cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nirmal Brahmachari
Nirmal Brahmachari (født 12. februar 1944 i Kolkata) er en indisk forfatter og lyriker, bosatt i Norge. Han skriver på tre språk; bengali, engelsk og norsk.
Som 18-åring ble han i hjemlandet engasjert i den revolusjonære studentbevegelsen. Han støttet og arbeidet for naxalittene, en revolusjonær fattigbondebevegelse som rundt 1970 krevde land, demokrati og sosialisme. Det ble slått hardt ned på bevegelsen, der mange ble drept eller fengslet. Nirmal Brahmachari satt tre år i fengsel mellom 1965 og 1972. Han kom til Norge i 1974.
Han debuterte som forfatter i 1967, med diktsamlinga The songs of smashing the chains. Den første boka publisert i Norge var Sparks in the Snow, som kom i 1997.
May-Elin Stener
Hun er utdannet cand.jur.
Stener var underdirektør i Utenriksdepartementet i årene 2006 til 2007. Deretter jobbet hun som ministerråd ved Norges ambassade i Pretoria frem til 2011.
Tilbake i Norge begynte hun som seniorrådgiver i UD, før hun ble avdelingsdirektør i 2011. I 2014 ble hun ministerråd ved Norges faste delegasjon til FN i New York, en stilling hun hadde til 2018. Da begynte hun igjen som UD-avdelingsdirektør.
Rettsliper
Rettsliper er et multiverktøy som kan brukes til fresing, pussing, polering og sliping i ulike materialer. I industrien blir rettslipere mye brukt som håndholdte slipemaskiner til arbeid med metall. Håndholdte slipemaskiner brukes også til trearbeid (spesielt utforming av detaljer på håndlagde møbler), samt annen hobbybruk. Videre brukes slike maskiner ofte til gravering, porting av sylindre og annen generell forming av deler.
Det finnes mange ulike varianter av håndholdte slipemaskiner både for profesjonell- og hobbybruk. Maskinene har ofte en elektrisk motor med svært høyt omdreiningstall og lite dreiemoment. Profesjonelle varianter til tyngre bruk er ofte drevet av trykkluft (pneumatisk). Håndholdte slipemaskiner tilbys fra svært mange produsenter. Dremel er en spesielt kjent produsent av håndholdte slipemaskiner, og navnet Dremel har nesten har blitt et degenerert varemerke for slike maskiner.
I industrien har håndholdte slipemaskiner tidligere vært mye brukt for å lage støpeformer. De som arbeidet med håndholdte slipemaskiner tilegnet seg da en ettertraktet manuell ferdighet som kan sees på som en form for skulptører. Selv om CNC-maskiner i dag har tatt over mye av dette arbeidet er håndholdte slipemaskiner fremdeles nyttig for å utføre flere hundre typer kutt, som for eksempel forming med frihånd i tilfeller hvor det er upraktisk å bruke CNC, til kapping av rør, og til små hjelpeoperasjoner og justeringer underveis sveising, samt annet generelt metallarbeid.
Typiske operasjoner
Maskiner til hobbybruk kan gjerne veie rundt 500-600 gram. Et fleksibelt akseldrev er et vanlig tilbehør som gjør man ikke trenger å løfte hele denne vekten, men heller kan styre verktøyet på lignende måte som med en penn. Et slikt akseldrev kan for eksempel ha en lengde på rundt 1 meter.
Metoder for å feste verktøyhodet
Verktøyhodet festes vanligvis ved hjelp av en spesiell type kjoks som gir den nødvendige konsentrisiteten som kreves for de høye omdreiningstallene. En slik kjoks gjør at man enkelt kan bytte mellom ulike verktøyhoder. Noen modeller har en annen type hurtiginnfesting som ligner på de man i dag ser på håndholdte boremaskiner.
The Royal Pauper
The Royal Pauper er en amerikansk stumfilm fra 1917 regissert av Ben Turbett.
Rettsliper
Elektrisk
Rettslipere til hobbybruk har som regel elektriske motorer, samt noen til profesjonell bruk. Disse kan være med børste eller børsteløse. I de tilfeller hvor effekt og dreiemoment ikke er oppgitt kan strømtrekket gi en viss indikasjon på motorytelsen.
Trykkluft
Rettslipere til industriell bruk er som regel drevet av trykkluft via kompressor. En liten trykkluftdrevet rettsliper med arbeidstrykk på 6 bar kan for eksempel kreve 110-170 liter luft per minutt (L/min).
Personlig verneutstyr
Ved bruk av håndholdte slipemaskiner er det viktig å beskytte øynene med vernebriller.
Innebygde sikkerhetsfunksjoner i verktøyet
Pådragsknappen på de fleste pneumatiske slipemaskiner har en fjærbelastet mekanisme som skal hindre at pådraget aktiveres uten at operatøren trykker ned knappen på en spesiell måte. Dette skal hindre utilsiktet aktivering.
Verktøy med elektrisk strømledning er ofte enten jordet eller dobbelisolert (eller begge deler).
Sara Tan
Sara Tan (født 6. august 1990) er en singaporsk seiler.
Hun representerte Singapore under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 15 i 49erFX.
Spring Hill (Tennessee)
Spring Hill er en amerikansk by som ligger i Williamson County i Tennessee.
Den har og dekker et areal på 70,23 km².
Jens-Petter Kjemprud
Jens-Petter Kjemprud (1955–) er en norsk diplomat, ambassadør i Abuja i Nigeria fra 2016 til 2020.
Kjemprud er cand.jur.
Hans første jobb var som FNs høykommissær for flyktninger i Somalia, en stilling han hadde i årene 1988 til 1989. I 1992 begynte han i Utenriksdepartementet. Han arbeidet som underdirektør fra 2001 til 2004, deretter som avdelingsdirektør til 2006.
Deretter var han spesialrepresentant i Utenriksdepartementet for Sudan og Sør-Sudan frem til han tiltrådte ambassadørstillingen ved ambassaden i Abuja.
Fredy Hernández
Fredy Hernández (født 25. april 1978) er en colombiansk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 33 på 50 kilometer kappgang.
Oslorapporten
Oslorapporten, overlevert til britene 3. november 1939, var en av de mest spektakulære lekkasjene i militær etterretning under andre verdenskrig.
Rapporten ble skrevet av den tyske ingeniøren Hans Ferdinand Mayer under en forretningsreise til Oslo i november 1939 og beskrev en rekke tyske våpensystemer, både eksisterende og fremtidige. Mayer postet rapporten i to anonyme brev til den britiske legasjonen i Oslo og de ble derfra sendt videre til Secret Intelligence Service i London for videre analyse. Oslorapporten ga britene et godt grunnlag for å utvikle mottiltak mot våpensystemene som ble beskrevet, særlig overfor tyske radar og navigasjonssystemer og ga derved et viktig bidrag til britisk seier i slaget om Storbritannia.
Kiellandsenteret
Kiellandsenteret er et senter for Alexander L. Kiellands forfatterskap, og for litteratur, lesing og skriving. Det er en del av kulturhuset Sølvberget bibliotek og kulturhus i Stavanger. Senteret åpnet i 2019.
Historien bak Kiellandsenteret
Stavanger bibliotek og Sølvberget kulturhus startet tidlig på 1990-tallet med «Uke Alexander», en årlig uke med foredrag og arrangement knyttet til Alexander Kiellands forfatterskap og liv. Med Kapittelfestivalen fra 1995 ville de formidle forfatterskapene til både Kielland og Sigbjørn Obstfelder. Biblioteket startet i denne perioden å bygge opp en Kielland-samling med Kiellands bøker på flere språk, bøker om Kielland og et klipparkiv om forfatterskapet. Samtidig ble Kiellandrommet på Sølvberget etablert med disse samlingene og en serie litografier og akvareller knyttet til Kiellands bøker på veggene, illustrert av Kjell Pahr-Iversen.
Tanken om et Kiellandsenter ble diskutert i Stavanger på slutten av 1990-tallet, delvis knyttet til 150-årsjubileets for Kiellands fødsel i 1999. I 2007 la et utvalg fram tre forslag til plassering i bykjernen: Sølvberget, Norges Bank-bygget eller den snart ledige utenriksterminalen på kaien. Da Norges Bank-bygget ble solgt til andre formål i 2014, samlet man seg om Sølvberget.
Kiellandforedraget på Kapittel
«Kiellandforedraget» er et fast innslag på Kapittelfestivalen. Disse har holdt foredragene de siste årene:
Oslorapporten
Bakgrunn
Hans Ferdinand Mayer fikk doktorgrad i fysikk fra universitetet i Heidelberg i 1920. Etter to år som forskningsassistent ved universitetet begynte han i 1922 i firmaet Siemens AG hvor han ble interessert i telekommunikasjon og ble sjef for Siemens forskningslaboratorier innen feltet i 1936. I sin stilling hadde han kontakter over hele Europa og USA og hadde tilgang til en stor mengde informasjon om utvikling av elektronikk i Tyskland, særlig innen militær sektor.
Etter den tyske invasjonen av Polen i september 1939 bestemte Mayer seg for å avsløre så mye som mulig av militære hemmeligheter til britene for å bidra til å slå Nazi-Tyskland. Han ordnet en forretningsreise til Skandinavia sent på høsten 1939, kom til Oslo 30. oktober og tok inn på Hotel Bristol.
Mayer lånte en skrivemaskin fra hotellet og skrev ned rapporten på syv sider i to separate brev, over to dager. Han sendte den første delen den 1. november, hvor han ba den britiske militærattachéen sørge for at BBC World Service endret introduksjonen til sin sending på tysk, dersom man ønsket å motta rapporten. Introduksjonen ble endret og Mayer sendte den andre delen av rapporten og et radiorør tilhørende en prototype på en nærhetstennsats.
Ifølge Kramish er det en seiglivet myte at BBC endret introduksjonen og at Mayer derpå sendte den andre delen. Kramish skriver også Oslorapporten antakelig var tenkt levert etterretningsmannen Frank Foley, men i stedet ble levert militærattasje Boyes som ikke visste hva det dreide seg om og derfor ikke involverte Foley. Rapporten ble derfor sendt via det britiske marinedepartementet (admiralitetet) og det tok lang tid før det kom frem til etterretningen.
Mayer skrev også et brev til sin mangeårige britiske venn Henry Cobden Turner, hvor han bad han om å kommunisere med han via deres felles venn, danske Niels Holmblad. Denne indirekte kommunikasjonsveien var nødvendig da Tyskland og Storbritannia var i krig, mens Danmark høsten 1939 fremdeles var nøytralt. Mayer fortsatte reisen til Danmark hvor han møtte Holmblad og anmodet han om å formidle informasjon til Turner, noe Holmblad aksepterte. Da Danmark ble invadert av Tyskland den 9. april 1940 ble det imidlertid umulig å kommunisere via Danmark.
Britisk reaksjon
Den 4. november 1939 mottok kommandør Hector Boyes, marineattaché ved den britiske legasjonen i Oslo et anonymt brev som tilbød en hemmelig rapport om teknisk utvikling i Tyskland. Det eneste han måtte gjøre for å motta rapporten var å få BBC Wold Service til å endre annonsering av sendingen på tysk til «Hullo, hier ist London», noe som ble gjort. En uke senere fikk han en pakke med et radiorør og en maskinskrevet rapport.
Boyes så raskt at rapporten var viktig og fikk en av medarbeiderne ved legasjonen til å gjøre en oversettelse som han sendte MI6 i London sammen med originalen. Oslorapporten ble først møtt med likegyldighet og mistro fra britisk etterretning, et unntak var den unge vitenskapelige rådgiveren Reginald Victor Jones som nylig hadde blitt satt som sjef for et område benevnt som vitenskapsetterretning. Jones argumenterte med at på tross av bredden med informasjon og et par feil så var de tekniske detaljene korrekte og fremholdt at de elektroniske systemene rapporten nevnte burde undersøkes videre. I en rapport fra 1940 ga Jones følgende kommentar om Oslorapporten:
I sin bok fra 1989 oppsummerte Jones betydningen av Oslorapporten slik:
Mens Jones tok Oslorapporten alvorlig, mente det britiske admiralitetet at den var «for god til å være sann» og derfor måtte være en snedig felle fra det tyske Abwehr. Et ekstra argument fra de som tvilte på rapporten var at ingen enkeltperson kunne ha så bred viten om våpensystemer som rapporten indikerte. Bakgrunnen for dette var at i Storbritannia og USA var samarbeidet forsvarsgrenene mellom dårlig og det var kjent at tyskerne hadde samme problem. Omkring midtsommer 1940 ble rapporten sendt SIS seksjon V der blant andre Frank Foley skulle vurdere om rapporten var ekte. I SIS ble ikke rapporten stemplet som falsk. Ifølge Kramish trolig fordi Foley visste at den var autentisk før han hadde lest innholdet.
Oslorapporten var imidlertid sterkt fokusert på elektronikk og flere større tyske firma var tungt involvert i prosjekter for alle tre våpengrener, enkelte vitenskapsmenn i disse firmaene ville derfor ha en slik bred oversikt.
Rapportens innhold
Den originale maskinskrevne rapporten var på 7 sider. Den ble skrevet ned på ny av de britiske mottakerne, med et antall kopier med blåpapir for videre distribusjon. Den originale versjonen er ikke tilgjengelig og versjonen på tysk som Imperial War Museums besitter er en av kopiene og mangler de skissene som originalrapporten hadde. Seksjonsnummereringen er ifølge originalrapporten.
1. Ju 88-programmet
Produksjonen av Junkers Ju 88 lette bombefly er angitt til å være rundt 5 000 i måneden, med mellom 25-30 tusen anslått produsert innen april 1940. Dette anslaget var en overdrivelse både med hensyn til antall produsert per måned og totalt antall produsert.
2. Hangarskipet «Franken»
Rapporten fastslår at den tyske marines første hangarskip bygges i Kiel og var anslått å være ferdig i april 1940. Hangarskipet ble referert til med navnet «Franken» mens skipets egentlige navn var «Graf Zeppelin». Skipet ble aldri ferdigstilt.
3. Fjernstyrte glidefly
Denne seksjonen beskriver fjernstyrte glidefly med tre meter vingespenn og tre meter lengde, med en eksplosiv ladning og utstyrt med høydemåler som skulle holde glideflyet tre meter over vannflaten, med rakettmotor som fremdriftskilde. Denne beskrivelsen tilsvarer den mislykkede Blohm & Voss BV 143 og er også notabel da forskningsfeltet Peenemünde her nevnes for første gang.
4. Autopilot
Her beskriver Mayer kort et annet fjernstyrt system, denne gangen for et fly og ikke et missil.
5. Fjernstyrte prosjektiler
Det tyske ordet Geschoss ble brukt i denne seksjonen, på tysk kan det også bety artillerigranat, men den tyske teksten viser klart at det her var ment missil. Dette kommer også frem ved at det nevnes at prosjektilet er svært ustabilt når det avfyres, dette i motsetning til artillerigranater som stabiliseres enten ved rotasjon eller ved halefinner.
6. Rechlin
Rechlin er en liten by ved innsjøen Müritz nord for Berlin. Mayer bemerket at Luftwaffes laboratorier og forskningssenter var der og at det var «et nyttig angrepspunkt» for britiske bombefly.
7. Metoder for angrep på bunkere
Mayer skriver at under den tyske invasjonen av Polen i 1939 ble polske bunkere angrepet med røykgranater som tvang forsvarerne dypere inn i bunkerne hvoretter soldater med flammekastere angrep under dekke av røyken. Avsløringen av denne taktikken som Wehrmacht benyttet var kanskje den delen av rapporten som var minst oppsiktsvekkende.
8. Utstyr for varsling av luftangrep
Mayer nevner at det britiske RAFs angrep på Wilhelmshaven i september 1939 ble oppdaget mens flyene var 120 km fra den tyske kysten ved hjelp av radar. Han ga også de tekniske karakteristikkene for de tyske radarvarslingssystemene; styrke, pulslengde og rekkevidde ble beskrevet relativt inngående sammen med mottiltak som kunne utnytte radarsystemenes svakheter. Mayer hadde imidlertid ikke kunnskap om systemets mest sentrale funksjon, nemlig bølgelengden.
Mayer beskriver også hvordan radarsystem ble installert på Ju 88 bombefly, det første tilfellet av luftbåren radar og igjen angir han april 1940 som tidsfrist for installasjonen på flyene. Han beskriver også et tilsvarende annet system som var under utvikling og som hadde en bølgelengde på 50 cm.
Denne seksjonen av rapporten avslører Mayers kunnskap om radarteknologi. Radarsystemet han avslørte var kjent av britene og ble benyttet i Storbritannias Chain Home radarvarslingskjede. Avsløringene om detaljene i systemet ga britene muligheten for å finne et enkelt motmiddel som de kalte Window, lange remser med aluminiumsfolie beregnet på å reflektere de tyske radarsignalene. Det viste seg at 50 cm bølgelengde var standard for alle tyske defensive radarsett noe som gjorde at «Window» effektivt blendet dem under hele andre verdenskrig.
9. Avstandsmåler for fly
Mayer beskrev et systemet som ble utviklet ved Rechlin for å hjelpe tyske bombefly ved navigering til deres mål, systemet brukte en enkel radiosending for å nøyaktig bestemme flyets avstand fra senderen. Dette var den såkalte X-Gerät (X-innretningen) som var basert på mellomkrigstidens blindlandingssystem fra firmaet Lorenz som var installert ved mange tyske flyplasser. Mayer anga bølgelengden til 6 meter.
Elektriske tennsatser for bomber og granater
Den siste delen av rapporten beskriver hvordan mekaniske tennsatser for artillerigranater ble utfaset til fordel for elektriske tennsatser og nevner at alle bomber allerede hadde elektriske tennsatser. Mayer beskriver tennsatser for bomber og tidsbestemte elektriske tennsatser. Mayer nevner også en ide for en nærhetstennsats (en tennsats som detonerer en gitt avstand fra målet). Tennsatsen han beskrev ble påvirket av visse fysiske forhold (engelsk, changes in partial capacitances), noe som i realiteten viste seg å være upraktisk. Han nevner både bruk av tennsatser for luftskyts og for anti-personell granater, noe som senere ble tatt i bruk av de allierte. Mayer konkluderte med å nevne at tennsatser ble produsert av Rheinmetall i Sömmerda, Thüringen.
Avsløring av rapporten og forfatteren
Den 12. februar 1947 ga R.V. Jones et foredrag for Royal United Service Institution hvor han for første gang offentliggjorde rapporten og forklarte dens betydning:
Denne delen av foredraget fikk pressens interesse og ble bredt dekket. Jones avslørte noe av rapportens innhold, men holdt tilbake mange detaljer for å kunne teste den som eventuelt hevdet å ha skrevet den. Men hverken Henry Cobden Turner eller Mayer hørte om foredraget på det tidspunktet.
Ved et tilfelle så befant både Turner og Jones seg ombord på passasjerskipet RMS «Queen Mary» i 1953 og delte også bord hvor de fant at de hadde mye felles og Jones inviterte Turner på middag til sin klubb i London. Middagen ble holdt 15. desember 1953 hvorpå en av Jones venner, Frederick Norman ved King's College London, utbryter «Oslo»! Turner og Norman forteller Jones at Turner hadde hørt fra sin gamle tyske venn, Hans Ferdinand Mayer, ved krigens begynnelse, i et brev fra Oslo. Når Jones ble kjent med Mayers bakgrunn og stilling ved Siemens bestemte Jones seg for å ta kontakt med Mayer, med Turner som mellommann.
Jones og Mayer møttes på en konferanse om radar i 1955 i München og sammen med Turner hadde de middag hjemme hos Mayer. Jones kunne raskt fastslå at Mayer virkelig var den som hadde skrevet Oslorapporten. De ble enig om at det ikke hadde noen hensikt å umiddelbart avsløre hvem som hadde skrevet rapporten og holdt det derfor for seg selv. De to fortsatte å brevveksle, og Mayer ga flere detaljer om hvordan han skrev rapporten. Jones bestemte seg for å skrive en bok om sitt arbeid som vitenskapsrådgiver for MI6 under andre verdenskrig, boken kom ut i 1978. I boken beskrev han hvordan han brukte Oslorapporten, men avslørte ikke forfatteren:
Mayer døde i 1980 uten å ha blitt offentlig anerkjent som mannen bak Oslorapporten. Arnold Kramish trodde Paul Rosbaud sto bak Oslorapporten i forbindelse med et besøk i Oslo høsten 1939, også Hedlund oppgir Rosbaud som forfatter av rapporten og Odd Hassel som bud til den britiske legasjonen i Drammensveien. Jones påfølgende bok, som ble publisert i 1989, avslørte forfatterens identitet.
Juba II
Juba II var sønn av den berbiske kongen Juba I (85 f.Kr. — 46 f.Kr.), som ble beseiret av romerne i 60 f.Kr.).
Moderne femkamp under Asialekene 2010
Moderne femkamp under Asialekene 2010. Moderne femkamp var en av flere sporter under Asialekene 2010 i Guangzhou i Kina. Det var en individuell og en lagkonkurranse for menn og det samme for kvinner. Trettitre utøvere fra seks nasjoner deltok og Kina ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Sør-Korea med en.
Fana prestegjeld
Fana prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Fana prosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Fana kirke.
Fanas kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Fana prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.
Historikk
Fani sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Fana prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Fana med Birkeland og Årstad annekssogn.
Ved kgl.res. av 25. april 1749 besluttet kong Fredrik V at Aarstad sogn bestandig skal være forened med Hospital-kaldet. Dette skapte imidlertid strid og protester fra befolkningen syd i dette distriktet, så lenge de ikke fikk egen sognekirke ville de ikke skilles fra Birkeland sogn. Resultatet ble at et betydelig redusert Aarstad sogn ble lagt som anneks til hospitalskirken.
Fana prestegjeld dannet grunnlaget for Fana formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.
Fana prestegjeld ble delt i tre selvstendige prestegjeld, ved at respektive Birkeland og Storetveit sogn ble skilt ut som egne Birkeland og Storetveit sognekall, gjeldende fra 1. januar 1948.
Nordås sogn ble skilt ut som eget sognekall i 1968.
Ved avviklingen bestod Fana prestegjeld av menigheten i Fana.
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Erik Svedahl
Erik Svedahl (1960–) er en norsk diplomat, fra 2020 Norges ambassadør i Kyiv i Ukraina.
Liv og virke
Svedahl er utdannet cand.philol.
Annemiek Bekkering
Hun representerte Nederland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 7 i 49erFX.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok hun bronse.
Erik Svedahl
Liv og virke
Fra 2015 til 2017 var han seniorrådgiver i Utenriksdepartementet.
I 2017 ble han generalkonsul i Murmansk, før han i 2020 overtok ambassadørstillingen ved Norges ambassade i Kyiv.
Archaeological Survey of India
Archaeological Survey of India (ASI) er en avdeling av det indiske kulturdepartement som er ansvarlig for arkeologisk forskning og bevaringen av Indias kulturminner. ASI er etterfølger av Asiatic Society, som ble grunnlagt i 1784 av den britiske arkeologen William Jones. I 1788 ble tidsskriftet The Asiatic Researches publisert for første gang. I 1814 ble det første museumet i Bengal grunnlagt. ASI ble i sin nåværende form grunnlagt i 1861 i den britiske kolonitiden av Alexander Cunningham i samarbeid med visekonge Canning. På den tiden var også Afghanistan del av dets ansvarsområde.
Indias deling fikk vesentlige konsekvenser for ASI. Som eksempel kan nevnes at mange arkeologiske funnsteder for Induskulturen ikke lenger, eller bare i liten grad, utforskes siden de ligger i Pakistan.
Antakya-stelen
Antakya-stelen stammer fra assyrisk tid og ble funnet i en forstad til Antakya, den gamle Antiochia ad Orontem. Den ble oppstilt av den assyriske konge Adad-nirari III (810-781). På stelens øvre halvdel er kongen selv og hans general Šamši-ilu fremstilt ved siden av en søyle. Nedre halvdel har en innskript på fire avsnitt.
Stelen står i Antakyas arkeologiske museum.
Lynch Island
Lynch Island er en øy som ligger øst i Marshall Bay, like utenfor sørkysten av Coronation Island i Sør-Orknøyene i Antarktis. Den ble grovt kartlagt i 1912-13 av Petter Sørlle, en norsk hvalfanger, og kartlagt i 1933 av Discovery Investigations. Den ble kartlagt på nytt i 1948-49 av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) og ble navngitt av UK Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) etter Thomas B. Lynch, en amerikansk selfanger som besøkte Sør-Orknøyene i skonnerten «Express» i 1880.
Lorraine Hillas
Lorraine Mary Hillas (født 11. desember 1961), australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. Hillas ble en olympisk mester i landhockey under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det australske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Sør-Korea og Nederland. Australia vant semifinalen med 3-2 over Nederland og finalen over Sør-Korea med 2-0. Hillas spilte én kamp i OL-turneringen.
Alexandra Pisani
Alexandra Jane Pisani (født 23. januar 1959), australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. Pisani ble en olympisk mester i landhockey under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det australske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Sør-Korea og Nederland. Australia vant semifinalen med 3-2 over Nederland og finalen over Sør-Korea med 2-0. Pisani spilte to kamper i OL-turneringen.
Maryville (Tennessee)
Maryville er en amerikansk by som ligger i Blount County i Tennessee.
Den har og dekker et areal på 43,77 km².
Michelle Capes
Michelle Edith Capes-Hager (født 3. oktober 1966 i Sydney), australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.
Capes ble en olympisk mester i landhockey under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det australske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Sør-Korea og Nederland. Australia vant semifinalen med 3-2 over Nederland og finalen over Sør-Korea med 2-0. Capes spilte fem kamper i OL-turneringen.
Brit-Helen Simmenes
Brit-Helen Simmenes (tidligere Brit-Helen Langeland; født 25. november 1975) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Osterøy IL.
Hun vant 2 NM-gull og 13 NM-medaljer på 5 000 meter, 10 000 meter, terrengløp og halvmaraton i perioden 2001 til 2006.
Fitjar prestegjeld
Fitjars sogn er nå en del av Fitjar kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.
Historikk
Fitjar sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Fitjar antas å være lagt under Stord i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
All Eyez on Me (film)
All Eyez on Me er en amerikansk biografisk dramafilm fra 2017 som omhandler livet til hiphop-artisten Tupac Shakur. Den er regissert av Benny Boom og skrevet av Jeremy Haft, Eddie Gonzalez og Steven Bagatourian. Demetrius Shipp Jr. spiller rollen som Tupac, mens sentrale biroller spilles av Kat Graham, Lauren Cohan, Hill Harper og Danai Gurira.
Fitjar prestegjeld
Historikk
I 1862 ble Stord prestegjeld delt, og Fitje opprettet som eget sognekall, bestående av Fitje sogn
All Eyez on Me (film)
Planene om en biografisk film rundt Shakur startet i 2011 av Morgan Creek Entertainment Group. Filmen syntes å flate ut i et produksjonshelvete i flere år med ulike regissører som blant annet Antoine Fuqua og John Singleton, før Boom ble bekreftet i november 2015. Samme måned ble Shipp Jr. med på rolleliste som sanger og hovedfotograf for filmen. Opptakene til filmen varte frem til april 2016, med filming i Atlanta, Las Vegas og Los Angeles.
Fitjar prestegjeld
Historikk
Ved kgl.res. av 26. april 1963 ble de delene av Fitjar prestegjeld beliggende på Huftarøy lagt til Austevoll sogn og delene på Selbjørn til Møkster sogn, begge i Austevoll prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1964.
All Eyez on Me (film)
All Eyez on Me  hadde premiere 14. juni 2017 på Brown Bruin Theatre og ble utgitt 16. juni 2017 i USA på hvilket som ville vært Shakurs 46-årsdag. Filmen omsatte for $55 millioner amerikanske dollar på verdensbasis.
Fitjar prestegjeld
Historikk
Ved avviklingen bestod Fitjar prestegjeld av menigheten i Fitjar.
All Eyez on Me (film)
Handling
Ved Clinton Correctional Facility i 1995 kommer en dokumentar-filmskaper for å intervjue Tupac Shakur. I et tilbakeblikk til 1971 blir Tupacs mor, Afeni Shakur og andre medlemmer fra Black Panther Party løslatt fra fengsel. Fra en tidlig alder blir Tupac vitne til en rekke urettferdigheter i nabolaget hans. Stefaren hans, Mutulu, en revolusjonær, blir arrestert av FBI for ran og drap. Etter hvert som Tupac blir eldre, tar han litt mer avstand fra morens revolusjonære idealer.
Fitjar prestegjeld
Historikk
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Gravmyrt
Gravmyrt (Vinca minor) er en eviggrønn halvbusk i gravmyrtfamilien.
All Eyez on Me (film)
Handling
I 1993 blir Tupac stilt for retten, for voldtekt og trakassering. Den 30. november 1994 blir Tupac angrepet og ranet av tre menn fra Brooklyn, i lobbyen til Quad Recording Studios. Han blir skutt fem ganger før mennene flykter, og han blir innlagt på sykehus. Senere skryter Tupac av å ha en affære med Biggie Smalls kone, Faith Evans. Men den 7. september 1996 blir Tupac skutt gjentatte ganger før gjerningspersonene flykter fra åstedet. Tupac ble erklært død seks dager senere, i en alder av 25 år. Selv om det har gått flere tiår siden hans død, så forblir drapet uløst.
Gravmyrt
Den har vegetative, krypende stengler som slår rot i leddene. Blomstene sitter enkeltvis i bladhjørnene på opprette stengler som blir 10–20 cm høye. Bladene sitter motsatt og er læraktige, elliptiske eller lansettformede, 15–45 mm lange og 5–30 mm brede. Begerbladene er glatte og 3–4 mm lange. Blomstene er 25–30 mm i diameter og som regel blåfiolette, mer sjeldent klart blå, rødpurpur eller hvite. Kronbladene er vokst sammen til et 9–11 mm langt rør. Kronflikene er asymmetriske, så blomsten minner litt om en propell. Blomstringstida er februar–mai. Den befruktede blomsten utvikler seg til to belgkapsler, men frukten dannes sjelden i nordvestlige Europa.
Gravmyrt vokser i skog, kratt, skråninger og på steinete steder. Den naturlige utbredelsen strekker seg fra Portugal og Tyrkia nordover til Nederland og Latvia. Arten er mye dyrket i hager og finnes naturalisert på De britiske øyer og i Norden, Australia, New Zealand og Nord-Amerika. I Norge er den funnet forvillet nordover til Sør-Trøndelag, men den er vanligst rundt Oslofjorden og i Agder.
I hager brukes gravmyrt som bunndekker. Den er svært nøysom og danner et tett, eviggrønt teppe der ugras ikke trives. Artsnavnet viser til at den først ble brukt på kirkegårder. Det finnes mange kultivarer med spraglete blad, forskjellige blomsterfarger eller doble blomster.
Vekstformen gjør gravmyrt til en skadelig invaderende art der den ikke hører hjemme. De tette teppene fortrenger alle andre lavvokste planter. I Norge er man særlig bekymret for at den skal ødelegge de få lokalitetene der kvitmure (Drymocallis rupestris) vokser. I Fremmedartslista er arten vurdert til å ha svært høy risiko.
Gravmyrt er svakt giftig, og de blomstrende skuddene inneholder en rekke alkaloider, garvestoffer og saponiner. Disse stoffene gjør at planten brukes til medisinske formål. Planten har styrkende, astringerende, blodstillende, blodtrykkssenkende, blodåreutvidende og urindrivende egenskaper. Drogenavnet er Vincae minoris folium. Det viktigste virkestoffet er alkaloidet vincamin. Gravmyrt inneholder ikke de krefthemmende alkaloidene vinblastin og vinkristin som finnes i slektningen rosegravmyrt (Catharanthus roseus).
Per Harald Grue
Per Harald Grue (født 29. april 1943 i Lillehammer) er en norsk tidligere embetsmann. Han var departementsråd i Landbruks- og matdepartementet fra 1985 til 2009.
Han er sivilagronom av utdanndelse og er dr.scient. (1972) fra Norges landbrukshøgskole, i dag NMBU. Han kom til Landbruksdepartementet i 1972, hvor han var sekretær for Øksnesutvalget, som utredet den framtidige landbrukspolitikk. Utrednngen førte fram til stortingsmeldinger om norsk ernærings- og matpolitikk, om landbrukspolitikk, opptrappingsvedtaket og jamstellingsvedtaket for landbruket som Stortinget vedtok 1- desember 1975. Opptrappingsvedtaket gikk ut på at inntektsgrunnlaget for bønder skulle trappes opp og likestilles med inntekt og levekår for industriarbeidere.
I årene 1974 til 1978 var Grue personlig sekretær (politisk rådgiver) for daværende landbruksminister Thorstein Treholt i Trygve Brattelis andre regjering og deretter for landbruksminister Oskar Øksnes i Odvar Nordlis regjering.
Han var underdirektør i Landbruksdepartementet 1978-1979, landbruksdirektør 1979-1985 og departementsråd i Landbruksdepartementet 1985-2009. Han ledet statens forhandlingsutvalg for jordbruksoppgjøret 1980-2009. I sine år som øverste administrative leder for Landbruksdepartementet hadde han øverste administrative ansvar for utviklingen av norsk landbrukspolitikk og ledet 29 landbruksoppgjør.
I 1997 ble Per Harald Grue utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden. I 2014 utga han bokverket "Norsk landbrukspolitikk 1970-2010".
Delray Beach Open 2021
Delray Beach Open 2021 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2021 som fant sted i Delray Beach i USA fra 7. til 13. januar 2021.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn på hardcourt.
Fjelberg prestegjeld
Fjelberg prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sunnhordland prosti. Det omfattet sogn i Kvinnherad kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Fjelberg kirke.
Fjelbergs sogn er nå en del av Kvinnherad kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.
Historikk
Fjǫlbyrja sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Fjelberg prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Fjelberg med Eid, Vikebygd og Ølen annekssogn.
Ved kgl.res. av 31. oktober 1952 ble Fjelberg prestegjeld delt, ved at fastlandsdelen med Ølen og Bjoastrand kirkesogn ble skilt ut som et eget Ølen prestegjeld, gjeldende fra 1. mars 1954
Ved avviklingen bestod Fjelberg prestegjeld av menighetene i Fjelberg og Eid.
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Runaway Romany
Runaway Romany er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George W. Lederer.
Vitenskapsåret 1974
Fødsler
|| fysiker, nobelprisvinner ||align=center| ||align=center| ||
Dødsfall
religiøs forfatter ||align=center|63 ||align=center|1910 ||
A Royal Romance
A Royal Romance er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av James Vincent.
Handling
Prinsesse Sylvia nekter å gifte seg med keiser Maximilian av Rhaetia, fordi hans frieri har blitt tilbudt av diplomatiske - snarere enn romantiske - årsaker. Sylvia oppdager snart at Maximilian er på vei til en jakt-hytte i en liten landsby. Hun følger etter ham, forkledd som en fattig engelsk ung kvinne uten navn, og keiseren blir umiddelbart forelsket i denne kvinnen. Senere, når hun redder livet hans fra en leiemorder ved palasset hans, tilbyr Maximilian å gifte seg med henne.
Finnås prestegjeld
Finnås prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sunnhordland prosti. Det omfattet sogn i Bømlo kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Moster kirke.
Finnås' sogn er nå en del av Bømlo kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.
Historikk
Mostrar sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Finnås prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Moster med Bremnes, Bømlo og Sveio annekssogn.
Finnås prestegjeld dannet grunnlaget for Finnaas formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.
Ved kgl.res. av 6. juni 1861 ble Finaas delt, ved at Sveen sogn ble utskilt som et eget Sveen prestegjeld.
I 1912 ble Lykling kapell oppført, og i 1996 ble Lykling sogn opprettet som eget kirkesogn.
Ved avviklingen bestod Finnås prestegjeld av menighetene i Moster, Bømlo, Bremnes og Lykling.
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Benjamin Franklin-medaljen
Benjamin Franklin-medaljen, (engelsk: Royal Society of Arts Benjamin Franklin Medal ) ble innført i 1956 for å minnes 250. årsdagen for Benjamin Franklins fødsel og 200-årsdagen for hans medlemskap til Royal Society of Arts.
Medaljen gis av RSA til enkeltpersoner, grupper og organisasjoner.
Medaljen deles ut årlig, vekselvis til borgere av USA og Storbritannia. Medaljen ble utdelt først gang i 1957.
Ancistrotus
Ancistrotus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Store (40-75 millimeter), brunlige trebukker. Hode, pronotum, antenner og bein er svarte. Kjevene er litt forlengede, men ganske spinkle. Antennene er lange og tynne, hos hannen lengre enn kroppen, hos hunnen litt kortere enn kroppen. Fasettøynene er rundete og litt utstående. Pronotum har to skarpe pigger langs sidekantens fremre del, den bakerste av disse er krokformet. Langs forkanten er det en brem av gulaktige hår som danner en krage bak hodet. Dekkvingene er litt hvelvede med rundede sider og stumpvinklede "skuldre", overflaten er læraktig og fargen mer eller mindre gulbrun.
Levevis
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Brasil.
Rødøyevireo
Rødøyevireo er en fugl i vireofamilien. Den er observert en gang i Norge, på Kvitsøy i Rogaland.
Modernisering
Modernisering er praksisen som involverer å endre betingelser eller vilkår for organisasjoner, grupper av mennesker eller samfunnet som en helhet, på en måte som endrer privilegiene til gruppen i tråd med moderne teknologi eller moderne kunnskap.
Ifølge sosiologen Peter Wagner kan modernisering bli sett på som prosesser og som offensiver. Den første definisjonen er ofte brukt av media og politikere, og foreslår at det er objekter (for eksempel datateknologi eller utdaterte lover) som gjør modernisering nødvendig eller ønskelig. Denne definisjonen gjør kritikk av modernisering vanskelig, siden den forutsetter at det er objektene, eller tingene, som former rammene for menneskelig samhandling. Definisjonen er statisk, i og med at den ikke har i seg handlende subjekt. Den siste definisjonen, moderniseringsoffensiver, setter i stedet handlende aktører i sentrum, og foreslår at det er disse som kontrollerer både ting og endringene som f.eks. datateknologien gjør mulig. Moderniseringsoffensiver blir da et produkt av menneskelig planlegging og samhandling, som kan bli både endret og kritisert.
מודרניות
Lebanon (Tennessee)
Lebanon er en amerikansk by som ligger i Wilson County i Tennessee.
Den har og dekker et areal på 99,93 km².
Annette Duetz
Annette Duetz (født 29. juni 1993) er en nederlandsk seiler.
Hun representerte Nederland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 7 i 49erFX.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok hun bronse.
Edom
Edom (egyptisk: Aduma og Se'ir; assyrisk: U-du-um-ma-ai, U-du-mu, U-du-mi; gresk: Idumea) med betydningen «rød», trolig etter rødfargen på sandsteinsklippene i området, var et kongerike i Midtøsten som eksisterte i det siste årtusen f.Kr. Det gikk under i år 126 f.Kr. Landet hadde sterkt varierende grenser, men lå i den sørlige delen av nåværende Jordan og Israel ned mot Akababukten.
Edomittene var et semittisk folkeslag bosatt i landet. De ble etter hvert assimilert av andre folkeslag i regionen. Vi vet ikke hva de selv kalte landet sitt. Navnet Edom er den hebraiske betegnelsen. I tillegg bruker Bibelen den egyptiske betegnelsen Se'ir på det samme landområdet. Første kjente omtale av landet finnes i en liste av farao Seti I fra ca. år 1215 f.Kr. der området kalles Se'ir. På ugarittisk mener man at «Udm» er navnet på det samme landet. I romersk tid var kongeriket gått under, men området var sammen med nabostaten Moab kjent under den greske navnet Idumea.
Historie
I Bibelen kalles Esau «stamfar til edomittene i fjellandet Se'ir». I Bibelen omtales dette som hurrittisk område: «hurittene i Se'ir-fjellene». Edom fremstilles som Israels tvilling og dets verste fiende, men flere steder antydes at edomittene også tilba Israels gud. Lite er kjent om den edomittiske guddommen Qaus eller Qos («Qos» betyr «bue» ), men de mange innskriftene fra persertiden viser at Qos ble regionens mest dyrkede guddom, selv om andre, medregnet Jahve, også var anerkjent. Under hellenismen ble gresk og fønikisk innflytelse mer markant, samtidig som utbredelsen av mannlig omskjæring viser en tilknytning til jødedommen.
Historisk erobret edomittene antakelig landområdet som senere ble kjent som Edom, mellom år 1400 og 1300 f.Kr., mens kong David av Israel erobret Edom ca. år 1000 f.Kr. Bibelen hevder at «18.000 mann ble slått...Alle edomittene ble Davids slaver.» Deretter var forholdet mellom Juda (den sørlige delen av Israel) og Edom svært vekslende. Edom frigjorde seg for godt fra Juda i kong Jorams regjeringstid 847-45 f.Kr.
Da Jerusalem ble erobret og ødelagt av babylonerne i 587 f.Kr. benyttet edomittene sjansen til å ta hevn over israelittene. Om denne hevnen handler Obadjas bok, som åpner slik:
Etter Jerusalems erobring ble edomittene trengt nordover og vestover av arabiske stammer. De slo seg da ned rundt byen Hebron.
Judas makkabeeren erobret Edom ca. år 163 f.Kr. I år 125 f.Kr. tvang Johannes Hyrkanos edomittene til å konvertere til jødedommen ved omskjæring. Senere ble edomittene opptatt i de andre folkegruppene, og omtales ikke lenger som noe eget folkeslag. Navnet på området levde imidlertid videre en stund under sitt greske navn Idumea.
Økonomi
Edom bestod for det meste av små landsbyer uten en sterk hovedstad. Økonomien var derfor basert mye på husdyrhold. Landet lå strategisk til for handel, siden karavaner mellom Egypt og Midtøsten gikk gjennom landet. Byen Esjon-Geber, i nærheten av dagens Eilat, var en havneby ved Rødehavet som dannet utgangspunkt for handel via havet. Blant annet bygde kong Salomo skip i Esjon-Geber. Derfra dro de til det legendariske landet Ofir.
University of California har foretatt utgravninger ved Khirbat en-Nahas som på arabisk betyr «kobber-ruiner». Disse utgravningene viste at det var omfattende gruvedrift i Edom i hvert i fall i deler av det siste årtusen før f.Kr.
Kilder til kunnskap
Det meste av vår kunnskap om edomittene kommer fra deres fiender eller erobrere. I Bibelen er Edom nevnt 127 ganger, og det er vår viktigste kilde til kunnskap om kongeriket. Ut over Bibelen har Edom inntil nylig kun vært kjent gjennom et fåtall innskrifter på egyptisk, assyrisk og ugarittisk.
Moseloven påla israelittene å ha et godt forhold til sine naboer: «Men edomitten skal du ikke holde for avskyelig, for han er din bror. Du skal heller ikke holde egypteren for avskyelig, for du har vært en innflytter i hans land. Deres etterkommere født i tredje ledd kan få adgang til Herrens forsamling.» I praksis var naboforholdet til Edom konfliktfylt med en rekke gjensidige erobringstokter. Etter Jerusalems erobring i 587 f.Kr. skrev profeten Obadja en dramatisk domsprofeti over Edom. Lignende spådommer finnes hos flere av de bibelske profeter. Selv om faktaopplysningene i Bibelen kan være korrekte, er det ingen objektiv eller fullstendig fremstilling av Edom som finnes der. Kun det som er relevant i forhold til israelittenes egen historie er tatt med, og da med et jødisk perspektiv.
De senere år har imidlertid flere arkeologiske utgravninger begynt å kaste nytt lys over edomittenes samfunn. Det er derfor sannsynlig at vår kunnskap om andre deler av Edoms historie og samfunnsliv enn det som omtales i Bibelen, vil øke i årene som kommer.
Mari Hult
Mari Hult (født 18. november 1981) er en norsk forfatter og blogger fra Stavanger. I 2018 var hun på 100. plass på listen over hvem som har mest makt i landbruks-Norge.
Hult driver matbloggen Vegetarbloggen I 2016 ga hun ut kokeboken Sykt godt på Frisk forlag, og i 2018 ga hun ut kokeboken Sykt enkelt på samme forlag.
Vegetarbloggen er en av Norges mest leste matblogger. Under Oslo Vegetarfestival i 2017 mottok hun prisen for Nicest blog.
Charlotte Dobson
Charlotte Dobson (født 5. juni 1986) er en britisk seiler.
Hun representerte Storbritannia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 8 i 49erFX.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 6.
Mount Juliet (Tennessee)
Mount Juliet er en amerikansk by som ligger i Wilson County i Tennessee.
Kim Small
Kim Maree Small (født 13. april 1965), australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Mount Juliet (Tennessee)
Den har og dekker et areal på 64,9 km².
Kim Small
Small ble en olympisk mester i landhockey under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det australske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Sør-Korea og Nederland. Australia vant semifinalen med 3-2 over Nederland og finalen over Sør-Korea med 2-0. Small spilte fem kamper i OL-turneringen.
Massåsen dyrefredningsområde
Massåsen dyrefredningsområde ble opprettet i 2006, og er et av Vestfolds minste naturvernområder. Massåsen er et tilholdssted for amfibier. Her lever blant annet padde, vanlig buttsnutefrosk og de sjeldne artene småsalamander og spissnutefrosk.
Lee Capes
Lee Capes (født 3. oktober 1961), australsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Capes ble en olympisk mester i landhockey under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det australske laget som vant landhockeyturneringen for damer foran Sør-Korea og Nederland. Australia vant semifinalen med 3-2 over Nederland og finalen over Sør-Korea med 2-0. Capes spilte fem kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Victoria Jurczok
Victoria Jurczok (født 25. mars 1990) er en tysk seiler.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 9 i 49erFX.
Mike Stone
Mike Stone (født 30. november 1969) er en amerikansk bassist / vokalist i bandet Speed-X
Bakgrunn
I desember 1992 ble Mike med i bandet «Criss», et soloprosjekt av tidligere Kiss medlem Peter Criss. Bandet turnerte mye og ga ut ett album, Cat #1 i august 1994. Mike sluttet i bandet i desember 1995.
Mike ble med i Queensrÿche på deres 2003 «Tribe turne», og var først med på studioalbumet Tribe, hvor han var med og skrev teksten til «Losing Myself» sammen med Geoff Tate. Han sluttet i Queensrÿche i 2009 for å bruker mer tid på bandet Speed-X.
Mike er en iherdig arbeider for musikalsk opplæring for barn, i 2007 han ble offisiell supporter av «Little Kids Rock», en organisasjon som gir gratis instrumenter og musikktimer til barn i kommunale skoler over hele USA. Han sitter i styret i organisasjonen som æresmedlem.
Braddock-ekspedisjonen
Braddock-ekspedisjonen var et mislykket britisk forsøk på å erobre det franske Fort Duquesne sommeren 1755 under den franske og indianske krig. Ekspedisjonen fikk sitt navn fra general Edward Braddock, som ledet de britiske styrkene og døde i forbindelse med forsøket. Braddocks nederlag skjedde i det såkalte slaget ved Monongahela, og var et kraftig tilbakeslag for britene i den tidlige fasen av krigen med Frankrike.