cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ragnar Rommetveit
Ragnar Rommetveit (født 11. juli 1924 på Stord, død 11. juni 2017 ) var en norsk professor i psykologi. Han var sentral innen utviklingen av sosialpsykologisk rolleteori.
Rommetveit ble dosent ved Universitetet i Oslo da han var 29 år gammel, og fem år senere ble han professor samme sted. Han er en internasjonalt anerkjent forsker innenfor språkpsykologi, og begrepet dialogisme er sentralt i teoriene hans. Dette dreier seg om en tilnærming til studiet av språk og læring som har fokus på det sosiale samspillet. Disse teoriene bygger særlig på teoriene til den russiske språkfilosofen og litteraturteoretikeren Mikhail Bakhtin.
Nielsen SoundScan
Nielsen SoundScan er en informasjonstjeneste opprettet av Mike Fine og Mike Shalett som samler inn informasjon om salg av musikk i USA og Canada.
Informasjon er samlet ukentlig og blir gjort tilgjengelig hver onsdag til abonnenter av tjenesten. Informasjonen omhandler plateselskap, promoteringsselskaper, musikkforhandlere samt film og TV.
SoundScan er kilden for hitlistene Billboard og VG-lista.
I’m Moving On
I'm Moving On er en sang skrevet av Hank Snow som ble spilt inn og gitt ut på singel med Hank Snow i 1950.
Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Tina Turns the Country On! i 1974.
Sällsjö kraftverk
Sällsjö kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Indalsälven i nordlig-sentrale Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1967. Installert vannkrafteffekt er 160 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,35 TWh elektrisk kraft.
Paté
En paté (fra fransk pâté, deig eller masse) er en fast postei, gjerne med innlagte strimler eller biter av for eksempel skinke, fisk eller kyllinglever. Pateer kan serveres både varme og kalde, men regnes for å være mest smakfulle etter noen dagers avkjøling.
Pateer er hovedsakelig laget på farse av fisk, skalldyr, kjøtt eller fugl, spesielt lever og spekk. Farsen av én eller flere kjøtt-, fisk- eller skalldyrssorter blandes i rå tilstand med krydder og egg og eventuelt andre bindemidler. En fugl som fylles med paté-smete kalles galantine. Også frukt kan bakes inn i en paté.
Paté serveres vanligvis kald, gjerne med søtsure tilbehør slik som cumberlandsaus og agurksalat. Den kan inngå i for- eller hovedretter eller anvendes som pålegg.
Irakli Zurab Kakabadze
Irakli Zurab Kakabadze (født 1969 i Georgia i daværende Sovjetunionen), er en georgisk forfatter og journalist. Han begynte å skrive allerede som 12 åring. Som 19-åring ble han politisk interessert og begynte å arbeide i den Nasjonale Frigjøringsbevegelsen. Han begynte der å skrive om sosiale og politiske forhold i hjemlandet.
I 1990 fikk han prisen Best Literary Creation for romanen "Allegro or the Chronicle of one year" fra det Georgiske tidsskriftet Tsiskari. Fra 1991–2001 oppholdt han seg i USA hvor han blant annet virket som journalist i The Tbilisi newspaper i New York og som FN korrespondent for Voice of America. Under hans tid i USA studerte han til Master i konfliktanalyse og konfliktløsning ved George Mason University.
I 2001 dro han tilbake til Georgia, for å jobbe som redaktør i bladet Peace Times i Tbilisi.
Irakli er en multikunstner som har samarbeidet med en rekke forfattere og artister for å etablere prosjekt som Polyphonic blues band og teatergruppen Theater for Change.
Ramsele kraftverk
Ramsele kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Faxälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1958. Installert vannkrafteffekt er 157 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,88 TWh elektrisk kraft. Operatør er selskapet Uniper.
Curt Bois
Curt Bois (født 5. april 1901, død 25. desember 1991) var en tysk skuespiller.
Bois ble født i Berlin. Han begynte som skuespiller allerede i 1907, og ble dermed en av filmverdenens første barneskuespillere, med en rolle i stumfilmen Bauernhaus und Grafenschloß. Bois' skuespillerkarriere strakk seg over 80 år, noe som svært få skuespillere har forbigått. Hans siste opptreden var i Der Himmel über Berlin i 1987. Bois utmerket seg som en meget fleksibel skuespiller. Han opptrådte på teater, kabareter, musikaler, stumfilmer og siden «talefilmer» i løpet av sin karriere.
I 1934 flyttet Bois til USA, hvor han blant annet opptrådte på Broadway. Innen 1937 hadde han funnet veien til Hollywood, og begynte å spille i amerikanske filmer, hvor klassikeren Casablanca (1942) er den mest kjente av disse. Når andre verdenskrig var over, mente Bois det var trygt å vende tilbake til hjemlandet sitt, og flytter derfor tilbake til Tyskland i 1950. Han avsluttet sin karriere og sitt liv i Tyskland, først i øst og etterhvert i vest. Bois døde i Berlin, hvor han også ble født, i en alder av 90 år.
Kungsholmen (bydelsområde)
Kungsholmen er et bydelsområde i Stockholm kommune som består av bydelene Kungsholmen, Stadshagen, Kristineberg, Fredhäll, Marieberg, Lilla Essingen og Stora Essingen.
Kungsholmens bydelsområde har ca. 53 000 innbyggere.
Glommen Skog
Glommen Skog var et samvirkeforetak eid av skogeiere i Østerdalen, Glåmdalen og deler av Akershus og Østfold. Hovedkontoret lå i Elverum. Glommen Skog fungerte også som skogeiernes regionale interesseorganisasjon, tilsluttet Norges Skogeierforbund.
Glommens skogeierforening ble stiftet i 1903, som den første i landet, for skogeiere langs Glomma, det største fløtningsvassdraget. Den ble begynnelsen på skogeiersamvirket i Norge, men stod i begynnelsen ikke selv for salget. I 1929 ble den avløst av Glommen salgsforening, som i 1955 tok tilbake navnet Glommen skogeierforening.
I 2006 ble foreningen omdannet til et samvirkeforetak.
Sommeren 2019 vedtok årsmøtene i Glommen Skog og Mjøsen Skog å slå foretakene sammen til Glommen Mjøsen Skog SA. Ved fusjonen hadde Glommen Skog 3 550 andelseiere.
Caren Metschuck
Caren Metschuck (født 27. september 1963 i Greifswald, Øst-Tyskland) er en tysk tidligere svømmer som under sommer-OL 1980 i Moskva tok tre gullmedaljer på 100 m butterfly og 4×100m fri og 4×200 m medley stafett og én sølvmedalje på 100 m fri. Metschuck har også én sølv fra langbane-VM 1978 i Berlin, samt tre gull fra langbane-EM 1981 i Split.
Matebuss
Matebuss (etter svensk matarbuss, engelsk feeder bus) er et begrep brukt innen kollektivtransport om busser som brukes til å frakte passasjerer til og fra større kollektivknutepunkter eller holdeplasser hvor de korresponderer med hovedrutene. Matebusser brukes oftest i forbindelse med jernbane- eller T-banestasjoner, ekspressbussruter eller bussmetroer. Matebusser er ikke en form for bussrutetype i seg selv, men er oftest lokalbussruter eller skyttelbusser. Flybussruter kan også sees på som matebusser for flyene.
Matebusser brukes særlig ved stasjoner og holdeplasser utenfor de større byene, og i utkanten av dem. Matebussen bør korrespondere med det andre kollektivmiddelet, det vil si at passasjerenes ventetid minimeres. Overgangen mellom transportmidlene bør også være enklest mulig, særlig av hensyn til bevegelseshemmede og folk med mye bagasje (jf. universell utforming). Et godt matebussystem utvider kollektivmiddelets influensområde og trafikkgrunnlag, i tillegg til at man unngår at flere busser med lavt passasjerbelegg tar opp veikapasiteten inn mot byen.
Richard Durbin
Richard Joseph «Dick» Durbin (født 21. november 1944 i East St. Louis i Illinois) er en amerikansk demokratisk senator som representerer delstaten Illinois. Han har sittet sju perioder i Representantenes hus, fra 1982 til 1996.
I 1996 stilte han til valg for Senatet, og vant med 56% av stemmene. Han vant gjenvalg i 2002 og 2008. I 2005 ble han demokratenes innpisker i Senatet, fra 2007 til 2015 og igjen fra 2021 majoritetsinnpiskeren.
Särdals kvarn
Särdals kvarn er en vindmølle i Särdal, ved Haverdal i Halmstad kommune. Møllen er bygget i hollandsk stil og er seks etasjer høy. Kvernen ble bygget i 1890 og var i drift til 1967. Se siste årene gikk møllen også med elektrisk drift.
Richard Durbin
Han er utdannet advokat.
Solvang skole (Hamar)
Solvang barneskole er Hamars eldste barneskole, og har 220 elever fordelt på sju årstrinn. Skolen vektlegger «Samarbeid, Omsorg, Læring, Verdier, Ansvar, Nytenkning og Glede». [sic] Den har også «Liten skole, stort hjerte» som grunnverdi.
Skolen
Solvang skole ligger på Solvang i gamle Vang kommune, dagens Hamar, cirka 2 kilometer nord for Hamar sentrum. Skolen ligger sentralt i villastrøkene Solvang og Smeby og har fartsåren Furnesvegen like ved, som strekker seg fra sentrum og nordover. Skolens adresse er Haugliveien 1, 2319 Hamar.
Solvang skole har om lag 220 elever over syv alderstrinn. Skolen har også til sammen 38 ansatte, deriblant rektor Line Schonhowd.
Solvang skole og skolefritidsordning (SFO) har sambruk av lokaler, og om lag 75 av elevene benytter seg av tilbudet SFO tilbyr utover de fastsatte skoletimene. Solvang SFO tilbyr hele og halve plasser.
Mark Anthony Awere
Mark Anthony Awere (født 16. juli 1971) er en ghanesisk lengdehopper.
Han vant bronse under Afrikamesterskapet i friidrett i 1998 og under De afrikanske leker i 1999. Aware deltok også i OL 2000. Han har en personlig rekord på 8,04 meter, oppnådd i juni 1999 i Bad Langensalza.
Obituary
Obituary fra Tampa Florida er et av pioneerbandene innen death metal.
Biografi
Etter albumet Back from the Dead (1997) var bandet lei av å turnere, og oppløste så bandet. Bandet ble så gjenforent i 2003. Albumet Frozen in Time ble så sluppet i 2005. Bandets første konsert-DVD, Frozen Alive, ble sluppet i januar 2007.
Davide Rebellin
Davide Rebellin (født 9. august 1971, død 30. november 2022) var en italiensk syklist, kjent innen sykkelverden for sin sensasjonelle 2004-sesong da han tok syv seire, inkludert en «trippel» med Amstel Gold Race, La Flèche Wallonne og Liège-Bastogne-Liège. Han ble også nummer to i en rekke, blant annet Paris-Nice og Clásica de San Sebastián.
I 2007 vant han Flèche Wallonne igjen, og ble med det den eldste vinner av et ProTour-ritt. I mars 2008 vant han etapperittet Paris-Nice i en alder av 36 år, tre sekunder foran Rinaldo Nocentini etter 1120 kilometer over 7 etapper. Under OL i Beijing i 2008 kom han på sølvplass i landeveisrittet, bak Samuel Sánchez (på sin 37-årsdag), men ble senere diskvalifisert for å ha testet positivt på CERA.
Rebellin døde etter å ha blitt påkjørt av en lastebil i november 2022. Dette var bare uker etter at han hadde lagt opp, i en alder av 51 år.
Meritter
''Oversikten viser kun hans profesjonelle seiere og topplaseringer i GrandTours. Han har mange topp 3 og topp 5 plasseringer i mange klassikerritt.''
Långå kraftverk
Långå kraftverk er et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i elva Ljusnan i sentrale Sverige. Byggingen av kraftverket og demningene var ferdig i 1973. Installert vannkrafteffekt er 156 MW, fordelt på to anlegg:
Kraftverket eies av det finske energiselskapet Fortum Oy.
Afuá
Afuá er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Bahamas under Sommer-OL 2004
Bahamas under Sommer-OL 2004. Førtien sportsutøvere fra Bahamas deltok i tre sporter, blant annet friidrett under Sommer-OL 2004 i Athen. Bahamas kom på delt 52.-plass med en gull- og en bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Debbie Ferguson-McKenzie var Bahamas flaggbærer under åpningsseremonien.
Nassau Veterans Memorial Coliseum
Nassau Veterans Memorial Coliseum, også Nassau Coliseum eller bare The Coliseum er en flerbrukshall i Uniondale (New York) på Long Island. Den ligger rundt 30 km fra New York City, og er hjemmearenaen til ishockeylaget New York Islanders som spiller i National Hockey League og New York Dragons i Arena Football League.
Hallen ble bygget i 1972 på området til en tidligere United States Air Force-base og har en tilskuerkapasitet på 16 234.
Arenaen er en av NHLs eldste og minste, og New York Islanders har varslet at de vil flytte til Barclays Center i Brooklyn når dagens leiekontrakt utløper etter sesongen 2014-15. Imidlertid vil eierne av Barclays Center og artisten Jay-Z stå bak et utviklingsprogram for Nassau Veterans Memorial Coliseum som blant annet vil innebære at Islanders vil spille minst seks kamper der, også etter flyttingen til Brooklyn.
Kristin Berglund
Anne Kristin Berglund Tilley, kjent som Kristin Berglund (født 9. september 1953, død 13. august 2006) var en norsk bluesvokalist, gitarist og komponist. Hun var kjent fra en rekke innspillinger i eget navn.
Hun ble oppdaget av visemiljøets Finn Kalvik og Lillebjørn Nilsen, og tok del i visefestivalen i Haugesund (1971). Etter medvirkning på et par plater, platedebuterte hun med et visealbum der hun tonesatte tekster av Jan Schwarzott (1976). På 1980-tallet spilte hun meget med Knut Reiersrud og Carsten Loly, hun var i Four Roosters. For Rikskonsertene turnerte hun med tre oppsetninger Kjerringrock, Kjærleik gjer klok og Bluesens tøffe damer (1991–2005). Hun mottok Notodden Bluesfestivals utmerkelse «Blues Award» (2000), og etablerte sitt eget Kristin Berglund Band (2000–).
Mizuage
Dette gikk ut på at hun solgte sin uskyld (jomfrudom) mot den som bydde høyest, pengene skulle gi henne masse penger til hennes geisha-debut, de som ikke utførte dette ritualet ble aldri kalt en fullverdig geisha.
Ibolya Csák
Ibolya Csák (født 6. januar 1915 i Budapest, død 10. februar 2006 i Budapest) var en ungarsk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Csák ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Hun vant høydekonkurransen med et hopp på 1,60 meter foran britiske Dorothy Odam og Elfriede Kaun fra Tyskland som også hoppet 1,60. Ingen klarte 1,62 i løpet av de tre ordinære forsøkene. Dermed fikk alle tre et fjerde forsøk. Bare Csák klarte denne høyden, og var dermed olympisk mester.
Kystvakten
Kystvakten er en del av Sjøforsvaret.
Kystvakten ble opprettet i 1977 i forbindelse med at Norge etablerte 200 nautiske mils økonomisk sone. Kystvaktens oppgaver er suverenitetshevdelse, ressursforvaltning, slepe- og miljøberedskap, samt søk og redning.
I 2022 hadde Kystvakten et budsjett på ca. 1,3 milliarder NOK og over 900 medarbeidere og soldater.
Historie
Fiskerioppsynstjenesten som ble etablert i 1907 hadde tre hovedoppgaver:
I 1961 utvidet Norge fiskerisonen til tolv nautiske mil og fiskerioppsynstjenesten ble omorganisert og utskilt med egen sjef, personell og fartøyer under navnet Det sjømilitære fiskerioppsyn.
Opprettelse av Kystvakten
Kystvakten fikk i 1977 ti fartøyer, syv innleide og tre store helikopterbærende fartøy i Nordkapp-klassen. Kystvakten disponerte også to Lockheed P-3 Orion maritimt patruljefly fra 333 Skvadronen.
I 1996 ble Indre kystvakt (IKV) opprettet. Kystvakten fikk da ansvaret for å utføre ulike kontroll- og tilsynsoppgaver i samarbeid med de etatene som har ansvar for kystsonen.
I 1997 trådte Kystvaktloven i kraft og Kystvakten fikk kontrollmyndighet over 25 lover.
Kystvakten var ved oppstart organisert som et kystvaktinspektorat i Sjøforsvaret, med én kystvaktinspektør som sjef. Tjenesten ble delt i to regionale avdelinger. Kystvaktskvadron Sør (KV SØR) og Kystvaktskvadron Nord (KV NORD), med et skille ved Rørvik (65 08,5 N).
KV SØR var opprinnelig lokalisert på Sjøforsvarets Hovedbase Haakonsvern (SHH), mens KV NORD ble opprettet på Sortland i Vesterålen.
1. januar 2012 ble Kystvakten omorganisert, noe som førte til at KV SØR og KV NORD ble lagt ned. Kystvaktens ledelse - med Sjef Kystvakten (SJ KV) og stab, fikk med dette sitt hovedkvarter på Sjøforsvarets kystvaktstasjon Sortland (SKYS).
Organisasjon
Sjef Kystvakten (SJ KV) har både administrativ og taktisk kommandomyndighet over Kystvaktens fartøyer.
Kystvaktstaben er organisert i følgende avdelinger:
Ytre kystvakt helikopterbærende (YKV HK)
·        KV Jan Mayen (W 310) – Overtatt våren 2023. Fartøy i Jan Mayen-klassen.
·        KV Bjørnøya (Under bygging). Fartøy i Jan Mayen-klassen.
·        KV Hopen (Under bygging). Fartøy i Jan Mayen-klassen.
Ytre kystvakt (YKV)
·        KV Bison (W 323) (2014) – Innleid for ti år fra Boa Offshore AS, AHTS/ROV
·        KV Jarl (W 324) (2015) – Innleid for ti år fra Boa Offshore AS, AHTS/ROV
·        KV Barentshav (W 340) (2009) – Innleid for 20 år fra Remøy Management A/S, fartøy i Barentshav-klassen
·        KV Bergen (W 341) (2010) – Innleid for 20 år fra Remøy Management A/S, fartøy i Barentshav-klassen
·        KV Sortland (W 342) (2010) – Innleid for 20 år fra Remøy Management A/S, fartøy i Barentshav-klassen
·        KV Harstad (W 318) (2005) – Overtatt som KV-fartøy i 2008 (Tidligere innleid av Kystvakten fra Remøy Shipping A/S)
Indre kystvakt (IKV)
·        KV Nornen (W 330) (2006) – Fartøy i Nornen-klassen, ansvarsområde fra svenskegrensen til Egersund
·        KV Tor (W 334) (2007) – Fartøy i Nornen-klassen, ansvarsområde fra Egersund til Stadt
·        KV Njord (W 333) (2007) – Fartøy i Nornen-klassen, ansvarsområde fra Stadt til Rørvik
·        KV Heimdal (W 332) (2007) – Fartøy i Nornen-klassen, ansvarsområde fra Rørvik til Bodø
·        KV Farm (W 331) (2007) – Fartøy i Nornen-klassen, ansvarsområde fra Bodø til Honningsvåg
Droner
Kystvaktens fartøy er oppsatt med flere typer droner, deriblant undervannsdroner som bidrar til utførelsen av Kystvaktens operasjoner. Kystvakten har også droner som kan benyttes for å avdekke forurensning i luft. Herunder giftige avgasser og radioaktiv stråling.
Slepeberedskap
Kystvakten fikk 1. januar 2020 ansvaret for den operative utførelsen av den statlige slepeberedskapen etter avtale med - og på oppdrag fra Kystverket, som er ansvarlig myndighet.
Den statlige slepeberedskapen bidrar til å forebygge og redusere faren for akutt forurensning. Fartøy i slepeberedskapen yter både teknisk assistanse, støtter innsatsleder i forbindelse med hendelser, og fungerer som Kystverkets tilsynsrepresentant på skadested.
Coolio
Artis Leon Ivey jr. (1963–2022), kjent under artistnavnet Coolio, var en amerikansk hiphopartist, plateprodusent og skuespiller som fikk sitt gjennombrudd høsten 1995 med sangen «Gangsta’s Paradise».
«Gangsta’s Paradise» er en av Norges mest solgte singler. I sangen «C U When U Get There» er Pachelbels kanon det underliggende temaet.
Coolio var gjesteartist på de norske rapperne Erik og Kriss' album Verden vil bedras på låta «Hva er det du venter på».
Han døde av en overdose fentanyl høsten 2022.
Album
Studioalbum
Samarbeidsalbum
Samlingsalbum
Singler på VG-lista
Hva som helst for deg
Hva som helst for deg er et musikkalbum med Vestnorge, utgitt den 18. august 2008.
Rimush
Rimush var konge i det akkadiske imperium. Han var sønn og etterfølger til kong Sargon av Akkad. Hans regjeringstid var preget av felttog mot grupper i riket som gjorde opprør. Han ble etterfulgt av broren Manishtushu.
Liljeholmen (bydelsområde)
Liljeholmen er et tidligere bydelsområde i Söderort i Stockholm som omfattet bydelene Liljeholmen, Aspudden, Gröndal, Midsommarkransen, Västberga samt en mindre del av bydelen Hägersten.
Novomoskovsk GRES gasskraftverk
Brenselskildene er mazut og naturgass. Anlegget ble påbegynt i 1930, og stod ferdig i 1934 (første byggetrinn). Siden er kraftverket utvidet og fornyet flere ganger. Anlegget eies av TGK-4.
Det har vært en massiv omstilling til bruk av naturgass ved dette kraftverket, som en gang var Sovjetunionens største varmekraftverk. Tidligere het det Stalinogorsk GRES.
Helen Mirren
Helen Mirren (født Helen Lydia Mironoff 26. juli 1945 i Hammersmith i London) er en britisk skuespiller. Hennes mest profilerte rolle er som politietterforsker Jane Tennison i serien Den mistenkte (Prime Suspect), som ble vist på NRK i Norge. Hun har også spilt rollen som både Elisabeth I (TV-serie) og Elisabeth II (film The Queen).
For sin rolle som Mrs. Wilson i filmen Gosford Park, ble hun i 2001 Oscar-nominert i kategorien beste kvinnelige birolle. Mirren mottok en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle under den 79. Oscar-utdelingen for sin rolle i The Queen.
I 2003 ble Mirren utnevnt til Dame Commander av Order of the British Empire og har således blitt opphøyet i ridderstanden og har rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.
Personlig
På 1980-tallet var hun samboer med skuespilleren Liam Neeson. Etter at de møtte hverandre under innspillingen av Excalibur – kongens sverd i 1981. Mirren ble en amerikansk statsborger i 2017, og kunne for første gang avlegge en stemme ved det amerikanske valget i 2020.
I desember 2011 ledet Mirren Fredspriskonserten sammen med Rosario Dawson.
Fengning Manzu
Befolkningen var på 373,038 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Storkommuner:
Kommuner:
Økonomi og samferdsel
I fylket er det igangsatt arbeid med Fengning vannkraftverk, et såkalt pumpekraftverk som skal få hele 1.800 MW produksjonseffekt.
Kinas riksvei 112, en ringvei som går rundt Beijings byprovins, fører gjennom området.
Akkats kraftverk
Akkats kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Lilla Luleälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1973. Installert vannkrafteffekt er 150 MW.
Alenquer
Alenquer er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Maria-Gamla stan (bydelsområde)
Maria-Gamla stan var frem til 1. januar 2007 et bydelsområde i Stockholms innerstad med om lag 62 000 innbyggere. Bydelsområdet omfattet bydelene Gamla stan, Riddarholmen, Långholmen, Reimersholme og vestre Södermalm (vest for Götgatan) ned mot Hornstull. I tillegg inngikk øygruppen Årsta holmar, som ligger i bydelen Årsta, som for øvrig ikke tilhørte Maria-Gamla stan.
1. januar 2007 gikk Maria-Gamla stan sammen med Katarina-Sofia og dannet bydelsområdet Södermalm.
Bergeforsen kraftverk
Bergeforsen kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Indalsälven i midtre Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1955. Installert vannkrafteffekt er 155 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,75 TWh elektrisk kraft. Operatør er selskapet E.On.
Radiohuset
Radiohuset er navnet på flere bygninger:
Prix Jean Vigo
Prix Jean Vigo er en utmerkelse innen fransk film som har blitt utdelt årlig siden 1951. Prisen går til en fransk filmregissør, til minne om Jean Vigo.
Prisen går vanligvis til en ung regissør for hans eller hennes selvstendige filmspråk.
Wang Daohan
Wang Daohan (汪道涵, pinyin: Wāng Dàohán født 27. mars 1915 i Jiashan i provinsen Anhui i Kina, død 24. desember 2005 i Shanghai) var borgermester av Shanghai og så president of the Association for Relations Across the Taiwan Straits (ARATS).
Wang ble medlem av Det kinesiske kommunistiske parti i 1938. I sin tidlige karriere i Folkerepublikken Kinas regjering syslet han med handels- og investeringssaker. I 1965 var han stedfortredende minister for Statskommisjonen for økonomiske relasjoner med fremmede stater, og i 1979 ble han viseformann i Statens kommisjon for utenlandske investeringer og viseformann for Statens kommisjon for import og eksport.
Etter ett år som viseborgermester ble Wang borgermester av Shanghai i 1981. Som borgermester bidro Wang til at Deng Xiaopings økonomiske reformer skulle lykkes ved sin aktive innsats for investeringer og joint ventures. Da han gikk av i 1985 klarte Wang å få partiledelsen til å la hans protesjé Jiang Zemin etterfølge ham i embedet.
Almeirim (Pará)
Almeirim er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
San Juan County (Colorado)
San Juan County er et fylke i den amerikanske delstaten Colorado. Det ligger i den sørlige delen av staten og det grenser mot Ouray County i nord, Hinsdale County i øst, La Plata County i sør, Montezuma County i sørvest, Dolores County i vest og mot San Miguel County i nordvest.
San Juan Countys totale areal er 1,006 km² hvorav 2 km² er vann. I 2000 hadde fylket 558 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Silverton som også er fylkets største by.
Fylket ble grunnlagt i 1864 av land som ble skilt ut fra Lake County og det har fått sitt navn etter det spanske ordet for Saint John som var navnet på en oppdager som har gitt navn til en elv og et fjell i området.
Rinkeby (bydelsområde)
Rinkeby er et tidligere bydelsområde i Västerort i Stockholm som omfattet bydelen med samme navn.
1. januar 2007 ble bydelsområdet slått sammen med Kista, og dannet det nye bydelsområdet Rinkeby-Kista.
Moforsen kraftverk
Moforsen kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i Ångermanälven i nordlige Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen var ferdig i 1968. Installert vannkrafteffekt er 135 MW. Årlig produksjon fra anlegget er 0,66 TWh elektrisk kraft. Operatør er selskapet E.ON.
Kåre Kolve
Han er en eldre bror av jazzmusikeren Ivar Kolve.
Kåre Kolve studerte ved Jazzlinja på NTNU fra 1984 til 1987. Samtidig medvirket han i «Trondheim Bop-service» og First Set (Going, 1992). Senere har han blitt kjent fra et lengre samarbeid med jazzrock-gruppene Lava fra Norge (fire plateutgivelser i tiden 1990-93 og 2003-) og islandske Mezzoforte (1991-95, utgivelsen Fortissimos i 1991 og Daybreak i 1993). Han var en av initativtakerne til etableringen av Mambo Compañeros i Trondheim i 1996. Han medvirket også på Mambo Compañeros' platen Viva Salsa, som ble utgitt i 2003.
Kolve har også medvirket på plateutgivelser med blant andre Sissel Kyrkjebø (Innerst i sjelen, 1994), Marit Hætta Øverli og Ole Edvard Antonsen.
Norrmalm (bydelsområde)
Norrmalm er et bydelsområde i Stockholms innerstad som omfatter bydelene Norrmalm, Vasastaden og Skeppsholmen samt en mindre del av bydelen Östermalm. Området begrenses av Strömmen i sør og Brunnsviken i nord. Det bor godt og vel 61 000 personer i bydelsområdet.
Ved Gustav Adolfs Torg lå Hotell Rydberg fra 1857–1914. Det var en periode et av Stockholms mer kjente underholdningsetablissemang og ble besøkt blant annet av journalister og forfattere. Blant disse var Hjalmar Söderberg, Albert Engström, Emil Norlander og Hasse Z. Hotellet ble revet i 1914 for å gi plass til Skandinaviska Bankens palats.
Anne Revere
Anne Revere (født 25. juni 1903 i New York City i New York, død 18. desember 1990) var en amerikansk skuespiller.
Revere vant en Oscar for beste kvinnelige birolle for sin rolle som «Fru Brown» i filmen Over alle hindrer, (National Velvet).
Aleksandr Zubkov
Aleksandr Jurjevitsj Zubkov (russisk: Александр Юрьевич Зубков; født 10. august 1974 i Bratsk), russisk aker og bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City, 2006 i Torino, 2010 i Vancouver og 2014 i Sotsji.
Zubkov vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 2006 i Torino. Sammen med Filipp Jegorov, Aleksej Seliverstov og Aleksej Vojevoda kom han på andreplass i firerbob bak Tyskland.
Under OL 2010 i Vancouver tok han en ny medalje, denne gangen bronse i toerbob sammen med Aleksej Vojevoda.
I Vinter-OL 2014 i Sotsji vant Zubkov gull både i toer- og i firerbob.
OnklP
Pål Tøien, kjent under artistnavnet OnklP, (født 12. mai 1984) er en norsk rapper fra Asker. Tøien bodde i Asker til han var tolv år. Deretter flyttet han til Lillehammer hvor han hadde sin ungdomstid. I 18-årsalderen flyttet han til Oslo. Pål ble pappa til en datter i 2017.
Han har gitt ut flere musikkalbum sammen med en annen Oppland-rapper, Jaa9 i gruppa Jaa9 & OnklP. De ble oppdaget av Lars «Poppa Lars» Sandness og Jørgen «Jørg-1» Nordeng i Tungtvann, og fikk høsten 2002 være med på et spor på deres Påfyll-EP. I oktober 2003 gav de ut albumet Bondegrammatikk – The Mixtape, en samling av gamle og nye spor satt sammen av Poppa Lars og DJ Ross, med blant annet en versjon av Busta Rhymes' «I Know What You Want».
OnklP og Jaa9 vant Alarmprisen 2005 i klassen hiphop for albumet Sjåre Brymæ. I 2005 kom OnklP ut med sitt første soloalbum, Det Kunne Vært Deg på plateselskapet Pass It. Soloutgivelsen hadde et annet lydbilde enn tidligere utgivelser fra OnklP
OnklP medvirker på Oslo Ess-låten Fritt Fram fra 2012.
Sammen med medlemmer fra Oslo Ess startet han i 2013 rap/rock-gruppa OnklP & De Fjerne Slektningene. Konstellasjonen slapp sitt første album, OnklP & De Fjerne Slektningene, tidlig 2014 og oppfølgeren Slekta II allerede samme år. Fra sistnevnte plate kom singelen «Styggen på ryggen», som VG allerede i september omtalte som årets beste norske låt i 2014. «Styggen på ryggen» ble kåret til årets låt, og OnklP & De Fjerne Slektningene ble kåret til Årets liveartist under P3 Gull 2014. For låten fikk han også Edvard-prisen 2015 i klassen tekst til musikk. Låten ble også nominert til årets hit under Spellemannprisen 2014 mens Slekta II ble nominert i klassen urban. Musikkvideoen til «Styggen på ryggen» ble sluppet 20. oktober 2014 og ble produsert av Universal Music Norge.
30. april 2015 slapp han albumet «Føkk Ferie» sammen med sin makker Jaa9. Han vant P3-prisen under P3 Gull i 2017.
Filipp Jegorov
Filipp Jevgenjevitsj Jegorov russisk:Филипп Евгеньевич Егоров (født 8. juni 1978) er en russisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 2002 i Salt Lake City, 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.
Jegorov vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under vinter-OL 2006 i Torino. Sammen med Aleksandr Zubkov, Aleksej Selivjorstov og Aleksej Vojevoda kom han på andreplass i firerbob bak Tyskland.
Altamira (Pará)
Altamira er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Pravoberezjnaja kraftverk
Pervoberezjnaja kraftverk (russisk: Pervoberezjnaja TETs, eller «Høyre bredds kraftverk») er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 244 MW fordelt på 3 turbiner, beliggende utenfor St. Petersburg i Leningrad oblast ved elva Neva, Russland. Årsproduksjonen er på inntil 1,98 TWh. ANlegget avgir også fjernvarme.
Brenselskildene er fyringsolje (utfaset) og naturgass. Anlegget ble påbegynt i 1916, og stod ferdig i 1922 (første byggetrinn). Siden er kraftverket utvidet og fornyet flere ganger og senest i 2006. Det er planer om å utvide til 450 MW. Anlegget eies av TGK-1.
Det har vært en sterk omstilling til bruk av naturgass ved dette kraftverket, som en gang var blant Sovjetunionens største varmekraftverk og det første som den nye kommunistiske regjeringen igangsatte i 1922. Tidligere het det Rød Oktober kraftverk.
Volkswagen-Arena
Volkswagen-Arena er en idrettsarena beliggende i den tyske byen Wolfsburg, hovedsakelig benyttet til fotball. Arenaen er hjemmebanen til den tyske fotballklubben VfL Wolfsburg som spiller i den tyske bundesligaen. Arenaen erstattet den gamle VfL Stadion da den ble oppført i 2002.
Ole Bull
Ole Bornemann Bull (født 5. februar 1810 i Bergen, død 17. august 1880 på Lysøen i Bjørnafjorden, sør for Bergen) var en norsk fiolinist og komponist i romantikken.
Bull var en av den tids største fiolin­virtuoser som trollbandt publikum. Gjennom sin interesse for norsk teater, norsk folkemusikk og folkekunst spilte han en sentral rolle da norsk kultur skulle bygges opp i tiden etter at unionen med Danmark ble oppløst i 1814. Ole Bull skal ha komponert mer enn 70 verk, men det er bare omkring 10 som er kjent i dag. Til hans verker hører Recuerdos de Habana, Et Sæterbesøg, Sætergjentens søndag, I ensomme stunde og Polacca Guerriera.
Unge år
Ole Bulls første lærer i fiolinspill var danske Johan Henrich Poulsen, konsertmester ved Musikselskabet «Harmonien». Senere fikk han svenske Mathias Lindholm som lærer. Den første gav ham innføring i tysk fiolintradisjon, den andre i fransk. Ole Bull viste tydelig et usedvanlig talent og skal ha fått sin første skikkelige fiolin i en alder av 8 år. Han studerte som gutt Paganinis Capricer og imponerte med noen av dem i en alder av 14 år. Da han var 18 år gammel ble han sendt til hovedstaden for å ta eksamen artium etter å ha vært elev ved Bergen katedralskole. I Christiania skulle Ole Bull studere teologi, men hans lyst sto til musikken. Det gikk ut over skolearbeidet, og det ble stryk i latin. Etter Waldemar Thranes død overtok Ole Bull som leder av orkesteret i Det musikalske Lyceum, orkesteret i Det dramatiske Selskab og i teatret. Høsten 1829 oppsøkte han Louis Spohr i håp om å få undervisning, men Spohr var ikke interessert, og etter et par måneder returnerte unge Bull til Kristiania der han bl.a. ble kjent med Henrik Wergeland som kom til å bety mye for ham. På denne tiden begynte han å komponere. Han fikk noe undervisning i komposisjonsteknikker i regi av Lyceet, og i 1831 gjestet han Trondheim og Bergen der han deltok i oppførelser av Waldemar Thranes syngespill Fjeldeventyret.
Alt som gutt hadde han opplevd hardingfele­spill i Valestrand, der han besøkte sin bestemor. Det var også der han ifølge kilder skal ha møtt Myllarguten, Torgeir Augundson fra Telemark, sommeren 1831. Bedre hardingfele­spill hadde Bull aldri før hørt. De to musikerne, bygdespelemannen og Ole Bull, respekterte og inspirerte hverandre. Da Ole Bull dro til Paris høsten 1831, hadde han skaffet seg hardingfele og hadde med nedtegnelser han hadde gjort av slåtter etter Myllarguten.
I Paris søkte Bull kontakt med fremstående musikere, og studerte ivrig på egen hånd. I 1833 opplevde han Paganini, og hadde et våkent øre for virtuosens tekniske spesialiteter som han noterte seg. Økonomien ble imidlertid elendig og han levde tidvis på sultegrensa.
Paris, Italia, Nord-Amerika
Etter et opphold i Paris reiste han i 1833 via Sveits til Italia for å gi konserter, og for å bli mer kjent med den italienske sang- og fiolinskolen. Han hadde lenge eksperimentert med å utvikle nye tekniske finesser som han håpet ingen andre kunne gjøre ham etter. «Min Concert er affattet i en gandske nye Stiil, dramatisk saa at sige», skrev han til sin far fra Firenze. Blant annet hadde han funnet opp en rekke virtuoseffekter og en spesiell måte å spille firstemt på. Bull kalte konserten Concerto per il Violino in tre parte for Opera 1ma – opus 1.
Under inntrykkene av natur og folkeliv i Sveits og Nord-Italia hadde han komponert de første deler av de to siste satsene. Første sats, Allegro Maestoso, er den musikalsk sett rikeste. Den arbeidet han med under opphold i Appenninene. I Einar Haugens og Camilla Cais Ole Bull-biografi fra 1993 hevdes det at konserten første gang ble fremført på en konsert i Trieste, men det er bare delvis rett. Han kan ha spilt noen utdrag, men de tre satsene var ikke ferdige før han kom til Bologna.
Under sine opphold i Roma og Napoli fortsatte Bull å pusse på detaljene. En måneskinnsnatt begynte han å spille, midt inne i ruinen av Colosseum, med mer enn hundre tilfeldig forbipasserende som tilhørere. I et brev til en venn fortalte han at mens han strevde med å utforme fiolinkonserten, syntes han at han så sin far. Det var som om han kommuniserte med ham mer med øynene enn med munnen: «Jo mer Du anstrenger dig, desto mindre lykkelig skal du føle dig, og jo mer ulykkelig, desto mer skal du arbejde!»
Instrumentasjonen er bestemt av den orkesterbesetningen som var vanlig for teater- og operaorkestre i Italia. «Grand Concerto con accompagnemento a plena orchestra divito in trio partes. 1) Allegro maestoso. 2) Adagio sentimentale sulla 4a Corda et 3) Rondo pastorale con finale veloce» kalte han verket i et brev til sin far. Verket er skrevet for fiolin og symfoniorkester. Adagio-satsen i e-moll skal spilles med en fyldig og sentimental klang på G-strengen, men satsen er så kort at den nærmest fungerer som en forberedelse til rondoen. Den kortvarige pastorale og landlige stemningen går over i en finale, preget av virtuose passasjer i meget høyt tempo.
Konserten er gjenoppdaget og oppført i nyere tid etter en tornerosesøvn på mer enn 120 år. Arve Tellefsen ga i 2002 nypremiere av en forkortet versjon av verket sammen med Bergen filharmoniske orkester og dirigent Christian Eggen.
Kunstnerkontakter
Ole Bull var mentor for Edvard Grieg, og han kjente H.C. Andersen, Henrik Wergeland og Bjørnstjerne Bjørnson godt. George Sand brukte Ole Bull som modell for romanen Malgré tout; Longfellow skrev ham inn i Tales of a Wayside Inn, der Bull-skikkelsen gjenforteller sagaen om kong Olav som gjorde Norge kristent.
Til Bulls amerikareise i 1843 som også tok ham til Cuba, hadde Wergeland skrevet dette diktet til ham, på bakgrunn av deres felles ønske om negerslaveriets avskaffelse:
Firstemmig spill på fiolin
I biografien som den franske journalisten François Morand laget på Bulls oppdrag i 1835, er denne teknikken viet mye plass. I et brev til sin far hadde Ole Bull stolt fortalt om sin «oppfinnelse»:
Louis Spohr derimot kritiserte Bulls fremgangsmåte som tilbakevendt og hevdet at slike teknikker allerede fantes hos Pietro Locatelli og Francesco Geminiani.
Den første norske biografi
Henrik Wergeland skrev de to første biografiene om Ole Bull på norsk med Bull selv som kilde. De utkom høsten 1843. Den største avslutter med diktet «Norge til Amerika ved Ole Bulls didreise». Wergeland forestiller seg blant annet at Bull ved sitt fiolinspill skal bidra til å løse slavenes lenker. Herresthal skriver:
Myllarguten
Høsten 1848 spilte Ole Bull på hardingfele i det norske studentersamfund, og ikke lenge etter ble han oppfordret til å invitere en bygde­spelemann til Christiania. Resultatet av dette ble den berømte begivenheten i Logen 15. januar 1849. Bull gikk ut i pressen på forhånd og reklamerte for Myllarguten. I Årbok for norsk folkemusikk 2003 kan man lese:
Ole Bull hadde også en musikkfaglig interesse for folkemusikken. Han studerte Myllargutens spill og skrev ned slåtter etter ham. En av hans transkripsjoner etter Myllarguten er tatt med i verket ''Norsk folkemusikk. Hardingfeleslåttar''.
Bull hadde kontakt med spelemenn resten av livet, og turnerte sammen med Knut Fosslia fra Krødsherad da han var i Amerika i 1860-årene. Han fikk også oppleve Ola Mosafinn fra Voss som besøkte ham i hjemmet hans sammen med Edvard Grieg.
At Bull verdsatte hardingfele­musikken og dertil trakk en av dens fremste representanter frem i offentlighetens lys, skulle etter hvert få mye å si for utviklingen av et norsk nasjonalt tonespråk. Det er ikke for ingenting at hardingfela pryder forsida av bind 2 av Norges musikkhistorie, det som behandler perioden 1814–1870: «Den interesse som kunstmusikken møtte hardingfela med i Ole Bulls skikkelse, og som ble fulgt opp av Edvard Grieg og Johan Halvorsen, var av uvurderlig betydning. [...] Selv om de benyttet hardingfelemusikken som grunnlag for å skape en nasjonal kunstmusikk, respekterte de hardingfelemusikken som kunst på egne premisser»
Det norske Theater i Bergen
I 1850 grunnla Bull Det norske Theater, som var det første teateret i Norge. Wergelands syngespill Fjeldstuen fikk sin uroppførelse her 13. januar. Dikteren hadde foreskrevet folkedans og spill på hardingfele i stykket, og Myllarguten ble hentet fra Telemark.
Teateret kom til å få stor betydning, ikke minst fordi Bull knyttet først Henrik Ibsen, og deretter Bjørnstjerne Bjørnson, til det. Teateret ble forløperen for Den Nationale Scene i Bergen.
Turnévirksomhet
Men Bull var først og fremst musiker og stadig på farten. I mars 1848 var han tilbake i Paris og viste, sammen med skreddersvennen J.C. Reffling fra thranitterbevegelsen, februarrevolusjonen sin støtte ved å overrekke den revolusjonære franske regjering et norsk flagg - uten unionsmerket.
Konsertene hans i Europa og USA var umåtelig populære, og han ble hyllet som «Nordens Paganini», selv om enkelte anmeldere kalte ham en charlatan for det tilsynelatende magiske i spillet hans. Robert Schumann kalte ham «den største av alle», og Bull spilte sammen med sin venn Franz Liszt ved en rekke anledninger.
Kvinner dånte av hans sjarm når Ole Bull inntok scenen. Han ble dyrket av damene i en slik grad at vannet han angivelig hadde badet i, ble solgt på gaten i små flasker.
Oleana og andre tapsprosjekter
Ole Bull besøkte USA flere ganger og ble svært populær. Under en konsertturné kjøpte han et landområde i Pennsylvania. Her planla han en koloni for skandinaviske immigranter, New Norway. Han overtok området 24. mai 1853. Det var på 45 km² for $10.388 innenfor fire communities: New Bergen (nå Carter Camp), Oleana (oppkalt etter ham selv og moren) 10 km sør for New Bergen, New Norway en mile sør for New Bergen, og like ved, Valhalla. Valhallas høyeste punkt kalte Bull «Nordjenskald», og her ble det bygd en halvferdig tømmerhytte til ham, i ettertid kalt the Ruins eller The Old Castle. Bull besøkte Oleana bare én gang.
Ditmar Meidell skrev en satirisk vise, Oleana, om prosjektet som ble en forferdelig fiasko. Henrik Ibsen hadde flere i tankene da han skapte sin Peer Gynt-skikkelse (1867). Bull og Oleana minner om Peers flyktige plan om å grunnlegge en stat i Sahara-ørkenen oppkalt etter ham selv, «Gyntiana».
Første vinteren døde tolv av nybyggerne, og året etter brøt de fleste opp og dro videre til Wisconsin og Minnesota. Ole Bull slo senere prosjektet konkurs. At dette prosjektet som han hadde satset både penger og prestisje på, mislyktes, gikk sterkt inn på ham. I 1855 ble han igjen involvert i et kostbart tapsprosjekt, grunnleggelsen av en opera i New York. Operaen måtte stenge etter bare fem forestillinger, og rykter om Bulls tap og økonomiske problemer nådde også til Norge, der hans kone Félicité verken fikk brev eller penger fra ham. Bull ga sin advokat fullmakt til å selge Andøen gård ved Kristiansand. Da de pengene var oppbrukt, måtte hans kone be om hjelp fra venner. Kjøpet av Andøen i 1848 hadde også vært en feiltagelse. Bull kjøpte gården usett, og Félicité var skeptisk. Hun ble etterlatt der med barna da Ole Bull reiste til Amerika for å opprette Oleana-kolonien. I flere år tok han ikke kontakt med familien, enda han fikk fortvilte brev fra både Félicité og sønnen.
Eiendommer i Norge
Familien Bull hadde en eiendom på Valestrandsfossen på Osterøy. Dette særpregede huset står slik det var den gangen Ole Bull benyttet det. Ole Bull kjøpte det i 1858 av sin mor, for 16,000 spesidaler. Sammen med broren Georg Andreas Bull bygde han et nytt hus i sveitserstil som ble hjemmet hans, inntil han i 1872 kjøpte øya Lysøen i Os. Under et år etter at han kjøpte eiendommen, solgte han den til sin svigerfar, herr Torp, far til kone nummer 2, Sara Bull. Torp overførte huset til datterdatteren Olea Bull i 1876. Ole Bull oppholdt seg en god del på Lysøen i de 5 siste årene. Villaen der ble tegnet av Conrad Fredrik von der Lippe, som også har tegnet Kjøttbasaren i Bergen og Vegusdal kirke. Hjemmet til Ole Bull, «Lille Alhambra» (i arabisk-maurisk stil og med russisk kuppeltårn) på Lysøen, er i dag et museum. I årene 1848-55 var han eier av Andøen gård ved Kristiansand.
Familie
Ole Bull ble født på Svaneapoteket i Bergen, der hans far, Johan Storm Bull, var apoteker. Hans mor var Anna Dorothea (Geelmeyden). Han vokste opp i et musikkinteressert miljø. En yngre bror, Edvard Bull, ble også musiker. En annen bror var den kjente arkitekten Georg Andreas Bull, som ble far til den like kjente arkitekten Henrik Bull. Broren Knud ble deportert til Australia etter å ha bltt dømt for seddelfalskneri i England.
Død og begravelse
Ole Bull døde i villaen på Lysøen i Os kommune. Begravelsen fant sted i Bergen 23. august 1880 under enorm deltakelse fra befolkningen. Bjørnson med frue var til stede, likeens Edvard Grieg. Presten Wollert Konow forrettet, og etter jordpåkastelsen holdt Bjørnson en tale. Han sa bl. a. at den slekt som vokste til i de første årene etter 1814, og som Ole Bull og Henrik Wergeland tilhørte, levde i en «morgenfølelse», og at Ole Bulls toner var «som det første solglitter over fjeldene». Bull og Wergeland «var jevnaldrende og jevnlige. Den ene svarte til den anden, som skogens sang svarer til markens vaar». Edvard Grieg la på krans fra Norske Tonekunstnere og takket for den heder Bull hadde brakt sitt land, for hans betydning for «vor unge nationale Musik», for hans hjertelag, og ikke minst, for at han hadde Sørgehøytideligheten var preget av sang og musikk, og folk fylte graven med blomster og grønt «heilt til kanten». Bergensposten skrev:
Betydning i samtid og ettertid
Bull var en av den tids største fiolinvirtuoser og trollbandt publikum med sitt spill. Robert Schumann beskrev i 1840 Bulls behandling av instrumentetet som trygg, grasisøs og modig, og mente Bull sto for en av de viktigste virtuosfremføringer. Bull var frihetsforkjemper og støttet arbeidet for å avskaffe slaveriet i USA. Han opplevde selv polske og bøhmiske nasjonalisters problemer og ble sterkt berørt av forholdene for de svarte på Cuba. Bull var forbilde for samtidens norske forfattere og musikere. Bull inspirerte Grieg til å komponere nasjonal musikk og fikk Ibsen og Bjørnson til skrive drama for teateret i Bergen.
Bull var mye av en improvisator og hadde for en stor del komposisjonene i hodet. Mens han levde, oppnådde han å bli en eventyrfigur. Stjernestatusen sank nok noe i årene etter hans død. Men Bull var mye mer enn komponist og fiolinvirtuos. Han var også en betydelig kulturpersonlighet og inspirator for en selvstendig norsk kunst i vid mening, med stor betydning for kunstmusikk og folkemusikk, for litteratur og teater. Ole Bull hadde store visjoner og ville mye. Han drømte om en norsk opera, og han arbeidet for en høyere utdanningsinstitusjon for musikk. Det er skapt en dokumentarfilm om Ole Bulls liv og betydning, der fiolinisten Henning Kraggerud representerer Ole Bull.
I 2010 feiret Norge Ole Bulls 200 års fødselsdag. I den anledning ga fiolinisten Annar Follesø ut et musikkalbum sammen med Kringkastingsorkestret og dirigent Ole Kristian Ruud. I tillegg til en førstegangsfremførelse av den komplette A-durkonserten, inneholder platen også verdenspremierer på Bulls Concerto Fantastico («E-mollkonserten»), La Verbena de San Juan («St. Hansnatt i Sevilla») og en tidligere ukjent versjon for fiolin og strykere av Et Sæterbesøg.
Krokströmmen kraftverk
Krokströmmen kraftverk er en demning med et vannkraftverk i Sverige. Den er anlagt i elva Ljusnan i midtre Sverige. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1948 og var ferdig i 1952, med utvidelse i 1964. Installert vannkrafteffekt er 103 MW.