut borgerkrig. Imidlertid ble konflikten løst som erstatningssak på tinget. Hovedtinget i Trøndelag var Frostatinget, kalt slik fordi det hadde sete på «Loktu/Logtun» på Frosta.
I perioden etter Håkon Grjotgardsson (838–900) ble Trøndelag kontrollert av ladejarlene. Med sete på Lade i det østlige Trondheim var ladejarlene en sentral maktfaktor i datidens politiske landskap frem til ca. 1030.
Den romersk-katolske perioden
Embetet som erkebiskop i Nidaros ble opprettet i 1154. Han var direkte underlagt paven i Roma (Avignon 1303–1380). Nidaros katedralskole Schola Cathedralis Nidarosiensis ble grunnlagt samtidig i 1153/54.
Det eldste klosteret er "Augustiner" Elgeseter-kloster. Benediktiner-ordenen var imidlertid også tidlig etablert på Nidarholm for munker, derav navnet Munkholmen. Bakke-kloster var nonnekloster for Benediktinerne.
Cistercienser-klosteret Tautra kloster på Frosta, "Monasterium sanctæ Mariæ de Tuta insula", klosteret etterfulgte Cistercienser klosteret Munkeby på Levanger.
Nidarosdomen sto ferdig i 1320.
Kalmarunionen; Slesvig-Holstein, Danmark, Norge og Sverige (1397–1523)
Kalmarunionen ble ledet av markgrever innenfor systemet til den tysk-romerske keisermakten. Margrete 1., Erik 1. av Pommern, og Christoffer 1. av Bayern var alle tre markgrever under den tysk-romerske keiseren.
Aslak Bolts jordebok opprettes ca. 1430 etter forbilde fra de Italienske bystater som register med rettslig troverdighet. Det betinget en stat el. som garantist, og det var Erkebispesetet i Nidaros. Derfor var det bla. maktpåliggende å ha aksept for egen mynt.
I 1444 gikk Erkebiskopen mot riksrådets flertall inn for "vinterligge" for Hanseatene i Bergen. Erkebispesetets skatteinntekter fra de nordlige landsdelene ble for en stor del betalt i fisk, og beslutningen medførte sikker inntekt i valuta. Beslutningen var ikke populær fordi Lybeckerne (Hanseatene) var oppfattet som selve arvefienden av oldenburgerne.
Utover 1400-tallet styrkes Danmarks stilling vesentlig og etter 1450 – konsolideres stillingen som den sterkere part i unionen. Den danske konge leder an først i kraft av status som markgreve vasall under den Tysk-Romerske keisermakten. I 1534 er Steinvikholm slottsfestning på Skatval ferdigbygd. Den brukes som kanselli for riksrådet og etterhvert som tilfluktssted for Erkebiskopen frem til reformasjonen.
Reformasjonen i Trøndelag
Det oppsto en politisk maktkamp hvor adelen, med Inger Ottesdotter Rømer (fru Inger til Østrått) som en av frontfigurene, ble trukket over på kongemaktens side.
I 1537 ble Benediktinerklosteret på Munkholmen (Nidarholm) på direkte ordre fra general Johan Rantzau skutt i filler, av kanonene på de danske krigsskip som inntar Trondheimsfjorden. Dette innledet de videre krigshandlingene som etterhvert driver den katolske kirke ut av Trondheim for godt, og dermed hele landet. Alle klostre blir stengt. Den katolske kirke var nedkjempet, og makten kunne dermed plukkes som en overmoden frukt. Johan Rantzau hadde selv vært tilstede under Riksdagen i Worms og sett Martin Luther forsvare seg mot den tysk-romerske keiserens tiltale, kilde: "Danmark-Norges historie" bind III.
Distributiv
Distributiv kan i ungarsk uttrykke måten at noe skjer med hvert medlem av en samling en etter en (for eksempel «per hode», «i hvert tilfelle»), eller hyppigheten i tid («en gang i uka», «hvert tiende minutt»).
Trøndelag
Reformasjonen i Trøndelag
Den siste erkebiskopen, Olav Engelbrektson flyktet landet etter at eksiloppholdet på Steinvikholmen heller ikke ga trygghet lenger. Bispen hadde inntil det siste håpet på militær assistanse fra den tysk-romerske keiseren, men forgjeves.
Distributiv
I finsk er denne adverbtypen sjelden, og sjeldnere i entall. Dens endelse er -ttain/-ttäin. Den grunnleggende betydningen er «hver for seg». For eksempel, maa («land») blir maittain i et uttrykk som Laki ratifioidaan maittain («Loven er ratifisert hver for seg i hvert land»). Den kan brukes til å distribuere handlingen til forskjellige tider, f.eks. päivä (dag) har flertall distributiv päivittäin (hver dag).
Trøndelag
Trøndelag i Danmark-Norge (1537–1660)
Steinvikholmen brenner i 1542, men blir gjenoppbygd og restaurert som rennessanseslott. Steinvikholmen blir sammen med Erkebispegården oppgradert til residensslott for Kongen og lensherren.
Distributiv
Den kan også bety «i (eller med) hensyn til det (kulturelle) perspektivet» når den blir kombinert med et ord som viser til en innbygger (-lais-). Finner (suomalaiset) sier ofte at suomalaisittain tuntuu oudolta että, eller «i et finsk perspektiv føles det rart».
Trøndelag
Trøndelag i Danmark-Norge (1537–1660)
Jemtland og Herjedalen har i likhet med Hålogaland fra gammelt ligget i forbund med Trøndelag. Herjedalen hadde helt siden middelalderen ligget under Nidaros erkebispedømme, og frem til freden i Brømsebro vært en del av Trondhjems len. Jamtland hadde derimot en tid blitt kirkelig underlagt erkebiskopen i Uppsala.
Den Nordiske 7-årskrig (1563–1570) I 1564 under den nordiske syvårskrigen hadde den svenske kongen (Kong Erik XIV) for første gang nådd Trondheim via Jamtland under franskmannen Claude Collart s kommando. Steinvikholmen var under beleiring og svenskene behersket høydedraget over Singsaker ( omtrent der Kristiansten festning er i dag). Felttoget var ikke vellykket og resulterte ikke i noen varig makt. Ved freden i Stettin i 1570 var Jamtland igjen kirkelig underlagt Nidaros.
I 1571 utnevner Fredrik II Ludvik Munk til lensherre over Trøndelag, Jamtland og Herjedalen. Han blir stattholder i 1577, men avsatt etter misnøye fra Trønderske bønder i 1583.
Kalmarkrigen (1611–13) I 1611 hadde riksråd Jens Bjelke iverksatt et felttog mot Jamtland. Felttoget var lite ærerikt for de trønderske styrkene. Troppene var dårlig organisert og det endte med tilbaketrekking.
I 1613 beordret Christian IV at Steinvikholm slott skulle ødelegges.
Hannibalfeiden (1643–45) Trønderske soldater fra de Nordenfjeldske Dragonkompagnier inntok Frøsø skanse i 1644, og ble av jamtene mottatt som befriere. Danmark-Norge sin periode som den førende stormakt i Norden gikk mot slutten. Til tross for militær seier ble Jamtland og Herjedalen sammen med Halland, Gotland og Øsel avgitt til Sverige i 1645 ved freden i Brømsebro.
Røros kobberverk ble etablert i 1644, året etter ble Røros grenseby (se ovenfor under freden i Brømsebro).
I 1658 ble Trøndelag avgitt til Sverige sammen med Nordmøre, Romsdal og Bohuslän som en følge av freden i Roskilde. Gjenerobringen av Trondhjems len fant sted i 1660, og freden i København stadfestet at regionen igjen var en del av Danmark-Norge.
En skal da huske at 2,000 menn helt ned i 15-årsalderen hadde blitt tvangsvervet til den svenske hæren, og sendt for å kjempe i svenskekongens kriger mot Polen og Brandenburg.
Kong Karl X Gustav hadde fryktet at trønderne skulle lykkes i å mobilisere mot den svenske okkupasjonen, og fant det derfor betimelig å holde en stor del av de stridbare mennene borte fra sine hjem. Det var bare rundt en tredjedel av de tjenestegjørende mennene som noensinne vendte tilbake hjem; noen av dem ble tvunget til å bosette seg i datidens svenskkontrollerte Estland, med bakgrunn i tankegangen om "splitt og hersk".
Et betydelig antall trønderske soldater tjenestegjorde allerede før freden i Roskilde i den dansk-norske hæren, som resultat av den svenske tvangsvervingen var et betydelig innhogg i den mannlige delen av befolkningen i landsdelen. Konsekvensene ble skrekkelige for den trønderske befolkningen; mange av gårdene hadde ikke nok folk til å gjennomføre høstingen, og hungersnød rammet flere steder. Hundrevis av mennesker sultet til døde, og langt flere ble rammet av sykdom.
Det tok mange år før Trøndelag igjen kunne reise seg fra tapene, og blant enkelte trønderske historikere er dette kjent som det trønderske folkemordet.
En annen direkte effekt av at Trøndelag og Trondheim stadig var utsatt for krigshandlinger var minsket handel over Trondheim, og økt handel over Bergen. Fredrik III tok grep om handelspolitikken, og hanseatene fikk handelsforbud nord for Bergen. Kongemakten tok hånd om norgeshandelen og skatteinntektene herfra, og en betydelig andel ble igjen lagt over de Trondhjemske handelshus.
Samme år som de Nordenfjeldske Dragonregimenter gjenerobret Trøndelag under Jørgen Bjelkes kommando, så gjorde Fredrik III statskupp og innførte kongelig enevelde.
Misnøyen med det svenskestyret i Trøndelag ble ved politisk kløkt utnyttet av Fredrik III, som forsto at trøndernes sinnelag var kritisk i forhold til konserveringen av den norske delen av den eneveldige unionsstaten.
Ove Bjelke deltok i kongehyllingen av Fredrik III i 1661. Begivenheten som er den andre i rekken, fant sted på nyutbygde Akershus festning.
Trøndelag i den eneveldige unionsstaten 1660–1814
I siste halvdel av 1600-tallet var det stor innvandring til Trøndelag, hovedsakelig fra Slesvig-Holsten. Innvandrerne rekrutterte gjerne handelsstanden i byene, men også til befolkning på bygda. En annen innvandring som skjedde omtrent samtidig var importert arbeidskraft til den tiltakende gruveindustrien i Trøndelag.
Sommeren 1718 hadde kong Carl XII lykkes med å sette opp en helt ny og angrepsklar hærstyrke bestående av styrker fra Viborg, Tavastehus, Åland, Norrbotten samt de Norrlandske og Jamtlandske regimenter; 7000 kavaleri og 3000 infanteri, til sammen 10 000 tropper under Carl Gustaf Armfeldts ledelse. Felttoget startet i Duved 21. august 1718, målet var å innta Trondheim i løpet av seks uker. Angrepet endte i et tilbaketog for svenskene hvor ca. 3,000 soldater døde i Tydalsfjellene.
Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS) ble stiftet i Trondheim i 1760, først under navnet "det Throndhiemske selskab"
Trøndelag ble i 1804 delt opp i Søndre Trondhjems amt og Nordre Trondhjems amt.
Kultur
Adresseavisen utkommer i Trondheim, og er landets eldste dagsavis.
Fylket har to offentlige teaterhus, Trøndelag Teater i Trondheim og Turnéteatret i Trøndelag med base i Verdal. Andre teaterhus er Teaterhuset Avant Garden i Trondheim.
Studentersamfundet i Trondheim arrangerer kulturfestivalen UKA annethvert år ifra året 1917.
Olavsfestdagene i Trondheim og Norsk revyfestival på Høylandet er blant fylkets største kulturfestivaler.
Fylket er kjent for friluftsteatre eller spel med historiske motiv. Det mest kjente spelet er Spelet om Heilag Olav som framføres på Stiklestad hvert år siden 1954. Dette skildrer Olav Haraldsons siste dager. Andre friluftsspel er Korsvikaspelet som omhandler dramaet rundt Olav Tryggvasons ankomst og Håkon jarls død på Rimol. Olav Engelbrektsson er en friluftsopera-forestilling som spilles hvert år på Steinvikholmen og handler om dramatikken under reformasjonen. Elden som spilles på Røros handler om Karolinernes dødsmarsj i Trøndelag.
Mat og drikke
Sodd er ofte blitt kalt "nasjonalretten" i Trøndelag, og er en klar suppe med kjøttboller, poteter, gulrot og kjøtterninger. Til tilbehør serveres gjerne skjenning eller annet flatbrød og ingefærøl.
Musikk
Musikalske tradisjoner står sterkt i Trøndelag, og landsdelen kan skilte med en rekke kjente utøvere av både folkemusikk, rock, klassisk musikk, pop og jazzmusikk. Folkemusikktradisjonen kjennetegnes ved at musikken fra Trøndelag er litt mindre sentimental enn i andre deler av Norge. svært mange av Norges jazzmusikere er fostret på den verdenskjente jazzlinja på Musikkonservatoriet i Trondheim, og regionen har et unikt klassisk musikkmiljø som evner å samarbeide på tvers av sjangere.
Mest kjent er nok likevel trønderrock. Et særtrekk ved trønderske band er at de i mange tilfeller synger på sin lokale dialekt innenfor et tradisjonelt rammeverk av rock, fremfor å synge på engelsk eller normalnorsk.
Kjente pop og rockeartister fra Trøndelag inkluderer: Det finnes en rekke større og mindre rockfestivaler i Trøndelag, blant dem er Namsos rockfestival, Råttistock, Risrock, Frøyafestivalen og Steinkjerfestivalen.
Det er også i Trøndelag det som sannsynligvis er verdens lengstlevende pop- og rock konkurranse arrangeres, Trøndersk mesterskap i pop og rock. Arrangementet har blitt holdt uavbrutt siden 1962, og feiret 50-årsjubileum i 2011.
Rock City i Namsos. Kultursenteret skal være et samarbeid mellom Namsos og Trondheim, og inkluderer bl.a. opprettelsen av et nasjonalt rockemuseum. I 2010 åpnet det nasjonale senteret for pop og Rock, Rockheim på Brattøra i Trondheim.
Kjente trønderske klassiske utøvere og komponister inkluderer:
Myndigheter
Trøndelag fylkeskommune har sete i Steinkjer, der rådmannsfunksjonen er lagt. Ordførerfunksjonen er lagt til Trondheim.
Fylkestinget er fylkeskommunens øverste politiske organ. Etter valget i 2019 vil fylkestinget bestå av 59 medlemmer.
Fylkeskommunens administrative ledelse består av fylkesdirektør og syv fylkesdirektører som styrer hver sine fagfelt:
Stortingsvalg 2021
Valgresultat ved Stortingsvalget 2021 i Trøndelag:
Stortingsvalget 2017
Ved stortingsvalget 2017 var det 334 024 stemmeberettigede velgere i Trøndelag, som utgjorde 8,9 % av den nasjonale velgermassen. Det ble avgitt 261 846 stemmer totalt. Valgdeltagelsen var dermed 78,4 %. Det ble avgitt 260 214 godkjente stemmer, 1 632 blanke stemmer og 546 stemmer som ble forkastet. Tabellen viser stemmefordelingen:
Stortingsvalget 2013
Regionale valgresultater ved stortingsvalget i 2013:
Fylkesvise valgresultater og resultat for landsdelen samlet:
Trøndelags 15 stortingsrepresentanter ble for perioden 2013–2017 fordelt slik på partiene:
Sammenslåing av fylkene
27. april 2016 vedtok de to fylkestingene å søke om å slå de to fylkene Nord- og Sør-Trøndelag sammen til ett fylke. Dette ble enstemmig vedtatt av Stortinget 8. juni 2016. Trøndelag fylke ble etablert 1. januar 2018 og er Norges tredje største i areal og femte største i antall innbyggere.
De 78 representantene som i 2015 ble innvalgt i de to fylkestingene ble automatisk overført til det nye fylkestinget fra januar 2018. Fra og med fylkestingsvalget i 2019 velges kun 59 medlemmer inn i fylkestinget.
Rindal kommune ble overført fra Møre og Romsdal til Trøndelag i 2019, og i 2020 ble Halsa kommune overført fra samme fylke til Trøndelag, og inngår i nye Heim kommune.
Tettsteder i Trøndelag
Nedenfor angis de største av de totalt 106 tettstedene i Trøndelag, rangert etter innbyggertall (kommune i parentes):
Kommuner i Trøndelag
Den 1. januar 2020 ble antall kommuner i Trøndelag redusert fra 48 til 38. De er:
Landsskytterstevnet
Landsskytterstevnet er Norges største skytearrangement og et av Norges største idrettsarrangementer, og arrangert i regi av Det frivillige Skyttervesen. Stevnet samler hvert år mellom 3500 og 7000 deltakere, og mellom 15 000 og 20 000 tilreisende til stevnestedet.
Det avvikles hvert år som et åpent norgesmesterskap innen øvelsene arrangert av Det frivillige Skyttervesen. Skytterne skyter både felt og baneskyting med rifle, hvor Sauer 200 STR er hovedvåpenet i kaliber 6,5 eller .22 for de yngste. Menn og kvinner i alle alderstrinn fra 11 til over 90 år deltar på stevnet, og begge kjønn konkurrerer sammen i alle disipliner.
Den beste skytteren i klasse 3-5 på baneskying blir skytterkonge/skytterdronning Skytterne inndeles i klasser etter kvalitet fra 18-55 år mellom klasse 1-5, mens skyttere under 18 år og over 55 år inndeles etter alder. Skyttere i klasse 3-5 skyter alle stillinger (liggende, knestående og stående), og det er disse som skyter om konge- eller dronningtittelen. Klasse 5 består av de 800 beste skytterne i landet.
Historie
Det første offisielle landsskytterstevnet ble arrangert i Kristiansund i 1893 hvor ca, 200 skyttere deltok. Før Det frivillige Skyttervesen ble opprettet i 1893, ble det fra 1885 arrangert landsskytterfester i regi av folkevæbningssamlagene, det første på Skarnes i 1885.
Den aller første vinner (skytterkonge er først nevnt som betegnelse i 1904) het Chr. Østern fra Oslo Skytterlag,. I 1904 endret stevnet navn fra Landsskytterfesten til Landskytterstevnet. Senere har landsskytterstevnet blitt arrangert hvert år, bortsett fra krigsårene 1940–1945. Det største antallet deltagere før krigen var 1 808 skyttere i Kristiania i 1914. Deltagerantallet steg kraftig etter krigen, og den foreløpige rekorden er fra Elverum i 1990 med 7 181 deltakere.
Program
Fram til 1914 ble det skutt på ulike avstander, helt opp til 1500 meter (Elverum i 1895), mens det fra og med 1914 ble et fast program på 30 skudd for å kåre Skytterkongen. Fra 1958 ble programmet 35-skudd på 10-delt skive, og nærmest identisk med dagens skyteprogram. De 35 mesterskapskuddene på avstand 200 meter foregår på en ti-delt skive hvor tieren er 10 centimeter (0,5 mrad). Programmet består av 5 skudd liggende, 5 skudd stående, 5 skudd knestående og en 10-skudd med 3 skudd stående, 3 skudd knestående og 4 skudd liggende. De 15 beste på 25-skudden kvalifiserer seg til Kongelaget som er blitt vist årlig på NRK siden 1963.
Arrangørsteder, deltakere og vinnere
Fire personer har vunnet tre ganger:
Ingen har vunnet flere enn to landsskytterstevner etter hverandre, det er fem personene som har klart dette:
Stevnearenaer
Landsskytterstevnet har historisk blitt arrangert fra Kristiansand i sør til Hammerfest i nord. Stevnet alternerer mellom landsdelene Nord-Norge, Midt-Norge, Vestlandet, Sørlandet og Østlandet hvert femte år.
Ipanema
Ipanema er en bydel sør i Rio de Janeiro i Brasil. Den ligger mellom Leblon og Copacabana/Arpoador. I nærheten ligger det også to favelaer. Ipanema er blant byens mest velstående områder. Bydelen hadde 42 743 innbyggere i 2010. Den har et areal på 3,08 km².
Landsskytterstevnet
Individuelle grener
Individuelt konkurrerer skytterne i baneskyting og feltskyting med en innlagt minneskyting. Som en del av feltskytingen arrangeres også hurtigskytingskonkurransene felthurtigskyting og Stang-skyting. Vinneren av Stang-skytingen får Oberst Georg Stangs minnemedalje i ekte gull. Gullmedaljen er den eneste medalje i norsk idrett som tildeles i ekte gull.
Ipanema
Grensa mellom Ipanema og Leblon er en smal kanal som forbinder innsjøen Lagoa Rodrigo de Freitas med havet. Kanalen er omgitt av parken Jardim de Alah. I den nordlige enden av Ipanema-stranda ligger høyden Pedra do Arpoador, hvor folk flokker seg hver kveld for å se Ipanemas berømte solnedgang. Vannet utenfor stranda i Ipanema har en del strømmer som kan være en fare for badende, men den er en av byens mest besøkte strender.
Landsskytterstevnet
Lagkonkurranser
Det arrangeres også samlagsskytinger på landsskytterstevnet mellom de 48 skyttersamlagene.,Den mest prestisjefylte er samlagsskytingen for seniorklassene på 200 meter, hvor vinnerlaget får Ese-medalje i gull til minne om Landsskytterstevnets eneste firedobbelte skytterkonge, Lars L. Ese d.y. Det arrangeres også samlagsskyting for rekrutteringsklassene (under 18 år) og for veteranklassene (over 55 år) som begge foregår på 100 meter. Fra og med 2017 arrangeres også egen lagskyting mellom skytterlagene.
Ipanema
Ipanema ble udødeliggjort i sangen «Jenta fra Ipanema», som ble komponert av Antônio Carlos Jobim og fremført av João og Astrud Gilberto samt Stan Getz.
Landsskytterstevnet
Mesterskapsmedaljen
Siste medalje eller stjerne er delt ut på følgende poengsummer:
Ürümqi
Ürümqi (forenklet kinesisk: 乌鲁木齐; tradisjonell kinesisk: 烏魯木齊; pinyin: Wūlǔmùqí; Wade-Giles: Wū-lǔ-mù-ch'í; uigurisk: ئۈرۈمچى; uigur-latin: Ürümchi) er en storby som er hovedstad i den autonome region Xinjiang (Sinkiang) i det vestlige Kina. Fram til 1954 het den Dihua.
Ürümqi har tekstil-, jern-, stål- og petrokjemisk industri. Jernbanelinjen Beijing – Kasakhstan fører gjennom Ürümqi. Byen har et kontinentalt steppeklima med varme og tørre somre (gjennomsnittstemperatur i juli 24 °C) og fuktige og kalde vintre (januar: ÷16 °C).
Den er den storby i verden som ligger lengst fra noen kystlinje: 2 500 km.
Fakkelstafetten til sommer-OL 2008 passerte byen som første stoppested etter Tibet. I juli 2009 var det protester og uroligheter mellom han-kinesere og uighurer i byen, med mange dødsofre da myndighetene grep inn.
Historie
Allerede rundt Kristi fødsel var Ürümqi en viktig by på den nordlige silkeveien. I det 22. år av keiser Taizongs regjering i Tang-dynastiet, i 648, etablerte Tang-regjeringen byen Luntai der det gamle Urabo lå, 10 kilometer fra de sørlige forsteder til dagens Ürümqi. Luntai hadde et lokalt regjeringssete, og der ble det innkrevd skatt fra karavanene som fulgte den nordlige silkeveien.
Under Qing-dynastiet kalte i 1763 Qianlong-keiseren den nå større byen Luntai for Dihua (:迪化; pinyin: Díhuà; mandsjuisk: Wen de dahabure fu), som betyr «å opplyse». I 1884 etablerte Guangxu-keiseren Xinjiang som provins, med Dihua som hovedstad.
Etter at Folkerepublikken Kina ble opprettet, endret man den 1. februar 1954 bynavnet til Ürümqi, som betyr «vakkert beiteland» på junggarenes mongolske språkform.
Vei
Kinas riksvei 216 går gjennom området. Den går fra Altay til byen Baluntai i fylket Hejing.
Severdigheter
Turister i og rundt byen oppsøker gjerne Himmelsjøen (110 km mot øst), Hong Shan («det røde fjell»), sydmoskeen, Xinjiangs regionalmuseum og markedet på engelsk kjent som «International Bazar» i byens sentrum.
I bymuseet er det en rekke mumier av indoeuropeiske lyshudede tocharer. De ble funnet i Tarimbekkenet.
Utdanning
I slutten av 2016 har byen totalt 25 høgskoler og universiteter, 38 videregående opplæringsskoler, 58 vanlige videregående skoler, 95 ungdomsskoler, 132 grunnskoler og 400 barnehager.
Etnisk sammensetning (2000)
Ifølge folketellingen i 2000 hadde Ürümqi 2 081 834 innbyggere.
Administrative enheter
Byprefekturet Ürümqi har jurisdiksjon over 7 distrikter (区 qū) og ett fylke (县 xiàn).
I 2007 ble byfylket Miquan (米泉市), som da lå under Changji, slått sammen med distriktet Dongshan (东山区) i Ürümqi og dannet dermed distriktet Midong (米东区), som nå ligger under Ürümqi.
27. februar
27. februar er den 58. dagen i året. Det er 307 dager igjen av året, 308 i skuddår.
Fødsler
Se flere som er født 27. februar i Kategori:Fødsler 27. februar.
Dødsfall
Se flere som døde 27. februar i Kategori:Dødsfall 27. februar.
Tartan
Tartan er mønsteret på vevde tekstiler i keltisk-britisk tradisjon. I gamle dager viste tartanen steds- eller tilhørighet i de skotske klanene, og fylte omtrent samme funksjon som andre tradisjoners våpenskjold.
I Skottland er det sedvane å bruke tartanen fra den klanen man tilhører, i Irland fra det stedet slekten kommer fra. Sør i Irland er tartanene ofte ensfarvede stoffer av lin, mens man lenger nord på øya i Nord-Irland og i Skottland gjerne bruker stoff av ull med rutemønster i flere farger.
Etymologi
Det engelske ordet tartan er mest sannsynlig avledet fra det franske ordet tartarin i betydningen «tartarduk». Ordet henviste da til det asiatiske folket tatarer. En annen forklaring er at tartan kan være avledet fra skotsk-gæliske tarsainn, i betydningen «tvers over». I dag refererer tartan vanligvis til farget mønster, skjønt opprinnelig trengte ikke en tartan å være noe mønster i det hele tatt. Så sent som på 1830-tallet ble tartan tidvis beskrevet som «vanlig farget ... uten mønster». Tekstiler med mønster fra det gælisktalende skotske høylandet ble kalt for breacan i betydningen «mange farger». Over tid ble betydningen av tartan og breacan kombinert for å beskrive bestemte typer mønstre på en bestemt type tøy. Mønsteret på en tartan er kalt for et sett. Sett er framstilt av en rekke vevde tråder som krysses i rette vinkler.
I dag er tartan generelt benyttet for å beskrive mønsteret, og ikke begrenset til tekstiler. I Nord-Amerika er begrepet plaid vanligvis benyttet for å beskrive tartan. Ordet plaid, avledet fra skotsk-gæliske plaide, har betydningen «pledd», som på norsk, ble først benyttet for enhver form for rektangulært plagg, tidvis bestående av tartan, særskilt de som var før den moderne kilt. Med tiden ble plaid benyttet for å beskrive pleddene selv.
Hr. Ms. «De Ruyter» (1936)
Hr. Ms. «De Ruyter» var en lett krysser i den nederlandske Koninklijke Marine. Skipet var oppkalt etter den nederlandske sjøhelten Michiel de Ruyter.
«De Ruyter» ble påbegynt i 1933 ved Wilton Fijenoord-verftet i Schiedam og ble satt i aktiv tjeneste den 3. oktober 1936, under kommando av kaptein A. C. van der Sande Lacoste.
Under andre verdenskrig deltok «De Ruyter» under flere slag i Stillehavet. Skipet ble lettere skadet under slaget i Makassarstredet i februar 1942, men kunne likevel delta i slaget i Badungstredet senere samme måned.
Under slaget i Javahavet i slutten av februar 1942 var «De Ruyter» flaggskipet til kontreadmiral Karel Doorman. Utenfor Java ble «De Ruyter» overrasket av de japanske krysserne «Nachi» og «Haguro». Japanerne fikk inn en fulltreffer med en torpedo, og «De Ruyter» gikk ned med 345 mann, inkludert Doorman.
Tors perlemorvinge
Tors perlemorvinge (Boloria thore) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er oppkalt guden Tor, og er en av flere nordlige perlemorvinger som har fått navn etter norrøne guddommer. Den er middels stor og ganske slank og kan skilles fra nærtstående arter på kroppsbygningen, på at forvingene er bredt avrundet i spissen, og på at de mørke flekkene ikke er svarte, men brunlige. Mønsteret på bakvingenes underside er lite markert, nærmest utvisket. Tors perlemorvinge flyr stort sett i høystaude-bjørkeskog med innslag av skogstorkenebb (Geranium sylvestris), som sommerfuglen gjerne besøker blomstene på. Den forekommer i Norge i bjørkebeltet fra Dovrefjell og nordover, vanligst i nord. Larven lever på fioler.
Sandviksåstunnelen
Sandviksåstunnelen er en 313 meter lang 2-felts tunnel på fylkesvei 164 øst for Sandvika sentrum i Bærum. Den ble åpnet i 1991. Den går fra Gamle Drammensvei i sør, og kommer ut ved Sandvika stasjon og Engervannet i nord. Tunnelen har ett løp med to motgående felt.
Jouko Törmänen
Jouko «Jokkeri» Törmänen (født 10. april 1954 i Rovaniemi, død 3. januar 2015 samme sted) var en finsk skihopper. Han representerte Ounasvaaran Hiihtoseura i Rovaniemi.
Törmänen vant gull i storbakkerennet i OL 1980 i Lake Placid og ble nummer 8 i normalbakken. Han deltok også i OL i Innsbruck i 1976, der han ble nummer 10 i storbakken og 14 i normalbakken. Törmänen deltok i VM i 1974, 1978 og 1982, og oppnådde også der sine beste plasseringer i stor bakke, med 5.-plass i Falun i 1974 og 6.-plass i Lahtis i 1978. I VM i 1978 var han på det finske laget som ble nummer 2 i lagkonkurransen, som i det mesterskapet var demonstrasjonsøvelse.
Sin eneste seier i verdenscuprenn tok han i normalbakken i Falun 11. mars 1980, drøyt to uker etter OL-seieren. Den sesongen var den beste av hans to sesonger i verdenscupen, med 19.-plass sammenlagt. Törmänen deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1971 til 1982, med 9.-plass i 1977/78 som beste sammenlagtplassering. Han ble fire ganger finsk mester i skihopping, alle gangene i normalbakke, i 1976, 1977, 1979 og 1980.
Jouko Törmänen var fra 2004 til sin død leder for hoppkomiteen i FIS. Han tok over stillingen etter norske Torbjørn Yggeseth. Törmänen var styremedlem i det finske skiforbundet fra 1988 til 2008 og nestleder i årene 1993-2002. Han var utdannet bygningsingeniør.
Asahi-ku
Asahi-ku er en bydel i Osaka. Den ligger nordøst i byen, nær grensa til satellittbyen Moriguchi. Asahi-ku er delt inn i en rekke områder: Shimizu, Morishoji, Omiya, Nakamiya, Takadono, Akagawa, Ikue, Shinmori, Senbayashi, Taishibashi, og Imaichi. Elva Yodogawa renner gjennom bydelen.
6. etappe i Tour de France 2009
6. etappe av Tour de France 2009 ble kjørt torsdag 9. juli og var en 181,5 km lang etappe som gikk fra Girona til Barcelona i Spania.
Dette var siste flate etappe før Pyreneene, og etappen benyttes ofte i Catalonia rundt. Hovedbruddet ble ledet av David Millar etter 46 km, og han ble fulgt av Stéphane Augé, som overtok klatretrøya, og Sylvain Chavanel, og etterhvert også av Amets Txurruka. Millar, som hadde 10.-plass før etappen, ledet rittet mye av dagen med opptil 3'45", og 29 km før mål forsøkte han et rykk. Han ble innhentet i bakkene opp til målpassering ved Montjuïc av 60 syklister da det var igjen 1 km (red flag). Thor Hushovd spurtet frem til etappeseier. Dagen bød på regnskurer og mange velt.
1. sprint (Lloret de Mar)
Etter 64 km
2. sprint (Sant Pol de Mar)
Etter 85,5 km
3. sprint (Cardedeu)
Etter 132,5 km
1. klatring (Côte de Sant Feliu de Guíxols)
4. kategori stigning etter 32 km.
2. klatring (Côte de Tossa de Mar)
4. kategori stigning etter 55 km.
3. klatring (Côte de Sant Vicenç de Montalt)
3. kategori stigning etter 98 km.
4. klatring (Collsacreu)
3. kategori stigning etter 110 km.
5. klatring (Côte de la Conreria)
4. kategori stigning etter 159 km.
Eksterne lenker
2009 Tour de France, Stage 1 to Stage 11
Pike County
Pike County er navnet på ti fylker i USA:
Phoenix
Phoenix er den største byen og hovedstaden i delstaten Arizona. Den er også sete for Maricopa-fylket («county»). På Navajo-språket kalles byen «Hoozdo» («Dette stedet er varmt») mens den heter «Fiinigis» hos de vestlige apachene. Folketellingen i 2000 satte befolkningen til 1,416,055.
Historie
Den tidligste sivilisasjonen i området var Hohokam-indianerne som levde der så tidlig som 300 f.Kr. De bygget et system for vanning med om lag 127 km med kanaler og fikk dyrket området. Hvorfor sivilisasjonen forsvant rundt år 1450 er ikke helt kjent, det kan skyldes langvarig tørke eller at de var forfedrene til Pimaindianerne som nå lever sør i Arizona.
Magnar Rismyhr
Magnar Rismyhr (født 2. januar 1950 i Elverum) er en norsk langrennsløper og billedkunstner.
Phoenix
Historie
I 1902 ble bygging av demninger godkjent noe som sørget for byens vannforsyning. Da Arizona fikk status som stat 14. februar 1912, ble Phoenix hovedstad.
Magnar Rismyhr
Rismyhr studerte maling ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole 1968-1969, deretter også maling ved Statens kunstakademi 1970-1973. Han studerte grafikk ved Statens Kunstakademi 1976-1977.
Phoenix
Historie
Andre verdenskrig gjorde at industrien i Phoenix fikk et oppsving.
Magnar Rismyhr
Rismyhr har vunnet følgende langrenn:
Phoenix
Klima
Phoenix ligger i et svært tørt område, og det vanligste været er sol fra skyfri himmel. 26. juni 1990 ble det målt 50 °C, noe som er varmerekorden i Phoenix. Kulderekorden er på -8,8 °C, og ble satt 7. januar 1913. Gjennomsnittlig nedbør er rundt 211 mm hvert år. Mars er den måneden med mest nedbør (27,2 mm), mens juni er måneden med minst nedbør (0,09 mm). Snø er sjelden, men har forekommet. For eksempel, mot slutten av februar 2013.
Økonomi
Phoenix er ikke lenger hovedsakelig et sentrum for jordbruk. Mye av økonomien er nå i basert på tjenesteyting og offentlig sektor. Det utgis to store aviser i Phoenix, «The Arizona Republic» og «The East Valley Tribune».
Transport
Byen betjenes av flyplassen Sky Harbor International Airport og to nasjonale motorveier, I-10 og I-17, går gjennom byen. Byen betjenes av en del jernbanelinjer, men som for det meste av USA, er passasjertilbudet svakt og finnes bare ved en stasjon omtrent 50 km sør for byen.
Sport
Byens basketball lag, Phoenix Suns spiller i NBA.
Lærling
Lærling (etter tysk, Lehrling, elev) er person som har inngått lovfestet kontrakt om opplæring og praksis i et lærefag med en godkjent arbeidsgiver, en lærebedrift. Vanligvis går opplæringen over fire år med to års forutgående skolegang i videregående skole, men det finnes varianter av ordningen. I fag der det ikke finnes opplæring i skole, kan all opplæring skje etter fastlagt plan i en bedrift. Opplæringen skal forberede lærlingen på fag-/svenneprøve i faget.
Bedrifter som har lærlinger på kontrakt, får økonomisk tilskudd etter bestemte regler. Lærlingene får vanligvis lønn i læretiden som en stigende prosentandel fra 30% til 80% av begynnerlønnen for en fagarbeider.
Det er lovregulert lærlingordning for rundt 200 håndverksfag. Lærling brukes også på enkelte yrkesområder som ikke er lovregulert. Lærlingordningen er regulert gjennom opplæringsloven.
Historisk er begrep som læregutt og læresvenn brukt. Måten å lære på blir gjerne omtalt som mesterlære, der lærlingen observerer og tar i mot veiledning på egne oppgaver. For noen bedrifter er lærlinger en viktig ressurs. Grundig opplæring praktisk såvel som teoretisk kan gi bedriften viktige konkurransefortrinn, f.eks på anbud i offentlig sektor.
En lærekandidat inngår en opplæringskontrakt i et lærefag, men med en kompetanseprøve som er mindre omfattende enn vanlig fag- eller svenneprøve.
Nils Nygaard
Nils Andreas Nygaard (født 3. april 1932, død 3. november 2015 ) var en norsk jurist og professor, senere professor emeritus, ved Universitetet i Bergen.
Nils Nygaard var født og oppvokst i Imsland i Ryfylke. Nygaard begynte å studere juss ved Universitetet i Oslo først da han var 30 år. Før dette jobbet han blant annet som tømmerhogger. Han ble cand. jur. i 1967 og tok i 1974 den første juridiske doktorgraden ved Universitetet i Bergen med avhandlingen Aktløysevurderinga i norsk rettspraksis. Nygaards forskning var hovedsakelig innen erstatningsretten. Hans bok Skade og ansvar er et standardverk i norsk erstatningsrett og er utkommet i en rekke utgaver. Han gjorde seg bemerket med boka Rettsgrunnlag og Standpunkt som er en grundig gjennomgang av den metode jurister anvender i sitt virke.
Nygaard skrev nynorsk, og han ble i 2007 tildelt målprisen av Juristmållaget for å ha vært «ein føregangsmann i å utvikla omgrepsapparatet på nynorsk i bøkene og artiklane sine». Han var en periode også formann i studentmållaget i Oslo, senere satt han i styret i Norges mållag.
Lassi
Lassi er en tradisjonell indisk jogurtdrikk. Den opprinnelige drikken ble laget ved å blande jogurt, vann, salt og krydder som for eksempel ingefær, kanel, muskat, chili, spisskummen eller koriander til en skummende drikk.
Varianter
I nyere tid blir det også laget søt lassi, som er tilsett sukker, rosevann og/eller mango, jordbær eller andre fruktjuser. Safran-lassi er en spesialitet fra Sindh og Jodhpur i Rajasthan i India. Makhaniya-lassi er en lassi tilsatt smør (makhan betyr smør på hindi og urdu).
Randolph County
Randolph County er navnet på åtte fylker i USA:
Yunjutempelet
Yunjutempelet (kinesisk: 云居寺; pinyin: Yúnjū Sì) er et buddhistisk tempel i distriktet Fangshan, 70 kilometer sørvest for Beijing i Folkerepublikken Kina.
Historie
Tempelet ble først bygd tidlig på 600-tallet. Munken Jingwan laget i 616 den første buddhistiske skrifttavler av stein ved tempelet – han fant det nødvendig å skrive i stein i stedet for papir, ettersom diskusjonene mellom buddhister og daoister den gang kunne gå håndfast for seg. Og siden den gang fortsatte man å skrive på steintavler, i over tusen år, helt frem til år 1655.
Stentavlene gjengir den buddhistiske religiøse kanon som ble utarbeidet under Tang-dynastiet, og dessuten et verk kjent som Qidangcan og som stammer fra Liao-dynastiets tid.
I alt ble 1122 buddhistiske skrifter i 3572 bind produsert ved tempelet. I 1930-årene ble det meste av tempelet ødelagt.
Layout
Tempelet hadde opprinnelig seks haller. På begge sider av hallene var det dormitorier for munkene og gjestekvarter.
Tempelet består av tolv pagoder fra Tang- og Liao-dynastiene, og tre gravpagoder fra Qing-dynastiet.
Maat
Maat (transkripsjon, Ma'at) er i egyptisk mytologi gudinne og forvalter av sannhet, rett og orden. Maat var også personifisert som en gudinne som regulerte stjernene, sesongene og handlingene til både vanlige mennesker som guder, og den som satte orden i universet fra kaos ved skapelsens øyeblikk. Hennes ideologiske motpart var Isfet.
Maat blir vanligvis framstilt i kunsten som en kvinne med utstrakte vinger og strutsfjær på hodet eller noen ganger kun som en fjær. Disse bildene er på noen sarkofager som et symbol for å beskytte de døde sjeler. Egypterne mente at uten Maat ville det være kun kaos og slutten på verden. Ettersom det var faraos plikt til å sikre sannhet og rettferdig ble mange av dem referert til som Meri-Ma'at («Elsket av Ma'at»). Ettersom hun var sett på som kun et konsept for orden og sannhet er det antatt at hun kom i eksistens i skapelsens øyeblikk og uten egen skaper. Da troen på Tot spredte seg og begynte å ta opp i seg tidligere tro, ble det sagt at hun var mor til Ogdoaden og at Tot var faren.
Maat var den som dømt avdøde mennesker sjel (ka); Anubis veide den dødes hjerte opp mot vekten av Maats fjær. Dersom hjertet var tyngre enn fjæren ble den avdødes sjel matet til Ammit, det vil si tapt for all tid. Dersom hjertet derimot veide like meget som Maats fjær viste det at avdøde var en rettskaffen person, og Osiris ville bringe avdøde til dødsriket.
Hun ble likestilt med greske Themis og den romerske Justitia, jussens gudinne.
Maat som et prinsipp
Maat som et prinsipp ble utformet for å møte de komplekse behovene for den begynnende egyptiske staten som omfavnet ulike folk med motstridende interesser. Utviklingen av slike regler søkte å avlede kaos og bli grunnlaget for egyptisk lov. Fra en tidlig periode ville kongen beskrive seg selv som «herre av Maat» som påbød med sin munn den Maat som han unnfanget i sitt hjerte
Betydningen av Maat utviklet seg til et punkt hvor det omfavnet alle aspekter i eksistensen, inkludert det grunnleggende likevekten i universet, forholdet mellom de ulike bestanddeler, sesongenes sykluser, himmelske bevegelser, religiøse observasjoner og rettferdig fordeling og handel, ærlighet og sannhet i sosiale samspill.
Oldtidens egyptere hadde en dyp overbevisning om en underliggende hellighet og enhet innenfor universet. Kosmisk harmoni ble oppnådd ved korrekt offentlig og rituelt liv. Alle forstyrrelser i den kosmiske harmoni kunne ha følger for den enkelte som det kunne ha det for staten. En ugudelig kongen kunne føre til at det ble sult eller blasfemisk blindhet for den enkelte. I opposisjon til den riktige orden uttrykt i konseptet til Maat er konseptet til Isfet: kaos, løgner og vold.
I tillegg til betydningen av Maat, var flere andre prinsipper innenfor oldtidens egyptiske lov vesentlig, inkludert en opprettholdelse av tradisjonen framfor endringer, viktigheten av retorisk dyktighet (men metoder for overtalelser, som i gresk retorikk, var ikke en del av egyptisk retorikk), og betydningen av å oppnå objektivitet og sosial rettferdighet. I en tekst fra mellomriket (2062 til ca 1664 f.Kr.), erklærte Skaperen at «Jeg har gjort hver mann lik hans neste». Maat påkalte den rike til å hjelpe de mindre heldige framfor å utnytte dem, noe som har sitt ekko i graverklæringer: «Jeg har gitt brød til de sultne og klær til de nakne» og «jeg var en ektemann til enken og far til de foreldreløse».
For det egyptiske sinn knyttet Maat alle ting sammen i en uforgjengelig enhet: universet, den naturlige verden, staten, og de enkelte ble alle sett på som deler av en bredere orden frambrakt av Maat. Generelt kan man hevde at de underliggende konseptene til taoisme og konfucianisme har til tider likhet med Maat.
Maat og loven
Det er lite bevart litteratur som beskriver praksisen av oldtidens egyptiske lov. Maat var ånden i hva loven eller den juridiske rettferdighet var utøvd etter framfor en detaljert juridisk redegjørelse av regler (som eksempelvis Moseloven på 1000-tallet f.Kr.). Maat var normen og de grunnleggende verdier som utgjorde bakteppet for utøvelsen av rettferdighet slik at den i prinsippet ble utført i sannheten og rettferdighetens ånd. Fra 5. dynasti (ca. 2510-2370 f.Kr.) var vesiren ansvarlig for rettferdigheten og ble da kalt for «Maats prest» og i senere perioder bar dommere bilder av Maat.
Senere lærde og filosofer kom også til legemliggjøre konseptene fra visdomslitteraturen, eller sebayt. Disse åndelige tekstene var opptatt av vanlige sosiale eller profesjonelle situasjoner og hvordan disse best kunne bli løst eller adressert i Maats ånd. Det var meget praktiske råd og tilsvarende basert på de enkelte eksempler slik at noen få særskilte og generelle regler kunne bli avledet fra dem.