cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Black Tie White Noise
Singler
Følgende singler ble gitt ut: «Jump They Say»/«Palleas Athena», «Black Tie White Noise»/«You've Been Around», og «Miracle Goodnight»/«Looking for Lester».
Oberon (måne)
Bane
Siden Uranus går i bane rundt solen liggende nesten på siden, og månene går i bane rundt ekvatorplanet, er månene (inkludert Oberon) gjenstand for ekstreme sesongvariasjoner. Både nordlige og sørlige poler tilbringer 42 år i komplett mørkre, og deretter 42 år i kontinuerlig sollys, der solen står nær senit over en av polene ved hver solverv. Under forbiflyvningen med Voyager 2 i 1986 ble den sørlige halvkulen studert ved sommersolverv, mens nesten hele den nordlige halvkulen lå mørklagt. Hvert 42. år, når Uranus har et jevndøgn og ekvatorplanet skjærer jorden, kan det oppstå gjensidige okkultasjoner av Uranus' måner. En slik hendelse, som varte i rundt seks minutter, ble observert 4. mai 2007, da Oberon okkulterte Umbriel.
Black Tie White Noise
Plasseringer
Album Singel
Oberon (måne)
Sammensetning og indre struktur
Oberon er den nest største og mest massive av Uranus' måner etter Titania, og den niende mest massive i solsystemet. Tettheten til Oberon ligger på 1,63 g/cm³, noe som er høyere enn hva som er typisk for Saturns måner, og dette indikerer at den består av omtrent like deler med vannholdig is og tette ikke-is-komponenter. Sistnevnte kan være bergarter og karbonholdige materialer, inkludert tunge organiske forbindelser. Tilstedeværelsen av vannholdig is støttes av spektroskopiske observasjoner, som har avdekket krystallinsk vannholdig is på månens overflate. Absorpsjonsbandene til vannholdig is er sterkere på Oberons bakre halvkule enn på den førende. Dette er motsatt av hva som er observert på Uranus' øvrige måner, hvor den førende halvkulen har tydeligere trekk av vannholdig is. Hva denne asymmetrien kommer av er ikke kjent, men det kan være relatert til det som på engelsk kalles impact gardening (dannelsen av jord via nedslag), som er sterkere på den førende halvkulen. Meteorittnedslag synes ofte å frese opp is fra overflaten, og etterlate mørke materialer (ikke is) etter seg. Det mørke materialet kan ha blitt dannet som et resultat av en strålingsprosess av metanklatrater eller strålingsformørking av andre organiske forbindelser.
Oberon kan være differensiert med en steinete kjerne omgitt av en isete mantel. Hvis dette er tilfelle, er radien på kjernen (480 km) ca. 63 % av Oberons radius, og massen er ca. 54 % av den totale massen – forhold gitt ut ifra månens sammensetning. Trykke i sentrum av Oberon er ca. . Den nåværende tilstanden til ismantelen er usikker. Hvis isen inneholder tilstrekkelig ammoniakk eller annen frostvæske, kan Oberon inneha et lag av flytende væske i grensen mellom kjernen og mantelen. Tykkelsen på dette havet, hvis det eksisterer, er opp mot 40 km og temperaturen er rundt Den indre strukturen av Oberon er imidlertid svært avhengig av dens termiske historie, som per i dag er lite kjent.
Overflateformasjoner og geologi
Oberon er den nest mørkeste av de store Uranus-månene etter Umbriel. Overflaten fremviser en sterk opposisjonseffekt, der reflektiviteten faller fra 31 % ved fasevinkel på 0° (geometrisk albedo) til 22 % ved en fasevinkel på 1°. Oberon har også en lav Bond-albedo på ca. 14 %. Overflaten er generelt rød i fargen, med unntak av nyere nedslagsrester som er nøytrale eller blåaktig i fargen. Oberon er faktisk den rødeste blant alle de større månene til Uranus. Den bakre og førende halvkulene er asymmetriske: sistnevnte er mye rødere enn førstnevnte, siden den inneholder mer mørkerødt materiale. Det at overflaten blir rødaktig er ofte et resultat av romvær forårsaket av at overflaten bombarderes av ladde partikler og mikrometeoritter opp gjennom solsystemets eksistens. Fargeasymetrien på Oberon er dog mest sannsynlig forårsaket av akkresjon av rødaktig materiale som går i spiral i de ytre delene av Uranus-systemet, muligens fra irregulære måner, noe som ville oppstått primært på den førende halvkulen.
Forskere har identifisert to klasser med geologiske formasjoner på Oberon: kratere og chasmata ('canyon'-dype, langstrakte forsenkninger med bratte sider som sannsynligvis ville blitt beskrevet som riftdaler eller skrenter hvis det var på jorden). Overflaten av Oberon er den mest kraterbelagte av alle Uranus-månene, med en tetthet av kratere som nærmer seg metning – det vil si at dannelsen av nye kratere balanseres av ødeleggelsen av de gamle. Dette høye antallet kratere indikerer at Oberon har den eldste overflaten blant Uranus-månene. Diameteren på kratrene går helt opp til 206 km for det største av de kjente, Hamlet. Mange store kratere er omgitt av lyst materiale fra nedslag (strålesystem) som består av relativt fersk is.
De største kratrene, Hamlet, Othello og Macbeth, har bunner som er dekket av svært mørkt materiel avleieret etter at de ble dannet. En topp med en høyde på ca. 11 km ble observert på noen Voyager-bilder nær den sørøstlige randen av Oberon, som kan være den sentrale toppen til et stort nedslagsbasseng med en diameter på rundt 375 km. Overflaten av Oberon er avskåret av et system av canyoner, som likevel er mindre utstrakt enn de som er funnet på Titania. Sidene i canyonene er sannsynligvis skråninger dannet av normale forkastninger, som kan være enten gamle, eller ferske: sistnevnte skjærer gjennom de lyse avleiringene ved noen kratre, noe som antyder at de ble dannet senere. Den mest fremtredende canyonen på Oberon er Mommur Chasma.
Oberons geologi ble påvirket av to konkurrerende krefter: danelsen av nedslagskratre og engodgen fornyelse. Førstnevnte påvirket månen gjennom hele historien, og er først og fremst ansvarlig for hvordan overflaten ser ut i dag. Sistnevnte prosess var aktiv i en periode etter månens dannelse. De endogene prosessene var primært tektoniske av natur, og førte til dannelsen av canyoner, som faktisk er gigantiske sprekker i isskorpen. Canyonene utslettet deler av den eldre overflaten. Oppsprekkingen av skorpen ble forårsaket av at Oberon ekspanderte med ca. 0,5 %, en hendelse som fant sted i to faser og ga et skille mellom eldre og yngre canyoner.
Opphavet til de mørke flekkene, som primært finnes på den førende halvkulen og nede i kratere, er ikke kjent. Noen forskere har kommet med hypoteser om at de kommer av isvulkaner (tilsvarende til månehav), mens andre mener at nedslag kastet opp mørk materiale begravd under den rene isen (skorpen). For sistnevnte tilfelle må Oberon i det minste være delvis differensiert, med skorpen av is liggende ovenpå det ikke-differensierte indre.
Opprinnelse og evolusjon
Det antas at Oberon ble dannet fra en akkresjonsskive eller subtåke, det vil si en skive av gass og støv som enten eksisterte rundt Uranus i en tid etter planetdannelsen eller ble dannet av et kjempenedslag som mest sannsynlig førte til Uranus' skjevhet. Den nøyaktige sammensetningen av subtåken er ikke kjent. Den relativt høye tettheten til Oberon, og andre Uranus-måner, sammenlignet med Saturns måner indikerer imidlertid at den kan ha vært relativt fattig på vann. Betydelige mengder karbon og nitrogen kan ha vært til stede i form av karbonmonoksid og i stedet for metan og ammoniakk. Månene som ble dannet i en slik subtåke ville inneholdt mindre vannholdig is (med og  fanget som klatrat) og mer bergarter – noe som kunne forklart den høyere tetheten.
Oberons akkresjon varte sannsynligvis i flere hundretusener år, og nedslagene som fulgte med akkresjonen gjorde at månens ytre lag ble varmet opp. Den høyeste temperaturen på rundt ble nådd i en dybde på ca. 60 km. Etter at månen var ferdig dannet, ble lagene under overflaten avkjølt, mens det indre av Oberon ble varmet opp av henfall av radioaktive grunnstoffer som fantes i bergartene. Lagene som ble avkjølt nær overflaten trakk seg så sammen, samtidig som det indre utvidet seg. Dette førte til sterk spenning i månens overflate, noe som igjen førte til oppsprekking. Dagens system av canyoner kan være et resultat av denne prosessen, som varte i omtrent 200 millioner år, og antyder at enhver endogen aktivitet fra dette opphørte milliarder av år siden.
Den opprinnelige akkresjonsoppvarmingen sammen med kontinuerlig henfall av radioaktive grunnstoffer var sannsynligvis tilstrekkelig til å smelte isen, hvis der samtidig fantes noen form for «frostvæske» (i form av ammoniakkhydrat) eller noen salter. Ytterligere smelting kan ha ført til at isen skilte seg fra bergartene og dannelsen av en kjerne av bergarter og en mantel av is. Et lag av flytende vann ('hav') rikt på oppløst ammoniakk kan ha blitt dannet i skillet mellom kjernen og mantelen. Den eutektiske temperaturen til denne blandingen er. Hvis temperaturen falt under dette punktet, ville havene ha vært frosset nå. Frysingen av vann ville ha ført til at det indre utvidet seg, noe som også kan ha bidratt til dannelsen av canyon-lignende graben. Likevel, den nåværende kunnskapen om Oberons utvikling er ganske begrenset.
Kimberly Williams-Paisley
Kimberly Williams-Paisley (født 14. september 1971 i Rye i New York) er en amerikansk skuespillerinne. Hun er best kjent for rollen som «Annie Banks» i filmene Brudens far og Brudens far 2, sammen med Steve Martin og Diane Keaton. I dag har hun rollen som «Dana» i situasjonskomedien According to Jim.
Kimberly sluttet ved Northwestern University i andreåret for å spille inn filmen Brudens far, men returnerte etterpå for å fullføre graden sin. Etter å ha giftet seg med countrystjernen Brad Paisley i 2003, tok hun til seg ektemannens etternavn for å unngå å bli forvekslet med Playboy-modellen og brunetten Kimberly Williams. Hun har også en søster som er skuespillerinne, Ashley Williams, samt en bror, Jay Williams.
Dite
Dite (av latin: dictum) er et utsagn av ikke-episk karakter.
Termen ble skapt av den svenske folkloristen Carl Wilhelm von Sydow i 1937 som et samlebegrep for ikke-fortellende prosatradisjoner, som sagnnotis, fiksjon og værmerker, dvs. rene iakttakelser.
Forholdet til historiske sagn
Carl Wilhelm von Sydow skjelner mellom flere former for diter. Her er hans svenskspråklige liste med de tilsvarende engelske termene i parentes:
Barnekreftforeningen
Barnekreftforeningen samarbeider med Kreftforeningen og er medlem av Innsamlingskontrollen.
Sammen med firmaet No Isolation har Barnekreftforeningen utviklet roboten AV1, som gjør at syke barn kan følge med på hva som skjer på skolen når de er borte.
Arne Borsheim
Arne Borsheim (født 26. april 1941) er en norsk filmfotograf. Han har fotografert mest for TV, men også film, blant annet Søndagsengler (1996). Medlem av Foreningen Norske Filmfotografer (FNF).
Hizbul Mujahideen
Gruppen foretrekker å kalle seg "frihetskjempere", men India, USA, EU og enkelte andre land refererer til dem som en terroristorganisasjon. EUs medlemsland er forpliktet til å innføre restriktive tiltak som frysing av midler og eiendeler til personer og grupper som de tror står oppført som medlemmer i denne organisasjonen.
Brannalarmanlegg
Brannalarmanlegg er et anlegg med formål å oppdage og varsle om brann og røykutvikling. Et brannalarmanlegg består vanligvis av en sentral med detektorsløyfer for oppdagelse av brann/røyk, klokkekurser/sirener/høytalere for varsling, releutganger for diverse alarmering/feilvarsling o.l. Sentralen er koblet til strømnettet og har et innebygget batteri for backup i tilfelle strømbrudd.Og kan ha talevarsling gjennom høytalere i bygget.
Brannalarmanlegg kan deles opp i tre forskjellige typer: Konvensjonelt, adresserbart og kombinerte alarmanlegg.
Konvensjonelt anlegg
Detektorsløyfene er basert på at detektorene er koplet i serie på hver sløyfe. Det ligger en fast spenning ut fra sentralen på hver sløyfe og en motstand tilkoplet siste detektor på sløyfen. Dette gjør at det går en fast strøm i hver sløyfe.
Når en detektor oppdager røyk eller brann trekker den mer strøm fra sentralen, som dermed går i alarm. Varslingsenheter som klokker, summere og lysgivere er koplet på en egen sløyfe, og denne sløyfa får strøm og spenning fra sentralen når denne går i alarm.
Adresserbart anlegg
Her er sløyfen lagt opp som en slynge hvor sentralens sløyfeutganger har en inn- og en ut-kopling. Detektorene får spenning fra sentralen fra sløyfa akkurat som på ett konvensjonelt anlegg, men her har hver detektor en individuell adresse og kommuniserer med sentralen over sløyfekabelen. Dette gjør at hver enkelt detektor kan programmeres for seg og deles inn i soner. Her kan man også kople varslingsenheter til sløyfen fordi man kan programmere de hver for seg. For eksempel kan man programmere en varslingsenhet til en eller flere detektorer i en del av et bygg selv om detektorene er koplet til den samme sløyfen som resten av bygget. Her kan varslinger på sløyfen erstatte egne klokkekurser for varsling.
Kombinerte alarmanlegg
Dette er en form for alarmanlegg som kombinerer flere alarmtjenester. Dette kan være tyverialarm, ransalarm, trygghetsalarm, brannalarmanlegg m.fl. Kombinasjoner av disse er kun godkjent for boliger, men ikke for næringsliv eller offentlige bygninger. Det mest brukte av disse er nok tyverialarm og brannalarm, disse benytter seg som regel av konvensjonelle brannalarmsløyfer.
Brannalarmanlegg har som regel innebygde releutganger som kan utføre handlinger når en sentral går i "alarm". De mest brukte av disse er direktevarsling av brannvesen, lukking av branndører, endring av ventilasjonsoppsett osv.
Hiphop
Hiphop er en kulturell retning med opprinnelse i svarte og latino ungdomsmiljøer i the Bronx i New York på 1970-tallet, med fokus på utøvelse av kunstneriske uttrykk ute på gata i det offentlige rom, ofte i en konkurransepreget og selvhevdende form.
Uttrykket «hiphop» brukes ofte synonymt med «hiphop-musikk», opprinnelig kalt «b-beat» og senere også «rap» eller «rap-musikk», Musikkformen ble skapt da den Jamaica-fødte DJ Kool Hercs laget såkalte «breakbeats» under spilling på gratis gatefester («block parties»). Som en helhetlig kulturell og sosial bevegelse regnes gjerne Afrika Bambaataa som grunnleggeren av hiphop. Han definerte de fire grunnelementene: det musikalske uttrykket i dj-ing, det uttalte ordet i MC-ing (rapping), det skrevne ordet i graffiti og det akrobatiske kroppsspråket i hiphopdans. I tillegg kom det femte elementet kunnskap. Selverklært hiphop-filosof KRS-One har senere definert forholdet mellom de ulike elementene og kulturen som helhet slik; «Rap is something you do, hip hop is something you live» (fritt oversatt: «Rap er noe du gjør, hiphop er noe du lever»). KRS-One har også lagt til (human) beatboxing, gate-klesmote, gate-språk og gate-entreprenørskap på listen over hiphopens elementer. Uttrykkene «b-boy» og «b-girl» blir brukt om en ungdom som «lever» og uttrykker hiphop i stil og holdning, dog opprinnelig kun om break-dansere.
Årene fra slutten av 1980-tallet til midten av 1990-tallet regnes som «the golden age» (den gylne tiden) for den kommersielle hiphop-musikken, da den forandret store deler av populærmusikken og populærkulturen over hele verden. Mens den tidlige hiphop-bevegelsen i utgangspunktet var uttalt anti-vold og anti-rusmidler, har hiphop-artister også vært opptatt av å beskrive virkeligheten i fattige urbane, ofte svarte, strøk. Mye hiphop har senere blitt kritisert for å være både sexistisk, rasistisk og volds- og dopforherligende, og for bruk av banning og annet «stygt språk». Musikalsk har denne dobbeltheten gjerne kommet til uttrykk i kategoriseringen mellom såkalt concious- og gangster-rap. Mens hiphop-musikken er det de fleste forbinder med hiphop, er hiphop-graffitien og break-dansen på hver sin side blitt vel så allmenne fenomener, til den grad at de i dag nærmest forstås synonymt med henholdsvis graffiti og club-dans generelt.
Etymologi
Uttrykket «hip» er ebonics slang for «forståelse», «i tiden», og «hop» viser til en hoppende bevegelse på engelsk. Ebonics (også tittelen på en låt av rapperen Big L), eller «afrikansk-amerikansk engelsk dagligtale» som det heter offisielt, har i stor grad også blitt popularisert gjennom hiphop og rapmusikk.
Den faktiske historien bak hiphop-uttrykkets tilblivelse er noe uklart, men det skal først ha blitt tatt i bruk av Keith «Cowboy» Wiggins fra The Furious Five i 1978 som et rytmisk utrop på konserter, ved å snu det fra et diskrediterende uttrykk brukt av deres kontemporære disco-artister («those hip-hoppers»). Afrika Bambaataa har kreditert Bronx-DJ Lovebug Starski for først å ha brukt begrepet om kulturen. Her (nok en gang) forklart med KRS1s filosofi:
Opprinnelse og historie
Hiphop-bevegelsen oppstod på midten av 1970-tallet da nabolags- eller gatefester, et alternativ til de eksklusive discoklubbene, begynte å bli en vanlig ting i New York. Festene ble ofte ledsaget av musikk spilt av DJ-er som isolerte og repeterte de mest intense rytme-bruddstykkene (såkalte breaks) av funk-, disco- og electronica-låter for å skape stemning blant publikum.
DJ Kool Herc, som var den personen som oppfant denne teknikken – breakbeat, eller b-beat som hiphop-musikken først ble kalt – gjorde det for første gang i 1974 på søsterens bursdagsfest. Kool Herc kalte de unge guttene som danset til denne nye musikkstilen for break-boys, eller kort b-boys. DJ Grandmaster Flash er kjent for å ha videreutviklet break-beat-teknikken til hva i dag gjerne omtales som beat juggling (rytme-sjonglering), i tillegg til bruk av scratching (vinylperkusjon) og beatbox (trommemaskin) som konsertinstrumenter. MC-ens rolle var opprinnelig å annonsere musikk og andre fester via lydanlegget, og å opprettholde publikumets engasjement. Fra å snakke mellom og over sangene, fortellinger, ble MC-ing etterhvert mer en stor del av moderne hiphop.
Graffitibevegelsen som etterhvert ble ansett som en del av hiphop-kulturen hadde imidlertid startet noe tidligere, først og fremst i form av tagging, som en alternativ måte å gjøre seg sett og få status til de voldelige gjengene som preget bylivet i mange us-amerikanske byer på denne tiden. Om ikke den aller første, ble Taki 183 (fra Demetaki, et gresk alternativ til hans fødenavn Demetrius, og adressen hans, 183rd Street) i hvert fall den første virkelig kjente hiphop-taggeren/taggen da The New York Times i 1971 hadde ham som et førstesideoppslag.
Før hiphopmusikken slo igjennom kommersielt og flernasjonalt (se egen del under), var det først og fremst gjennom filmer at kulturen ble spredt utenfor New York og USA. Av de første klassiske hiphop-filmene regnes blant andre den halvdokumentariske Wild Style og graffitidokumentaren Style Wars. Størst nedslag fikk imidlertid Hollywood-versjonen Beat Streat, som gikk på kinoer verden over.
Aud Kvalbein
Hun var første gang varamedlem av Oslo bystyre fra 1976 til 1979. Hun var ansatt som informasjonssjef i Kristelig Folkeparti fra 1990 og 1997, og kom tilbake til Oslo bystyre som varamedlem i 1995, og fra 2003 til 2015 som fast medlem. Fra 1997 til 2000 var hun politisk rådgiver for utenriksminister Knut Vollebæk i sentrumsregjeringen. Kvalbein var Oslos varaordfører fra 2007 til 2011, så Oslos byråd for eldre fra 2011 til 2015.
Hun har hatt styreverv i kristne organisasjoner som Bibelleseringen, Stefanusalliansen (Norsk Misjon i Øst), Den norske Israelsmisjon, og har sittet i representantskapet for Alternativ til Abort i Norge (AAN) i Vest-Agder (nå Amathea), og i styret for samme organisasjon i Oslo. Fra 2000 til 2003 var hun generalsekretær og informasjonssjef i organisasjonen Menneskeverd. I 2016 ble hun daglig leder i Hjernerådet. Hun var medlem av Oslo bispedømmeråd og Kirkemøtet før hun meldte seg ut av Den norske kirke i 2017.
Hun gikk Berles skole og så Oslo lærerskole. Hun har sin yrkesbakgrunn som journalist og redaktør ved Kristelig pressekontor (KPK), og som lærer i journalistikk ved Gimlekollen mediesenter. Fra 1990 til 1998 var hun oppnevnt som medlem av Kringkastingsrådet.
Hiphop
Rap
En form for rap er freestyling, hvor utøveren improviserer teksten, ofte «inspirert» av foregående handlinger av de tilstedeværende, og enda oftere ved «dissing» av motstanderen. Dette foregår ofte som «freestyle battles».
Aud Kvalbein
Hun giftet seg i 1969 med Asbjørn Kvalbein.
Hiphop
Graffiti
Graffiti er tekster eller tegninger som blir malt eller risset inn på offentlige steder, for eksempel på vegger og murer. I hiphopmiljøet blir disse gjerne omtalt som pieces og kunstnerne omtales som writers.
Graffiti blir av mange ansett som hærverk og visuell forsøpling av offentlige fellesrom, særlig av dem som eier bygningene som blir dekorert eller tilgriset. De fleste utøverne mener derimot at innskriftene og bildene forskjønner kjedelige miljøer eller at de uttrykker viktige meninger og følelser.
Hiphopdans
Hiphopdans refererer til dansestiler som har utviklet seg som en del av hiphopkulturen. Dette inkluderer et bredt spekter av stilarter, blant annet breakdance, locking og popping.
Breakdance
Breakdance er en gatedans som opprinnelig oppstod i South Bronx, i New York City på slutten av 1970-tallet. Det var gjerne fattige gatebarn som brukte dansen for å tjene penger. Breakdance ble så en del av hiphop. I breakdance konkurreres det i «battles». Det å battle hverandre, vil si at en konkurrerer mot hverandre ved at det er to crews, eller to single konkurrenter, som danser annenhver gang på ett bestemt område. Battlen blir ofte avgjort av en dommer, men kan også avgjøres av publikum.
Locking
Locking er en funk-dansestil hvor navnet er basert på konseptet av å låse bevegelsene, som går ut på frysing av en rask bevegelse og «låse» den i en bestemt posisjon, og holde den posisjonen i en kort stund.
Popping
Popping er en robotlignende dansestil fra 70-tallet, den kommer fra California, og er delinspirert av locking.
DJ-ing
DJ-ing, eller turntablism, er et av de fire elementene i hiphop-kulturen. En hiphop-DJ (turntablist) bruker to platespillere (typisk Technics 1210) og en battle-mixer som sitt instrument. Han/hun lager «beats» og egne komposisjoner ved å mikse samples fra vinylplater og arbeider oftest sammen med rappere.
En turntablist er ikke en DJ som bare «spiller plater», men en fullblods musiker. Avanserte teknikker («juggling», «scratching», «flares», etcetera) brukes til å lage nyskapende musikk.
Beatboxing
Beatboxing, eller human beatbox (engelsk: menneskelig trommemaskin), er kunsten å skape rytmer, lydeffekter og musikk kun ved å anvende sin egen kropp (i hovedsak munnen).
Streetfashion
Streetwear, streetfashion eller gate(kles)mote, har sitt utgangspunkt i surfermiljøer i California, men sterkt influert og inkorporert i hiphop-kulturen utover 1980-tallet.
Musikksjangeren
Den første hiphop-singelen til å slå an på salgslistene var Rappers Delight, gitt ut i 1979 av gruppen Sugarhill Gang. Og Grandmaster Flash and the Furious Fives The Message fra 1982 har flere ganger blitt kåret til den beste hiphop-låten gjennom tidene. Hiphop fikk imidlertid først sitt store kommersielle gjennombrudd som musikksjanger når Queens-baserte Run DMC på begynnelsen av 80-tallet tok hiphopen ut av sitt fødested og gjorde stor suksess med sin bruk av rock-elementer i låtene.
Årene fra slutten av 1980-tallet til midten av 1990-tallet regnes imidlertid som the golden age (den gylne tidsalder) for den kommersielle hiphop-musikken. En viktig aktør var produsent Rick Rubin og hans New York-baserte plateselskapet Def Jam med stjerneartister som b-boy-ikonet LL Cool J og tøysenummeret Beastie Boys. Def Jams Public Enemy, med plater som It takes a nation of million to hold us back, ikke bare innførte et politisk og militant uttrykk i hiphop, men også revolusjonerte måten å bruke sampling til å lage lydcollager på en måte som satte standarden for en produksjonsteknikk som har definert hiphop og senere strukket seg langt utover sjangerens grenser. For raplyrikkens del fremheves ofte den samtidige Rakim, gjerne i vitenskapelige termer, som oppfinneren av moderne hiphop-poesi.
På slutten av 80-tallet, vokste også gangsta-rap frem som en ny og dominerende undersjanger, og bragte betydelig kontrovers til den offentlige scene på grunn av tekstinnholdet. Med stjerneartister som 2Pac, samt Dr. Dre og Snoop (Doggy) Dogg og deres mesterverk The Chronic, ble g-funken og plateselskapet Death Row et manifest for Los Angeles som den nye hiphop-hovedstaden. Den samtidige afrosentriske Native Tounge-bevegelsen på østkysten, hadde likevel også stor flernasjonal suksess med artister som pop-eklektikerne De La Soul og jazzelskerne A Tribe Called Quest, i tillegg til gettomytikerne i Wu-Tang Clan og sjangerdefinerende artister som Gang Starr og Nas.
Etter å ha levd i skyggen av rapperen fikk hiphop-DJ-en en betydelig «tilbakekomst» fra midten av 1990-tallet, og oftere under merkelappen turntablism for å markere avstand til personer som kun «setter på plater». Innen popmusikken har dette tatt form av en oppblomstring av instrumental hiphop og annen hiphop-basert musikk uten rap, og ofte i fusjoner med andre sjangere, og i sin tid stemplet som såkalt trip hop. Trenden har til dels kommet fra rock-, soul- og dub-orienterte utgangspunkt, som Massive Attack og Portishead, men i stor grad også fra hiphop-DJ/produsenter som DJ Shadow, DJ Krush og senere DJ Muggs (fra Cypress Hill), Dan the Automator, Madlib (Beat konducta) og Danger Mouse. Og mens instrumental-hiphopen har gitt opphav til nye breakbeat-baserte sjangre som jungle/drum and bass, big beat og annen electronica, har også rappen på sin side fusjonert til sjangre som Nu metal og tekno-rap.
Etter at vestkysten gjorde slutt på New-York-monopolet, har også andre regioner og land bemerket seg flernasjonalt. Stilsjangrene Miami bass og senere blant annet Dirty South og Crunk viser til oppblomstringen av særegen hiphop i de us-amerikanske sørstatene, hvor Atlanta-baserte OutKast har gjort seg mest gjeldende på salgslistene rundt om i verden. Britisk hiphop, har også flyttet grensene musikalsk sett, først med britcore og sendere med artister som Roots Manuva og Dizzee Rascal. Frankrike er derimot det landet som selger mest hiphop etter USA men – som i de fleste andre land – først og fremst innenlands og i større grad etter klassisk oppskrift, blant de mest flernasjonalt kjente finnes artister som MC Solaar og beatbox-connoisseurene i Saïan Supa Crew. Franske TTCs Bâtards Sensibles, vel å merke utgitt i Storbritannia, har blitt hyllet som et av 00-tallets viktigste verk med dets blanding (eller gjenforening) av rapmusikk og elektronisk dansemusikk, en trend som har preget hele dette tiåret, spesielt gjennom artister som tamilsk-britiske M.I.A. og hennes floridanske produsent/kjæreste Diplo.
Britcore
Britcore er en form for hiphop som stammer fra Storbritannia. Sjangeren hadde sin storhetstid på 90-tallet og de viktigste ambassadørene var Gunshot, Hijack, Silver Bullet og Blade. Til tross for sjangerens navn og eksplisitte link til De britiske øyer så eksisterte britcore da gjerne under navnet «hardcore rap» i Tyskland, Frankrike og Norge etc. Norske hardcore rap artister som gjorde seg bemerket var spesielt B.O.L.T. Warhead og Warlocks.
Gangsta rap
Gangsta rap er en form for hiphop der tekstene fokuserer på å speile det harde og voldelige livet som utfolder seg i ghettoen på en mest mulig realistisk eller rå, og minst mulig sensurert måte. Formen for hiphop startet på begynnelsen av 1980-tallet. Ice T og Schoolly D var blant de første gangsta rapperne. Selv om gangsta rap startet tidlig på 80-tallet fikk ikke sjangeren kommersiel suksess før 1987. Eksempel på kjente rappere er Eazy-E, Schoolly D, Ice-T,Nas Ice Cube, Snoop Dogg, 2Pac, Dr. Dre, Biggie Smalls og JAY Z
Alternativ hiphop
Alternativ hiphop, også kalt indie-hiphop, er en form for hiphop der artistene ikke ønsker å tilpasse seg til noen av de tradisjonelle undersjangrene. I stedet blander de sammen forskjellige sjangre. Eksempel på slike rappere er De La Soul, Outkast, Atmosphere, Common, Jurassic 5, Gangstarr, Pharoahe Monch, Mos Def, og Aesop Rock.
Grime
Grime er en form for hiphop som stammer fra London, hvor det fortsatt er mest aktivt, fra rundt år 2000. Produksjonene kjennetegnes ofte ved at de har et tempo rundt 140 BPM, har mørke basslinjer og ofte et komplekst sammensatt lydbilde. Eksempel på slike rappere er Dizzee Rascal, Newham Generals Wiley, Lethal Bizzle, Kano, Lady Sovereign, JME og Skepta
Pop rap
Pop rap er en form for hiphop med pop-inspirerte tekster. Denne formen for hiphop ble populær fordi den hadde radiovennlige tekster. Eksempel på slike rappere er Lil Wayne, Tone Loc, Bow Wow, Mc Hammer, Ice MC, Cam'ron og 50 cent.
Nu metal
Rapcore er en form for hiphop der elementer fra metal og rock blir blandet inn. Eksempel på slike artister og rappere er Ill Bill Linkin Park, Rage Against the Machine, Zebrahead, Run DMC, Public Enemy Cypress Hill og Korn
Scarface (1932)
Scarface er en amerikansk kriminalfilm fra 1932 regissert av Howard Hawks. Filmen handler om forbudstiden i USA og tøyde grensene for skildringer av vold og umoral i amerikansk film da den kom.
Det ble laget en ny film i 1983 ved samme navn, der handlingen var noe basert på originalen, men laget ved et helt annet miljø.
Filmen ble innlemmet i National Film Registry i 1994, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress. Det amerikanske filminstituttet kåret rollefiguren Tony Camonte til filmhistoriens 47. beste skurkeskikkelse.
Handlingsreferat
På 1920-tallet i Chicago handler den italienske innvandreren Antonio "Tony" Camonte (spilt av Paul Muni) på ordre fra en italiensk mafioso John "Johnny" Lovo og dreper "Big" Louis Costillo. Johnny tar kontroll over South Side med Tony som sin viktigste håndlanger. Imidlertid advarer Johnny ham gjentatte ganger om ikke å rote med de irske gjengene ledet av gangster som heter O'Hara. Men Tony ignorerer snart disse ordrene, og ødelegger for barer som tilhører O'Hara. Dette tiltrekker seg snart politiets og konkurrerende gangsters oppmerksomhet. Johnny innser at Tony er ute av kontroll, og ønsker å ta over stillingen hans.
I mellomtiden forsøker Tony å legge ann på Johnnys kjæreste Poppy (spilt av Karen Morley) med økende selvtillit. Først avviser hun ham, men gir ham mer oppmerksomhet når omdømmet hans stiger. Tony bestemmer seg til slutt for å erklære åpen krig og overta områdene som blir kontrollert av O`Hara og gjengen hans. Han sender Guino Rinaldo, en av sine beste håndlangere og nære venn, for å drepe O'Hara i en blomster-butikk som han bruker som base. Dette gir kraftig gjengjeldelse fra gjengene hans, nå ledet av Gaffney.
Tony leder sine egne styrker for å ødelegge gjengene, og overta hele markedet deres. Han utgir seg for politibetjent for å drepe flere rivaler i en garasje, og dreper Gaffney i en bowlinghall. Tony viser tydelig sin intensjon om å ta Poppy, og Johnny planlegger å myrde Tony. Men Tony unnslipper, og han og Guino dreper Johnny. Dermed ble Tony byens ubestridte sjef. For å slippe unna den stadig økende etterforskningen fra politiet, forlater Tony og Poppy byen i en måned. Men de blir snart fulgt av politiet.
San Cristóbal de la Habana
San Cristóbal de la Habana er et cubansk sigarmerke, etablert i 1999 som det nyeste og trolig det siste av nye serier av Havana-merker. Det har fått det opprinnelige navnet til byen Havanna, da nybyggere grunnla byen i 1519 med navnet San Cristóbal (St. Christopher) de La Habana.
Roy Cochran
LeRoy Braxton «Roy» Cochran (født 6. januar 1919 i Richton, Mississippi, død 28. september 1981 i Gig Harbor, Washington) var en amerikansk friidrettsutøver.
Roy Cochran var sytten år yngre enn broren Commodore Cochran, som i 1924 vant OL-gull med det amerikanske laget på 4 x 400 m stafett. I 1939 ble Roy Cochran AAU-mester på 440 yards hekk, og ble nominert til OL-troppen. På grunn av verdenskrigen ble det imidlertid ikke noe av lekene i 1940.
Etter krigens slutt forberedte Cochran seg til OL 1948 i London. Der vant han først gull på 400 meter hekk med tiden 51,1, sju tideler foran sølvvinneren Duncan White. Deretter vant han gull på stafetten, hele fire sekunder foran det franske laget på andreplass. Dermed hadde Roy Cochran kopiert brorens OL-gull på stafetten, 24 år etterpå.
Sissel Rønbeck
Sissel Marie Rønbeck (født 1950) er en norsk Arbeiderpartiet-politiker. Hun har vært statsråd, stortingsrepresentant, leder av AUF og assisterende riksantikvar. Da hun høsten 1979 ble forbruker- og administrasjonsminister i en alder av 29 år, var hun den yngste som til da hadde blitt utnevnt til statsråd.
Hun var stortingsrepresentant for Oslo i i fire valgperioder 1981–93. I Stortinget var Rønbeck medlem og leder av kirke- og undervisningskomiteen, medlem av finanskomitéen og medlem av samferdselskomiteen. I perioden 1977–81 møtte hun som vararepresentant mens Gro Harlem Brundtland var statsråd. Hun møtte første gang på Stortinget som vararepresentant for Ap i 1973.
Rønbeck har hatt en rekke tillitsverv i Det norske Arbeiderparti. Hun var formann i Arbeidernes ungdomsfylking i 1975–77 der hun hadde vært medlem av sentralstyret siden 1969 og ble den første kvinnelige lederen. Hun var medlem av DNAs sentralstyre 1975–77 og 1983–89 og leder av Arbeiderpartiets kvinnebevegelse 1985–89. Hun har vært medlem av DNAs programkomite.
Baseball under Panamerikanske leker 1951
Baseball under Panamerikanske leker 1951. Baseball var med i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 8. mars.
Sissel Rønbeck
Hun var medlem av Den Norske Nobelkomite 1994–2011, leder av Rådgivende utvalg for God byggeskikk og nestleder i Norske Boligbyggelags Landsforbund.
I 1983 utga hun boka Tanker på tvers.
I 1989 gikk hun av som miljøvernminister etter å ha påtatt seg ansvaret som følger av cyanidgift-skandalen i Bergen, og dermed hindret et mistillitsforslag mot seg.
Hun var i perioden 1993-2008 ansatt som assisterende direktør hos Riksantikvaren. Som samferdselsminister døpte hun hurtigruten MS «Nordnorge» den 19. mars 1997.
Hun er gift med Arne Wam. Hun var tidligere gift med Bjørn Tore Godal.
De orfiske rapsodiene
De orfiske rapsodiene er en tekst fra antikkens Hellas, som bare er kjent i sitater fra senere forfattere, og som ikke er lett å datere. I det bysantinske forfatterleksikonet Suda omtales verket ved tittelen Den hellige beretningen i 24 rapsodier, men forfatterskapet er uvisst, muligens kan det være en ellers ukjent Theognetos fra Thessalia.
Teksten er en teogoni, det vil si en fortelling om gudenes opprinnelse og verdens skapelse. Selv om ettertiden kjenner de greske gudene og deres fødsel og liv fra den versjonen som har overlevd gjennom Hesiods Theogonien, fantes det i antikken flere ulike versjoner av gudenes livshistorie. Orfismen hadde sin egen versjon i denne, hvor den ellers ukjente guden Fanes opptrer, og hvor gudene ellers har andre navn, andre egenskaper eller andre relasjoner til hverandre. Det er usikkert om det fantes flere orfiske teogonier, men flere antikke filosofer kommenterte tekster med orfismens verdens- og gudsbilder: Eudemos (ca 300 f.Kr.), Hieronymos (mellom 300 og 200 f.Kr.) og Cicero (ca år 100).
De førti martyrer fra England og Wales
De førti martyrer fra England og Wales er en gruppe på førti engelske og walisiske katolske martyrer fra perioden 1535–1679. De ble helligkåret av pave Paul VI den 25. oktober 1970. Alle hadde tidligere blitt saligkåret av andre paver.
De fleste ble dømt for høyforræderi og henrettet under Henrik VIII eller Elizabeth I fordi de motsatte seg monarkens overhøyhet i kirken, tok prestestudier i utlandet eller virket som katolske prester i England eller Wales. Enkelte ble dømt under noe andre omstendigheter, og minst en døde i fangenskap under omstendigheter som gjorde at han allikevel blir regnet som martyr.
Helligkåringsdatoen, 25. oktober, er felles minnedag for de førti, men de har også individuelle minnedager som observeres i bispedømmer med en spesiell tilknytning til enkeltpersoner på listen.
Jan Dukene
Jan Dukene (født 25. mars 1961 ) var ordfører i Tvedestrand kommune. Han hadde dette vervet fra 2003 til 2019 og representerte Tvedestrand tverrpolitiske liste (TTL). Dukene hadde tidligere vært varaordfører og forlot sitt sivile yrke som lensmannsbetjent for å bli ordfører. Han stilte ikke til valg i 2019, og vendte i 2020 tilbake til politiet
Pål Gengenbach
Pål Gengenbach (født 23. september 1943, død 23. september 2019) var en norsk filmklipper. Han var nominert til Amandaprisen 2008 for klipp i filmen O' Horten.
I 1981 var han en av grunnleggerne av produksjonsselskapet Focus on Human Rights, som ble stiftet for å lage kortfilmer om menneskerettighetenes kår rundt om i verden. De øvrige stifterne var regissørene Kjersti Alver, Alexander Røsler og Knut Jorfald.
Dypvåg
Dypvåg er en tidligere herredskommune som ble slått sammen med kommunene Holt og Tvedestrand i 1960. Dypvåg er særlig kjent for sin kirke som opprinnelig var en middelalderkirke, men ble utvidet til korskirke på 1700-tallet. Uthavnen Lyngør ligger i Dypvåg. Dypvåg skole er Tvedestrands nest største barneskole.
Mario & Luigi: Partners in Time
Mario & Luigi: Partners in Time er et videospill utviklet av AlphaDream og utgitt av Nintendo til Nintendo DS. Spillet er en oppfølger til Game Boy Advance-spillet Mario & Luigi: Superstar Saga. Ulikt forgjengeren skal du ikke bare kontrollere Mario og Luigi, men også babyversjonene deres; «Baby Mario» og «Baby Luigi».
Handling
Handlingen i spillet går ut på at noen romvesener kalt Shroobs overtar Mushroom Kingdom i fortiden mens Prinsesse Peach er på tidsmaskinferie der. I fortiden begynner tidshull å dukke opp rundt om i slottet, og det er opp til Mario, Luigi og deres babyversjoner å redde prinsessen fra den fæle Prinsesse Shroob og hennes undersåtter.
Jesu hellige hjertes kirke i Łódź
Jesu hellige hjertes kirke (polsk Kościół p. w. Najświętszego Serca Jezusa) ligger ved Henryk Sienkiewicz’ gate 60 i Łódź. Kirken ble opprinnelig bygd som St. Jan evangeliske kirke i årene 1880–1884 etter tegninger av Ludwik Schreiber fra Köln. Også byarkitekten Hilary Majewski, som signerte prosjektet, hadde stor innflytelse på kirkens endelige form.
St. Jan kirke var i sin tid byens andre evangeliske kirke etter Treenighetskirken ved Frihetsplassen. Etter andre verdenskrig ble den overgitt til et katolsk sogn i byområdet, som ble erigert i 1950 av Łódź’ biskop Michał Klepacz, og viet til Jesu hellige hjerte. I 1989 ble kirken overgitt til Jesuittordenen i byen.
Kirken er en nyromansk treskipet basilika med tre tårn i fasaden, bygd i ugipset rød murstein. Bygningen viser innflytelse fra fransk, tysk og italiensk arkitektur, henholdsvis i tårnene, arkadegalleriet og transeptelevasjonen. En egen gate (Ewangelicka-gaten, i dag F. D. Roosevelts gate) ble bygd mellom Piotrkowska-gaten og Henryk Sienkiewicz’ gate for å gi mulighet til å beundre den effektfulle fasaden fra et bedre perspektiv.
Ludwig I av Baden
Ludwig I av Baden (født 9. februar 1763, død 30. mars 1830) var storhertug av Baden i perioden 1818–1830 og tilhørte fyrstehuset Zähringen.
Jarlsberg (ost)
Opprinnelig Jarlsberg-ost
Sveitserosten kom til Vestfold, som da het Jarlsberg og Larviks amt, med sveitsiske ystere (gjerne kalt sveiser). Det var den lokale bonden og ysteren Anders Larsen Bakke som noe senere utviklet den opprinnelige sveitserosten til en ny ost, som fikk tilnavnet jarlsbergost. Den ble senere laget ved flere ysterier i distriktet. Mot slutten av 1800-tallet er det klart at «Schweizerost» og «Jarlsberg-Ost» oppfattes som to forskjellige typer. Ikke lenge etter Anders Larsen Bakkes død ble imidlertid produksjonen av osten nedlagt.
Ludwig I av Baden
Han var sønn av storhertug Karl Friedrich av Baden og Caroline Luise av Hessen-Darmstadt.
Han grunnla polytekniske høgskolen i Karlsruhe i 1825, dagens Universität Karlsruhe (TH), som i dag er det eldste tekniske universitet i Tyskland.
Jarlsberg (ost)
Opprinnelig Jarlsberg-ost
Jarlsberg hovedgård produserte og solgte «Jarlsberg» og «Jarlsberg-Ost» på 1820-tallet. Produsenten TINE hevder på sin side at dagens Jarlsberg-ost ble utviklet i 1950-årene og senere.
Ludwig I av Baden
Han giftet seg morganatisk med Catherine Caroline Werner, grevinne von Langenstein og Gendelsheim. I ekteskapet ble det født datteren Louisa Catherine, som i 1848 giftet øverste kammerjunker Carl Israel Wilhelm Douglas fra Sverige.
Jarlsberg (ost)
TINEs Jarlsberg
Meieristudent Per Sakshaugs hovedoppgave Propionsyrebakteriekultur som tilsetning til ystemjølka ved Norges landbrukshøyskole på Ås, i dag Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) la grunnlaget for utviklingen av Jarlsberg i nyere tid. Problemstillingen i denne oppgaven var bedre hull i goudaost, for den eksisterende hullsetningen ble oppfattet som en kvalitetsfeil. Fra 1956 ble en mer moderne variant av osten utviklet av professor Ole Martin Ystgaard ved Norges landbrukshøgskole og noen av hans studenter. Osten de laget ble i flere år markedsført som en «sveitserost».
Navnet var den gang omdiskutert, men Einar Utne Ogre, en av studentene, slo gjennom og mente at det eneste riktige var å kalle den for Jarlsberg-ost. Direktør Petter Slagsvold i TINE og professor Ole Martin Ystgaard ved Norges landbrukshøgskole fikk deretter lov av Jarlsberg-familien til å kalle den «Jarlsberg».
Ludwig I av Baden
I Ludvigs regjeringstid ble gutten Kaspar Hauser funnet i Nürnberg. Han var et «barn av naturen» som ikke kunne snakke. Ryktet skulle ha det til at han var en bortgjemt sønn av Karl av Baden, og med andre ord, legitim arving til tronen. Kaspar Hauser døde etter et attentat 1833.
Louis ble etterfulgt av sin halvbror, Leopold av Baden.
Jarlsberg (ost)
TINEs Jarlsberg
Blant annet forfatterne av boken Jarlsberg-osten: historie og utvikling hevder at dagens ost er en helt annen enn den opprinnelige.
Produksjonen ble satt i gang sent i 1950-åra. Siden 1956 er det produsert mer enn 700 000 tonn Jarlsberg. Ost med skorpe blir i dag laget som runde «hjul» på 10 kilo og uten skorpe som bjelker på 5 kilo. Den normale varianten inneholder 27g fett og 27g protein pr 100g, noe som gir 1458 kJ (351 kcal) energi. Lettvarianten inneholder 16g fett og 31g protein pr 100g, noe som gir 1119 kJ (268 kcal) energi.
Eksport
I 1961 begynte den første, forsiktige eksporten av Jarlsberg-ost. Per 2006 eksporterte TINE i alt 12,500 tonn Jarlsberg årlig fordelt på markeder i flere land. Dette utgjør 60 % av TINEs årlige samlede eksport. Utenfor Norge er forbruket størst i USA og Australia. Jarlsberg er i henhold til TINE den mest kjente og solgte importerte spesialosten i USA, og blir også produsert der av Alpine Cheese i Ohio, som ble kjøpt av TINE SA i 2012. Jarlsberg blir også produsert på lisens i Irland.
Eksport av TINE-produsert Jarlsberg-ost koster norske forbrukere nokså mye, ved at landbruksstøtte brukes til å subsidiere den eksporterte osten. I 2010 ble det eksportert 11 000 tonn ost, som samfunnsøkonomisk gav en kostnad på litt over en halv milliard kroner. Stortinget vedtok 19. januar 2016, etter forslag fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, å fase ut eksportsubsidiene innen 2020. Den norske forretningsmannen og redaktøren Trygve Hegnar hevder at eksport av Jarlsberg-ost i tidsrommet 1988-2016 har blitt subsidiert med rundt 40 milliarder kroner fra norske forbrukere og skattebetalere.
Varemerket
Navnet Jarlsberg finnes i reklamer for ost fra 1820-årene. Senere kommersiell bruk av navnet Jarlsberg har vært omstridt. Den ble registert som varemerke av Norske Meieriers Salgssentral (i dag TINE) i 1972. TINE bruker varemerket for en halvhard løypeost. Jarlsberg-ost er en norsk tilpasning av den internasjonalt kjente «Swiss Cheese», sveitserosten. Jarlsberg-navnet er ikke tilknyttet en bestemt region, slik mange internasjonale oster er. Den produseres etter oppskrift uten tilhørighetskrav.
I 2016 lanserte Synnøve Finden osten Kongsgård som er beskrevet som «jarlsbergost-type», men ble i Follo tingrett pålagt å stanse markedsføringen med denne betegnelsen.
Francesco Cetti
Frants Emil Cetti Forsberg (født 15. april 1860 i Bergen, død 3. april 1925 i Oslo) var en norsk ballongskipper.
Familie
Cetti var sønn av matros Francisco Cetti Forsberg (født i Bergen 1835, død under barksipet Orpheus’ forlis i november 1866 ) og Engel Margrethe Nergaard. Hans farfar var den italienske instrumentmakeren Francisco Cetti, som ble italiensk generalkonsul i Stokholm. Cettis far ble født utenfor ekteskap, etter at farmoren Malene Jacobsdatter giftet seg med Anders Olsen Forsberg, brukte familien etternavnet Forsberg.
Virke
Cetti hadde flere yrker å skilte med. Han hadde vært skuespillerelev ved Den Nationale Scene i Bergen og forsøkte senere å skaffe seg sitt utkomme som artist og omreisende musiker. Han opptrådte på tivoli som gjøgler og tankeleser, og på Møllergatens folketeater i hovedstaden.
Nyhetene om bruken av gassballonger i det beleirede Paris under den tysk-franske krigen i 1870, gav ham ideen til at ballonger kunne brukes i tivolivirksomhet. Han anskaffet seg en tysk ballong og reiste landet rundt med denne i årene 1889–90. I sin fødeby Bergen foretok han flere oppstigninger, deriblant en distanseflyging østover fra Bergen over Ulriken til Samnanger omkring 25 km unna.
I 1892 reiste Cetti til Sverige for å hente en ballong som hadde slitt seg under en fylling. Han kom til å forbli i Sverige i ti år, gjennomførte flere ballong-oppvisninger og begynte i 1892 å tilby opplæring i å føre ballonger. En av hans elever var Salomon Andrée, ingeniøren som omkom under forsøket på å nå Nordpolen med ballong i 1897. I Sverige ble Cetti kjent under navnet Frans Frandsen. Etter å ha returnert til Kristiania, kontaktet han Norsk Luftseiladsforening da den ble stiftet i 1909, og tilbød sin assistanse og ekspertise i forbindelse med foreningens anskaffelse av ballongen «Norge» som kom til Kristiania i januar 1910. Den ble under Cettis ledelse montert på Kontraskjæret, og første tur gjennomført på «Holmenkolldagen» 20. februar. Cetti overtok videre opplæring av nye ballongførere. Elevene hadde utover våren fem ballongferder med ham og tilfredsstilte dermed den internasjonale luftseilasorganisasjonen FAIs krav til patent (pilotlisens), som de fikk 17. juni. Samtidig fikk også Cetti sitt patent, mer enn 20 år etter at han hadde startet karrieren som luftskipper.
The Call of the Simpsons
«The Call of the Simpsons» var den syvende Simpsons-episoden som ble sendt på amerikansk TV, men den første vist i Storbritannia da Sky One begynte å vise serien den 2. september 1990.
Episoden handler om familien Simpsons ferie i sin nye campingbil.
Handling
Homer er sjalu på nabo Ned Flanders' nye campingbil, og drar til «Bob's RV Round-Up» for å kjøpe sin egen. På grunn av Homers dårlige kreditthistorie kan han bare få kjøpe en gammel og velbrukt bil. Overentusiastisk over sin nye campingbil tar han med seg familien på en utflukt. De kjører på øde landeveier, og han mister kontroll over bilen og stopper på kanten av et stup. Familien kommer seg ut av bilen like før den styrter ned i dalen.