cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aldabraøya
Øya er 34 km lang, 14,5 km bred, med høyder opptil 8 moh, og har et landareal på 155.4 km². Lagunens areal er 224 km², hvorav to tredjedeler er tørt ved lavvann.
Fornebo
Fornebo kan vise til:
Frihetsmedaljen
Frihetsmedaljen (engelsk: Medal of Freedom) er en medalje innstiftet av USAs president Harry Truman 6. juli 1945 til belønning av fortjenester av USAs krigsinnsats og sikkerhetsinteresser. Den ble tildelt for innsats i andre verdenskrig og i senere kriger. Medaljen kunne tildeles amerikanere som ikke tjenestegjorde i de væpnede styrker og utlendinger det ikke passet å tildele annen, militær utmerkelse. I 1963 omgjorde president Kennedy Frihetsmedaljen til Presidentens frihetsmedalje, som i tillegg til nytt navn også fikk nytt utseende og ble gjort til USAs fremste sivile utmerkelse. Tildeling av Frihetsmedaljen holdt da opp.
Inndeling
Frihetsmedaljen hadde ett trinn når den ble tildelt borgere av USA, men fire trinn for utlendinger. De fire trinnene er:
Tildeling
Frihetsmedaljen ble tildelt etter beslutning av USAs utenriksminister, forsvarsminister og marineminister, samt av andre tjenestemenn disse ministrene bemyndiget. Hvert departement hadde sine egne bestemmelser og kriterier for tildeling. Medaljen kunne tildeles borgere av USA, såfremt disse ikke tilhørte de væpnede styrker. Også andre lands borgere kunne motta medaljen. Amerikanere ble tildelt medaljen uten palme, mens utlendinger kunne tildeles medaljen i alle dens fire trinn.
Frihetsmedaljen ble tildelt for fortjenester av USAs krigsinnsats og de alliertes sak i andre verdenskrig. Innsats fra og med 6. desember 1941, dagen før Japans angrep på USA i Pearl Harbor fant sted, kunne komme i betraktning som grunnlag for tildeling. For utlendinger kunne også bistand til amerikanske soldater, motstandsarbeid og etterretningsinnsats ligge til grunn for tildeling.
I president Eisenhowers periode ble Frihetsmedaljen i økende grad benyttet for å hedre ledende politikere og tjenestemenn for bidrag til den nasjonale sikkerhet og medaljen ble også tildelt internasjonale personligheter på samme felt, inkludert NATOs generalsekretær. Medaljens tilknytning til sikkerhetsfeltet sto i vegen for å benytte den til å belønne sivil innsats for samfunn, vitenskap og kultur og under president Kennedy ble Frihetsmedaljen erstattet av Presidentens frihetsmedalje.
Den siste tildeling av Frihetsmedaljen fant sted i 1962, til en kameramann i NBC, som hadde sittet 15 måneder i fangenskap hos Pathet Lao.
Norske innehavere
Frihetsmedaljen ble tildelt en rekke nordmenn for innsats under andre verdenskrig. Både militær og sivil innsats ble hedret.
Lauritz Sand ble tildelt Frihetsmedaljen med gullpalme. Eivind Berggrav, Knut Haukelid, Max Manus, Joachim Rønneberg og Gunnar Sønsteby ble tildelt Frihetsmedaljen med sølvpalme. Blant mottagerne av medaljen med bronsepalme er Kasper Idland, Fredrik Kayser, Jens-Anton Poulsson, Hans Storhaug og Leif Tronstad. Frihetsmedaljens fjerde klasse (uten palmer) ble tildelt blant andre Ingvald Eidsheim, Håkon Kyllingmark, Leif Larsen og Odd Sørli.
Medaljen tilfalt også nordmenn i utlandet. Alf Holthe, som var los i Shanghai, hjalp soldater fra USA som flyktet fra japansk krigsfangenskap og ble for dette tildelt medaljen med bronsepalme.
En nordmann, legen Herman Ramstad, som var sjef for det norske feltsykehuset i Korea, ble hedret med Frihetsmedaljen med bronsepalme for innsats i Koreakrigen.
Volvo Tundra
Volvo Tundra var en konseptbil bygget og designet av italienske Bertone for Volvo i 1979. Bilen var basert på Volvo 343. Prosjektet ble stoppet av Volvo, og et svært likt design ble i stedet solgt til Citroën, hvor det ble satt i produksjon som Citroën BX.
Rendalen
Rendalen er en kommune i Østerdalen i Innlandet. Den grenser i nordvest mot Alvdal og Tynset, i nord mot Tolga, i øst mot Engerdal, i sør mot Trysil og Åmot, og i vest mot Stor-Elvdal.
Rendalen kommune omfatter det meste av Rendalen, en sidedal til Østerdalen. Kommunen omfatter dessuten den nordlige delen av Storsjøen, store fjellområder øst for Rendalen og en mindre del av selve Østerdalen. Naturen er karrig med mye sandgrunn og furuskog. Kommunen er 3,174 km² stor, og var inntil 2020 Sør-Norges største i utstrekning, såvidt større enn Vinje i Telemark. Kommunen har hatt en markert befolkningsnedgang helt siden slutten av 1960-årene da det bodde godt over 3,000 personer i Rendalen kommune. I hver tiårsperiode siden 1973 har befolkningen gått ned med rundt regnet 300 personer til 0 innbyggere (pr. ). Severdigheter i Rendalen er blant annet Jutulhogget, Bull-museet, Fiskevollen og Sølen.
Klima
Rendalen har innlandsklima med relativt lite nedbør, kalde vintrer, varme somrer og betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.
Samfunn
Kommunen har tre store grender/tettsteder: Bergset, Otnes og Åkrestrømmen. Mindre grender omfatter Hanestad (ved Glomma), Østagrenda, Haugset, Unset, Elvål, Finstad, Hornset, Åkre, Sjølisand.
Berger skole, barneskole (1.-7.) på Bergset i Øvre Rendal og Fagertun skole (1.-10.) på Åkre mellom Otnes og Åkrestrømmen.
Kommunen svarer til Rendalen prestegjeld. Det er fire kirker i kommunen: Hanestad kirke, Øvre Rendal (på Bergset), Ytre Rendal (på Otnes) og Sjøli kirke.
Næringsliv
Rendalen har tradisjonelt vært en skog- og jordbrukskommune, og fortsatt er 15 % av de sysselsatte i kommunen knyttet til primærnæringene. Varehandel, tjenester og byggevirksomhet står i dag imidlertid for 1/3 av sysselsettingen i kommunen. Den største bidragsyteren til sysselsettingen er likevel det offentlige med nær 40 % av arbeidsplassene i kommunen. Turistnæringen begynner også å gjøre seg gjeldende i kommunen, og på Renåfjellet er et raskt voksende hyttefelt og alpinanlegg.
Historie
Kommunen ble stiftet med navnet Rendal formannskapsdistrikt i 1837. I 1880 hadde Rendal en befolkning på 3 529 og ble dette året delt i to, til Ytre- og Øvre Rendal.
I 1911 ble betydelige områder mot svenskegrensen avstått fra disse kommunen til den nye kommunen Engerdal.
Ytre og Øvre Rendal kommuner ble slått sammen igjen 1. januar 1965 og fikk igjen navnet Rendalen.
Kultur
Amatørorkesteret Ytre Rendal Symfoniorkester er Norges nest eldste symfoniorkester. Stiftet i 1878, kun Bergen filharmoniske orkester er eldre. Orkesteret feiret 130-årsjubileum i 2008, med Aage Kvalbein som solist.
Dialekt
På grunn av sin isolerte beliggenhet utviklet rendølene en særegen dialekt som var så godt som uforståelig for alle andre enn rendølene selv. Dialekten hadde flere hundre særegne ord og uttrykk, kasusbøyning, flere vokaler enn i vanlig norsk og et klart fonetisk skille mellom tynn, tykk og palatalisert L (sistnevnte skrevet med bokstaven Ł og ł). Det er også et skille mellom dentallabial og palatalisert «T». Ordlister og manuskripter skrevet på denne dialekten er bevart, men som talespråk ble den nesten utdødd før 2. verdenskrig til fordel for en mer moderert østerdalsdialekt. Eksempler på ord fra den originale dialekta er karauen (kæräuen) og hojnjeten (höjngjeten) som betyr henholdsvis kranglevoren/gjenstridig og jålete.
Tusenårssted
Etter tradisjonen skal korset som er risset inn være fremkommet ved at den enkelte vandrer tegnet med vandrestaven, som var forsynt med jernpigg. Handlingen skulle bringe lykke på ferden.
Steinen har også en innskrift, «ML», som har usikker betydning. Den har vært tolket som årstallet 1050, det vil si kun 19 år etter at Olav Haraldsson ble erklært hellig. Andre mener bokstavene betyr «midleidis» – midtveis, i den betydning at Åkre ligger omtrent midt mellom Oslo og Trondheim.
Opprinnelig skal det ha vært fire slike steiner.
Institute for Scientific Information
Institute for Scientific Information (ISI) er et amerikansk selskap mest kjent for bibliometriske analyser av vitenskapelige tidsskrift. Selskapet ble grunnlagt i 1960. Etter at det ble kjøpt opp av Thomson-konsernet i 1992, ble det omtalt som Thomson ISI, og er nå en del av Thomson Reuters.
ISI oppdaterer databaser over siteringsfrekvens i 14000 vitenskapelige tidsskrift. Dette blir benyttet til å beregne enkeltforskeres og tidsskrifters innflytelse ("impact factor"). En av selskapets mest kjente indekser er ISI higly cited researcher som identifiserer verdens 250 mest innflytelsesrike forskere innen hvert av 21 forskningsfelt.
Åros
Årås
Som gårdsnavn forekommer Åros/Årås forøvrig i Indre Østfold, Nordre Follo, Nittedal, Larvik, Sauherad, Kristiansand, Iveland, Sokndal, og Hå kommuner.
Som gårdsnavn forekommer Årås i Västra Götalands län: Grästorp kommune, Gullspång kommune, og Ulricehamn kommune, samt i Värmlands län, Sunne kommune.
Sparbøye
Sparbøye (engelsk: Spar buoy) er en dyp vertikalt flytende plattform. Den er som regel forankret til havbunnen, og er vektstabil. De brukes som plattformer i petroleumsvirksomheten, som fundament for vindmøller og som bølgemålere.
Utforming av dekket
Dekket har boligkvarter, lagerområder, bore- eller produksjonsutstyr. Spesielt for en del boreplattformer er den store boremodulen.
En vil videre ha dekkskraner for å løfte utstyr og forbruksvarer til og fra forsyningsbåter.
På dekket vil det være vanntette dører og luker inn til skroget. Dess mer utstyr det er plassert inne i skroget dess mer behov er det for gjennomføring av kanaler og liknende opp til dekksnivå. Disse må sikres slik at en i en ulykkessituasjon ikke får innstrømning av vann inn i skroget.
Flytestabilitet
Sparbøyer har i hovedsak sylindrisk form ved vannlinjen, men kan ha andre utforminger med dybden. De avviker fra for eksempel Sevanbøyene ved at de er vektstabile. Siden de er vektstabile regner en ikke med at de kan kantre i uskadet tilstand. De kan likevel synke dersom oppdriften blir mindre enn vekten. Det vil skje ved tap av oppdrift eller ballast.
Belastninger fra bølger, vind og strøm
Den lages som regel dyp for å redusere vertikalbevegelser på grunn av bølger. Ved å flytte undersiden på plattformen til under bølgesonen unngår en å få vertikallaster fra bølger. Er undersiden i bølgesonen kan en få betydelig hiv på grunn av det store vannlinjearealet. Noen steder i verden har en strøm i vertikal retning, og en kan få hiv selv om de går dypere enn bølgesonene. Tilsvarende kan interne bølger gi vertikalbevegelser. For petroleumsvirksomhet har de beskjedne bevegelsene den fordelen at en kan bruke stigerør av stål eller titan, og unngå fleksible stigerør som er dyrere og har større driftproblemer.
En ulempe med bøyene er at de ikke beveger seg som en dupp i sjøen, men står nesten stille. Det medfører at bølgene kan klatrer langt opp på søylen, treffe dekket og gjøre alvorlig skade.
Genesis-sparbøye i Mexicogulfen fikk en i perioden 1999-2002 virvelinduserte bevegelser (VIM) i strømhastigheter på 0,75-1m/s. Den største observerte amplituden var om lag 38 % av diameter, eller omtrent det dobbelte av den dimensjonerende verdien. Neptune sparbøye fikk VIM med maksimal amplitude på 32% av diameteren. Hoover-Diana-sparbøye fikk VIM-hendelser med maksimal amplitude på 48% av diameteren.
Mathieus ustabilititet er kjent å kunne opptre under visse forhold. Det kan unngås ved å bruke tilleggsdempning, som ved bruk av horisontale plater under skroget holdt sammen av fagverk.
Det er vanlig å gjøre modellforsøk ikke bare av ferdig installert plattform, men også av en del midlertidige faser som opprettingen av søylen for å gjøre den vertikal.
Byggeprosess og fjerning
Skroget og dekket bygges vanligvis hver for seg. Skroget bygges vanligvis slik at en må snu søylen før den kan brukes. I denne operasjonen fyller en på tung ballast nederst på plattformen. Dekket settes på når den står rett vei.
Erfaringer med «Brent spar» viste at fjerning av slike bøyer kan være politisk vanskelig når de har vært brukt som oljelager.
Anvendelse i petroleumsnæringen
Sparplattformer er særlig brukt i Mexicogulfen på dypt vann. De utstyres da med spiralformede stålkonstruksjoner på utsiden for å forebygge virvelinduserte bevegelser. I Nord-Europa er de bare brukt på Brentfeltet i Storbritannia (Brent Spar) og Aasta Hansteen-plattformen utenfor Nordland.
Stigerør føres vanligvis opp i plattformen innvendig («moonpool» eller «turret»). En får da beskyttet dem mot kollisjonsskader. Dersom en har boreutstyr, vil utblåsningsventilen normalt bli plassert på dekket.
Regelverk og kontrollordninger
Plattformene dimensjoneres ofte etter regelverkene til et klasseselskap, som Det Norske Veritas, American Bureau of shipping og Lloyd's Register. Flaggstaten og klasseselskapet gir sertifikater til reder for samsvar med regelverket. Sertifikatene har begrensninger for hvordan plattformen kan brukes.
American Petroleum Institute har også laget regelverk. Dimensjoneringen kan også utføres etter mer generelle regelverk basert på kontroller i de ulike grensetilstandene, som NORSOK-standardene.
Før den kan brukes på norsk sokkel må operatøren innhente samtykke fra Petroleumstilsynet.
Ingelmunster
Ingelmunster er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.
Ján Laco
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Hovland
Hovland er et vanlig forekommende gårdsnavn i Norge. Navnet antyder forbindelse med et hov:
Per januar 2020 er det 3,424 personer i Norge med etternavnet Hovland, herunder:
Ellen Nikolaysen
Ellen Helen Nikolaysen (født 10. desember 1951 i Oslo) er en norsk sangartist og skuespiller.
Nikolaysen begynte karrieren da hun vant NRKs Talent '70. Hun deltok i Eurovision Song Contest som del av Bendik Singers i 1973, med «Å for et spill», og igjen i 1975 som solo-artist med «Det skulle ha vært sommer nå». I 1974 vant hun «Best Performance Award» i World Popular Song Festival i Tokyo. Hun var nominert til Spellemannprisen i 1973 og 1976.
I 1977 giftet hun seg med Terje Gulbrandsen, og fikk barna Christer Gulbrandsen og Lene Viktoria Gulbrandsen. Hun tonet da ned sin musikalske karriere noen år, før hun gjorde come-back på musicalscenen på begynnelsen av 1990-tallet i rollen som Mrs. Lovett i Sweeney Todd på Det Norske Teatret.
Utover på 1990-tallet ble hun i større grad skuespiller. Hun har siden spilt i flere utgaver av Bærums Verk spillet, og i Den Gode Hensigt, sommermusikalen i Svelvik med Ole Christian Øen som regissør.
Kim André Madsen
Kim André Madsen (født 12. mars 1989) er en norsk fotballtrener og fotballspiller som spiller for Asker Fotball.
Han spilte som midtstopper i Strømsgodset Toppfotball, etter å ha kommet som bosmanspiller fra Lyn fra og med nyttår 2009. Han har tidligere spilt for klubbene Sportsforeningen Grei og Vestli Idrettslag, og var i 2008 utlånt til Nybergsund IL-Trysil.
Madsen fikk sin debut for landslaget 10. august 2011 i privatlandskampen mot.
Den 7. mars 2023 ble han valgt inn i styret til.
Izegem
Izegem er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Byen var tidligere kjent som storprodusent av sko og børster. I dag er det lite produksjon, men byen har et sko- og børstemuseum.
Pileblad i strømmen
Pileblad i strømmen (kinesisk: 浮生六记, pinyin: Fusheng liuji; ordrett «Seks kapitler om et flytende liv») er en selvbiografisk roman av Shen Fu (1763-1810?), skrevet tidlig på 1800-tallet (årene rundt 1808) og publisert i større antall først i 1877, men før det trolig sirkulert i mindre antall i og omkring byen Suzhou.
Boken, som skildrer forfatterens liv fra barnsben til alderdom i seks kapitler, hvorav bare de første fire er bevarte (de eksisterende kapitler fem og seks anses å være skrevet av andre senere forfattere), beskriver, på ett for samtidig kinesisk litteratur sjeldent vis, de små detaljer i hverdagsliv, og, framfor alt den romantiske kjærligheten mellom et ektepar, forfatteren og hans hustru Yun. Tittelen er tatt fra en diktstrofe av poeten Li Bai, «Det flytende livet er som en drøm, hvor mange ganger kan vi finne glede i det?».
Richard Sennett
Richard Sennett (født 1. januar 1943 i Chicago) er en kjent amerikansk sosiolog. Han er professor i sosiologi ved London School of Economics og ved New York University.
Sennett studerte samfunnsvitenskap ved Harvard under bl.a. David Riesman, Erik Erikson og Oscar Handlin. Han var også tilknyttet Massachusetts Institute of Technology. Sennett er antagelig mest kjent for sine studier av sosiale bånd i byer og virkningene av det urbane liv på individer i den moderne verden.
Lirekasse
Lirekasse, eller dreiepositiv, er et transportabelt musikkinstrument med piper, belg, sveiv og mekanikk samt med en sylinder med stifter - stiftvalse - programmert med musikk. Alternativt blir papirruller med hull brukt istedenfor stiftvalser. Ved å sveive fylles belgen med luft som blir kanalisert inn i en boks, vindladen. Samtidig roterer stiftvalsen/papirrullen. Stiftene/hullene aktiverer ventiler som styrer luften fra vindladen til ulike piper.
Historikk
Med røtter i spilledåseteknologi ble den moderne lirekassen etablert i Sør-Europa i begynnelsen av 1700-tallet, med Italia som et sterkt senter for produksjon. En sosialhistorisk milepæl var da keiserinne Maria Theresia av Østerrike (1717-80) skal ha innstiftet en lov om å gi en lirekasse til skadete og arbeidsuføre soldater, en slags uføretrygd. Skikken ble spredd til andre land, og på 1800-tallet var det et kjennetegn for lirekassespilleren.
Musikere hadde generelt lav status, men de sto samtidig for spenning og nye impulser. Det ble sveivet på gatehjørner, i veiter og på gårder, noe som ga avveksling i en ellers rutinepeget hverdag. På den måten fungerte lirekassen som en viktig repertoarspreder. I tillegg bidro instrumentene til god stemning (eller irritasjon) på markedsplasser, da de i kildene ofte kan sees avbildet sammen med andre typer av forestillinger (linedansere, attraksjoner i telt etc). De kontinentale lirekassene var rikt dekorerte, iblant med en skinnende forside med piper, eller et spennende maleri eller fotografi. En knurrekiste eller knorkiste var en lirekasse til å bære over skulderen, utstyrt med et sett med dukkefigurer som beveget seg til musikken. Instrumentene var med andre ord både noe å lytte til og å se på!
SaGa
SaGa (Sa·Ga, サガ) er en serie konsollrollespill produsert av Square (nå Square Enix). Serien ble skapt av Akitoshi Kawazu og det første spillet kom til Game Boy i 1989. Mange spill har siden blitt gitt ut til flere konsoller, fra Super Nintendo Entertainment System til PlayStation 2. Serien er forskjellig fra andre Square-franchiser som for eksempel Final Fantasy og Mana ved at den har ikke-lineære og noen ganger eksperimentelle spillmekanismer.
Lirekasse
Historikk
Generelt begynte lirekasser i Europa å bli utstyrt med papirmating fra midten av 1800-tallet. I dag er det den mest vanlige programmeringsteknikken.
Lirekassen i Norge
Til Norge kom lirekassen sannsynligvis på 1700-tallet, men det virker som at positivets popularitet tok fart først på 1830-tallet, da kildene forekommer oftere (avisnotiser, reisebeskrivelser, poesi mm). Nå ble det etter europeisk mønster vanlig med omreisende musikere, fremfor alt fra Italia, som bragte med seg egne instrumenter.
Steve Schirripa
Steven R. Schirripa (født 1958) er en amerikansk forfatter og skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Jan-Erik Fjell
Jan-Erik Fjell (født 20. oktober 1982 i Fredrikstad ) er en norsk forfatter og radioprogramleder.
Steve Schirripa
Før skuespillerkarrieren jobbet han som «entertainment director» på Riviera hotel og casino i Las Vegas.
Han har spilt i tv-serier som Sopranos (1999–2007), Mitt hemmelige tenåringsliv (2008–2013) og Blue Bloods (2015–) og har hatt gjesteopptredener i serier som blant annet Columbo (2003), Law & Order (2004), Star Trek: Enterprise (2004) og Joey (2004). I Sopranos spilte han rollen som Bobby Baccalieri, en karakter som var mest fremtredende i siste halvdel av serien.
Jan-Erik Fjell
Forfatter
Fjell debuterte i 2009 med romanen Pus, gitt ut på Fritt Forlag hvor leseren får komme på innsiden av en ung, narsissistisk mann, og følger ham i en travel uke på jakt etter damer og seg selv. I 2010 kom Fjells første kriminalroman, Tysteren, ut på Juritzen Forlag. For krimdebuten mottok han Bokhandlerprisen 2010; Fjell var da den yngste forfatteren som noen gang har fått denne prisen.
Steve Schirripa
I 2007 hadde han et eget kokkeprogram kalt Steve Schirripa's Hungry.
Jan-Erik Fjell
Forfatter
Anton Brekke er en fiktiv kriminalromankarakter ført i pennen av Fjell. Brekke er ansatt i KRIPOS. Han var tidligere gift, men ble skilt grunnet overdreven pokerspilling. Anton Brekke fremstår som sær, kynisk og kommer ofte med sarkastiske bemerkninger.
Steve Schirripa
Schirripa filmdebuterte i Casino (1995), hvor han hadde en liten birolle. Han har siden hatt biroller i filmer som blant annet Joe Dirt (2001), Kill the Irishman (2011), Jersey Boys (2014) og Wonder Wheel (2017).
Jan-Erik Fjell
Radioprogramleder
Jan-Erik Fjell var en av to hovedprogramledere i radioprogrammet God kveld, med Staysman og Fjell som tidligere ble sendt på Radio Prime Halden.
Steve Schirripa
Har utgitt bøker som A Goomba's Guide to Life (2003), The Goomba's Book of Love (2005), The Goomba Diet: Living Large and Loving It (2006) og Big Daddy's Rules: Raising Daughters Is Tougher Than I Look (2013).
Jan-Erik Fjell
Familie
Jan-Erik Fjell er sønn av skuespilleren Jan Edgar Fjell.
Oluf Børgessøn
Oluf Børgessøn (død 1643) var en norsk prest. Han er mest kjent for å ha vært biskop Jens Nilssøns skriver. Det var han som førte biskopens berømte Visitasbøker i pennen.
Oluf fulgte biskop Jens på mange av visitasreisene hans som «dreng», og førte visitasbøkene i pennen, etter biskopens anvisning. Dette fremgår av at han et sted skriver ieg Oluff Byrgerssen.
Etter biskopens død ble han tolvprest i Hallvardskirken i Oslo, før han ble hjelpeprest i Aurskog. Her ble han senere sogneprest og ble der til sin død.
Rune Ericson
Gunnar Rune Ericson eller (folkeregistrert som Eriksson) (født 29. mai 1924 i Matteus församling i Stockholm, død 6. februar 2015 i Thailand) var en svensk kinematograf (fotoregi) og filmfotograf. Han er kanskje mest kjent som oppfinneren av super 16mm-film, og for dette mottok han også The Academy Award of Commendation i 2002.
De kanskje mest kjente filmene Rune Ericson har vært kinematograf på er blant annet Ronja Røverdatter, Rasmus på loffen og Brødrene Løvehjerte.
Liste over byer i Mexico
Dette er en liste over metropoler og byer i Mexico.
Byregioner
Den desidert største byregionen i Mexico er ZMCM («Stor-México», kjent som Mexico by med forsteder) med et innbyggertall på 22 095 047 (pr. 1. januar 2005). Følgelig bor omkring 20 prosent av landets innbyggere i hovedstadsregionen. Den følgende tabellen viser de 30 største byregionene i Mexico.
Byer
I den følgende tabellen er oppført byer med over 100 000 innbyggere, resultatet av folketellingene (census) fra 12. mars 1990, 5. november 1995, 14. februar 2000 og 17. oktober 2005 samt de overordnete forvaltningsenhetene (delstat) som byene hører inn under. Folketallet i tabellen nedenfor gjelder for innbyggere innenfor bygrensene. Mange byer har urbane områder langt utover bygrensene. Et eksempel på dette er metropolen Mexico by. Denne byen utgjør et eget distrikt og hører ikke inn under noen delstat. Mexicos føderale distrikt har 8 720 916 innbyggere. Ifølge folketellingen fra 2005 bor 8 463 906 av disse i byområdet (área urbana) og 257 010 i det landlige området (área rural, som for eksempel i deler av Tlalpan og Milpa Alta). Innbyggertallene refererer til bybebyggelsen i snever forstand – det geografiske byområdet – ikke til byen eller kommunen som politisk enhet.
Tag team
Tag team er et lag som består av to eller flere fribrytere; vanligvis for å bryte mot et annet taglag. I all hovedsak består taglag av to medlemmer, men kan i enkelte tilfeller bestå av flere. Taglag med flere enn to medlemmer kalles ofte en stable (stall); en gruppe fribrytere som av ymse grunner har kommet sammen i en allianse.
Kun én deltaker i hvert lag kan til enhver tid befinne seg i ringen under kamp, mens lagkameraten(e) skal oppholde seg i et bestemt hjørne av matten, utenfor selve ringen. Deltakerne bytter på å bryte i ringen ved å tagge inn en lagkamerat, dette ved å berøre hverandre (vanligvis i form av et klapp på skulderen eller hånd-til-hånd). Kampens dommer må i utgangspunktet se en tag for at den skal være gyldig, men gitt fribrytningens natur er det sjelden kampreglene fungerer som noe mer enn retningslinjer, og dommernes reaksjon på regelbrudd er vanligvis kun en advarsel (uansett antall overtredelser). I en taglag-kamp er det som regel minst et lag som bevisst opptrer usportslig og bryter reglene ved enhver anledning hvis det kan gi dem overtaket i kampen. Vanlige overtredelser er å entre ringen ulovlig og angripe en motstander som er i ferd med å vinne kampen, eller ved at det ene medlemmet på laget oppholder dommeren, mens det andre medlemmet benytter seg av våpen eller ulovlige grep mot sin motstander.
I World Wrestling Entertainment kjempes det om mesterskapsbeltene WWE Tag Team Championship (i RAW- og ECW-divisjonene, innført 2002) og World Tag Team Championship (i SmackDown!-divisjonen, innført 1971). I Wrsetlemania 25 ble disse to titlene slått sammen til én som nå holdes av The Hart Dynasty(David Hart Smith og Tyson Kidd)
Andre kjente lag og gripper de siste 20 årene inkluderer the British Bulldogs, the Four Horsemen, Demolition, Road Warriors (the Legion of Doom), Money, Inc., the Nation of Domination, D-Generation X (DX), Edge og Christian, The Hardy Boyz, Evolution og The Legacy.
Slavekrigen
Slavekrigen i mars-april 1848 var en ikke-begivenhet i begynnelsen av treårskrigen. Det oppsto rykter i Jylland om at tukthusslavene i Rendsborg var blitt satt på frifot av opprørerne i Slesvig-Holsten, og at slavene dro herjende opp gjennom Jylland. For å beskytte seg mot trusselen fra slavene ble borgervæpninger dannet. Til bevæpning av disse korps begynte mange smeder å fremstille blankvåpen og geværer – en oppgave, som ellers var industrielt organisert på dette tidspunkt. Flere av disse hastig fremstilte våpen kan i dag ses på lokale museer.
Slavekrigen var siste gang at vetesystemet i Nørrejylland ble brukt til sitt formål.
Pindar
Pindar (gresk: Πίνδαρος, Pindaros, latin: Pindarus) (født ca. 522, død 443 f.Kr.), også kjent som Pindaros, var en lyrisk poet fra antikkens Hellas. Han er en av de kanoniserte ni lyriske poeter fra antikkens Hellas; av dem er det hans verker som er best bevart, og han ble i antikken beundret som en av de aller største dikterne noensinne. Han er særlig kjent for sine epinikia, korsanger til hyllest for vinnerne av idrettsleker, men mestret også sjangre som paean («triumfsang») og dityrambe («jubelhymne»).
Pindar ble født i nærheten av Theben i Boiotia, muligens i landsbyen Kynoskefalai, som sønn av Daifantus og Cleodice, inn i en fremståene thebensk slekt som mente å spore sine aner tilbake til helten Aigevs og Kadmos. Familien eide et hus i Theben som på Aleksander den stores ordre ble spart da makedonerne la resten av byen i ruiner i 335 f.Kr. som en anerkjennelse av Pindars dikt om Aleksander I av Makedonia. Han tok sin utdannelse i Athen. Hans familiebakgrunn ga ham adgang til Athens øverste samfunnslag, der han kunne få bedre utløp for sine poetiske talenter enn i hjemtraktene Boiotia. I Athen har han nok studert korlyrikere som Alkman og Stesikhoros og de samtidige Simonides fra Keos og Lasos fra Hermione, og fått kjennskap også til Homer og Hesiod. På den tiden Pindar var i Athen var den greske tragedie i ferd med å utvikle seg fra ritualene knyttet de dionysiske festene. Han skal ha fått undervisning i aulos-spill av en Stesikhoros i Theben, og studerte musikk videre da han kom til Athen, under musikerne Apollodor (eller Agathokles) og Lasos fra Hermione. Pindar var gift med Megakleia, og fikk en sønn, Dafantos, og to døtre, Eumetis og Protomakhe.
I 476 f.Kr. til 473 f.Kr. oppholdt han seg på Sicilia. Her hersket tyrannene Hieron I og Theron IV, som begge fikk dikt komponert til seg av Pindar. Ved deres hoff møtte Pindar dessuten de betydelige korlyrikerne Simonides og hans nevø Bakkhylides; Pindar var allikevel den viktigste av de tre. Etter oppholdet på Sicilia arbeidet han blant andre for Arkesilas av Kyrene og kongen av Rhodos. Fra denne tiden finnes fragmentet av en paean.
Seierssangene
Lærde ved biblioteket i Aleksandria delte arbeidene hans inn i 17 bøker :
Av disse er det bare seierssangene som er bevart i sin helhet, ettersom de ble valgt ut av en lærer som lærebok i det 100-tallet e.Kr. Resten er kjent gjennom omtale i andre verker eller fra funn av papyrusruller i Egypt. Seierssangene ble skrevet til unge, aristokratiske atleter som seiret i de fire mest fremstående festivalene i det tidlige antikke Hellas: de olympiske, pythiske, istmianske og nemeiske leker. Lyrikken er tett av paralleller mellom seierherren, hans berømte forfedre og myter om gudene som var opphav til lekene. Sangene holder dog en noe dempet tone i hylningene for å ikke forarge gudene (hybris). I tråd med thebensk tradisjon berører Pindar ofte pederastiske forhold; se for eksempel de olympiske odene (seierssanger til vinnere av de olympiske leker) I og IX. Pinar benyttet seg av avanserte greske metrum, og videreutviklet odesjangeren med en særlig kompleks metrisk struktur kalt en «pindarisk ode». Hans diktning var høyt beundret i antikken, blant annet av Horats. William Shakespeare henviser flere steder til Pindar i sin diktning.
Pindar skrev etter all sannsynlighet med musikalsk akkompagnement i tankene; denne musikken er gått tapt, men ut ifra kvaliteten på poesien er det grunn til å anta at i Pindars tilfelle som i de meste av den greske diktningen, var ordene viktigst. Det er allikevel umulig å gjenskape – eller forestille seg – hvordan Pindars diktning kan ha hørtes ut. Den greske kortradisjonen var, i likhet med aristokratiet, utdøende på Pindars tid. Han tok den til et avsluttende høydepunkt.
Den pindariske ode
Også i nyere tid har forfattere skrevet såkalte pindariske oder, blant dem Ronsard, John Milton, Keats og Shelley; «såkalte» ettersom man i stor grad har misforstått Pindars stil og teknikk. En pindarisk ode hadde en tredelt struktur: en strofe av to eller flere linjer som gjentas, ble fulgt av en antistrofe i metrisk harmoni, fulgt av en epode (en avsluttende linje) i et annet metrum. De tre delene korresponderes med bevegelser på scenen i det greske drama. Etter at Pindars seierssanger ble utgitt i England på 1600-tallet, forsøkte flere diktere å etterlikne hans stil; noen av disse diktene har fått stor anerkjennelse og regnes blant de beste engelskspråklige dikt. Blant dem er John Drydens «Alexander's Feast», William Wordsworths «Ode: Intimations of Immortality» og John Keats' «Ode on a Grecian Urn».
Kronologi for seierssangene
På grunnlag av antikke kilder (og muligens antagelser) har redaktører i nyere tid (særlig Snell og Maehler, i Bibliotheca Teubneriana) forsøkt å tidsbestemme seierssangene. Resultatet er en oversikt over Pindars virke som epinike-dikter (med usikre momenter angitt med et spørsmålstegn):
Nils Täpp
Nils Bertil «Nisse» Täpp (født 27. oktober 1917, død 23. oktober 2000) var en svensk langrennsløper som var aktiv på slutten av 1940-årene og begynnelsen av 1950-årene.
Mrs. Henderson presenterer
Mrs. Henderson presenterer (originaltittel: Mrs Henderson Presents) er en engelsk dramakomedie fra 2005 basert på historien om teatereieren Laura Henderson og hennes varieteteater i London før og under andre verdenskrig. Filmen er regissert at Stephen Frears, og har Judi Dench og Bob Hoskins i hovedrollene.
Handling
Historien er basert på den eksentriske enken Laura Henderson, spilt av Judi Dench, som kjøpte Windmill Theatre i London på 30-tallet. Sammen med den nyansatte direktøren Vivian van Damn, spilt av Bob Hoskins, begynner de å sette opp revyer, eller såkalte Revudeville. De er først ute med ideen, men publikum forsvinner etterhvert som andre teatre tar etter og setter opp bedre forestillinger. Teateret er på vei mot konkurs, da Henderson foreslår å bruke nakne kvinner på scenen i tillegg til den vanlige forestillingen, slik som i Moulin Rouge i Paris. Dette er ikke vanlig i England, og myndighetene går bare med på det hvis nakenmodellene sitter helt i ro slik at det kan regnes som billedkunst.
Under andre verdenskrig blir teateret spart for tyskernes bomber, siden det ligger under gatenivå. Slik kan forestillingene fortsette. Myndighetene prøver å stenge teateret, siden det er såpass populært at de store folkemengdene utenfor blir en fare i seg selv. Men Henderson får dem til å bytte mening. Hun hevder at nakenforestillingene kan være den siste muligheten de unge britiske soldatene kan få for å få se en naken kvinne.
Historien følger også forholdet mellom Henderson og van Damn, som for utenforstående kan virke som fullt av krangler og motsetninger, mens de i virkeligheten er et lykkelig par med hengivenhet overfor hverandre.
Martin Marinčin
Martin Marinčin (født 18. februar 1992) er en slovakisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Tiltmeter
Tiltmeter er et instrument som er konstruert for å måle svært små endringer i horisontalplanet, enten på bakken eller i byggverk. Tiltmetere er i utstrakt bruk for å måle vulkaner, vannmassenes påvirkning på demninger, små bevegelser i potensielle skredområder, og byggverks påvirkning av forskjellig belastning og fundament-setting.
Tiltmetere har en lang historie, som går litt i parallell med seismografen. Det første tiltmeteret var en lang, stasjonær pendel. Disse ble brukt i de første betongdemningene, og er fremdeles i bruk i dag, sammen med nyere teknologi slik som laser-reflektorer. Selv om de også har blitt brukt til mye annet, slik som overvåkning av vulkaner, har de klare ulemper, slik som deres store lengde, og følsomhet for luftstrømninger. Selv inne i demninger blir de sakte men sikkert byttet ut med elektroniske tiltmetere.
Målinger av vulkaner og bevegelser i jordskorpen ble tidligere gjort med et vannrør, med et langt basislinje-tiltmeter. Dette var en enkel anordning som besto av to vannbeholdere som var koblet sammen med et langt rør fylt med vann. Enhver endring i helningsgraden kunne måles ved å se på forholdet mellom fylningsgraden i de to beholderne. Selv om disse har vært i utstrakt bruk over hele verden i forbindelse med geofysisk forskning, har de vist svært vanskelig i bruk. For eksempel så må de, på grunn av sin høye følsomhet for temperatursvingninger, alltid avleses midt på natten.
Moderne, elektroniske tilmetere, som sakte, men sikkert erstatter alle andre typer tiltmetere, bruker et enkelt vater-prinsipp, som er i bruk i den vanlige snekker-varianten. Som vist på figur 1 måler flere elektroder, med høy presisjon, den eksakte posisjonen til en luftboble i en elektrolyttløsning. Enhver liten endring i nivået registreres. Denne innretningen er svært lite følsom for temperaturendringer, og enhver temperaturpåvirkning kan kompenseres for ved hjelp av innebygget, termiske elektronikk. En nyere teknologi bruker MEMS-elektronikk, men det er ikke klart hvorvidt dette kan erstatte den vanlige luftboble-teknikken.
Det mest dramatiske bruksområdet for tiltmetere er forutsigelse av vulkanutbrudd. Som kan sees på figur 2 hadde den største vulkanen på Hawaii, Kilauea, for vane å fylle hovedkammeret med magma, for deretter å tømme dette gjennom en sideåpning.
Hiragana
Hiragana (平仮名) er en japansk stavelsesskrift, som sammen med katakana og kanji utgjør det japanske skriftspråket. Hver kana representerer en stavelse. Det er enten en vokal (som for eksempel en A (あ)) eller en konsonant etterfulgt av en vokal (som for eksempel Ka (か)). Eneste unntak er N (ん).
Hiragana brukes i ord det ikke finnes kanji for, ord forfatteren ikke kjenner kanjitegnet for, eller i situasjoner der bruk av kanji blir for formelt. Dessuten brukes hiragana for å danne endelser på verb og adjektiv. Også partiklene i språket blir skrevet med hiragana.
Tegnene
Det finnes 46 grunntegn i hiragana-systemet (48 med ゐ (wi) og ゑ (we), som ikke er i bruk mer). Det finnes flere måter å stave japanske tegn med latinske bokstaver, men Hepburn-systemet er det vanligste.
The Loch Ness Mouse
The Loch Ness Mouse er et norsk popinspirert band med tilholdssted i Oslo, dannet i 1992. Bandet ble startet av brødreparet Ole Johannes Åleskjær, vokalist og gitarist, og Jørn Oddvar Åleskjær, gitarist, fra Hemnes i Høland, sammen med trommeslageren Bryan Hayes og bassisten Morten Holmqvist.
De ga ut EP-en From The Countryside på selskapet Perfect Pop i 1993, men først fem år senere kom debutalbumet Flair For Darjeeling. I 1997 overtok Emil Nikolaisen trommestikkene, og rundt årtusenskiftet ble EP-ene Ceylon Sailor utgitt i Norge og Busman’s Holiday i USA. Bandet hadde nå gjennomgått et ganske radikalt stilskifte, og var nå mer inspirert av amerikansk vestkystpop fra 1970-tallet, som for eksempel Steely Dan og Fleetwood Mac.
The Loch Ness Mouse består nå av sju medlemmer, deriblant vokalist Christina Høgetveit, og på albumet New Graffiti foretok bandet nok en gang et stilskifte. På dette albumet har gruppa også med gjesteopptredener med blant andre soulsangeren Myrna Braza og rapperen Stella Mwangi. Plata ble produsert av Ruben Dalen og Ole Johannes Åleskjær.
A Beautiful Mind
A Beautiful Mind er en uautorisert biografi om Nobelpris-vinner i økonomi og matematikk John Forbes Nash jr. av Sylvia Nasar, en økonomikorrespondent i The New York Times. Filmen Et vakkert sinn fra 2001 er inspirert av biografien.
Boken er en biografi av Nash, og starter med hans barndom, deretter hans år ved Princeton og MIT, hans arbeid for RAND Corporation, og hans problemer med schizofreni. Den slutter med tildelingen av Nobelprisen i 1994. Boken er en detaljert beskrivelse av alle aspekter i Nashs liv og en nær studie av hans personlighet og motivasjon, og gir et perspektiv på stress fra mentale helseproblemer i personlige og profesjonelle relasjoner.
Boken vant i 1998 National Book Critics Circle Award for biografi, ble nominert til Pulitzerprisen for biografi og var inn på The New York Times' bestselgerliste for biografier. Den er spesielt utmerket for å beskrive Nashs genialitet i tillegg til hans kamp med mental sykdom.
White Motor Company
White Motor Company var en amerikansk produsent av biler og lastebiler, som var virksom fra 1902 til 1981.
Den første modellen var kjededrevet og utstyrt med en tosylindret dampmotor montert under gulvet. Det påfølgende året opprettet familien White Motor Company som et eget selskap. Dette selskapet produserte passasjerbiler frem til 1918, og deretter besto produksjonen utelukkende av lastebiler.
Kalevipoeg
Kalevipoeg er Estlands nasjonalepos. Kalevipoeg har samme opprinnelse som Finlands nasjonalepos Kalevala. Kalevipoeg, «Kalevs sønn», er hovedpersonen i esternes episke folkediktning.
Om opprinnelsen
Støttet av barndomsminner og inspirert av den første Kalevala-utgivelsen (1835) hadde F. R. Fählmann samlet dikt og sagn om Kalevsonen. Men så ble arbeidet avbrutt da han døde. På 1850-tallet satte Friedrich Reinhold Kreutzwald seg fore å ordne det som var samlet inn av ham og andre i Estland, en del av Livland og Pskovska-guvernementet. Det fantes allerede en rik arv av sagn knyttet til at det bølgete, bratte landskapet i Kreutzwald's hjemtrakter Neeruti i Kadrina kommune var de synlige restene av Kalevipoeg's plog, hestespor og steinkasting. Han samlet nå inn viser og sagn til en helhet under tittelen Kalevipoeg (trykt i Verhandlungen der gelehrten estnischen gesellschaft, IV: 1-4, V: 1-3, Dorpat 1857-61), på estisk med en motstående (dårlig) tysk oversettelse av K. Reinthal.
Til syklusen hørte tekster som ble antatt å være rester av eldre, nå oppløste sanger. Disse tok Kreutzwald med i sin utgivelse i metrisk form. Til sammen består esternes nasjonalepos i den form han gav det av 20 sanger med tilsammen 19043 linjer i vanlig runometer (4-fotad trokaisk vers).
Handling
Kalev (som også har gitt navn til Kalevala), Estlands første konge, hadde tre sønner med sin kone Linda. Den yngste av dem, Kalevipoeg, er sagaens helt. Han er godmodig med overmenneskelig kroppsstyrke. Under sønnenes fravær blir mor deres bortført av en trollkar fra Finland; men hun treffes av lynet og blir forvandlet til en klippe. På leting etter moren svømmer Kalevipoeg over havet til Finland. Kalevipoeg finner røveren og dreper ham. Hos en våpensmed kjøper han deretter et ypperlig sverd (som han prøver på stedet liksom Sigurd Fåvnesbane). Kalevipoeg dreper på skammelig måte smedens sønn og pådrar seg farens forbannelse: Sverdet skal bli hans egen bane. Når han kommer hjem, blir Kalevipoeg, etter å ha vist sin kraft, sin fars etterfølger. Han prioriterer å dyrke landet og å utrydde rovdyr.
Men en gang han sover, kommer en kjeltring og stjeler sverdet, men mister det i en elv. På sin videre vandring kommer Kalevipoeg også til helvete og redder tre søstre fra Sårviks (den behornedes) vold. For å finne verdens ende seiler Kalevipoeg senere med et fartøy bygget av sølv til Lappland. Der får han til styrmann den vise samen Varrak (som i lønn får en gammel lovbok) og fortsetter ferden. Etter mange eventyr, som det trolig gjemmer seg geografiske minner bak (bl. a. fra Island), vender Kalevipoeg tilbake. Enda en gang besøker han helvete, overvinner djevelen og smir ham fast til en klippe. Fra havet kommer fiendtlige jernmenn (skandinaviske vikinger eller tyske riddere?), og da først mister Kalevipoeg motet. Han graver ned sine skatter. Med knapp margin seirer esterne. Kalevipoeg overlater sin makt til Olevipoeg og trekker seg unna i ensomhet til ødemarken. Til slutt gir hans eget tapte sverd ham døden. Dog skal han (liksom Kong Arthur, keiser Fredrik II og Holger Danske) komme tilbake en gang.
Forholdet til Kalevala
Den estiske saga har mange berøringspunkter med den finske; Kalevipoeg selv synes å være identisk med Kalevalas Kullervo. Mange enkeltheter minner om skandinavisk (eller germansk) og kristelig innflytelse. Diktet Kalevipoegs har hatt grunnleggende betydning for esternes samling til ett folk, for deres nasjonalfølelse og estetiske kultur og har i stor grad fremmet drivet til å samle folklore hos esterne.
Lichtervelde
Lichtervelde er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Oppfinneren Charles Joseph Van Depoele ble født i Lichtervelde.
Anne Lande
Anne Kristine Lande (født 1958 ) fra Hamar, bosatt på Nesodden, er en norsk artist, sangtekstforfatter og sanger, psykoterapeut og veileder. Hun har i samarbeid med blant andre pianist, komponist og arrangør Per Husby. flere musikkutgivelser
Duoen Lande/Husby har arbeidet sammen siden 2004, og de har spilt et stort antall konserter sammen i kulturhus, teater, litteraturfestivaler, jazz- og viseklubber landet rundt og i sosialinstitusjoner og kirker.
De har gjort seg spesielt bemerket med sine særengne poesikonserter, der teksten står i sentrum for det musikalske uttrykket, og sine høstkonserter i allehelgenstiden i nært samarbeid med Ole Jørn Myklebust.
Lande har i flere år også samarbeidet med Anders Aarum og Stig Hvalryg i kaféensemblet «Largoland», og deres konsertserie Sakte Søndag. Hun har likeledes samarbeidet med Andreu Jacob, med duo-konserter og innspillinger av eget nytt materiale.
Anne Lande mottok NOPAs tekstpris for 2016 for «Overganger».
Leah Remini
Leah Marie Remini (født 5. juni 1970 i Brooklyn i New York City) er en amerikansk skuespillerinne. Hun er mest kjent for rollen som «Carrie Spooner-Heffernan» i TV-serien Kongen av Queens.
Biografi
Reminis far, George Remini, eier et asbestfirma, og kommer opprinnelig fra Sicilia, og hennes mor, Vicki Marshall, er rektor ved en videregående skole og kommer opprinnelig fra Østerrike. Hennes foreldre tok ut skilsmisse i 1977. Remini har en eldre søster, Nicole, og fire halvsøsken, Shannon, Stephanie, Elizabeth og Christine. Da Remini var 14 år gammel sluttet hun på skolen for å skaffe seg et yrke. I begynnelsen fikk hun diverse jobber som kelner, forsikringsselger og telefonselger. Hun fikk sin første rolle med dialog i en episode av Head of the Class. I juli 2003 giftet hun seg med skuespilleren Angelo Pagan. En dokumentar fra bryllupet ble sendt på TV-kanalen VH1. Den 16. juni 2004 fikk hun datteren Sofia Bella.
TV
Reminis inntreden på TV kom på midten av 1980-tallet, da hun opptrådte som «Carla Tortellis» datter «Serafina» i to episoder av Cheers. I 1989 hadde hun hovedrollen i serien Living Dolls, en kortlivet spin-off fra Who's the Boss?. Hun ble populær i rollen som «Terri Reynolds» i komiserien Fired Up fra 1997. Hun hadde også gjesteopptredener i serier som Evening Shade, Diagnosis: Murder, NYPD Blue og Venner for livet.
Arkoudi
Arkoudi (gresk: Αρκούδι) er en øy i Hellas og øygruppen Ekhinadene. Den blir styrt av kommunen Ithaka og ligger nord for denne øya og sør for Lefkada. Fram til omorganiseringa sent på 1900-tallet var den en del av Lefkada.
Leah Remini
TV
Fra 21. september 1998 til 14. mai 2007 spilte hun Carrie Spooner Heffernan i The King of Queens.
Arkoudi
De nærmeste øyene er Lefkada i nord, Meganissi i nordøst, Ithaka i sørøst og Kefallinia i sør.
Leah Remini
Remini og scientologi
Remini var medlem av Scientologikirken. I desember 2005 hjalp hun til med å promotere gallaåpningen av scientologenes kontroversielle museumsutstilling «Psychiatry: An Industry of Death», som inneholder en konspirasjonsteori om at Adolf Hitler var psykiater av yrke. Tidligere, på CNN, som svar til kritikken av scientologien, uttalte hun: Hun valgte senere, sommeren 2013, å forlate Scientologikirken. Hun har senere gitt mange intervjuer der hun tar skarpt avstand fra sekten, som hun mener ødelegger tilhengernes liv. I 2015 ga hun ut selvbiografi Troublemaker: Surviving Scientology and Hollywood, der hun beskrev hvordan Scientologikirken aktivt benytter kjendiser fra film og TV i sin propaganda. Hun har også medvirket til en dokumentarprogramserie kalt Leah Remini: Scientology and the Aftermath, som har vunnet flere priser. Per 2021 lager hun en podcast om dette sammen med en annen tidligere scientolog.
Bao’an hakka
Bao'an hakka (tradisjonell kinesisk: 寳安客家話, forenklet kinesisk: 宝安客家话, pinyin: Bǎo'ān kèjiāhuà) er en dialekt av språket hakka som tidligere ble talt i nesten hele det nåværende Shenzhen i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Den sterke tilvandringen av blant annet fabrikkarbeidere fra de forskjelligste deler av Kina har overveldet dialekten i de sentrale deler av Shenzhen, men den er i bruk blant en del innbyggere i distriktene Bao'an og Longgang.
Leah Remini
Videospill
Leah Remini hadde stemmen til figuren «Grace Nakimura» i videospillet Gabriel Knight: Sins of the Fathers av Sierra On-Line.
Bao’an hakka
Dialekten dapenghua helt øst i Shenzhen, på halvøya Dapengbandao, er sterkt påvirket av bao'an hakka.
Syndikering
Syndikering, også kalt syndikasjon, er en publiseringsavtale og distribusjonsordning som gjør det mulig å utgi det samme materialet i flere forskjellige massemedier. Verbet syndikere vil si å selge for eksempel en artikkel eller liknende til flere aviser på en gang. Det kan også bety å la et syndikat av banker overta et lån.