cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kenya Airways Flight 431
Årsaken til ulykken var først og fremst en elektrisk feil i systemene, samt flere hendelser i cockpiten. Man kan også legge ansvaret på piloten da han ga ordre om å stige til tross for at det var utløst alarmer, og det riktige hadde vært å snu og nødlande. Blant annet ble alarmen for høyt turtall aktivert like før flyet traff Atlanterhavet like utenfor Abidjan.
Jens P. Vogt
Jens Theodor Paludan Vogt (født 23. september 1830, død 25. oktober 1892 var en norsk ingeniør og Christiania Sporveisselskabs grunnlegger og første direktør.
Han vokste opp i Fiskum i Øvre Eiker og var gift med Johanne Collett. En av deres sønner var dikteren Nils Collett Vogt.
Ideen til en hestesporvei fikk han fra en reise til New York, og finansierte ved hjelp av aksjer sporveien i Kristiania, som ble trukket av hester bragt inn fra Normandie. Etter at han hadde blitt driftsbestyrer i sporveisselskapet, flyttet han 1877 til Homansbyen i Oslo, der han hadde bygd en villa i Josefines gate 10.
Europavei 75 (Norge)
Europavei 75 (Norge) (E75) er en norsk riksvei som går mellom Vardø og Samelandsbrua i Tana i Finnmark. Veiens lengde er 209 km (inkludert felles trasé med E6), og den er del av europavei 75. Skilterne viser Vardø og Ivalo.
Sjöwall & Wahlöö
Sjöwall & Wahlöö var et svensk forfatterteam som skrev ti kriminalromaner i perioden 1965–75. Teamet besto av ekteparet Maj Sjöwall (født 25. september 1935 i Stockholm, død 29. april 2020) og Per Wahlöö (født 5. august 1926 i Halland, død 22. juni 1975 i Malmö).
Europavei 75 (Norge)
Nasjonal turistvei
Sammen med har strekningen mellom Svartnes i Vardø og Varangerbotn i Nesseby fått status som nasjonal turistvei Varanger. Turistveien er 160 km lang.
Sjöwall & Wahlöö
De første romanene til Sjöwall & Wahlöö var solide kriminalfortellinger med tydelige spor av Simenon, men med en stadig større likhet med Ed McBain (og med flere referanser til McBains bøker). Etterhvert fikk politiske motiver stadig større plass, og i de siste bøkene overskygger politikken ofte krimintrigene. Når romanserien fikk tittelen Roman om ett brott (Roman om en forbrytelse), blir det etterhvert klart at «brottet» er sosialdemokratiets svik mot det svenske folket. Den fine tids- og miljøskildringen fra de tidlige bøkene erstattes av karikaturer av et samfunn i oppløsing.
Europavei 75 (Norge)
Historikk
Før det blev E75 i Norge, var veien Vardø–Varangerbotn riksvei 98. Den hadde tidligere ferge som ble erstattet av Vardøtunnelen 1982.
Sjöwall & Wahlöö
Av mange anses Sjöwall og Wahlöö som de store banebryterne innen den nordeuropeiske kriminallitteraturen, ja de ses på av andre kriminalforfattere som de store inspiratorene.
Hovedpersonene
Som McBain skildrer Sjöwall & Wahlöö et kollektiv av etterforskere. Men der McBains detektiver er kolleger på en politistasjon, er Sjöwall & Wahlöös personer ledende etterforskere ved ulike avdelinger av Stockhoms- og Rikspolisen, som samarbeider om spesielt alvorlige saker. De viktigste personene er:
Roman om en forbrytelse
Bøkene ble januar 2007 gitt ut i ny oversettelse på Piratforlaget.
Filmatiseringer
Roseanna ble filmet av Hans Abrahamsson i 1967, med Keve Hjelm som Martin Beck. Den skrattande polisen var utgangspunkt for den amerikanske filmen The Laughing Policeman (1973, regi Stuart Rosenberg), der handlingen er lagt til San Francisco og Walter Matthau og Bruce Dern spiller politietterforskerne Jake Martin og Leo Larsen. I 1976 filmatiserte Bo Widerberg Den vedervärdiga mannen… under tittelen Mannen på taket. Den fyldige Carl-Gustaf Lindstedt spilte Beck, Sven Wollter Lennart Kollberg, og Thomas Hellberg Gunvald Larsson. 1993–94 fulgte i rask takt Roseanna, Mannen på balkongen (regi Daniel Alfredson), Brandbilen som försvann (regi Hajo Gies) Polis, polis, potatismos (regi Pelle Berglund), Polismördaren og Stockholm Marathon (basert på Terroristene) (regi Peter Keglevic). I denne serien spiller Gösta Ekman Beck, Kjell Bergqvist Kollberg, Rolf Lassgård Gunvald Larsson og Niklas Hjulström Benny Skacke.
Otto Emil Birkeli
Otto Emil Birkeli (født 1877, død 1952) var en norsk misjonær og religions- og misjonshistoriker fra Stavanger.
Hans viktigste misjonshistoriske arbeider er En ørkenvandrer; Norges første Afrikamissionær H.C. Knudsen (1925), Misjonshistorie (2 bd., 1935-37), Vest-Madagaskar (i Det Norske Misjonsselskaps historie i hundre år, bd. IV) og Liv i vekst; Stavanger krets av Det norske misjonsselskap 1846-1946.
Grunnkretser i Meløy kommune
Grunnkretser i Meløy kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Meløy kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1972 – 1500 meter herrer
1 500 meter hurtigløp på skøyter herrer var en øvelse under Vinter-OL 1972. Øvelsen ble avholdt på Makomanai Open Stadium i Sapporo, Japan 6. februar 1972.
39 skøyteløpere fra 16 nasjoner deltok i øvelsen.
Rekorder
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympisk rekorder før Vinter-OL i 1972:
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt under konkurransen:
Caetés
Caetés er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Vittorio Tosto
Vittorio Tosto (født 14. juni 1974 i Marina di Cariat, Italia) er en italiensk fotballspiller som spiller i forsvaret for Empoli FC (2006–07).
Krone der Volksmusik 2008
Krone der Volksmusik 2008 ble delt ut på en TV-galla arrangert av MDR 12. januar 2008 for 11. gang. Gunther Emmerlich var som vanlig programleder for programmet som ble sendt live både på ARD og ORF. Krone der Volsmusik er den høyeste utmerkelsen innenfor tyskspråklig musikk. Også dette året ble flere priser delt ut, ikke bare til folkemusikk, men også til slagerartister som hadde utmerket seg i 2007. I hver klasse ble prisen delt ut av en spesiell gjest.
Prisvinnere i Krone der Volksmusik 2008
En rekke artister bidro i arrangementet.
HMS «Hermes» (R12)
HMS «Hermes» var et britisk hangarskip. Hun var flaggskip i den britiske flåtestyrken som deltok i Falklandskrigen mot Argentina i 1982.
HMS «Hermes» ble påbegynt som HMS «Elephant», men overtok navnet til søsterskipet som opprinnelig hadde navnet HMS «Hermes» etter at denne ble kansellert i oktober 1945. HMS «Hermes» ble kjøstrukket 21. juni 1944, men arbeidet stoppet opp etter slutten på den andre verdenskrig og hun ble ikke sjøsatt før 16. februar 1953. Etter sjøsettingen ble hun lagt i opplag frem til 1957, og først 18. november 1959 stod hun ferdig.
HMS «Hermes» var flaggskipet i flåtestyrken Storbritannia sendte fra Portsmouth 5. april 1982 for å møte de argentinske styrkene. 1. mai angrep den britiske flåtestyrken flyplassen i Port Stanley, Sea Harrier-fly fra HMS «Hermes» og HMS «Invincible» ble brukt både til å bombe og som jagerfly under operasjonen. HMS «Hermes» ble også brukt av det britiske flyvåpenet for deres Harrier-fly.
I 1986 ble HMS «Hermes» solgt til India, og etter en omfattende modernisering ble hun operativ med den indiske marinen 20. mai 1987.
«Viraat» opererer Sea Harrier FRS. Mk 51 VTOL-fly og forskjellige typer helikoptre. Hun har også plass for 750 fullt utstyrte soldater og fire landingsfartøy.
Aleksandr Nevskij (film)
Aleksandr Nevskij (originaltittel: Александр Невский) er en sovjet-russisk episk historisk krigsdrama fra 1938 regissert av Sergej Eisenstein og Dmitrij Vasiljev. Filmens handling er lagt til Russland på 1200-tallet og er basert på livet til hærføreren Aleksandr Nevskij. I år 1242 invaderes landet av Den tyske orden og befolkningen sender bud på Aleksandr som danner en folkehær som omsider slår inntrengerne tilbake. Rollen som Aleksandr spilles av Nikolaj Tsjerkasov.
Musikken er ved Sergej Prokofjev.
Handling
Tyske riddere invaderer og erobrer byen Pskov ved hjelp av en forræder kalt Tverdilo, og de massakrer store deler av befolkningen. De møter fra motstand fra bojar og kjøpmenn fra Novgorod. Innbyggerne fra Novgorod var også med i det avgjørende slaget på den frosne Tsjudskoje-sjøen, i det endelige slaget for å beseire riddere.
Historien følger også Vasilij Buslaj og Gavrilo Oleksitsj, to berømte krigere fra Novgorod som var gode venner. De leder hver sin del av Novgorod-styrkene. Men begge to ønsker også å gifte seg med Olga Danilovna, en vakker kvinne fra Novgorod som begge mennene elsker. Vasilisa, datteren til en boyar drept av tyskerne, slutter seg snart til Novgorod-styrkene som soldat ved frontlinjen. Hun og Vasilij slåss side ved side, noe som gjør stort inntrykk på Vasilij.
Om filmen
Filmen har av mange blitt tolket som en slags advarsel mot den tyske fare to-tre år før andre verdenskrig, men mye kan også tale for at den kan sees i sammenheng med de økende nasjonalistiske tendensene til Josef Stalin. Den ble meget populær i Sovjet hvor den ble sett av over 23 millioner i løpet av de første fem måneder den gikk på kino.
På grunn av Molotov–Ribbentrop-pakten i 1939 ble filmen trukket fra kinovisning i Sovjetunionen. Dette endret seg drastisk da Tyskland i 1941 allikevel angrep Sovjet. Scener fra filmen ble også benyttet i den amerikansk propagandafilmen The Battle of Russia, lagd av Frank Capra.
Den norske versjonen fra 1939 ble utsatt for en del filmsensur: 2. akt Barneofring 12 meter 4. akt. Drukningsscene 12 meter = 24 meter. Filmen ble utgitt usensurert i 1971.
Yeomanry
Yeomanry var britisk frivillig kavaleri rekruttert blant odelsbønder i hvert grevskap for å virke som hjemmevern. Det første regimentet ble dannet i 1761, og noen av regimentene eksisterer fortsatt i form av Territorial Army-regimenter.
Historisk var yeomen en del av fribøndene på 1600-tallet og 1700-tallet i England. De dannet den kjerne blant fribøndene som ble kalt «the Backbone of England».
I første halvdel av 1800-tallet ble Yeomanry-regimenter satt inn for å slå ned uroligheter og oppstander, men etterhvert overtok politiet denne oppgaven.
Disse styrkene var tenkt for innsats i hjemlandet, men under annen boerkrig ble det dannet Imperial Yeomanry-kompanier for innsats utenlands. Disse kompaniene ble satt sammen av frivillige fra yeomenstyrkene i Storbritannia. I 1901 ble alle yeomanryregimenter omgjort til «Imperial Yeomanry» og reorganisert.
Tom Lindstrøm
Tom Louis Lindstrøm (født 30. september 1954 i Tønsberg) er en norsk matematiker. Han er professor og foreleser ved Matematisk institutt ved Universitetet i Oslo.
Lindstrøm studerte matematikk og fysikk ved universitetet i Oslo og ble cand. real. i matematikk i 1979. Han ble førsteamanuensis ved universitetet i 1986 og professor i 1993. Fra 2003 har han også vært ansatt ved Senter for matematikk for anvendelser. Han har blant annet skrevet matematikkbøkene i Kalkulus-serien. Hovedforskningen hans omhandler matematisk analyse og sannsynlighetsteori.
Lindstrøm er gift og har fire barn.
Hans Helgesen
Hans Helgesen (født 4. oktober 1793 i Christiania, død 28. februar 1858 i Rendsborg) var en norskfødt offiser, kjent fra treårskrigen.
Biografi
Han var sønn av Hans Helgesen og Karen Hansdatter. Han ble sekondløytnant i det Telemarkske Infanteriregiment 1813 og premierløytnant samme år. Sammen med kameratene Olaf Rye og Friderich Adolph Schleppegrell deltok han i den svensk-norske krigen i 1814, og da Norge ble tvunget til å inngå i personalunion med Sverige, nektet de tre å sverge kongen troskap. I stedet gikk de inn i den prøyssiske hær under feltmarskalk Gebhard Leberecht von Blücher for å kjempe mot Napoleon. Han gikk siden i dansk tjeneste og kjempet i Frankrike med den utsendte danske styrke.
I 1838 vendte Helgesen tilbake til Norge og levde her under fattige forhold frem til 1840. Siden reiste han til det sydlige Slesvig, hvor han bosatte seg i landsbyen Bergenhusen i nærheten av Frederiksstad.
Opprør i Slesvig-Holsten
Da opprøret i Slesvig-Holsten startet den første slesvigske krig, ble han oppfordret til å slutte seg til den lokale hæren. Han bad om betenkningstid, og reiste i stedet til Danmark. Sist i mars ble han tilknyttet Schleppegrells stab.
Han ble major i april 1849 og førte 1. linjebataljon i slaget ved Fredericia 6. juli 1849 hvor kameraten Olaf Rye døde. 26. august 1849 ble han oberstløytnant. Under slaget på Isted Hede, mistet han sin siste kamerat fra Norge, general Schleppegrell. Helgesen ble utnevnt til kommandant og oberstløytnant i Frederiksstad i en egn han kjente godt, og forsvarte den med stor suksess mot slesvig-holstenernes general Willisen i slaget om Frederiksstad.
Etter krigens opphør ble han utnevnt til kommandant i Slesvig, og i 1856 ble han oberst. Som kommandant forsøkte han å utslette alle spor fra krigen. Han voktet strengt over sine embedsmenn, og påså at de forholdt seg korrekt og utførte sine plikter som undersåtter til den danske regjering. Detaljene i kommandantskapet interesserte ham dog ikke. Han syslet heller med sine fugler, hunder og hester, og det fortelles at han dresserte ville otere til å fange fisk for seg.
Begravelse og ettermæle
Han døde i Rendsborg 28. februar 1858 og ble etter eget ønske begravet ved siden av sin kamerat og våpenfelle Schleppegrell, på Flensborgs gamle kirkegård. Sammen med sine to andre norske kamerater har han fått oppkalt gater etter seg i både København og Oslo (i Oslo Helgesens gate på Grünerløkka).
Helgesen ble ridder av Dannebrogordenen i 1848, kommandør i 1850 og Dannebrogsmann i 1857.
Dikteren Carl Ploug skrev om Helgesen:
(fra Hr. Helgesens Vise)
Kilder
Vaupell, O.; Ryes, Schleppegrells og Helgesens Liv, Kristiania 1875
Haiti
Haiti (fransk: Haïti; haitisk kreol: Ayiti), offisielt Republikken Haiti (République d'Haïti; Repiblik Ayiti) er en selvstendig republikk som utgjør den vestlige tredjedelen av øya Hispaniola i Det karibiske hav, vest for Den dominikanske republikk og øst for Cuba. Øya er en del av De store Antiller. Den østlige og største delen av Hispaniola utgjøres av Haitis nabostat, Den dominikanske republikk. Haitis hovedstad og største by er Port-au-Prince.
Haiti var opprinnelig en fransk koloni, men etter et i utgangspunktet vellykket slaveopprør i kjølvannet av den franske revolusjonen i 1789, erklærte landet seg uavhengig fra Frankrike i 1804. Haiti var dermed blant de første koloniene som erklærte sin uavhengighet, og ble samtidig verdens første svarte republikk. Befolkningen er, til forskjell fra sine naboland, hovedsakelig av afrikansk opprinnelse.
Selv om Haiti har mange felles kulturelle trekk med sine hispanoamerikanske naboer, er landet likevel den eneste overveiende fransktalende nasjonen i Amerika, og det ene av to (sammen med Canada) med fransk som offisielt språk. I tillegg har også kreolspråket haitisk offisiell status.
Haiti er det fattigste landet på den vestlige halvkule. Viktige handelspartnere er USA, EU, Canada og Japan. Viktige importvarer er matvarer, levende dyr, råvarer og kjemikalier. Viktige eksportvarer er elektrisk utstyr, tekstiler, klær og kaffe.
Haiti er det mest fjellrike landet i Karibia. Den høyeste toppen er Pic la Selle (2680 m). Landet har tropisk havklima med stor nedbør på nordkysten, men tørrere i sør. Sterkt befolkningspress gir utpining av jorden og alvorlige erosjonsproblemer i landskapet. De fleste innbyggerne er småbønder som lever i stor fattigdom.
Etymologi
Haiti er både et sidestilt navn på øya Hispaniola og navnet på staten Haiti. Navnet er indiansk, og betyr «Høyt land».
Naturgeografi
Haiti er et særdeles fjellendt land og mer enn 3/4 av terrenget ligger over 200 moh. Klimaet er tropisk og halvtørt. Frodige daler ligger mellom fjellrekkene og danner store kontraster mellom høydene i mange områder. Mellom landet (og Hispaniola) og Cuba ligger Windward Passage, et 80 km bredt sund mellom de to landene. Det laveste punktet i Haiti er av en kilde sagt å være havnivået (Det karibiske hav) ), og av en annen kilde under havnivå ved Gheskioklinikken i Port-au-Prince eller i Gonaïves, på rundt en meter under havnivå. ). Det høyeste punktet i landet er Pic la Selle på 2 680 moh.
Den viktigste jordbruksdalen i landet er Plaine de l’Artibonite, som ligger sør for Montagnes Noires. I denne regionen ligger den lengste elva i landet og på Hispaniola, Artiboniteelva. Den har et nedslagsfelt som starter i de vestlige områdene av Den dominikanske republikk og går gjennom det meste av det sentrale Haiti og munner ut i Gonâvebukta. Det er mulig å seile lektere et stykke opp i elva. De østlige og sentrale delene av øya domineres av et høyereliggende platå.
De nordlige områdene består av Massif du Nord (Nordmassivet) og Plaine du Nord (Nordsletta). Massif du Nord er en forlengelse av Cordillera Central i Den dominikanske republikk. Det starter ved østgrensen til Haiti, nord for Guayamoucelva og strekker seg nordvestover gjennom den nordlige halvøya. Plateau Central (Sentralplatået) strekker seg langs begge sider av Guayamoucelva, sør for Massif du Nord. Den renner fra sørøst til nordvest. Sørvest for Plateau Central ligger Montagnes Noires, og den nordvestligste delen av disse fjellene glir over i Massif du Nord.
De sørlige områdene består av Plaine du Cul-de-Sac (sørøst) og den fjellkledde, sørlige halvøya (Tiburonhalvøya). Plaine du Cul-de-Sac er en naturlig senking med flere saltsjøer, som Trou Caïman og den største innsjøen i Haiti, Lac Azuei (også kjent som Étang Saumâtre). Fjellkjeden Chaîne de la Selle er en forlengelse av den sørlige fjellkjeden i Den dominikanske republikken (Sierra dei Baoruco), og strekker seg fra Massif de la Selle i øst til Massif de la Hotte i vest. I denne fjellkjeden ligger Pic la Selle, det høyeste punktet i Haiti, med en høyde på 2 680 meter over havet.
Øyer
Flere mindre øyer hører til Haiti. De mest kjente av disse er:
Innsjøer
En annen saltsjø er Trou Caïman med et areal på 16,2 km². Miragoânesjøen er en av de største naturlige ferskvannsinnsjøene i Karibia med et areal på 25 km².
Befolkning
Haiti har ikke gjennomført folketelling siden 1982, og da hadde landet rundt 5 millioner innbyggere. Nye overslag ble publisert i 2009, og ifølge disse var befolkningen da vokst til rundt 9,9 millioner innbyggere. 43% av befolkningen var på den tiden under 18 år. Fødselsraten er anslått til cirka 50 prosent over gjennomsnittet i verden, men antallet barn som hver kvinne i gjennomsnitt føder er synkende i forhold til i tidligere år. Haiti er likevel blant de land på den vestlige halvkule med høyest fødselsrate.
Selv om det i snitt bor 325 personer per kvadratkilometer i Haiti, er befolkningen konsentrert rundt tettstedene, kystslettene og dalene. 53 prosent av befolkningen bor i rurale strøk.
80–85 % av haitierne (avhengig av kilde) er av hovedsakelig afrikansk avstamming, og de resterende 15–20 % av befolkningen er hovedsakelig av blandet avstamming. Den lille prosentdelen som utgjør den ikke-svarte befolkningen er hovedsakelig kaukasiske folk og hvite haitiere, der de fleste er av arabisk, vesteuropeisk (fransk, tysk, polsk, portugisisk, spansk) og jødisk opphav.
Haitierne med blandet opphav bor hovedsakelig i de velstående forstedene, som Pétionville og Kenscoff. Mange av dem er født i de sørvestlige delene av Haiti, som Jacmel, Les Cayes og Cavaillon. I kolonitiden var det en høyere prosentdel europeere i dette området enn i den nordlige delen av landet, som var mer isolert, hadde færre byer og var dedikert til store plantasjer med afrikanske slaver. Noen av de hvite plantasjeeierne sørget for at sønnene (og noen ganger døtrene) fikk utdanning, og noen sendte de til og med til Frankrike. En del av befolkningen med blandet opphav greide derfor å bygge opp mer sosial kapital enn de som bodde i nord. I tillegg hadde de med blandet opphav flere borgerrettigheter enn de frie afrikanerne. Allerede før revolusjonen hadde mange utdannede menn med blandet opphav blitt del av ledersjiktet i landet.
Språk
Et av de to offisielle språkene i Haiti, er fransk, som er mest brukt i skriftlige, skolerelaterte og administrative sammenhenger. De fleste haitiere med utdanning kan det, og det er dominerende i næringslivet. Det andre språket er det nylig normerte kreolspråket haitisk, som snakkes av så å si hele befolkningen i landet. Haitisk er franskbasert, men har også stor innflytelse fra afrikanske språk, og en mindre innflytelse fra spansk og taino. Det er i slekt med louisianakreolsk. En god del av befolkningen kan også spansk, men det er ikke offisielt språk i landet.
Religion
Haiti er et hovedsakelig kristent land, der 80 % av innbyggerne vedkjenner seg den romersk-katolske lære. Rundt 16 % av befolkningen hører til protestantismen. Voodoo, en tro med opphav i den afrikanske diasporaen, og som er unik for landet, praktiseres av grovt regnet halvparten av befolkningen. Religiøs aktivitet virker til dels samlende på Haiti og diasporaen, fordi de som er utflyttet ofte praktiserer religion med familien i Haiti.
Historie
Haiti er en del av øya som ble oppdaget for Spania av Columbus i 1492 og kalt La Española, forvansket til Hispaniola. I forbindelse med den spanske koloniseringen ble de opprinnelige taino-indianerne utryddet, og slaver fra Afrika importert, særlig for dyrking av sukkerrør. Fransk innvandring, blant annet av Pirater, såkalte buccaneerer i den vestlige tredjedelen av øya førte til at Spania måtte avstå Haiti til Frankrike 1697 (Rijswijktraktaten).
Et slaveopprør under den franske revolusjon var begynnelsen det langvarige uroligheter der blant annet den hvite befolkningen ble utryddet. En svart keiser (J. J. Dessalines) styrte mellom 1804—06. Hele øya var igjen forent og fri fra 1820 til 1843, da Den dominikanske republikk ble selvstendig. Siden har det hersket kaotiske forhold i Haiti som USA fra tid til annen har grepet inn i. Amerikanske marinetropper okkuperte landet 1915—34.
Duvalier-familiens styre
Mellom 1957—71 styrte legen François Duvalier («Papa Doc») diktatorisk og brutalt; hans privatmilits Tonton Macoute (Omtrent:mannen med ljåen) ble beryktet. Makten gikk i 1971 over til hans 19 år gamle sønn, Jean-Claude («Baby Doc»), som fortsatte farens terrorregime i en noe avdempet form. Han ble avsatt av militæret i 1986.
1990-januar 2010
Etter et nytt diktatorisk styre gjennom militære fra 1988 ble den venstreorienterte presten Jean-Bertrand Aristide i 1990 valgt til president med overveldende flertall. Allerede åtte måneder etter hans innsettelse, i september 1991 ble han styrtet gjennom et kupp fra hærledelsen med general Raoul Cédras i spissen. I 1993 innledet USA (etter at Bill Clinton overtok som president) og en rekke andre land en blokade av landet som ble støttet av FN på høsten samme året. Denne blokaden skulle tvinge militærregjeringen til å gå av. Etter forhandlinger med juntaen rykket amerikanske tropper inn i landet høsten 1994 for å administrere overgangen fra militært til sivilt styre og gjeninnsette Aristide. Cédras ble tvunget til å forlate landet.
Aristide ble avløst som president i 1996 av René Préval som hadde mandatet til 2001. I januar 2000 forlot de amerikanske intervensjonstroppene landet og fire måneder senere ble omstridte presidentvalg avholdt. I andre omgang i november 2000 vant Aristide med 91,8% av stemmene. Den høye prosentandelen var et resultat av opposisjonens boikott, men sannsynligvis også av valgmanipulasjoner. Totalt sett hadde landet likevel en forholdsvis positiv utvikling under Préval og Aristide.
Den 1. januar 2004 var 200-årsjubileet for landets uavhengighet. Et attentatforsøk på Aristide (og besøkende president av Sør-Afrika Thabo Mbeki) på denne dagen utløste en bølge av uroligheter og protester mot regjeringen. Et velstyrt militært opprør brakte landet på randen av en borgerkrig. I slutten av februar ga Aristide etter for USAs trykk og gikk i eksil, samtidig kom FN ledete tropper inn i landet. I mars samme år ble Boniface Alexandre overgangspresident og Gerard Latortue dannet en ny regjering.
Regjeringen var svært omstridt og måtte gi delvis etter for krav fra militærets side. Internasjonalt ble den ikke gjennomgående anerkjent og særlig det karibiske statsforbundet CARICOM anså fortsatt Aristide som landets president. Under omstridte omstendigheter ble endelig nye presidentvalg avholdt i februar 2006. I første valgomgang oppnådde René Préval 51,15% av stemmene og ble dermed president for andre gang etter 1996.
Eggstokk
Eggstokkene eller ovariene er en del av reproduksjonssystemet hos virveldyr (inklusive menneskets). Vanligvis har man to eggstokker, hvis to viktigste funksjoner er utskillelse av kjønnshormoner og produksjon/modning av egg. Eggstokkene lager eggceller.
Jon Birgersson
Jon Birgersson (født tidlig 1100-tallet, død 24. februar 1157) var fra 1135 biskop i Stavanger og ble i fra 1152/1153 den første erkebiskop som residerte i Nidaros, da Nidaros erkebispedømme ble opprettet. Biskop Reidar ble utnevnt i Roma i 1151, men døde på hjemveien. Jon var ikke i Roma, men ble vigslet og fikk overrakt sitt verdighetstegn palliet, et hvitt ullbånd med svarte kors, av kardinal Nicolaus på vegne av paven.
Aggregattilstand
Et stoff observeres normalt i fire grunnleggende aggregattilstander: fast stoff, væske, gass og plasma. Tilstanden et stoff er i, bestemmes av temperatur og tiltrekningskrefter (Van der Waals-krefter) mellom partiklene stoffet er bygd opp av. På jorden opptrer stoffer vanligvis i fast stoff, væske eller gass, mens plasma er sjeldnere og er mer utbredt i universet. Den sistnevnte tilstanden skilles fra gass ved at elektrisk ladning gir partiklene stoffet er sammensatt av helt unike egenskaper. Det finnes også andre uvanlige tilstander som kan være mellomformer mellom disse fire grunnleggende tilstandene, men disse opptrer sjelden, og bare under ekstreme forhold.
Haiti
2010 jordskjelvet og deretter
Et kraftig jordskjelv rammet Haiti 12. januar 2010. Skjelvets episenter lå noe utenfor hovedstaden Port-au-Prince, men byen ble svært hardt rammet. Offisielt antar man at omtrent 316.000 mennesker omkom i skjelvet og det er dermed en av de største enkeltkatastrofer i historien. Omtrent 1,2 millioner ble husløse og mange av dem har måttet bo i teltleir siden. En koleraepidemi i vinter 2010-2011 krevde ytterlige 3500 liv.
Aggregattilstand
Faser
I fast form er både formen og volumet av stoffet bestemt når temperaturen er konstant. Molekylene ligger i bestemte posisjoner og utfører bare små bevegelser om en likevektsstilling. I en væske er volumet bestemt, men ikke formen. Enkeltmolekylene og ordnede grupper av molekyler og atomer er i uordnet bevegelse, men befinner seg i omtrent samme avstand fra hverandre som i et fast stoff. I en gass er både form og volum ubestemt. Det er en fullstendig uordnet bevegelse av stoffets molekyler eller atomer, og gassen fyller alltid det rom den har til rådighet. I plasma er også både form og volum ubestemt. Plasma består av enkeltatomer med eller uten elektrisk ladning og dessuten av frie elektroner som er revet vekk fra atomene. En vesentlig del av stoffet i universet er i plasmatilstand.
Haiti
2010 jordskjelvet og deretter
Et nytt presidentvalg var planlagt for januar 2010, men ble forskjøvet etter jordskjelvet. Første omgang ble avholdt 28. november 2010 (sammen med parlamentsvalg) og så Mirlande Manigat og Michel Martelly, to politikere fra høyresiden som kandidater for andre runde. Venstresidens hovedparti, Aristides Fanmi Lavalas var blitt ekskludert fra valget. Midt i dette valgte ex-diktator Baby Doc Duvalier å vende tilbake til Haiti 16. januar 2011 for å «hjelpe», men han ble arrestert og anklaget for tidligere korrupsjon allerede etter to dager. I tillegg returnerte Aristide fra sitt sørafrikanske eksil på 18. mars, to dager før valget. Andre omgang i presidentvalget ble så avholdt 20. mars 2011. Den 4. april 2011 ble et foreløpig resultat offentliggjort med Martelly som den sannsynlige vinneren.
Aggregattilstand
Faser
Ved at temperatur og trykk endres, kan de fleste stoffer overføres til de tre første aggregattilstandene. Fast stoff kan gå over til væske ved smelting, eller til damp ved sublimasjon; væske kan fordampe til damp eller fryse til fast stoff, og damp kan kondensere til væske eller fast stoff.
Haiti
Politisk system
Haiti er en republikk, med en folkevalgt nasjonalforsamling og en folkevalgt president. Presidenten velges for en periode på fem år.
Aggregattilstand
Faser
De fire aggregattilstandene kan også beskrives nærmere i stoffenes forskjellige faser. Noen faste stoffer kan for eksempel opptre i krystaller slik som karbon. Ved høyt trykk i jordens mantel kan karbonet krystalliseres til diamanter, men ved lavere trykk kan det samme karbonet danne grafitt. Andre faste stoffer danner ikke krystaller og kalles amorfe.
Et eksempel på faser, eller tilstander, som flytende væske kan opptre i er superfluiditet. Det er observert hos helium i væskefasen som nås ved 4,2 Kelvin under normalt trykk. Superfluiditet vil si at væsken får så lav viskositet at den flyter tilsynelatende uten motstand.
Andre tilstander finnes og kalles: superfaste, degenererte, nøytronium, sterkt symmetrisk materie, svakt symmetrisk materie, kvark-gluon-plasma, fermionisk kondensat, Bose-Einstein-kondensat, sær materie og mye annet.
Haiti
Politisk system
Statsministeren velges av det partiet som har flest plasser i nasjonalforsamlingen.
Administrativ inndeling
Haiti er delt inn i ti provinser, såkalte departementer: Provinsene er videre inndelt i 41 arrondissementer og 133 kommuner. Provinsen Ouest, der hovedstaden Port-au-Prince ligger, er den mest folkerike, med 3,7 millioner innbyggere.
Næringsliv
Haiti har den dårligste økonomi på den vestlige halvkule, og er et av verdens fattigste land. Sammenliknende sosiale og økonomiske indikatorer viser at Haiti henger stadig lenger etter andre utviklingsland med dårlig utviklet økonomi (spesielt land på den vestlige hemisfære) siden 1980-tallet. Haiti er nå rangert på 153.-plass på FNs Indeksen for menneskelig utvikling.
Rundt 80 prosent av befolkningen lever i ytterste fattigdom, noe som gjør landet til det nest fattigste i verden. Nesten 70 prosent av haitierne er avhengig av jordbrukssektoren, som består hovedsakelig av små gårdsbruk som beskjeftiger 2/3 av den yrkesaktive befolkningen. Landet har hatt liten tilvekst av arbeidsplasser etter at president René Préval kom til makten i februar 1996, selv om den uformelle økonomien er voksende.
Helse
Halvparten av alle barn i Haiti er uvaksinerte, og hele 60 % av befolkningen mangler tilgang til grunnleggende helsetjenester. Nær halvparten av dødsfallene i landet skyldes ifølge Verdens helseorganisasjon hiv/aids, luftveisinfeksjoner, hjernehinnebetennelse og tarminfeksjoner som kolera og tyfoidfeber. 90 % av barna i Haiti lider av vannbårne sykdommer og tarmparasitter. Rundt 5 % av den voksne befolkningen i Haiti er hiv-smittet. Det er mer enn ti ganger så mange tilfeller av tuberkulose i Haiti som i andre latinamerikanske land. Om lag 30 000 smittes av malaria hvert år.
Utdanning
Utdanningssystemet i Haiti er basert på det franske. I alt er det rundt 15,200 grunnskoler i Haiti, der 90 % av dem er private, det vil si enten devet av lokalsamfunnene, religiøse organisasjoner eller ideelle organisasjoner.
Offisielt er det obligatorisk med seks års skolegang, men bare 67 % begynner på grunnskolen, og færre enn 30 % når 6. klasse. Omtrent 20 % begynner på vidaregående skole. Veldedige organisasjoner som Food for the Poor og Haitian Health Foundation arbeider med å bygge skoler og gi ungene nødvendig utstyr.
Høyere utdanning finner sted på det eneste universitetet i landet, Statsuniversitetet i Haiti, og på de andre tolv offentlege og ti private institusjonene for høyere utdanning. Fransk har tradisjonelt vært enerådende som undervisingsspråk, men haitisk har etter hvert også fått innpass. Bare rundt 52 % av innbyggerne i Haiti kan lese og skrive.
Media
Landet har bare to dagsaviser, Le Nouvelliste (grunnlagt i 1898, opplag ca. 6,000), som kommer ut om kvelden, og Le Matin (grunnlagt i 1908, opplag ca. 5,000). Begge trykkes på fransk i Port-au-Prince. Andre aviser og blader trykkes også på engelsk, fransk, spansk og haitisk. Mediesituasjonen i landet endret seg i stor grad til det bedre etter at tiden med militærdiktatur (1991–1994) var over, og arbeidsforholdene for journalister ble etter dette mer normale.
Det er rundt 30 radiostasjoner i Haiti, der én av dem er statlig og resten private. Den statlige radiostasjonen (Radio Nationale d’Haïti) sender på fransk, engelsk, spansk og haitisk. Det statseide fjernsynsselskapet Télévision Nationale d’Haïti sender i fire kanaler, og da hovedsakelig kulturprogrammer. I tillegg finnes det 11 private fjernsynsstasjoner, der to av dem sender via kabel – den ene med tre kanaler, den andre med 33. Selv om det er mange private fjernsynsselskaper i landet, er det bare rundt 5 fjernsyn per 1000 innbyggere.
Samferdsel
Kommunikasjonene utenfor hovedstaden Port-au-Prince er generelt dårlige. Landet mangler jernbaner, og veinettet er stort sett i dårlig stand. Ved hjelp av bistand fra utlandet har det blitt bygget nye hovedveier fra Port-au-Prince til Cap-Haïtien og Jacmel. Ved hovedstaden ligger det en internasjonal flyplass, der flytrafikken til utlandet blir tatt hånd om av utenlandske selskaper. Den viktigste havnebyen er Port-au-Prince, der 60 % av utenrikshandelen foregår. Andre havnebyer er Cap-Haïtien på nordkysten, og Les Cayes og Jacmel på sørkysten.
Musikk
Ettersom den opprinnelige befolkningen ble systematisk utryddet forsvant også den førkolumbianske musikken, men en rituell ringdans, areyto, er blant det som har overlevd. Musikken i Haiti i dag har røtter til hovedsakelig Europa, grunnet koloniseringen, og Afrika, grunnet slavehandelen. Den europeiske påvirkningen har hovedsakelig kommet fra Frankrike og Spania, via Cuba og Den dominikanske republikk. Stiler som er særegne for Haiti har stort sett opprinnelser i voodootradisjonen. I tillegg kommer den svært populære musikksjangeren kompa. Populærmusikken har mange likhetstrekk med tilsvarende musikk på blant annet Guadeloupe og Martinique. Alan Lomax var den første som spilte inn haitisk musikk. Dette var i 1937, på oppdrag fra Library of Congress i USA.
Fra 1800-tallet utviklet det seg et offentlig musikkliv i Haiti. Innflytelsen fra Frankrike var sterk, ettersom mange av musikerne tok utdannelsen sin i Paris og de fleste musikkinstrumentene ble importert derifra. I 1860 ble det åpnet et statlig musikkonservatorium i landet. Til tross for dominans fra Europa er det musikk i mindre former som har blitt det mest populære, som salongstykker i form av valser og andre dansesatser, méringue og prosesjonsmusikk. Dessuten har militærorkester spilt en viktig rolle i musikkhistorien til landet. Justin Élie (1883–1931), som var en haitisk komponist, ble internasjonalt kjent som pianovirtuos.
Teater
Skuespill har lenge vært en populær sjanger i Haiti. Det ble for eksempel skrevet mange skuespill i forbindelser med løsrivingen fra Frankrike i perioden 1791–1804. Samme type patriotiske skuespill ble også skrevet da landet var okkupert av den amerikanske marinen i 1915–1934, for eksempel Le Forçat («Fangen», 1923) av Dominique Hippolytes.
Teaterstykker har også flere ganger blitt brukt til å vise at også haitisk-kreolsk er et fullverdig kulturspråk. I 1953 satte for eksempel dramatikaren Félix Morisseau-Leroy opp sitt eget skuespill, Antigone en créole («Antigone på kreolsk»). Frankétienne (Franck Étienne) har også vært viktig i dette arbeidet. Et annet grep som har vært brukt, er å hente inn katolske ritual og element fra den lokale voodoo-kulturen. Franck Fouché var en foregangsmann for dette, og en ser det også i skuespillet Kaselezo (1985) av Frankétienne, som handler om en blind voodoo-prestinne. Fra 1980-årene og fremover har Gérard Chenet vært den mest kjente dramtikeren i landet.
Litteratur
Det er først etter selvstendigheten i 1804 at det gir mening å snakke om en egen nasjonallitteratur i Haiti. Den franske litteraturen var en viktig inspirasjonskilde for denne, men hele tiden har den haitiske litteraturen også vært nært knyttet til det politiske livet i landet. Den første litteraturen var av patriotisk karakter, blant annet med kritikk mot de daværende raseteoriene. I den første delen av århundret er dette representert ved for eksempel Le Système colonial dévoilé (1814) av baron Pompée Valentin Vastey, mens en senere fikk viktige verker som L’Égalité des races (1884) av Louis-Joseph Janvier, De l’Égalité des races humaines (1885) av Anténor Firmin og De la Réhabilitation dere la race noire (1900) av Hannibal Price. Mot slutten av århundret utviklet det seg også en realistisk stil som tok opp lokale problemer, med forfattere som Alcibiade Fleury Battier, Frédérique Marcelin og Antoine Innocent.
Indigénisme («det innfødte») var en litterær retning som vokste frem på begynnelsen av 1900-tallet. Her søkte en å finne frem til en felles kulturell identitet, og viktige forfattere fra perioden er Jean Price-Mars og Jacques Roumain. Førstnevnte var opptatt av de folkelige tradisjonene, mens Roumain hadde et mer politisk siktemål. Etter 1950 ble litteraturen igjen sterkt politisk preget, grunnet Duvalier-diktaturet og kampen for politisk og kulturelt selvstendighet, og mange forfattere måtte i kortere eller lengre perioder leve i eksil. En fikk surrealistiske og avantgardistiske lyrikere som René Depestre, Magloire Saint-Aude og Villard Denis, og en fikk politisk og sosialt pregede forfattere som Anthony Phelps og Roger Dorsinville. I tillegg sto flere kvinnelige forfattere, som Marie Chauvet og Marie-Thérèse Colimon-Hall, frem. Men i årene etter 1980 har det litterære livet dabbet mye av, trolig grunnet de store krisene i politikken spesielt og samfunnet generelt. Lyonel Trouillot er likevel en kjent forfatter fra denne perioden som fremdeles er aktiv, med prosa og lyrikk på både haitisk og fransk.
Billedkunst
Malerkunsten i Haiti var som litteraturen lenge preget av europeiske forbilder, og da hovedsakelig av fransk og italiensk barokk og fransk og britisk romantikk. Motivene var ofte historiske og heroiske. Mye av den historiske kunsten fra Haiti gikk tapt da Palais National, hvor den nasjonale samlingen av maleri var plassert, ble ødelagt i 1912. Indigénisme, som i utgangspunktet var en litterær nyskaping, banet også veien for en egen haitisk kunst fra 1890-årene. Senere, i 1920-årene, vokste interessen for haitisk kultur mye. Et kjent maleri fra denne tiden er Den korsfestede opprøreren Charlemagne Perrault (1920) av Edouard Goldman. Philomé Obin malte senere det samme motivet som en visualisering av den haitiske historien.
Centre d’Art i Port-au-Prince, som ble grunnlagt i 1945, innledet en viktig periode for haitisk kunst. Fra vesentlig selvlærte malere som Rigaud Benoit, Hector Hyppolite og Wilson Bigaud fikk en naivistiske og fantasifulle malerier. I skulpturkunsten tok en i bruk skrapmetall: Georges Liautaud, og mange med ham, begynte å klippe figurer i jern. En annen gruppe valgte å fjerne seg fra folkekunsten, for isteden å arbeide i en mer internasjonal stil. Den mest kjente nålevende kunstneren fra Haiti er nok Hervé Télémaque, som i dag er bosatt i Frankrike.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Hvit tigerspinner
Hvit tigerspinner (Spilosoma urticae (Esper, 1789)) er en  bjørnespinner (Arctiidae).
Utseende
Hvit tigerspinner har hvite vinger, med noen få små, svarte flekker på framvingen. Vingespennet er mellom 32 og 43 millimeter. Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile. Antennene er hvite (lyse), med et smalt mørkt strek på oversiden.
Bakkroppen er forholdsvis tykk bakover og orange med svarte flekker på  hvert ledd, på siden og på oversiden. Bakerst er den hvit (hårkledd).
Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea. Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker. Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.
Larvene er ganske sterk behåret. De er mørke brunsvarte og har noen små gule prikker på hvert ledd bakover kroppen. Utvokst blir den ca. 5 centimeter lang.
Levevis
Hvit tigerspinner finnes helst på litt fuktige steder, der næringsplanten brennesle vokser. Men den er ikke bundet til en bestemt plante og spiser på mange ulike slag planter. Flygetiden er i juni og juli. Den er nattaktiv.
Hunnen legger opp til 350 egg rett på næringsplanten; eggene legges i små grupper. Hunnen dør like etter eggleggingen.
Larvene lever på ulike planter og forflytter seg ofte på jakt etter en ny plante. De lever av å gnage blad. Eldre larver er ofte mer nattaktive og holder seg skjult om dagen.
Hvit tigerspinner tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er gjennomskinnelig og inneholder ofte noe av larvens hårbekledning. Puppen er plassert helt nede på planten, på jorden, eller under en flat stein eller lignende. Den overvintrer i puppestadiet og klekkes til våren.
Utbredelse
Den er utbredt i Mellom-Europa fra Spania og østover til Kina og Japan. Den mangler ved Middelhavet. Nordgrensen går gjennom Sør-Sverige og det sydlige Finland, langs kysten. Den finnes i det sørøstlige Norge langs kysten til Vest-Agder, men mangler langs Oslofjorden.
Navnet
Det latinske navnet Spilosoma betyr med flekket kropp. Navnet urticae er navnet på næringsplanten brennesle.
Gerkan, Marg und Partner
Gerkan, Marg und Partner (gmp) er et arkitektkontor med sete i Hamburg.
Det ble grunnlagt i 1965 av Meinhard von Gerkan og Volkwin Marg.
Kjente bygninger inkluderer Flughafen Tegel (1975), den nye Berlin Hauptbahnhof og nye terminaler ved lufthavnene i Hamburg og Stuttgart. Arkitektkontoret hadde også ansvaret for ombygningen av Olympiastadion.
Ordenen Polonia Restituta
Inndeling
Ordenen Polonia Restituta var først inndelt i fire klasser, men allerede i 1922 ble en femte lagt til. Ordenen er etter dette inndelt i fem grader:
Insignier
Ordenstegnet for Ordenen Polonia Restituta malteserkors i hvit emalje på gull. Midtmedaljongen bærer Polens hvite ørn omgitt av en blå bord med innskriften «POLONIA RESTITVTA». Baksiden bærer årstallet 1918 på rød emalje omgitt av en krans. Korset er opphengt i båndet i et ledd utformet som en tynn krans. Ordensstjernen er i sølv, har grupper av åtte stråler og bærer en hvitemaljert midtmedaljong med bokstavene «RP» for Republikken Polen innenfor en blå bord der «POLONIA RESTITVTA» er innskrevet. Ordensbåndet er rødt med smale hvite striper langs kantene.
Tildeling
Ordenen ble innstiftet for å belønne fremragende innsats innen vitenskap, kunst og kultur, jordbruk og industri, men også for frivillig innsats og for filantropiske gjerninger. Den kunne også hedre heltemodig innsats og innsats for å avhjelpe konsekvensene av naturkatastrofer. Som fortjenstorden kunne Ordenen Polonia Restituta benyttes for å belønne innsats i offentlig tjeneste, sivil eller militær, av minimum ti års varighet.
Norske innehavere
Blant norske innehavere som er blitt tildelt Ordenen Polonia Restituta finner vi Axel Aubert, Nikolai Ramm Østgaard, Rolf Andvord, Niels Christian Ditleff, Ingvald Smith-Kielland, Stig Olmer, Birger Kildal og Rolf Andersen.
Odd Olav Bolstad
Odd Olav Bolstad (født 24. mai 1948 i Røyken, død 9. desember 2007 på Hovseter i Oslo) var en norsk reklamemann og senere kunstmaler.
Armenias geografi
Armenia er et land i Lilleasia mellom Svartehavet og Kaspihavet, som grenser mot Georgia og Aserbajdsjan i nord og øst, og Iran og Tyrkia i sør og vest.
Det historiske Armenia var mye større enn det moderne landet, som bare er 10 % av den opprinnelige størrelsen. Det inkluderte mye av det som i dag er det østlige Tyrkia. Faktisk ligger den tidligere armenske hovedstaden Ani nå i Tyrkia. Før 1915 hørte den østlige halvdelen av dagens Tyrkia til Armenia, noe det gjorde i tusenvis av år. Selv under erobringene til grekerne og romerne hadde armenerne kontroll over området sitt, og klarte å komme frem til fredelige løsninger med begge rikene. Det var først da tyrkerne utførte det armenske folkemordet i 1915 at det moderne Armenia ble opprettet.
Terrenget i Armenia består stort sett av fjellområder, med stride elver og enkelte skogsområder. Klimaet er kontinentalt med varme somre og kalde vintre. Det høyeste punktet er Aragats med 4 090 m og ingen deler av landet er lavere enn 390 meter over havet. Fjellet Ararat er et av nasjonalsymbolene til Armenia, og er det høyeste fjellet i regionen. Tidligere var fjellet en del av Armenia, men det ble gitt til Tyrkia av Sovjetunionen under Karstraktaten i 1921.
Forurensning fra giftige kjemikalier som DDT fører til at det allerede dårlige jordsmonnet er enda dårligere i flere områder av landet. Armenia prøver å få bukt med miljøproblemene sine og har etablert et miljøverndepartement, som har innført skatter på luft- og vannforurensning og deponering av fast avfall. Disse skattene blir brukt i miljøvernprogrammer. Armenia samarbeider på området med Samveldet av uavhengige stater (en gruppe av 12 tidligere Sovjet-republikker) og med medlemmer av internasjonale miljøverngrupper. Den armenske regjeringen har blant annet avgjort å stenge de armenske atomkraftverkene så snart alternative energikilder blir tilgjengelige.
Topografi og drenasje
For 25 millioner år siden ble det armenske platået dannet, og den komplekse topografien i dagens Armenia oppstod. Lille Kaukasus går gjennom de nordlige områdene av Armenia og sørøstover mellom Sevansjøen og Aserbajdsjan, og så omtrent langs grensen mellom Armenia og Aserbajdsjan til Iran. Derfor er reiser fra nord til sør vanskelige. Området er fremdeles geologiske aktivt og innimellom oppstår det katastrofale jordskjelv. I desember 1988 ble den nest største byen i landet, Leninakan (i dag Gjumri), rammet av et kraftig jordskjelv som tok livet av mer enn 25 000 mennesker.