cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slussen
Trafikkløsningen «Slussen» (1935)
Fra 1928 kom William-Olsson til å engasjere seg i spørsmålet om en trafikkløsning ved Slussen. Han arbeidet både med trafikkføringen og utformingen av anlegget og den omkringliggende bebyggelsen. Til å begynne med fantes det ikke noen kløverbladsløsning, men ulike forslag og studier med planfrie kryss. Hvem som er opphavsmannen til den endelige utformingen av firkløveret er uklart. Det første kjente forslaget med en planfri kryssing for hovedstrømmen i trafikk er riktignok signert av William-Olsson, men han sa selv i en intern rapport i 1934 at Lundberg var opphavsmannen. Den 1. juli 1934 besluttet Slussenkomitéen å si opp William-Olssons og i stedet gjøre han til assisterende konsulent. Som hans etterfølger ble Holger Blom valgt. Alt tyder på at denne nyordningen slett ikke var ønsket av William-Olsson.
Slussen ble hyllet fra mange hold, blant annet av ledende svenske arkitekturkritikere for sine vakre linjer, for sine skinnende flisvegger, de store glassveggene (som nå er tettet igjen) og gangstrøk med småbutikker. Byggverket fikk endog internasjonal oppmerksomhet, blant annet fra Le Corbusier, som uttrykte sin begeistring i et personlig brev til W-O:
For gangtrafikken finnes et antall fliskledde gangpassasjer som ligger under det øverste gateplanet. Disse har fått navn etter fargen, og er kalt Blå bodarna, Gula gången og Gröna gången.
Slussens framtid
Slussen har omfattende skader som lappes og repareres hvert år. Bare i 2003 ble 5 tonn betong fjernet for at den ikke skulle skade mennesker og kjøretøy. Noen av de gamle betongtrappene er blitt revet, taket på kuppelen, som engang slapp inn dagslys via betongglassblokker, er tettet igjen på grunn av inntrenging av regnvann og konstruksjonen blir stadig støttet opp og forsterket med ytterligere stålbjelker og -påler. Store deler av Slussen synker langsomt på grunn av utilstrekkelige påler. Bare reparasjonene koster hver år 3-5 millioner kroner.
Etter å ha vurdert renovering opp mot riving og nybygg anbefalte et utvalg fra forvaltningen i oktober 2005 at politikerne burde velge nybyggingsalternativet «Nya Slussen», som ble presentert i. Forslaget innebar at den nåværende Slussen rives i sin helhet og erstattes med en bred veibru og en separat gangbru. Forslaget ble gjenstand for en omfattende debatt, hvor mange krevde en videreutvikling. Høsten 2007 ble det besluttet at den framtidige utformingen skulle studeres videre av i alt fem nasjonale og internasjonale arkitektselskap i en ny konkurranse. .
17. april 2009 ble det kunngjort at flertallet i Stockholms Stadshus ønsket å gå videre med forslaget fra Foster+Partners og Berg Arkitektkontor. Ifølge finansborgerråd Sten Nordin (M) var dette en endelig beskjed - flere kursendringer blir det ikke, sa han. Byggestart for «Nya Slussen» var planlagt i 2013, arbeidet startet imidlertid ikke før i 2016. og det nye anlegget beregnes å stå ferdig i 2026 og vil koste rundt 8 milliarder kroner.
EM i vintertriatlon 1999
EM i vintertriatlon 1999 (europamesterskapet i vintertriatlon) ble arrangert i Mals i Italia i 1999.
Vintertriatlon består av løping, sykling og langrenn.
Starlight Express
Starlight Express er en musikal av Andrew Lloyd Webber med tekst av Richard Stilgoe. Den hadde premiere på Apollo Victoria Theatre i London den 27. mars 1984, med regi av Trevor Nunn. Den gikk fram til 12. januar 2002 etter 7 406 forestillinger. Det gjør at den er den femte lengst spillende forestillingen i London.
Den ble satt opp på Broadway i 1985.
Musikalen er en slags barndomsdrøm med livet som en lek med modelltog. Det gamle damplokomotivet Rusty konkurrerer blant andre diesellokomotivet Greaseball og det elektriske loket Electra.
Victoria-teateret ble bygget om med baner til rulleskøyter rundt i hele salen da sangerne som spiller de ulike lokomotivene beveger seg rundt på rulleskøyter.
Musikalens mest kjente sang er «The Light at the End of the Tunnel».
Andre Harrell
Andre O’Neal Harrell (født 26. september 1960 i New York City i New York, USA, død 7. mai 2020 i West Hollywood i California) var en amerikansk platesjef, plateprodusent, låtskriver og rapper. Harrell var grunnleggeren av plateselskapet Uptown Records i 1986. Harrell fungerte også som administrerende direktør i Motown Records. Han var den første halvdel av hiphop-duoen Dr. Jeckyll & Mr. Hyde. Han er kjent for sitt betydningsfulle arbeid innenfor hiphop- og R&B-industrien i USA sent på 1980-tallet og 1990-årene. Særlig kjent er Harrell for sitt samarbeid med Diddy som han var både mentor og produsent for.
Karl Jacques Ajzenberg
Karl Jacques Ajzenberg ,også kjent som Jacques Stanning, (født 3. mai 1911 i Brest-Litovsk, død 8. juli 1983 ) var en norsk språklærer og sykepleier. I 1920 reiste familien fra russisk Polen til Paris der de levde som statsløse. Ajzenberg livnærte seg med en rad ulike jobber, men manglet oppholds- og arbeidstillatelse. Han ønsket å emigrere til Brasil. Med hjelp av en nordmann forfalsket han papirer og nordmannen ga seg ut for å være faren hans slik at Ajzenberg kom seg inn i Norge (rundt 1934). I Stavanger arbeidet han som språklærer ved Misjonsskolen fordi han behersket mange språk (spansk, tysk, fransk, hebraisk og litt russisk og polsk). Han avtjente verneplikten i Madlaleiren. Han ble døpt med navnet Karl Jacques Jørstad i St. Petri kirke i 1939. Under krigen ble han anmeldt av svogeren som mente det var noe rart med identiteten hans. I oktober 1940 ble han fengslet for å ha reist inn med falske papirer. I 1942 ble han deportert, med antatt mål Frankrike, men han endte i fengsel i Tyskland (Berlin) og deretter nesten tre år i Auschwitz. Han ble befridd av sovjetisk styrker i januar 1945 og kom tilbake til Norge i august.
Linus Torvalds
Fra februar 1997 til juni 2003 jobbet Torvalds for Transmeta Corporation, et firma som utvikler og selger mikroprosessorer med tilhørende teknologi. Torvalds er tilknyttet Open Source Development Labs, et programvarekonsortium som har som hovedmål å videreutvikle linuxkjernen.
Linus Torvalds er bosatt i Beaverton i Oregon i USA sammen med sin kone Tove (seks ganger finsk mester i karate) og tre døtre: Patricia Miranda, Daniela Yolanda, Celeste Amanda og katten Randi.
Linus er kjent for sitt arbeid med operativsystemkjernen Linux. Lite visste Linus at han den 25. august 1991 skulle skrive en melding i comp.os.minix som ville bli husket for all ettertid:
From: Linus Benedict Torvalds Newsgroups: comp.os.minix Subject: What would you like to see most in minix? Date: 25 Aug 91 20:57:08 GMT Organization: University of Helsinki
Hello everybody out there using minix –
I'm doing a (free) operating system (just a hobby, won't be big and professional like gnu) for 386(486) AT clones. This has been brewing since april, and is starting to get ready. I'd like any feedback on things people like/dislike in minix, as my OS resembles it somewhat (same physical layout of the file-system (due to practical reasons) among other things).
I've currently ported bash(1.08) and gcc(1.40), and things seem to work. This implies that I'll get something practical within a few months, and I'd like to know what features most people would want. Any suggestions are welcome, but I won't promise I'll implement them :-)
Linus
PS. Yes – it's free of any minix code, and it has a multi-threaded fs. It is NOT protable uses 386 task switching etc), and it probably never will support anything other than AT-harddisks, as that's all I have :-(.
Inspirert av operativsystemet Minix (utviklet av Andrew Tanenbaum) startet Torvalds arbeidet med å lage et Unix-lignende operativsystem han kunne kjøre på sin egen hjemme-PC. Selv brukte Torvalds arbeidsnavnet Linux på den nye kjernen. Da systemet skulle legges ut på Internett syntes han at navnet var litt for egosentrisk, og han valgte da heller å kalle det for Freax (Free, freak og X for å indikere at dette var en Unix-klone). Men da hans venn Ari Lemmke la systemet ut på ftp.funet.fi, valgte Lemmke å kalle katalogen for pubOS/Linux da han ikke syntes noe særlig om Freax-navnet.
Torvalds og Tanenbaum har hatt flere feider, mest berømt er deres Usenet-diskusjon fra 1992. Her hevder Tanenbaum at Torvalds idé om å designe en monolittisk kjerne var gammeldags. Selv mente Tanenbaum at en mikrokjernebasert design var fremtiden. Steve Jobs fra Apple fremsatte på et tidspunkt en idé om at Linus Torvalds burde slå seg sammen med Apple i arbeidet med den nye operativsystemkjernen i det som skulle bli Mac OS. Dette avslo Torvalds, i hovedsak fordi Mac OS var basert på mikrokjernedesign.
Man regner med at bare rundt 2 % av Linux-kjernen er skrevet av Torvalds selv, men han eier fortsatt varemerket Linux og overvåker bruken av dette via organisasjonen Linux International. Selv om mye av koden skrives av andre, har han fortsatt kontrollen over hvilke nye funksjoner som finner veien inn i Linux-kjernen. Andre operativsystemaspekter som grensesnitt og kompilatorer styres av andre. Flere har pekt på at siden Linux-kjernen bare er en del av operativsystemet, bør en også anerkjenne arbeidet og visjonene som GNU-utviklerne har gjort ved å kalle distribusjoner basert på GNU-programvare GNU/Linux eller GNU+Linux.
Noter
<references group="lower-alpha" />
Den som frykter ulven
Den som frykter ulven er en norsk spillefilm fra 2004 basert på en roman av Karin Fossum.
Handling
Raneren hadde lagt en minutiøs plan. Men han hadde ikke regnet med at det skulle være en annen kunde i banken. Denne kunden, som viste seg å være mentalt syk og etterlyst for mord, måtte raneren ta som gissel. Gisselet Errki var blitt anklaget for mordet på den gamle damen Haldis Horn, men var det nå så sikkert at det var Erkki som hadde begått ugjerningen?.
Thyestes
Thyestes (gresk: Θυέστης) var i henhold til gresk mytologi sønn av Pelops, kongen av Olympia, og Hippodamia, og var selv far til Pelopia og Aigisthos. Thyestes og hans tvillingbror, Atrevs, ble sendt i eksil av sin far for å ha myrdet deres halvbror, Krysippos, i sitt ønske om å overta tronen i Olympia. De søkte tilflukt i Mykene hvor de inntok tronen i fraværet til kong Eurysthevs som var i krig med herakleidene. Eurysthevs hadde tenkt at deres herredømme skulle være midlertidig, men det ble permanent da han døde i konflikten.
Mytologi
Atrevs svor en ed om å ofre sitt beste lam til Artemis. Da han lette i sin flokk, fant Atrevs derimot et gyllent lam som han gav til sin kone, Airope, for å skjule det fra gudinnen. Hun gav det til sin elsker, Thyestes, som så overbeviste Atrevs om at den som hadde lammet skulle være konge. Thyestes fant frem lammet og krevde tronen.
Kommunistische Partei Österreichs
Kommunistische Partei Österreichs («Østerrikes kommunistiske parti»), forkorta KPÖ, er et kommunistisk parti i Østerrike. Det er en del av Det europeiske venstrepartiet.
Thyestes
Mytologi
Atrevs tok tilbake tronen ved hjelp av et råd han fikk fra Hermes. Thyestes gikk med på å gi kongedømmet tilbake da solen flyttet seg bakover på himmelen, en bedrift som Zevs utførte. Atrevs tok tilbake tronen og sendte Thyestes i eksil.
Kommunistische Partei Österreichs
Historie
KPÖ ble grunnlagt den 3. november 1918 og er dermed et av verdens eldste kommunistiske partier. Navnet ved grunnleggelsen var Kommunistische Partei Deutsch-Österreichs («Tysk-Østerrikes kommunistiske parti»), KPDÖ.
Thyestes
Mytologi
Han fikk så høre om ekteskapsbruddet til Thyestes og Airope og planla hevn. Han drepte sønnene til Thyestes og kokte dem med unntak av hendene og føttene. Han serverte Thyestes hans egne sønner og hånet ham med hendene og føttene.
Kommunistische Partei Österreichs
Historie
De første årene av sin eksistens var partiet bare representert i enkelte kommunestyrer. Fra 1933 til 1945 var partiet forbudt, men spilte en aktiv rolle i motstandsbevegelsen mot nasjonalsosialismen.
Thyestes
Mytologi
Et orakel rådet så Thyestes at dersom han fikk en sønn med sin egen datter, Pelopia, ville den sønnen drepe Atreos. Thyestes gjorde dette og sønnen, Aighistos, drepte Atrevs. Men da Aigisthos ble født, ble han forlatt av sin egen mor som skammet seg over sin handling. En gjeter fant spedbarnet og gav ham til Atrevs som oppfostret ham som sin egen sønn. Først da han ble voksen avslørte Thyestes sannheten til Aigisthos, at han var både far og morfar til gutten og at Atrevs var hans onkel. Aigisthos drepte så Atrevs.
Kommunistische Partei Österreichs
Historie
Mellom 1945 og 1959 hadde partiet 4–5 seter i Nasjonalrådet. Deretter har oppslutninga ved nasjonale valg ligget mellom 0,2 % og 3,3 %, dvs. under sperregrensa (4 %).
Aktuelle valgresultater
Ved valget i 2013 fikk KPÖ 1,0 % av stemmene og dermed ingen seter i Nasjonalrådet. Partiet er representert med to seter i ett delstatsparlament (Steiermark). Det sterkeste resultatet i kommunevalg har vært i Graz, der partiet fikk 20,3 % av stemmene (februar 2017).
Thyestes
Mytologi
Mens Thyestes hersket over Mykene, ble sønnene til Atreos, Agamemnon og Menelaos, forvist til Sparta. Der ble de mottatt som kongelige av kong Tyndareos og kort tid etter hjalp han brødrene å dra tilbake til Mykene for overvinne Thyestes og tvang ham til å leve i Kytheria. Som et tegn på god vilje og allianse tilbød Tyndareos sin døtre, henholdsvis Klytaimnestra og Helena, som gifte til Agamemnon og Menelaos. Da Tyndareos døde, gav han tronen til Menelaos som så hjalp Agamemnon med å fjerne Aigisthos og Thyestes.
Da Agamemnon forlot Mykene for å delta i Trojakrigen, forførte Aighistos hans hustru Klytaimnestra, og paret konspirerte for å drepe ham da han kom tilbake fra krigen. De lyktes, drepte Agamemnon og hans nye elskerinne Kassandra. Klytaimnestra og Aighistos fikk tre barn: Aletes, Erigone, og Helena, sistnevnte døde som barn.
Syv eller åtte år etter Agamemnons død, kom hans sønn Orestes tilbake til Mykene og med hjelp fra sin fetter Pylades og sin søster Elektra, drepte både deres egen mor Klytaimnestra og Aigisthos som hevn for farens død.
Trett av blodsutgytelsene frikjente gudene Orestes og erklærte at dette var slutten på forbannelsen for huset Atreos, slik som det framstilt i Aiskhylos' tragedie Eumenidene, siste del av trilogien Orestien. Imidlertid forteller andre historier at da Aletes og Erigone ble gamle nok og ble herskere i Mykene, kom Orestes tilbake med en hær, drepte sin halvbror og voldtok sin halvsøster som siden fødte en sønn, Penthilos. I henhold til geografen Pausanias vokste gutten opp og grunnla senere en by, enten på Lesbos eller i Trakia.
Teater
I 1796 skrev Ugo Foscolo en tragedie kalt Tieste som ble satt opp først i Venezia et år senere. Caryl Churchill skrev en oversettelse av Senecas drama i 2001. I 2004 fullførte Jan van Vlijmen sin opera Thyeste. Librettoen var en tekst på fransk av Hugo Claus, basert på hans skuespill med samme tittel. Thyestes var også en figur i Ford Ainsworths skuespill i et akt kalt Persephone.
Henry Thue
Henry Thue (født 6. oktober 1890 i Kristiania, død 30. mars 1921 i Nice) var en norsk maler.
Liv
Han var sønn av legen Henning Junghans Thue (1852–1929) og Johanna Olivia Hoffeldt Rytterager (1849–1924). Etter å ha vært elev ved Aars og Voss' skole utdannet han seg til ingeniør ved Kristiania tekniske skole.
Alt fra barneårene hadde Thue vært interessert i tegning og malerkunst. Etter endt ingeniørutdannelse ble han elev ved Kunstakademiet i Kristiania, hvor han fikk undervisning av Christian Krohg. Han hadde også opphold ved kunstakademiene i Weimar i Tyskland og i København. Fra 1919 oppholdt han seg i Paris. Han døde av lungebetennelse under et opphold i Nice i 1921. Etter hans død ble det holdt en minneutstilling hos Blomqvist i Kristiania.
Lumpini stadion
Lumpini stadion (thai:สนามมวยเวทีลุมพินี) er en innendørs arena der profesjonelle kamper i thaiboksing forekommer. Stadionet er lokalisert i Lumpini-området i Bangkok.
Fourth Judicial District
Fourth Judicial District, også referert til som Division #4, er et tidligere statistikkområde og føderalt dommerdistrikt i Alaska. Distriktet omfattet landområder i den indre og nordøstlige delen av Alaska.
I 1921 fikk distriktet tilgang til Beringhavet i vest, da landområdene mellom øya Nelson i nord og Kuskokwimbukta i sør ble overført fra tredje dommerdistrikt. I 1948 ble det foretatt en mindre grensejustering i sørøst, der nye landområder ble overført fra tredje distrikt.
Ved opprettelsen av territoriet Alaska i 1912 fikk distriktet en funksjon som overordnet enhet for valgdistrikter, men etter statsdannelsen i 1959 mistet dommerdistriktene mye av sin administrative betydning, og valgdistriktene ble de nye statistikkområdene. Den 20. februar 1960 ble Alaska omgjort til ett føderalt dommerdistrikt.
Distriktet Aarau
Aarau er et forvaltningsdistrikt (Bezirk) i den sveitsiske kantonen Aargau som omfatter byregionen Aarau der distriktets administrative sentrum ligger. Distriktet ligger sør for Jurafjellene og dets nabodistrikter er Laufenburg i nord, Brugg og Lenzburg i øst, Kulm og Zofingen i sør. Den grenser i vest mot kantonen Solothurn. Aarau dekker et areal på 104,47 km² fordelt over 13 kommuner (Gemeinden) og hadde 67 105 innbyggere i 2006.
Shenandoah County
Shenandoah County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Redenção da Serra
Redenção da Serra er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Eduardo Horacio García
Eduardo Horacio García (født 22. januar 1956 i Buenos Aires i Argentina) er katolsk biskop av San Justo.
Prest
Eduardo Horacio García ble presteviet den 18. november 1983 av erkebiskopen av Buenos Aires, kardinal Juan Carlos Aramburu.
Hoplitovalgus
Hoplitovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster. Slekten omfatter bare én kjent art.
Eduardo Horacio García
Hjelpebiskop i Buenos Aires
Den 21. juni 2003 utnevnte pave Johannes Paul II ham tiltitulærbiskop av Ipagro og til hjelpebiskop i Buenos Aires. Erkebiskopen av Buenos Aires, kardinal Jorge Mario Bergoglio S.J., bispeviet ham den 16. august samme år; medkonsekrerende var to hjelpebiskoper i Buenos Aires, Jorge Eduardo Lozano og José Antonio Gentico.
Hoplitovalgus
Levevis
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.
Eduardo Horacio García
Biskop av San Justo
Den 6. november 2014 utnevnte pave Frans ham til biskp av San Justo. Han ble innført i embedet den 14. desember samme år.
Hoplitovalgus
Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo.
Eduardo Horacio García
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Zhang Peimeng
Zhang Peimeng (født 13. mars 1987 i Beijing i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i de innledende rundene.
Tuastad bedehuskapell
Tuastad bedehuskapell er fra 1962 i Karmøy kommune, Rogaland fylke.
Rallarvegen (Bergensbanen)
Rallarvegen er navnet på anleggsveien som ble anlagt omkring forrige århundreskifte i forbindelse med byggingen av Bergensbanen. Veien er 80 km lang, og går fra Haugastøl over Finse til Myrdal, og videre bratt gjennom 21 hårnålssvinger langs Flåmsbanen ned til Flåm ved Sognefjorden, den siste delen som kommunal vei (Kv1409 i Aurland). Det er også en vei fra Voss til Upsete på vestsiden av Gravhalstunnelen. Navnet på veien kommer av rallar, et tradisjonelt navn på anleggsarbeidere.
Veien eies og vedlikeholdes av Jernbaneverket ifølge en avtale fra 1912, «saaledes at veien blir let trafikabel for fotgængere». I flere perioder har også blant annet frivillige, Turistforeningen og kommunene bidratt til vedlikeholdet. Det brukes nå bare metoder og materialer som fantes da veien ble bygd: dreneringsrør av plast fra 1980-årene planlegges fjernet og erstattet med tørrsteinsmuring. Vedlikeholdet prioriterer bevaring av veien som kulturminne.
I slutten av 1960-årene tok redaktør og tidligere leder i Norske Ungdomsherberger Odd Strand initiativ til å anlegge sykkelsti langs den gamle anleggsveien. Arbeidet ble utført på dugnad fra 1970, og fullført i august 1974. Veien har siden blitt en av Norges mest populære sykkelveier, og den suverent mest populære sykkelturen i den norske fjellheimen; over 20 000 sykler veien hvert år. Veien går gjennom variert og storslått terreng, og gir et enestående og imponerende inntrykk av veibygging med enkle midler og ren håndkraft. Standarden er mange steder god grusvei, mens i bratte partier vasker vårflommen mange steder bort grusen og etterlater pukk eller i verste fall rullestein. Det er lite sikring mot utforkjøring.
Kebony
Kebony er en norsk treprodusent. Bedriften har sitt utspring i Wood Polymer Technolgies (WPT), som ble stiftet i 1996 og endret navn til Kebony i 2007. Kebony har fabrikk i Skien og kontorer i Oslo.
Kebony har utviklet en miljøteknologi som gir et alternativ til truede tropiske tresorter og tradisjonelt impregnert tre. Dette gjøres ved å oppgradere egenskapene til bærekraftig fremstilt trevirke.I prosessen benyttes en væske utvunnet av planteavfall fra landbruk. Via trykk og vakuum samt varmebehandling bindes væsken til treets cellestruktur for å forbedre egenskapene til trevirket permanent.
Mehus
Mehus er et sted i Sortland kommune i Nordland. Stedet ligger på østsiden av Godfjorden på Hinnøya. Her var det tidligere butikk, posthus og fiskemottak.
Kebony
Kebony blir fremstilt av furutrær.
Kebonys produkter ble tildelt Svanemerket for «miljøvennlig tremodifisering» og Kebony er FSC- og PEFC sertifisert.
Teknologien er blitt omtalt i flere artikler blant annet i CNN, BBC, The Economist, Financial Times og Washington Post. CNBC Business har listet Kebony som én av 50 bedrifter som kan forandre verden, samt plassert dem som en av Europas 25 mest kreative selskap.Administrerende direktør er Christian Jebsen.
Dietrich Buxtehude
Dietrich Buxtehude (dansk også Diderik, tysk: Dieterich; født før 1641 sannsynligvis i Helsingborg, død 9. mai 1707 i Lübeck) var en dansk-tysk organist og barokk-komponist.
Som organist og komponist i Mariakirka i Lübeck fra 1668 til sin død i 1707 fikk Buxtehude ry som Nord-Tysklands største musiker, og folk kom fra fjern og nær for å høre ham spille orgel og overvære konserter i den berømte serien Abendmusiken. Han skrev store orgelverk og kantater som var viktig inspirasjon for Johann Sebastian Bach.
Barndom og ungdom
Dietrich Buxtehude var sønn av organisten Hans Jenssen Buxtehude (også kalt Johannes, 1602–1674) og Helle Jespersdatter. Noen kilder oppgir fødselsåret til 1637. Forfedrene, som opprinnelig må ha kommet fra byen Buxtehude sørvest for Hamburg, slo seg ned i Bad Oldesloe i Holstein tidlig på 1500-tallet. Dietrichs far kom fra Oldesloe, og det ble lenge antatt at også Dietrich selv ble født her, men det regnes nå som overveiende sannsynlig at han ble født i Helsingborg, der faren i 1637 ble ansatt som organist i Sankta Maria kirke.
Lübeck
5. november 1667 døde Franz Tunder, og den prestisjefylte posten som organist i Lübecks Mariakirke ble med det ledig. Etter at en rekke håpefulle søkere hadde vært til prøvespill og blitt forkastet, falt valget på Buxtehude. Han ble utnevnt 11. april 1668 og fikk samtidig den uavhengig avlønnede stillingen som kirkas Werckmeister (= verksmester, dvs. sekretær, regnskapsfører og lignende). 23. juli ble han borger av byen, og knapt to uker senere giftet han seg med Anna Margrethe Tunder, forgjengerens yngste datter. De fikk sju døtre, hvorav fire vokste opp.
Buxtehude sto i sine stillinger i Lübeck livet ut. De offisielle pliktene besto av å spille orgel under morgen- og kveldsgudstjenestene på søn- og helligdager, og under vesperne. Buxtehudes ry som organist trakk folk til byen, det samme gjorde konsertserien Abendmusik (= aftenmusikk) som svigerfaren Franz Tunder startet opp, og som Buxtehude videreførte og utvidet. Konsertene ble sponset av byens næringsdrivende og adgangen var gratis. Buxtehudes etterfølgere ved Mariakirken videreførte serien fram til 1810.
17. august 1703 kom Georg Friedrich Händel og Johann Mattheson til byen, sannsynligvis fordi Mattheson hadde til hensikt å søke på organiststillingen som den da 66 år gamle Buxtehude vurderte å si fra seg, men Mattheson rygget tilbake for den tradisjonelle betingelsen om å gifte seg med en av forgjengernes døtre. Sent i 1705 kom Johann Sebastian Bach for å høre den gamle mester. Han ble værende i Lübeck i tre måneder, mye lengre enn avtalt med arbeidsgiverne i Arnstadt, og kan ha deltatt på de «ekstraordinære» Abendmusik-konsertene som ble avholdt 2. og 3. desember 1705 til ære for avdøde keiser Leopold I og for å hedre etterfølgeren Josef I. Den da 20 år gamle Bach gikk 350 km til fots til Lübeck for å oppleve Buxtehude. Trolig ble den unge Bach også undervist av Buxtehude. Bach måtte forklare kirkerådet i Arnstadt hvorfor han var borte mye lenger enn avtalt. Møteprotokollen er bevart.
Vi kan takke Bach for at Buxtehudes musikk er så godt kjent i dag, for det er gjennom Bachs avskrifter den er bevart.
Buxtehude døde 9. mai 1707, og 16. mai ble han gravlagt ved siden av faren og fire døtre på Mariakirkens gravplass. Assistenten Johann Christian Schieferdecker tiltrådte organistposten 23. juni og ektet Anna Margreta Buxtehude 5. september 1707.
Formidling, vurdering og ettermæle
Det ser ut ikke ut til at Buxtehude reiste stort, men Johannes Voorhouts maleri Huslig musikkscene, en allegori over vennskap fra 1674 viser at han var en nær venn av Johann Adam Reincken og Johann Theile i Hamburg. Buxtehude bidro med et dikt til Theiles Matteuspasjon (Lübeck, 1673) og bisto til å finansiere publikasjonen av Theiles messer. Andreas Werckmeister tok med noen av Buxtehudes dikt i Harmonologia Musica (1702) og formidlet mange av orgelkomposisjonene hans til Johann Gottfried Walther; disse kopiene er bevart for ettertiden. Buxtehude sto også på god fot med Dübenfamilien i Stockholm, og det er takket være Gustaf Düben den eldres iherdige innsamlingsarbeid til det som nå kalles Dübensamlingen at mange av Buxtehudes vokalverk er bevart.
Den meste kjente av Buxtehudes elever er Nicolaus Bruhns som studerte komposisjon og orgelspill med ham. Bruhns skal ha vært Buxtehudes yndlingselev og i henhold til Matthesons musikkleksikon var Buxtehude det store forbildet til Bruhns. Den sørtyske komponisten Johann Pachelbel dediserte  Hexachordum Apollinis (1699) til Buxtehude.
Buxtehude regnes som den viktigste representanten for den nordtyske orgelskolen, og som komponist av orgelmusikk en av de mest betydelige før Johann Sebastian Bach. Albert Schweitzer mente at Buxtehude var den egentlige skaperen av tysk orgel toccata.
Vokalverk
128 av Buxtehudes vokalverk er bevart i sin helhet. Alle med kirkelige tekster, bortsett fra åtte som er skrevet til brylluper. Verkene ble til i en periode da den protestantiske kirkekantaten var i rivende utvikling. Selv om de ofte blir omtalt som kantater, er de det strengt tatt ikke, for på 1600-tallet var betegnelsen stort sett reservert verdslige vokalverk. Først senere kom også kirkelige vokalverk bestående av uavhengige satser inn under kantatebegrepet, og selv denne betydningen er det bare et fåtall av Buxtehudes vokalverk som tilfredsstiller.
Instrumentalmusikk
Inntil ca. 1940 kjente man stort sett bare til Buxtehudes kirkelige verk: vokalverkene Missa brevis, kantatene, orgelkomposisjonene Cansonetta i G-dur, Chaconne i e-moll, koralfantasiene og toccataene, og endelig kammermusikken, 6 sonater for 2 fioliner, viola da gamba med continuo. Man visste riktignok at Buxtehude også hadde skrevet cembalo-komposisjoner, men man mente at disse, bortsett fra en suite i Uppsala, var tapt. Imidlertid viste det seg at man i den danske slekt Ryges familiebok hadde liggende 19 suiter og 6 variasjonsverk skrevet i tabulatorskrift. De ble offentliggjort i 1942 og gir et levende, rikt og nyansert nærbilde av komponisten Buxtehude.
Moscovium
Moscovium, tidligere kalt ununpentium, er et kunstig framstilt radioaktivt grunnstoff. Det har det kjemiske symbolet Mc og atomnummer 115. Det ble framstilt for første gang i 2003 av et team bestående av russiske og amerikanske forskere i det forente instituttet for kjerneforskning i Dubna i Russland. I desember 2015 anerkjente IUPAC/IUPAP oppdagelsen av fire nye grunnstoff hvorav moscovium var ett av dem. Den 28. november 2016 ble det foreslåtte navnet offisielt godkjent. . Moscovium er oppkalt etter Moskva oblast.
Moscovium har ingen kjente stabile isotoper. Den mest stabile isotopen kjent pr. 2018 er som har en halveringstid på 220 millisekunder.
Historie
2. februar 2004 kunne det vitenskapelige tidsskriftet Physical Review C rapportere at et forskningsteam med russiske forskere fra Joint Institute for Nuclear Research i Dubna, Russland, og amerikanske forskere fra Lawrence Livermore National Laboratory, hadde framstilt moscovium og nihonium.
I rapporten kom det fram at forskningsteamet hadde bombardert americium med kalsium, og hadde slik framstilt fire atomer av moscovium (grunnstoff 115). Disse atomene ble brutt ned, mens de avga alfa-stråling, til nihonium (grunnstoff 113) i løpet av anslagsvis 100 millisekund. Disse eksisterte så i 1,2 sekund, før de igjen ble brutt ned til naturlige grunnstoff:
Grunnstoffet hadde fram til juni 2016 det midlertidige navnet ununpentium, en løsning fra International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC). Det er en kvasi-latinisering av grunnstoffets atomnummer 115, fram til et endelig navn er bestemt. Stoffet er også kjent som eka-vismut.
30. desember 2015 kunngjorde IUPAC at et forskersamarbeid som ble innledet i 2010 mellom USA-laboratoriene Lawrence Livermore National Laboratory og Oak Ridge, samt Joint Institute for Nuclear Research i Dubna i Russland, hadde oppfylt kriteriene for oppdagelse av grunnstoff 115 og 117.
Egenskaper
Man vet foreløpig lite om de kjemiske og fysiske egenskapene, da det bare er framstilt noen få atomer av grunnstoffet. Stoffets plassering i periodesystemet kan imidlertid gi indikasjoner på hvilke kjemiske og fysiske egenskaper det har. Det er forventet å være et metall i fast form ved romtemperatur.
Isotoper
De 5 isotopene som pr. 2018 er kjent, er alle ustabile (og dermed radioaktive): 289Mc med halveringstid 220 millisekunder, 288Mc med 87 millisekunder, 287Mc med halveringstid 32 millisekunder, og 290Mc med halveringstid 16 millisekund. Pr. 2018 er halveringstiden for den femte isotopen 291Mc ikke fastslått.
Moscovium er i sentrum av den tenkte stabilitetsøya. Selv om man ikke har greid å framstille noen stabile isotoper, er det forutsagt ved hjelp av modeller av stabilitetsøya at stabile isotoper kan bli framstilt. De vil i så fall trenge et «magisk nummer» på 184 nøytroner, noe som vil bli 299Mc. De til nå framstilte isotopene har hatt 176 nøytroner (291Mc) på det meste.
CAS-nummer: 54085-64-2
Lisa Altenburg
Lisa Hahn (født 23. september 1989) er en tysk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på sjuendeplass med det tyske landslaget.
Moscovium
Anvendelse
Bortsett fra til forskningsformål, har ikke moscovium noe bruksområde.
Statfjordfeltet
Feltet ble oppdaget i 1974 av det amerikanske oljeselskapet Mobil. Statfjord ble erklært drivverdig i august 1974, og den første innretningen der – Statfjord A – startet produksjonen i 1979.
Utstrekning og beliggenhet
Feltet ligger i blokk 33/9, 33/12 (norsk sektor) og 211/25 (britisk sektor) rett vest av Florø, dels på britisk kontinentalsokkel med en majoritetsdel på norsk sokkel. Se figur 1. Feltets utstrekning er ca. 4 km i bredde, og i lengde tilsvarende omtrent distanse fra Bygdøy til Drøbak, ca. 25 km. Det britiske oljefeltet Brent ligger bare 4–5 kilometer sørvest for Statfjord.
De første år
Utlysing og tildeling av blokkene i 33/9 og 33/12 ble påskyndet etter at oljeselskapene Shell og Esso henvendte seg til norske myndigheter i februar 1972. Budskapet var at de to selskapene hadde funnet en stor petroleumsforekomst på britisk sokkel som de mente strakk seg inn på norsk område. De ønsket derfor utvinningstillatelse i 33/9 og 33/12 for å få en samordnet undersøkelse og utvikling av området. I august 1973 ble de norske blokkene tildelt som lisens nummer 37 til Mobil 15 % (operatør), Statoil 50 %, Shell, Esso og Conoco med 10 % hver. Fire andre selskaper delte de siste 5 %. Den første brønnen i 33/12 gav et funn i mars 1974. Dette var også Mobils første leteboring på norsk sokkel overhodet. Funnet ble senere til Statfjordfeltet. Det britiske feltet, Brentfeltet viste seg å være atskilt fra Statfjord, men Statfjordfeltet strekker seg inn over britisk sektor med ca. 15 % av reservoarene.
Utbyggingen
Planen for utbygging og produksjon ble først godkjent 16. juni 1976, men design og ingeniørarbeidet på den første produksjonsplattformen var i gang lenge før den tid.
Statfjord A
Plattformdekket til Statfjord A ble bygget av Aker Stord AS (nåværende Aker Solutions Stord). Statfjord A startet regulær produksjon av olje og gass den 24. november 1979. Gassen blir reinjisert i reservoaret i Statfjord-formasjonen. Plattformen har en vekt på 600 000 tonn, og den totale høyden er på 270 meter. Boligkvarteret har i normalsituasjon plass til 206 personer. Lagercellene som ligger under havnivået rommer 206 000 standard kubikkmeter olje, det vil si 1,3 millioner fat.
Den 12. desember 2007 ble petroleumstilsynet varslet om et oljeutslipp som er beregnet til 3.840 kubikkmeter fra Statfjord A. Dette er det nest største utslippet i norsk oljehistorie.
Statfjord B
Statfjord B ble slept ut til feltet sommeren 1981, og den 5. november 1982 ble produksjonen startet. Kun 11 måneder senere var investeringene på 10,6 milliarder kroner nedbetalt.
Statfjord C
Understellet ble påbegynt i 1980 av Norwegian Contractors og sto ferdig i 1984. Plattformdekket ble bygget av Rosenberg Verft. Statfjord C ble tauet ut på feltet i begynnelsen av juni 1984, og i juni 1985 startet produksjonen.
Satellittfelt
Satellittfeltene Statfjord Nord, Statfjord Øst og Sygna er tilknyttet Statfjord C.
Statfjord Nord
Feltet ligger 22 kilometer nordøst for Statfjord C og er bygget ut med tre havbunnsrammer (ramme D, E og F). Rammene er knyttet til Statfjord C med 10 tommers rørledninger. D-rammen er en vanninjeksjonsramme mens de to andre er produksjonsrammer.
Alle installasjoner er på havbunnen og blir fjernstyrt fra Statfjord C.
Statfjord Øst
Statfjord Øst feltet ligger fem kilometer nordøst for Statfjord C-plattformen, delt mellom lisensene 037 og 089.
I likhet med Statfjord Nord er Statfjord Øst bygget ut med havbunnsinstallasjoner og tilknyttet Statfjord C gjennom rørledning.
Feltet er utbygd med tre bunnrammer (K, L, og M). K-rammen er for vanninjeksjon, mens de to andre er for oljeproduksjon. ble påvist av boreriggen Norskald i 1976, og produksjonen startet 23. september 1994.
Sygna
Oljefeltet Sygna ligger i den nordøstlige delen av Statfjord-området i Nordsjøen.
Feltet startet produksjon 1. august 2000, og vil sannsynligvis fortsette å produsere fram til slutten av 2019.
Sygna er delt på to produksjonslisenser: 55 prosent ligger i blokk 33/9 (Statfjord) mens resten ligger i blokk 34/7 (Snorre). Utbyggingsløsningen omfatter en bunnramme tilknyttet Statfjord C-plattformen, som ligger 22 kilometer unna.
Det er to produksjonsbrønner på bunnrammen, og det vil også injiseres vann i reservoaret gjennom en langtrekkende brønn som er boret fra satellitten Statfjord Nord.
Operatørrollen
Statfjord C kom i drift i 1985. 1. januar 1987 overtok Statoil operatøransvaret etter Mobil, og har siden videreutviklet og produsert fra feltet.
Oljeutslipp i 2007
Se hovedartikkel: Oljeutslippet fra Statfjord.
12. desember 2007 ble det oppdaget at olje lekket fra en undersjøisk ledning ved lasting fra Statfjord A. Utslippet dreide seg om 3840 kubikkmeter (ca. 25 000 fat) råolje.
Oljelekkasje i 2008
Granskingen hevder hovedgrunnen var mangelfull vurdering av risiko for lekkasje og tiltak for å begrense lekkasjemengden, samt at uklare roller mellom forskjellige aktører ikke ga nok kvalitet og oppfølging i utviklingen av verktøyet som ble anvendt da lekkasjen oppstod. En har dessuten påvist brudd på prosedyrene til StatoilHydro for inngrep i prosessanlegg, som sikker jobbanalyse samt arbeidstillatelser.
Infrastruktur for transport av olje og gass
Sommeren 1998 ble et omløp av Statpipe lagt i en sløyfe rundt Ekofisk-feltet i Nordsjøen. Omløpet er 15,8 kilometer langt. Statpipe er dermed direkte tilknyttet Norpipe-ledningen som forbinder Ekofisk med gassterminalen i Emden i Tyskland. Den første gassen gjennom omløpet ble levert i Emden 23. august 1998.
Produksjonshistorikk
Pr 1. januar 2005 er den totale produksjonen kommet opp i 542 millioner m³ olje og 50 milliarder m³ gass etter en produksjonsperiode på ca. 25 år. Gjenværende reserver er ca. 15 millioner m³ olje og 8 milliarder m³ gass.
Feltets levetid
I 2022 var det opprinnelig planlagt at produksjonen skulle stanse på Statfjord A. Men i januar 2020 ble det besluttet at levetiden skal forlenges til 2027.
Kontrakten som dekker ingeniørarbeid, forarbeid, fjerning og opphogging er tildelt Excalibur Marine Contractors, et selskap i Allseas-gruppen. Kværner Stord er underleverandør til Excalibur, og vil ta imot plattformdekket for opphogging.
Det ble anslått at Statfjord B og C opprinnelig skulle avslutte produksjonen sin innen 2025, men levetiden deres skal nå forlenges forbi 2035.
Yanam (distrikt)
Yanam (telugu: యానం డిస్ట్రిక్ట్ ) er et distrikt i det indiske forbundsterritoriet Puducherry. Administrasjonssenteret ligger i Yanam.
Geir Stadheim
Geir Stadheim (født 6. januar 1962  ) er en norsk musiker og billedkunstner. Han er vokalist og gitarist i popgruppen Astroburger som han selv startet i 1987 og regnes som den drivende kraften i gruppen. Som kunstner har han deltatt på høstutstillingen og en rekke utstillinger med EKKO kunstgruppe.
Yanam (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 55,616 innbyggere i distriktet, mot 31,394 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 100 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,83 % ved folketellingen i 2011 mot 14,02 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter var 917 i 2011 mot 964 i 2001.
Hestenese
De lever på veldig grunt vann, langs kysten hvor oksygennivået er ekstremt høyt på grunn av de kontinuerlige vannbevegelsene.
De eter alger. Siden individer fra forskjellige deler av sjøen har bemerkelsesverdig store forskjeller i munn og tenner, er det ikke umulig at arten vil bli delt opp i flere arter i fremtiden. I tillegg finnes det lokale fargevariasjoner.
St. Tammany Parish
St. Tammany Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger sørøst i staten og det grenser mot delstaten Mississippi i øst, Washington Parish i nord, Orleans Parish i sørøst og mot Tangipahoa Parish i vest.
St. Tammany Parish totale areal er 2 911 km² hvorav 699 km² er vann. I 2010 hadde fylket 233,740 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Covington.
EM i vintertriatlon 2000
EM i vintertriatlon 2000 (europamesterskapet i vintertriatlon) ble arrangert i Donovaly i Slovakia i 2000.
Vintertriatlon består av løping, sykling og langrenn.
Jemtsk
Jemtsk (jamska, bestemt) er en skandinavisk dialekt som snakkes i Jämtland (norsk: Jemtland) i Sverige. Jemtsk har mange likhetstrekk med trøndersk og har både en del vestnordiske (til felles med norsk, færøysk og islandsk) og en del østnordiske trekk (til felles med øvrig svensk og dansk, inkludert bokmål og østnorsk)
Som de fleste andre dialekter i Sverige er jemtsk i stor grad blitt trengt tilbake av rikssvensk, selv om det er gjort og gjøres forsøk på å holde liv i dialekten ved å gi ut jemtske ordbøker og jemtsk musikk. Jämtlands dialekter har likhetstrekk med dialektene i Trøndelag, og forskerne er ikke enige om hvorvidt jemtsk bør regnes som norsk eller svensk. Pronomenet je kommer av gammelsvensk jak, til forskjell fra trønderske dialekter der pronomenet kommer av gammelnorsk ek (e, æ, æg). Denne form finnes imidlertid i mange norske dialekter og tillsvaren formen for talt islendsk. På jemtsk heter det sopp og bratt (som på norsk) til forskjell fra svensk svamp og brant. Som i trøndersk er det vanlig med apokope, noe sjeldnere øst i landskapet. Jemtske dialekter har også bevart gamle diftonger (stein, geit) som i mange trønderske dialekter samt i Vemdalen i Herjedalen. Ordforråd tilkommet etter 1645 har en god del innslag av norsk for eksempel avis (i stedet for svensk tidning) og blyant (i stedet for blyertspenna). Jemtsk har ikke palatalisering av "nn" og "ll" som er vanlig i trøndersk. Noen kilder beskriver trøndersk-jemtsk-herjedalsk som ett språkområde, og noen språkforskere mener at jemtsk er et eget språk, ikke en norsk-svensk dialekt.
Casma (provins)
Casma er en provins i regionen Ancash i Peru. Den grenser til provinsen Santa i nord, til provinsene Yungay og Huaraz i øst, til provinsen Huarmey i sør og til Stillehavet i vest. Provinsens UBIGEO er 0208 og hovedstaden er Casma. Provinsen ble opprettet den 25. juli 1955 med lov nr. 12 382.
Politisk inndeling
Provinsen er delt inn i 4 distrikter.
Bad Oldesloe
Dietrich Buxtehudes far kom fra Bad Oldesloe og Buxtehude selv kan ha blitt født der.
Oscar Paul Osthoff
Oscar Paul Osthoff  (født 23. mars 1883 i Milwaukee død 9. desember 1950 i Indianapolis) var en amerikansk vektløfter som deltok under OL 1904 i St. Louis.
Osthoff ble olympisk mester i vektløfting, enhåndsløft under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i tohåndsløft bak Perikles Kakousis fra Hellas.
Johttejárjohka
Johttejárjohka (nordsamisk) er ei elv i Enare kommune i Lappland i Finland. Den renner fra Jottijärvi til Nikolasjärvi og er en del av Neidenvassdraget. Elva er 5,0 kilometer lang, eller 13,4 kilometer medregnet tilløpselvene på fjellet Čieskadasvárri vest for Jottijärvi. Den øverste delen av vassdraget ligger i Utsjok kommune.
Johannes Berg
Johannes Berg er navnet til flere personer:
Steinar Juel
Steinar Juel (født 17. desember 1950 i Oslo) er en norsk sosialøkonom. Han tok artium ved Ski gymnas i 1969, og er utdannet sosialøkonom fra Universitetet i Oslo fra 1975. Juel var ansatt ved Norges Banks valutapolitiske kontor 1975–1979, nasjonalbudsjettkontoret i Finansdepartementet 1979–1980 og Norges Banks pengepolitiske kontor 1980–1982. Han var personlig rådgiver for finansministerne Rolf Presthus og Arne Skauge fra Høyre 1985–1986. Juel var ansatt ved Bankforeningens økonomisk-politiske avdeling 1982–1985 og 1986–1989, samt ved EFTA-sekretariatet i Genève 1989–1991. Fra 1991 til han avgikk med pensjon i 2015, var Juel sjeføkonom i Kreditkassen og senere i Nordea. I 2016 begynte Juel i en deltidsstilling som samfunnsøkonom i tankesmien Civita.
Sissel Storelv
Sissel Storelv (født 26. august 1949) er en norsk bueskytter som representerer Tinden BK.
Hun har vunnet ett NM-gull og 14 NM-medaljer i perioden 1997–2015.
Les Hôtesses d’Hilaire
Les Hôtesses d'Hilaire er et canadisk rockeband fra Moncton i New Brunswick. På 2010-tallet inntok bandet en sentral plass på den acadiske musikkscenen i Canada. Tekstene som bandet fremfører er franskspråklige.
Musikalsk virksomhet
Bandet ble etablert av Michel Vienneau (bassgitar), Guillaume Lavoie (trommer), Mico Roy (gitar) og Serge Brideau (vokalist). I starten kalte de seg Serge et ses orifices. Guillaume Lavoie flyttet til Montreal og sluttet i bandet. Bandets nye trommeslager ble Maxence Cormier, og bandet ble dessuten utvidet med Leandre Bourgeois på keyboard. Deretter endret bandet navn til Les Hôtesses d'Hilaire.
I 2012 ga bandet ut sin første EP. Siden har det blitt flere studioalbumer og konsertalbumer. Bandet vant flere priser i den regionale East Coast Music Awards, og har flere ganger blitt nominert til priser som deles ut av bransjeorganisasjonen ADISQ i provinsen Québec.
I 2017 fikk bandet mye oppmerksomhet da vokalisten Serge Brideau stilte i lilla kjole under en opptreden på Radio-Canada TV. Dette førte til en mediestorm og mange hatske utfall mot bandet i sosiale medier.
I 2018 oppførte bandet rock-operaen Viens avec moi (norsk: Bli med meg), som flere andre kjente, acadiske musikere medvirket i. Blant de andre musikerne på scenen var bandet Les Hay Babies. Et annet kjent navn på rollelisten var skuespilleren Dianne Losier.
Politisk engasjement
Bandet har markert seg sterkt i den politiske debatten om tospråklighet i provinsen New Brunswick. I 2019 ble det oppstandelse da vokalisten Serge Brideau gjorde narr av New Brunswicks statsminister Blaine Higgs, blant annet fordi statsministeren kun behersker engelsk. Bandet har besluttet av overskuddet fra albumet Live à Caraquet – 15 août skal gå til organisasjonen Accueil Sainte-Famille Tracadie, som hjelper kvinner som er ofre for vold i nære relasjoner.
Brideau er nestleder i organisasjonen Société de l'Acadie de Nouveau Brunswick (SANB). Han har også engasjert seg i flere andre politiske organisasjoner.
Akademi Internasional de Lingu Universal
Akademi Internasional de Lingu Universal var fra 1898 til 1908 (noen kilder sier 1909) navnet på den organisasjonen som skapte og propaganderte det internasjonale hjelpespråket Idiom Neutral.
Akademiets opprinnelige navn var Kadem Valemik Volapüka (Det internasjonale Volapük-akademi), som blei valgt på Volapüks 2. verdenskongress i 1887.
Etter splittelsen i Volapük-bevegelsen rundt 1890 fortsatte akademiet som ei sammenslutning av reformvillige volapükister, fra 1892 leda av Waldemar Rosenberger. Fra navneskiftet i 1898 gikk akademiet offisielt over til å arbeide for å skape et nytt internasjonalt hjelpespråk, som blei offentliggjort i 1902 med navnet Idiom Neutral.
Akademiet var nå en sjølbestalta gruppe, som tross at flere av medlemmene var kjent og respektert innafor bevegelsen for internasjonale hjelpespråk hadde liten innflytelse. Idiom Neutral fikk noen tilhengere, men ikke stor betydning. Konkurrerende språkprosjekter som esperanto og flere reformer av Idiom Neutral svekka også oppslutninga.
I 1907 forsøkte Rosenberger sammen med den kjente interlingvisen Edgar von Wahl å utarbeide en ny og mer nauralistisk og nylatinsk utgave av Idiom Neutral.
I 1908 skifta akademiet navn til Academia pro Interlingua og gikk i praksis over til å støtte Giuseppe Peanos forslag til et forenkla latin, Latino Sine Flexione, (noen kilder sier den formelle støtta til LSF først blei vedtatt i 1910) som nå skifta navn til Interlingua
Hybovalgus
Hybovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.