cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ridderordenen av den hellige grav i Jerusalem
Ordenen i Norge
I desember 2009 ble det for første gang foretatt investitur av riddere i Norge. Knut Peter Lyche Arstad var første magistral delegat og pater Arne Marco Kirsebom første storprior i Norge. Fra 2013 overtok Helene Lund som magistral delegat for Norge og fra 2014 har biskop Bernt Eidsvig vært storprior.
Journalisten Liv Hegna og forfatteren Knut Ødegård er blant norske medlemmer av ordenen.
Den Hellige Gravs Fortjenstorden
I 1977 ble Den Hellige Gravs Fortjenstorden innstiftet. Denne ordenen tildeles av stormesteren for Den Hellige Gravs Orden og kan gis til både katolikker og ikke-katolikker, som har ytt kirken fortjenester. Fortjenstordenen har tre klasser. Ordenstegnet er et gullkantet rødemaljert krykkekors, men er til forskjell fra ordenstegnet for Den Hellige Gravs Orden uten kors i korsvinklene. Korset er lagt på en tornekrone. Ordenstegnet er opphengt i et hvitt bånd med røde striper.
Tour de France
Tour de France (også kjent som Frankrike rundt) er verdens største sykkelritt. Det kjøres hver sommer i Frankrike i juli. Rittet starter på en lørdag og varer i tre uker. Det arrangeres av Amaury Sport Organisation.
Tour de France ble arrangert første gang i 1903, og er siden den gang blitt arrangert hvert år, bare avbrutt av verdenskrigene. I 2013 ble rittet arrangert for 100. gang.
Sammenlagtlederen i Tour de France bærer til enhver tid den gule ledertrøyen, maillot jaune. Vinneren av rittet mottar 500 000 euro (per 2023) av arrangøren.
De fire som deler på rekorden med 5 sammenlagtseiere er: Jacques Anquetil (Frankrke), Eddy Merckx (Belgia), Bernard Hinault (Frankrike) og Miguel Indurain (Spania). Indurain er den eneste som har vunnet sammenlagt fem år på rad (1991-1995).
I Europa arrangeres det årlig ytterligere to treukers etapperitt på sykkel: Giro d'Italia (Italia rundt) og Vuelta a España (Spania rundt). Alle disse tre rittene betegnes som en Grand Tour.
Historie
Tour de France ble startet som et PR-stunt av Henri Desgrange som ville skape blest rundt avisen L'Auto som han jobbet for. Det første rittet ble gjennomført i 1903 og ble en stor suksess. Opplaget til avisen ble doblet, noe som gikk utover den største konkurrent, Le Velo, som etter hvert ble nedlagt. Det første rittet var på 2 428 kilometer fordelt på seks etapper. Den lengste etappen gikk fra Paris til Lyon og var 467 kilometer, og man måtte derfor også sykle om natta. Rittet ble vunnet av franskmannen Maurice Garin to timer og 49 minutter foran nummer to, Lucien Pothier.
I 1904 begynte skandalene. Syklistene kjørte både bil og tog for å komme seg fram på strekningene uten kontroll og publikum kastet spiker på veien for å ødelegge for sine favoritters rivaler. Franskmannen Maurice Garin vant dette året også, men seieren ble fratatt ham da det ble kjent at han hadde tatt tog på deler av strekningen. Til slutt ble rittets femtemann, Henri Cornet, kåret til vinner etter at de fire foranliggende ble diskvalifisert. Arrangøren så på rittet som ferdig, men allerede året etter var det tilbake.
I dag er Touren organisert av Société du Tour de France, et underselskap av Amaury Sport Organisation (ASO), som er del av mediegruppen som eier sportsavisen L'Équipe.
Beskrivelse
Tour de France er et sykkelritt delt inn i flere etapper, hvor hver etappe blir gjennomført på én dag. De fleste etappene er fellesstart, men det er også vanlig med én eller flere tempoetapper. Det har tidligere vært vanlig med en lagtempo-etappe, men denne typen etapper har blitt sjeldnere de siste årene. Tiden hver rytter bruker på etappene blir registrert og lagt sammen. Rytteren som har raskest tid sammenlagt leder touren og får bære den gule trøya, også kjent som maillot jaune. Den som ved målgang i Paris har den korteste sammenlagttiden er vinneren av Tour de France. Det er mulig å vinne sammenlagt uten å vinne en eneste etappe, som Greg LeMond gjorde i 1990. Å vinne en etappe er sett på som en stor prestasjon, ofte større enn å vinne et endagsritt. Antallet etapper har variert over tid. Touren består i dag av 21 etapper, eventuelt 20 etapper pluss en prolog, og har vanligvis en totallengde på mellom 3000 og 4000 kilometer.
Etappene
Tour de France starter vanligvis den første lørdagen i juli. Tidvis starter Touren startet med en kort individuell tempoetappe kalt prolog.
Deretter fortsetter etappene vekselvis med og mot klokka gjennom Frankrike. De mest avgjørende etappene foregår i Pyreneene og Alpene, der kjente stigninger som Col du Tourmalet, Mont Ventoux, Col du Galibier og L'Alpe d'Huez er gjengangere fra år til år. Etappene før, etter og mellom Alpene og Pyreneene er vekselvis flate eller mer kuperte. De tre ukene rittet varer inneholder vanligvis to hviledager, som noen ganger blir brukt til å frakte rytterne lange avstander mellom etappene. Det har også vært vanlig at rittet avgjøres med en tempoetappe den nest siste dagen.
Før 1975 ble rittet avsluttet i Parc des Princes stadion, vest i Paris, men siden 1975 har Tour de France hatt målgang på Champs-Élysées i Paris. Rittet er i praksis avgjort før den siste etappen. På den siste etappen inn til Paris, inngår rytterne på etappens første halvdel en midlertidig "våpenhvile". Det er da en uskreven regel at det ikke er lov til å angripe før man kommer til Paris, og rytterne bruker anledningen til å feire at de har fullført rittet. Lederen i sammendraget skåler som regel med champagne med lagkameratene og sportsdirektøren, og syklistene poserer for bildet. Når rytterne kommer inn til Paris, opphører våpenhvilen. Da er det tillatt å forsøke å rykke fra feltet, men de fleste gangene blir etappen avgjort i en massesprint på Champs-Elysees. Å vinne denne etappen anses som noe av det mest prestisjefylte en syklist kan gjøre.
De fleste etappene foregår i Frankrike, i 2013 ble Korsika besøkt for første gang da de to første etappene gikk på denne øya. Det er vanlig å ha et par etapper i nærliggende land som Italia, Spania, Sveits, Belgia, Luxembourg, Nederland, det har også vært etapper i Irland og Storbritannia. Det er svært prestisjefylt å ha start eller målgang i byen, og de som ønsker å være arrangørby er villige til å betale store summer for det. I 2022 starter rittet med tre etapper i Danmark.
Beregning av sammenlagtid
I tillegg til tiden rytterne får ved målgang, ble det tidligere delt ut tidsbonuser underveis og ved målgang. Bonussekunder var viktige for å avgjøre Tour de France. På de innlagte spurtene har det vært vanlig å dele ut 6, 4 og 2 bonussekunder til de tre første over streken, samt at de tre beste i mål har fått 10, 6 og 4 sekunder. Fra 2018 ble også såkalte passeringspunkter innført, der de tre første rytterne får henholdsvis 8, 5 og 2 bonussekunder.
For å unngå at sammenlagt-konkurrentene hindres av velt som kan oppstå på slutten av flate etapper der spurtlagene kjører høyt tempo for å hindre noen i å stikke fra, har man innført regler som sier at de som er involvert i krasj på de siste tre kilometerne på flate etapper får samme tid som hovedfeltet i mål.
Tidsgrense
Rytterne blir ekskludert fra resten av rittet hvis de ikke kommer i mål på hver etappe innen en viss frist. Denne henger sammen med hvor mye stigninger det er, og hvor fort etappen går. På en flat etappe som går seint (under 34 km/t), må man være i mål innen vinnertiden + 4 %. Prosenten stiger frem til 12 % hvis hastigheten er 48 km/t. På fjelletapper kan prosenten være helt oppe i 18 %. På tempoetapper er grensen 25 %.
Disse reglene er ikke absolutte, så arrangørene kan velge å la være å ta regelen i bruk hvis det f.eks er et brudd med stort forsprang der hovedfeltet kommer inn etter tidsgrensen.
Tidsgrensen er sjelden et problem på flate etapper. På fjelletapper vil ofte sprintere og andre som har problemer i stigningene samles i en gruppetto, også kalt buss, der de jobber sammen for å komme seg i mål innen tidsfristen.
Trøyer og konkurranser i Tour de France
I Tour de France konkurreres det i tillegg til etappeseire om fire trøyer som representerer fire konkurranser. De fire konkurransene er sammenlagtleder, beste sprinter, beste klatrer og beste rytter under 26 år. Den som leder konkurransen får kjøre i den tilhørende trøya, henholdsvis gul, grønn, polkadott og hvit. Tour de France-trøyene har forrang over de nasjonale mestertrøyene og verdensmestertrøya.
Trøyene rangeres i et hierarki, der den gule trøyen er mest prestisjefylt. Deretter følger den grønne trøya, polkadott-trøya og den hvite ungdomstrøya. Dersom en rytter leder flere konkurranser, bærer han den mest prestisjefylte trøya, og de(n) som er nummer to i de(n) andre konkurransen(e) bærer de(n) andre. De som gir seg underveis, strykes fra alle konkurransene, og man må derfor fullføre rittet for å vinne konkurransene.
Det deles ut pengepremier som vanligvis deles mellom rytterne på laget (per 2016).
Etappeseire
For de fleste ryttere vil det å vinne en etappe i Tour de France fremstå som et av karrierens aller største øyeblikk. Eddy Merckx og Mark Cavendish har flest etappeseiere gjennom rittets historie, med 34 hver.
25px Sammenlagt - gul trøye
Det er den gule trøya som er hovedkonkurransen i Tour de France. Det er et mål å vinne den til slutt, samtidig som den som til enhver tid leder sammenlagt, får kjøre i den. Derfor vil også ryttere som er sjanseløse i sammendraget ha mulighet til å kjøre i den tidlig i rittet, slik Thor Hushovd gjorde i 2011. Hushovd bar den også i 2004 og 2006. Det er Eddy Merckx som har hatt trøya oftest, med 96 dager i gult.
25px Spurtpoeng - grønn trøye
Konkurransen om den grønne trøya avgjøres ved at man samler poeng på innlagte spurter og ved målgang. Poenggivningen varierer etter hvor krevende etappen er. Det er vanligvis spurterne som vinner denne trøya. Peter Sagan har vunnet syv ganger. Norske Thor Hushovd har vunnet den grønne trøya to ganger.
25px Klatrepoeng - rødprikket klatretrøye
Konkurransen om klatretrøya avgjøres ved at man samler poeng på de kategoriserte stigningene underveis i løpet. Richard Virenque har vunnet hele sju ganger.
Ofte vil ryttere gå i brudd (stikke av fra hovedfeltet) for å sikre seg poeng i konkurransen. Dette er gjerne gode klatrere som av ulike årsaker ikke har mulighet til å hevde seg i sammendraget. Klatretrøya har likevel hatt en tendens til å bli vunnet av rytteren som vinner sammendraget, på grunn av måten løpet er lagt opp på. Sammenlagtfavorittene kjemper gjerne om seieren på etapper som avslutter i en stigning, og på disse etappene er det gjerne mange poeng å hente.
25px Beste rytter under 25 år - hvit trøye/ungdomstrøye
Den hvite trøya (ungdomstrøya) går til den av de yngste rytterne som gjør den best sammenlagt. I denne konkurransen deltar kun de rytterne som ikke har fylt 26 år 1. januar det året rittet går. Konkurransen ble innført i 1975, men var uten trøye i perioden 1989–1999.
25px Mest offensive rytter
På hver etappe kårer en jury den mest offensive rytteren. Det er vanligvis en rytter som har vært lenge i brudd, eller på annen måte har utmerket seg og økt underholdningsverdien i rittet. Vedkommende kjører med rødt startnummer på neste etappe. Når rittet er over deles det ut en super-combativity-pris til Tourens mest offensive rytter totalt.
25px Lagkonkurransen
Lagkonkurransen avgjøres av lagets tre første ryttere i mål. For hver etappe legges tidene til lagets tre beste ryttere på hver etappe sammen. Laget med best tid sammenlagt, leder konkurransen. Det ledende laget har siden 2006 kjørt med gule startnummer. I 2012-utgaven ble det også innført gule hjelmer for det ledende laget.
25px Rød trøye og 25px kombinasjonstrøye (utgått)
Frem til 1989 var det også to andre trøyer. Den røde trøya ble avgjort av poeng samlet på de innlagte mellomspurtene. Konkurransen ble innført i 1971, men trøya kom først i 1984. Kombinasjonstrøya gikk til den som hadde best plassering i konkurransen om gul, grønn og klatretrøya tilsammen. Konkurransen eksisterte i perioden 1968–74, 1980–82 og 1985–89, trøya var hvit i den første perioden.
Deltakere
Antall lag og ryttere pr. lag har variert opp gjennom historien. De siste årene har det vært 198 ryttere fordelt på 22 lag til start. I dag består Touren av sykkellag med store sponsorer bak seg, men det begynte som et ritt mellom individuelle ryttere, og har i perioder også bestått av nasjons- og regionlag. I 2018 er reglene endret og det er 8 ryttere per lag i motsetning til tidligere 9 ryttere.
Arrangøren av Tour de France (ASO) velger hvilke lag som skal inviteres. Etter at ProTouren ble innført i 2005 har alle ProTour-lagene (senere ProTeams) hatt rett og plikt til å stille. ASO valgte likevel å ikke invitere ProTour-lagene Unibet.com i 2007 og Astana i 2008. I tillegg er det vanlig å invitere 2–3 profesjonelle kontinentallag.
Rytterne stiller med ulike ambisjoner og oppgaver. Noen har som mål å konkurrere om sammenlagtseieren, spurterne har mål om å vinne massespurter og grønn trøye, andre er med som hjelperyttere og har i oppgave å passe på lagets sammenlagtkandidat eller bidra til å hente inn brudd og organisere opptrekk slik at lagets spurter(e) kan vinne, og på en god dag kan de selv gå i brudd og kanskje være med å kjempe om en etappeseier. Fjorårets vinner har startnummer 1, og lagkapteinene har vanligvis nr. X1. Deretter er de resterende åtte rytterne nummerert i stigende orden alfabetisk.
Flest deltakelser (etter 1947)
Sylvain Chavanel fra Frankrike stilte i 2018 til start i Tour de France for 18. gang, noe som var rekord. Han fullførte alle utenom to utgaver. Han er også den som har deltatt i flest etapper, med 368. Estlenderen Jaan Kirsipuu har deltatt 12 ganger, men aldri fullført.
Norske deltagere
Edvald Boasson Hagen er den nordmannen som har deltatt flest ganger med tretten deltagelser, deretter følger Thor Hushovd med elleve deltagelser. Thor Hushovd har flest etappeseire (10), mens Jostein Wilmann står for den beste sammenlagtplasseringen med en 14.-plass.
Lanterne rouge
Lanterne rouge («rød lykt») kalles den rytteren som ligger sist i sammendraget. Wim Vansevenant har «vunnet» den konkurransen flest ganger (2006, 2007 og 2008).
Karavanen
Et viktig innslag for publikum langs løypa er reklamekaravanen. Den har vært med siden 1930. Dette er en rekke med biler som kjører gjennom løypa noen timer før rytterne kommer. En viktig del er utdeling av diverse smågaver og annet reklamemateriell.
Sykkelhjelm
De første 100 årene av rittets historie ble det ikke brukt sykkelhjelm. I 2003 ble det innført obligatorisk hjelmbruk, men på egen risiko kunne syklistene ta av seg hjelmen på den siste stigningen til målgang hvis stigningen var minst fem kilometer. Fra 2005 ble dette unntaket fjernet, og man kan få bot for å kjøre uten hjelm.
Dødsfall
Opp gjennom historien har fire ryttere mistet livet under rittet:
Hsu Wei-ling
Hsu Wei-ling (født 20. oktober 1994) er en taiwansk golfspiller.
Hun representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 15.
Algerie under Vinter-OL 2006
Algerie under Vinter-OL 2006. To sportsutøvere, en mann og en kvinne fra Algerie deltok i alpint og langrenn under Vinter-OL 2006 i Torino i Italia. Algerie, som deltok for andre gang i et vinter-OL, vant ingen medaljer. Beste plassering var en 40.-plass i damenes utfor.
Arinsal
Arinsal er en landsby i kommunen La Massana i Andorra. Folketallet lå i 2018 på 1,694. Arinsal ligger på 1,467 meters høyde i nærheten av Comapedrosa, Andorras høyeste fjell, ved elven Riu d'Arinsal, en bielv til de Valira del Nord. Stedet er utbygd med anlegg for vintersport.
Pierre-Auguste Renoir
Pierre-Auguste Renoir (født 25. februar 1841 i Limoges i Frankrike, død 3. desember 1919 i Cagnes) var en fransk maler og skulptør. Filmskaperen Jean Renoir var hans sønn.
Bakgrunn
Pierre-Auguste Renoir kom fra en familie av arbeiderklassen. Faren var skredder, og moren tilskjærer. Da Pierre-Auguste var tre år gammel (1845) flyttet familien til Paris og fant seg et bosted nær Louvre, som den gang ennå ikke var blitt museum, men huset både kontorer og boliger.
Som 13-åring begynte han i lære som porselensmaler. Allerede som 15-åring behersket han dette så godt at han ble tiltrodd ansvaret for utførelsen av svært krevende maleoppdrag som bare var egnet for de svært erfarne. Han ble lønnet godt, og kunne til og med bidra til foreldrenes livsopphold.
På denne tid slo imidlertid mekanisk fargetrykk av porselen inn, og avdelingen måtte stenge da han var 17 år gammel.
Renoir måtte dermed tjene til livets opphold med dekorasjonsmaling av markiser og annet, som kolorering av våpenskjold.
Maler
Renoir regnes blant de fremste impresjonistene. Han er kjent for sine motiver med unge kvinner, barn, blomster og landskaper. Blant hans mest kjente verk er Moulin de la Galette, Teaterlosjen og La Grenoullière. Han startet karrieren som porselensmaler. 1862–64 gikk han på École des Beaux-Arts. På denne tiden traff han Camille Pissarro, Alfred Sisley og senere Claude Monet, og malte sammen med de to siste ved La Grenouillere og i Argenteuil. 1867–69 malte han ofte sammen med Monet i Paris, og hans første impresjonistiske landskaper er fra denne tiden. Etter krigen 1870–71 ble hans interesse for Eugène Delacroix vakt. Hans søken etter fargens frigjøring sammen med Monet og hans interesse for Édouard Manets samtidsskildring fikk uttrykk i flere bilder, f.eks. i Losjen (1874), som direkte vitner om Manets innflytelse. Andre sentrale verker fra denne perioden er Le Moulin de la Galette (1876) og Roernes frokost (1881).
Han ble rammet av leddgikt og oppholdt seg mye i Sør-Frankrike; i 1903 bosatte han seg i Cagnes-sur-Mer på Rivieraen. Hans kunst gikk inn i en ny fase, koloritten ble lysere, konturen mer oppløst, motivene enda mer solfylt enn tidligere. Barna og hushjelpen Gabrielle tjente særlig som modeller i denne perioden.
Etter hvert ble sykdommen verre, og etter 1912 kunne han ikke lenger bruke føtter og hender, men fortsatte å male med penselen bundet til armen. Fra 1907 arbeidet Renoir også med skulptur og keramikk; med italieneren Guino som utførende modellør skapte han 1916 fra sin rullestol skulpturen Den seirende Afrodite og relieffet Paris' dom (begge i Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet, Oslo).
Aftermath Entertainment
Aftermath Entertainment er et amerikansk plateselskap grunnlagt av hiphop produsent og rapper, Dr. Dre. Selskapet opererer som et datterselskap av og distribueres gjennom Universal Music Group og Interscope Records. De huser artister som Dr. Dre, Eminem, Kendrick Lamar, Anderson Paak, Jon Connor og Justus og har tidligere huset som 50 Cent, Busta Rhymes, The Game, Raekwon, Eve, Rakim og mange andre. Platemerkets utgivelser har gjennom årene tjent dem RIAA-sertifisering av platina eller høyere på 19 av sine 28 album utgivelser.
Greenphone
Greenphone var en mobiltelefon (smartphone) som det norske programvareselskapet Qt Software utviklet for bruk av Qtopia Phone Edition, et operativsystem basert på nesten bare åpen programvare. ved bruk av Qtopia 4.3 vil den kunne brukes helt uten proprietær programvare.
Eksterne lenker
GreenPhone
Damallsvenskan 2002
Damallsvenskan 2002 er den femtende sesongen av Damallsvenskan. Serien ble spilt mellom 20. april og 26. oktober 2002. Det var den første gangen bare to lag rykket ned siden 1994-sesongen. Umeå scoret over 100 mål med tilsammen 104 mål. De ble det første laget i ligaen til å få til dette. De gjentok bedriften i 2004, men da endte de på andreplass.
Umeå IK vant serien med tre poeng på Malmö FF. Kopparbergs/Landvetter IF kom på tredjeplass. Før sesongen rykket IF Trion, Alviks IK og BK Kenty opp. De to sistnevnte rykket også ned etter sesongslutt. Dette var også siste sesong Djurgårdens IF og Älvsjö stilte med hvert sitt lag.
Vinner er markert i grønt og nedrykkslag i rosa. (N) markerer lag som rykket opp før sesongen, og (M) markerer forrige sesongs seriemester.
Svarthuken
Svarthuken er en den sydligste klippen av Svarthukfjellet på Edgeøya på Svalbard. Denne delen av øyen består av sorte skiferbergarter som ga fjellet og klippen dets tidligere navn «Negerpynten». Fjellklippen stuper bratt ned i havet fra 260 moh.
Utspringet fikk på grunn av fargen på berget navnet Negro Point av engelske sjømenn på 1600-tallet. I 2023 har det blitt besluttet å endre navnet til Svarthuken etter klage fra Antirasistisk Front.
Kim Hyo-joo
Kim Hyo-joo (født 14. juli 1995) er en sørkoreansk golfspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 15.
Coffee Prince
Coffee Prince (hangul koreansk: 커피프린스 1호점; romanisert koreansk: Keopipeurinseu 1 Hojeom) er en sørkoreansk TV-serie produsert og sendt av MBC i 2007.
FC Bălți
Football Club Bălți er en moldovsk fotballklubb fra Bălți. Klubben spiller i landets øverste divisjon, Divizia Naţională.
Priskos
Priskos (gresk Πρίσκος, latin Priscus), fra Panion i Trakia, var en gresk og østromersk diplomat, historiker, sofist og retoriker på 400-tallet e.Kr. Priskos var forfatter av et historisk verk om Østromerriket hvor kun fragmenter av dette eksisterer den dag i dag. Hans beskrivelsen av huneren Attila og hans hoff samt beretningen om mottagelsen av den romerske ambassadør er et verdifullt stykke moderne historie. Priskos' verker var for sin tid usedvanlig upartiske og objektive.
Biografi
Priskos ble født i Panion i Trakia en gang mellom 410 og 420 e.Kr. I 448/449 fulgte han Maximinus, lederen av det bysantinske sendebudet som representerte keiser Theodosius II (styrte 408–450), til hoffet til huneren Attila. Mens han var der møtte han en gresk handelsmann, kledd på «skytisk» (eller hunisk) vis og som hadde blitt tatt til fange åtte år tidligere (ca. 441-442) da byen Viminacium (lokalisert ved Donau øst for dagens Beograd) ble herjet av hunerne: Handelsmannen forklarte til Priskos at etter at Viminacium ble herjet ble han tatt og gjort til slave av Onegesius, en hunisk adelsmann, men gitt sin frihet og valgte da å bli værende hos hunerne. Priskos kom til sist i en diskusjon med grekeren om livskvaliteten og rettferdigheten i henholdsvis Det bysantinske rike og de barbariske kongedømmer.
Etter en tid i Roma reiste Priskos til Alexandria og til provinsen Thebais i Egypt. Hans siste opptreden i øst, ca. 456, var tilknyttet staben til Euphemios som magister officiorum, kontorsjef, av keiser Markians (styrte 450–457). Han døde en gang etter 472.
Østromerrikets historie
Priskos var forfatter av et historieverk i åtte bind, skrevet på gresk kalt Bysants' historie (gresk: Βυζαντινή Ιστορία), skjønt det var neppe den opprinnelige tittelen. Verket, som har gått tapt, bortsett fra fragmenter, dekket antagelig perioden fra Attila ble konge og fram til Zenon ble keiser i Østromerriket (styrte 474-475), eller fra 433 og fram til 474. Priskos's verk hadde stor innflytelse i Det bysantinske riket. Det ble benyttet i Excerpta de Legationibus til keiser Konstantin VII Porphyrogennetos (styrte 913–959), foruten også av forfattere som Euagrios Scholastikos, Cassiodorus, Jordanes, og forfatterne av det leksikalske verket Suda. Priskos' skrivestil var likefram og hans verk er betraktet som en pålitelig redegjørelse av Attila, dennes hoff og mottagelsen av den romerske ambassadøren.
Gjenværende tekster
De gjenværende tekstene til Priskos er i dag utgitt i tre samlinger:
XL (radioprogram)
XL er et norsk humorprogram som opprinnelig gikk på NRK Radio fra 1993 til 1999, og som startet opp igjen i 2021.
I 2021 returnerte programmet til NRK P1, først med åtte sendinger under navnet XL 21 lørdager i løpet av sommeren og deretter faste sendinger hver fredag fra september. Den nye utgaven av programmet ble ledet av Thorsen med Berit Boman og produsent Jon Toset som faste medvirkende.
I 1998 ble programmet ble en TV-versjon av programmet laget under navnet XLTV som gikk parallelt med radioprogrammet fram til det ble lagt ned juli 1999.
Historikk
Den opprinnelige utgaven av programmet hadde mange medarbeidere, blant andre Kristopher Schau, Atle Antonsen, Johan Golden, Janne Rønningen, Øystein Karlsen, Gunhild Dahlberg, Hasse Lindmo, Jon Toset, Hans Bauge, Are Sende Osen, Erling Fossen og Espen Lohne. Medarbeiderne kom i de fleste tilfeller kun innom studio og hadde faste spalter under programmet. Det samme gjorde produsentene av sendingene.
Både produsentene Paul Arvid Jørgensen, Hasse Lindmo og Jon Toset ble introdusert for lytterne ved at de ble kalt inn i studio gjennom døra til kontrollrommet av Espen Thoresen.
Noen av XLs faste spalter i på slutten av 1990-tallet:
Kristopher Schau:
Johan Golden:
Andrew Project
Andrew Project var et distribuert datamiljø som ble utviklet ved Carnegie Mellon University fra 1982 og fremover. Prosjektet var svært ambisiøst for sin tid og resulterte i en dataarkitektur av hittil uovergått størrelse som ble alment tilgjengelig. Et av resultatene av prosjektet var det distribuerte filsystemet Andrew File System.
XL (radioprogram)
Historikk
Espen Thoresen:
Fredrikstad Cup
Fredrikstad Cup er en skandinavisk håndballturnering for barn, ungdom, og voksne, både gutter og jenter som avholdes i Fredrikstad. Den har blitt avholdt årlig siden 1982.
Fredrikstad Cup arrangeres hvert år i Pinsen, og er Norges største håndballcup. I 2012 deltok 520 lag, etter en historisk påmeldingsrekord på 600 lag fra 150 klubber. Totalt ble det avholdt ca. 1600 kamper i løpet av 3 dager. 2013 slo denne rekorden, da var 783 lag påmeldt.
Østsiden IL Fredrikstad er hovedarrangør, men arrangementet gjennomføres av 23 forskjellige organisasjoner i Fredrikstad.
Totalt bidrar 1100 frivillige rundt 13000 timer i løpet av året.
Underholdning
Fredrikstad Cup har fokus på det sosiale utenom håndballbanen. Hvert år kommer kjente artister til Fredrikstad for å underholde 7000 deltagere, og noen av de som tidligere har underholdt er blant annet: Karpe Diem, Erik&Kriss, Cir.Cuz, Katastrofe, JokR, Robin&Bugge, Kesera, WigWam og MadCon.
Viggo Ullmann
Johan Christian Viggo Ullmann (født 21. desember 1848 i Kristiania, død 30. august 1910 i Vestre Aker) var en norsk pedagog og politiker (Venstre).
Familie
Han var sønn av forfatterinnen Vilhelmine Ullmann og bror av kvinnesakskvinnen Ragna Nielsen. Han var far til barna Halfdan, Vilhelm, Signe og Ragnar, og oldefar til Liv Ullmann.
Pedagogisk karriere
Han oppnådde filologisk embedseksamen (cand.phil) i 1875, hvorpå han arbeidet som lærer ved folkehøgskolene i Nedenes (Skjulestad, Østre Moland og Landvik), Bratsberg, Drangedal, Gjerpen, Vinje. Den frisinnede folkehøgskolen i Seljord (Seljord Folkehøgskule) var hans verk (1880), der han blant annet arbeidet for en mer yrkesfaglig innretting av opplæringen. I denne tidlige perioden var han også formann i forlaget Det Norske Samlaget, samt redaktør for avisen Varden. Hans pedagogikk var preget av Grundtvigs idealer der teologi og læring oppfattes som en frivillig akt, der obligatorisk eksaminering er byttet ut med frivillig egenevaluering av læringsgrad. Han gjorde seg også til talsmann for ideene fra Henry George.
Politisk karriere
Han var leder av partiet Venstre (1893-1894 og 1898-1900), stortingsrepresentant for Bratsberg i perioden 1885-1900, Venstres parlamentariske leder 1893–1894 og stortingspresident 1892-94, 1897 og 1898-1900. Videre hjalp han Kvindestemmeretsforeningen (ledet av hans søster, Ragna Nielsen) med utformingen av forslag til grunnlovsendring, noe som brakte ham i konflikt med enkelte religiøse samfunn.
I 1884 var han medstifter av Norsk Kvinnesaksforening. Sammen med Wollert Konow var han sentral i Norges Fredslag, grunnlagt 1885, og stod senere for etableringen av Stortingets Fredsforening (1890), samt Fredsbrevet til Kongen (1890). Han var første varamedlem i Den norske Nobelkomite fra 7. august 1897 til 5. juni 1900. Fra 1902 til sin død var han amtmann i Bratsberg amt.
Litteratur
Ullman foresto også en del bokutgivelser, Plutarks levnetsbeskrivelser, 2 bind 1876-1877, oversettelse; Ammianus Marcellinus’s 25 aar av Roms historie i 3 bind 1877-1881, oversettelse; og Haandbok i verdenshistorien i 4 bind, 1899-1905. Ellers kan nevnes at Viggo Ullmann i sine gutteår, var modell for Viggo Viking i Jørgen Moes barnebok «I Brønden og i Tjærnet» (1855).
Andre med samme navn
Han var oldefar til Liv Ullmann, hvis far var ingeniør og også hadde navnet Viggo Ullmann. Norges første sosiallege var hans barnebarn, og hadde også navnet Viggo Ullmann (Lillehammer, 1920-).
Sportsklubben Brann i 1946
Sportsklubben Brann i 1946 inneholder samtlige spillere og kamper som Sportsklubben Brann spilte i fotballsesongen 1946.
Charlotte Kase Evensen
Charlotte Kase Evensen (født 9. oktober 1969), gift Ventura, er en norsk tidligere fekter.
Hun vant ett NM-gull og ett NM-sølv i kårde i 1986 og 1987. Hun vant kongepokalen i 1986.
Spesialisten
Spesialisten (originaltittel: The Specialist) er en amerikansk-peruansk actionthriller fra 1994 regissert av Luis Llosa. Filmen handler om en tidligere bombespesialist for CIA som nå bruker sine ferdigheter som leiemorder. Hans ferskeste oppdrag er å drepe Miamis største narkobaron. Oppdraget har han fått fra en kvinne med sterkt hevnmotiv. Hovedrollene spilles av Sylvester Stallone og Sharon Stone, mens sentrale biroller spilles av Rod Steiger, Eric Roberts og James Woods.
Spesialisten ble dårlig mottatt av anmelderne, men ble en forholdsvis stor publikumssuksess.
Filmmusikken inkluderer blant annet Gloria Estefans versjon av "Turn the Beat Around". Sangen ble en populær dansehit det året filmen kom.
ISO 3166-2:SK
ISO 3166-2:SY er Slovakias del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Spesialisten
Handling
Ray Quick er en tidligere bombespesialist for CIA som nå bruker sine ferdigheter som leiemorder. Han ferskeste oppdrag er å hjelpe den hevnlystne kvinnen May Munro. Målet hennes er å få drept Miamis narkobaron Joe Leon, mannen som drepte hennes familie da hun var liten. Han bryter sitt løfte om å aldri møte en klient ansikt til ansikt. Etterhvert oppdager han at det er noe som ikke stemmer og han opplever å ha havnet i en felle. Det viser seg blant annet at seg at en mann ved navn Ned, som var Rays halv-psykopatiske kollega fra tiden i CIA, nå arbeider for gangsterens sønn. Det blir en uunngåelig konfrontasjon mellom nåtid og fortid.
ISO 3166-2:SK
For Slovakia er det definert koder for åtte regioner.
Spesialisten
Anmeldernes mening
Spesialisten ble forholdsvis dårlige mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den bare har fått 7 % på Rotten Tomatoes, men allikevel såpass som 2,5 av 4 filmruller på Film Max. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 2 av 4 stjerner.
ISO 3166-2:SK
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er SK, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Slovakia. Andre del er to bokstaver.
Spesialisten
Anmeldernes mening
VG gav den terningkast fire, Aftenposten tre og Dagbladet to.
Økonomi og popularitet
Til tross for negative anmeldere ble den en moderat kommersiell suksess. Den spilte inn drøyt $170 millioner på verdensbasis, hvorav $57 millioner i USA alene.
Produksjonskostnadene var på ca $45 millioner.
Priser
Den ble tildelt to Razzie Awards - for verste kvinnelige hovedrolle (Stone) og verste filmpar (Stone og Stallone). Den ble ytterligere nominert til tre (verste film, verste mannlige hovedrolle og verste birolle).
Liu Gang
Liu Gang (kinesisk: 刘刚, pinyin: Liú Gāng, født 30. januar 1961 i Liaoyuan, Jilin i Kina) er en kinesisk matematiker, fysiker og dataforsker. Han var blant lederne under studentdemonstrasjonene på Den himmelske freds plass i Beijing i 1989. Liu jobber nå som en finansanalytiker på Wall Street. Han har også skrevet flere artikler om matematiske emner.
Hooman Sharifi
Sharifi har siden samme år produsert moderne danseoppsetninger og hatt turnéer omkring i Europa og jorden.
Liu Gang
Biografi
Liu studerte ved Kinas universitet for vitenskap og teknologi og Pekinguniversitetet. Etter at demonstrasjonene var blitt slått ned av myndighetene ble Liu Gang arrestert og dømt til seks års fengsel. I 1996 kom han til USA og studerte informatikk ved Columbia University. Han studerte også økonomi ved New York University og arbeider i Citibank og Morgan Stanley. Han har tidligere arbeidet som forsker ved Bell Labs og publisert flere artikler om lineær programmering, samt økonomi.
Hooman Sharifi
Han er født i Teheran, Iran, hvor han vokste opp sammen med en far som var toller, en mor som var syerske samt tre eldre søsken. I 1988, som fjortenåring, kom han til Norge.
Han er bosatt i Oslo.
Lasteflyging
Lasteflyging er begrepet som brukes når et luftfartøy flyr med last, og frakter materialer eller annen type last.
Lasteflyging med helikopter er en type lasteflyging, og er meget effektivt og miljøvennlig ved transport til/fra vanskelig tilgjengelig steder.
Kings of Rock – B-Sides and Rarities 1994–2005
Kings of Rock – B-Sides and Rarities 1994–2005 er et samlealbum med Gluecifer. Albumet ble utgitt i 2008.
Vafler og kaffe
«Vafler og kaffe» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde, og utgitt 4. april 2005 på Sundes musikkalbum Sånn er'e bare.
Teksten til «Vafler og kaffe» fulgte med i CD-heftet til Sånn er'e bare. Den handler om behovet for vafler og kaffe på idrettsarrangementer hvor ens barn er deltagere. Den handler også om hvor avhengig idrettsforeninger er av penger som tjenes inn fra salg av vafler og kaffe; penger som det ikke blir betalt skatt av.
Både tekst og noter ble publisert i noteboka Sånn er'e bare i 2006.
RKC Waalwijk
RKC Waalwijk er en nederlandsk fotballklubb grunnlagt i 1940. RKC står for Rooms Katholieke Combinatie (nederlandsk: Romersk-katolsk kombinasjon). De spiller kampene sine på Mandemakers Stadion som ligger i Waalwijk.
Spillerstall
Oppdatert 16. april 2023.
Krista Kosonen
Krista Erika Kosonen (født 28. mai 1983 i Esbo i Finland ) er en finsk skuespiller. Hun har medvirket i en rekke TV-serier og filmer, blant andre Jade Warrior (2006), Ulvens år (2007) og Utrenskning (2012), samt serier som Suojelijat (2007) og Uutishuone (2009). I 2019 spiller hun en av hovedrollene i den norske HBO-serien Beforeigners (arbeidstittel: Fremvandrerne). For rollen ble hun nominert til den norske Seriekritikerprisen 2020 i klassen beste skuespiller i norsk serie og til Gullruten 2022 i klassen beste skuespiller.
I 2009 ble Kosonen uteksaminert i scenekunst fra Teaterhögskolan i Helsingfors. Hun vant Jussi-prisen i 2016 for beste kvinnelige hovedrolle i filmen Kätilö, basert på Katja Kettus roman.
Africa (romersk provins)
Africa var navnet på en provins i Romerriket i keisertiden som omfattet deler av det nåværende Tunisia og Libya.
Navnet
Den romerske provinsen ga navn til kontinentet Afrika. Araberne ga senere navnet Ifriqiya til det stort sett samme området, en gjengivelse av Africa. Det siste navnet kom inn i det vestlige vokabular via romerne, som brukte navnet Afrika terra, «landet til afri» (flertall av afer), som beskrivelse av de nordlige delene av kontinentet. Hovedsetet i provinsen var Karthago i dagens Tunisia. Afriene var en stamme, trolig berbere som holdt til i området rundt Karthago. Opprinnelsen til ordet afer kan trolig kobles til det fønikiske afar (støv), som også finnes i de fleste andre semittiske språk.
Vestre Aker kirkegård
Gravlunden har et areal på 30 dekar og har blitt utvidet flere ganger; i 1963, 1966–1967 og 1998.
Africa (romersk provins)
Historie
Provinsen var området for oldtidsbyen Kartago foruten andre store byer i området som Hadrumetum (dagens Sousse i Tunisia), og hovedstaden i den romerske provinsen Byzacena, Hippo Regius (dagens Annaba i Algerie). Provinsen Africa ble etablert i år 146 f.Kr. etter Den tredje punerkrigen gjennom overtagelse av det tidligere kartagiske området som ikke var blitt konfiskert etter tidligere kartagiske nederlag for romerne. Roma etablerte sin første afrikanske koloni, Africa Proconsularis eller Africa Vetus (Gamle Africa), i de mest fruktbare delene av det som tidligere var kartagisk territorium. Provinsen ble styrt av en prokonsul, og Utica ble etablert som den administrative hovedstaden, rundt 33 kilometer nordøst for dagens Tunis. De øvrige områdene ble overlatt til den numiske vasallkongen Masinissa som hadde støttet romerne i punerkrigens siste fase.
Vestre Aker kirkegård
Blant kjente personer gravlagt på kirkegården finner man blant andre Halfdan Egedius, Bernhard Getz, Jørgen Moe og Absalon Taranger og Moltke Moe.
Africa (romersk provins)
Historie
På denne tiden var den romerske politikken i Africa kun å forhindre at en ny stormakt vokste fram på motsatt side av Sicilia. I år 118 f.Kr. forsøkte den numiske prinsen Jugurtha å forene de mindre kongedømmene i området under sitt eget styre, men ved hans død ble det meste av hans rike lagt under kontroll av den mauretaninske vasallkongen Bocchus (eller Bokkus) og den endelige romaniseringen av Africa ble rotfestet. I borgerkrigen mellom Julius Cæsar og Pompeius kom Nord-Afrika for en kort tid igjen i romernes søkelys igjen.
Flere politiske og provinsielle reformer ble iverksatt av keiser Augustus og senere av Caligula, men Claudius avsluttet de territoriale inndelingene i offisielle romerske provinser. Africa var en senatorisk provins. Etter Diokletians administrative reformer ble det splittet opp i Africa Zeugitana (som beholdt navnet Africa Proconsularis ettersom det ble styrt av en prokonsul) i nord og Africa Byzacena i sør. Regionen forble en del av Romerriket inntil den store germanske folkevandringen på 400-tallet. Vandalene krysset over til Nord-Afrika fra Spania i år 429 og hadde erobret hele området i løpet av år 439 og grunnlagt sitt eget kongedømme, som inkluderte Sicilia, Korsika, Sardinia og øygruppen Balearene utenfor Spania. Vandalene kontrollerte landet som en krigerelite, tvangsfullbyrdet en politikk med streng atskillelse og undertrykkelse av den lokale romersk-afrikanske befolkningen, samt forfølgelse av den katolske troen til fordel for en annen kristen tro, arianismen. Mot slutten av 400-tallet ble den vandalske staten svekket og mistet det meste av innlandsområdene til mauriene og andre ørkenstammer.
I år 533 benyttet keiser Justinian seg av en dynastisk strid hos vandalene som påskudd for sende den store generalen Belisarius med en stor hær for å gjenerobre Africa. I et kortvarig felttog beseiret han vandalene, marsjerte i triumf inn i Kartago og gjenetablerte romersk styre over provinsen. Den restituerte romerske administrasjonen slo effektivt tilbake alle angrep fra ørkenstammene og ved hjelp av et omfattende nettverk av festninger ble også innlandet på nytt underlagt og kontrollert av romerne.
De nordafrikanske provinsene, sammen med de romerske områdene i Spania, ble gruppert inn under Det afrikanske eksarkatet av keiser Maurikios. Eksarkatet hadde framgang og herfra ble den tyranniske keiseren Fokas kastet av Herakleios i 610. Områdets styrke og stabilitet på begynnelsen av 600-tallet kan bli forstått ut fra det faktum at Herakleios i en tid vurderte å flytte imperiets hovedstad fra Konstantinopel til Kartago. Etter 640 ble området stadig truet av muslimsk erobring, men til tross for tidvis tilbakegang klarte eksarkatet å slå tilbake trusselen. I 698 kom imidlertid en muslimsk hær fra Egypt. Den herjet Kartago og erobret eksarkatet. Dermed ble den økonomiske veksten bremset opp, og det romerske og kristne styret i Nord-Afrika gikk til grunne.
Økonomi
Velstanden til de fleste byene var avhengig av jordbruk. Nord-Afrika ble kalt for «Romerrikets kornkammer», og i henhold til en beregning ble det produsert en million tonn korn hvert år. En fjerdedel ble eksportert. I tillegg til korn ble det produsert bønner, fiken, druer og andre frukter. I løpet av det andre århundret ble olivenolje en rivaliserende eksportartikkel til korn. I tillegg til handel med slaver ble det fanget ville, eksotiske dyr for eksport. Annen eksport besto av tekstiler, marmor, vin, tømmer, levende dyr, keramikk og ull.
Matilda Castren
Hun representerte Finland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 18.
Omans sentralbank
Sentralbanken ble etablert i 1974, og har hovedsete i hovedstaden i Ruwi i hovedstaden Muskat.
Ernő Rubik
Ernő Rubik (født 13. juli 1944 i Budapest) er en ungarsk oppfinner, skulptør og professor i arkitektur. Han er mest kjent for å ha oppfunnet det mekaniske puslespillet Rubiks kube i 1974.
Omans sentralbank
Historie
Oman var fra 1891 et de facto britisk protektorat. Sultan Said bin Taimur ble avsatt i 1970, og landet gjennomgikk enn modernisering. De brukte oljeinntekter til å investere i et bredere næringsgrunnlag, og åpnet økonomien for utenlandske investeringer.
Ernő Rubik
Biografi
Rubiks far var flyingeniør under andre verdenskrig og hans mor var en poet. Han fullførte i 1967 studier ved universitetet i Budapest som arkitektonisk ingeniør. Fra 1971–1975 fikk han jobb som arkitekt, men han gikk tilbake til Moholy-Nagy universitetet for kunst og design og ble senere professor. Han giftet seg i 1977 og fikk en datter i 1978 som heter Anne Rubik.
Omans sentralbank
Historie
Fram til 1970 hadde landet ingen sentralbankfunksjon for å utstede valuta eller føre tilsyn med finansnæringen. Oman etablerte Muscat Currency Authority i 1970, og innførte egen valuta samme år, rial saidi. I 1972 endret landet navn fra Sultanate of Muscat and Oman til Sultanate of Oman, og de innførte en ny valuta, omansk rial, som er landets valuta den dag i dag. Samtidig endtet Muscat Currency Authority navn til Currency Board. Grunnet vekst i økonomien og finansnæringen så de behovet for en sentralbank, og Omans sentralbank ble etablert i 1974.
Sentralbanksjef
Sentralbankens styre (Board of Governors) ledes av sultanen Qabus ibn Saʿid Al Saʿid, med Sultan bin Salim bin Said Al Habsi som visesentralbanksjef (Deputy Chairman). Al Habsi overtok denne stillingen i september 2017.
Ernő Rubik
Biografi
På 80-tallet ble han redaktør for bladet ...És játék (...og spill). I 1983 grunnla han Rubik Stúdió der han designer spill også den dag i dag. Han ble president for Det ungarske ingeniørakademiet i 1990. I dag lager han videospill ved Rubik Stúdió.
Vesterålskraft
Vesterålskraft AS er et kraftselskap i Vesterålen i Nordland. Selskapet er eid av kommunene Sortland, Bø og Øksnes. Hovedkontoret er på Sortland. Selskapet ble stiftet 30. november 1939 som Vesterålens Kraftlag. Det ble omdannet til aksjeselskap i 1994 og skiftet samtidig navn til Vesterålskraft AS.
De tre eierkommunenes andeler i Vesterålskraft fordeler seg med Sortland 35 %, Bø 35 % og Øksnes 30 %. De to andre kommunene i Vesterålen, Hadsel og Andøy, har sine egne kommunale kraftselskaper, henholdsvis Trollfjord Kraft og Andøy Energi.
Vesterålskraft Nett AS er heleier av datterselskapene Vesterålskraft Produksjon AS og Vesterålskraft Bredbånd AS. Vesterålskraft Produksjon AS har 50 % eierandel i Vesterålskraft Vind AS, 34 % i Elektro Installasjon AS og 11,5 % i Bioenergi Nord AS.
Forløperne
Forløperne til Vesterålens Kraftlag var flere små, lokale kraftverk. Det første av dem var A/S Sortland Elektricitetsverk, som startet opp i 1912 og utnyttet fallet i elva fra Evatnet i Sortlandsmarka. Det var det tredje kraftverket i Vesterålen, etter kraftverket på Bleik på Andøya, som kom i drift i 1904, og A/S Melbo Elektricitetsverk i Hadsel, som startet driften i 1909. A/S Sigerfjord Elektricitetsverk ble stiftet i 1915, og fikk bygd en kraftstasjon i Vangpollen nesten innerst i Sigerfjorden. Denne kraftstasjonen kom fra 1931 til å bidra til kraftforsyningen til stedet Sortland, etter at det var lagt kabel over Sortlandssundet. A/S Sortland Aktieværft (nå Blokken Skipsverft AS) i Blokken startet i 1916 utbygging av Nedre Blokkvatnet for å skaffe elektrisk lys og drivkraft til bygda og verftet. Kraftverket på Sortland ble i 1917 utvidet med en kraftstasjon som utnyttet fallet fra Storvatnet, ikke langt unna den gamle kraftstasjonen ved elva fra Evatnet. Vinteren 1921 ødela en flodbølge demningen i Evatnet og den gamle kraftstasjonen.
I de andre kommunene – Bø, Øksnes og Langenes – tok det lengre tid å få bygd kraftverk. A/S Skogsøy Electricitetsverk i Øksnes ble stiftet i 1924 og var operativt året etter. Bø fikk sitt første kraftverk først i 1935, da Fagerhaugelva ble utbygd og ga elektrisk lys til Straume og deler av Fjærvoll. Steine i Bø fikk et dieseldrevet lysverk i 1937.
I tillegg til disse kraftverkene var det også flere små gårdskraftverk, blant annet på Jennestad, i Kjerringnesdalen og Sørfjorden i Sortland, på Myre og i Høydalen i Øksnes, og i Strengelvåg og Alsvåg i Langenes.
Elektrifiseringskomiteer og stiftelse av Vesterålens Kraftlag
Sortland kommune nedsatte en elektrifiseringskomité i 1916, som sammen med Hadsel kommunale elektricitetsverkskomité dannet en interkommunal elektrisitetskomité året etter. I 1918 inngikk de to kommunene en avtale om at de sammen skulle bygge et kraftverk i Djupfjorden i Sortland. Men Sortland trakk seg i 1920 fra avtalen fordi prosjektet ble for dyrt. Det endte med en rettssak som Hadsel kommune til slutt vant i Høyesterett i 1934. Samtidig med forhandlingene med Hadsel, ble kraftstasjonen i Vangpollen utvidet.
Utbygging av egne kraftverk
Så snart selve krigshandlingene våren 1940 var over, satte kraftlaget i gang med å bygge sitt første egne kraftverk, en ny kraftstasjon i Vangpollen. Det første aggregatet i Vangpollen ble satt i drift 26. mars 1942. Vassdragsvesenet hadde for øvrig krevd at når kraftstasjonen i Vangpollen kom i drift, skulle Vesterålens Kraftlag forsyne Indre Eidsfjord, som da var en del av Hadsel kommune, med strøm. Kraftlaget måtte også selge en del strøm til Hadsel over linja Sortland – Rise – Hadsel grense.
Innen det andre aggregatet i Vangpollen, Vangpollen II, kunne settes i drift 13. januar 1950, hadde kraftlaget fått så mange nye abonnenter at det ble knapphet på strøm. Strømmen måtte rasjoneres, med utkoblinger både dag- og nattestid. Selv ikke det nye aggregatet kunne hjelpe mye på situasjonen, ettersom sommeren 1950 ble svært nedbørsfattig. De neste to somrene ble også tørre.
Kraftlaget tok opp igjen den gamle planen om å bygge kraftverk innerst i Djupfjorden og dessuten et kraftverk ved Strielva, litt lenger ute i den samme fjorden. Strielvanlegget skulle bygges først, for å få anleggsstrøm til utbyggingen innerst i fjorden. Men det trakk ut med finansieringen av kraftverket, det ble forsinkelser også med rørleveransene, og et steinsprang våren 1951 og påfølgende geologiske undersøkelser viste at den etter hvert ferdigbygde kraftstasjonsbygningen lå på et rasfarlig sted. Dermed ble Strielvutbyggingen skrinlagt. Kraftstasjonsbygningen ble for øvrig ikke revet, og står fremdeles (pr. 2009).