cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Terem
Kvinnebolig
Teremet var en beskyttet leilighet innenfor selve herskapshuset eller slottet, oftest i en høyloftet loftsetasje, med bratte, høye tak. Det kunne også være en egen fløy eller en egen bygning. All kontakt med menn utenom familien var forbudt for kvinnene. Dersom teremet var i en egen bygning, kunne denne bare være forbundet med mennenes leilighet gjennom en utendørs overdekket passasje. I tsarens palass var kvinnenes leiligheter spesielt vakkert utsmykket, og var utstyrt med en egen innelukket borggård.
Ettersom politiske roller og status innenfor adelen var nedarvet, var det viktig å ha etterkommere, og bojarkvinnene fødte mange barn. Kvinnene i tsarens Kreml ser ut til å ha blitt gravide rundt hver 18. måned, men barnedødeligheten var stor, så de var likevel ikke garantert etterkommere som vokste opp.
For at kvinnene skulle kunne gjennomføre stadig nye svangerskap, hadde de ammer som tok seg av barna fra de var nyfødte. Teremet hadde egne værelser for barna, spisesal, rom for en rekke tjenestepiker, barnepiker og hoffdamer, i tillegg til ammene. Selv sent på 1600-tallet, da værelsene i en bolig begynte å bli mer spesialiserte, ble separate avdelinger for kvinner og menn opprettholdt i overklassens hjem. Tsaren hadde sitt soveværelse i kvinnenes del av palasset.
Døtre ble født og oppdratt innenfor teremets vegger, der de var isolert, i samsvar med den ortodokse lære om at de skulle være seksuelt uberørte til de giftet seg. De ble undervist av sine mødre og andre kvinnelige slektninger i de nødvendige dyder og plikter for en hustru, og tilbrakte mesteparten av dagen med bønn og håndarbeid. Bortsett fra korte turer forlot ikke kvinnene teremet før ekteskapet, unntatt når de fikk lov til å motta gjester eller forlate sine værelser for å administrere husholdningen. Når de giftet seg, flyttet de inn i teremet i mannens palass. Guttebarn ble tatt fra morens varetekt i sjuårsalderen, og fikk oppdragelse og opplæring av huslærere og sine mannlige familiemedlemmer.
Som de fleste andre bygningene i 1500-tallets Moskva, var palassene bygget av tre. Det ble også fyrt med ved, og store branner forekom ofte. Ifølge historikeren Natalia Pushkareva er derfor ingen av de originale palassene fra denne tiden bevart. Russiske museer og gjenoppbygde palasser viser imidlertid hvordan man mener bojarene levde og bodde. Det mest storslåtte eksemplet er Kolomenskojepalasset, Aleksej Is sommerpalass, med 270 værelser. Det opprinnelige palasset, som av moskovittene og besøkende utlendinger ble kalt «Verdens åttende underverk», forfalt, og ble beordret revet av Katarina II i 1768.
Tegningene til anlegget eksisterte fortsatt, og en modell av tre viste hvordan palasset hadde sett ut, så i 2010 kunne et gjenoppbygd palass åpne for publikum. Selv om Kolomenskojepalasset var et «underverk», skal det ha vært nokså likt bojarpalassene fra samme tid, når det gjaldt organisering av værelser og bygninger. Bojarpalassene bestod også av mange ulike bygningskropper, som til sammen dannet mangfoldige og pittoreske bygningskompleks. Kolomenskoje kan dermed tjene som et eksempel på palassarkitektur.
Palassene var gjerne inndelt med en underetasje med sekundære rom, en høy førsteetasje, flere etasjer med oppholdsrom, og en loftsetasje. Takformene og ytterveggenes kledning var utformet og utsmykket i tråd med palassets hierarki. Tømmerveggene i tsarens leilighet var utvendig kledd med trespon, med overdådige utskjæringer over vinduene. Takene på denne delen av palasset var de mest varierte, med former som lignet munkehetter, tønner, kuber, telt; alle tekket med trespon. Fasadene på teremet for tsarens hustru, tsarinaen, og på tsarevitsjens leilighet hadde omtrent samme utforming som tsarens avdeling, men med enklere ornamenter, flettverk og takformer. Ytterveggene på tsarevnaenes terem var uten kledning utenpå tømmeret, vindusomramningene hadde nesten ingen utsmykning, og vinduene var mindre enn i resten av palasset, så prinsessene ikke kunne sees utenfra. Takene var enkle og spisse med fire sider, som en bratt pyramide. Et høyt tårn over tsarens del av bygningene dominerte hele anlegget.
Politisk og sosial institusjon
Før 1980-årene var det forsket lite på hvorfor moskovittkvinner ble isolert i egne boliger. Historikeren Nancy S. Kollmann skriver at det er som om historikerne inntil da hadde godtatt Kotosjikhins påstand fra 1600-tallet om at kvinner ble isolert fordi de var enfoldige. Det virker som historikerne avfeide terem-ordningen som enda et eksempel på moskovittenes barbariske sosiale skikker.
Senere har forskere kommet til at institusjonens primære funksjon var politisk, ettersom den var ment å beskytte en kvinnes verdi på ekteskapsmarkedet.
Terem isolerte kvinnene både fra medlemmer av det motsatte kjønn og offentligheten generelt. I hele den perioden ordningen ble praktisert, var aristokratiske kvinner og menn henvist til separate sfærer i samfunnet. Overklassekvinner var helt underordnet sine menn, og kunne verken inneha offentlige stillinger eller verv, eller ha makt på annet vis. Tsarinaene ble heller ikke kronet sammen med sine menn. Den første kvinnelige medregent var Katarina I fra 1724.
På noen områder hadde kvinner i middelalderens Tsar-Russland en fordel fremfor sine europeiske medsøstre, ved at de kunne eie, selge og kjøpe eiendom, og rå over sin egen medgift.
Mødrene hadde stor autoritet når det gjaldt ekteskapsinngåelse. De hadde innflytelse på valg av ektefelle for både sønner og døtre, og det var også mødrene som intervjuet og vurderte potensielle kandidater. På denne måten hadde kvinner til en viss grad både økonomisk og politisk innflytelse. Dette har gjort at enkelte historikere har stilt spørsmål ved om de virkelig var politisk undertrykte under «terem-perioden».
EM i aking 1992
EM i aking 1992 (europamesterskapet i aking) ble arrangert i Winterberg i Tyskland i 1992.
Terem
Politisk og sosial institusjon
Mødrene på begge sider sto bak det arrangerte ekteskapet mellom Ivan IV og Anastasia Romanovna i 1547. Det var dette som førte til at Romanov-dynastiet kom til makten. Tsarinaen hadde også en viktig oppgave med å motta og avgjøre diverse søknader. De fleste søknadene gjaldt tillatelse til å gifte seg.
Bjørn Hanssen
Bjørn Olaf Hanssen (født 3. mai 1955) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han varvaraordfører i Tjeldsund kommune fra 2007 til 2015.
Hanssen har i mange år vært tillitsvalgt for Fellesforbundet ved marineverkstedet i Ramsund.
Gulbranson
Gulbranson er en norsk slekt som stammer fra Modum, der den tar patronymnavn etter husmannen Gulbrand Andersen (1744–1792). Sønnen Hans Gulbranson vokste opp i små kår på Modum, og foretok en klassereise som handelsbetjent og senere kjøpmann og grosserer i Christiania, der han opparbeidet seg en av Norges største personlige formuer ved midten av 1800-tallet
Terem
I kunst og folkekultur
Terem-motivet har vært brukt av både billedkunstnere og forfattere.
Katarina den store skrev flere teaterstykker og librettoer til forestillinger som ble fremført i hennes nybygde teater. Hun var selv en mektig kvinne som brøt gamle regler, førte kriger og ble omtalt som en libertiner, men på scenen lar hun likevel heltinnene representere en tradisjonell moral; de tilbringer livet i teremet uten å vise noen utferdstrang. Kritikere og historikere har undret seg over dette. En tolkning er at Katarina var sliten etter krevende tiår som hersker, og at hun tenkte med nostalgi på hvordan livet i et tilbaketrukket terem ville ha vært. Teremet kunne også være symbol på det som var hemmelig, skjult og tilslørt, og åpne for flere tolkninger.
I operaen Boris Godunov av Modest Musorgskij, bygget på Aleksandr Pusjkins drama, foregår første akt i tsarinaens terem.
I sagn og eventyr sitter heltinnen ofte i sitt terem og venter. Én historie forteller om tsarens ensomme datter som «sitter bak tre ganger ni låser, hun sitter bak tre ganger ni nøkler, hvor vinden aldri blåser, solen aldri skinner, og unge helter aldri ser henne».
I populære sanger finnes også allusjoner til isolasjonen av kvinner. En bryllupssang omhandler den symbolske handlingen når den kyske ungpiken unnslipper teremets isolasjon: «Fra teremet, fra teremet, fra det høye vakre terem, det vakre, høye, lysende; fra sin mors omsorg har den vakre jomfruen kommet ut, har hun hastet ut, den søte, vakre jomfru Avdotjusjka».
Opprinnelse og historiografi
Forskerne er ikke enige om når og hvordan ordningen med terem oppstod. På grunn av mangelen på kilder fra storfyrstedømmet Moskva, er det spesielt vanskelig å bestemme den kulturelle opprinnelsen og når den ble en vanlig del av overklassens levesett.
Kronologisk opprinnelse
Historikere på 1800- og tidlig 1900-tall hadde en teori om at terem var overtatt fra Mongolrikets kvinneundertrykkende system, etter at de russiske fyrstedømmene var vasaller under Den gylne horde fra det 13. århundre.
Den tidligste kjente skriftlige kilden med referanser til terem er Siegmund von Herbersteins beretning fra 1557, men det er usikkert hvor lenge ordningen hadde vært praktisert da han beskrev den. Ut fra Herbersteins beretning har historikere postulert at det ble en radikal forandring i kvinners status under Ivan III (1440–1505), selv om det er usannsynlig at en så dramatisk samfunnsendring ble gjennomført så raskt.
Ut fra hvordan kvinner er omtalt i skriftlige kilder fra det 14. til det 17. århundre, mener Kollmann at terem utviklet seg over lang tid, mens Pushkareva hevder det kan ha vært en relativt kortvarig praksis, som knapt eksisterte før Den store urotiden (1598–1613).
Kulturell opprinnelse
Isolering av kvinner i egne boliger var ikke uvanlig i middelalderen; adelskvinner i Frankrike levde også slik. I det 20. århundre levde kvinner i enkelte land, for eksempel i Midtøsten, fortsatt i separate leiligheter innenfor en større boligenhet.
Det har vært trukket paralleller mellom terem og den sørasiatiske praksisen med isolering av kvinner, purdah, men det finnes ingen bevis for at terem er utviklet fra asiatiske kulturer.
Det er uenighet om institusjonen var en skikk hentet fra andre kulturer eller om den var unik for storfyrstedømmet Moskva. Tidligere historikeres teori om at praksisen med isolering av kvinner var lånt fra de mongolske erorbrerne på 1200-tallet, er nå foreldet. Antagelsen er umulig, ifølge Charles Halperin, ettersom mongolene aldri praktiserte en slik ordning, Realiteten var at kvinnene i Borjigin-dynastiet, og khanens koner og enker, hadde relativt stor politisk makt og sosial frihet.
En alternativ teori er at praksisen kom fra Det bysantinske riket. Selv om bysantinske kvinner ikke levde adskilt fra menn etter det 11. århundre, var det fortsatt sett på som et ideal. Dette idealet kan ha virket tiltalende for russiske geistlige, ettersom disse allerede var sterkt påvirket av den ortodokse lære om kjønn og kvinneroller. Ortodoks tro på at kvinner var urene i visse perioder, etter barnefødsler og under menstruasjon, kan ha vært brukt for å rettferdiggjøre isolering av kvinner.
Selv om den eksakte opprinnelsen til praksisen med terem er usikker, mener de fleste historikere at terem var en ordning som oppstod i storfyrstedømmet Moskva, mest sannsynlig utviklet som et svar på politiske endringer som inntraff i det 16. århundre.
Andre samfunn og kulturer kan ha sørget for modeller, men det var overklassens eget behov i tsarens Russland som drev frem ordningen. Historikeren Hamilton Gibb hevder at enhver kultur bare låner det de har behov for, og det som er forenlig med deres egen kultur.
1500- og 1600-tallet
De første samtidige beretningene fra utenlandske reisende som opplevde og beskrev terem som institusjon, ble skrevet på 1500-tallet. I tillegg til Herbersteins bok finnes Adam Olearius' reiseskildringer.
For tsarens familie var praksisen med terem relativt kortvarig. Mot slutten av det 17. århundre ble det lettet på restriksjonene som var påtvunget de kvinnelige familiemedlemmene. Strenge regler for andre aristokratiske kvinner ble også noe mer avslappet etter at tsar Aleksej den første giftet seg med sin andre kone, Natalja Narysjkina, i 1671. Natalja var blant annet rask til å fjerne skikken med å kjøre i lukket vogn, noe som førte til skandale.
Aleksejs datter, Sofia Aleksejevna, som var regent fra 1682 til 1689, hadde begrenset makt, men kunne delta i statlige aktiviteter og mottok ambassadører. Hun tilbrakte fortsatt mye av tiden i sitt terem, der hun blant annet ble underholdt av adelskvinner som spilte teater for henne. Sofia ble forvist til kloster i sine siste år, etter politiske konflikter.
Peter den store og forbud mot terem
Praksisen med terem var vanskelig å fjerne helt i flere områder av landet, ettersom det var hustruers og døtres ære og rykte som stod på spill. Så sent som i 1713 observerte utenlandske besøkende at de aristokratiske russiske kvinnene levde «ekstremt tilbaketrukket».
I 1718 ble isolering av aristokratiske kvinner i terem offisielt forbudt. Peter den store ga ordre om at kvinnene skulle delta i det sosiale liv ved det nye, vestlig-inspirerte hoffet i St. Petersburg. I denne perioden prøvde Peter å forandre adelen fra en klasse med nedarvede titler, til én der den enkeltes status var basert på innsatsen de hadde gjort i statsapparatet. Peters forbud mot terem var bare en del av planen for å bryte ned «klanspolitikken» i riket, og skape en tjenesteadel modellert på den som fantes i Vesten.
Den påtvungne innlemmingen av kvinner i hoffets sosiale aktiviteter, ble møtt med motstand fra flere hold. Ikke alle kvinner var glade for å delta i hoffsamlingene Peter organiserte. Dokumenter viser at det i mange år bare var i St. Petersburg kvinner deltok i hofflivet.
Mange kvinner var også uvillige til å begynne med en ny klesstil, som var radikalt forskjellig fra de tradisjonelle vide draktene med lange ermer og høye halser, men på Peters befaling begynte kvinnene i tsarfamilien å kle seg etter vestlig mote, med utringninger, korsetter og ettersittende liv.
Avskaffelsen av terem forbedret i høy grad adelskvinnenes status, både sosialt og når det gjaldt rettigheter. Forbudet kom like etter et dekret fra tsaren som gjorde det mulig for kvinner å arve sin ektemanns landområder. Kvinner fikk lovbestemt rett til å uttale seg om valg av ektemake, og stadig flere overklassekvinner fikk en utdanning. Opplæringen foregikk først i privat regi, avhengig av familiens holdning og muligheter, men under Katarina den store overtok staten ansvaret for utdanning av kvinner.
Utenlandske kilders troverdighet
Det finnes skriftlige kilder som er skrevet mens terem-praksisen fortsatt eksisterte. Mange av disse dokumentene er skrevet av utenlandske reisende, noe som gjør at flere forskere er skeptiske til deres verdi. De hevder at beretningene kan ha vært skrevet for å oppfylle europeiske stereotypier av «et underutviklet russisk samfunn». Disse beskyldningene har kommet både mot Olearius', Herbersteins og Kotosjikhins reisebeskrivelser.
EM i aking 1994
EM i aking 1994 (europamesterskapet i aking) ble arrangert i Königssee i Tyskland i 1994.
Hard Rock Café Chicago
Hard Rock Café Chicago er en del av en amerikansk restaurantkjede. Den holder til i den amerikanske byen Chicago, men det finnes lignende restauranter spredt over hele verden. Hver restaurant har en unik fremtoning, med musikalske klenodier fra verdensberømte artister, samt mange fra landets egne artister. Selve kjeden ble etablert i 1971, mens restauranten i Chicago ble åpnet 17. juni 1986, og ligger på hjørnet av Clark og Ontario, midt i hjertet av River North nabolaget. De har åpent 364 dager i året.
Bilder
Klikk på bildene for større versjoner.
Maratonsvømming under VM i svømmesport 2022 – 10 km kvinner
Maratonsvømming under VM i svømmesport 2022 – 10 km kvinner ble avholdt 29. juni 2022.
Resultater
Øvelsen startet kllokken 08:00.
Guo Jianli
Guo Jianli (født 6. mars 1988) er en kinesisk moderne femkjemper.
Sloaneana
Sloaneana er en slekt av små løpebiller.
Utseende
Nokså små (ca. 4 millimeter), brede, blanke, svarte løpebiller, antenner og bein gulaktige.
Utbredelse
Slekten lever i det sørøstlige Australia (for det meste Tasmania, men forekommer også i andre delstater).
Laccopterum
Laccopterum er en slekt av løpebiller som lever mer eller mindre underjordiske.
Utseende
Middelsstore (ca. 15 millimeter), avlange, blanke, svarte løpebiller. Hodet er bredt og firkantet, mye bredere enn langt, kjevene er kraftige, men ikke spesielt lange, fasettøynene ganske små. Antennene er spinkle, litt lengre enn hodets bredde. Pronotum er hjerteformet, bredere enn langt, med smale avsatte sidekanter. Dekkvingene er ovale, uten punktstriper, men kan ha serier av store, runde groper. Beina er middels lange.
Levevis
Graveløperne er rovdyr som lever mer eller mindre underjordisk, der de graver ganger.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Hermod Amundsen
Hermod Halvard Amundsen (født 1. januar 1944) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var varaordfører i Ballangen kommune fra 2011 til kommunen i 2019 gikk inn i nye Narvik kommune.
Labergmoen bedehuskapell
Labergmoen bedehuskapell, også omtalt som Laberg bedehuskapell, var et forsamlingshus på Laberg, om lag to kilometer sørvest for Årstein, i Gratangen kommune i Troms. Bygningen er tegnet av arkitekten Sverre Pedersen, og det ble oppført i tre og Durox-blokker i 1969, og innviet som kapell av biskop Monrad Norderval den 26. oktober samme år. Kapellet hadde hundre sitteplasser, og det fikk sitt navn av misjonsfolket på Laberg.
Hermod Amundsen
Ved pensjonering i 2015 hadde han arbeidd 18 år i Ballangen Energi, blant annet som vaktmester og linjearbeider.
Jesaul
Jesaul eller osaul fra tyrkisk yasaul som betyr sjef, er en militær grad for kosakker, omtrent tilsvarende rittmester. Graden ble først introdusert av den polske kongen Stefan Batory i 1576.
Labergmoen bedehuskapell
Etter at det ut over 1990-tallet ble færre besøkende på gudstjenestene i bedehuskapellet, ble bygningen overtatt av en kapellforening i 1997, og høsten 2004 ble det vedtatt at dette ikke lengre skulle være gudstjenestested. Den 4. desember 2005 ble det avholdt en høymesse, og bygningen ble for siste gang brukt som bedehus, og har i ettertid vært brukt som grendehus.
Bergen Judo Klubb
Bergen Judo Klubb (stiftet 11. februar 1962) er et særidrettslag for judo i Bergen, som holder til ved Krohnsminde Idrettsplass. Klubben var den andre etablerte judoklubben i Norge, og hadde i 2018 omtrent 140 medlemmer.
Søften
Søften er en by i Østjylland, i Favrskov kommune, Region Midtjylland, med 2,867 innbyggere i januar 2019. Søften ligger ca 12 km fra Aalborg og 3 km fra Hinnerup sentrum, rett ved Europavei 45.
Navn og etymologi
Navnet ble skrevet Suten i 1386, Suchten i 1399 og Søwten i 1489. Forstavelsens betydning er ikke kjent, men tun betyr innhengning. På 1600-tallet ble navnet skrevet Zeuthen (derav familienavnet); dette uttaltes «Søwten». Det uttales fortsatt slik i dag lokalt, selv om navnet nå skrives Søften.
Geografi og klima
Byen ligger ca 41 meter over havet. Gjennomsnittstemperaturen er 7,5°C, med gjennomsnitt i juli på 16,3°C som den varmeste måneden og -1,1°C i januar som den kaldeste måneden. Gjennomsnittlig nedbør 634 mm. Disse klimadataene er hentet fra nabobyen Hinnerup.
Historie
Det har bodd mennesker i Søften siden bronsealderen, dvs perioden mellom steinalderen og jernalderen. Det er også gjort arkeologiske utgravinger i Søften som har påvist bebyggelse her i jernalderen og vikingtiden. Det ble gjort en prøveutgraving i 2008, der de bl.a. fant 14 grophus og et langhus, og større utgravinger ble gjort i 2013. I 2015 ble det funnet potteskår og andre funn fra cirka år 0. I Danmark ble det etablert herreder fra år 600, og Søften lå i Vester Lisbjerg Herred, og hadde tidlig mange innbyggere, fordi området lå i krysningen mellom to handelsveier fra sør og nord, tilgang på vann fra Egåen, og hadde god, oppdyrket jord.
Sognets eldste bygning er Søften kirke, der skipet og koret er fra 1100-tallet, og tårnet og våpenhuset er fra ca 1460. Søften skole ble bygd i 1800, og ombygd i 1903, men denne er i dag fritidsklubb. Pogeskolen ble bygd i 1873, og var en forskole. Dagens skole ble bygd i 1973 på tomten til prestegården, der av navnet Præstemarkskolen. I 1925 fikk byen telefonsentral.
Orconectes difficilis
Orconectes difficilis eller «painted crayfish» er en art av ferskvannskreps innenfor slekten Orconectes (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er ferskvannskreps som på engelsk oftest kalles «crayfish».
Søften
Søften i dag
Søften har i dag nesten vokst sammen med Hinnerup i nord. Præstemarkskolen dekker 1. til 9. klassen og tar også imot elever fra Korsholmskolen fra 7. klasse.
Orconectes difficilis
Orconectes difficilis er en av de om lag 85 artene i slekten, og har en utbredelse med forekomster i elver og innsjøer nesten utelukkende i Arkansas, Louisiana, Oklahoma og Texas.
Steganomma
Steganomma er en slekt av løpebiller som lever mer eller mindre underjordiske.
Utseende
Middelsstore (12-15 millimeter), smale, blankt svarte løpebiller. Hodet er ganske stort og bredt, firkantet med noe forstørrede, sigdformede kjever og små fasettøyne. Antennene er kortere enn hodets bredde. Pronotum er nokså stort og bredt, avrundet rekatngulært med litt framskytende forhjørner, bredere enn langt, med én eller to dype midtfurer. Dekkvingene er smalere enn pronotum, lirr rundede, med kraftige punktstriper.
Orconectes difficilis
Artens taksonomiske plassering
En moderne oppdatering av systematikken til artene i slekten gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013, og med basis i Fetzner et al (2005):
Steganomma
Levevis
Graveløperne er rovdyr som lever mer eller mindre underjordisk, der de graver ganger.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia (Western Australia, Queensland).
Susann Skeistrand
Susann Veronica Skeistrand (født 23. juli 1976) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun var varaordfører i Flakstad kommune fra 2011 til 2015. I februar 2013 meldte hun seg ut av Arbeiderpartiet. I februar 2015 søkte hun og fikk innvilga fritak fra alle politiske verv.
Skeistrand jobber som førskolelærer.
Orconectes durelli
Orconectes durelli eller «Saddle crayfish» er en art av ferskvannskreps innenfor slekten Orconectes (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er ferskvannskreps som på engelsk oftest kalles «crayfish».
Orconectes durelli er en av de om lag 85 artene i slekten, og har en utbredelse med forekomster i elver og innsjøer nesten utelukkende i Alabama, Kentucky og Tennessee.
Artens taksonomiske plassering
En moderne oppdatering av systematikken til artene i slekten gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013, og med basis i Fetzner et al (2005):
A Child of the Wild
A Child of the Wild er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av John G. Adolfi.
Handling
I fjellene i Tennessee begynner en ny lærer ved en skole, hvor han snart møter en sjarmerende - men uutdannet - ung kvinne, ved navn June. Forholdet deres utvikler seg snart til kjærlighet.
Men en mobbende, misunnelig konkurrent forteller henne at lærerens søster og niese egentlig er hans kone og datter, i håp om å forårsake problemer i forholdet mellom June og læreren.
Horsevik
Horsevik er navnet på gårdsnummer 1 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på sørvestsiden av Hestadfjorden, Fv 421 passerer over gården.
Horsevik er delt inn følgende bruk:
Historisk
Første dokumentasjon på bosetting på gården er fra 1590, siden den var i bruk så tidlig, regnes det som sannsynlig at gården var en mellomaldergård. Gården vil da ha hatt bosetning før svartedauden.
Før 1640-årene var navnet på gården Grimsvik, navnet stammet fra første bosetter som het Grim.
I 1896 startet Karl O. Lien opp landhandel på bruk 5, sønnen Olav tok over denne i 1936. I 1943 ble butikken flyttet til bruk 5. Butikken fikk store skader i et snøskred i 1978 og ble lagt ned året etter. I tilknytning til butikken var det også brevhus, det ble etablert i 1905 og lagt ned i 1970. Postadressen de seneste årene var 6833 Grimsvik.
Sør-Preussen
Sør-Preussen (tysk Südpreußen; polsk Prusy Południowe) var en provins i Kongedømmet Preussen fra 1793 til 1807. Den ble opprettet fra de annekterte områdene etter den andre delingen av Polen og inkluderte regionene Stor-Polen og Masovia. Hovedstaden i provinsen var Warszawa, som ble lagt til i 1795 etter den tredje delingen. Provinsen ble imidlertid administrert av Generaldirektoratet (General-Direktorium) i Berlin. I 1806 hadde provinsen 1,503,508 innbyggere.
Sør-Preussen utgjorde områdene mellom prøyssisk Schlesien, distriktet Netze og elvene Wisła og Pilica. Det var videre delt inn i Kammerdepartementet Posen (Poznań), Kalisch (Kalisz) og Warschau (Warszawa).
Tyske kolonister ble invitert til å slå seg ned i provinsen. De som slo seg ned i adelshusene ble kalt Hauländer, mens de som slo seg ned på kongen sine landområder ble kalt Kolonisten.
Etter Napoléon Bonaparte sin seier i den fjerde koalisjonskrigen og den storpolske oppstanden i 1806 ble området Sør-Preussen en del av Hertugdømmet Warszawa, en fransk klientstat etter freden i Tilsit i 1807. Etter Wienerkongressen i 1815, ble det delt mellom det prøyssiske Storhertugdømmet Posen og Kongress-Polen, en del av Det russiske keiserdømmet.
The Bothy Band
The Bothy Band var en irsk folkemusikkgruppe som eksisterte fra 1974 til 1979. De regnes i dag som stildannende for den etterfølgende generasjonen irske band.
Sven Asbjørn Korneliussen
Han var varaordfører i Moskenes kommune fra 2011 til 2015.
The Bothy Band
Historie
Gruppa ble dannet i 1974 etter en feiring av plateselskapet Gael Linns første 25-år. Medlemmene var amatører og bodde på ulik kant av landet, så de utgjorde i begynnelsen et løst musikkprosjekt. Med i startbesetningen var Paddy Glackin (fele) og Tony MacMahon (akkordeon), men disse sluttet da de øvrige ble heltidsmusikere. Besetningen omfattet Matt Molloy (fløyte og tin whistle), Paddy Keenan (uilleann pipes og tin whistle), Dónal Lunny (bouzouki, gitar, bodhrán og plateproduksjon), Tríona Ní Dhomhnaill (cembalo, clavinet og sang) og hennes bror Mícheál Ó Domhnaill (gitar og sang). Tommy Peoples erstattet Paddy Glackin og ble på sin side erstattet av Kevin Burke i 1976.
Det første albumet bar navnet The Bothy Band og fikk gode kritikker da det kom ut i 1975. Det ble gitt ut på nytt noen tiår senere under navnet 1975: The First Album. I 1976 kom det andre albumet, Old Hag You Have Killed Me, og ble enda bedre mottatt enn det første. Det siste studioalbumet, Out of the Wind, Into the Sun, kom i 1977. Livealbumet After Hours (Live in Paris) ble sluppet i 1979.
Bakgrunn for navnet
Bothy Bands var på 1800-tallet en skotsk betegnelse på grupper av ugifte landarbeidere som bodde sammen i hytter (bothies) på storgårder og som iblant spilte for gårdsfolkene på såkalte bothy nichts.
Etter oppløsningen
Etter at The Bothy Band ble oppløst, spilte de tidligere bandmedlemmene i flere andre irske band, som The Chieftains (Matt Molloy), Moving Hearts (Dónal Lunny), Nightnoise (Triona Ní Dhomhnaill og Mícheál Ó Domhnaill), Relativity (Tríona Ní Dhomhnaill), Patrick Street (Kevin Burke), Planxty (Matt Molloy og Dónal Lunny) og Touchstone (Tríona Ní Dhomhnaill).
Noen tidligere upubliserte liveopptak Radio BBC gjorde i 1976 og 1978 ble gitt ut i 1995 under navnet The Bothy Band – Live in Concert.
Mícheál Ó Domhnaill døde i 2006, og gruppas gjenlevende medlemmer holdt den 24. mai 2007 minnekonserten «A gig for Mícheál».
Innflytelse
Bothy Band løftet tradisjonell irsk musikk opp på et høyere artistisk nivå, de introduserte elementer fra jazz- og rockemusikk, og hovedsakelig ved hjelp av gitar og bouzouki som rytmeinstrumenter spilte de med en presisjon og rytmisk drive man ikke hadde hørt tidligere i irsk folkemusikk. Deres bruk av irsk bouzouki, en flatbunnet utgave av den greske originalen, medvirket til at instrumentet ble akseptert i irsk folkemusikk.
Bandmedlemmene som fortsatte til andre grupper etter at bandet ble oppløst, førte til at nye generasjoner irske folkemusikkgrupper fikk viktige impulser fra Bothy Band.
Hull i veien
Et hull i veien forekommer både i grusveier og i asfalterte veier, og kan utgjøre en fare for trafikksikkerheten og bidra til trafikkulykker. Hull i veien kan dessuten skade dekk, felger og hjuloppheng. Hull i veien kan oppstå i alle deler av verden, men oppstår lettere i kaldt klima der vann i veilegemet utvider seg når det fryser til is. De fleste hull forårsakes av gjentatt belastning fra trafikken, hovedsakelig fra tunge kjøretøyer.
Hull i grusveier
Når små hull i grusveier fylles med stillestående vann, slammes en del av veimaterialet opp og følger med når et passerende hjul skvetter bort vannet. På den måten vokser hullet. På grusveier oppstår også vaskebrett, som er bølgeformede ujevnheter. Både hull og vaskebrett kan jevnes med en veiskrape.
Hull i asfalterte veier
På asfalterte veier oppstår hull der det har oppstått en skade i dekket. Når det oppstår sprekker i dekket, veves de etter hvert sammen til et mønster av sprekker. Asfaltbiter mellom sprekkene brytes av, og det oppstår hull.
Årnes nedre
Gården har følgende bruksinndeling:
Hull i veien
Hull i asfalterte veier
Et hull vokser fordi veimateriale rives opp. Hullene kan bli flere desimeter (titalls centimeter) brede eller lange. Hull i asfalterte veier må fylles med asfalt, men det krever at den asfalten som fylles i hullet binder seg til underlaget, ellers vil det raskt oppstå et nytt hull på samme sted.
Hvordan unngås hull i veien
Hull i veien unngås ved at veien dimensjoneres med tilstrekkelig bæreevne. Mange hull i veien er en indikasjon på at veien er underdimensjonert for den trafikken som trafikkerer veien.
Eksterne lenker
甌穴 壺穴
Årnes nedre
Historisk
Første spor av bosetting på gården er i en jordebok fra 1598, der står det at Siver bodde på Nedre Årnes. Med grunnlag i tidlig bosetting regnes det som sannsynlig at gården er bebodd før svartedauden, og har lagt øde i perioden 1350-1598.
Isaak Babel
Isaak Babel (russisk: Исаак Бабель, født 13. juli 1894 i Odessa, død 27. januar 1940 i fangeleir) var en sovjetisk journalist, dramatiker og novelleforfatter som av en del ble hyllet som «den russiske jødedommens største prosaforfatter». Babel deltok i borgerkrigen på Den røde armeens side. Verk av ham ble brent på bokbålene rundt om i Nazi-Tyskland i 1933. Selv ble han fengslet av sovjetiske myndigheter i 1939, anklaget for antisovjetisk virksomhet og henrettet dagen etter arrestasjonen etter en summarisk rettssak. Han ble rehabilitert i 1950-årene.
Tidlige år
Babel ble født i en jødisk familie i Odessa i en periode med sosial omveltning og jødisk masse-emigrasjon fra Russland. Han overlevde pogromen i 1905 takket være kristne naboer som gjemte familien, men hans grandonkel Shoyl var en av de rundt 300 jødene som ble myrdet.
Tidlig karriere
Babel tok eksamen i 1915 og flyttet til Petrograd (i dag St. Petersburg), til tross for lover som begrenset jøders bosetting til grenseområdet. I hovedstaden møtte han den russiske forfatteren Maksim Gorkij som publiserte noen av hans fortellinger i sitt litterære magasin Letopis' ("Летопись", "Krønike"). Gorkij rådet den unge forfatteren til å skaffe seg mer livserfaring, og Babel skrev i sin selvbiografi: «...Jeg har alt å takke for dette møtet og sier fortsatt Alexej Maximovitjs (Gorkijs) navn med kjærlighet og beundring.» En av hans mest kjente selvbiografiske noveller, Historien om mitt dueslag ("История моей голубятни"), dediserte han til Gorkij.
Historien Baderomsvinduet ble av sensorene ansett for obskøn, og Babel ble anklaget for brudd på straffelovens artikkel 1001.
De neste sju årene kjempet Babel på kommunistsiden i den russiske borgerkrigen, arbeidet i Tjekan som oversetter for kontraspionasjen i Odessa, i matrekvisisjonen, i Narkompros (Undervisningskommissariatet), i et trykkeri og som nyhetsreporter i Petersburg og Tbilisi. Han giftet seg med Jevgenia Gronfein i Odessa den 9. august 1919.
Han ble under den russiske borgerkrigen plassert i den første kavaleriarmeen, og opplevde den polsk-sovjetiske krig i 1920. Babel dokumenterte de grusomheter han bevitnet i Dagbok 1920 (Konarmeyskiy Dnevnik 1920 Goda), som han seinere anvendte for å skrive Rytterarméen (Конармия), en novellesamling som inneholdt noveller som Krysningen av elven Zbrucz og Min første gås. Volden som ble utøvet av det første kavaleriet synes å stå i sterk kontrast til Babels egne milde natur.
Babel skrev: «Først i 1923 har jeg lært meg å uttrykke mine tanker på en klar og ikke altfor omstendelig måte. Deretter gjenopptok jeg skrivingen.» Flere historier som seinere ble tatt med i Rytterarméen ble publisert i Vladimir Majakovskijs tidsskrift LEF ("ЛЕФ") i 1924. Babels oppriktige beskrivelser av krigens brutale virkelighet, i kontrast til revolusjonsromantikken, skaffet ham noen mektige fiender, blant annet sjefen for den første kavaleriarmeen Budyonny, men Gorkij forsvarte Babel og bidro til å redde boken, som snart ble oversatt til mange språk.
Tilbake i Odessa begynte Babel å skrive Fortellinger fra Odessa, en serie noveller som utspilte seg i gettoen Moldavanka i Odessa, der han var født. Han beskrev jødiske gangsteres liv før og etter oktoberrevolusjonen i 1917. På denne tiden møtte Babel Ilja Ehrenburg, og de ble raskt venner. Han fortsatte å skrive noveller og utover i 1920-årene ble han et kjent forfatternavn. I 1925 emigrerte hans kone Jevgenia til Paris, der datteren Nathalie ble født.
Konflikter med myndighetene
Babel reiste i 1930 i Ukraina og bevitnet kollektiviseringens brutalitet, særlig den framtvungne hungersnøden - Holodomor - 1932-1933. Da Stalin strammet grepet om Sovjetisk kultur i 1930-årene, og spesielt med fremveksten av den sosialistiske realismen, dro Babel seg mer og mer tilbake fra det offentlige livet. Under den stalinistiske kampanjen mot formalismen innen kunsten ble Babel kritisert for påstått «estetisisme» og lav produktivitet. Ved det sovjetiske forfatterforbundets første kongress (1934), noterte Babel ironisk at han holdt på å bli «mester i en ny litterær sjanger, stillhetens sjanger.»
Arrestasjon og død
Etter Gorkijs død i 1936 konstaterte Babel: «Nå kommer de å komme etter meg». Han oppgis også å ha «innledet en affære med den vakre og eventyrlystne hustruen til Stalins mordlystne NKVD-sjef, Jezhov» og da Jezhov mistet sin makt «gikk det likedan med henne og alle hennes elskere - inklusive Babel».
I mai 1939 ble han arrestert i sin datsja i Peredelkino og avhørt til slutt under tortur i Lubjanka. Etter en framtvunget tilståelse ble Babel stilt overfor en rett som besto av en troika fra NKVD og ble dømt for å ha spionert samtidig for franskmennene, østerrikerne og Leo Trotskij, som «medlemskap i en terroristorganisasjon.» Selv om Babel tilsto under tortur ble det uttalt at «da han innså at han gikk mot dommedagen sin, trakk han tilbake tilståelsen sin», men «det hadde ingen betydning.» I januar 1940 ble han skutt i Butyrka-fengselet. Hans andre hustru, Antonina Pirozjkova (Антонина Пирожкова), fikk ikke vite noe om hans skjebne før etter 15 år. Bøddel var Vasilij Blokhin.
Ifølge den tidlige offisielle sovjetiske versjonen døde Babel i en fangleir i Sibir 17. mars 1941. Hans arkiv og manuskripter ble konfiskert og ødelagt av NKVD.
Rehabilitering og arv
Datteren hans, Nathalie Babel Brown, kom til å bli en av verdens fremste kjennere av sin fars liv og verk. Da hans samlede verk ble utgitt i 2002, redigerte hun bindene og skrev forordet.
Babels drama Marija, et portrett av de skitne sidene ved det sovjetiske samfunnet, ledet til at Gorkij klandret Babel for å ha en «Baudelairesk forkjærlighet for råttent kjøtt». Gorkij advarte videre sin venn at «politiske konklusjoner» ville bli trukket «som kommer til å være personlig skadelige for deg». Selv om det var planlagt å framføre det ved Moskvas Vakhtangov teater innstilte NKVD oppføringen av dramaet under generalprøven i 1935. Verket var veldig populært på vesteuropeiske høyskoler i 1960-årene, men det ble likevel ikke oppført i Babels hjemland før i 1994. Marijas amerikanske premiere fant sted ved Stanford i 2004.
Fulani-fletter
Fulani-fletter er fletter som har et mønster der rastafletter flettes fra baksiden til fronten med tradisjonelle framside-til-bakside rastafletter.
Stamflettemønsteret til Fulani-fletter identifiseres av en rastaflett flettet nedover midten av hodet til en person fra foran til bak. Ytterligere rastafletter på hver side av hodet som henger på hver side av hodet til person. Det er veldig vanlig å inkludere dekorasjoner som afrosentriske tre-, metall- eller plastperler. Fulani-fletter er noen ganger raskere å installere enn andre beskyttende stiler som boksfletter eller faux locs. De er relativt enklere å vedlikeholde også. Personer med Fulani-fletter har en tendens til å gå lenger mellom vasker når de har beskyttende stiler; men på grunn av mellomrommene gir Fulani-fletter en lettere tilgang til hodebunnen i tilfelle personen trenger å fukte hodebunnen. Fuktighet kan opprettholdes ved hjelp av en spray, balsam eller eteriske oljer.
Bakgrunn
Fulanifolket, også kjent som Fula eller Fulany er en etnisk gruppe i Sahel og Vest-Afrika. De er et nomadisk gjetersamfunn og primært muslimer. Mange Fulanier ble tatt til fange og brakt til Nord-Amerika mellom 1500- og 1800-tallet under Den atlantiske slavehandelen. De fleste stammer fra Mali, Senegal, Guinea og Kamerun.
Hår spiller en viktig rolle i den afrikanske kulturen og sivilisasjonen. Det kan symbolisere opprinnelse, sosial status, rikdom, religion eller sivilstand. I denne forbindelse dekorererte Fulani-kvinner håret med tilbehør som perlehår og kauriskjell. De var karakterisert med langt hår som flettes i fire eller fem fletter og noen ganger sløyfe på sidene. Kvinnene la ofte sølvmynter og rav til de flettene som ornamenter. Som tradisjon blir noen av disse myntene arvet ned i familien i generasjoner.
Hello (Adele)
«Hello» er en singel av den britiske artisten og låtskriveren Adele, og den første låten fra hennes tredje studioalbum, 25. Hun skrev sangen sammen med produsenten Greg Kurstin. «Hello» er en soulinspirert pianoballade, og sangteksten utspiller seg som en telefonsamtale med antydninger til nostalgi og anger. Låten fikk god kritikk da den ble utgitt, og ble sammenlignet med Adeles tidligere arbeid. Dagbladet gav sangen terningkast 6, og skrev:
«Hello» ble en populær låt, og kom på førsteplass på hitlistene i 28 land, deriblant den amerikanske Billboard Hot 100 og norske VG-lista. Den lå på førsteplass på VG-lista i sju uker, den lengste tiden på den norske singellista for 2015. Det ble den første sangen til å bli solgt over 1 million ganger digitalt i løpet av den første uken. Musikkvideoen til sangen ble regissert av Xavier Dolan, og slo Vevo-rekorden om flest avspillinger på det første døgnet. Adele har promotert låten under TV-spesialen Adele at the BBC og under NRJ Music Awards-utdelingen i Frankrike.
I januar 2016 ble musikkvideoen til «Hello» den raskeste videoen til å nå én milliard visninger på YouTube, og slo dermed rekorden til PSY.
EM i aking 1996
EM i aking 1996 (europamesterskapet i aking) ble arrangert i Sigulda i Latvia i 1996.
Valentin Belaud
Valentin Belaud (født 16. september 1992) er en fransk moderne femkjemper.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 20.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 11.
LOUD
LOUD, eller LCSEE Optimized Ubuntu Distribution, er en modifisert utgave av Linux-distribusjonen Ubuntu, som er i bruk ved avdelingen for informatikk ved West Virginia University. I tillegg til standard Ubuntu-programvare, vedlikeholder også avdelingen programvare og forskjellige skript som er i bruk innenfor avdelingens klasser.
Jun Woong-tae
Jun Woong-tae (født 1. august 1995) er en sørkoreansk moderne femkjemper.
LOUD
Distribusjonen benytter skrivebordsmiljøet GNOME og er tilgjengelig i utgaver for x86-32 og x86-64.
Jun Woong-tae
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 19.
LOUD
Første versjon ble lansert 1. juli 2009. Siste versjon er 9.0 som ble lansert 1. juli 2013.
Jun Woong-tae
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok han bronse.
Chris and His Wonderful Lamp
Handling
Chris, en student, havner ofte i problemer - frem til han ved en auksjon velger å kjøpe en gammel orientalsk lampe på grunn av dens merkelige design. Men det Chris ikke vet er at lampen var besatt av merkelige magiske krefter, noe han oppdager når han begynte å pusse på den. Ånden forteller Chris at den personen som eier lampen er åndens herre og at han er forberedt på å adlyde enhver befaling som dens eier, Chris, kommer med.
Som en test ber Chris ånden om å forvandle seg til en annen versjon av Chris. Deretter sender han denne dobbeltgjengeren av seg selv til skolen. Men når ånden endelig bestemmer seg for at han ikke liker å tjene som Chris sin dobbeltgjenger, begynner det virkelige trøbbelet og alle morsomhetene - som involverer foreldrene til Chris, lærere og en fastlege.
Margunn Bjørnholt
Bakgrunn
Hun har mastergrad i europeiske økonomiske studier fra Europa-colleget i Belgia (1982), er mag.art. i økonomisk sosiologi fra Universitetet i Oslo (1995), med avhandlingen Pengene mot strømmen om mikrofinans, etiske og rentefrie finansinstitusjoner, og er fil.dr. i kjønnsforskning fra Örebro universitet (2014), med avhandlingen Modern Men.
I 1980-årene hadde hun ansvar for kvinnesatsingen i Distriktenes utbyggingsfond. Hun arbeidet deretter i Statens teknologiske institutt og som partner i et konsulentfirma med å fremme kvinners entreprenørskap og kvinnelige ledere. I 1990-årene var hun engasjert i grønn økonomi, og hun var i perioden 1991–92 leder for JAK Norge, et forsøk på å etablere en rentefri etisk bank etter modell av og i samarbeid med svenske JAK.
Fra 1993 var hun tilknyttet forskningsprogrammet Alternativ Framtid (Senter for utvikling og miljø), der hun forsket på etiske finansinstitusjoner, penger og pengesystemer. Hun var siden forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet og Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi ved UiO. I 2015 ble hun forsker I ved Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS). I 2021 ble hun også professor II ved Sosiologisk institutt ved Universitetet i Bergen.
Hun har vært nasjonalekspert i likestilling for Europakommisjonen og har vært gjesteforsker ved Martha Finemans Feminism and Legal Theory Project ved Emory Law, GEXcel Center of Gender Excellence i Örebro og Centre for Law and Social Justice ved University of Leeds. Hun er medlem av fagrådet i Rethinking Economics Norge og er tilknyttet WiSE Centre for Economic Justice ved Glasgow School for Business and Society. Hun var tilknyttet forskergruppen Rettigheter, individer, kultur og samfunn. Hun er fast spaltist i forskning.no.
Forskning
Hovedtyngden av hennes forskningsarbeid ligger innen sosiologi, men hun har også arbeidet med samfunnsøkonomiske, statsvitenskapelige og rettsteoretiske temaer. Hun har beveget seg fra forskning på finansinstitusjoner, ledelse og arbeidsliv, til likestillingsforskning, migrasjonsforskning og voldsforskning. Hun har publisert over 50 vitenskapelige artikler, tre bøker og flere rapporter. Ifølge Google Scholar er hun sitert drøyt 1 100 ganger i vitenskapelig litteratur.
Hennes forskning i 1990-årene handlet om etiske finansinstitusjoner, penger og pengesystemer. Fra slutten av 1990-årene forsket hun på ledelse og organisasjonsendringer i offentlig sektor, med fokus på organisatorisk og romlig fleksibilitet. Hennes forskning på arbeidsliv ledet henne i 2000-årene til likestillingsforskning og menn og maskuliniteter, med fokus på endring av menns arbeid–familie-praksiser og kjønnsrelasjoner. Hun har også forsket på kulturelle tilpasninger og transnasjonale praksiser blant polske innvandrere, og hvordan migrasjon bidrar til sosial endring, og har vært involvert i flere prosjekter i Øst- og Sentral-Europa.
Fra 2010-årene har forskningen hennes særlig handlet om vold i ulike kontekster. Ved NKVTS fikk hun i oppdrag av Justis- og beredskapsdepartementet å bygge opp forskning på voldens kjønnsdimensjoner og hun har ledet flere prosjekter om partnervold, seksuell vold, vold mot flyktninger og migranter, og vold og overgrep i samiske miljøer og innvandrermiljøer. Fra 2019 leder hun et EU-finansiert prosjekt om vold mot kvinnelige flyktninger og migranter, som skal finne ut hvordan politiske rammebetingelser nasjonalt og internasjonalt kan bedre jenters og kvinners situasjon, i samarbeid med Jane Freedman (CNRS). Hun har blant annet utgitt bøkene Vold i nære relasjoner (Universitetsforlaget, 2019) og Men, Masculinities and Intimate Partner Violence (Routledge, 2021).
Hun har også arbeidet med rettferdighetsteori og feministisk økonomi, og har samarbeidet med den amerikanske rettsteoretikeren Martha Fineman og den feministiske økonomen Marilyn Waring i en årrekke. I 2014 utgav hun sammen med den skotske økonomiprofessoren Ailsa McKay en bok om de siste årenes fremskritt innen feministisk økonomi. Hun har også publisert arbeider om kvalitativ og kvantitativ forskningsmetode.
Samfunnsengasjement og politikk
Tidlig i 1980-årene var hun journalist i da nyetablerte radiOrakel. Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening (NKF) 2013–16, første styreleder for paraplyorganisasjonen Norges kvinnelobby 2014–16, styremedlem i International Alliance of Women 2013–17 og den siste redaktøren for tidsskriftet Kvinnesaksnytt 2013–2016. Hun var oppnevnt av Utenriksdepartementet som medlem av den norske delegasjonen til FNs kvinnekommisjon i 2015 og 2016. Hun var kandidat for MDG i kommunestyrevalget i Bærum i 2015.
EM i aking 2000
EM i aking 2000 (europamesterskapet i aking) ble arrangert i Winterberg i Tyskland i 2000.
Inger Heiskel
Inger Anita Heiskel (født 12. januar 1955) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun ervaraordfører i Storfjord kommune fra 2011 og fra valget i 2019.
Heiskel arbeider som HMS- og personalkonsulent i kommunen.
Nedrestrand
Nedrestrand er navnet på gårdsnummer 3 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på sørsiden av Hestadfjorden, Fv 421 passerer over gården.
Gården har følgende bruksinndeling:
Historisk
Gårdsdriften ved bruk 1 ble lagt ned i 1967 og ble fra den tid drevet sammen med Årnes.
Cypridina
Cypridina er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.