cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alv (Tolkien)
Alver er i J.R.R. Tolkiens fiktive univers en rase av humaniode vesener som finnes i Arda, alvisk for Jorden. De opptrer i bøkene Hobbiten (1937), Ringenes herre (1954–55). Deres komplekse historie er beskrevet mer detaljert i bokenSilmarillion (1977), redigert og utgitt etter Tolkiens død, og utgjør den sentrale rasen i Tolkiens legendarium. Ytterligere detaljer finnes i forfatterens andre skrifter, også redigert og utgitt etter hans død, som Ufullendte fortellinger (1980) og Historien om Midgard (1983–96), noe som viser at Tolkien hadde skrevet om alver lenge før Hobbiten ble utgitt første gang.
Beskrivelse
Tolkien lot seg blant annet inspirere av alver fra norrøn mytologi. Hos Tolkien er alvene beskrevet som de førstefødte (opprinnelig navn Quendi, «de som snakker med stemmen»), udødelige, menneskelignende skapninger som ble skapt av Ilúvatar. De kom før menneskene til verden, og har førsterett og udødelighet. Det er for dem bestemt å leve i de udødeliges land, i Aman, og mange alver forlot Midgard med skip fra Gråhavnene.
De sterke krigerne og de begavede kunstnerne som alvene var, bestemte i mange århundrer skjebnen til Midgard, men mot slutten av det tredje tideverv er de blitt mindre mektige. De trakk seg tilbake til sine riker. På begynnelsen av det fjerde tideverv, etter ringkrigen, drar de fleste av de gjenværende alvene over havet, blant disse er også de som har båret alveringene.
I Tolkiens verden representerer alvene et høyere bevissthetsnivå, og Tolkien forklarer tanken om alvenes «farlighet» som en menneskelig frykt for det som kan berge dem fra mørket. Det ligger likevel i kortene at de alvene som blir igjen i Midgard med tiden kan fremstå som de gjør i de skotske visene og de nordiske balladene.
Alvenes udødelighet er et poeng som blir utdypet i avhandlingen Tree and leaf. Udødeligheten er knyttet til det folkloristiske trekket at underjordiske mangler sjeler (jamfør vampyrmyologien). Derfor kan de ikke dø og forlate verden slik menneskene kan. Menneskenes frihet, slik den er skissert i Silmarillion, er knyttet til deres dødelighet. Filosofisk sett kan alvenes udødelighet settes i sammenheng med Friedrich von Schellings tanke om en natur-ånd, et bevissthetsnivå representert ved alvene. Tolkien er helt klar på at dette er et problem for dem, slik det er et problem for Den lille havfrue hos H. C. Andersen. Han poengterer at "mens menneskene forteller sagn om flukten fra døden, vil alvene trolig fortelle historier om flukten fra udødeligheten". I folketroen er det mange varianter av fortellingene om alvemøya eller huldra (eller havfruen) som vinner et menneskes kjærlighet, og dermed også en sjel. Tolkiens variant av samme fortelling er kvadet om Beren og Lúthien.
I folkloristikken betyr fraværet av sjel et fravær av etos. Midgard-alvene representerer oftest en grad av dannelse som er helt nødvendig for den menneskelige utvikling. Det kan være naturlig å minne om at alvene i den tidlige fasen selv trengte dannelse og opplæring, og fikk det av Valaene. Uten denne oppdragelsen falt de lett i klørne på Melkor, som så et potensial i dem (opprinnelsen til orkene. Silmarillion, kapittel tre).
Menneskenes lengsel etter alvenes udødelighet, og katastrofen som følger av misunnelsen dette medfører, er behandlet i Akallabêth.
Olav Medås
Olav Medås (født 18. september 1926, død 24. januar 2019) fra Granvin i Hardanger var tredobbel skytterkonge. Han tok sin første tittel under Landsskytterstevnet på Ulven i 1952. Sin neste kongetittel tok han i Steinkjer i 1963, og den siste i Øverbygd i 1971. Totalt har Medås 8 kongepokaler, to mens Haakon VII var konge og de resterende under Olav Vs tid. Medås er også militær verdensmester.
Adelaide
Adelaide er hovedstaden i den australske delstaten Sør-Australia og er landets femte største by. Storbyområdet Adelaide hadde i 2017 en befolkning på 1,333,927.
Byen er oppkalt etter dronning Adelaide, den britiske kong Vilhelm IVs gemalinne. Adelaide ble grunnlagt som en planlagt by i 1836. William Light var ansvarlig for byplanen.
Universiteter
Adelaide har tre offentlige og to private universiteter. University of Adelaide er Australias tredje eldste universitet og har fem campuser i byområdet. De to andre er University of South Australia og Flinders University.
Multiplikasjon
Multiplikasjon eller ganging er en av de fire grunnleggende regneartene (operasjonene) innenfor aritmetikken. Tall som multipliseres med hverandre, kalles faktorer. Resultatet av en multiplikasjon kalles et produkt.
Man kan tenke på multiplikasjon som gjentatt addisjon. For eksempel kan 4 \cdot 3 skrives som: eller Man kan også se på multiplikasjon som en måte å telle objekter på der objektene er organisert i et rektangel eller som en måte å finne arealet av et gitt rektangel.
Den lille multiplikasjonstabellen er samlingen av alle heltallige multiplikasjoner av to tall mellom 1 og 10. Denne tabellen er standard lærestoff (puggestoff) i grunnskolen.
Multiplikasjon er også definert for andre type tall, slik som komplekse tall og for mer abstrakte strukturer, som matriser. Den inverse operasjonen av multiplikasjon er divisjon.
Produktoperatoren
Prikkoperatoren (\cdot) og kryssoperator (×) brukes som produktoperatorer og angir at de matematiske objektene til venstre og høyre for symbolet skal multipliseres.
Π (stor pi) brukes som gjentagende produktoperator og angir at matematiske objekter skal multipliseres i en produktserie. I noen tilfeller også kalt en produktsum.
Peter Lonard
Peter Lonard (født 17. juli 1967) er en australsk profesjonell golfspiller på PGA-touren og Europatouren.
Multiplikasjon
Produktoperatoren
Et eksempel på en produktserie er
Multiplikasjonsregler
Det finnes flere multiplikasjonsregler.
Peter Lonard
Lonard er født i Sydney og ble profesjonell i 1989, først på PGA Tour of Australasia, og senere på Europatouren i 1991 og 1992, der han oppnådde nokså middelmådige resultater. Han ble tatt ut av spillet i nesten halvannet år i 1993–94 etter å ha blitt smittet av et virus som skadet øynene hans, og han arbeidet som klubbpro i tre år før han vendte tilbake til turneringsgolfen og vant pengelisten på PGA Tour of Australasia i 1996/97. Lonard returnerte til Europatouren i 1997 og har oppnådd gode resultater siden, med blant annet en 18.-plass på pengelisten i 2002. Samme år begynte han på PGA-touren og fikk en god førstesesong, med over én million dollar i premiepenger.
Vestre kirkegård (København)
Vestre kirkegård er en kirkegård som ligger i Sydhavnen rett ved Vesterbro i København.
Kirkegården ble anlagt etter planer av landskapsarkitekt Edvard Glæsel, stadsingeniør Charles Ambt og arkitekt Hans Jørgen Holm. Holm hadde det overordnede ansvaret for planleggingen og utformingen. Kirkegården er på 537,000 m² og ble innviet i 1870
The Ragpicker’s Dream
The Ragpicker's Dream (Skrotplukkerens Drøm) er det tredje soloalbumet fra Mark Knopfler siden oppløsningen av rockegruppa Dire Straits i 1995. Det kom ut på Warner Bros. Records/WEA den 1. oktober i 2002. Han har med seg bl.a. keyboardisten Guy Fletcher fra Dire Straits. Albumet er preget av at Knopfler spiller mer på elektrisk sologitar enn på sin særegne akustiske gitar som tidligere, men han har den med. Stilmessig er albumet en videreføring fra hans forrige plate Sailing to Philadelphia i 2000 med innslag av folkrock, blues og tradisjonell jazz med bl.a. swing. Som med det forrige albumet Sailing to Philadelphia ble den første sangen, også denne gangen en mektig folkrockelåt, her «Why Aye Man», en radiohit i Norge.
Vestre kirkegård (København)
Kirkegården har avdelinger for forskjellige trossamfunn og befolkningsgrupper: Frelsesarmeens graver, færøysk avdeling, grønlandsk avdeling, de muslimske avdelinger, en katolsk kirkegård og en mosaisk. I tillegg er det de særlige æresgravene ved vannet som bare kan tildeles etter søknad. Ved vannet ligger et område forbeholdt Danmarks statsministre.
The Ragpicker’s Dream
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Mark Knopfler. Total spilletid er 55:39.
Vestre kirkegård (København)
På kirkegården finnes også Danmarks eneste massegrav med tyske flyktninger og soldater fra andre verdenskrig. På kirkegården ble også flyktninger som døde i flyktningleiren på Kløvermarken på Amager begravet.
Massegraven
Vestre kirkegård har mange minner fra andre verdenskrig. På kirkegården finnes blant annet Danmarks eneste massegrav med 4,636 tyske soldater og 4,019 tyske flyktninger, mange av dem barn. En stor del av soldatene ble begravet her etter at de hadde kommet til Danmark fra Østfronten.
Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge setter store ressurser inn på å lokalisere, identifisere, begrave og minnes de hundre tusenvis av tyske soldatene som falt på slagmarkene rundt om i Europa.
Bygninger og kunst
Nordre kapell ble ferdigstilt i 1892 og er tegnet av Hans Jørgen Holm, søndre kapell ble ferdig i 1906. Søndre kapell er også et verk av Holm og det samme er inngangspartiet og kontorbygningen ved hovedinngangen.
Vestre kirkegård har mange minnesmerker og skulpturer plassert rundt på området, her nevnes noen. Rett ved inngangspartiet står «Moder Jord» av Svend Rathsack og like ved Arne Bangs «En falden». Sistnevnte er til minne om de danske soldatene som falt 9. april 1940.
Områdets nyeste innslag er Stjernevejen skapt av Torben Schønherrs tegnestue. Søndre Kapel har blitt gjort om til en paviljong og står i sentrum for aksen.
Fjordnibba
Fjordnibba er et fjell på Spitsbergen, Svalbard. Fjordnibba ligger helt vest på Sabine Land, på den sørlige delen av Tempelfjorden, nordvest for Coloradofjella.
På Fjordnibba finnes et fuglefjell med lunde, polarlomvi, polarmåke, teist og havhest.
Håkon Matre
Håkon Matre (født 17. mars 1944) er en norsk lokalpolitiker fra Høyre. Han var ordfører i Masfjorden kommune i Hordaland fra 2003 til 2011.
Roy Thomas Baker
Roy Thomas Baker (født 10. november 1946 i London) er en engelsk plateprodusent, låtskriver og arrangør, mest kjent som produsent for en rekke store band og artister som Queen, Guns N' Roses, The Who, The Rolling Stones, David Bowie, Foreigner, Journey, Ozzy Osbourne, T. Rex, Dusty Springfield, Yes, Gasolin' og The Cars. En av hans aller mest kjente produksjoner er låten «Bohemian Rhapsody» med Queen.
Stanley Rous
Stanley Ford Rous (født 25. april 1895 i Suffolk, England, død 18. juli 1986 i London) var FIFAs sjette president 1961–74. Han var også fotballdommer.
Han dømte 36 internasjonale kamper. I 1934 dømte han FA-cupfinalen mellom Manchester City og Portsmouth. Påfølgende dag, etter en landskamp i Belgia, bestemte han seg for å legge opp som dommer.
Han gikk fra dømming til jobben som sekretær i The Football Association. Han var sekretær i FA mellom 1934 og 1962, før han ble FIFA-president i 1961.
Prolog stasjon
Prolog stasjon er en kunstinstallasjon av Ina Gravem Johansen og Dan Gschib. Kunstverket ble avduket 8. mai 2010 i Kirkeparken ved Bardu kirke på Setermoen, og presenterer seg som «Nord-Norgebanens første jernbanestasjon».
Stanley Rous
Rous ble i 1949 utnevnt til Knight Bachelor og derved adlet. Han fikk da rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn.
Prolog stasjon
Installasjonen består av to jernbaneskinner festet på seks tverrgående jernbanesviller som hviler på et avretningslag av pukk. Svillene er merket med tekst på norsk og engelsk:
På «stasjonen» er det også en klokke hvor viserne er festet i kjettinger som blafrer i vinden. En rutetabell viser ankomst og avgang for tog. Det er ikke angitt klokkeslett, men det står: «Rutetabellen forventes oppdatert snarest». På en benk kan passasjerer sitte og vente på toget som aldri kommer.
Prolog stasjon II
Prolog stasjon II, også kjent som Olsborg stasjon, er kopi som er satt opp ved Høgtun videregående skole på Olsborg i Målselv kommune. Verket fremstår som «den andre jernbanestasjonen på den foreløpig ikke utbygde Nord-Norgebanen». Kopien ble åpnet søndag 2. oktober 2011, og er laget av «stasjonsmester» Hilde Sagland med hjelp av kunsteren Dan Gschib.
Louis Hornbeck
Anton Adolph Louis Theodor Hornbeck (født 23. juli 1840 i København, død 15. september 1906 i København), dansk komponist, fiolinist og organist.
Bakgrunn
Louis Hornbeck ble født som tredje barn av en musiker i Det Kongelige Kapel, Theodor Julius Hornbeck (ca. 1804 – 1857) og hans hustru Mette Petrine, f. Lütken (1805 – 58). T. J. Hornbeck var trolig sønn av kong Frederik VI.
Ravine
Ravinelandskapene har siden begynnelsen av 1950-tallet vært utsatt for maskinell bakkeplanering for fulldyrking. Flere lokaliteter er vernet, blant annet Romerike landskapsvernområde rett sør for Oslo lufthavn.
Louis Hornbeck
Bakgrunn
Louis Hornbeck studerte fiolin med Valdemar Tofte (1832–1907), klaver og musikkteori med Johan Christian Gebauer (1808–84), og orgel med Gottfred Matthison-Hansen(1832–1909).
Jacob Sannes kone Birgitte, opprinnelig norsk, var en kusine av Bjørnstjerne Bjørnson, og dikteren vanket hyppig i Sannes hjem, som han betragtede som sit eget. Hjemmet, fra 1856 i Helliggejststræde (nå: Valkendorfsgade) 36, var fylt av musikk. Flere av de seks barna spilte meget godt, ikke minst Anna (”Nanna”) Christine Hedevig (1838–80). Hun var en dyktig pianist, og musiserte ofte sammen med Louis Hornbeck.
Musiker
Stor betydning fikk det også at Bjørnstjerne Bjørnson introduserte sin fetter Rikard Nordraak i dette miljøet. Nordraak var kommet til København for å gå på handelsskole, men: Han spillede godt Klaver, blev berust af den megen Musik hos Sannes og opgav Handelsskolen.
Louis og Rikard ble nære venner. En tid, fra sommeren 1864, losjerte de sammen på et par kvistværelser hos familien Sanne, som nå en kort periode, etter Jacob Sannes død, bodde i Kattesundet. De unge musikerne drøftet nok ofte estetiske spørsmål; vi fornemmer noe av gløden, der Rikard i et brev til Louis, 24. mai 1864, berører problemet «originalitet»:
Vennekretsen omfattet også Gottfred Matthison-Hansen, Emil Horneman og Edvard Grieg; sistnevnte var kommet til København i april 1863. Våren 1865 stiftet disse fem unge musikerne foreningen «Euterpe» (oppkalt etter en av Apollos ni muser), med det formål å fremme ny nordisk tonekunst.
Grieg sa i ettertid at «Euterpe» var en "kampforening rettet mot de etablerte, herskende klikker i det danske musikkliv, representert ved den konservative Musikforeningen i København."
Louis Hornbeck giftet seg med Nanna Sanne i 1866. Ekteparet opptrådte flittig som utøvere, bl.a. ved ”Euterpe”-arrangementer. Louis fikk også publisert en rekke sanger: ''Grieg var meget begejstret for dem og lovede min Far et stort Navn som Romancekomponist. Særlig den skønne Sang til Plougs Digt ’Jeg troer paa Dig’ gjorde stor Lykke''.
Travle år fulgte: Nanna underviste i klaver, Louis virket som orkesterfiolinist, som sanglærer ved Kommuneskolene, og fra 1874 som kantor ved St. Johanneskirken. Det kom etter hvert fem barn 3; den yngste, en datter, ble født i desember 1879. Vel 3 måneder senere, 23. mars 1880, døde Nanna Hornbeck, trolig av komplikasjoner i forbindelse med fødselen. Kanskje hadde hun begyndt for tidlig paa sit Arbejde ude. Spedbarnet, oppkalt etter sin mor, ble adoptert bort til en av Nanna Hornbecks elever.
Louis Hornbeck giftet seg på nytt i 1884, med den femten år yngre Helga Olivia Both. Til Edvard Grieg skriver Hornbeck i august 1884: ''Jeg seer Dine forbausede Øjne mod at modtage Brev fra mig. ’Hvad Fanden gaar der af Hornbeck’ – siger Du –, ’er Samvittigheden endelig vaagnet hos det gamle Asen, siden han begynder at betale sin Gjæld i Retning af Brev til mig, eller hva er paa Færde?’ Af indlagte Kort vil Du kunde see hvad der for det første er paa Færde. Jeg har virkelig gaaet hen og forlovet mig, med den lumske Bagtanke, at gifte mig, hurtigst muligt''. Griegs svar (23. august 1884) bærer nok preg av den dype samlivskrise han selv nylig hadde gjennomgått: ''…de bedste Ønsker ianledning af Din Forlovelse. Jeg skal vel afholde mig fra filosofiske Betragtninger med Hensyn til min personlige Mening om Sagen…Jeg er i dette Stykke fuldstændig Pessimist….og det kommer vel deraf, at jeg ikke tror, der findes den Kvinde, der kan gjøre en Kunstner lykkelig. Måske tager jeg Fejl, og hvis så er…så nærer jeg ingen Tvivl om, at Du med Dit fine Iakttagerblik har fundet den Rette. Bring Din Kjæreste en Misantrops ærbødige Hilsen og Lykkeønskning''.
Hadde Hornbeck funnet ”den Rette”? Datteren Nanna Jappe formidler et blandet inntrykk, mellom linjene skimter vi et sjalusiproblem: ''Tilsyneladende var Ægteskabet den rene Idyl. Hun elskede min Far højt, sagde hun gerne ville give sit Liv for ham, men hun vil ogsaa have Alt. Men min Far skal have sagt, da [sønnen] Vagn forlod Hjemmet for at gifte sig, ’nu har jeg ikke mer at leve for.’''
Louis Hornbeck sluttet tidlig å komponere – flittig virke som praktisk musiker og pedagog stjal vel mye av energien. Fra 1887 var Hornbeck kantor i Trinitatis kirke. Men ønsket om å skape bar han fortsatt. I 1893 søkte han om en varig Understøttelse for atter at dyrke sit Kompositionstalent…Han tør ikke opgive sit Arbejde, dels er Vagn ikke færdig med at læse til ’Dansk Jurist’ og dels er der jo ogsaa Pensionen at tage Hensyn til. Søknaden, som ble varmt anbefalet af Hartmann og Matthison-Hansen (ibid.), førte ikke frem. Stadig virksom i Trinitatis kirke, døde Louis Hornbeck av hjerneblødning 15. september 1906.
Egypt under Sommer-OL 1952
Egypt under Sommer-OL 1952. 114 sportsutøvere fra Egypt deltok under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Egypt kom på delt 40.-plass med en bronsemedalje.
Louis Hornbeck
Edvard Grieg om Louis Hornbeck
Lørdag 22. september 1906, om bord på dampskipet ”Alden” underveis fra Bergen til Kristiania, skriver Edvard Grieg til Gottfred Matthison-Hansen: ''Jeg læste igår i ’Politiken’ kort og tørt, at Kantor ved Trinitatis Kirke, Hornbeck, var afgået ved Døden og jeg blir dybt bedrøvet. Allermest over ikke at have benyttet Anledningen tilat træffe ham, mens jeg havde den. Thi både holdt jeg af Hornbeck, og skattede hans vakkre Kompositionstalent. Han har skrevet Sange, som hører til de Bedste i dansk Sangliteratur og som intet Menneske kjender, tiltrods for at de foreligger trykt. Han hørte til den lykkelige Tid, 60 og 70 Årene, da Luften var fuld af Lyrik, virkelig Musiklyrik. Hvis jeg overhodet duede til Noget, vilde jeg skrive et lidet Eftermæle over ham. Det er dog for galt at leve i højt kultiverede Forhold og præstere Noget, uden at blive så meget som lagt Mærke til. Men Hemmeligheden er nok den, at Hornbeck ikke hørte til de moderne ’Stræbere’. Han var ligeså beskeden som nobel.'' Grieg følger straks opp tanken om et ettermæle over Louis Hornbeck. Artikkelen, trykt i ”Politiken” 28. september 1906, gjengis her i sin helhet, ortografisk nøyaktig etter (se nedenfor under Kilder).
Verkliste
Sanger som er utgitt:
Gransherad
Gransherad er en bygd i Notodden kommune i Telemark, ca. 3 mil fra kommunesenteret Notodden by, og ca. 1 mil fra kommunesenteret Sauland i Hjartdal.
Historie
Gransherad var fram til 1860 et sogn i Hjartdal kommune, deretter ble sognet til en egen kommune. Dette varte frem til 1964 da kommunen ble slått sammen med Notodden, Heddal og nedre del av Hovin til dagens Notodden kommune.
Kultur og musikk
Komponisten Klaus Egge ble født i Gransherad. Fløytist og vokalist i Trang fødsel, Jørund Fluge Samuelsen, vokste også opp her.
João Havelange
Jean-Marie Faustin Goedefroid de Havelange, kjent som João Havelange, (født 8. mai 1916 i Rio de Janeiro i Brasil, død 16. august 2016 samme sted ) var FIFAs president fra 1974 til 98. Fra 1963 var han medlem av IOC.
Som aktiv idrettsutøver deltok han i to OL; i Berlin 1936 som svømmer, og i 1952 i Helsingfors på det brasilianske vannpololaget.
Rhizotrogus
Utseende
Middelsstore, blanke, avlange, gjerne rødbrune eller gulbrune oldenborrer med avlang, nærmest sylindrisk kroppsform. Artene i denne slekten er sparsomt hårete.
Levevis
Larvene lever i ofte to år, og lever av røttene på mange ulike planter. Eggene legges i flere omganger i jorden. For de artene som lever i kaldt klima overvintrer larvene ved å trekke seg ned i jorden under frostlaget. Neste vår kommer de opp og eter videre eller klekker til voksne biller. De voksne billene er oftest skumrings- eller nattaktive og kommer gjerne til lys. De er planteetere, mange eter blader, men det er også en del som lever av pollen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone.
Absolutt avvik
Absolutte avvik til et element i et datasett er den absolutte differensen mellom dette elementet og et gitt punkt. Vanligvis er punktet som avviket beregnes i forhold til enten medianen eller det aritmetiske gjennomsnittet av datasettet.
Gjennomsnittlig absolutt avvik til et datasett er gjennomsnittet av det absoluttet avviket til hvert element i datasettet. Dette er et mål på statistisk spredning.
Det gjennomsnittlige absolutte avviket til mengden {x1, x2, ..., xn} er: hvor \hat{x} er det valgte målet for sentraltendensen til mengden og som det gjennomsnittlige absolutte avviket beregnes i forhold til.
Medianen er det punktet som minimerer det gjennomsnittlige absolutte avviket til et datasett. For eksempel, for mengden {1,2,2,4,6}, er medianen 2 mens gjennomsnittet er 3. Det gjennomsnittlige absolutte avviket fra medianen er (1+0+0+2+4)/5 = 1,4 mens det gjennomsnittlige absolutte avviket fra gjennomsnittet (noen ganger kalt gjennomsnittsavvik) er (2+1+1+1+3)/5 = 1,6.
Generelt er det gjennomsnittlige absolutte avviket fra gjennomsnittet mellom en og to ganger større enn det gjennomsnittlige absoluttet avviket fra medianen. Det gjennomsnittlige absoluttet avviket er også alltid mindre enn eller lik standardavviket.
Deal or No Deal
Deal or No Deal er et internasjonalt gameshow skapt av det nederlandske produksjonsselskapet Endemol. Den første versjonen av programmet ble sendt i Nederland under navnet Miljoenenjacht, etterfulgt av en australsk versjon, som var den første til å bruke navnet Deal or No Deal.
I spillet er det (vanligvis) 26 kofferter med diverse pengesummer, i den norske versjonen har den fattigste kofferten kun 50 øre, mens den største har tre millioner kroner. I den ungarske versjonen er toppremien 100 000 000 forint. I begynnelsen av spillet velger deltakeren en av disse koffertene som inneholder hans mulige gevinst, men forblir uåpnet helt frem til slutten av spillet. I løpet av spillet åpnes en og en av de koffertene som deltakeren ikke valgte, så når man ser pengesummene i disse vet man hvilke premier man ikke har i sin valgte koffert.
I løpet av spillet kommer det tilbud fra «banken» om å kjøpe deltakerens valgte koffert for en bestemt pengesum. Budet er basert på den mulige premien i de fortsatt uåpnede koffertene, men er en del lavere enn den statistisk forventede gevinsten. (For eksempel, hvis man vet at deltakerens koffert har enten 10 000 eller 20 000 kroner i seg vil budet være på noe under 15 000 kroner.) Etter hvert bud kan deltakeren enten svare «deal» som tar imot bankens bud og stanser spillet, eller «no deal» da spillet fortsetter. Det neste budet kan både være høyere og lavere enn det foregående budet, alt ettersom hvilke pengesummer som ble avdekket i mellomtiden.
Hvis man sikter etter den høyest mulige gevinsten består strategien som gir høyest forventet premie av å svare «no deal» på alle budene og ta imot det man har i sin først valgte koffert, men risikoaversjon er en viktig faktor i dette spillet.
Den norske versjonen ble sendt på TV 2 og var ledet av Sturla Berg-Johansen. Det var Rubicon TV som produserte programmet for TV2, og produsent var Stein Johnsen. Første program av den norske versjonen ble sendt den 30. september 2006. Det ble produsert 3 sesonger av Deal or No Deal i Norge.
Den ungarske versjonen sendes på ungarsk TV2 og ledes av Gábor Gundel Takács. Første program av den ungarske versjonen ble sendt i 2004. Også svensk TV4 sender en nasjonal versjon av programmet.
Bobbejaanland
Bobbejaanland er en fornøyelsespark i Lichtaart i Belgia. Den ble grunnlagt av sangeren, musikeren og entertaineren Bobbejaan Schoepen (1925–2010), og åpnet nyttårsaften 1961. Parken var opprinnelig ment som en konsertarena, men anskaffet etter hvert flere tivoliattraksjoner. Parken var i Schoepen-familiens eie frem til den i 2004 ble solgt til det spanske parkselskapet Parques Reunidos, som også eier de norske fornøyelsesparkene TusenFryd og Bø Sommarland. Bobbejaan Schoepen selv bodde i et hus i parken.
Parken har ifølge nettsidene over 50 attraksjoner.
Valvata piscinalis
Valvata piscinalis er et bløtdyr, og hører til en gruppen fjærgjellesnegler som lever i ferskvann.
Utseende
Bare hodet og foten stikker ut av skallet, og danner den delen av kroppen som synes. Hodet har tentakler, øyne og munn. Inne i skallet ligger kroppens indre organer oppkveilet. Det er kjønnsorganer, fordøyelsesorganet, kalt innvollsekken. Innvollssekken er usymetrisk.
Levevis
Valvata piscinalis lever i ferskvann, og finnes på steder der det er mudder. Den foretrekker helst rennende vann, men finnes også i stillestående vann. Den tåler også ganske surt vann.
Valvata piscinalis er tvekjønnet. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig. De legger eggene i gelékapsler som klebrer seg til underlaget. Etter en tid klekker eggene.
Systematisk inndeling
Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005.
Kunståret 1171
Kunståret 1171 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1171.
Dødsfall
…
1171 in art
Pedro Álvares Cabral
Pedro Álvares Cabral (født 1467 i Belmonte i Portugal, død 1520 i Santarém) var en portugisisk oppdagelsesreisende. Han var den første europeer som gikk i land i Brasil.
Bakgrunn
Han var av gammel adelsslekt. Han var tredje sønn av Fernão Cabral, guvernør av Beira og av festningen Belmonte, og hans hustru Isabel Gouvea.
Bruno Hauptmann
Bruno Hauptmann (født 26. november 1899 i Kamenz i Sachsen i Tyskland, død 3. april 1936 i Trenton i New Jersey i USA) var en illegalt innvandret tysk snekker med tidligere straffedom som ble dømt for kidnapping og drap på Charles Lindberghs første sønn i USA. Han ble henrettet i den elektriske stol 3. april 1936 etter å ha blitt funnet skyldig i Lindbergh-kidnappingen.
Pedro Álvares Cabral
Bakgrunn
I 1478 kom den da tolv år gamle til kong Afonso Vs hoff, der han fikk en gedigen utdannelse. Hans senere utnevnelse til øverstkommanderende for landets annen India-reise gir grunn til å anta at han hadde ervervet store kunnskaper innen navigasjon, astronomi og geografi.
Bruno Hauptmann
Bakgrunn i Tyskland
Hauptmann gikk to år på grunnskole og to år på handelsskole og lærte seg snekkeryrket. Under første verdenskrig var han maskingevær skytter på Vestfronten og ble flere ganger såret, blant annet også utsatt for giftgass.
Pedro Álvares Cabral
Oppdagelses- og handelsferd
Cabral fortsatte til India. Flertallet av flåtens skip var tatt av havet eller blitt skilt fra ekspedisjonen og seilte hjem, og bare fire av de opprinnelige 13 skipene nådde India. I Calicut på Indias vestkyst oppstod det kulturelle problemer. Tolkene han engasjerte ved fremkomsten viste seg å være lav av lav kaste, noe som fiorulempet handelsmennene i Calicut. Etter ti uker hadde Cabral bare klart å laste to av sine fartøy med krydder. Han la da uten videre la beslag på et fullastet arabisk handelsfartøy, senket en rekke andre skip og begynte å bombardere byen med sitt fartøysartilleri. Portugiserne seilte deretter til den med Calicut rivaliserende og nærliggende byen Cochin. For å handle med pepper og annet krydder etablerte han en handelsstasjon i Cochin.
Bruno Hauptmann
Til USA
To ganger forsøkte Hauptmann å innvandre legalt til USA, men ble avvist og sendt tilbake til Tyskland. På tredje forsøk, i november 1923, da han kom som blindpassasjer, forkledd og med forfalsket pass, slapp han inn.
Pedro Álvares Cabral
Oppdagelses- og handelsferd
I de muslimske østafrikanske havnebyene hadde han møtt mye fiendtlighet. Bare i Malindi i Øst-Afrika og i den indiske byen Cochin hadde han funnet velvilje. De fire skipene vendte tilbake til Portugal i 1501, med mye rikdommer, men med mistrøstige meldinger om den rådende situasjonen.
Bruno Hauptmann
Til USA
I USA traff han tidlig i 1924 serveringsdamen Anna Schöffler, også hun tysk innvandrer, som var legalt innreist til landet den 1. januar 1924. I oktober 1925 giftet de seg og bosatte seg i The Bronx i New York City. Hauptmann arbeidet som snekker, og kona i et bakeri. De de ble foreldre åtte år senere.
Pedro Álvares Cabral
Oppdagelses- og handelsferd
Cabrals reise overbeviste de portugisiske myndigheter om at de måtte ta kontroll dersom de skulle greie å beholde den lukrative handelsruten, og sendte året etter en krigsflåte på 20 skip under ledelse av Vasco da Gama for å rydde opp.
Bruno Hauptmann
Lindbergh-saken
Kidnappingen av Charles Lindbergh jr skjedde på kvelden den 1. mars 1932 fra familien Charles Lindberghs hjem i East Amwell i New Jersey. En mann ble antatt å ha klatret opp en stige som var plassert opp til vinduet i barnerommet, pakke spedbarnet inn i et teppe og klatre ned stigen. Et notat som var lagt der kidnapperen krevde løsepenger på 50.000 dollar.
Pedro Álvares Cabral
Oppdagelses- og handelsferd
Cabral ble gravlagt i et kloster, Convento da Graça i Santarém i Portugal i 1520.
Bruno Hauptmann
Lindbergh-saken
Disse løsepengene ble levert, men barnet ble ikke returnert. Et lik identifisert som gutten ble funnet 12. mai 1932, i skogen cirka 6,4 km fra der Lindbergh bodde. Dødsårsaken ble oppført som et slag mot hodet. Det ble aldri fastslått om hodeskaden var utilsiktet eller tilsiktet, en teori er at den fatale skaden inntraff ved et uhell under bortføringen og barnet døde etter et fall fra stigen.
Saken ble en cause celebre, og det var stort press fordi politiet ikke kom noen vei. Det skulle gå over to år før de kom på sporet av, og arresterte, Bruno Hauptmann. I september 1934 ble det funnet en 10-Dollar-gullsertifikatseddel som stammet fra løsepengene som var blitt utbetalt. En eier av en bensinstasjon hadde begynt å merke seg de etterhvert sjeldne gullsertifikatsedlene, og hadde også skrevet ned bilnummeret til den som hadde betalt med den. Slik ble Hauptmann, og ved huseansakelse fant man ytterligere 14 600 dollar som stammet fra løsepengene.
Hauptmann nektet at han var skyldig i bortføringen og drapet på Lindberghs sønn. Den 3. april 1936 ble Hauptmann henrettet i den elektriske stol i fengselet New Jersey State Prison.
Senere tvil og diskusjon
Senere på 1900-tallet kom saken mot Hauptmann under betydelig gransking og det ble påstått at øyenvitner som plasserte Hauptmann i nærheten av Lindberghs eiendom kort tid før forbrytelsen, var upålitelige. Det har også blitt påstått at enkelte vitner ble skremt, og noen hevder at politiet plantet flere bevis på barneværelset. I mer enn 50 år kjempet Hauptmanns enke mot domstolene i New Jersey for å få saken gjenåpnet uten å lykkes.
Jim Fisher, en tidligere FBI-agent og professor ved Edinboro University of Pennsylvania, har skrevet to bøker om denne saken som forvarte dommen. Boken The Lindbergh Case kom ut i 1987 og The Ghosts of Hopewell ble utgitt i 1999. Skuespiller Anthony Hopkins spilte rollen som Hauptmann i filmen The Lindbergh Kidnapping Case (1976).
Storytelling
Storytelling (engelsk: Fortelling) kan vise til:
Skygger av sorg
Skygger av sorg er en demo fra Keep of Kalessin, utgitt i 500 eksemplarer.
Brigitte Bo Stolpmann
Brigitte Bo Stolpmann er kunsthistoriker og kunstner. Hun er bosatt på Årnes i Nes på Romerike. Siden 2002 har hun vært ansatt som universitetslektor ved Instituttet for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk ved Universitetet i Oslo.
Stolpmann har arbeidet med kunstnerisk fotografi siden 1977 og er kjøpt inn av Preus fotomuseum/ Norsk fotomuseum. Hun har deltatt på utstillinger i Norge og internasjonalt.
Stolpmann har sitt utgangspunkt i det analoge fotografiet og har utviklet et kunstnerisk uttrykk basert på fotografiets grafikktekniske muligheter. Siden 2005 har hun spesielt arbeidet med digitale fotomontasjer. Hun henter sitt motivtilfang fra naturlandskap, kulturlandskap og bylandskap.
Etter artium var hun elev av maler og grafiker Hannes Loos med vekt på grafiske teknikker og akttegning. Hun studerte ved University of Applied Sciences, Krefeld (Fachhochschule Krefeld) 1975-1977 og ved Dortmund University of Applied Sciences and Arts (Fachhochschule Dortmund) 1977-1982. I 1982 tok hun diplomeksamen i fotodesign ved Dortmund University of Applied Sciences and Arts (Fachhochschule Dortmund). I 1990 tok hun magistergraden i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo (UiO).
Innkjøpt av
Preus museum
Nes kommune
Fifth Avenue
Fifth Avenue er en sentral gate på Manhattan i New York. Den er en av de viktigste trafikkårene i nord-sørlig retning på Manhattan, og strekker seg fra 142. gate i Harlem i nord til Washington Square Park i Greenwich Village i sør.
Brigitte Bo Stolpmann
Innkjøpt av
EFTA Brüssel
Fifth Avenue
Kvartalene av Fifth Avenue mellom 34. og 59. gate like sør for Central Park regnes som en av verdens dyreste og mest fasjonale handlegater, og anses å være et symbol for det velstående New York. Her ligger også flere kjente bygninger, som skyskraperne Empire State Building og GE Building, kirken St. Patrick's Cathedral og New York Public Library. Gaten løper nord for 59. gate videre langs østsiden av Central Park. Dette strekket er også kjent som Museum Mile på grunn av de mange kjente kunstmuseene som ligger her, som Frick Collection, Metropolitan Museum og Guggenheim-museet. Her finnes også en rekke monumentale bygårder, med noen av de høyeste boligprisene i verden – kvadratmeterprisen for boliger her ligger rundt 400,000 kroner (2008).
So You Think You Can Dance (sesong 1)
So You Think You Can Dance, forkortet SYTYCD, er en amerikansk talentkonkurranse. I USA sendes programmet på TV-kanalen Fox, mens det i Norge blir sendt på TVNorge. Sesong en hadde premiere i USA 20. juli 2005. Vinneren av sesong 1 ble Nick Lazzarini, der han slo Melody Lacayanga, Jamile McGee og Ashlé Dawson i finalen.
Audition
De som gikk videre fra audition gikk til Hollywood-uken, der dommerne valgte topp 16. Auditionrunden for sesong 1 ble holdt i disse byene:
Dommernes favorittnumre
Fet skrift = finalist
Fylkesvei 563
Fylkesvei 563 går mellom Åsebø og Storeklubben i Askøy.
Kristian Reistad Fredriksen
Kristian Reistad Fredriksen (født 10. mai 1993) er en norsk skøyteløper som deltar i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerer Norge og Geithus Idrettslag.
Fylkesvei 563
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frem til 2019 hadde armen til Maltvika eget nummer fylkesvei 214 (Hordaland).
Miklagard Golf
Høsten 2018 startet en omfattende prosess hvor banen skal gjøres om for å gi plass til et større klubbhus, driving range og hotell, som ventes ferdig i 2020.
Miklagard har flere kjente medlemmer. Jan-Are Larsen, Henrik Bjørnstad og Viktor Hovland, er blant de mest anerkjente spillerne klubben har. I tillegg har de flere spillere som satser på college golf.
Vienne (Isère)
Vienne er en by og kommune i departementet Isère i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike. Byen har omkring 30000 innbyggere og ligger 30 km sør for Lyon ved elven Rhône. Det er den nest største byen etter Grenoble i Isère, og Vienne er sous-préfecture i departementet.
Vienne var betydningsfull for det tidlige bispesete i kristne Gallia. Dens mest berømte biskop var Avitus av Vienne. Ved kirkemøtet i Vienne som ble holdt her i oktober 1311 forbød pave Klemens V den militære Tempelridderordenen det påfølgende året.
En bro leder fra byen til høyresiden av elven Rhône hvor det industrialiserte området Ste Colombe nå okkuperer deler av oldtidsbyen. Her er et tårn, bygget i 1349 av Philip av Valois for å forsvare den franske siden av Rhône, som må skilles fra den venstre siden av elven som tilhørte kongedømmet Provence, som var avhengig av det hellige romerske imperiet. Denne forbindelsen har også et ekko i navnet på landsbyen St Romain en Gal som ligger nordvest for Ste Colombe.
Vienne er mest kjent for sin årlige jazzfestival som blir holdt i det gamle romerske teateret i juli.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Vienne (Isère)
The Prophet (DJ)
Dov J. Elkabas (født 5. november 1968) alias DJ The Prophet er en gabber og hardstyle disc jockey.
The Prophet startet karrièren som DJ i 1983. Han begynte å spille house i 1988. Omtrent tre år senere, satte han sammen en gruppe av DJs kjent som The Dreamteam, med DJ Dano, Buzz Fuzz og Gizmo. Gruppen var en suksess innen Gabber-genren. Senere byttet The Prophet stilen sin til hardstyle. Han jobber også som plateprodusent og eier sitt eget plateselskap; Scantraxx Records.
Tintin
Tintin er en tegneseriehelt skapt av den belgiske serieskaperen Georges Remi under hans pseudonym Hergé. Tegneserien består av 23 album (det 24. ble utgitt selv om det aldri kom lenger enn til skissestadiet) og handler i første rekke om journalisten Tintin og hans trofaste følgesvenn Terry, samt – fra og med albumet Krabben med de gylne klør – også Tintins venn kaptein Haddock. I andre rekke er professor Tournesol og de to privatdetektivene Dupond og Dupont blant de mest sentrale i serien. Første historie om Tintin, Tintin i Sovjetunionen, ble trykket i den belgiske avisen Le Petit Vingtième fra 10. januar 1929 og ble utgitt som (verdens første) tegneseriealbum i 1930. Det siste ferdige albumet, Tintin og picaroene, kom i 1976, hele 47 år senere. Tintin og alfabet-kunsten ble ikke gjort ferdig før Hergés død i 1983, men innen den tid var Tintin-serien mer enn populær nok til at den ufullførte skisseversjonen kunne utgis som den var. Den kom ut i Frankrike i en luksusutgave i 1986.
Tintin
Tintin er ung reisende reporter som stadig havner i halsbrekkende eventyr, ofte sammen med sin trofaste hund Terry, den alkoholiserte og lett krakilske kaptein Haddock, de samstemte, men forvirrede detektivene Dupond og Dupont, og den svært døve, svært distré og svært geniale professor Tournesol. Den eneste gangen Tintin er sett arbeidende på en skrivemaskin er i hefte nummer tre, Tintin i Amerika.
Tintin er en videreutvikling av Hergés første tegneseriefigur, speiderlederen Totor i den belgiske speideravisen Le Boy-Scout Belge i årene 1926 og 1929. På mange måter er Tintin fortsatt mer en speider enn journalist ettersom han "aldri" blir sett bak en skrivemaskin. Til gjengjeld kommer han seg mer ut i verden. I den grad en reporter er en som formidler, er Tintin formidleren av sine egne eventyr.
Navnet Tintin betyr ingenting, det er sammensatt av en enslydende stavelser i ekko. Noe etternavn har aldri blitt nevnt. Hans ansikt er like blekt: en rund sirkel, to prikker til øyne, en halvsirkel til nese og en liten munn. Det eneste som liver opp er en hårtust som går i en sving på toppen av hodet, «slik at man kan kjenne ham igjen,» som Hergé selv har sagt.
Kanskje nettopp i alt han ikke er – eller i det at han er en nøytral og ganske streit person uten markante, interessante personlighetstrekk som kan distrahere – ligger essensen i Tintins tidløse popularitet. Slik kunne han i årenes løp utvikle seg uten selvmotsigelser. Han er et speil for den tid han speiler og til enhver tid representerer. Samtidig er han lett for leseren å identifisere seg med, gammel som ung, gutt som pike.
Et annet karakteristisk ytre trekk ved Tintin-figuren er de sporty eplenikkersene som var et moderne fritidsplagg da han fikk dem på 1930-tallet, De ble ikke skiftet ut før på midten av 1970-tallet i det siste fullførte albumet, Tintin og picaroene.
Kaptein Haddock
Kaptein Archibald Haddock er Tintins beste venn. Han opptrer for første gang i Krabben med de gyldne klør (1941), og er da en melankolsk, alkoholisert og ensom sjømann. I de påfølgende albumene fremstår karakteren stadig mer som en hissig og rå sjøulk som alltid går i ullgenser, konstant har pipe i munnen og gjerne drikker en flaske whisky eller to når anledningen byr seg. Haddocks rå menneskelige sider kontrasteres mot Tintins idealiserende optimisme. Hans uuttømmelige ordforråd av eder og besvergelser stiller i en særegen klasse, og som raskt når toppen når noe går ham i mot eller whiskyen uteblir. Han bor (etterhvert) på slottet Moulinsart, som en gang tilhørte hans stamfar François Haddoque, og som han i heftet Rachamn den rødes skatt ved en tilfeldighet får råd til å kjøpe, blant annet med professor Tournesols hjelp. Hans engelske navn «Haddock» er også det engelske navnet på fiskearten som heter hyse/kolje på norsk.
Detektivene Dupond og Dupont
Detektivene Dupond og Dupont er like som to dråper vann. De er ikke tvillinger, og det eneste som skiller dem på papiret er d og t i navnene i tillegg til bartene som er ørlite forskjellig tegnet. Disse står for mye av seriens rene slapstick-humor. Deres inkompetanse går like mye ut på at de hele tiden forsøker å gripe feil person, til tider slipper ikke engang Tintin unna deres dype mistenksomhet. På engelsk går de under navnet Thomson and Thompson og The Thompson Twins.
Bianca Castafiore
Bianca Castafiore er kanskje kaptein Haddocks største antagonist, noe damen selv kanskje er medvitende om. Den store operadivaen synes ikke å forstyrre Tintin, men professor Tournesol er nokså betatt av hennes spesielle «sjarm». Hun representerer dessuten den eneste viktige kvinnerollen i et mannsdominert univers, og hun er nok mer en representant for divaen enn kvinnen i så måte.
Professor Tournesol
Professor Tryphon Tournesol (på svensk professor Kalkyl) – en vitenskapsmann som i likhet med Dupond og Dupont bidrar med mye ekstra til historienes komiske situasjoner gjennom sin tunghørthet, og ikke minst indirekte gjennom kaptein Haddocks irritasjon over at Tournesol ikke selv er villig til å innse at han hører dårlig. Han er imidlertid en meget begavet og internasjonalt anerkjent vitenskapsmann og bidrar med mange oppfinnelser, noe som har betydning for handlingen i mange album, spesielt i albumene Månen tur retur I og II, hvor han konstruerer en kraftfull månerakett.
Hunden Terry
Terry er Tintins hvite foxterrier, (på engelsk Snowy og på fransk Milou, som betyr «hvit») redder Tintin ut av vanskelige situasjoner like ofte som det er omvendt. Tintins nærmeste venn frem til kaptein Haddock kommer inn i serien, og også etterpå en viktig bifigur.
Urhunden
Urhunden er en svensk tegneseriepris.
Seriefrämjandets pris Urhunden er blitt delt ut årlig siden 1987 til foregående års beste svenske respektive oversatte seriealbum. Prisen er uppkalt etter en klassisk svensk seriefigur (en krysning mellom hund og dinosaurus) fra århundrskiftet 1800/1900 av Oskar Andersson, signaturen OA.
Siden 1994 er det også blitt delt ut en egen pris, Unghunden, til den eller de som har gjort en innsats för barne- og ungdomsserier i Sverige.
Tintin
Tegneserie i 200 millioner
Tegneserien begynte som en føljetong i ungdomsavisen Le Petit Vingtième i 1929, og ble året etter samlet i bokform, tegneseriealbum, det første med tittelen Tintin i Sovjet. Serien ble hurtig meget populær, og er fortsatt en av de mest populære av 1900-tallets europeiske tegneserier til tross for at den er svært tradisjonell, men det er kanskje også kjernen i dens appell: Tintin forener det beste i tegneseriemediet uten å bryte med hva som gjør tegneserien populær, eller sagt på en annen måte: Tintin er tegneseriemediets beste representant innenfor rammen av hva som gjør en tegneserie til en effektiv tegneserie. Over 200 millioner album er blitt solgt og den er oversatt til mer enn 50 språk. Med tiden tok tegneren selv lengre og lengre tid mellom hvert album. Mellom de to siste tok det hele åtte år mens han i begynnelsen tegnet ett i året.
Tintin-utgivelser i Norge
Tintin dukker første gang opp i Norge under navnet Peik den 22. september 1953 som avisføljetong i VG. Føljetongen brukte da historien Enhjørningens hemmelighet og Rackham den rødes skatt. Historien og karakterene ble i avisen kraftig fornorsket; Tintin fikk navnet «Peik» og kom fra Otta, og kaptein Haddock fikk navnet kaptein Ulke. Andre figurer fikk også norske navn; Tornesol fikk navnet Solsikke, og Dupond og Dupont ble til Rask og Dvask. Føljetongen gikk sammenhengende i VG frem til 25. november 1954.
I 1957 dukket Tintin opp igjen i bladet Alle Barns Blad, også da under navnet Peik. I 1967 ble Tintin presentert som «Tintin» for norske lesere, som føljetong i seriebladet Tempo (nr 31). Første egne album som ble utgitt med Tintin i Norge var Krabben med de gyldne klør, som ble utgitt av Chr. Schibsteds Forlag i 1972. Schibsted ga også ut de tre påfølgende Tintin-albumene Den mystiske stjerne, "Enhjørningen"s hemmelighet og Rackham den rødes skatt. Allers Forlag ga ut 11 Tintin-abum i 1978, og forlaget Semic overtok serien i 1984 og ga ut den komplette serien på 22 album. På 2000-tallet overtok Hjemmet/Egmont rettighetene til norske utgivelser av Tintin. Forlaget ga ut i 2004 Tintin i Sovjetunionen og Tintin og alfabet-kunsten for første gang på norsk.
Seriens mottagelse
Tegneseriens rene, men uttrykksfulle tegnestil, «den rene linje» (ligne claire), har fått mange etterfølgere, akkurat som dens eventyrromantiske intriger og den nitid bakgrunnsforskningen som Hergé nedla som forberedelse for hvert album, spesielt de siste.
De aller første albumene har blitt kritisert for sine rasistiske og kolonialistiske innslag, inklusivt de nærmest karikaturaktige skildringen av ikke-europeere, spesielt i det andre albumet Tintin i Kongo (1930). Også det første albumet, Tintin i Sovjet, var svært fordomsfullt skildret. Hergé har senere fortalt at det berodde på at han selv var svært ung og i tillegg ikke hadde brukt bakgrunnsforskning, men støttet seg på det lille han hadde lest i en bok. Han var også dominert av den konservative og ideologiske redaktøren av nyhetsavisen Le Petit Vingtième, abbed Wallez, som insisterte at Tintin skulle dra til Kongo mens Hergé selv ville sende ham til Nord-Amerika. Først året etter fikk serieskaperen viljen sin, med det tredje albumet – som på norsk har fått tittelen Tintin i Amerika.
Det første albumet som Hergé gjorde nitid bakgrunnsforskning for, var Den blå lotus, som har handling i Kina under den daværende krigen mellom Kina og Japan. Albumet har en iboende kritikk av Europas nøytrale forhold til Japans imperialistiske krig mot Kina. Det bidro til å fjerne mange av de mytene som europeere hadde om Kina, skjønt albumet videreførte også mange stereotypiske skildringer av japanere. Under arbeidet med albumet hadde Hergé stor hjelp av en ung kinesisk skulpturstudent, Tchang Tchong-Yen, som blant annet bidro til alle de kinesiske skilttegningene som finnes i albumet. Tchang fikk også selv plass i albumet, som en fiktiv figur som ble Tintins venn.
Liste over Tintin-album
Albumene er sortert etter opprinnelig utgivelse.
Boksen Tintins opplevelser fra 2004 har ISBN 82-429-2193-8.
Filmatiseringer
Det er laget flere tegnefilmer basert på tegneseriene om Tintin, samt en TV-serie. Det er også laget en realfilm. I 2011 kom Steven Spielbergs 3D-animasjon På eventyr med Tintin: Enhjørningens hemmelighet.