cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mans historie
Norsk dominans
Øyene som var under hans styre ble kalt for Suðreyjar, ‘Sørøyene’ > Sodor ettersom øyene lå sør for Norge og Norðreyjar, ‘Nordøyene’, det vil si Orknøyene og Shetlandsøyene, og de ble besto av Hebridene, og av alle de mindre øyene i vestlige Skottland, sammen med Man. Ved en senere dato tok hans etterfølgere tittelen Rex Manniae et Insularum (Kong av Mann og Øyene). Kongedømmets hovedsete synes å ha vært på St Patrick's Isle, som Magnus Berrføtt tidligere hadde gjort til sitt hovedkvarter.
Forholdene mellom de norrøne innflytterne og den mansktalende befolkningen synes å ha vært stort sett fredelig og sameksisterende. Etter som de norrøne ble kristne fortsatte de den stedegne tradisjonen med å hogge store steinkors, manxkors, men blandet egen norrøne mytologi med kristne motiver. Et av de mange korsene som er funnet i området Maughold, oppkalt etter sankt Maughold, Mans egen skytsengel, har motiver fra sagnene om Sigurd Fåvnesbane. Minneruner som var inngravert på korsene knytter norrøne navn med keltiske navn, noe som beviser at de to folkene giftet seg med hverandre og ble til ett. Flere manxkors med tosidig bakgrunn har blitt funnet ved sognekirkene i Maughold, Kirk Andreas, Jurby, Kirk Michael og Old Kirk Braddan, og de er i dag bevart i Manx museum.
Sodor og Man bispedømme
I 1152 sendte Mans konge, Olav Godredsson, kalt for Olav Kleining som sønn av Godred Crovan, sin sønn Godred II Olavsson til Norge for gi sin hyllest til den norske kongen. Da samme året ble pavens legat Nicholas Breakspear sendt til Norge for å organisere et erkebispedømme for Norge og kongerikets området i Nidaros. Det geistlige området, etablert 1153, ble omfattende: Norge, Island, Grønland, Færøyene, Orknøyene, Shetland og Sørøyene som omfattet Hebridene, Mull, Islay, Kintyre og hvor Man var det sted som lå desidert lengst sør.
Den første erkebiskopen ble Jon Birgersson som utpekte nordmannen Ragnvald som biskop for Suðreyjar (Sudreys = Sørøyene) i motsetningen til Norðreyjar, de nordlige øyene Orknøyene og Shetland. Samtidig hadde Roger de Pont L'Evêque, nylig utnevnt erkebiskop av York, utnevnt en Gamaliel til samme posisjon, men denne reiste aldri nordover. Det samme året hadde Olav Kleining invitert abbed Ivo av Furness til Man for å søke dennes råd i valget av den første biskopen for Man. Under Ivos besøk ble han gitt landområder for å etablere en kloster på Man, Rushen Abbey, etablert 1154. De første munkene ved klosteret kom fra klosteret Furness Abbey i Cumbria i nordlige England, men kommende munker ble etter hvert rekruttert lokalt.
Olav Godredsson utøvde betydelig makt og myndighet, og i henhold til Krøniken om kongene av Mann og Øyene, som ble skrevet på Rushen Abbey, opprettholdt han en slik nær allianse med kongene av Irland og Skottland at ingen våget å forstyrre hans øykongedømme i løpet av hans regime. Mens Godred Olavsson var i Norge ble hans far myrdet av sin fetter Ragnvald på Man. Godred Olavsson kom tilbake til Man med sin biskop Ragnvald som ble i fire år før han dro tilbake til Norge. I henhold til Krøniken om kongene av Mann og Øyene bestemte han at en tredjedel av kirkesognene skulle bli gitt til biskopen, noe som viser at den geistlige oppdelingen i sogn allerede eksisterte.
Det norske bispedømmet Sodor (inkludert Man) ble grunnlagt i 1154 og dekket da Hebridene og de andre øyene langs vestkysten av Skottland. Det opprinnelige norrøne navnet var som nevnt Suðreyjar, Sørøyene, som siden ble forvansket til Sodor. Bispesetet ble lagt St Patrick's Isle. Her, ved utløpet av elven Neb som ga en lun havn, og hvor byen Peel vokste fram, ble øyas eneste katedral bygget innenfor festningsmurene til Peel Castle. Godred II Olavsson (regjerte 1153–1158), som for en kort tid også hersket over Dublin, som et resultat av en strid med Somerled, herskeren av Argyll, tapte i 1156 de mindre øyene utenfor kysten av Argyll, og som da også falt utenfor jurisdiksjonen til biskopen av Sodor og Man.
Tapet av selvstendigheten
I 1313, ble festningen Castle Rushen i Castletown beleiret, delvis ødelagt og erobret av den skotske kongen Robert Bruce, men han klarte ikke å holde på den. I en forvirrende periode var Man en kasteball mellom både Skottland og England hvor begge land krevde overherredømme over øya. Striden endte med at de engelske kongene dominerte Skottland og øya ble bevilget til ulike engelske adelsmenn. Festningen ble da betydelig ombygget og utvidet som et festningshode på øya. Det østlige tårnet, porthuset og den ytre muren var tillegg som kom til på 1300-tallet og framover.
Den engelske kongen Henrik IV bevilget Man til Sir John Stanley i 1405 under betingelsen av en betaling av to jaktfalker for den arvelige rettighet til å skattlegge øya. Stanley-dynastiet varte fram til 1736. Den mest betydelige lord av Man var James Stanley, 17. jarl av Derby, som sammen med grevinne Charlotte de la Tremouille, holdt Man og festningen som et av de siste rojalistiske befestninger under Den engelske borgerkrigen. James Stanley dro til det engelske fastlandet for å sloss for den rojalistiske saken, men ble tatt til fange og senere henrettet i oktober 1651. Grevinne Charlotte holdt festningen fram til oktober samme år da et mansk opprør, ledet av manxmannen Illiam Dhone (William Christian) (1608–1663), tvang henne til overgi festningen til de parlamentariske styrkene.
Spirit (Mars-rover)
Hovedmål ved ferden
Spirits ferd på Mars-overflaten var tenkt å vare 90 sol. Ferden har fått flere utvidelser og hadde per 17. november 2006 passert 1000 sol. Navnet til roveren ble valgt etter en NASA-sponset stil-konkurranse.
Vitenskapelige instrumenter
Se JPL sin oversikt:
«Columbia Memorial Station»
Spirit landet i Gusev-krateret ca. 10 km fra sentrum av målet, på 175.48°E 14.57°S (planetocentric koordinater). Panorama-bildet tatt av Mars-roveren (se under) viser et landskap med topper i horisonten opp til 27 km unna og små steiner spredd ut over bakken. Det ble bestemt å kalle landingsstedet for «Columbia Memorial Station» til ære for de syv astronautene som døde da romfergen Columbia ble ødelagt.
27. januar 2004 bestemte NASA seg så for å minne mannskapet på Apollo 1, ved å navngi tre fjell nord for «Columbia Memorial Station» for Apollo 1 Hills. 2. februar ble astronautene på Columbia sin siste ferd minnet, da NASA satte navn på et sett med 7 topper til øst for landingsstedet i Columbia Hills: toppene fikk navnene Anderson, Brown, Chawla, Clark, Husband, McCool and Ramon. (NASA har sendt inn navneforslagene på disse geografiske stedene til IAU for godkjenning.)
Sleepy Hollow
Sleepy Hollow er en grunn nedsenkning i Mars-terrenget nær Mars-roverens landingssted. Dette ble det første målet for Mars-roveren da den kjørte av landingsplattformen. NASA sine vitenskapsfolk var veldig interesserte i dette stedet. Det er ca. 9 meter i diameter og 12 meter fra landingsplattformen. "Just as the ancient mariners used sextants for 'shooting the Sun,' as they called it, we were successfully able to shoot the Sun with our panorama camera, then use that information to point the antenna," sa JPL sin Matt Wallace, mission manager.
Første farge-bilder
Til høyre er det aller første fargebildet tatt av Mars med panorama-kameraet til Spirit. Det var det fotografiet med høyest oppløsning til da, tatt på en annen planet enn Jorden. Det er en mosaikk av 4 pancam-bilder høyt og 3 bred. Det er 12 millioner piksler i bildet, det er 4000x3000.
Feil på flash-minnet
21. januar (sol 18) 2004 stoppet Spirit plutselig å kommunisere med Jorden. Dagen etter sendte Mars-roveren en melding som bekreftet at den hadde mottatt en sending fra Jorden, men indikerte at den trodde at den var i feil-modus. Dette ble betegnet som en svært alvorlig feil, fordi Mars-roveren ikke reagerte på kommandoer. Etter to dager på Sol 20, ble kommandoen SHUTDWN_DMT_TIL ("Shutdown Dammit Until <time>") for å forsøke å få datamaskinen ombord til å slå seg av selv til den fikk beskjed om noe annet, sendt. Den ignorerte kommandoen.
Teorien var at datamaskinen ombord på Spirit var låst i en "reboot loop". Etterhvert fant en ut at feilen lå i Flash-minnet til datamaskinen og programvaren der. Programmet viste seg å ikke være robust nok til å håndtere Mars-roverens operasjoner. 6. februar (Sol33) var arbeidene med å rette opp feilen ferdig, og vitenskapelige operasjoner fortsatte.
Første boring i stein på Mars
Bildet til høyre viser historiens aller første boring i en stein på Mars. Rock Abrasion Tool (RAT) på Spirit boret et hull på 45.5 mm i diameter i overflaten på en stein med navn Adirondack på Spirit Sol 34 (6. februar 2004). Hullet er 2,65 mm dypt og viser litt av det indre i steinen, som så kunne undersøkes nærmere av spektrometrene på robotarmen til Mars-roveren. Boringen ble erklært en stor suksess av vitenskapsfolk i NASA.
«Mimi», «Humphrey» og Bonneville-krateret
Til høyre er et fargebilde tatt av Spirit sitt pancam på Sol40. Det er sentrert på en uvanlig stein, som fikk navnet «Mimi». Den er bare en av flere trekk i et område som fikk navnet «Stone Council», men så svært annerledes ut enn de steinene Mars-roveren ellers hadde observert i Gusev-krateret. «Mimi» sitt utseende fikk forskere til å komme med flere hypoteser, den ene var at steinen kunne ha vært utsatt for høyt trykk på grunn av nedgraving eller sammenstøt, eller at den en gang kan ha vært del av en slette som ble sedimentert i tynne lag, en prosess som involverer fritt vann.
5. mars 2004 offentliggjorde NASA at Spirit hadde funnet hint om vann-historien på Mars i en stein, med navnet «Humphrey». Dr. Ray Arvidson ved Washington University i St. Louis, sa på en pressekonferanse:"If we found this rock on Earth, we would say it is a volcanic rock that had a little fluid moving through it." I kontrast til steinene funnet av Mars-roveren Opportunity, var denne formet fra magma og så fått materiale som lignet krystallinske mineraler i seg. Hvis dette er tilfelle, har mineralene mest trolig vært oppløst i vann, som har reagert med steinen på en eller annen måte, etter at den ble formet.
11. mars 2004 nådde Spirit Bonneville-krateret etter en kjøretur på noen dager. Det 200 meter store krateret ble ikke vurdert av JPL som noe spesielt godt vitenskapelig mål for roveren. Spirit kjørte langs den sørlige kanten av krateret og fortsatte videre mot Columbia Hills.
På vei til Columbia Hills
Spirit nådde Missoula-krateret på Sol 105. Krateret ble ikke vurdert som noe vitenskapelig mål, da det inneholdt eldre steiner. Roveren kjørte langs ned nordlige kanten av krateret og fortsatte sørvestover. Mars-roveren nådde så Lahontan-krateret på Sol 120. En lang, slange-lignende sand-dyne går fra den sørvestlige siden av krateret, slik at Spirit ble navigert utenom denne.
Columbia Hills
På Sol 159, nådde Spirit det første av mange mål ved bunnen av Columbia Hills. Det fikk navnet «West Spur». «Hank's Hollow» ble studert av Mars-roveren i hele 23 Sol. Innenfor «Hank's Hollow» ble en rar stein oppdaget, som fikk navnet «Pot of Gold». 25. juni 2004 undersøkte Spirit denne.
Spirit kjørte så en nordlig rute langs bunnen av bakken mot sitt nye mål «Wooly Patch», som ble undersøkt fra Sol 192 til Sol 199. Ved Sol 203 hadde Spirit kjørt sørover oppover fjellet og kommet til en stein ved navn «Clovis». «Clovis» ble boret i og analysert fra Sol 210 til Sol 225. Så fulgte undersøkelsene av «Ebenezer» (Sol 226-235), «Tetl» (Sol 270), «Uchben» og «Palinque» (Sol 281-295), og det norsk-klingende navnet «Lutefisk» (Sol 296-303). Fra Sol 239 til 262 roet Spirit ned aktivitene på grunn av for dårlig sollys. Sakte beveget så Spirit seg rundt bakkene av Husband Hill, og på Sol 344 var roveren klar til å klatre over «Cumberland Ridge» og mot «Larry's Lookout» og «Tennessee Valley». På Sol 371 ankom Spirit en stein, som fikk navnet «Peace», nær toppen av «Cumberland Ridge». Denne ble boret i på Sol 373. Ved Sol 390 (medio februar 2005), var Spirit på vei mot «Larry's Lookout», ved å kjøre i revers baklengs oppover bakken. Vitenskapsfolkene forsøkte på denne måten å spare så masse energi på klatringen som mulig. Under kjøreturen gjorde roveren flere undersøkelser, bl.a. en jordprøve (Paso Robles) som inneholdt de største forekomsten av salt noensinne funnet på Mars. Prøven inneholdt også store mengder fosfor. Salt-mengden var nok en indikasjon på vann på den røde planeten.
9. mars 2005 (trolig under en Mars-natt) hoppet effektiviteten fra solcelle-panelene til roveren fra rundt 60% til 93%. Dagen etter tok Spirit bilder av «støv-djevler». Vitenskapsfolk hos NASA spekulærte i om disse kunne ha blåst solcelle-panelene frie for støv, noe som kan ha forlenget ferden betraktelig. Dette var også første gang slike «støv-djevler» ble observert av noen av de to mars-roverne frem til da. De hadde tidligere kun blitt observert av Mars Pathfinder.
Husband Hill
På Sol 582, 21. august 2005 nådde Spirit toppen av Husband Hill og kunne ta flere 360 graders panorama-bilder. Roveren brukte nesten 2 måneder til å utforske stein-utspring på toppen og ta bilder av områdene rundt.
Home Plate
Spirit ankom på Sol 744 (7. februar 2006) til det nordvestlige hjørnet av Home Plate, som er en opphøyd og lagvis stein sør for Husband Hill, etter et forsøk på å effektivisere kjøringen av Mars-roveren. En prøve som inneholdt 90% ren silisiumdioksid ble funnet av Spirit i nærheten av Home Plate. Dette er et av de sterkeste bevisene så langt på at det har eksistert flytende vann i dette området i lengre perioder.
Low Ridge Haven
Spirits neste stopp, var tenkt å være den nordlige delen av fjellet McCool Hill, der roveren skulle få nok sollys under vinteren på Mars. 16. mars 2006 annonserte JPL at et av Spirit sine framhjul helt hadde sluttet å fungere. Da roveren møtte problemer i løs jord i sine forsøk på nå McCool Hill, ble det bestemt å avslutte forsøkene på å nå denne toppen og fortsette til en bakke i nærheten med navnet «Low Ridge Haven».
Spirit nådde målet 9. april 2006 og parkerte på toppen med en 11° vinkel mot nord. Spirit tilbragte de neste 8 månedene på bakketoppen, og gjennomførte flere observasjoner av området rundt. Roveren ble ikke kjørt omkring, på grunn av lave nivå av sollys som roverens solceller mottok. Den første korte turen ble gjort tidlig i november 2006.
Mens Spirit var på «Low Ridge Haven», tok den bilder av to steiner med tilsvarende kjemiske natur som Heat Shield Rock som Opportunity fant. De to steinene ble gitt navnene "Zhong Shan" (etter Sun Yat-sen) og "Allan Hills" etter tilsvarende sted i Antarktis, der flere meteoritter fra Mars er funnet. Steinene var helt forskjellige fra andre. Videre spektrometer-analyser ble gjort for å bestemme den eksakte oppbyggingen av disse steinene.
Software-oppgradering
4. januar 2007 mottok begge Mars-roverne ny software til sine datamaskiner. Oppdateringen ble mottatt akkurat i tide for det 3. jubileumet til landingen. Det nye systemet lar roverne bestemme om de skal sende et bilde til Jorden eller ei, eller om den skal bruke robotarmen for å undersøke steiner, noe som vil spare masse tid for vitenskapsfolkene ettersom de må bla igjennom hundrevis av bilder for å finne det de vil ha, eller undersøke omgivelsene for å bestemme det samme.
Irene
Irene er et kvinnenavn med gresk opprinnelse, og betyr «fred». Irene er i dag et vanlig navn i mange land over hele verden. Formene Irena, Ira og Irina er svært vanlige i flere østeuropeiske land. Irene har navnedag 5. april i Norge, Sverige, Danmark og Finland etter Irenes av Thessaloniki, en jente som ble brent på 200-tallet for å ha gjemt hellige bøker.
Spirit (Mars-rover)
Støvstormer sommeren 2007
Mot slutten av juni 2007 begynte en serie med støvstormer å dannes på Mars. Stormene har intensivert seg i styrke, og 20. juli 2007 ser en at både Opportunity og Spirit kan få store feil i sine systemer som følge av mangel på strøm. NASA slapp en pressemelding der de bl.a. skrev: "We're rooting for our rovers to survive these storms, but they were never designed for conditions this intense". Hovedproblemet som støvstormene skapte er den dramatiske reduksjonen i solenergi som roverne mottar, hele 99% reduksjon. Spirit, som er på en annen side av Mars, mottar noe mere kraft enn Opportunity.
Irene
Etymologi
Irene har opptinnelse i det greske navnet Irini (Ειρηνη), som betyr «fred».
Irina er en opprinnelig russisk form av Irene, med variantene Arina og Erina.
Skogsåa
Skogsåa er en elv i Sauland og Tuddal i Hjartdal kommune i Telemark. Et lite stykke er den også «grenseelv» mot Gransherad i nabokommunen Notodden. Elva har sitt utspring i Sønnlandsvatnet og renner gjennom Tuddalsdalen, før den munner ut i elva Hjartdøla ved Åmot i Sauland. Skogsåa er en del av Skiensvassdraget.
Irene
Etymologi
Ena og Ira er kortformer av navnet.
Utbredelse
Irene var et gudenavn i gresk mytologi, og er kjent fra Iliaden fra ca år 700 f.Kr. Navnet er kjent gjennom tidlige helgener, og var også mye brukt i Østromerriket fra 300-tallet. Irene er kjent brukt i Norge fra 1700-tallet og i Sverige fra 1814.
Spirit (Mars-rover)
Støvstormer sommeren 2007
Normalt skal solcellene på roverne generere ca. 700 wattimer per marsdag. Hvis roverne får mindre enn 150 wattimer per marsdag, begynner batteriene å tappes. Hvis de går tom, vil viktig elektrisk utstyr ødelegges av intens kulde. NASA har reagert med å kommandere Spirit til bare å kommunisere med Jorden hver tredje dag, den første gang dette har skjedd siden starten på ferden. I forbindelse med støvstormene som raser, har romsonden MRO tatt flere bilder for å se på situasjonen for Spirit og Opportunity. Spirit sendte tilbake bilder som viste støvstormen. I midten av august lettet forholdene for Spirit betraktelig, og vitenskapelig operasjoner ble påbegynt for Mars-roveren med undersøkelser av steinen «Innocent Bystander».
Irene
Utbredelse
Irene var et populært navn i USA fra 1890-årene til 1920-årene.
Spirit (Mars-rover)
Astronomi
Spirit har rettet sine kameraer mot himmelen og observert de to mars-månene Deimos og Phobos passere foran sol-skiven. Spirit har også tatt det eneste bildet av Jorden (se bildet til høyre), sett fra overflaten på enn annen planet i mars 2004.
Irene
Utbredelse
I England var Irene et populært navn fra 1910-årene til 1940-årene.
Tiwanaku
Tiwanaku (spansk: Tiahuanaco) er et viktig arkeologisk sted sør for Titicacasjøen i Bolivia. Tiwanaku var en viktig by som sannsynligvis var senteret for et stort rike. Forskere tror at det var forfedrene til det nåværende aymarafolket i Sør-Amerika som bodde i byen. Stedet står på UNESCOs verdensarviste.
Spirit (Mars-rover)
Astronomi
Høsten 2005 utnyttet Spirit en gunstig energi-situasjon til å gjennomføre flere nattobservasjoner av både Deimos og Phobos. Dette inkluderte en måneformørkelse da Phobos forsvant inn i Mars-skyggen. Spirit sin stjernekikking ble også benyttet til å se etter en forespeilet meteor-regn skapt av Halleys komet, men det er ikke offentliggjort noen bilder av dette.
Marianne Gossweiler
Marianne Gossweiler (født 15. mai 1943 i Schaffhausen) var en sveitsisk rytter som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by.
Spirit (Mars-rover)
Astronomi
En passering av Merkur foran solskiven skjedde 12. januar 2005. Teoretisk skulle dette kunne ha blitt observert av begge Mars-roverne, men kamera-oppløsningen tillot en ikke å se Merkur sin passering. Merkur er 1/20 av den relative størrelsen til månen Deimos når den passerte foran solskiven.
Marianne Gossweiler
Gossweiler vant en olympisk sølvmedalje under OL 1964 i Paris. Hun og hesten «Stephan» var med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i dressur bak gullvinnerne fra Tyskland. De andre på laget var Henri Chammartin på «Woermann» og Gustav Fischer på «Wald».
Spirit (Mars-rover)
Trivia
Begge Mars-roverne, Spirit og Opportunity, har deler fra World Trade Centers metall på seg.
Til ære for Spirit sine store bidrag til utforskingen av Mars, ble en asteroide gitt navnet 37452 Spirit. Navnet ble foreslått av Ingrid van Houten-Groeneveld som sammen med Cornelis Johannes van Houten og Tom Gehrels oppdaget den 24. september 1960.
Ruben H. Fleet Museum har også en IMAX-film ved navn «Roving Mars» som viser ferden til både Spirit og Opportunity på deres ferd til Mars, med originale bilder og filmer.
Tiwanaku
Man tror at byen ble grunnlagt som en landsby omkring 200 f.Kr., at den vokste til en høyt utviklet by omkring 600 e.Kr., og at den ble forlatt omkring år 1000.
Malerhaugveien (Oslo)
Malerhaugveien (1A–25, 2A–34F) er en vei på Malerhaugen/Ensjø i bydel Gamle Oslo. Den går fra Malerhaugen gård (nær Strømsveien) til Grenseveien. Navnet er etter gården. Mellom nummer 18 og 20 er veien idag stengt for gjennomkjøring.
I nr. 2A er våningshuset på Malerhaugen gård. I nr. 10A er våningshuset på Ensjø gård. I nr. 10B er Ensjøtunet bo- og servicesenter, med et påbygg i nr. 12 fra 1996.
Irene
Utbredelse
Irene var et populært navn på norske jentebarn fra ca 1925 til ca 1970, med en topp rundt 1960. I Sverige var navnet mest brukt på 1930-, 1940- og 1950-tallet.
Irene har navnedag 3. april i Tyskland, 5. april i Norge, Sverige, Danmark, Finland og Estland, 5. mai i Hellas, 13. mai i Latvia. Den franske formen Irène har navnedag 5. april i Frankrike. Irina har navnedag 5. april i Finland, 29. april i Russland, 5. mai i Bulgaria, 13. mai i Latvia, 14. mai i Russland, 18. mai i Polen og 1. oktober i Russland.
Irene er i dag et vanlig navn i mange land over hele verden. Formen Irena er et svært vanlig navn i Litauen og Slovenia, Ira er svært vanlig i Ukraina, og Irina er svært vanlig i Russland, Moldova og Romania.
Poelzig-bygningen
Poelzig-bygningen (også kjent som IG Farben-bygningen) er en monumental bygning i Frankfurt am Main, oppført mellom 1928 og 1930 av arkitekten Hans Poelzig som hovedkvarter for verdens største kjemiske konsern, IG Farben. Bygningen er bygget i den modernistiske stilen kalt Neue Sachlichkeit, og var da den var ferdig verdens største kontorbygning, en status bygningen beholdt frem til 1950-årene. Til tross for sin enorme størrelse har bygningen en moderne og beskjeden eleganse.
Frankfurtdokumentene ble 1. juli 1948 i Poelzig-bygningen overlevert av de vestlige okkupasjonsmaktene til ministerpresidentene i det daværende Vest-Tyskland. Dokumentene inneholdt anbefalinger for grunnleggelsen av en vesttysk stat. Et knapt år senere, 23. mai 1949 vedtok det parlamentariske råd den nye tyske grunnloven (Grundgesetz), med grunnlag bl.a.i Frankfurtdokumentene.
I 1995 ble bygningen overtatt av den tyske staten, og solgt til delstaten Hessen på vegne av Johann-Wolfgang-Goethe-Universität. Fra 1998 til 2001 ble bygningen renovert for 25 millioner euro.
Manglerudveien (Oslo)
Veien fikk navn i 1917 etter Manglerud-gårdene.
Veien har blokk- og småhusbebyggelse oppført 1947–54 i OBOS-borettslagene Manglerud.
7,92 × 61 mm
7,92 × 61 mm, kanskje best kjent som 7,92x61mm Norsk Tungt Maskingevær, er en norsk patron for Colt mitraljøse m/29.
Patronen ble kun laget for Colt-mitraljøsen, og var en modifikasjon fra 7,92 x 57 mm Mauser som mitraljøsen opprinnelig var kamret for. Patronen har et prosjektil på 14,2 gram, og en munningshastighet på 760 meter i sekundet. Den har en effektiv rekkevidde på 1200 meter. Det er ikke kjent om noen andre våpen som er kamret for patronen, og den har heller aldri vært produsert utenfor Norge.
The Longest Yard
The Longest Yard er en amerikansk drama/komedie/sportsfilm, fra. Filmen er en nyinnspilling av Spill uten nåde fra.
Handling
Paul "Wrecking" Crewe var en berømt Amerikansk fotballsspiller når han var på topp, men det var lenge siden. En kveld når hans kjæreste skal ha en av sine harde fester så blir det for mye for ham og han flykter i kjærestens bil, beruset og med en 6-pack øl i framsettet. Han blir tatt av politiet og havner i fengselet. Når han kommer til fengselet så får han en oppgave av fengselsdirektøren Hazen, som vet veldig godt hvem Paul er. Paul skal nemlig trene et lag av fanger som skal møte de ekle fangevokterne i en stor kamp.
Med litt hjelp fra en annen fange som kallas Caretaker og en gammel legende ved navn Nate Scarborough som trener, så blir Paul Crewe og hans lag klar for den store matchen. Fangevokterne har ingen ide om hva de har gitt seg inn på, nå når Paul Crewe står bak det nye laget.
Nyinnspilling
I originalfilmen fra var det Burt Reynolds som spilte hovedrollen som Paul Crewe, i denne versjonen spiller han trener Nate Scarborough.
University of Aberdeen
University of Aberdeen (lat.: Universitas Aberdonensis) er et offentlig universitet i Aberdeen i Skottland. Det har ca. 13 500 studenter (2005).
Det er et av de eldste universitetene i Skottland. Dets to forløpere King's College, grunnlagt i 1495, og Marischal College, grunnlagt i 1593, ble slått sammen til University of Aberdeen i 1860.
Rangeringer
THE World University Rankings 2014-2015 plasserte universitetet som det 178. av de 500 beste universitetene i verden. I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet som nummer 137 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 201-300 av verdens universiteter.
Henri Oreiller
Henri Oreiller (født 5. desember 1925 i Paris, død 7. oktober 1962 i Paris) var en fransk alpinist.
Han vant gull i utfor og i den alpine kombinasjonen unde OL 1948 i St. Moritz. Etter at han la opp som alpinist, fortsatte han med bilsport.
Eiendoms- og byfornyelsesetaten (Oslo)
Eiendoms- og byfornyelsesetaten, Oslo kommune
Eiendoms- og byfornyelsesetaten (EBY) er kommunens grunneier og en aktiv pådriver for utvikling av byen. Oslo er i endring og vil i de kommende årene få betydelig økt befolkningsvekst. Sjøsiden og andre nye områder i byen utvikles, og mange områder transformeres fra næring til bolig. EBY har en viktig rolle med å ivareta kommunens grunneierinteresser, fremskaffe eiendom til sosial infrastruktur, og å bidra til ønsket byutvikling gjennom å forhandle fram utbyggingsavtaler.
Santaler
Santaler er en indisk urbefolkning som snakker et austro-asiatisk språk, santali. Tradisjonelt har santalene hatt tilhold i delstatene Jharkhand, Bihar og Bengal. En del santaler bor også i Bangladesh, og i Nepals tre sørøstlige grensedistrikter mot India, Jhapa, Morang og Sunsari. De vandret inn ifra de vestlige delstatene Bihar, West Bengal og Orissa på slutten av 1700-tallet. I India har santalene blitt regnet som kasteløse – og har opplevd massiv undertrykkelse av hinduistiske og muslimske bengaler i sine egne kjerneområder.
Ettersom santalenes tradisjonelle områder var overbefolket, gjennomførte den norske misjonæren Lars Olsen Skrefsrud og den danske misjonæren Hans Peter Børresen en storstilt folkeforflytning av santaler til delstaten Assam, som tradisjonelt var bebodd av folkegruppen boro/bodo. Santalmisjonen (som har forgreininger både til Norge, Danmark, Sverige og USA) bygde opp en koloni rundt Mornai tehage i Goalpara i Assam. En rekke santaler etablerte seg i området, og har i 1990-årene vært del av en borgerkrig i delstaten.
Santalenes språk ble nedtegnet og grammatisert av Paul Olaf Bodding som også samlet santalenes folkloristiske uttrykksformer og utgav en rekke bøker om santal-folket i løpet av sin levetid. Han blir av enkelte regnet som opphavsmannen for santalenes skriftspråk.
Irgendwo auf der Welt
«Irgendwo auf der Welt» er en tysk sang med melodi av Werner Richard Heymann og tekst av Robert Gilbert. Den var én av de mest populære sangene til den tyske sekstetten Comedian Harmonists, som spilte den inn på plate 8. september 1932. Sangen var også med i filmen Den blonde drøm (Der blonde Traum).
Den gir stemme til en sentimental lengsel etter et ennå uoppdaget sted hvor fred i sinnet og ekte glede kan bli funnet.
Nina Hagen anvendte den som tittel på sitt album med coverversjoner av swing- og jazzklassikere.
Benzon (adelsslekt)
Benzon er en dansk adelsslekt. Dens mest kjente medlem var stattholder i Norge Jacob Benzon. Tre linjer av slekten ble adlet i 1679 og en annen linje i 1717.
Historie
Slekten stammer fra kjøpmann i Hamburg Bent Bentsen, hvis sønn Hans Bentsen i Ribe var far til borgermester Bent Hansen Bentsen (død 1622) i Randers, og til rådmann samme sted Hans Hansen Bentsen (1541–1625). Bent Hansen Bentsen var far til dr.med. Niels Benzon (1609–1674), hvis sønn var generalprokurør Niels Benzon (1646–1708), som 15. desember 1679 fikk våpenbrev og ble opptatt i adelstanden. Han var stamfar til 1. adelige linje av 1679. Blant hans barn var deputert Lars Benzon (1687–1741) og stattholder i Norge Jacob Benzon (1688–1775) samt høyesterettsassessor Peder Benzon (1684–1735) til Aggersvold m.fl., som var far til Christian Benzon (1718–1801) til Christiansdal. Dennes sønner var amtmann Jens Benzon (1767–1839) og major Lars Benzon (1763–1823) til Caden, som var far til genealog Frederik Vilhelm Casper Benzon (1791–1832). En yngre sønn av dr.med. Niels Benzon (1609–1674) var Peder Benzon (1652–1701) til Havnø m. m., stamfar til 2. adelige linje av 1679. Han var far til Niels Benzon (1684–1709) til Havnø.
von Nissen-Benzon og von Fischer-Benzon
Adelsslekten von Nissen førte navnet von Nissen-Benzon fra 1754, etter å ha arvet stamhuset Skærsø. Stamhuset ble opprettet av den barnløse Christian Benzon (1696–1730), av denne slekten, i 1722, og det var i opprettelsesbrevet bestemt at dersom personer utenfor Benzonfamilien tiltrådte stamhuset, skulle de ta det benzonske navn og våpen. Slekten Nissen var imidlertid ikke etterkommere etter slekten Benzon. Den nålevende danske adelsslekten von Fischer‑Benzon (adlet 1805) er etterkommere etter slekten von Nissen-Benzon, og tok navnet Benzon etter at de arvet Skærsø.
2009 NBA-draftet
2009 NBA-draftet var NBAs årlige draftbegivenhet i 2009 som fant sted i Madison Square Garden i New York den 25. juni. Begivenheten ble mediadekt av ESPN. Det første draftet ble gjort av Los Angeles Clippers som vant trekningen den 19. mai 2009.
Tidlige deltakere
En spiller som ikke har gjort seg klar for draftet automatisk, må sende en skriftlig søknad til NBA-kontorene minst 60 dager før draftet. For 2009-draftet falt denne datoen på 26. april. De grunnleggende kravene for automatisk valgbarhet er realiseringen av collegevalgbarhet for amerikanske spillere, og at utenlandske spillere blir 22 år senest i desember det året som draftet holdes.
En spiller som har ansatt en sportsagent vil få forbudt tilgang til valgbarhet i college, uavhengig av om han blir draftet i NBA.
NBA ga ut den offisielle listen over tidlige deltakere den 30. april 2009; det inkluderte 74 collegespillere og 29 utenlandske. Denne listen inkluderte ikke Brandon Jennings, en amerikaner som dro rett fra videregående skole i USA til Italia, der han signerte med Lottomatica Roma, for å spille profesjonelt. Etter bestemmelse fra CBA blir en amerikansk spiller som signerer kontrakt og spiller for en profesjonell klubb utenfor USA automatisk deltaker i draftet i det året han fyller 19.
Seneste datoen for å trekke seg fra draftet var den 15. juni 2009.
Kári Leivsson
Kári Leivsson (født Petersen, 22. august 1950 i Tórshavn), kjent som Kári P, er en færøysk psykolog, dikter og sanger. Han er utdannet psykolog, og jobbet som dette i Arendal og Oslo i Norge 1995–1999. Han flyttet tilbake til Tórshavn sommeren 1999, hvor han har jobbet ved Sernámsdepilin og Landssjúkrahúsið og senere i privat praksis.
2009 NBA-draftet
Tidlige deltakere
Alle spillerne som er listet nedenfor er listet hos NBA. De spillerne som NBA ikke antyder at har signert med en agent har andre referanser.
Kári Leivsson
Leivsson har gitt ut musikkalbumene Vælferðarvísur (1979) og Hinumegin Ringvegin (1991). Begge består av hans egne dikt i sangform, og han ble tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for skjønnlitteratur for Hinumegin Ringvegin i 1995. Han ble tildelt Mentanarvirðisløn Landsins i 2010.
2009 NBA-draftet
Collegespillere
(Satt i alfabetisk rekkefølge)
Automatisk valgbare deltakere
Disse spillerne har signert kontrakt og spilt for profesjonelle klubber utenfor NBA etter NBA-draftet i 2008. Disse spillerne vil også være valgbare i NBA-draftet i 2009 :
Kári Leivsson
Leivsson byttet navn til et patronymikon fra familienavnet Petersen i voksen alder, men har beholdt Kári P som pseudonym.
Kangerlussuatsiaq (Evighetsfjorden)
Kangerlussuatsiaq (Evighetsfjorden) er en fjord i Maniitsoq kommune på vestkysten av Grønland.
Området rundt fjorden er også kjent for sine høye fjell og isbreer, som er velegnet for fjellklatring og skigåing. Innlandsisen ender opp i fjorden, så flytende isberg er ofte å se. Vestgrønlands høyeste fjell Naparutaq, ligger nord for fjorden, og strekker seg 2.211 moh.
Fjorden er 75 km lang.
Mohamed Nasheed
Mohamed Nasheed (Dhivehi: މުހައްމަދު ނަޝީދު) også kjent som «Anni» (Dhivehi: އަންނި) (født 17. mai 1967) er en politiker fra Maldivene. Han var landets president og regjeringsleder fra november 2008 til februar 2012.
Mohamed Nasheed er grunnleggeren av, og formann for, Maldivian Democratic Party, og han stilte som partiets presidentkandidat ved presidentvalget i oktober 2008. Her vant han gjennom to valgrunder over den sittende presidenten, Maumoon Abdul Gayoom, som hadde sittet ved makten siden 1978. Mohamed Nasheed ble tatt i ed som president 11. november 2008.
Hail!
Hail! er et supergruppeprosjekt/konsertband med medlemmer og tidligere medlemmer fra flere store heavy metal-band.
I januar 2009 spilte de fem konserter i Chile, og i april samme år spilte de i Istanbul i (Tyrkia), Athen i (Hellas), Zagreb i (Kroatia) og i Innsbruck (Østerrike). 1. mai spilte de også i Wien i sistnevnte land. I september 2009 turnerte de i Skandinavia med besøk i Trondheim, Bergen, Grimstad, Jevnaker, Halden og Stavanger i Norge. I Danmark spilte de konserter i København og Århus.
Omaha
Omaha er den største byen i Nebraska, en av USAs delstater. Byen hadde 414 521 innbyggere i 2005. Omaha har fått navnet sitt etter en indianerstamme som levde der før.
Ved Omaha ligger Eppley flyplass.
Bouvier des ardennes
Opprinnelse og alder
Det hersker stor usikkerhet med hensynet til bouvier des ardennes' opphav. Noen mener den er en krysning mellom belgisk fårehund og picard, mens andre hevder den oppsto som følge av krysninger mellom lokale fårehundtyper på 1700-tallet. Navnet betyr rett og slett kveghund fra Ardennene.
Man trodde lenge at denne hunden var utdødd, inntil det på 1980-tallet ble oppdaget noen hunder i hjemlandet. Noen entusiaster startet da arbeidet med å få til en rasestandard, samtidig som det ble igangsatt et avlsprogram. I 1996 ble det oppdaget nok ei linje med bouvier des ardennes i hjemlandet.
Bouvier des ardennes skiller seg klart fra bouvier des flandres og den mer ukjente bouvier de roulers, gjennom å ligne mer på typiske sauehunder. Den er mindre massiv, har stående ører og lengre rygg enn andre bouvierhunder, samt naturlig stumphale.
British Airways Flight 9
British Airways Flight 9, også kalt Jakartaulykken, var en nestenulykke 24. juni 1982 nær Jakarta. Et Boeing 747-200 fra British Airways, «City of Edinburgh», var på vei fra Heathrow i Storbritannia til Auckland i New Zealand, med mellomlandinger i Bombay, Madras, Kuala Lumpur, Perth og Melbourne.
Ved flyving over Indonesia fløy flyet inn i en sky med vulkansk aske fra et utbrudd av vulkanen Galunggung, og alle fire motorene stoppet, årsaken var dog først ukjent for flygerne. Ved å fly i glideflukt kom flyet lavere og ut av askeskyen og pilotene klarte å blåse asken ut av motorene og fikk disse startet igjen, flyet ble deretter omdirigert til Jakarta.
Hendelsen er i ettertid gjenskapt i National Geographics TV-dokumentar Flyhavarikommisjonen.
Hendelsen
Kort etter 13:40 UTC (20:40 Jakartatid) over Det indiske hav, sør av Java merket flybesetningen en effekt på vinduene tilsvarende Sankt Elms ild. Selv om flyets værradar viste klart vær, slo besetningen på motoravisingen og signallys for fest setebeltene. Etterhvert merket en røyklukt i passasjerkabinen og det ble først antatt å være sigarettrøyk. Etterhvert ble røyken tykkere og luktet svovel. Passasjerer satt på vindusplass la merket til at motorene avga et uvanlig lys med en stroboskopeffekt.
Om lag 13:42 UTC begynte motor nummer fire å svikte og stoppet kort etter. Flygerne gjennomførte umiddelbart rutinen for nedstenging av motor, stoppet tilførsel av drivstoff og klargjorde de interne brannslukkerne. Knapt et minutt etter, klokken 13:43 UTC stoppet motor nummer to. Sekunder etter stoppet også motor nummer én og tre, noe som fikk flymaskinisten til å utbryte: «Jeg kan ikke tro det – alle fire motorer har sviktet!».
Uten motorkraft har en 747-200 en glidetall på om lag 15:1. Fra sin høyde på 36 000 fot (11 000 m) kunne flyet dermed holde seg i luften i ca. 23 minutter og rekke ca. 91 nautiske mil (169 kilometer). Klokken 13:44 UTC meldte førstestyrmann Roger Greaves en nødsituasjon til den lokale lufttrafikktjenesten idet han rapporterte at alle fire motorene hadde stoppet. Jakarta area control misforsto imidlertid meldingen og trodde at bare motor nummer 4 hadde stoppet. Det var kun etter at et nærliggende fly fra Garuda Indonesia formidlet meldingen at den ble korrekt oppfattet. På tross av at besetningen aktiverte flyets nødpeilesender, klarte ikke flykontrolltjenesten å lokalisere flyet på sine radarskjermer.
På grunn av de høye fjellene på sørkysten av Java var flyet avhengig av å ha en høyde på minst 11 500 fot (3 500 m) for å komme trygt inn over kysten. Besetningen bestemte at dersom flyet ikke klarte å holde høyden når det var nede i 11 980 fot (3 650 m), ville de snu og sette kurs utover for å lande i Det indiske hav. Besetningen begynte rutinene for omstart av motorene, på tross av at flyet var godt over 27 900 fot (8 500 m) som var maksimum høyde for dette og motorene startet heller ikke. På tross av tidspresset ga flyets kaptein, Eric Moody en melding til passasjerene som har blitt klassisk:
Trykket i kabinen falt og oksygenmaskene ble utløst. I førerkabinen fungerte imidlertid ikke førstestyrmann Roger Greves maske og kaptein Moody bestemte seg for å gå ned med en gjennomsynk på 1 800 meter per minutt til en lavere høyde hvor det var nok oksygen i luften utenfor til å puste tilnærmet normalt.
Idet flyet nærmet seg flyplassen ved Jakarta fant besetningen at det var vanskelig å se gjennom vinduene og de måtte gjøre innflyvningen basert på instrumentene, selv om flykontrolltjenesten meldte om god sikt. Besetningen bestemte seg for å bruke instrumentlandingssystemet (ILS), men glidebaneanvisningen fungerte ikke og de kunne derfor bare benytte kursanvisningen mens førstestyrmann overvåket flyplassens avstandsmåler (DME). Han ropte ut hvor høyt de skulle være ved passering av de enkelte DME-punktene langs innflygningen og skapte slik en virtuell glidebane de kunne følge. Det var, ifølge kaptein Moody, «litt som å lete seg frem opp i baken på en grevling». Selv om lysene på rullebanen kunne skimtes gjennom en smal stripe i flyets vinduer, virket det som landingslysene på flyet ikke fungerte. Etter å ha landet fant besetningen ut at det var så dårlig sikt gjennom frontrutene at de ikke kunne takse flyet inn til terminalen, de måtte derfor vente på rullebanen til de ble hentet og trukket inn av en traktor.
Etterspill
Etter landing fant man ut at City of Edinburghs problemer var forårsaket av en sky med vulkansk aske fra et utbrudd fra vulkanen Galunggung. Den tørre askeskyen ble ikke oppdaget av flyets værradar som er konstruert for å oppfange fuktighet i skyer. Den vulkanske askeskyen sandblåste flyets frontvinduer og glassene på landingslysene og fylte motorene. Asken smeltet i forbrenningskammerne i motorene og ble til en seig «sirup» som festet seg på deler av motoren. Etter at motorene hadde stoppet ble de kjølt ned og flyet gled ut av askeskyen. Asken størknet og nok sprakk eller løsnet og ble blåst ut slik til at luft igjen kunne strømme gjennom motorene og en klarte å få dem startet igjen. En var heldig idet én generator sammen med batteriene ombord, hadde nok elektrisk kraft til omstart.
Tre av flyets motorer ble skiftet i Jakarta, frontvinduene ble også byttet og brennstofftankene ble renset for vulkansk aske som hadde trengt inn gjennom overtrykksventiler og forurenset flyets drivstoff. Etter å ha blitt fløyet tilbake til London ble også den siste motoren skiftet ut og et omfattende arbeide ble gjennomført for å få flyet klart for å fortsette i passasjertrafikk. Hendelsen ble også tatt inn i Guinness rekordbok som den lengste glideflukten med et fly ikke konstruert for det og sto der inntil det ble erstattet av hendelsen med Air Transat Flight 236.
Selv om luftrommet rundt vulkanen ble stengt midlertidig etter hendelsen, ble det åpnet noen dager etterpå. Det var først etter et Boeing 747 fra Singapore Airlines nitten dager etter (13. juli) måtte stenge ned tre av sine fire motorer at de indonesiske myndighetene stengte luftfommet permanent og omdirigerte flytrafikken, og det ble etablert en vaktordning for å overvåke askeskyer. Hendelsen med flight 9 var imidlertid ikke den første fra utbruddet, en DC-9 fra Garuda møtte aske fra samme utbrudd den 5. april 1982.
Besetningen på flyet mottok ulike utmerkelser for sin innsats, blant annet Queens Commendations for Valuable Service in the Air. Etter hendelsen dannet besetning og passasjerer Galunggung Gliding Club for å holde kontakt. En av passasjerene, Betty Tootell, skrev en bok om hendelsen, All Four Engines Have Failed. Hun klarte å spore opp 200 av de 247 passasjerene som hadde vært med og endte opp med å gifte seg med en av de andre passasjerene, James Ferguson, som satt en rad foran henne.
British Airways Flight 9 eksisterer fremdeles, men går idag fra London Heathrow til Bangkok og Sydney. Flyet City of Edinburgh, senere omdøpt til City of Elgin, fortsatte å fly for British Airways inntil det ble solgt til European Aviation Air Charter. Flyet ble tatt ut av trafikk i februar 2004 og det 30 år gamle flyet ble hugget opp i juli 2009. Hendelsen har også blitt dekket i en episode av National Geographics TV-dokumentar Flyhavarikommisjonen med tittelen «All Engines Failed».
Tilsvarende hendelser
Etter et vulkanutbrudd på Jan Mayen i 1970 fløy et Lockheed P-3 Orion gjennom en askesky fra vulkanen og piloten beskrev det «[v]ar som å fly gjennom en haglbyge». Flyet ble skadet og både propeller og frontruter måtte skiftes.
En nesten identisk hendelse med BA flight 9, fant sted 15. desember 1989 da et fly fra KLM, en Boeing 747-400 på underveis fra Amsterdam til Anchorage, Alaska, fløy inn i askeskyen fra et utbrudd fra vulkanen Mount Redoubt, noe som førte til at alle fire motorer stoppet. Så fort flyet var ute av askeskyen klarte besetningen å restarte motorene og foreta en sikker landing i Anchorage. I motsetning til City of Edinburgh fikk imidlertid dette flyet omfattende skader.
British Airways Flight 9 – og disse andre hendelsene – var grunnlag for luftfartsmyndighetenes strenge restriksjoner i flytrafikken over det nordlige Europa i siste halvpart av april 2010, se Luftfartsproblemene etter Eyjafjallajökulls vulkanutbrudd 2010.
Metallyticidae
Metallyticidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen knelere. Gruppen omfatter bare én kjent slekt fra Sørøst-Asia.
Utseende
Den enste kjente slekten utmerker seg ved at den er metallisk farget, noe som er unikt for en kneler. De er nokså små og tettbygde knelere. Hodet har tynne, trådformede antenner og store, utstående, runde fasettøyne. Pronotum er mye lengre enn bredt, med en dyp, Y-formet fure som når fra forkanten til bakkanten. Frambeina har lårene sterkt utvidete, flate, nærmest trekantede, nær roten med en lang pigg på undersiden, utenfor denne med tre ganske lange pigger. Forleggen har tett med korte pigger på innersiden og en krum endetorn ytterst. mellom- og bakbeina er slanke. Forvingene er avlangt ovale, hornaktige. Bakvingene er forholdsvis små, det sammenfoldete området ganske smalt. Haletrådene (cerci) er lange og består av ca. 20 ledd. Nymfene kan kjennes på at de i motsetning til de aller fleste andre knelernymfer ikke holder bakkroppen krøllet opp over ryggen. Artene kan skilles på fargen på forbeina og vingene: M. splendidus har metallgrønne forhofter og røykfargede vinger, M. semiaeneus metallgrønne forhofter og glassklare vinger, M. pallipes gulbrune forhofter og gulbrune forlår, M. violaceus gulbrune forhofter og svarte forlår med gul bakkant, M. fallax gulbrune forhofter og helt svarte forlår.
Liv og utvikling
Metallyticidae finnes særlig på barken av trær, der de løper omkring med buken omtrent slepende langs stammen. Bevegelsesmåten deres ligner mer på kakerlakker enn på andre knelere. Mens de aller fleste andre knelere sitter stille og venter på at et bytte skal sette seg i nærheten, godt hjulpet av utmerket kamuflasje, er de fargerike Metallyticus-artene aktive jegere som innhenter byttet sitt og fanger det. De ser ut til å ha spesialisert seg på å jakte på kakerlakker, i fangenskap viser de liten eller ingen interesse for andre slags insekter som bytte.
Utbredelse
Den eneste kjente slekten lever i Sørøst-Asia. Utbredelsen er noe uklar, fordi en stor del av det tilgjengelige museumsmaterialet har tvetydige lokalitetsetiketter, men familien finnes i alle fall vest til det østlige India, muligens også til Pakistan, mot øst til Sulawesi og Mindanao, mot nord til det nordlige Burma.
Liste over bemannede romferder til ISS
Dette er en kronologisk oversikt over bemannede ferder i ISS-programmet fra 1998 og fremover til i dag. Ubemannede romskip er ikke med i listen. ISS Ekspedisjons-medlemmer er merket med halvfet skrift. Tid oppgitt under tilkoblet gjelder romskipet, og ikke alltid mannskapet.
Margrethe Munthes plass (Oslo)
Margrethe Munthes plass ligger der Stensgata tar av fra Thereses gate, i bydel St. Hanshaugen i Oslo.
Plassen fikk navn i 2005 etter Margrethe Munthe, som foruten sin skrivevirksomhet var lærer på Bolteløkka skole, ikke langt unna. Tidligere har parken vært kjent på folkemunne som Hurtigparken.
Ingen adresser er knyttet til plassen.
Ternopil oblast
Ternopil oblast (ukrainsk: Тернопільська область) er et fylke (oblast) i det vestlige Ukraina. Oblasten ligger i det historiske landskapet Galicia. Regionen har 1 107 294 innbyggere og et areal på 13 823 km².
Oblastens administrasjonssentrum er Ternopil. Andre viktige byer er Tsjortkiv, Kremenets, Berezjany, Terebovlja, Zbarazj, Butsjatsj.
Området var fra gammelt av polsk, før det ble med i Østerrike-Ungarn i forbindelse med Polens delinger. I mellomkrigstiden var området igjen polsk, med status som eget voivodskap, før det i forbindelse med andre verdenskrig ble innlemmet i den ukrainske SSR.