cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Øvrevoll Hosle Idrettslag
Nåværende spillerstall
''oppdatert 7. april 2023.''
Eli Sjursdotter
Handling
Under den store nordiske krig i 1719 har svenskene besatt Trøndelag. Under tilbaketoget over Tydalsfjellene fryser de fleste i hjel, men noen søker tilflukt i seterhyttene. Bøndene jager dem. Svenskehateren Sjur kommer på spor av Per Jönsa, som søker inn i en seterhytte, der Sjurs datter Eli holder til. Hun tar seg av den sårede Per, og det oppstår et kjærlighetsforhold mellom dem, som ikke faller i god jord hos hennes far.
Om filmen
Filmen hadde norsk premiere 31. oktober 1938 på Eldorado kino i Oslo.
Thomas à Kempis
Bakgrunn
Thomas ble født i byen Kempen, ca 25 km øst for Venlo i Nedre Rhinland, omkring år 1380. Hans etternavn var egentlig van Hemerken, som på brabantsk betyr «liten hammer». Faren John var smed, moren var skolelærer.
I 1392 fulgte Thomas sin bror, Jan, til Deventer i bispedømmet Utrecht, for å begynne på den respekterte latinskolen der. Mens han gikk på denne skolen møtte Thomas Brødrene av Felleslivet, tilhengere av Gerard Grootes Devotio moderna. Han gikk på skolen i Deventer fra 1392 til 1399.
Prest
Thomas ble presteviet i 1413 og valgt til sub-prior i klosteret i 1425 og i 1447. Meget av hans tid gikk med til å utdanne klosterets noviser.
Han tilskrives den vidt utbredte andaktsboken De imitatione Christi («Om Kristi etterfølgelse»), som må ha utkommet en gang mellom 1417 og 1428, trykket første gang i 1471; det er mulig han var selve forfatteren, men kanskje har han bare redigert den.
Nest etter Bibelen har intet oppbyggelig skrift vunnet større utbredelse enn denne formaningen om et tilbaketrukket i kjærlighet til Gud og nesten. Som sann etterfølgelse av Kristi eksempel anbefales et liv som munk og eneboer, selv om Kristus ikke levde slik. Skriftet leses også av protestanter, og inneholder angivelige visdomsord som: «Det er sannelig en elendighet å leve på jorden», «det er svært stort å leve i lydighet, å stå under en foresatt og ikke være sin egen herre...Uansett om du løper hit eller dit, du vil ikke finne noen ro uten i ydmyk underkastelse under den foresattes ledelse» og «vær ikke fortrolig med noen kvinne, men anbefal alle gode kvinner generelt til Gud».
Thomas døde i 1471 og ble opprinnelig begravet tett ved sydveggen til klosterkirkens kor, men hans levninger ble gravd opp og befinner seg nå som relikvier i Onze Lieve Vrouwe («Vår kjære frue») Tenhemelopneming-basilikaen i sentrum av Zwolle. Ved inngangen til gravlunden Begraafplaats Bergklooster (opprettet i 1399) i Zwolle står en sten reist til hans minne.
Herre (tettsted)
Herre ( fra norrønt: Herred) er et tettsted i Bamble kommune i Telemark som ligger på vestsiden av Frierfjorden, ca. fem kilometer sørvest for Porsgrunn by. Tettstedet har innbyggere per 1. januar.
Stedet
Stedet grenser til Skien og Drangedal kommuner på land og Porsgrunn til sjøs, mens kommunen forøvrig også grenser til Kragerø kommune på land og Larvik kommune i Vestfold til sjøs. Herres mest kjente steder er Kongens dam og Herre Kroa, som ligger ved den kommunale veiens ende. Lenger ned mot fylkesveien er det mer tettbygd, og bebyggelsen består hovedsakelig av eneboliger i byggefelt. Et av de største boligfeltene er Ringveien. Boligfeltet Uksodden er også en del av Herre.
De som bor på Herre jobber i stor grad ved petrokjemianleggene Hydro på Rafnes og Borealis på Rønningen/Tråk, i tillegg til Hydros anlegg i Porsgrunn. Disse er viktige og store arbeidsplasser for mennesker i grenlandsregionen.
Tettstedet har dannet seg der hvor Herrevassdraget munner ut i Frierfjorden, og er Norges eldste industristed siden 1497. Herre har aldri vært noe sted med verken utstrakt sjøfart eller landbruk, slik det ellers er i kommunen.
Industri
Herre har alltid vært et typisk industristed. Elva har ført til at tettstedet ble dannet ved at det har vært drift av sager og møller, stangjern- og spikerhamre, samt tømmerfløting. Stedet Herre tilhørte tidligere nonneklosteret på Gimsøy. Det ble ved reformasjonen i 1536 overført til kongen. Stedet har fortsatt stedsnavn som minner om dette, som for eksempel «Kongens dam».
Fra 1888 til 1978 var Bamble Aktiecellulose A/S, eller bare «fabrikken» på folkemunne, hjørnestensbedriften. Den sysselsatte godt over 200 mennesker og så godt som alle var lokale. Stedet bærer fortsatt preg av denne tiden, gjennom fundamenter etter selve fabrikken og i tillegg en rekke annen bygningsmasse; eksempelvis direktørboligene på Fjelly. (kommentar: De opprinnelige direktørboligene er revet og erstattet med et leilighetskompleks, og bygningsmassen fra fabrikken er for det meste forsvunnet. På den gamle fabrikk-tomten ligger idag bla. et eldresenter) kontorbygningen, «Houldergården», kaia, m.m.
Tidligere lå også sentrum nært til fabrikken, og da arbeidene med kirke skulle starte ble det påpekt at tomta som fabrikken hadde skjenket lå langt utenfor sentrum. Med årene flyttet sentrum seg naturlig og i dag ligger kirken midt i sentrum. Fabrikken betalte forøvrig 16 000 av totalbeløpet på kr 23 609. Fabrikkens disponent Jørgen Gløersen ble etter dette kirkeverge.
Plumpudding
Plumpudding (engelsk: Christmas pudding eller plum pudding; walisisk: pwdin Nadolig eller pwdin plwm) er en rett som er tradisjonell for første juledag i Storbritannia, Irland og enkelte land i Samveldet. Opprinnelig var ikke denne engelske retten noen søt rett.
Plumpudding er en kokt eller dampet pudding og inneholder tradisjonelt tørkede frukter (for eksempel rosiner), nøtter og ister (som fett fra kvegnyrer) – skjønt dette erstattes ofte med plantefett. Den stort sett mørke puddingen dynkes og gjennomtrekkes av brandy eller annen alkoholholdig drikke. I England kan oppskriftene variere ikke bare fra region til region, men også ofte fra familie til familie.
Tradisjonelt ble plumpudding kokt i en puddingduk, som av størrelse og konsistens kan sammenlignes med en stor tøyserviett. Fra senest begynnelsen av 1900-tallet ble duken for det meste fortrengt av koking i puddingform. Puddingen tilberedes noen uker før jul. Når puddingen tas ut av sin form / duken for spising blir den gjerne igjen overøst med brandy og så flambert. Den spises gjerne med tilbehørene brandy butter eller custard.
Historie
Puddingen var kjent senest siden 1400-tallet. Til tross for den engelske betegnelsen plum pudding inngår ikke plommer i retten. Tidligere var plum et fellesbegrep på engelsk som like gjerne kunne omfatte rosiner og andre tørkede frukter. Puddingen var til å begynne med ikke særskilt tilknyttet julefeiringen. Den går tilbake til en rett ved navn plum pottage, som bestod av småskårede stykker av okse- eller lammekjøtt, løk, tørkede frukter, fortykket med brødsmuler og forfinet med krydder og vin. Konsistensen var tyktflytende. Det dreide seg ikke om noen etterrett, men tvert i mot om måltidets første rett. Fra 1500-tallet begynte man å benytte rosiner, og kjøttet ble gradvis erstattet med fett. Plum pudding ble til en festrett som ble servert til allehelgensdag, jul og nyttårsaften. Rundt 1670 ble den omtalt som Christmas pottage. En enklere variant het plum duff og var en hverdagsrett.
Under Oliver Cromwells puritanske regime ble denne puddingen offisielt forbudt som julerett.
Vår tids versjon av plumpudding fant sin form for det meste på 1800-tallet. Vanlige ingredienser er storfefett, sukker, rosiner, brødsmuler, egg, krydder og alkohol, delvis også mel, appelsin- eller sitronskall, revne gulrøtter eller epler og mandler. Etter koking er puddingen angivelig holdbar i inntil ett år.
På flyplasser har det til tider vært problemer med britiske reisende som har hatt med plumpudding som håndbagasje, da denne har tilnærmet lik signatur i gjennomlysningsapparatene for bagasje som det sprengstoff har.
Respirator
En respirator er et apparat som sørger for å holde et menneske i live ved hjelp av mekanisk ventilering. Det finnes to hovedtyper: overtrykksrespiratorer og undertrykksrespiratorer. Den mest vanlige er overtrykksrespiratoren. Den funksjonerer ved at innåndingsgassen (renset luft og eventuelt medisinsk oksygen under trykk) blåses inn i pasientens lunger, vanligvis gjennom plastrør, samtidig som karbondioksidholdig luft i lungene tappes ut.
Respirasjon betyr utveksling av oksygen og karbondioksid over en permeabel membran, altså mellom atmosfæren og lungene. Begrepet respirator er ganske misvisende for den funksjon denne maskinen har. Respiratoren utfører ikke gassutveksling for lungene, slik en hjerte-lunge-maskin gjør. Den utfører derimot gasstransport inn og ut av luftveiene, med andre ord ventilasjon. Det ville være mest korrekt å kalle maskinen en ventilator (brukes på amerikansk engelsk), men respirator er likevel begrepet i praksis.
Historie
Prinsippet med kunstig ventilasjon ble kjent så tidlig som på 1500-tallet (beskrevet av A. Wesle Vedalius i år 1543). Det er først i det 20. århundre at metoden for alvor er tatt i bruk i behandling av pasienten med respirasjonsvikt. Bruken av respiratorer kan spores tilbake til 1920. Da benyttet man undertrykksrespiratorer eller jernlunge. Pasienten ble da lagt i en jerntank uten endotrakealtube og ved hjelp av undertrykk hjalp man pasienten med å puste.
Utenfor operasjonsstuene ble denne metoden benyttet i flere tiår fremover. Før andre verdenskrig ble overtrykksventilasjon brukt i forbindelse med anestesi på operasjonsstuene. Etter verdenskrigen ble intuberingsteknikkene forbedret, og man tok i bruk overtrykksventilasjon også utenfor operasjonsstuene.
Høsten 1952 ble København rammet av en alvorlig polioepidemi. Dødeligheten var 90 %, selv om man benyttet jernlunger i behandlingen av disse pasientene. De fleste pasientene som fikk poliomyelitt som hemmet respirasjonen var tenåringer. På Blegdams hospital i København, som var mottakssykehus for poliorammede i Københavnområdet, stod man maktesløs. Legene på dette sykehuset, med anestesilege Bjørn Ibsen i spissen, begynte etter hvert å forstå at pasientene døde som følge av CO2-narkose og ikke virusinfeksjonen. Sjefen for det kliniske laboratoriet ved sykehuset fant ut at antagelsen var riktig. Etter hvert ble pasientene trakeotomert med cuffet tube og håndventilert med bag. Dødeligheten falt fra 90 % til 25 % i løpet av noen uker. Da epidemien var på sitt verste, ble 70 pasienter håndventilert samtidig på dette sykehuset. For å klare dette, engasjerte man medisin- og tannlegestudenter for å håndventilere på skift.
Håndventilasjon er siden blitt erstattet av volumstyrte ventilatorer, som ble utviklet av den svenske oppfinneren Carl Gunnar Engström i 1950.
Ny og gammel teknologi
I Norge er de mest brukte respiratorer til voksne blitt produsert av Siemens, Engstrøm og Dräger. Selv om mange intensivavdelinger i Norge fortsatt har den generasjonen av respiratorer som ble produsert på 1970-tallet, er man nå i ferd med å skifte ut disse med ny teknologi.
Wolfgang Stark
Wolfgang Stark (født 20. november 1969 i Landshut) er en tysk fotballdommer.
Han er FIFA-dommer, og har dømt over 30 kamper kamper i Mesterligaen og syv kamper i UEFA-cupen. Han har aldri dømt i VM eller EM, men han er en av 38 kandidater til å dømme i verdensmesterskapet i fotball 2014 i Brasil.
Valle (tettsted)
Valle er et tettsted og administrasjonssenter i Valle kommune i Setesdal i Agder, ca. 160 kilometer nord for Kristiansand.
Topografi
Valle har en karakteristisk topografi. Stedet ligger i ei gryte i dalen med fjell i alle retninger. Elva Otra renner i den vestlige delen av bygda. På vestsiden stiger det bratte Nomelandsfjellet opp fra dalbunnen. Her er det populære klatreruter. Østsiden av bygda har jordbruksområder med skogkledde åser.
Otra deler Valle i en vestside og en østside. På vestsiden ligger gårdene Bø, Åmli, Berg, Steinsland, Haugen, Nomeland og Øyne. På østsiden ligger Kveste, Tveiten, Brottveit, Harstad, Viki, Åkre, Kyrvestad, Prestegården, Kjelleberg, Sagneskar, Nordibø, Jore, Tveitebø, Myrum, Espetveit og Homme.
Næringsliv
Valle er administrasjonssenter for kommunen. Kommunens rådhus, helsehus, aldershjem, bibliotek og ungdomsskole er plassert her. Setesdal Regionråds administrasjon er lokalisert til Valle. Det samme er administrasjonen for Setesdal Vesthei - Ryfylkeheiane Landskapsvernområde. Aust-Agder fylke har en videregående skole med linje for sølvsmedutdanning her. Bykle og Valle lensmannskontor holder også til i Valle. Soknepresten i Valle prestegjeld, som omfatter Bykle og Valle bor her; Valle kirke (Aust-Agder) er hovedkirke i prestegjeldet. Joker og Coop har butikker i Valle, Esso har en bensinstasjon. Ellers finnes Setesdal Husflidsentral, Valle blomar og gåver og sølvsmedbutikken Hasla Setesdalssylv. Valle Sparebank er en selvstendig sparebank tilsluttet Eika-gruppen. Valle Radio har studio i Valle. Valle var tidligere et populært reisemål for kunstmalere og tidlig på 1900-tallet var det tre hoteller i bygda. Nå er Valle motell, Bergtun hotell (sommerdrift), Tveiten camping og Steinsland camping aktuelle overnattingssteder i Valle. Tveitetunet museum er en spesiell attraksjon. Den gamle lensmannsgården ligger oppe i åsen over Valle med fin utsikt over stedet. Fra skoleområdet fører en idyllisk tursti, Kvernhusstien, opp til tunet.
Utdanning
Foruten grunnskole har Valle den videregående skole avdelingen Avdeling Valle, som er en del av Setesdal vidaregåande skule. Skolen har det landsdekkende utdanningstilbudet Vg2 Design og gullsmed håndverk og Vg3 Gullsmedfag med internasjonal utveksling, og Valle huser dermed gullsmedelever fra hele Norge samt utlandet.
Offentlig kommunikasjon
Setesdal bilruter har rute til og fra Evje og Kristiansand to ganger daglig. Valle har gratis trådløs IP sone i sentrum.
Idrett
Valle Idrottslag organiserer idretten i hele kommunen. Laget har i noen sesonger hatt et A-lag i fotball. Indre Agder Futsal spiller innendørsfotball og vant NM i 2005 med flere spillere fra Valle. Ellers er det stor aktivitet innen skiidrett, særlig langrenn. Sammen med Sirdal Idrettslag arrangerer klubben et av Norges største turrenn, Sesilåmi. Turmarsjen Bispevegmarsjen fra Fyresdal til Valle har også vært populær. Etter at Valle tettsted fikk idrettshall har breddeidretten blomstret.
Menigheter
Foruten statskirken har det vært en luthersk frikirke med en viss aktivitet tidligere. Kirkebygget ligger midt i sentrum, men aktiviteten her har blitt mindre.
Elverød holdeplass
Elverød holdeplass var en jernbaneholdeplass på Østfoldbanens (østre linje). Elverød ligger i Hobøl i Indre Østfold kommune. Holdeplassen ble åpnet i 1932, men er ikke lenger i bruk. Fra Elverød holdeplass til Oslo S er det 40,170 km.
Olav R. Øyehaug
Olav Røyrhus Øyehaug (født 12. juli 1977) er norsk forfatter opprinnelig fra Ørsta på Sunnmøre, nå bosatt i Bergen sammen med sine kone Cesilie Holck (forfatter). I tillegg til sine to bokutgivelser på nynorsk, komponerer Øyehaug filmmusikk og spiller i bandet The Kanossa Gang. Nylig lagde han musikken til filmen Med øye for diktet (2008) som handler om Olav H. Hauge.
Liste over keltiske stammer
Liste over keltiske stammer omfatter folkestammer i bronsealderens og jernalderens Europa som kan knyttes sammen ved at de snakket et felles språk, keltisk (selv om de var store regionale forskjeller og at ettertidens kunnskap er sparsommelig), og med angivelse av deres kjerneområde ut fra moderne geografiske navn. Listen nedenfor er ufullstendig.
Eksterne lenker
Nations bretonnes de Bretagne insulaire préromaine
Erik og Kriss
Erik og Kriss er en norsk popgruppe bestående av Erik Mortvedt og Kristoffer Tømmerbakke. Duoen slo gjennom via Internett med låten «Bærumsgrammatikk» i 2004 og videre med «Putt diamanter opp» i 2006. I 2007 slapp de sitt første album, Gull og grønne skoger, og fulgte opp i januar 2008 med albumet Verden vil bedras. Karrieren utviklet seg ytterligere i etterkant av sistnevnte album, først gjennom singelen «Dra tilbake» som utkom i slutten av 2007, og videre med «Det e'kke meg det er deg» mot midten av 2008. Platesalg, flere låter på mange av Norges radiostasjoner og hyppige konsertopptredener førte til at duoen i første halvår av 2008 utviklet seg til å bli regnet blant Norges mest populære artister innen rap og hiphop. I 2011 slo de til med låter som «Ølbriller», «Etter regnet» og «Lighter».
Historie
Erik og Kriss begynte sitt musikalske samarbeid da de i forkant av egen russetid laget låten «Legenden» i 2002 til sin egen russebuss med samme navn, og gjorde den tilgjengelig på bussmedlemmenes ad hoc-hjemmeside. Etter at bussen fikk bred mediedekning og utmerket seg blant russen gjennom å vinne prisen «Årets Lydbuss» ved landstreffet i Stavanger, samt «Årets buss» på Eikeli videregående skole dette året, begynte de aktivt å produsere låter som ble gjort tilgjengelige via duoens egne hjemmeside. I løpet av kort tid maktet de å bli forholdsvis kjent på Internett og blant den yngre garde i hjemkommunen Bærum. Fra å lage musikk på barnerommet, tok de deretter steget opp til et mer profesjonelt nivå etter at Kriss inngikk et samarbeid med musikkprodusenten Svein E. Fjellstad og startet studioet og produksjonsselskapet Brickwall Studio Productions.
Duoen inngikk en avtale med bookingbyrået Artistpartner i starten av 2006, som tar seg av dokumentarbeid, behandler henvendelser og setter opp gruppens fullstendige konsert- og reiseplaner. Dette økte antallet konsertopptredener betraktelig. Sommeren 2006 nådde gruppen sitt store mål, da de signerte en kontrakt med plateselskapet MTG Music. Arbeidet med et debutalbum begynte umiddelbart etter kontraktsinngåelsen. I januar 2007 hadde det blitt registrert over 250 000 nedlastninger fra hjemmesiden, og siden første platelansering har gruppen hatt en lang rekke konserter, ofte med flere store musikkpersonligheter. Totalt hadde duoen over 100 konsertopptredener i 2007.
De debuterte med sitt første album Gull og grønne skoger den 12. mars 2007. Albumet ble mottatt med varierende anmeldelser i norske aviser, men solgte bra første uken. Resultatet ble en 29.-plass på VG-lista og 9.-plass på listen over norske artister. Releasekonsert ble avholdt på Parkteatret den 15. mars 2007.
Duoen kom ut med oppfølgeralbumet Verden vil bedras den 14. januar 2008, mindre enn ett år etter første platelansering. I likhet med debutalbumet Gull og grønne skoger fikk det blandet kritikk; Dagbladet gav terningkast 2, mens Aftenbladet gav terningkast 5 og kalte dem «Treffsikre rappere». Gratisavisen Natt & Dag derimot ga albumet totalslakt. Releasekonsert ble avholdt for fullt hus på Rockefeller den 19. januar 2008.
Tekster
I nyere tid, etter at gruppen inngikk en avtale med plateselskapet MTG, har tekstene til Erik og Kriss vært preget av en mer seriøs undertone. Tematikken er mer mangfoldig; rusmiddelbruk, mobbing og medienes evinnelige skremselspropaganda er blant temaene som benyttes i tekstene.
Duoens livsfilosofi er at «det glade hjertet lever lengst», hvilket er både tema og sangtittel for siste låt på albumet Gull og Grønne Skoger.
Lydproduksjon
Lydsporene produseres hovedsakelig av Kriss, som med sin erfaring fra Noroff og hjemmestudio har blitt en anerkjent produsent innen sjangeren. Begge albumene er produsert i Brickwall Studio Productions, mens de tidligere låtene ble spilt inn i Kriss' personlige hjemmestudio.
Musikken til Erik og Kriss har en gjennomgående lystig tone – en stil de har beholdt siden starten – og forsøker å spre det glade budskap gjennom sine sanger. Likevel har de berørt flere mer alvorlige eller dystre temaer på sine to plater.
Ved enkelte anledninger har eksterne produsenter blitt benyttet. Mest kjent er «Alis» fra Klovner i kamp og Andyboy, som produserte henholdsvis låtene «Lille Norge» og «Kvinne».
Andre aktiviteter
I mai 2008 var Erik og Kriss med på en ukes surfetur til «La Point surfcamp» i Portugal med TV-kanalen The Voice TV. Turen ble filmet i stor grad og sendt på kanalen i ettertid.
Den 3. april 2009 dukket duoen opp på det norske talkshowet Senkveld med Thomas og Harald, hvor de deltok i Senkveld-duellen og fremførte låten «Pol til pol» sammen med Harald Rønneberg på Telenor Arena. Låten gikk rett inn på VG-lista. Høsten 2009 var de også med på «Camp Senkveld», hvor Erik ble tapende finalist på laget til Thomas Numme.
Marit Moum Aune
Marit Moum Aune (født 1964) er en norsk sceneinstruktør som har hatt oppdrag ved en rekke norske teater, samt produksjoner i NRK.
Aune startet sin profesjonelle teaterkarriere som daglig leder av Teaterhuset Avant Garden i Trondheim i 1984-1986, 20 år gammel. Etter noen år som instruktør i Studentersamfundets Interne Teater, debuterte hun profesjonelt i 1989. Aune har arbeidet innen flere fag, fra opera til standup. Men det er innen det dramatiske teaterfaget hun markert seg tydeligst. Hun har arbeidet ved flere norske teater, deriblant Det norske teatret hvor hun hadde instruksjon på Det e hardt å være mainn, Snart kjem tid, Bør Børson jr., Antons Villfaring og Få meg på, for faen!, ved Nationaltheatret med Genanse og verdighet, Mikromani, Pippi Langstrømpe, ved Riksteatret med Brakar og Johanna, Glassmenasjeriet, Gengangere, Nåde, Kardemomme by, Leve posthornet!, ved Rogaland Teater med Ringdans, Jeg er stygg!, Absolutt Bibel, Skyfri Himmel, og ved Trøndelag Teater med En Rød Tråd, Floden, Freedom, An-Magritt, Kulde. Hun har også hatt regien på Spelet om Heilag Olav 2012–2015, Elden 2007-2011 og Stolt, hvit og vanskelig og Redd mann roper av og med Otto Jespersen. Hun fikk Heddaprisen 2001 i åpen klasse for idé, konsept og dramatisering av Genanse og verdighet og Skandinavisk Nasjonalteaterpris for samme oppsetning.
Hun har også arbeidet som produsent i NRK P3, regissør i Radioteatret, samt vært tekstforfatter og dramaturg ved Det Åpne Teater. Gjennom sitt mangeårige arbeid med danseren Ingrid Lorentzen har hun laget flere danseforestillinger og iscenesatt opera. Aune fikk sin debut som ballettregissør med Ghosts for Den Norske Opera & Ballett i 2014.
I 2009 debuterte hun som TV-regissør med miniserien Harry & Charles. Hun har senere regissert første sesong av Kampen for tilværelsen (2014) og Made in Oslo (2022), alle for NRK. Hun ble nominert til Gullruten 2010 i klassen beste regi enkamera for Harry & Charles og til Gullruten 2023 i klassen beste regi TV-drama for Made in Oslo.
Ordovikere
Ordovikene var en keltisk stamme som levde på De britiske øyer før romernes erobring. Deres hovedområde var i dagens Wales, mellom silurene i sør og decangelerne i nord. De ble beseiret av den romerske guvernøren Gnaeus Julius Agricola i et felttog i årene 77 og 78.
De livnærte seg på jordbruk og sauehold, men hadde også en sterk militær tradisjon og levde i befestede bosetninger og fort anlagt på åsrygger. Deres motstand mot romerne ble for det meste styrt av Caratacus, som hadde gått i eksil hos ordovikene etter at hans egen stamme var blitt slått i slaget ved Medway i 43. Han ble krigsherre hos ordovikene og silurene og ble regnet som samfunnsfiende av romerne. Han ble beseiret i slaget ved Caer Caradock i 50 av romerske styrker under Publius Ostorius Scapula. Man antar at ordovikene led store tap i slaget, da de etter dette ikke lenger utgjorde en større militær trussel.
I 70-årene gjorde de opprør mot den romerske okkupasjonen og knuste en kavaleriskvadron. Dette førte til en skarp reaksjon fra Agricola, som ifølge Tacitus utslettet hele stammen. Dette ser ut til å være korrekt, da det etter dette ikke finnes nye referanser til ordovikene. Eventuelle overlevende kan ha blitt opptatt i andre stammer, slik Caratacus hadde blitt tidligere.
Andre betydninger
I 1879 ga geologen Charles Lapworth navnet den ordovikiske periode til en geologisk periode, ettersom hans forskning var basert på steiner funnet i stammens kjerneområde.
Kilder
[[Kategori
Panettone
Kaken har vanligvis kuppelform, og blir gjerne 30 cm høy. Panettone består av en myk og ufullstendig bakt deig, med kandiserte frukter og tørkede druer. Den serveres i skiver.
De mest kjente panettoneprodusentene er firmaene Motta, Alemagna og Le Tre Marie; tidlig på 1900-tallet ble navnet Motta nærmest ensbetydende med Panettone.
En av legendene knyttet til kakens tilblivelse handler om bakerlærlingen Antonio i Milano. Han laget kaken til en ung dame han var forelsket i. Men snart ville alle ha Antonius' brød: Pane di Antonio.
Worcester bispedømme (England)
Worcester bispedømme er et av Den engelske kirkes bispedømmer. Setet er Worcester med Worcesterkatedralen.
Bispedømmet ble opprettet omkring 679 av Theodore av Canterbury.
Utilgjengelighetspol
Utilgjengelighetspol er det geografiske punkt som ligger lenger unna kysten enn noe annet sted på det omkringliggende kontinentet eller havet. Begrepet er en geografisk konstruksjon, ikke et egentlig fysisk fenomen, og er av interesse først og fremst for eventyrere.
Den nordlige utilgjenglighetspolen
Den nordlige utilgjenglighetspolen i pakkisen i Nordishavet er det punktet som ligger lengst unna noen av de omkringliggende landmassene. Den ligger 661 kilometer unna Nordpolen, 1453 km nord for Barrow i Alaska og like langt fra Ellesmereøya som Frans Josefs land, 1094 km. Den ble første nådd av Hubert Wilkins i 1927 med fly. Wally Herbert var det første mennesket som tok seg til den nordlige utilgjenglighetspolen over isen, da han ankom med hundesleder i 1968.
Fordi isen er i konstant bevegelse, kan ikke punktet markeres med en permanent struktur.
Den sørlige utilgjengelighetspolen
Den sørlige utilgjengelighetspolen er det punktet på det antarktiske kontinent som ligger lengst unna Sørishavet. En rekke forskjellige koordinater har blitt angitt for dette punktet. Uoverensstemmelsene skyldes hovedsakelig måten kystlinjen defineres og måles på. Den sørlige utilgjengelighetspolen refererer vanligvis til punktet der Sovjetunionen etablerte en forskningsstasjon i 1958, med koordinater (noen kilder oppgir koorinatene  ). Dette er 878 km fra Sørpolen og 3718 moh. Ved bruk av andre kriterier, lokaliserer Scott Polar Research Institute den sørlige utilgjengelighetspolen ved, mens British Antarctic Survey har beregnet seg fram til.
Den sørlige utilgjengelighetspolen er mye mer avsidesliggende og utilgjengelig enn den geografiske sørpolen. Den 14. desember 1958 etablerte en sovjetisk ekspedisjon en midlertidig forskningsstasjon ved i forbindelse med Det internasjonale geofysiske år. En annen sovjetisk gruppe besøkte stedet i 1967. Fremdeles står en bygning igjen på stedet, markert med en byste av Vladimir Lenin med ansiktet vendt mot Moskva. Stedet er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis, og er vernet av bestemmelse som er gitt i Antarktistraktaten.
Norges utilgjengelighetspol til lands
Den plass som ligger lengst fra havet i Norge ligger ved svenskegrensen 213 km fra havet 15 km sørøst fra Engerdal tettsted.
Den plass som ligger lengst fra en vei i Norge (unntatt Svalbard) er en plass ved Čivttasmaroaivi i Øvre Anárjohka nasjonalpark, som er 43 kilometer fra noen vei.
MS «Granvin»
MS «Granvin» er en lokalrutebåt og et fredet veteranskip. I perioden 1931–1968 var «Granvin» en lokalrutebåt tilhørende Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. Båten gikk i vanlig fart til 1987. «Granvin» ble fredet av Riksantikvaren i 2011.
Lokalrutefart i Hardanger
Den 21. februar 1933 gikk Granvin kom ut av kurs og gikk på grunn på Tjuvahomen nord for Øystese. Den ble liggende delvis under vann, men ble berget av Hercules. Granvin var da på vei fra Hardanger til Bergen og det var kraftig snøvær da grunnstøtingen skjedde. Bergingen gikk relativt lett og båten fikk små skader.
I 1968 ble MS «Granvin» solgt til Olav Linga på Folkedal i Granvin og leid tilbake til HSD for fortsatt bruk i lokalruten mellom Granvin og Ulvik og mellom Granvin og Odda. Den ble noe bygget om, blant annet ble salongen forann fjernet til fordel for et større lasterom og masten ble flyttet forover. Granvin fikk ny motor, 3syl 2tev Wichmann 3ACA 300bhk.
På grunn av veiutbygging og åpningen av Vallaviktunnelen ble ruten mellom Granvin og Ulvik lagt ned. MS «Granvin» gikk siste turen rundt Oksenhalvøya 30. april 1987.
Veteranskip
I mars 1988 kjøpte Veteranskipslaget Fjordabåten MS «Granvin» med tanke på bevaring som veteranbåt. Kjøpesummen var 800.000 kroner. Vinteren 1988/89 ble MS «Granvin» delvis restaurert, masten ble flyttet tilbake, og skorsteinen ble tilbakeført lik den originale. Salongen og lugarene foran i skipet ble også tilbakeført. Etter ombyggingen fikk MS «Granvin» passasjersertifikat på 100 passasjerer. Etter dette har MS «Granvin» gått i oppdrag som veteranbåt i Vestland og deltatt på kulturarrangement og stevner langs Vestlandskysten, i Oslo, Gøteborg og i København. Båten drives i dag på dugnadsbasis.
I 1995 fikk MS «Granvin» status som verneverdig fartøy av Riksantikvaren, og den 27. oktober 2011 ble «Granvin» fredet av Riksantikvaren.
Veselin Topalov
Veselin Topalov (født 15. mars 1975 i Ruse) er en bulgarsk sjakkspiller. Han toppet FIDEs ratingliste per september 2009 med en FIDE-rating på 2813. I 2005 vant han FIDE-verdensmesterskapet og ble dermed offisiell verdensmester, en tittel han tapte i «gjenforeningsmatchen» mot Vladimir Kramnik i 2006. I mai 2010 tapte Topalov VM-finalen mot Viswanathan Anand med sifrene 5,5-6,5.
Topalov har vært kaptein på det bulgarske sjakklandslaget siden 1994. Under sjakkolympiaden i 1994 i Moskva slo han Garri Kasparov (se under), og førte Bulgaria til en fjerdeplass. Han har vunnet flere store turneringer, og under FIDEs verdensmesterskap i New Delhi i 2000 kom han til kvartfinalen.
Topalov-Kasparov, Moskva-olympiaden 1994
Axel Johansson
Axel Allan Johansson Jungeröd (født Axel Allan Johansson; 23. mai 1910 i Karlstad, død 20. mai 1983 samme sted) var en svensk skøyteløper som representerte hjemlandet og klubbene Mariehovs IF og senere IF Göta.
Hanna Schygulla
Hanna Schygulla (født 25. desember 1943 i Königshütte i Oberschlesien) er en tysk skuespillerinne. Hun er en av tysk films fremste kvinnelige skuespillere siden 1970-tallet, og spilte i en rekke filmer av Rainer Werner Fassbinder.
Fylkesvei 710
Historikk
Da betegnelsa riksvei ble innført i Norge, fikk veien fra RV50 på Stjørdalshalsen til Kopperå stasjon i Meråker nr. RV710. Den nye mellomriksveien som ble åpna i 1958 og gikk helt til riksgrensa på Storlien fikk deretter samme nr. Den vegstrekninga fikk nr. E75 i 1965. Fra 1965 ble veien Krinsvatnet– Orkanger betegnet Rv710.
1980 gikk veien i Ørland ikke fra Brekstad, men fra Beian, i Agdenes ikke fra Valset, men fra Mølnbukt.
Hanna Schygulla
Karriere
Under skuespillundervisningen ble hun kjent med Fassbinder, som i september 1967 rekrutterte henne til sitt teater. Der spilte hun i en rekke oppsetninger. Hun fikk også flere små filmroller. I april 1969 gav Fassbinder henne en viktig rolle i Kjærligheten er kaldere enn døden. Fra da av og frem til 1972 spilte Schygulla med ett unntak i alle Fassbinders filmer og samtidig i mange av hans teaterstykker. Etter 1974 løsnet hun båndene til Fassbinder og spilte i filmer av andre regissører. Hun deltok også på teaterturnéer og hadde roller i klassiske teaterstykker som Rose Bernd. I 1978 innledet hun et nytt samarbeid med Fassbinder, da hun fikk hovedrollen i Maria Brauns ekteskap.
I 1980 spilte hun hovedrollen i Lili Marleen. Hun spilte senere også i franske, italienske og amerikanske filmer. Fra 1990-tallet ble hun også kjent som chansonsangerinne. Hun har bodd i Paris siden 1981.
Fylkesvei 710
Historikk
2. oktober 2015 ble strekningen mellom Gjølme og Orkanger del av E39.
27. desember 2018 ble Brekstad nye fergekai tatt i bruk.
Arveavgift
Arveavgift er en skatt som i utgangspunktet ilegges all arv og alle gaver. Det er ikke ordinær inntektsskatt på arv og gaver, og arveavgiften kan ses på som en erstatning for dette. I Norge er det, fra og med 2014, ingen arveavgift.
Arveavgiften kan også begrunnes med fordelingshensyn. En som mottar arv, blir tilført verdier og vil dermed få større formue. Det er de med høyest inntekt og høyest formue som mottar mest arv og gaver, og som betaler mest arveavgift. Arveavgiften bidrar til jevnere formuesfordeling i samfunnet. En beslektet begrunnelse for arveavgiften ligger i skatteevneprinsippet. Dette innebærer at skattebelastningen skal fordeles ut fra den evne skattyterne har til å bære sin del av skattebyrden. En som mottar større verdier gjennom arv, vil ha evne til å betale arveavgift. Mye arv er svært likvid, og arvet, fast eiendom kan det som regel reises kontante midler på ved salg, belåning eller utleie.
Ulike skatter påvirker folks beslutninger om å jobbe, spare, investere, med videre. Innkreving av skatt for å skaffe rom for fellesgoder medfører derfor også kostnader for samfunnet. Det er derfor generelt bedre med lave satser på flere og brede skattegrunnlag enn høye satser på færre og smale skattegrunnlag. Arveavgiften kan derfor begrense de samlede kostnadene ved skattlegging fordi alternative skatter kan ha mer uheldige virkninger for økonomiens virkemåte enn arveavgiften.
Gjeldende praksis
Erna Solbergs regjering, bestående av partiene Høyre og FrP, avskaffet arveavgiften i sitt første statsbudsjett (for året 2014). Det finnes dermed ikke noen arveavgift i Norge per nå, men det er fortsatt rom for gjeninnføring i lovverket dersom en ny regjering i fremtiden ville ønske det.
Historikk
Arveavgift ble innført i Danmark-Norge ved forordning av 12. september 1792. Forordningen fastsatte 4 % avgift på arv til andre enn ektefelle, livsarvinger og foreldre. Også arvelaters søsken var i visse tilfelle fritatt. Bo på under 100 riksdaler (320 kroner) var fritatt for avgift.
Forordningen av 1792 ble opphevet ved lov om avgift av arv av 20. mai 1899 som igjen ble avløst av lov av 8. april 1905, som gjaldt fram til den nåværende arveavgiftsloven trådte i kraft den 1. januar 1965. Før loven av 1899 var en overveiende del av reglene ulovfestet praksis uten hjemmel i forordningen av 1792. Det ble derfor gitt nye og mer tidsmessige bestemmelser. Loven av 1905 var i stor grad en videreføring av 1899-loven.
På 1800-tallet var gaver ikke omfattet av avgiftsplikten, og arv til livsarvinger falt stort sett utenfor. Avgiftssatsene var lave. På begynnelsen av 1900-tallet ble livsarvingene trukket inn under avgiftsplikten, og arveforskudd ble gjort avgiftspliktig; noe senere ble også gaver som ikke hadde karakter av arveforskudd, avgiftspliktig. I mellomkrigstiden ble avgiftssatsene økt betydelig, og det ble en til dels betydelig forskjell mellom grupper av arvinger. I perioden fra 1940 til gjeldende lov trådte i kraft i 1965, var avgiftssatsene på sitt høyeste. Høyeste avgiftssats for barn var 35 %, for barnebarn 45 %, for testamentsarvinger 50 % og for slektsarv til fjerne slektninger 60 %. Satsene ble i det vesentlige videreført under den nye loven, men ved de senere endringer ble avgiftssatsene etter hvert lavere og forskjellen mellom gruppene redusert. I dag er det bare to grupper arvinger, og forskjellen i satsstruktur mellom gruppene er ikke stor.
Arveavgiften utgjorde i 2011 1,605 milliarder kroner i inntekter til staten.
Sverige
Arve- og gaveskatten i Sverige ble avviklet ved utgangen av 2004.
Storbritannia
I Storbritannia er ikke arveavgiften en skatt som betales av den enkelte mottaker, basert på fribeløp osv. Arveavgiften er der en boavgift som pålegges alle dødsbo over en viss størrelse. Dermed er det ikke i Storbritannia mulig å spekulere i arveavgift ved å gi arvefrafall til barn og barnebarn.
Storbritannia har en fast «Inheritance Tax» på 40% av all arv (inkl eiendom) som overskrider £325,000.
Barbara Bel Geddes
Barbara Bel Geddes (født 31. oktober 1922 i New York City, død 8. august 2005) var en amerikansk skuespiller, artist og forfatter av to barnebøker.
Hun er best kjent for sin rolle i TV-drama-serien Dallas der hun spilte rollen som matriark Eleanor Ewing. Bel Geddes spilte også i den opprinnelige Broadway-produksjonen av Cat On A Hot Tin Roof i rollen som Maggie og hun opptrådte også i Alfred Hitchcocks film Vertigo fra 1958. Bel Geddes ble tildelt flere utmerkelser og nominasjoner for sine prestasjoner som skuespiller. Bel Geddes var forfatter av to barnebøker og skaperen av en rekke nye gratulasjonskort. Hun var gift to ganger, mor til de to døtrene Susan og Betsy, og døde av lungekreft, den 8. august 2005, i en alder av 83 år.
I 1993 ble Bel Geddes valgt inn i American Theatre Hall of Fame som ligger i Gershwin Theatre i New York City. I mars 1983 gjennomgikk Bel Geddes en firedobbel by-pass hjertekirurgi. Bel Geddes gav opp skuespill i 1990 og hun bosatte seg i sitt hjem i Northeast Harbor, Maine, der hun fortsatte å jobbe som kunstner. I 1946, ble Bel Geddes tildelt utmerkelsene Clarence Derwent Award, og Donaldson Award for «Outstanding Achievement in the Theatre» for sin opptreden i Deep Are The Roots. I 1952 mottok hun «Woman of the Year»-prisen fra Harvard University's Hasty Pudding Theatricals, USAs eldste teaterselskap.
Kodal
Kodal er ei bygd med totalt 1735 innbyggere pr. februar 2021 og et tettsted i Sandefjord kommune i Vestfold. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Kodal ligger omtrent ti kilometer nord for Sandefjord sentrum og elleve kilometer sør for Andebu sentrum.
Høyjord, Kodal og Andebu sogn utgjorde tidligere Andebu kommune, som 1. januar 2017 ble slått sammen med Stokke og Sandefjord kommuner.
Kodal har bensinstasjon, barneskolen Kodal skole, barnehage, dagligvarebutikk, idrettsanlegg, bilverksted og frisør. Litt utenfor selve sentrum ligger «Vonheim», et bygdelokale der det blir arrangert alt fra konserter og revyer til bingo og juleverksted. Lokalet brukes også som stemmelokale når det er valg. Ved Vonheim finnes det også en grusbane som blir brukt til fotballtreninger og utekonserter. I nærheten er det også både asfalt- og grusbane for radiostyrte biler.
Kodal idrettslag ble stiftet i 1915 og har hatt mange ivrige utøvere i friidrett, langrenn, fotball, sykkel og håndball. Kodal IL arrangerer hvert år Gråtassen som er et veldig populært triathlon, avholdt første gang i 1998. Kodal IL har en flott lysløype og andre fine løyper som er godt egnet for løping og langrenn.
Kodal kirke ligger på Prestbøen, i et landbruksområde i Kodal.
På Nomme er det gjort to gravfunn fra vikingtiden, mens det til sammen i Kodal sogn er funnet sju gravhauger.
Polysykliske aromatiske hydrokarboner
Polysykliske aromatiske hydrokarboner (PAH) kalles ofte for tjærestoffer. De forekommer naturlig i råolje og er en viktig bestanddel av kreosot, tjære og asfalt.
Kjemisk karakterisering
PAH er en kompleks blanding av flere hundre kjemikalier karakterisert ved at de består av to eller flere koblede aromatiske (benzenlignende) ringer. De omfatter forbindelser som nitro-PAH og oksygenerte produkter, og heterosykliske-PAH, mens benzen ikke er inkludert. De fleste er meget fettløselige og lite løselige i vann. PAH i luft og vann er derfor ofte adsorbert til partikler og organisk materiale.
Kilder
PAH vurderes ofte som et uønsket biprodukt som dannes ved ufullstendig forbrenning eller oppvarming av organisk materiale som olje, naturgass, kull og ved. Det relative bidraget fra ulike viktige kilder som elektrokjemisk industri (f. eks. aluminiumsindustri), industriell energiproduksjon, avfallsforbrenningsanlegg, biltrafikk og boligoppvarming er vanskelig å vurdere. I tillegg utsettes mennesker ofte for PAH via tobakkrøyk og grillet og røkt mat. De største naturlige kildene til PAH-utslipp er vulkanutbrudd og skogbranner.
Bruksområder
Den kommersielle betydningen av PAH som sådan er imidlertid liten, men en PAH-holdig olje brukes blant annet som myknere i bildekk. I forbindelse med treimpregnering benyttes kreosotolje.
Helseeffekter
Mange PAH-forbindelser kan medføre negative helseeffekter, da de er giftige og flere av dem er kreftfremkallende.
Filicudi
Filicudi er en av de åtte eoliske øyer og ligger omtrent 40 km nordøst for øyen Sicilia. Den har et areal på 9,5 km². Det er flere små landsbyer på øya, som Pecorini Mare og Valdichiesa. Det blir produsert vin, olivenolje, korn og grønnsaker på Filicudi. I 1997 ble 7 km² av øya gjort om til et naturreservat.
Det høyeste punktet på øyen er Monte Fossa Felci (774 moh). Andre høyder er Monte Montagnola (349 moh) og Monte Terrione (278 moh). Ved Capo Graziano ligger ruinene av en landsby fra bronsealderen fra 700-tallet f.Kr. Utenfor kysten står en vulkansk søyle kalt La Canna 74 meter opp av sjøen.
Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet (UiO)
Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet (også kalt MN-fakultet) er Universitetet i Oslos avdeling for studier i matematikk og naturvitenskaplige fag.
Fakultetet ble grunnlagt i 1811 som en underavdeling av Filosofisk fakultet. I 1861 fikk det status som selvstendig fakultet.
Det har vært to nobelprisvinnere tilknyttet fakultetet, Odd Hassel fikk prisen i kjemi i 1969 og Ivar Giæver fikk den i fysikk i 1973. Rager høyt gjør også professor emeritus Arnt Eliassens Balzanpris i meteorologi i 1996 samt Ole-Johan Dahl og Kristen Nygaards Turing-priser fra 2001 og John Von Neumann-medaljer fra 2002 for objektorientert programmering.
Fakultetet har omtrent 6000 studenter fordelt på ca 50 forskjellige bachelor- og masterprogrammer, samt PhD utdanningen. Solveig Kristensen er dekan, Bjørn Jamtveit er prodekan for forskning, og Knut Martin Mørken er visedekan for utdanning.
Flere fagmiljøer ved MN markerer seg internasjonalt, som for eksempel Institutt for teoretisk astrofysikk, som deltar i ESA og NASAs program «Solar and Heliospheric Observatory».
Eksterne lenker
thumb|center|700px|Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Christiania i 1861, ved Christopher Hansteens avskjed. Fra venstre bak: [[Fredrik Christian Schübeler (1815–1892) botaniker, Emil Bertrand Münster (1816–1888) mineralog, Hartvig Christie (1826–1873) fysiker, Sjur Sexe (1808–1888) matematiker, Theodor Kjerulf (1825–1888) geolog, Peter Waage (1833–1900) kjemiker, Carl Anton Bjerknes (1825–1903) matematiker, Carl Frederik Fearnley (1818–1890) astronom. Fra venstre foran: Ole Jacob Broch (1818–1889) anvendt matematikk, Michael Sars (1805–1869) zoolog, Christopher Hansteen (1784–1873) astronom, Halvor Heyerdahl Rasch (1805–1883) zoolog, Laurits Martin Esmark (1806–1884) zoolog.]]
Solberg holdeplass
Solberg holdeplass er en nedlagt holdeplass på Østfoldbanens østre linje. Solberg ligger i Hobøl i Indre Østfold kommune. Fra Solberg holdeplass til Oslo S var det 36,010 km.
Fitna (film)
Fitna er en antiislamsk kortfilm utgitt på internett 27. mars 2008 av nederlandske Geert Wilders, leder for partiet Partij voor de Vrijheid. Den rundt 17 minutter lange filmen viser utvalgte suraer sammen med klipp av terror, vold og voldelig agitasjon fra muslimer, musikksatt med Griegs Åses død og Tsjajkovskijs Arabisk dans.
Wilders uttalte at filmen ble laget som en «siste advarsel til Vesten» som han mener er truet av islam, og at filmen skulle være et oppgjør med «fascist-koranen». Noe av bakgrunnen for filmen er antakelig drapet på Theo van Gogh i 2004, som filmen også kommer tilbake til flere ganger. . Wilders er ikke selv med i filmen og kommenterer heller ikke klippene som vises, men formidler budskapet sitt gjennom en tekst på slutten av filmen hvor det står at den islamske ideologien må bekjempes i Europa på samme måte som nazismen ble bekjempet i 1945 og kommunismen i 1989.
Klippene som vises er i all hovedsak arkivmateriale fra nyhetssendinger og internett, satt sammen for å underbygge Wilders poeng. I Fitna vises muslimer kun dersom de er radikale og gjerne voldelige. Filmen skriver seg dermed inn i en propagandafilmtradisjon med røtter tilbake til den sovjetiske regissøren Esfir Schubs Romanovdynastiets fall (1927) og Frits Hipplers Der ewige Jude (1940).
Filmen førte som forventet til mye sinne. Nederlandske myndigheter ønsket opprinnelig å stanse filmen for å unngå bråk, men lyktes ikke med dette. Filmen ble lagt ut på det britiske nettstedet LiveLeak.com, da ingen nederlandske TV-kanaler ville vise filmen. LiveLeak.com valgte dagen etter å fjerne filmen, grunnet alvorlige trusler mot egne ansatte i nettstedet. Den nederlandske tv-stasjonen Dutch Muslim Broadcasting Organization tilbød imidlertid å sende filmen mot at Wilders ble med i en debatt som fulgte etterpå. Det var Wilders ikke interessert i og han har også takket nei fra andre muslimske organisasjoner som har ønsket å møte han.
FNs generalsekretær Ban Ki-moon kalte filmen «støtende anti-islamsk» og fordømte filmen samtidig som han manet til ro blant de som ble krenket av filmen.
Wilders sørget ikke for å inneha rettighetene til alt materialet som ble brukt i filmen. Den danske tegneren Kurt Westergaard, som stod bak en av de mest kjente Muhammed-karikaturene varslet at han ville saksøke bruken av hans tegninger uten tillatelse.
Hoogeveen
Hoogeveen er en kommune og by i den nederlandske provinsen Drenthe.
The Phoney War
The Phoney War, norsk «Liksomkrigen», den falske/merkelige krigen, eller med Winston Churchills ord, «skumringskrigen», var en fase i den første delen av den andre verdenskrig som var preget av få militære operasjoner i det kontinentale Europa etter Tysklands og Sovjetunionens erobring av Polen. Selv om de store europeiske statene hadde erklært hverandre krig var ingen av partene rede for større operasjoner; det var derfor temmelig rolig ved grensene som også dannet frontlinjene. I Tyskland ble det kalt for «Sitzkrieg» (et ordspill på «Blitzkrieg»), i Frankrike sa man «drôle de guerre» (den merkelige krigen). Britene kalte perioden også for «the Bore War», et ordspill på boerkrigen.
Bakgrunn
I september og oktober 1939 var det meste av den tyske hæren opptatt med å erobre Polen, kun en mindre styrke bemannet befestede forsvarslinjer langs den franske grensen. På den andre siden sto franske og britiske tropper og bemannet Maginotlinjen, men det var kun noen lokale trefninger. Det britiske flyvåpenet RAF slapp flyveblad med propaganda over Tyskland mens de første kanadiske soldatene kom til Storbritannia. I november øket spenningen mellom Sovjet og Finland og den 30. november 1939 brøt vinterkrigen ut; i noen måneder var Europas oppmerksomhet rettet mot Finland og Norden.
Invasjonen av Polen
Tysklands angrep på Polen den 1. september 1939 tvang i realiteten landets allierte, Storbritannia og Frankrike til å erklære Tyskland krig. De to vestlige stormaktene var imidlertid hverken forberedt eller lystne på krig med Tyskland. Mens Tyskland og Sovjet delte Polen mellom seg sto franske og britiske styrker passive ved Tysklands vestgrense og etter en måneds krig kapitulerte Polen den 6. oktober for overmakten. En del polske styrker klarte imidlertid å unnslippe og deltok videre i kampene på alliert side, både ved Narvik og i slaget om Storbritannia.