cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Linn Skåber
Teaterscenen
I 2001 ble hun frilans, men har i ettertid gjestet teateret i forbindelse med Torfinn Nags oppsetning av Larry Shues Utlendingen (The Foreigner) (2005), og Lasse Dehles oppsetning av Margareta Garpes Hvite dager (2006). For førstnevnte stykke ble hun i 2006 tildelt Komiprisen. Skåber hadde en mer alvorlig rolle som terapeuten Mette i Margareta Garpes Hvite dager (Limbo). Stykket omhandlet seks kvinner fra forskjellige samfunnsklasser med et felles åk: Avhengighet av alkohol eller piller – eller begge deler.
Lompelandslaget og andre revyer og show
Skåber har også vært aktiv utenfor de etablerte scenene og var i perioden 1993–2001 en av drivkreftene i Lompelandslaget. I tillegg turnerte hun midt på 1990-tallet med Kristopher Schau i Reidar Roses orkester. Hun forteller fra denne perioden at: «Vi hadde ingen penger, spilte på gata, og fikk sove over hos fremmede». I 1992 var hun også aktiv i Det Åpne Teater.
Skåber debuterte på Lompelandslaget høsten 1993 i oppsetningen En tønne med dritt. Høsten 1999 var hun sentral i Lompelandslagets revy The End, der tittelen harselerte med en av Nostradamus spådommer som gikk ut på at verden skulle gå under 9. september 1999. En av oppsetningens mest omtalte sketsjer var kanskje «Bompengeringen Barnehage», som lå i bomstasjonen, slik at foreldrene kunne slippe av barna på vei til jobb og plukke dem opp på vei hjem igjen. Skåber spilte her sliten barnehagetante. Stykket gikk på Scene West Victoria i Oslo. Sensommeren 2001 var hun sentral i revyen Lompelandslaget legger lista litt lavere. Hovedbudskapet denne gangen var: «å hylle alle som klarer seg sånn passe og setter seg ned og slapper av med det». Her fikk vi blant annet se Skåber som ung, velkvalifisert.
Revyen ble året etter tildelt Komiprisen i kategorien beste forestilling. Skåber var høsten 2001 sentral i revynummeret «Bush og bin Laden-potpurri» og var også en av tekstforfatterne.
Örebro län
Landskap
Örebro län består av landskapet Närke, samt deler av landskapene Värmland, Västergötland, Västmanland, Östergötland og Dalarna (mindre deler av Närke tilhører dog Västmanlands, Södermanlands og Östergötlands län).
Linn Skåber
Lompelandslaget og andre revyer og show
I 2000 og 2001 spilte hun sommerkabaret sammen med Sossen Krohg og Heidi Gjermundsen. Kabareten hadde tittelen Jenter som kommer; den ble vist i Oslo sommeren 2000 og i Stavern sommeren 2001.
Örebro län
Administrasjon
Hovedoppgavene for lensadministrasjonen er å utføre de oppgavene gitt av Riksdagen og den svenske regjeringen, å koordinere og oppmuntre til lenets økonomiske vekst og ivareta rettssikkerheten.
Linn Skåber
Lompelandslaget og andre revyer og show
Høsten 2003 hadde hun en sentral rolle i Tom Sterris revy På nett med byen. Forestillingen gikk på Edderkoppen teater, og Skåber var en av medforfatterne. Dagbladets Annette Mürer gav forestillingen terningkast 5.
Hun var i 2004 aktuell i sommershowet Vi tar bølgen, i Bjarte Hjelmelands regi. Forestillingen fikk lunken mottakelse av Aftenpostens teaterkritikker Mona Levin, men hun gav Skåber gode skussmål og skrev blant annet «Skåber får maksimalt ut av enhver tekst, også de som mangler poeng, og dem er det flere av. I en god tekst, som hennes egen lille "Blomstervise", en tilsynelatende tradisjonell revyvise som får ny vri, skaper hun på korteste tid væromslag fra stille fjære til brusende flo». I 2007 hadde hun en av hovedrollene i sommerrevyen Tres Amigas, sammen med Ina Breivik og Lene Kongsvik Johansen. Aftenposten skrev: «Få kan spille så utsøkt dum bimbo som Skåber, og hun kommer fryktelig tilbake med sitt gnistrende temperament, sine lynkjappe lyskespark og overdådige øyeblikkskarakteristikker».
Film
Skåber filmdebuterte 1998 i den norske thrilleren 1732 Høtten hvor hun hadde en birolle. Hun har etter det hatt biroller i filmer som blant annet Fire høytider (2000), Get Ready to Be Boyzvoiced (2000), Tommys Inferno (2005) og Vinterkyss (2005). I 2006 hadde hun en birolle som rektor i Hans Petter Molands filmatisering av Gymnaslærer Pedersen, basert på en kjent roman av Dag Solstad. Hun var høsten 2008 aktuell i Ulrik Imtiaz Rolfsens Den siste revejakta, basert på romanen ved samme navn av Ingvar Ambjørnsen. I 2011 hadde hun en sentral rolle i filmen Kong Curling, og i 2015 har hun hovedrollen i Ole Endresens Wendyeffekten.
TV
Hun TV-debuterte 1999 som sexfiksert, kvinnelig politi i den absurde humorserien Lyckliga gatan på TV 2, en rolle som gjorde henne mer kjent for det brede publikum. Året etter spilte hun rollen som Konrad Sejers datter i krimserien Sejer – Se deg ikke tilbake – og returnerte i samme rolle i Sejer – Djevelen holder lyset (2002). Hun hadde i perioden 2000–2001 en av hovedrollene i situasjonskomedien Ca. lykkelig, og i 2000 rollen som rusavhengige Kristin i antologifilmen og miniserien Fire høytider. Hun har ellers medvirket i TV-produksjoner som blant annet: Nissene på låven, Sushi (2001), Brødrene Dal og mysteriet om Karl XIIs gamasjer (2005) og Trond-Viggo og Samfundet (2003 og 2005). Skåber var i 2005 sentral i TV 2s markering av Norges 100-årsjubileum. Jubileumsshowet ble fremført på Drammens Teater og sendt i TV 2 i februar.
Vinteren 2007 var hun midtpunktet i den halvdokumentariske satireserien Hjerte til hjerte. Serien som var regissert av Marit Åslein, innbrakte Skåber Gullruten samme år og fikk bred omtale i mediene. Hun fikk blandet mottakelse av kritikerne, og Aftenpostens Per Haddal gav serien terningkast 2 og skrev: «Det blir ikke morsomt eller tankevekkende i det hele tatt». Wenche Malvina Wisløff gav imidlertid programmet gode omtaler og skrev i Dagbladet: «Timingen og den dramatiske kurven er perfekt, her kommer de komisk / flaue poengene tett som perler på snor. Og det er morsomt, veldig morsomt».
Høsten 2007 erstattet hun Anne-Kat. Hærland som fast paneldeltaker i NRK1s satireprogram Nytt på nytt, en rolle hun hadde fram til 2013.
Skåber har også vært en av dommerne i talentkonkurransen Norske talenter på TV 2 i 2015 og 2017.
I 2017 spilte hun hovedrollen i humorserien Best før, som ble sendt på TV 2. Serien handlet om en kvinne midt i livet, som på kort tid mistet jobben og opplevde et samlivsbrudd. De to første episodene hadde et seertall på 303 000 seere.
Radio
Skåber har arbeidet mindre med radio, men hadde i 2001 en rolle i det kontroversielle radiohørespillet Niveanatt, og året etter i hørespillet Helgenen leker med ilden. Førstnevnte skulle sendes høsten 2001, men ble utsatt i flere måneder på grunn av sitt politiske innhold og den internasjonale situasjonen. I 2003 og 2004 medvirket hun i hørespillversjonen av Markus, basert på de kjente bøkene av Klaus Hagerup. Serien ble sendt på NRK radio og senere utgitt på CD av Lydbokforlaget.
Tekstforfatter og forfatter
Skåber har arbeidet som teksforfatter på en rekke oppsetninger og produksjoner hun selv har medvirket i. I tillegg har hun skrevet tekster til en oppsetninger der hun selv ikke har spilt. Ved siden av engasjementet i Lompelandslaget hadde hun også jobbet med sceneoppsetninger som Men tankene mine får du alltid, På nett med byen, Hjertelig hilsen Hege & Kjersti, Vi tar bølgen og Hotell Karusell. Hun har også vært medforfatter på TV-serier som Lyckliga gatan og Hjerte til hjerte (hvor hun i også begge deltok foran kamera). Skåber var i tillegg tekstforfatter for de to barne-tv-seriene om Willy Nilsen, som ble sendt på NRK i 2006 og 2007.
I 2008 oversatte hun manuset til den norske oppsetningen av musikalen Mamma Mia!. Musikalen hadde premiere 9. mars 2009.
I 2018 gav Skåber ut ungdomsboken Til ungdommen, illustrert av Lisa Aisato. For denne mottok hun Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris. Høsten 2021 utga hun boken Til oss - fra de eldste (ISBN 9788284340197).
Annet
Skåber ble ferdigutdannet ved Statens Teaterhøgskole i 1997. Hun har før det gått på Westerdals reklameskole og Romerike Folkehøgskole.
Hun var i 2001 redaktør og medforfatterne på boka Erotiske dikt: en diktsamling du bør ha under puten. Boka ble relansert i 2007 (ISBN 9788248907442). I nyutgivelsen er det flere nye dikt, utvalgt og redigert av Skåber.
Skåber har ett barn (født 2002) sammen med musiker Atle Halstensen.
Skåber medvirket i andre sesong av TV-serien Hvem tror du at du er? der seerne fikk følge hennes jakt på informasjon om morens Benterud-slekt.
Skåber har også opptrådt som stemmeskuespiller i videospillet Kripos 2 – Noen Lyver som kom ut år 2000. I spillet er hun stemmen til venninnen Nina.
Filmografi og TV
{| cellpadding="2" cellspacing="2" border="0" style="width: 100%;"
Gjesteopptreden på TV
(utvalg)
Sceneopptredener
{| cellpadding="2" cellspacing="2" border="0" style="width: 100%;"
Thor Helland
Thor Oluf Helland (født 10. desember 1936 i Helland i Sørfold, død 2. august 2021) var en norsk langdistanseløper innen friidrett som deltok i Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han ble der nummer åtte på 5000 meter. Før han flyttet sørover på slutten av 50-tallet løp han for moderklubben IL Trio Fauske. Han tok da overgang til IL i BUL i Oslo.
Helland ble norsk mester tolv ganger i perioden 1961–67, med ett gull på 1500 meter, tre på 5000 meter, fire på 10,000 meter og fire i terrengløp. Han satte norsk rekord seks ganger, med tre på 3000 meter, to på 5000 meter og 10 000 meter én gang. Av disse rekordene var resultatene fra 1965 med 7.54,8 på 3000 meter og 13.37,4 på 5000 meter også nordiske rekorder. Hans personlig rekord på 10 000 meter er 29.20,8.
I 1966 ble han den første mottaker av Bislett-medaljen sammen med spydkasteren Terje Pedersen og sprinteren Carl Fredrik Bunæs.
Han var, sammen med sin kone Unni Helland, uunnværlig i IL i BUL og i oppdagelsen av nye lovende talenter innen norsk friidrett. De var blant annet en stor del av arrangementene Sentrumsløpet 2012 og Bislett Games.
Thor og Unni Helland fikk to barn, Ståle (f. 1961) og Lasse (f. 1963), og to barnebarn, Anine (f. 1992) og Emilie Josephine (f. 1993).
Hancock County (Georgia)
Hancock County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Taliaferro County i nordøst, Warren County i øst, Glascock County i sørøst, Washington County i sør, Baldwin County i sørvest, Putnam County i vest og mot Greene County i nord.
Fylket ble grunnlagt i 1793 og er oppkalt etter John Hancock som var en første som undertegnet USAs uavhengighetserklæring.
Ants Antson
Ants Arturovitsj Antson (født 11. november 1938 i Tallinn, død 31. oktober 2015) var en estisk skøyteløper som konkurrerte for Sovjetunionen.
Han vant gull på 1500 meter under Vinter-OL 1964 i Innsbruck, der han slo Kees Verkerk med tre tidels sekund. Samme år ble han europamester, og han satte ny verdensrekord på 3000 meter. For disse prestasjonene ble han tildelt Oscarstatuetten.
Antson var én av bare fem estlendere som deltok i Vinter-OL i årene da Estland var en del av Sovjetunionen, mellom 1944 og 1991. De andre er Uno Kajak (1956), Tõnu Haljand (1968), Fjodor Koltšin (1980) og Allar Levandi (1988), som alle deltok i kombinert. Han ble Estlands første flaggbærer ved åpningsseremonien under Vinter-OL 1992 i Albertville, Frankrike, etter Sovjetunionens oppløsning og Estland igjen ble en selvstendig nasjon.
I 2001 ble han tildelt Estlands Røde Kors' orden av 2. klasse.
Toto et sa soeur en bombe à Bruxelles
Toto et sa soeur en bombe à Bruxelles er en fransk stumfilm fra 1910.
Videospillserier
Dette er en liste over videospillserier organisert i alfabetisk rekkefølge etter navn. Denne listen dokumenter videospillserier med mer enn ett spill.
Bielefelder (hønserase)
Bielefelder er en lett hønserase som stammer fra Tyskland.
Den ble avlet fram på begynnelsen av 1970-tallet. Det er en hardfør rase som verper meget godt, og legger like godt egg i kalde perioder. Hønene er som oftest gode rugere og mødre. Det er mulig å se kjønnet allerede når kyllingene er daggamle. Her har hanekyllingene gulloker med lysebrune streker på ryggen. På hodet har den en hvit flekk. Hønekyllingene er lysebrune på hele kroppen og strekene på ryggen er mørkebrune. Rasen vokser svært hardt og den har et rolig gemytt. Den liker å ha god plass, slik at den kan bevege seg fritt. Hanen veier som oftest 3,5 kg, mens hønen veier 3 kg. Eggene veier rundt 60 gram. Når det gjelder dvergvarianten, veier hanen 1 kg og hønen 900 gram. Eggene veier rundt 45 g.
Månefisk (andre betydninger)
Månefisk kan referere til:
Eggeroa
Eggeroa (gnr. 91/2) og Egge (94/2) er et større gårdsbruk i Ringerike kommune som består som to gårds- og bruksnumre. Bygningsmasse ligger i Eggemobakkene, på et naturlig platå halvveis oppe i skråningen mot selve Eggemoen og tett ved Europavei 16 mellom Hønefoss og Jevnaker.
Gården ligger nå i Ullerål sogn, men tilhørte tidligere Haug sogn i tidligere Norderhov prestegjeld, fra 1. januar 1984 til prestegjeldene ble fjernet på begynnelsen av 2000-tallet også Haug prestegjeld. Totalt omfatter gården drøyt 2 821 daa, hvorav drøyt 1 324 daa (i to teigarealer) under Eggeroa og snaut 1 497 daa (i fem teigarealer) under Egge. (Kilde: Norgeskart, Kartverket)
Egge i Eggemobakken består av to gårdsnumre og er skilt ut fra to andre gårdsbruk, nemlig Eggeroa fra Lundstad (gnr. 91/1) og det egentlige Egge (gnr. 94/1), som i dag er bedre kjent som Viul hovedgård. Det er imidlertid uklart når de to gårds- og bruksnumrene ble skilt ut i dette gårdsbruket. Det må ha vært etter 1886, for det året er begge gårds og bruksnumrene å finne under sine respektive gårdsbruk i Fortegnelse over matrikulerede Eiendomme og deres Skyld i Ringerike fogderi. Egge i Eggemobakkene er altså ikke et gammelt gårdsbruk. Det Egge i Ulleraal som nevnes i et diplom (DN. XVI 22, 1361) datert 17. juni 1361 hefter ved Viul hovedgård.
Sarah Kemble Knight
Sarah Kemble Knight (født 19. april 1666, død 25. september 1727) var en lærer og forretningskvinne de amerikanske koloniene som huskes for sin dagbok om en reise fra Boston i Massachusetts Bay-kolonien og til New York i 1704–1705, en modig reiste for en kvinne på den tiden å foreta. I den episodebaserte dagboken forteller hun om omstendeligheter til fots og på hesteryggen, og om de vanskeligheter som enslig kvinne møtte med ledsagere, nybyggere og indianere, og gir dermed et innblikk i seder og skikker i det tidlige koloniale samfunnet. Ettersom tidens skrifter inneholdt lite av hverdagsspråket til kolonistene, er hennes dagbok også av interesse for lingvister.
Liv og virke
Sarah Kemble ble født i Boston i 1666 som datter av Thomas Kemble, en suksessfull handelsmann, og Elizabeth Trerice som kom fra en etablert familie i Massachusetts. I 1689 giftet hun seg med Richard Knight, en sjøkaptein betydelig eldre enn henne selv. De fikk et barn, en datter ved navn Elizabeth som hun selv. Som enke åpnet hun en skole som fikk godt omdømme i Boston, og blant hennes studenter var Samuel Mather og muligens Benjamin Franklin. Selv før hennes ektemanns død utnyttet Sarah Kemble Knight mange av familiens forretningsmuligheter. Hun drev en butikk i Boston, tok imot losjerende, arbeidet som skriver ved domstolen ved å kopiere juridiske dokumenter. Hennes kjennskap til juridiske emner, foruten også hennes sedvanlige uavhengighet, bidro til hennes beslutning i 1704 å ta en reise til New Haven i Connecticut for å bidra til å ordne eiendommen til hennes fetter Caleb Trowbridge på vegne av hans enke. Selv om reiseruten var en etablert som ble benyttet av postryttere, var vegen barsk og primitiv, og reisende fant det ofte nødvendig å leie lokale førere for å komme fra den ene byen og til den andre. For en kvinne å foreta en slik reise alene var meget usedvanlig. Hun nedskrev sine erfaringer i en dagbok som siden har gjort henne kjent for studenter av amerikansk kolonilitteratur. Den lille dagboken av hennes reise ble første gang utgitt, posthum, i 1825 av Theodore Dwight, og har siden blitt trykket gjentatte ganger med biografisk informasjon.
Sarah Kemble Knight var en omsorgsfull skribent som «la mitt sinn i min dagbok» etter hver dagsreise. Dagboken er en unik og underholdende dokument, både grunnet at hennes erfaring var såpass atypisk og grunnet hennes livlige, ofte humoristiske fortellende stemme som markerer et brudd med den langt mer nøkterne tradisjonen til samtidenspuritanske dagbøker og fortellinger. Den private dagboken til Knight er meget verdslig i sitt innhold, tone og stil, og inneholder få moralske belæringer og bortimot ingen åndelige henvisninger. Hennes skarpe iakttakelser nedtegnet treffende snitt av de sosiale forskjellene og klassehierarkiene som utgjorde kolonitidens New England, ofte med et øre for dagligtalens språk. Alle hennes erfaring er sett gjennom hennes egen middelklassebakgrunn og økonomiske posisjon. Hun er nådeløs og sarkastisk om den dårlige smaken og uvitenheten til de bondske «bumpkins» (slamper) hun møtte på landet, og meget stolt av den «vidunderlige sivilisasjon» som ble vist av byfolk av høyere sosial status enn hennes egen. Hun fordømte slaveriet og appellerte til en del bønder om å la deres slaver «sitte ved bordet og spise sammen med dem». Gjennom hele dagboken viser hun til de innfødte indianere i fordømmende vendinger og har intet godt å si om dem, og sammenligner dem med dyr. Til tross for hennes fordommer gir hun et fargerikt og levende bilde av det tidlige samfunnet i Nord-Amerika.
Sarah Kemble Knight avsluttet sin reise i mars 1705 og reiste trygt tilbake til sitt hjem i Boston. I 1714 giftet hennes datter seg med John Livingston fra New London i Connecticut. Hun flyttet sammen med dem og fortsatte sin forretninger. Da hun døde i 1727 etterlot hun sin datter en meget stor eiendom og rikdom, et vitnemål på en kvinne med skarpsindighet og dyktighet i en tid som la begrensninger på kvinners aktiviteter og deltagelse i samfunnslivet.
Cheng (Changzhi)
Cheng (kinesisk: 城区; pinyin: Chéng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Changzhi i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 55,6 kvadratkilometer og teller 380 000 innbyggere (2004).
Ole Colbjørnsen
Bakgrunn
Ole Colbjørsen vokste opp i Risør. Han kom fra enkle kår og måtte få innvilget friplass for å kunne begynne på byens middelskole. Colbjørnsen fikk hjelp til å ta høyere utdannelse. I 1913 fikk han, takket være et lån av to lokale handelsmenn i Risør, mulighet til å reise til Christiania for å ta examen artium ved Ragna Nielsens privatgymnas. Deretter studerte han realfag under Carl Størmer og Lars Vegard. Colbjørnsen fattet interesse for Einsteins teorier og introduserte relativitetsteorien for et norsk publikum. Colbjørnsen behersket relativitetsteorien før de eldre, etablerte fysikerne og var den drivende kraft bak Einsteins besøk i Oslo sommeren 1920.
Han var selvlært økonom.
Karriere
I 1920 år reiste han til Sovjetunionen (på de nye myndighetenes invitasjon) for å studere og arbeide med femårsplaner frem til 1931. Han var der ansatt i Gosplan, senere arbeidet han i et sovjetisk trelastfirma og deretter for statsrederiet i London. Av frykt for Stalins utrenskinger reiste han tilbake til Norge.
Da han kom tilbake i Norge begynte han som økonomijournalist i Arbeiderbladet der Martin Tranmæl var redaktør. Med En norsk treårsplan (1933), dels basert på Colbjørnsens erfaringer fra Sovjetunionen, var han sentral i utformingen av Arbeiderpartiets politikk. På den tiden gikk Arbeiderpartiet gjennom omforming fra revolusjonært til reformorientert parti forpliktet til demokrati. Edvard Bull, partiets tidligere «sjefsideolog», døde i 1932. Colbjørnsen ga et viktig bidrag til partiets valgseier høsten 1933. Han ble en viktig pådriver for en radikal omlegging av den økonomiske politikken under den dype krisen som Norge og verden da var kommet inn i. Han støttet Martin Tranmæls og Axel Sømmes økonomiske politikk innad i Arbeiderpartiet, og var blant de første norske økonomene som argumenterte for en aktiv statlig investeringspolitikk og planøkonomi for å bringe landet ut av den økonomiske krisen.
Colbjørnsen skrev om økonomi for Arbeiderbladet 1932-40. Han satt også i «Tiltakskomiteen 1936».
Colbjørnsen var ikke på linje med Nygaardsvold i økonomisk politikk (blant annet var underskuddsbudsjettering en uvant tanke) og forsvarspolitikk (Colbjørnsen ville satse mer på forsvaret). Han ble kritisert fra venstrefløyen for å anbefale en økonomisk politikk som var ganske lik Hitler-regimets. I 1932-33 var han i disputt med Ragnar Frisch om krisetiltak. Colbjørnsen mente Frisch' forslag om skattelette bare ville komme de bedrestilte til gode. Colbjørnsen mente også at lånefinansiering ville skape inflasjon. Striden ble raskt bilagt, og sammen utarbeidet de et forslag til Arbeiderpartiets kriseprogram i 1934. I forslaget hadde Colbjørnsen akseptert å finansiere krisetiltakene med lån, mens Frisch inngikk andre kompromisser.
Colbjørnsen uttalte selv at uten Tranmæls støtte ville ikke Arbeiderpartiets krisepolitikk på 1930-tallet vært mulig.
Andre verdenskrig
Under felttoget i Norge i 1940 var Colbjørnsen med på transporten av Norges banks gull. Da gulltransporten var på Åndalsnes, kom blant andre Einar Gerhardsen og Ole Colbjørnsen til som medhjelpere. Colbjørnsen var med da gullet ble lastet om og kontrollert mens Molde ble bombet. Kongen, kronprinsen og regjeringen holdt til i Molde noen dager i april. De la ut fra Molde havn mens byen brant bak dem. Etter å ha fulgt med transporten til Tromsø, var han med til Skottland. Halvdan Koht ble også med fra Troms til Skottland.
Romania under EM i svømmesport 2021
Romania deltok under EM i svømmesport 2021 i Budapest i Ungarn fra 10. til 23. mai 2021.
Ole Colbjørnsen
Andre verdenskrig
Etter omlasting av gullet til MS «Bomma» i juni 1940, ble han sammen med Fredrik Haslund med på transporten videre til USA. Colbjørnsen ble værende i Washington. Colbjørnsen var finansråd, senere handelsråd ved den norske ambassaden i Washington i tiden 1940-1948.
Han var norsk utsending til Bretton Woods der verdens valutasystem for etterkrigstiden ble utformet.
Mike Leigh
Mike Leigh (født 20. februar 1943) er en britisk film- og teaterregissør og ‑dramatiker.
Biografi
Mike Leigh ble født i Broughton i Salford i Lancashire. Han fikk et stipend til Royal Academy of Dramatic Art i 1960, og utdannet seg siden ved Camberwell School of Arts and Crafts, Central School of Art and Design, og London Film School. I 1965 begynte han å skrive og regissere sine egne skuespill. Skuespillet Bleak Moments ble satt opp ved Open Space Theatre i 1970, og la grunnlaget for Leighs første film ved samme navn i 1971 (Ensomhet på norsk).
I årene mellom Bleak Moments og High Hopes (Man kan jo håpe…), hans neste kinofilm, regisserte Leigh totalt ni TV-filmer. En av disse, Mean Time (1983), gikk også en kort periode på kino. Leigh oppmuntret skuespillerne til å gå forbi det naturalistiske, depressive i rollene sine, og rollefigurenes desperate situasjoner får derfor ofte et preg av svart humor i Leighs filmer. Han er særlig kjent for sin arbeidsmetode både innen teater og film hvor både karakterer og scener improviseres frem sammen med skuespillerne, gjerne ved at skuespillerne skal gå inn i skikkelser de kjenner og handle og agere slik de vil tro at vedkommende ville gjøre.
I 1988 fikk Leigh støtte fra Film Four og British Screen til å lage sin andre kinofilm, High Hopes, som ble lansert i 1988. Leigh bruker denne filmen om en arbeiderklassefamilie til å observere endringer i det britiske samfunnet og å påpeke viktigheten av humane over materialistiske verdier. Den gode mottakelsen hos kritikerne og relative kommersielle suksessen for filmen etablerte Leigh som en av de store britiske filmregissørene. Hans internasjonale omdømme økte ytterligere med de neste tre filmene, Life is Sweet (Et herlig liv, 1990), Naked (Naken, 1993), og Secrets & Lies (Hemmeligheter og løgner, 1996). Han fulgte opp med Career Girls (Karrierekvinner, 1997) og kostymedramaet Topsy-Turvy (1999), for så å vende tilbake til en arbeiderklassefamilies hverdagsdrama i All or Nothing (Alt eller ingenting) i 2002. Siden regisserte han Vera Drake (Vera Drakes hemmelighet, 2004), som handler om en hjemmeværende arbeiderklassekvinne på 1950-tallet som utfører aborter på en tid da abort fortsatt var ulovlig, en film som bekreftet Leighs status som en av Storbritannias store regissører.
Lavrentios Alexanidis
Lavrentios Alexanidis (født 11. september 1978) er en gresk judoka.
Hans Rotmo
Hans Per Rotmo (født 10. mars 1948) er en norsk musiker, låtskriver og forfatter. Han debuterte i 1960-årene i den lokale gruppa Valley Boys i hjembygda Verdal og ble senere frontfigur og låtskriver for Vømmøl Spellmannslag.
Blant de tidligste musikalske inspirasjonskildene har han selv utpekt The Beatles, Alf Prøysen, Vidar Sandbeck, Cornelis Vreeswijk, Alv Schiefloe og norsk slåttemusikk. Han er utdannet cand. mag. ved historisk-filosofisk fakultet, Universitetet i Oslo.
Vømmøl, Arbeidslaget og Heimevernslaget
I 1973 dannet Rotmo Vømmøl Spellmannslag sammen med tre andre musikere fra studentmiljøet på Blindern. På kort tid gav gruppa ut to plater, Vømmøl'n (1974) og Vømlingen (1975), i en tid med "folkelig og progressiv norsk musikk-kultur" og fokus på norske tekster. Begge utgivelsene ble salgssuksesser. Flere av låtene fra Vømmøl'n lå høyt på Norsktoppen, deriblant Peder og Hammarforsens brus, Høvlerivisa og Spæll åt mæ. Fra oppfølgeren Vømlingen var det også flere låter som ble populære i radio, deriblant Førarkortet og Det e itjnå som kjæm tå sæ sjøl.
Rundt vømmølmusikken skapte Rotmo et univers av snodige karakterer og fremtoninger som etter hvert ble hovedpersoner i den fiktive og distriktspolitiske striden mellom modernitet og landsbygd, mellom Porcelensstrand og Vømmøldalen. I senere intervjuer har Rotmo fremhevet at målet med Vømmølmusikken var å lage genuin norsk pop med utgangspunkt i eget språk og nasjonal musikkhistorie. Noe av det viktigste som kom ut av Vømmølmusikken var etter hans mening en fornyelse av den såkalte slåttemusikken. Han har i ettertid også nedtonet det politiske aspektet ved Vømmøl-prosjektet og betrakter i dag Vømmølmusikken som «et sorgarbeid for utkantstrøkene med nedlagt næringsliv og fraflytting». Senere i 70-årene fortsatte Rotmo med andre musikalske prosjekter, deriblant Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken og Heimevernslaget. Om platene med Arbeidslaget har Rotmo uttalt at de kan betraktes som politiske bestillingsverk «i ei tid da alle skulle proletariseres».
Vømmøl Spellmannslag ble gjenforent en kort stund i 1984 i forbindelse med feiringen av «Vømmølåret» og utgivelsen av plata med samme navn. Plata var produsert av Åge Aleksandersen. Den hadde «jappetida» og «høyrebølge» som politisk bakteppe, men inneholdt også populære slagere som Auksjonsvisa og Gammelpoteta. Auksjonsvisa gikk til topps på Norsktoppen i oktober 1984.
Solomateriale og Ola Uteligger
Rotmo fortsatte sin musikalske karriere under artistnavnet Ola Uteligger, som opprinnelig var en teater-figur, og spilte inn tre album med dette kunstnernavnet. I rollen som Ola Uteligger iscenesatte han seg selv som en hjemløs trubadur med et skjevt blikk på sine omgivelser. Olas nærområde var Østbyen i Trondheim; Nedre Elvehavn og de gamle verftsbygningene på TMV-tomta. Rotmo laget også en musikalversjon av figuren og tok den med seg på turne. Blant medhjelperne på scenen var Saupstadringen Damekor og Konstablenes Maggaband. I en periode på 4 år kom det 3 utgivelser under dette kunstnernavnet: Brølloppet i Kanaan (1985), Herberget Sannheten (1987) og Sorgens Bar (1989). Med disse utgivelsene fikk Rotmo noen av sine største slagere, deriblant Fire fine lænestola (1985), Møringen (1987) og Litjkar'n (1987). Fire fine lænestola gikk til topps på Norsktoppen i januar 1986. Musikkvideoen til låten, innspilt ved Elvehavna, ble først vist som en Vømmøl-sang på NRK i 1984. Litjkar'n vakte oppsikt da den ble erklært uønsket på NRK Sør-Trøndelag sine spillelister. Rotmo uttalte senere at han anså Litjkar'n som en av de beste låtene han hadde komponert.
Den siste platen med Ola Uteligger kom i 1989. Med unntak av noen lav-profilerte prosjekter, som f.eks. Fæst i Natt-kassetten og diverse samleplater, var det lite å høre til Rotmo som plateartist i årene som kom. I et intervju med Aftenposten i 1993 fortalte Rotmo at han hadde trukket seg tilbake fra den kommersielle musikkbransjen. I år 2000 kom imidlertid en plateutgivelse med nytt materiale, spesialskrevet for teaterstykket Bønder i solnedgang. På denne platen samarbeidet han med backing-bandet Skrujern. Plata ble lansert i Felleskjøpets lokaler på Tunga i Trondheim og ble av opphavsmannen beskrevet som et «møte mellom by og land (...) en blanding av gammeldans og rock, av reggae og reinlender». Rent tematisk sirklet plata omkring en samtidsdiagnose av norsk jordbruk.
I 2003 kom samleplaten Spæll åt mæ, som solgte til platina. I desember 2009 meldte Adresseavisen at Rotmo var iferd med å skrive nye julesanger. Resultatet ble å høre på utgivelsen Vårres jul 2 som kom i november 2010 og som solgte til dobbel platina i løpet av den etterfølgende måneden. Før jul 2010 turnerte Rotmo sammen med originalbesetningen fra Vårres jul. En av konsertene i Olavshallen ble filmet, og det ble utgitt en DVD og en live-cd med musikk fra konserten. I 2011 ble en lignende turné gjennomført.
Samarbeidsprosjekter – Arven fra Vømmøl
I et intervju fra Adressa i 2006 bekreftet Rotmo at han hadde skrevet over 30 nye Vømmøl-låter til en ny Vømmølplate. Et utvalg av disse sangene ble innspilt av Vømlingan vinteren 2007 og kom på platen Vømmølminner,  som offisielt ble lansert under Vømmølfestivalen på Verdal i juni samme år. I denne forbindelse gjorde Rotmo tre store konserter sammen med Vømlingan, henholdsvis Storåsfestivalen 2007, UKA 2007, og en avslutningkonsert på klubben Betong i Oslo. Senere samarbeidet han med Vømmølgutan, og stod på scenen sammen med dem under Steinkjerfestivalen i 2015.
I 2019 gav Rotmo ut albumet Vømmølbuen under navnet Vømmølbasen og Porcelen Band. Foruten Rotmo består bandet av Berit Lillevold på trekkspill, Arild Moe på gitar, Lars Erik Fisknes på bass og Tony Waade på trommer og lurk.
Trossetrua Band
I 2012 lanserte Rotmo et nytt prosjekt under navnet Trossetrua Band. Den første utgivelsen fikk navnet Six Pack vol 1: Norge. En av låtene fra dette prosjektet, den satiriske «Vi fra Andre», ble kontroversiell og skapte debatt i mediene. Låten ble beskrevet som en omskriving av Henrik Wergelands "Vi ere en Nasjon, vi med" og kunne tolkes som en harselas med det norske innvandrermiljøet. Andre kilder beskrev den som en pastisj over Wergelands tekst.
Flere aktører i norsk offentlighet mente at Rotmo bidro til fremmedfrykt, fordommer og rasisme. Selv hevdet Rotmo at teksten var "ment som satire, og ikke fordomsfullt". Adresseavisens kommentatorer reflekterte over debatten og kom med nyanserende betraktninger. Felles for Adresseavisens kommentatorer var allikevel en oppfatning av at Rotmo, med denne komposisjonen, ikke hadde levert et kunstnerisk produkt av høy kvalitet.
Ytterligere to utgivelser fulgte i årene som kom; Six Pack vol 2: Trossetrua og Six Pack vol 3: Eurotrua. En av komposisjonene på Six Pack vol 3, «Svarte Telt», skapte på nytt debatt omkring innvandring og kultur. Låten inneholdt en omstridt tekstlinje som antydet at asylsøkere «kryr som lopp og lus». I et intervju med NRK utdypet Rotmo begrepsbruken og modifiserte forståelsen av tekstlinjen. Reaksjonen fra norsk offentlighet var imidlertid negativ.
Låtskriving
Tidlig i karrieren tok låtskriving Rotmo svært seriøst og begynte ved universitetet for å bli en bedre låtskriver: «God musikk og god lyrikk springer ut av ensomhet og god tid. For å skrive gode låter må jeg ha det kjedelig. Gudsjammerlig kjedelig». Rotmo skriver mer utdypende om sitt forhold til sangtekster i boka Tekstforfattaren (Samlaget, 1993).
Litteratur og teater
Utover i 80-årene ble Rotmo stadig mer frustrert over platebransjens kommersielle prioriteringer, som blant annet trakk i retning av et sterkere fokus på popmusikk. Han konsentrerte seg derfor i større grad om å lære seg å skrive for teater.
Hans interesse for teater resulterte etterhvert i mange teaterstykker for amatørgrupper og mindre scener. Et av de første prosjektene var «Styggdalsspelet», beskrevet som en «saktegående teatersåpe om husmannsvesenets svanesang», og som en fornyelse av norsk folkekomedie. Teaterstykket består av ti episoder som jevnlig settes opp ved folkemuseet på Stiklestad. Etterhvert kom det en rekke skuespill for både amatørteater og profesjonelle institusjoner.
I 1993 kom også en håndbok i tekstforfatterfaget kalt Tekstforfattaren (Samlaget) med undertittel handbok for skriving av songtekstar. Boka var rikt illustrert, med tegninger av Eldar Vågan. I denne perioden skrev han også manuset til Løkkenbusen som omhandlet gruvearbeiderne på Løkken sin kamp mot ledelsen og stiftelsen av Løkken Grubearbeiderforening i 1907. Stykket hadde urpremiere i 1995 og ble spilt igjen i 1996 og 1998.
Starten på det nye århundret markerte en aktiv periode for dramatikeren Hans Rotmo. To nyskrevne teaterstykker fant sitt naturlige hjem på Trøndelag teater, henholdsvis Bønder i solnedgang (2000) og Trekkspillkrigen (2002). Bønder i solnedgang var et teaterstykke med landbrukspolitiske overtoner som handlet om de tre gårdene Sarvet, Botn og Gørhenget. Ifølge Rotmo handler stykket lite om folket i Vømmøldalen, men mer om alle de norske gårdene som er lagt ned siden 50-årene. Dvs. det som er igjen av norsk landbruk. Trekkspillkrigen (2002) var en satirisk fremstilling av forberedelsene til den store Elgfestivalen på det oppdiktede tettstedet Spyet, i Hydro kommune. I 2006 satte Nord-Trøndelag Teater opp Rotmo-stykket Café Isogaisa, med undertittel Cabaret om Vømmøl og WTO, som ifølge Adressa var et politisk dokument om avfolkningstruede bygder. Teaterstykket var basert på en løs ramme omkring både gammelt og nytt Rotmo-materiale.
Dette tiåret markerte også Rotmos skjønnlitterære debut. I 2001 kom romanen «Sendebudet» (Aschehoug), en bok med tydelige samfunnskritiske og politiske undertoner.
Politikk
Politisk har Rotmo ofte blitt assosiert med den politiske venstresiden, men selv har han uttalt at han «aldri var medlem i AKP(m-l)» og at han oppfattet seg selv som «mer grønn enn rød». I senere intervjuer antyder Rotmo at han har skiftet mening i flere politiske spørsmål, og at han har et nyansert forhold til den radikale 70-tallsepoken.
I 2015 skapte Rotmo på nytt politisk debatt. I et intervju med Trønder-Avisa kom han med nye innspill til innvandringsdebatten i tråd med tidligere uttalelser som fulgte i kjølvannet av Trossetrua-prosjektet. I intervjuet beskrev Rotmo muslimer som «miljøforurensning i Europa». Flere aktører i norsk offentlighet reagerte på utspillet og Rotmo tok etter hvert selvkritikk for noen av uttalelsene.
Andre prosjekter
Rotmo har utmerket seg som en produktiv låtskriver og tekstforfatter. Dette har medført at han også har levert mye materiale til andre artister. Blant dem er Arnsteins, Konstablenes Maggaband, Eau De Vill, Bonzo Radio og Vømlingan. I tillegg figurerer en rekke Rotmo-komposisjoner på diverse samleplater. På begynnelsen av 80-tallet var han også med i den norske filmen Krypskyttere (Norsk Film, 1982), som omhandlet en gruppe militære som kommer i strid med lokalbefolkningen vedrørende et skytefelt.
Musikkutgivelser
Vømmøl Spellmannslag Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken Heimevernslaget Ola Uteligger Hans Rotmo soloplater Trossetrua Band Vømmølbasen og Porcelen band
Södermanlands län
Södermanlands län er et län i det midtre Sverige. Det grenser til Östergötlands län, Örebro län, Västmanlands län, Uppsala län og Stockholms län.
Administrasjon
Hovedoppgavene for lensadministrasjonen er å utføre de oppgavene gitt av Riksdagen og den svenske regjeringen, å koordinere og oppmuntre til økonomisk vekst i lenet, og å ivareta rettssikkerheten.
Cuzco
Cuzco, offisielt Cusco, er en by i Huatanay-dalen i Andes i det sørøstlige Peru. Byen ligger om lag 3400 moh. og har rundt 300 000 innbyggere. Navnet Cuzco (quechua Qosqo) betyr navle. Cuzco var hovedstaden og det kulturelle og religiøse sentrum i inkariket. Soltempelet Qurikancha var byggverket med størst politisk og religiøs verdi. Ifølge sagn var tempelet møtepunktet for de fire områdene av Tawantinsuyu.
Mange tror at byen ble formet med et omriss av en puma, der forsvarsverket Saksaywaman utgjorde hodet. Etter inkarikets fall i 1533, da den spanske conquistadoren Francisco Pizarro erobret Cuzco, fulgte en rask ombygging av byen. De gamle palassene og tempelet ble rasert, og kirker ble bygd. Flere bygg fra kolonitiden er tuftet på gamle bygg fra inkatiden, for eksempel ble kirken og klosteret Santo Domingo bygd på det gamle soltemplet Coricancha. Det er også fraktet steinblokker ned fra Sacsahuaman til gjenbruk i kirker.
Mia Caroline Risa Gomez
Mia Caroline Risa Gomez (født 21. desember 2005) er en norsk kunstløper som representerer Stavanger KK. Hun har norsk far og meksikansk mor.
Cuzco
Cuzco har i dag mye turisme på grunn av alle som kommer for å besøke Sør-Amerikas mest besøkte turistmål Machu Picchu. Sammen med Machu Picchu var Cuzco det første peruanske kulturminnet som ble satt på UNESCOs verdensarvliste allerede i 1983.
Mia Caroline Risa Gomez
Hun kom på 2.-plass i junior-NM 2020 og 2022. Hun vant senior-NM i 2023.
Åsane videregående skole
Åsane videregående skole (tidligere Åsane yrkesskole) er en fylkeskommunal videregående skole i Åsane bydel i Bergen. I tillegg underviser skolen på 4 fengselsavdelinger.
Cuzco
Koloniseringen
Cuzco stod på høyden av makten før borgerkrigen i inkariket brøt ut omkring år 1530. Befolkningen i byen og i omegnen støttet Huascar i kampen om makten i inkariket. Etter at Huascar tapte for generalene til broren Atahualpa, var byen hærtatt fram til Francisco Pizarro dukket opp.
Åsane videregående skole
Lønborg videregående skole ble innlemmet i Åsane videregående skole fra 2016, det videregående tilbudet ble samlet på Nyborg, mens avdelingen på Lønborg ble senter for helsefaglig voksenopplæring. Virksomheten ble samlokalisert i et nybygg ved Åsane Storsenter høsten 2020. Bygget inneholder også tannklinikk og nytt kommunalt kulturhus for Åsane bydel.
Mia Caroline Risa Gomez
Hun deltok i junior-VM i 2022 der hun endte på 37.-plass.
Cuzco
Koloniseringen
I februar til mars 1533 var tre spanjoler på et første kort besøk i byen i forbindelse med innsamling av løsepengeskatter for Atahualpa. De tre fikk den gangen tatt med seg de største gullskattene fra Coricancha. Først 15. november 1533 kom hovedstyrken av de spanske conquistadorene under ledelse av Francisco Pizarro til byen sammen med marionett-inkaen Manco Cápac II.
Åsane videregående skole
Skolen tilbyr yrkesfag med toppidrett i sommeridretter, i samarbeid med Olympiatoppen og Tertnes videregående skole.
Mia Caroline Risa Gomez
Under Santa Claus Cup i Budapest i november 2022 satte Gomez norsk rekord i både kortprogram, friløp og totalt med 163,04 poeng. Den tidligere norgesrekorden hadde Anne Line Gjersem på 158,39 poeng fra 2018. Poengsummen er innenfor ISUs VM-krav.
Åsane videregående skole
Skolen har et vidt internasjonalt samarbeid med yrkesfaglige kontaktskoler i Danmark, England, Estland, Frankrike, Irland, Litauen, Nederland, Tsjekkia, Tyskland og Østerrike.
Cuzco
Koloniseringen
Som i dag var det den gang en sentral, åpen plass midt i byen. Navnet på plassen var Aucaypata, i dag heter den Plaza de Armas i Cuzco. Omkring plassen lå byens flotteste palass. I kvartalet mot nordvest lå Casana, inka Pachacútecs palass. Casana ble brukt til festivaler og rommet fire tusen mennesker under tak. Pizarro valgte Casana som residens under oppholdet i 1533, og senere ble Casana gjort om til arkader og butikker. Bygningen som ble regnet som den flotteste, var Amaru Cancha, som lå på motsatt side av Aucaypata. Dette var inka Huayna Cápacs palass. Arkitekturen for Amaru Cancha har blitt godt skildret, her var det blant annet to høye, praktfulle tårn med sølvporter. Hernando Pizarro og Hernando de Soto delte Amaru Cancha seg imellom. I dag ligger Compañía-kirken mot Plaza de Armas på dette kvartalet. Opp mot den nordøstre siden av Aucaypata lå Suntur Huasi, et palass med en stor hall. Den østre delen av dette ble ombygd til hovedkatedralen i Cuzco. Rådhuset ble bygd der den vestre delen av Suntur Huasi lå.
Mia Caroline Risa Gomez
Hun deltok i EM i kunstløp 2023, der hun ble nr. 22.
Åsane videregående skole
Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2023-2024:
Hamar og Omland Bilruter
Hamar og Omland Bilruter (HOB) er et tidligere busselskap fra Hamar som ble grunnlagt den 1. januar 1950. Selskapet hadde konsesjon for person og godstrafikk i Hamar og kommunene rundt frem til selskapet ble overtatt i 1995.
Åsane videregående skole
Utdanningstilbud
Skolen har også fengselsundervinsing og voksenopplæring.
Cuzco
Koloniseringen
Mot det østlige hjørnet av Aucaypata lå Hatun Cancha og bak det igjen lå Inca Roca, i dag kjent som Hatunrumiyoc, «stor stein». Det som imponerte spanjolene mest ved bygningsarkitekturen, var murarbeidet. Det fantes ikke maken i Spania. I nordsiden av muren mot Hatunrumiyoc finnes fremdeles muren med den kjente tolvkantede steinen.
Pueblos Mágicos
Pueblos Mágicos («Magiske landsbyer») er et program under Mexicos turistdepartement (SECTUR), i samarbeid med andre statlige og kommunale etater, som ble starta i 2001 for å fremme turismen i landsbyer og mindre byer rundt om i landet. De magiske landsbyene er valgt ut på grunnlag av kulturrikdom, naturskjønnhet eller historisk betydning, og må tilby gode fasiliteter for turistene. Landsbyene som er med i programmet, får statlig støtte i form av markedsføring og økonomiske midler til opprustning og bevaring av turistattraksjonene og -fasilitetene.
Hamar og Omland Bilruter
Historie
HOB ble dannet som en følge av at Fylkesveistyret allerede i 1938 hadde begynt å arbeide med å sammenslutte bilrutene med ruter i Hamar. Til tross for et opphold på grunn av andre verdenskrig og motstand blant rutebileierne fattet Samferdselsnemnda i slutten av 1948 et vedtak om områdekonsesjon for person og godstrafikk i Hamar og omkringliggende kommuner. 11 rutebileiere dermed som et resultat besluttet seg om å stifte et nytt busselskap den 1. januar 1950 med konsesjon i områdene Hamar, Vang, Løten, Romedal, Stange, Furnes og deler av Ringsaker ved å utvide Mjøsa Bilruter A/S som var allerede sammenslått i 1947, med samtidige rutebilselskaper.
Pueblos Mágicos
Per 2012 har 55 landsbyer status som Pueblo Mágico, og skal gi de besøkende en «magisk» opplevelse. Flest magiske landsbyer har delstaten Michoacán, med fem. Bare tre delstater har ingen landsbyer med i programmet.
Hamar og Omland Bilruter
Historie
En noe blandet bussflåte på 31 busser oppsto, deriblant Norges første hekkmotorbuss, Sandbakkens «Panserbussen» fra 1936 som var tatt ut av tjeneste i 1952. Fra juni 1950 var samtidige buss farget med rød bunn med kremgul/gul overdel og svart belte i midten, selv etter en ny fargesetting var innført i 1983 vedvarte fargesettingen fram til de eldre bussene avregistreres. Allerede i begynnelsen startet HOB en ny bussrute som het Helgøya Rundt, og den første langruten mellom Hamar og Kongsvinger startet i juli 1950. Siden startet HOB bussruten mellom Hamar og Elverum i 1951. HOB satt seg i arbeid for å skape et rutenettverk til fjerntliggende beliggenheter, Hamar-Karlstad ruten var åpent i samarbeid med NSB Odalsruta og svenske GDG Biltrafikk og Hamar-Lillehammer ruten i samarbeid med A/L Lillehammer Ringsaker Bilruter var også åpnet, i året 1953.
Pueblos Mágicos
Mål
Programmets mål er:
Hamar og Omland Bilruter
Historie
Man hadde også bygget ut infrastrukturen for rutebilselskapet, Brumunddal Rutebilstasjon ble oppført på City-området i 1955. Selv om NSB hindret videre innsats på langrutebiltrafikken, blant annet ved å overta Hamar-Kongsvinger, fortsatte HOB med å utvide sitt rutenettverk fram til man hadde 45 strekninger innenfor Hedmark i 1959, da 3,5 millioner passasjerer var registrert om bord på bussene. Bussflåten besto av 45 busser med 1748 sitteplasser og 431 ståplasser. I februar 1960 fant en viktig milepæl i HOBs historie sted da den første DAF-bussen ble levert fra VBK i Horten, dette startet et langvarig kundeforhold med DAF/VBK og begynnelsen på en standardbussflåte. TB160-bussen vist seg svært allsidig og var dermed benyttet til de fleste bussruter.
Pueblos Mágicos
Mål
Programmet er også ment å skulle anerkjenne innsatsen til alle de som har klart å ta vare på den kulturelle og historiske rikdommen på hjemstedet sitt.
Åsane videregående skole
Utdanningstilbud
Studieretningen Restaurant- og matfag ble lagt ned høsten 2018.
Hamar og Omland Bilruter
Historie
I 1974 hadde HOB sin faste rutebilstasjon i Østre Torg i Hamar, men den flyttes ut til Vangsveien ved HOBs bussgarasje (siden 1952) hvor det var oppført en stor terminal med butikksenter på 37 000 kvadratmeter. HOB Butikksenter ble nedlagt og solgt til Aktuell A/S i 1976, men bybussvirksomheten tok seg opp mens bygderutene gikk ned i passasjerantall. I året 1976 var bussflåten hos HOB på 82 busser. HOB etter hvert tok for seg skoletransport og transport for funksjonshemmede, blant annet var buss bestilt med kapasitet for omstilling for å kunne ta rullestolbrukere, med en innredning som kan skiftes ved behov. Men i desember 1981 opplevd HOB at Rutebileiernes Standardiseringsaksjeselskap som hittil hadde ordnet med leveransene av DAF/VBK-bussene, ikke lenge vil fortsette virksomheten. Dette var slutten på standardbussflåtens ære, for VBK ble nedlagt i 1982 og de siste to buss som var bestilt, måtte bygges i Danmark.
Pueblos Mágicos
Kriterier og opptak
For å bli tatt opp i programmet, må landsbyen befinne seg maksimalt 200 kilometer eller to timers kjøring fra et større turistmål. Den må ha minst én viktig, symbolsk turistattraksjon som skiller den fra andre steder, i tillegg til et spekter av andre attraksjoner innen kategoriene arkitektur, emblematiske bygninger, fester og tradisjoner, håndverksprodukter og tradisjonelle matretter. Opptakssøknaden må inneholde planer for blant annet forvaltning av midlene, forskjønning av landsbyen, renovering og bevaring av turistattraksjonene, utvikling av turistnæringa i kommunen og, ikke minst, en utgreiing om hvilke faktorer det er som gjør stedet til et «magisk» turistmål.
Hamar og Omland Bilruter
Historie
HOB under slagordet «Vi har snudd bussen» søkte å fornye seg, med det meste synlige beviset i form av den nye fargesettingen som var hentet fra søsterselskapet Trio Tours i 1983. Dermed ble rutenettverket oppdelt i hovedruter, lokalruter og fjernruter for kommunene Hamar, Løten, Ringsaker, Stange og Vang. Det var lettere å ha fjernruter fordi NSB tillatt samarbeid mellom sine lokalbusselskaper som NSB Elverumsrutene og regionale busselskaper, en trekantkjøring mellom Hamar, Elverum og Kongsvinger var en realitet i 1986. Bare timer etter Mjøsbrua ble åpnet var direkteruten mellom Hamar og Gjøvik en del av HOB-rutene i november 1985. Men passasjertrafikken gikk nedover, og det var vanskelige å starte nye ruter som Obs!-ruten mellom Brumunddal og Obs kjøpesenter på Rudshøgda i 1988. Den nye ruten var ikke en suksess.