cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalmarfunnene
Kalmar V
«Kalmar V» var et rundgattet skip med rak akterstavn og overheng i forstavnen. Det var dels begravet under en mur som var oppført i 1570-årene. Skipet har blitt datert til begynnelsen på 1500-tallet, og kan ha gått tapt under stridigheter i 1530-årene. Spor etter brann er funnet på vrakrestene, nesten hele styrbordssiden var brent vekk. Den var mest bygd av furu.
En modell i skala 1:60 av det rekonstruerte Kalmar V-fartøyet som den siste av fire modeller er laget for Sjöhistoriska museet, Stockholm.
Kalmar VI
«Kalmar VI» er et drektig spissgattet fraktfartøy, trolig datert til slutten på middelalderen eller 1500-tallet. I motsetning til Kalmar I er ikke spor etter tverrbjelker funnet, kun beter som en del av innveden i fartøyet. Det var antatt at tverrbjelker var festet til den øvre delen av skroget som var forsvunnet. Meget drektig midtskips, men skarpt mot endene, spesielt akterover.
Kalmar VII
En stor båt på seks meter lengde ble funnet med åtte spanter og sju bordganger på hver side. Har blitt tolket som en skipsbåt.
Kalmar VIII
Under beleiringen av Kalmar slott hadde de dansk-norske og svenske flåtestyrkene konfrontert hverandre i Kalmarsund i 1611. Bare underdelen av en båt som har blitt identifiserte som et brannskip, er funnet med spor etter brennbare materialer som tjære. En kanonkule på 9 cm diameter var funnet på denne båten som kan ha blitt truffet. Danskene ønsket å fordrive flere svenske krigsfartøy fra Kättilen, og iverksatte et angrep med flere brannskip i drift. Båten var åpenbart en lokal fiskebåt med mast og årer.
Kalmar IX
Funnet i yngre avleiring enn 1500-tallet, beliggenheten av dette vraket som lå ved et annet, indikerte at det kan være et av de to fartøyene ødelagt av danskene under beleiringen av Kalmar i 1611. Meget lite bevart, bare underdelen av skroget, men var en gang flatbunnet.
Kalmar XI
En robåt ble oppdaget ved rester etter en brygge i Slottsfjärden, men med datidens teknologi var det ikke mulig å datere vrakrestene som trolig er fra 1600-tallet. Tolket som en skipsbåt uten mast.
Kalmar XII
Dette skipsvraket var identifisert som bojorten «Kråkan», et svensk orlogsskip som var brukt som speljakt i 1636 til 1646, deretter som tulljakt i bruk som tollfartøy fram til forliset utenfor Kalmar slott i 1651. Det var et krigsskip med 55 kanonkuler som har blitt funnet i vraket sammen med rester etter en kanon. Et mynt funnet i vraket var preget i 1635.
Et tomastet kravellbygd fartøy av type bojort som var brukt som et patruljefartøy og speiderfartøy for den svenske flåten i den første halvdelen av 1600-tallet.
Kalmar XIII
Et 15 meter langt fartøy var funnet og tolket som en svenskbygd lodje som kan være en av disse svenske lodjer som var bygd av det svenske admiralitetet hos båtbyggeren Cornelius Jacobsson i Tjust i 1653. Nesten flatbunnet med skarpt slag mellom bunn og skipsside, butt forut og skarpt akterover. En mast ble funnet.
Kalmar XIV
«Kalmar XIV» var trolig en struss, en fartøystype i Østersjøen som var brukt som et frakt- eller transportfartøy med én mast. Meget kraftig bygget med en konstruksjon av furu og et stort antall spanter, var klinkbygd i den siste halvdelen av 1600-tallet. Vraket lå nesten ovenpå ett annet vrak, Kalmar XII, som hadde forlist i 1651. Muligens forlist i begynnelsen på 1700-tallet.
Kalmar XV
«Kalmar XV» er det største vraket i skipskirkegården i Slottsfjärden. Dette skipet trolig hadde forulykket under sjøkrigen i 1611 og kommet i drift mot Talludden, deretter strandet ved lavvann. Meget lite er bevart av dette skipet som hadde klinknagler eller klinksøm, men deler av konstruksjonen var meget kraftig. Beliggenheten av vraket og en usikker datering tilbake til 1600-tallet indikerte at dette klinkbygde skipet kan ha drevet dit fremfor å forlise på stedet. Muligens et mindre orlogsfartøy eller et transportskip.
Kalmar XVI
Denne storbåten var trolig en klinkbygd storbåt av lokal opprinnelse, bygd av eik. Rester etter et hodeskalle fra et menneske var funnet like under vraket som var i opp ned-stilling med kjølen i været, men trolig kom det ikke fra båtens forlis. Kan ha hatt mast ettersom et kjølsvin var funnet i nærheten.
Kalmar XVII
«Kalmar XVII» var funnet nesten ovenpå Kalmar XVI-båten som også var funnet ved det vestlige innløpet til Slottsfjärden i den østre delen av området nærmest slottet. Formodentlig en båt med mast på ti meters lengde, klinkbygd. Var også snudd med kjølen i været.
Kalmar XVIII
Like utenfor Stadsparkens mur mot Slottsfjärden ble et mindre båtvrak funnet med kraftig garnering på innsiden av skroget med et primitiv kjølsvin med klamp for mastefeste. Gjenstander funnet ovenpå vraket var datert til første halvdel av 1700-tallet.
Kalmar XX
«Kalmar XX» eller «Funn 20» er så lite bevart at bare deler av forskipet og deler av kjølen var funnet etter et klinkbygd fartøy med kraftig konstruksjon. Fartøyet var skarpt forut med stor drektighet midtskips som var rundformet.
Kalmar XXI
Et ukjent fartøy som ikke er datert, trolig fra 1300-tallet basert på konstruksjonstrekk observert på akterstavnen. Bare kjølen og mindre deler var funnet i et område som tidlige var utsatt for mudring.
Kalmar XXIII
Et noe defekt kjølsvin etter et seilfartøy med åtte trenagler var funnet for seg selv like nord for slottet i Slottsfjärden.
Kalmar XXIV
«Funn 24» trolig er det eldste funnet i Slottsfjärden ettersom det var funnet under «Kalmar II», og besto av deler av en stavn med lask og deler av kjølen.
Ytre Slottsfjärd
Høsten 1988 ble ti vrak funnet og lokalisert av dykkerklubben «Kalmarsund», men har ikke blitt utsatt for nærmere undersøkelser. Observasjon av byggeteknikk på disse vrakene som var klink- og kravellbygd, tyder på en stor variasjon i alder over flere århundrer.
Skipsvrakene utenfor Kalmar by
Flere skipsvrak fra de dansk-svenske krigene ligger ved byen Kalmar ute i Kalmarsund og langs den smålandske kysten.
«Elefanten»
Det svenske storskipet sjøsatt i 1559 som den svenske flåtens flaggskip «Elefanten», eksisterer fremdeles som skipsvrak i Kraftslöaviken utenfor Svartön like foran innløpet (Björkenäsviken) til det statlige skipsverftet Björknäs siden forliset den 15. august 1564. Dette storskipet grunnstøtte i Köpingsvik i Kalmarsund på flukt fra den danske-norske flåten under det andre slaget ved Öland, og ble sendt til skipsverftet kort etterpå. Underveis grunnstøtte «Elefanten» utenfor Svartön, og ble forsøkt berget med hjelp av fire store steinkister. Men i september nærmet en dansk hær seg Kalmar, og det ble besluttet å fylle opp skipet med stein.
Senere ble «Elefanten» utsatt for marinarkeologiske undersøkelser fra 1933 til 1939 under ledelse av Carl Ekman. Akterskipet ble kappet av og sendt til Sjöhistoriska museet i Stockholm der den er utstilt i kjelleren. Det er skrevet i historiske dokumenter at fire fartøy var senket som fundament for de fire steinkistene som beskyttet vraket. Carl Ekman hadde målt skipet, og mente det er 44,1 meter langt og 11,4 meter bredt. I 1999 mente Lars Einarsson det var 38,3 meter langt. Totallengden i 1564 var opptil 45 til 50 meter.
«Nyckelen»
Det siste regalskipet i Sverige, «Rixnyckelen», bedre kjent som «Nyckelen», ble senket av den dansk-norske flåten under slaget i Kalmarsund den 20. juli 1679 etter en eksplosjon. Bare rester av vraket er fremdeles å finne på Grundet Nyckeln mellom Svinö og Krongrund lik nord for Ölandsbroen. Dette skipet var et tredekket linjeskip med 84 til 88 skyts og en besetning på fra 420 til 600 mann. Opptil 600-700 er sagt å ha omkommet under kampene og eksplosjonen.
«Dansken»
«Dansken» ble oppdaget av sportdykkere i 1958 mellom øyene Saxen og Svartön utenfor Bergavik, trolig var det et forsyningsfartøy eller handelsskip som muligens var brukt som brannskip den 20. juli 1679 under slaget i Kalmarsund. Tre brannskip var sendt mot det svenske regalskipet «Rixnyckelen», men bare ett klarte å komme fram. Effektiv brannbekjempelse forhindret brannskipet fra å ødelegge flaggskipet. Muligens var vraket et av de tre brannskipene som sank i Kalmarsund, derav kallenavnet «Dansken».
Bare underdelen er funnet sammen med få rester av dekk og bordgang samt flere kanoner av jern (svensk skipsartilleri i 1600-tallet var for det meste av bronse.). Var av kraftig konstruksjon som et kravellbygd skip.
«Enighed»
«Enighed» het opprinnelig «Prins Christian», bygd og sjøsatt i 1650 i Christiania for den dansk-norske orlogsflåten. Ble omdøpt til «Charlotte Amalie» i 1667, deretter «Enighed» i 1673. Deltok med heder i sjøkrigen under den skånske krigen, ble sist brukt som brannskip mot den svenske flåten som ankret i ly av Grimskär. Sammen med to andre skip gikk danskene til angrep, men ble stoppet av skarp beskytning. «Enighed» begynte å synke etter treff i vannlinjen, og ble stukket i brann.
Vraket ligger nå utenfor Skarsgrundet, opptil ti kanoner er funnet og berget i nyere tid fra skipet som hadde tretti skyts av den opprinnelige bestykningen på 65 til 80. Resten var berget tidligere i tiden fra 1679.
Ural Airlines
Ural Airlines er et russisk flyselskap med hovedkontor i Jekaterinburg. Selskapet har sin hovedbase på Koltsovo internasjonale lufthavn.
Flåte
Ural Airlines' flåte inneholder disse flyene (1. september 2008) :
1. september 2008 var gjennomsnittsalderen selskapets fly 16 år.
Nøkksjølia
Nøkksjølia er en roman av Olav Duun, utgitt i 1910. Det er den første av to bøker med fosterbarnet Sigyn som hovedperson, historien fortsettes i Sigyn (1913).
Bokas tema – det bortsatte barnet som hevner seg på verden, har fellestrekk med Duuns forrige roman På tvert (1909). Pål Espolin Johnson mener at «mennesket i motgang» er et samlende hovedtema i Duuns første romaner. Hovedpersonen Sigyn er «det sky og ensomme legdebarnet som gjennom en ulykkelig oppvekst, savnet av en mor og svik i kjærlighet vokser seg sterkt nok til å tåle, trasse og hevne.» Mindreverdsfølelse og hevntanker er dominerende hos henne.
Innhold
Sigyn er født utenfor ekteskap. Faren Ingebrikt var en lensmannsbetjent som begikk urett i tjenesten, havnet i fengsel og tok sitt eget liv der. Mora Sigrunn (som var datter av lensmannen) flyttet til byen og gifter seg på nytt, mens Sigyn blir bortsatt til gården Nøkksjølia. Her blir hun en del av husholdningen til kårmannen Erik og tjenestejenta hans, Tea. Erik beskrives som mild og medgjørlig, mens Tea er streng, mistenksom og ukjærlig. Sigyn beskrives som vakker og attraktiv, men også farlig. Historien følger henne gjennom 25 år fra tidligste barndom. Romanen har tre deler; i den første tredjedelen følges Sigyn gjennom barndom og ungdom fram til 16-17 år, i midtbolken er hun lærerstudent og borte fra hjembygda i 2-3 år, mens den siste tredjedelen handler om tidlig voksenliv i hjembygda. Hevntankene som Sigyn nærer mot mange av menneskene rundt seg, uttrykkes også som fantasier om selvmord, for å påføre de andre anger og sorg.
Sigyn egger odelsgutten Odin på gården Nøkksjølia til å investere over evne. Siden avviser hun frieriet hans, og gifter seg med nabogutten Elias. Elias kjøper Nøkksjølia når den kommer på tvangsauksjon, og Sigyns hevn fullendes når hun blir husfrue på gården hvor hun led urett i barndommen. Hun blir likevel ikke lykkelig ved det.
Otto Hageberg, som har gitt den grundigste analysen av boka, tolker Sigyn i lys av teorier om det narsissistiske skadde barnet. Han mener at savnet etter moren er den sterkeste drivkraften hos Sigyn, og at Sigyns gryende kjærlighetsliv blir en tragedie fordi hun overfører følelsene hun har overfor mora til de mennene hun nærmer seg.
Handlingen er lagt til ei fjordbygd i samtida med kyst og rutebåtanløp, men det meste av handlingen foregår på gårder inne i bygda, hvor skogbruk og elvefiske er viktig. Flere av navnene er hentet fra Singsås i Gauldalen, hvor Duun var lærer 1905–1908. Landskapet kan minne om topografien omkring Nakling ved Kolvereid, der Olav Duuns kone Emma hadde sin oppvekst.
Dramatisert i 2004
Otto Homlungs dramatisering Sigyn frå Nøkksjølia hadde premiere på Nord-Trøndelag Teater i 2004. Oppsetningen gjestet Oslo i 2005.
Xin Tong
Xin Tong (født 6. januar 1987 i Harbin) er en kinesisk svømmer, som spesialiserer seg i disiplinen maratonsvømming. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina, der han ble nummer 23.
Kubla Khan
«Kubla Khan; or, a Vision in a Dream» er et dikt av Samuel Taylor Coleridge som tok tittelen fra den mongolsk/kinesiske keiseren Kublai-khan av Yuandynastiet. Det romantiske diktet er preget av eksotiske bilder, sterke følelser, rytmer som plutselig skifter, og en tilblivelseshistorie som er nesten like interessant som selve verket.
Dikteren om diktet
Coleridge hevdet at diktet var inspirert av en opiums påvirket drøm (implisitt i undertittelen «A Vision in a Dream»), men at diktingen ble avbrutt av en mann som kom. Dette er ikke sannsynlig, da de fleste opiumsbrukere har store vansker med å huske drømmer når de tok opium rett for de sovnet. Noen har lurt på om den levende biletbruken i diktet heller stammer fra en hallusinasjon i våken tilstand, som vel kunne ha vært opiumspåvirket.
Andre om diktet
Det er mye spekulasjon om hva diktet skal bety. Noen mener forfatteren bare har skrevet ned synet sitt, mens andre insisterer på at det er et tema eller en mening med det. Noen ser diktet som en metafor for seksuelt samkvem, mens andre mener det er et dikt som understreker det vakre i kunstnerisk kreativitet.
Kubla Khan i kulturen
Diktet har inspirert engelsk populærkultur i stor grad. Det opptrer i filmer, som Citizen Kane, og i sangwr, som for eksempel hos popgruppen Frankie Goes to Hollywood (tittelkuttet på dobbeltalbumet "Welcome to the Pleasuredome" fra 1984) og den progressive canadiske rockgruppen Rush (sangen "Xanadu" på albumet "A Farewell To Kings" fra 1977). Romanen Dirk Gently's Holistic Detective Agency av Douglas Adams viser stadig til dette diktet. Namnet Xanadu fra den første linjenav diktet har blant annet inspirert xanadu-hus fra 1970-tallet. The man from Porlock, den ukjente mannen som skal ha forstyrret Coleridge under skrivingen, er blitt utsatt for stadige spekulasjoner og etterapinger. Det er også grunnlag for story og illustrasjoner i Don Rosa-fortellingen Tilbake til Xanadu fra 1991.
Eksterne lenker
Hele teksten er nedenfor, sammen med den kommentaren diktet som ledsaget av da det først ble utgitt, og likeså en margkommentar på en opprinnelig manuskopi i Coleridges egen håndskrift og et sitat fra William Bartram, som man tror er en av kildene til diktet.
Planoise
Planoise er et strøk i den sørvestre delen av Besançon i Frankrike.
Historie
Utgravninger i området fant de en menneskelig tilstedeværelse siden neolittisk tid. Et snev av flint og ulike gjenstander beviser tilstedeværelsen av hjemme siden -3500 år før Jesus Kristus. I middelalderen området er et jordbruksareal, produserer hovedsakelig hvete. Etter krigen, er det nødvendig å rekonstruere mange bygninger. Nettstedet Planoise blir en av de største byggeplass i Frankrike på 1970-tallet mer enn 8000 boliger ut av jorden. I dag Planoise har over 20700 innbyggere
Geografi
Området ligger sørvest for Besançon, og grenser til landsbyen Avanne-Aveney. Området er omgitt av to åser.
Naar fædrelandet kalder
Naar fædrelandet kalder (orig. If My Country Should Call) er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Joe De Grasse.
Handling
Hele Ardath-familien er samlet for å diskutere det foreslåtte ekteskapet mellom Margaret og Robert Ogden, en britisk statsborger. De fleste er positive til dette, og de gifter seg. Senere føder Margaret en gutt. Gjennom hele barndommen viser gutten tegn til å være en fighter, og når han blir voksen ønsker han bli med i nasjonalgarden. Margaret blir tvunget til å gi etter, og samtykker til dette. Kort tid etter blir sønnen Donald forlovet med Patricia Landon.
Percy Jackson: Monsterhavet
Percy Jackson: Monsterhavet (original tittel: Percy Jackson: Sea of Monsters) er en amerikansk eventyr/fantasyfilm fra 2013.
Om filmen
Filmen er en oppfølger til Percy Jackson & Lyntyven (2010), og er basert på Rick Riordans bok med samme navn, som inngår som andre bok i Percy Jackson-serien. Filmen hadde norsk premiere 16. august 2013.
Regissør er Thor Freudenthal, og Logan Lerman returnerer i hovedrollen som Percy Jackson. Alexandra Daddario, Brandon T. Jackson, Douglas Smith, Leven Rambin, Sean Bean, Nathan Fillion, Stanley Tucci og Anthony Head er blant skuespillerne som spiller andre viktige roller. Chris Columbus, som regisserte Percy Jackson & Lyntyven, har blitt igjen som produsent for denne filmen.
Kommunestyrevalg i Skien
Resultater fra Kommunestyrevalg i Skien kommune. Kommunestyret i Skien styres etter formannskapsmodellen.
Kommunestyrevalget i 1999
Ved kommunestyrevalget i 1999 var det 38 556 stemmeberettigede, og stemmene fordelte seg som vist i tabellen nedenfor.
Kommunestyrevalget i 2003
Ved kommunestyrevalget i 2003 var det 39 211 stemmeberettigede, og stemmene fordelte seg som vist i tabellen nedenfor.
Kommunestyrevalget i 2007
Ved kommunestyrevalget i 2007 var det 39 470 stemmeberettigede, og stemmene fordelte seg som vist i tabellen nedenfor.
Kommunestyrevalget i 2011
Ved kommunestyrevalget i 2011 var det 40 764 stemmeberettigede, og stemmene fordelte seg som vist i tabellen nedenfor.
Kommunestyrevalget i 2015
Ved kommunestyrevalget i 2015 var det 42 552 stemmeberettigede, og stemmene fordelte seg som vist i tabellen nedenfor.
Christian Herman Malling
Christian Herman Malling (født 1804, død 1874 ) var en dansk byggmester og arkitekt som virket i Norge i flere år. Han var engasjert i arbeidet med oppføringen av Det kongelige slott i Christiania og kom fra København på 1830-tallet. Ved oppføringen av slottet var han ansatt som tømrermester.
Malling er kjent for tre byggverk; høymagasinet på Akershus festning i Oslo, Norges Banks avdeling i Drammen og Sylling kirke. Han var i tillegg Jens Seidelins medarbeider under oppføringen av Gamle Logen.
Sander de Wijn
Sander de Wijn (født 2. mai 1990) er en nederlandsk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det nederlandske landslaget.
Hurtigløp på skøyter under vinter-OL for ungdom
Hurtigløp på skøyter under vinter-OL for ungdom har stått på øvelsesprogrammet i vinter-OL for ungdom siden de første lekene i Innsbruck, Østerrike som ble arrangert i 2012.
Det er International Skating Union som setter opp de grunnleggende uttakskriteriene for deltagelse i denne idrettsgrenen under ungdoms-OL.
Vulkan (Oslo)
Vulkan er et tidligere industriområde på vestsida av Akerselva ved Nedre Foss. Området ligger i bydel Grünerløkka. Årsskiftet 2013–2014 markerte slutten på en periode med omforming til nærings- og boligområde med vekt på kulturrelatert virksomhet. «Vulkan» er av bydel Grünerløkka foreslått som offisielt navn på internveien gjennom området, fra Maridalsveien til Møllerveien.
Beliggenhet
Området begrenses av Møllerveien, Maridalsveien, Kuba og Akerselva med Nedre Foss park på andre siden av elva. Det omfatter imidlertid ikke eksisterende boligblokker i Maridalsveien og kontorbygg i Møllerveien. Dermed grenser det til Fredensborg i sør, Gamle Aker i vest, Ila i nord, og Grünerløkka i øst.
Historie
I tidligere tider lå det sagbruk (Heidekkerverket), kopperhammer og barkestamper her. Sagbruket blei nedlagt i 1840, men gjenoppretta som Bagsaas Brug i 1853. På denne tida var det også sementfabrikk, teglverk, finérsag og stolfabrikk her, samt Oslos første allment tilgjengelige dusjbad.
I 1873 overtok Vulkan Jernstøberi tomta. Støperiet spesialiserte seg på stålbruer til jernbane og vei, men hadde også andre oppdrag, for eksempel kuppelen på Gamle Colosseum kino. Det blei nedlagt på slutten av 1950-tallet. Etter det har bygningene vært leid ut til ulike nærings- og kontorformål. I ei av bygningene blei idrettshallen Vulkan flerbrukshall etablert i 1996. Samme år kjøpte Statsbygg området. Planen var å lage produksjonslokaler for Riksteatret, Riksutstillinger og Rikskonsertene.
Ny bruk på 2000-tallet
Dette blei ikke noe av, og tomta blei solgt til Vulkan Eiendom, som ved kjøpet i 2003 var eid av Aspelin Ramm Eiendom AS og Anth. B. Nilsen Eiendom AS, og som fra 2009 har vært et heleid datterselskap av Aspelin Ramm Eiendom. Det var LPO arkitekter som etter parallelloppdrag laget masterplanen for området. Gjeldende reguleringsplan er basert på denne, og er vedtatt i 2006. Bygging startet i 2009 og siste delprosjekt ble avsluttet i 2013.
Vulkanområdet har blitt berømmet ved flere utmerkelser, som NSW Jubileumspris 2010, Oslo Venstres Miljøpris 2010 og Cityprisen 2012. Statens bymiljøpris 2012 gikk til Oslo kommune for utviklingen av gamle industriområder langs Akerselva. Fornyelsen av Vulkanområdet ble spesielt fremhevet som et godt eksempel på dette.
Viktige elementer i området:
Hovedarkitekt for prosjektet er LPO arkitektur & design.
I 2014 åpnet Vulkan bigård på taket mellom Mathallen og Dansens hus, to bikuber tegnet av Snøhetta, med til sammen 160 000 bier.
Joseph de Maistre
Joseph-Marie, comte de Maistre (, født 1. april 1753 i Chambéry i Kongedømmet Sardinia, død 26. februar 1821 i Torino) var en fransktalende savoyisk filosof, forfatter, advokat og diplomat.
Han var en av de mest innflytelserike representanter for kontrarevolusjonen og en autoritær konservatisme i perioden som fulgte umiddelbart etter den franske revolusjon. Han mente livet gjennom at den franske revolusjon var et resultat av de destruktive og ateistiske doktriner fra de store 1700-talls-filosofer. De Maistre gikk inn for at det arvelige monarkiet skulle gjeninnføres, og betraktet den som en guddommelig sanksjonert institusjon, og mente at paven skulle medgis indirekte autoritet over verdslige saker. Han regnes som en av konservatismens grunnleggere.
Konservativ filosof og politisk tenker
Etter revolusjonen ble han en varm forsvarer av ordenen; han sammenlignet revolusjonsånden med jesuittenes motstykke, jansenistene. Etter å ha studert jus ved Universitetet i Torino, gikk han i sin fars fotspor, og ble utpekt til senator i 1787. Idet franske tropper inntok kongedømmets fastlandsprovinser, Savoie og Piemonte, på 1790-tallet, flyktet han med det kongelige hoffet til Cagliari.
I 1802 ble han utnevnt til ambassadør ved tsar Aleksander Is hoff i St. Petersburg; ambassadørens plikter var for det meste seremonielle, men han ble vel ansett i aristokratiet og fikk tid til å skrive noen av sine mest betydningsfulle verker. I mellomtiden led Napoléon nederlag, og Wienerkongressen tilkjente Kongedømmet Sardinia igjen herredømmet over Savoie og Piemonte.
I 1817 vendte Joseph de Maistre tilbake til Torino som minister ved hoffet.
Joseph de Maistre var en av de fremste talsmennene for en reaksjonær og autoritær konservatisme i perioden etter den franske revolusjon i 1789. Han mente at opplysningsfilosofenes doktriner som lå til grunn for revolusjonen, var gudløse og destruktive. Joseph de Maistre argumenterte for gjenopprettelse av eneveldet, og for pavens autoritet i både religiøse og politiske spørsmål.
Cripple Creek (Colorado)
Cripple Creek er en småby og hovedsete i Teller County i Colorado, USA. Byen ble formelt stiftet (amerikansk: incorporated) i 1892. Cripple Creek ligger på 2 894 meter over havet, like under tregrensen ved sørvestfoten av fjellet Pikes Peak. Nabobyene Victor og Cripple Creek vokste frem som en følge av gullrushet i Colorado på 1890-tallet. Aktiviteten kulminerte i 1900 da byen hadde over 10 000 innbyggere og 500 aktive gullgruver. I 1901 var Cripple Creek endestasjon for 3 forskjellige jernbanelinjer og 2 (elektriske) trikkelinjer. Strømmen ble produsert ved et vannkraftverk noen mil unna, og ble overført ved hjelp av høyspentledninger. Også gruvene tok i bruk elektrisitet for å drive pumper og heisutstyr. Etterhvert som den rikeste malmen var utvunnet, stengte gruvene, og da gullprisen ble fiksert etter andre verdenskrig ble de fleste gruvene ulønnsomme og la ned driften. I dag er innbyggertallet igjen økende, og turisme er blitt en stadig viktigere næringsvei i Cripple Creek.
Historie
De første hvite bosetterne slo seg ned i området på midten av 1800-tallet. I 1890 ble gullfunn gjort noen år tidligere blitt bekreftet å være «ekte vare» (det hadde vært flere tilfeller av «salting» av skjerp - tilsette gullstøv for å lure kjøpere til å betale blodpris for et verdiløst skjerp). Gullforekomstene lå i malmen, og bare en liten del kunne vaskes ut av toppsjiktet. Tyngre utstyr måtte til, og dette skapte behov for transportveier. Byen Cañon City - beliggende i dalføret skapt av elven Arkansas sør for Cripple Creek - bygde en bomvei mellom byene. Veien ble kalt Shelf road (norsk: «hylle-veien»), siden den flere steder gikk på en hylle hugd ut i fjellsiden. Florence, nabobyen til Cañon City ville også ha sin del av fortjenesten av gullrushet, og bygde en gratis-vei opp gjennom elvekløften Phantom Canyon og til Victor og Cripple Creek.
To år senere ble deler av veien gjennom Phantom Canyon brukt som jernbanetrasé da Florence & Cripple Creek Railroad åpnet sin nye smalsporede linje som knyttet gullgruvene til Denver & Rio Grandes (D&RG eller bare Rio Grande) jernbanenett i Florence. Halvannet år etter var Midland Terminal Railways (MT) normalsporede linje ferdig, og knyttet gruvesamfunnet til Colorado Midland Railroads nettverk. Cripple Creek og Victor gruvedistrikt hadde nå to jernbaneselskaper å velge mellom, og fraktratene sank. I 1901 kom den tredje jernbanelinjen gruvedistriktet: Colorado Springs & Cripple Creek District Railway (CS&CCD - ofte kalt the Short Line). Denne banen tok en mer direkte linje til Colorado Springs. F&CC sin linje gjennom Phantom Canyon ble ødelagt av vannmasser i 1912 og ble aldri reparert. I 1920 ble the Short Line lagt ned, og all trafikk gikk over Midland Terminal Railway fram til 1949 da også denne linjen ble lagt ned. I dag drives en smalsporet turistjernbane på en strekning tidligere brukt av Midland Terminal Railway - Cripple Creek & Victor Narrow Gauge Railroad.
Etter at gullgruvene stengte etter andre verdenskrig falt folketallet til litt over 400 i 1970. Siden har det gått sakte, men sikkert oppover til dagens nivå. Allerede på 1940-tallet satset bystyret på utvikling av turisme, og i dag markedsføres Cripple Creek som en ekte gullgraverby med røtter tilbake til USAs siste store gullrush.
Kommunikasjon
Colorado State Highway 67 går gjennom Cripple Creek og leder til Victor i sør og Divide og Woodland Park i nordøst. I Divide møtes US Route 24 som går via Manitou Springs til Colorado Springs. I nordvestlig retning går Teller County road 1 til Florissant der den møter US Route 24. Nærmeste lufthavn er Colorado Springs Airport, og nærmeste Amtrak jernbaneforbindelse er i Colorado Springs (ved Amtrak Thruway busslink).
Næringsliv
Like utenfor Cripple Creek ligger den eneste virksomheten som fortsatt utvinner gull i området. Det er et dagbrudd som siden 1976 har vært drevet av Cripple Creek & Victor Gold Mining Company som er en underavdeling av AngloGold Ashanti (Colorado) Corporation. Dette selskapet er igjen datterselskap av AngloGold Ashanti North America som i sin tur er indirekte eid av en av verdens største gullprodusenter: AngloGold Ashanti. I 2015 ble gruvevirksomheten solgt til Newmont Mining Corporation som per 2023 er eier.
Love and Marriage
«Love and Marriage» er en amerikansk sang med melodi av Jimmy Van Heusen og tekst av Sammy Cahn. Den ble publisert av Barton Music Corporation (ASCAP).
Ancus
Ancus er en slekt av billene i underfamilien graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.
Perus fotballforbund
Perus fotballforbund (spansk: Federación Peruana de Fútbol (FPF)) er det styrende organ for fotball i Peru. Det ble grunnlagt 23. august 1922, ble medlem av FIFA i 1924, og av det søramerikanske fotballforbundet CONMEBOL i 1925. Forbundet har direkte ansvar for organisering og drift av landslagene og kvinner, for cup-turneringen Copa Federación, og for amatørligaene. Forbundet er indirekte involvert i organiseringen av de profesjonelle ligaene Primera División og Segunda División. Det har hovedkarter i landets hovedstad, Lima.
Love and Marriage
Frank Sinatras versjoner
Den ble introdusert av Frank Sinatra i TV-oppsetningen av Thonton Wilders Our Town, som ble vist på Producers' Showcase i 1955. Sinatra spilte inn to versjoner av sangen på plate. Den første ble spilt inn for Capitol Records 15. august 1955 og ble en større listehit (En konkurrerende versjon med Dinah Shore oppnådde også popularitet).
Capitol Records-versjonen ble anvendt som temasang i den langlivete situasjonskomedien Våre verste år (Married with children), som ble vist i 1980- og 1990-årene.
Selv om begge versjonene ble arrangert av Nelson Riddle, er det mange ubetydelige, men merkbare ulikheter. For eksempel:
Norsk versjon
Jan Bull har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Ta den ring».
Ancus
Utseende
Middelsstore, smale, brunlige løpebiller. Hodet er kort og bredt med forholdsvis små kjever og utstående fasettøyne. Pronotum er firkantet, lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktrader.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.
Cripple Creek (Colorado)
Næringsliv
I en avstemning i Colorado i 1991 ble det vedtatt å tillate pengespill (gambling) i Cripple Creek. Gambling blitt en viktig inntektskilde, og byen hadde i 2017 11 forskjellige kasinoer.
Mellom Cañon City, Florence og Cripple Creek er det opprettet en offisiell nasjonal turistveg (national Scenic byway) av USAs samferdselsmyndigheter. Denne rundturen kalles Gold Belt Scenic Byway, og benytter blant annet banetraséen til F&CC gjennom Phantom Canyon, og den tidligere bomveien Shelf Road mellom Cripple Creek og Cañon City.
Valget i Baden-Württemberg 2021
Valget i Baden-Württemberg 2021 er det 17. valget til delstatens parlament og ble holdt 14. mars 2021. Det var samme dag som delstatsvalget i Rheinland-Pfalz. Valgreglene gjorde at antallet medlemmer av delstatsparlamentet økte fra 143 til 154.
Valgsystem
Velgerne har siden 1996 gått til valg hvert femte (tidligere hvert fjerde) år, og de har kun én stemme, ikke to slik som ved valg til Forbundsdagen og en rekke andre delstatsvalg. Stemmen går for det første til vinnerne av de 70 valgkretsene. Videre teller stemmen med i sammenlagtregningen av partistemmer i delstaten. Det er denne sammenlagtregning som bestemmer hvor mange medlemmer av landdagen partiene skal ha.
Stemmerett har tyske statsborgere som har fylt 18 år, og som har bodd minst tre måneder i delstaten. Valglovene inneholder regler om overskuddsmandater og utlikningsmandater, slik at antallet medlemmer i landdagen kan variere fra valgperiode til valgperiode.
Utgangsposisjon
Fem partier ble representert i delstatens parlament etter valget i 2016. I løpet av perioden gikk 7 av representantene for AfD ut av sitt parti og sto ved valget i 2021 oppført som partiløse.
Winfried Kretschmann hadde i perioden ledet en regjering basert på en koalisjon av Bündnis 90/Die Grünen og CDU.
Skifte i debattkulturen
En språkvitenskapelig studie bestilt av Deutschlandradio og Südwestrundfunk (SWR) viste at debattkulturen i parlamentet hadde endret seg i løpet av perioden. Representantene fra AfD provoserte og fikk reprimander (ordnungsruf). Ved en anledning måtte politiet hente en AfD-representant som var utvist fra parlamentet. Særlig delstatsparlamentets kvinnelige president Muhterem Aras, fra de grønne og muslim, ble gjort til gjenstand for kritikk. Representanten Christina Baum fra AfD uttalte i et intervju i 2016 at valget av Aras som president i parlamentet, for henne var et bevis for at islamiseringen av Tyskland var i full gang. Ifølge Baum hørte islamisme ikke hjemme i Tyskland. Selv om debattkulturen var blitt hardere, fungerte parlamentet ifølge rapporten likevel etter hensikten. De øvrige partiene samarbeidet ikke med AfD.
Franz Bopp
Franz Bopp (født 14. september 1791 i Mainz, død 23. oktober 1867 i Berlin) var en tysk språkforsker. Han regnes som grunnleggeren av den sammenlignende indoeuropeiske språkvitenskapen.
Bakgrunn
Franz Bopp av sønn av Andreas Bopp (ca 1765–1840), en Futter- og Wagenschreiber ved hoffet i Kurmainz og som opprinnelig var fra Stockstadt am Main, og hans hustru Regina Linck († 1820), en borgerdatter fra Mainz. Franz utviklet en interesse for orientalske studier alt som gymnasiast i Aschaffenburg, dit han hadde flyttet med sine foreldre.
Karriere
I 1812 reiste han til Paris på et bayersk statsstipend, hvor han kom sammen med Antoine-Léonard de Chézy, Silvestre de Sacy, August Wilhelm Schlegel, studerte bok- og manuskriptsamlinger og la grunnlaget for sin banebrytende avhandling Über das Konjugationssystem der Sanskritsprache in Vergleichung mit jenem der griechischen, lateinischen, persischen und germanischen Sprache («Om konjugasjonssystemet i sanskrit, sammenlignet med det greske, det latinske, det persiske og det germanske»), som utkom i 1816. Denne avhandlingen markerer begynnelsen til den indoeuropeiske språkforskningen som vitenskap. I dette verket gav disse språks verbalstrukturer det metodiske beviset for deres slektskap, som den engelske orientalisten William Jones hadde oppdaget.
Senere utvidet Bopp begrepet indoeuropeiske språk til også favne slaviske språk, litauisk, armensk og albansk. Franz Bopp var først med på bevise at det albanske språk er et indoeuropeisk språk. Etter en reise til London, hvor han møtte Wilhelm von Humboldt, ble Bopp i 1821 professor ved universitetet i Berlin.
Av kong Maximilian I av Bayern fikk Bopp midler til å reise til London. Der kom han i nær forbindelse med den daværande preussiske sendemann Wilhelm von Humboldt, som ble hans elev i sanskrit. Han utvidet også sine sammenlignende studier fre konjugasjonssystemet til å også omfatte deklinasjonene i engelskspråklig skrift. Dessuten utgav han en latinsk oversettelse av Nala-sagan, en episode fra Mahabharata, i London 1819.
Etter å han vendt tilbake til Bayern fikk han på Humboldts anbefaling i 1821 et professorat ved universitetet i Berlin og ble i 1822 medlem av Berlins vitenskapsakademi.
Forskningsprogram
Forskningsprogram kan ha noe ulike betydninger i forskning og vitenskapsteori. Generelt kan begrepet referere til et større forskningsprosjekt eller til en finansieringsordning for forskning. Mer spesifikt forbindes det med vitenskapsteorien til Karl Popper og Imre Lakatos, som brukte begrepene metafysisk forskningsprogram (Popper) eller vitenskapelig forskningsprogram (Lakatos).
Poppers metafysiske forskningsprogrammer
Popper omtalte det teoretiske rammeverket som forskningen i et fagfelt baserer seg på, som et metafysisk forskningsprogram. Det består av et sett med ideer som avgjør hva forskerne oppfatter som relevante forskningsspørsmål, men også hva de oppfatter som et gyldig eller tilfredsstillende svar på disse spørsmålene. Slike ideer kan være uttalt, men forblir ofte en implisitt fellesnevner for forskernes faglige holdninger og vurderinger.
Popper beskrev fysikkens historie som en sekvens av ti forskningsprogrammer, fra Parmenides’ uforanderlige univers til Borns statistiske tolkning av kvantemekanikken. I sin selvbiografi beskrev han den darwinistiske evolusjonsteorien som et metafysisk forskningsprogram.
Lakatos’ vitenskapelige forskningsprogrammer
Mest kjent er forskningsprogrammer gjennom arbeidet til Poppers student og kollega Imre Lakatos. Lakatos gjorde forskningsprogrammer til den sentrale delen av sin vitenskapsteori og fremstiller dem på en måte som inntar en mellomposisjon mellom Thomas Kuhns paradigmer og Poppers sett av ideer.
Ifølge Lakatos består et forskningsprogram av en «hard kjerne» (den egentlige teorien, hard core) og et beskyttende «belte» (protective belt) av tilleggsantagelser og hjelpehypoteser rundt denne kjernen. Forskere gir i praksis sjelden opp den harde kjernen. Hvis flere og flere funn er uforenlig med teorien, blir denne derfor ikke falsifisert, men forskerne prøver å justere beskyttelsesbeltet, ved å endre hjelpehypotesene. Forskningsprogrammer omfatter i tillegg forbuds- og påbudsregler. Forbudsreglene («negativ heuristikk») beskytter programmets harde kjerne ved å «forby» dens falsifikasjon. Påbudsreglene («positivi heuristikk») beskriver de aksepterte måtene å forandre hjelpehypotesene på.
Når potensielle motbevis aldri når inn til den harde kjernen, kan vitenskapelig fremskritt ifølge Lakatos ikke skje gjennom falsifikasjon av teorien. Istedenfor blir kokurrerende forskningsprogrammer bedømt etter hvor «progressive» de er. Et progressivt forskningsprogram er kjennetegnet ved at den gir bedre forklaringer på empiriske observasjoner enn andre forskningprogrammer (og enn eldre versjoner av det samme forskningsprogrammet). Et forskningsprogram kalles degenererende hvis det bruker mer og mer energi på å justere beskyttelsesbeltet, uten at dette øker forskningsprogrammets evne til å forklare empiriske observasjoner. Et degenerert forskningsprogram blir aldri formelt falsifisert, det blir bare forlatt av forskerne til fordel for et mer progressivt forskningsprogram.
Ikke alle filosofer er enige i at Lakatos’ forståelse representerte en forbedring. W.W. Bartley har f.eks. påpekt at Lakatos sørget for mer forvirring enn oppklaring ved å omtale forskningsprogrammer som «vitenskapelige»: «Popper holdt disse forskningsprogrammene utenfor vitenskapen, fordi de ikke var falsifiserbare; Lakatos inkluderte dem i vitenskapen, og oppdaget deretter at ‘vitenskap’ ikke var falsifiserbar!»
Irland under Vinter-OL 2002
Irland under Vinter-OL 2002. Seks sportsutøvere fra Irland deltok i fire sporter, alpint, bobsleigh, langrenn og skeleton under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City i USA. Irland, som deltok for tredje gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en fjerdeplass i skeleton for menn.
Euliphyra
Euliphyra er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Miletinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae). Disse sommerfuglene lever i tropisk Afrika.
Utseende
Middelsstore (vingespenn 40-50 millimeter), litt kraftige dagsommerfugler. Oversiden er brun, gjerne med lysere flekker, mens undersiden er ganske blek.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Rogier Hofman
Rogier Hofman (født 5. september 1986) er en nederlandsk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det nederlandske landslaget.
Island under EM i friidrett 1958
Island deltok med 9 utøvere under EM i friidrett 1958 som ble arrangert 19.–24. august 1958 i Stockholm. Island tok en medalje under mesterskapet.
Ragnild Magnusdatter
Ragnhild Rigsforstander (født Ragnhild Magnusdotter) var datteren til Magnus Berrføtt (Konge av Norge til 1103). Hun ble født i ca. 1090 i Norge og døde i 1135 eller senere.
Hun giftet seg med den danske riksforstanderen Harald Kesja. Ragnhild flyttet da til Danmark.
Hun fikk fire (eller seks) sønner med Harald Kesja.
Fijis herrelandslag i sjumannsrugby
Fijis herrelandslag i sjumannsrugby er det fijianske landslaget i sjumannsrugby for menn. De konkurrerer for Fiji under internasjonale konkurranser, som Oseaniamesterskapet i sjumannsrugby for menn, VM i sjumannsrugby for menn, sommer-OL og andre internasjonale landslagsturneringer.
Guo Gengmao
Guo Gengmao (kinesisk: 郭庚茂, pinyin: Guō Gēngmào; født i desember 1950 i Jizhou i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk politiker. Han ble i 2008 guvernør for provinsen Henan.
Niels Johannes Holm
Niels Johannes Holm (født 3. mars 1778 i Sønder Farup, nær Ribe i Danmark, død 1845 i Christiansfeld i Danmark) var en dansk forfatter og menighetsforstander for Brødremenigheten, også kalt «Herrnhutene» i Christiania.
Oppvekst
Niels Johannes var sønn av skredder Johannes Clausen Holm og Karen Nielsdatter. Han vokste opp i et fattig hjem, og gikk i lære som skredder. Han ble konfirmert 13. april 1794 og arbeidet som hanskemaker. Fra 1808 til 1811 var han huslærer på Fyn, og i 1813 – 1816 virket han som hjelpelærer på en privat lærerskole, tok også eksamen der, men fikk ikke arbeid.
Familien kom tidlig i kontakt med den herrnhutiske bevegelsen i Christiansfeld. Holm forsøkte å bli opptatt i Brødremenigheten i Christiansfeld, siden i Gnadau og Zeist i Holland, men uten å lykkes i første omgang. I Neuwied i Tyskland ble han trukket ut og fikk medlemskap. Hovedmenigheten i Herrnhut sendte ham på kostskole i Fulneck i England, hvor han virket som lærer i tysk, fransk og musikk.
Holm kommer til Christiania
Niels Johannes Holm kom til Norge i 1820 og ble forstander for Brødremenigheten i Christiania fra 1820 – 1834. Den herrnhutiske menigheten fikk en oppblomstring, og Brødresalen i Nedre Slottsgate 15 ble fylt hver kveld med folk fra alle samfunnslag. Han fremstod som en veltalende predikant og lokket også teologistudentene til sine samlinger, selv om professor Stenersen hadde advart studentene å høre på ham.
Herrnhuterne stod for en pietistisk farget kristendomsforståelse, men la mindre vekt på bot og anger. Det var gleden over «Syndernes Tilgivelse i Jesu Blod» som preget forkynnelsen. Menigheten hadde en sterk brorskapstanke og en generøs appell: «Kom som du er!» Misjonstanken er grunnleggende for menighetens virksomhet.
Vennskapet mellom Holm og norske prester
Niels Johannes Holm utviklet nært vennskap med flere sentrale personer i Norge. Selv om han var 19 år eldre enn den unge teologen Wilhelm Andreas Wexels, virket han både som venn, sjelesørger og åndelig veileder. Holm stod fadder for Wexels’ barn, og underviste seinere hans to sønner.
Av ulike årsaker viklet etter hvert Wexels seg ut av det åndelige fellesskapet han hadde med Holm. Det skyltes særlig Holms og brødremenighets manglende sans for den historiske kirke. Endelig brudd med Holm kom i 1834.
Som menighetsforstander utviklet Holm også et nært vennskap med Gabriel Kirsebom Kielland. Han hadde fått kjennskap til Brødremenigheten i studietiden og ble i 1828 opptatt som medlem i menigheten.
Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk
Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk (ILOS) er en del av Det humanistiske fakultet ved Universitetet i Oslo, og ble opprettet januar 2005.
Niels Johannes Holm
Salmeboken Harpen
Holm og Wexels hadde planer om å utgi ny norsk salmebok sammen. Holm realisete sin salmeplan da han i 1829 utgav salmeboken Harpen, hvor vi bl. a. finner «Hvor salig er den lille flokk». Wexels mente Holm ikke var mannen som kunne være med i salmebokarbeidet. Holm kom på kant med en rekke folk, bl. a. Wexels. Det kan se ut til at Holm kunne være en vanskelig samarbeidspartner som gjerne ville bestemme.
Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk
Instituttet driver med omfattende forskning og undervisning innen de fagfelt som ligger i navnet. Rundt 100 vitenskapelig ansatte, postdoktorer og doktorgradsstipendiater er engasjert i forskning, undervisning og formidling innen litteratur, områdekunnskap og språkvitenskap knyttet til europeiske språk, utenom de nordiske.
Kort historikk
Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk (ILOS) ble opprettet 1. januar 2005 etter en omorganisering ved Det humanistiske fakultet ved Universitetet i Oslo. ILOS ble fra den datoen bestående av vitenskapelig ansatte fra det tidligere Institutt for britiske og amerikanske studier (IBA), det tidligere Germanistisk institutt (GI), det tidligere Klassisk og romansk institutt (KRI) – med unntak av de ansatte i klassiske fag, de ansatte i slavisk/baltisk fra Institutt for østeuropeiske og orientalske studier (IØO), og de ansatte i allmenn litteraturvitenskap fra Institutt for nordistikk og litteraturvitenskap (INL).
Planet of the Apes (TV-serie)
Planet of the Apes var tittelen på en kortlivet amerikansk sciencefiction-serie som gikk på CBS høsten 1974. Hovedrolleinnehaverne i serien var Roddy McDowall, Ron Harper og James Naughton. Serien var skapt av Anthony Wilson.
Serien var lagd som en slags oppfølger til filmserien Apeplaneten, men gikk bare en sesong grunnet lave seertall. 20th Century Fox ble tvunget til å avslutte den lenge før hovedpersonene var kommet til noen avklaring på noenting som helst. Da siste episode rullet over skjermene 6. desember 1974 var det blitt sendt tilsammen 13 episoder. De hadde spilt inn 14 episoder, men den siste ble ikke vist under den originale TV-oppføringen.
Serien ble utgitt på DVD rundt midten av 2000-tallet.
Handling
Tre astronauter krasjlander på jorden anno 3085. En av dem dør, mens de to andre, Alan Virdon (Ron Harper) og Pete Burke (James Naughton), blir tatt hånd om av et vennlig menneske som finner vraket. Men krasjlandingen har også blitt observert av en apeunge, og nyheten når derfor raskt The Grand City, hovedstaden i verdenen. Saken tas opp i det øverste rådet, hvor sjef for de væpnede styrkene, gorilla-genralen Urko (Mark Lenard), mener at menneskene bør drepes med en gang, for å hindre at de setter farlige ideer i hodene til andre mennesker. Øverste leder Zaius (Booth Colman) er av en annen oppfatning, og mener det er viktig å lære mer om hvor de kommer fra og ikke minst hvordan de kom dit, slik at de kan være bedre forberedt hvis noe slikt skjer igjen.
Episoder
- Escape From Tomorrow
- The Gladiators
- The Trap
- The Good Seeds
- The Legacy
- Tomorrow’s Tide
- The Surgeon
- The Deception
- The Horse Race
- The Tyrant
- The Cure
- The Liberator (episoden som ikke ble vist)
- Up Above the World So High
TV-filmer
Flere av episodene ble i 1981 satt sammen til TV-filmer. Den første ble kalt Back to the Planet of the Apes og er en kombinasjon av episodene «Escape From Tomorrow» og «The Trap». Den andre TV-filmen ble kalt Goodbye To the Planet of the Apes, og er en kombinasjon av episodene «Tomorrow’s Tide» og «Up Above the World So High». Det ble i alt lagd fem TV-filmer ut ifra det gamle materiale.