cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Agonum quadripunctatum
Levevis
Agonum quadripunctatum er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den er av og til funnet der det har vært skogbrann, samt noen ganger på husvegger i byer og tettsteder.
Agonum quadripunctatum er god til å fly og oppsøker ved hjelp av lukt (?) steder det har brent. Egglegging skjer nær tidligere brannsteder.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
O tsjom govorjat muzjtsjiny
O tsjom govorjat muzjtsjiny (originaltittel: О чём говорят мужчины) er en russisk film fra 2010, regissert av Dmitrij Djatsjenko.
Handling
Hva snakker menn om? Selvfølgelig, kvinner. Men også om jobb, økonomi, kjøretøy eller fotball. Men generelt snakker de om kvinner. Fire venner planlegger å reise til Odessa, for å se på konserten til et berømt russisk band Bi-2. Alle har forskjellige problemer for tiden. Den ene har arbeid. Den andre har kone og barn. Den tredje vennene har både arbeid og familie. Alexey klarer ikke håndtere ting rundt i huset. Sasha klarer ikke bli kvitt de irriterende kundene sine på jobben. Når de endelig slutter seg til de andre vennene som allerede har reist, Camille og Slava, begynner de å snakke om alle mulige ting.
Dermed går første dag på veien. De overnatter i en landsby, kalt Beldyazhki. Dagen etter fortsetter heltene å snakke om livet, og passerer gjennom Kiev - hvor de kjøper malerier av kunstern, og samtidig diskuterer de moderne kunst. Ved slutten av filmen havner de fire kameratene i en bilulykke, men likevel klarer de å komme frem i tide til konserten. De fire vennene mottar også en invitasjon fra en kamerat som bor i Odessa, om å besøke ham til bursdagen hans.
Oxfordbevegelsen
Oxfordbevegelsen (engelsk: Oxford movement) var en anglokatolsk bevegelse som arbeidet for å gjenreise de katolske og oldkirkelige prinsipper som tilhengerne mente lå til grunn for anglikanismen.
Bevegelsen sprang ut av den anglikanske kirke rundt 1830; utgangspunktet var en preken med tittelen National Apostasy som John Keble holdt den 14. juli 1833 i universitetskirken St Mary the Virgin i Oxford. Alle de sentrale personer, John Keble, John Henry Newman og Edward Bouverie Pusey, underviste ved University of Oxford. Et annet kjent medlem var Frederick William Faber, som likesom Newman ble katolsk prest og oratorianer.
Et annet navn på bevegelsen, Tractarian Movement, fikk den på grunn av de mange traktatene Newman utgav i serien Tracts for the time (1833 til 1841). Newman skrev Oxfordbevegelsens historie i selvbiografien Apologia pro vita sua (1864).
Lederne i den anglikanske kirke fordømte først deres lære, idet oxfordtilhengerne stilte spørsmål ved legitimiteten til anglikanismen, men senere utviklet bevegelsen seg til «High Church»-retningen i den anglikanske kirke som fikk innvirkning på det liturgisk-teologiske område, i motsetning til den protestantiske «Low Church»-retningen.
Selva (Balearene)
Selva er en by og kommune i det østlige Spania, på øya Mallorca i provinsen Balearene. Kommunen har 4,163 innbyggere (2021).
Dorcus cervulus
Dorcus cervulus er en svart bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Elsa Stackelberg
Elsa Juliane Stackelberg (født Lund 28. februar 1929 i Oslo, død 2014) var en norsk-svensk grevinne, designer og grunnlegger av Fri Form. Hun var også filmregissør og filmmanusforfatter.
Dorcus cervulus
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Kina.
Eksterne lenker
Dorcus cervulus
Elsa Stackelberg
Filmografi
(regissør, manusforfatter, medprodusent under navnet Elsa Colfach)
Perlebåter
Perlebåtfamilien eller perlebåter (Nautilidae) er en familie av blekkspruter i ordenen Nautilida. Gruppen består av de eneste nålevende blekksprutene med fullstendig utvendig skall. Det finnes tre slekter, hvorav en er utdødd og kun er kjent gjennom fossile arter. Perlebåter karakteriseres gjerne som «levende fossiler», fordi de har sett slik ut i 500 millioner år, og de er svært primitive.
Beskrivelse
Perlebåter har et fullstendig skall som omslutter bløtdelene og er skrudd som en spiral med flere kamre. Skallet måler omkring 15–23 cm. Nye kamre dannes etter hvert som dyret vokser (der hvert nye kammer er nøyaktig 1,08 ganger større enn det forrige), mens selve bløtdyret lever i det ytterste kamret. Innsiden av skallet er dekket av perlemor, som gjerne er svært vakker og glansfull. Bakkroppen på bløtdyret danner en tynn, trådformet forlengelse, som forbinder kamrene og gir bløtdyret feste til skallet. Denne forlengelsen skiller også ut nitrogengass, som fyller kamrene og fungerer som en slags svømmeblære for perlebåten, fordi gassen gir dyret en viss oppdrift.
Perlebåter har fire (to par) gjeller og kan ha opp mot 90 korte tentakler, som de bruker til å snappe til seg det som måtte være av små krepsdyr og krabber og rester av dødt materiale (detritus). I midten av tentaklene sitter et kraftig nebb, som den bruker til å knuse skallet på byttedyr med. Tentaklene mangler imidlertid sugeskåler og arten har ikke blekkpose. De blir først kjønnsmodne i 15 års alderen, og på grunn av den langsomme reproduksjonen står artene i fare for å bli utryddet. Skallene er nemlig verdifulle som råmateriale til smykker og dekor, og fiske etter perlebåter er uregulert mange steder.
Perlebåter lever i den bentiske sonen, tradisjonelt på cirka 100–600 m (typisk 300–350 m) dyp i tropiske strøk av Indiahavet og vest i Stillehavet, ofte i dype kløfter i korallrevområder. Maksimum dyp hevdes å være cirka 700–800 m. De lever solitært, men er ikke territoriale. Seks arter anerkjennes, men én av disse er svært tvilsom (nomen dubium).
Inndeling
Inndelingen under følger World Register of Marine Species (WoRMS) og er i henhold til Bouchet (2016), Marshall (2015) og Rosenberg (2016). Norske navn og beskrivelser i parentes er nødvendigvis ikke offisielle.
Oseaniamesterskapet i håndball for kvinner 2009
Oseaniamesterskapet i håndball for kvinner 2009 ble arrangert i Brisbane i Australia i 2009.
Blekhodenebbhval
Blekhodenebbhval (Ziphius cavirostris) er en monotypisk hvalart som tilhører i nebbhvalfamilien (Ziphiidae), der den er eneste art i slekten Ziphius. Som sådan tilhører familien også tannhvalene (Odontoceti), og artene har tenner, om enn fåtallige i tilfellet blekhodenebbhvalen.
Blekhodenebbhvalen innehar den offisielle verdensrekorden i dyp-dykking blant pattedyr. Det eneste dokumenterte tilfellet av blekhodenebbhval i norske farvann strandet i Hjeltefjorden (Sotra) og måtte bøte med livet der. Den har siden fått tilnavnet «Plasthvalen».
Etymologi
Det har vært uklart hva det riktige norske navnet på denne arten er, men nå har navnet blekhodenebbhval blitt offisielt anerkjent. Artsdatabanken har tidligere (inntil 2019) ført den opp under navnet småhodehval, men har også anerkjent de tre andre navnene; gåsenebbhval, Cuviers nebbhval og cuviernebbhval. Beskrivelsen gåsenebbhval er imidlertid mest brukt, også i vitenskapelig sammenheng, og er i bruk av Norsk Zoologisk Forening.
Biologi
Blekhodenebbhvalen regnes som en mellomstor hval, der hodet utgjør cirka 10 prosent av lengden og regnes som lite. Det vesle hodet er også opphav til den norske benevnelsen småhodehval. Den gjennomsnittlige lengden ligger rundt 6,4 meter, og i snitt veier den cirka 3 tonn, men de største hunnene kan bli mer enn 7 meter lange og veie mer. Nyfødte kalver måler cirka 2,1 meter, men lite eller ingen ting er kjent om denne artens paringsatferd.
Blekhodenebbhvalen ligner andre nebbhvaler. Den har en robust, strømlinjeformet kroppsbygning, en relativt liten (cirka 40 cm høy) sigdformet ryggfinne, og forholdsvis små sveiver som kan legges flatt inntil sidene. Som hos andre nebbhvaler er den horisontale halefinnen relativt stor. Hodet er lite og ganske butt i formen og har en svakt markert pannekul (melon). Munnen former et karakteristisk «nebb», som har gitt opphav til den norske benevnelsen blekhodenebbhval. Arten er naturlig underbitt, og ytterst på underkjeven har voksne hanner to forstørrende tenner, cirka 8 cm lange, som stikker ut.
I Atlanterhavsregionen varierer som regel kroppsfargen fra sort til mørk skifergrå over det meste av kroppen. I Indiahavet og Stillehavet kan kroppsfargen variere fra gulbrun til mørk brun. Som regel er dyret mørkest over ryggen, men det finnes også eksempler på det motsatte. Eldre hanner har et distinkt hvitt hode. Hunner er gjerne noe blekere i pigmenteringen. Begge kjønn har mørke flekker rundt øynene. Kroppen har dessuten spredte små lyse flekker og bærer ofte preg av slåssing gjennom tannmerker (arr) i huden. Ungdyr er generelt lysere enn voksne individer.
Arten viser få åpenbare tegn på kjønnsdimorfisme, og som hos mange andre nebbhvaler kan kjønnene bare positivt identifiseres gjennom direkte genital observasjon, genetikk, tilstedeværelse eller ikke av forstørrende fortenner ytterst på underkjeven (hanner), og nærhet (hunner) eller ikke (hanner) til en eventuell kalv.
Utbredesle
Blekhodenebbhvalen har størst utbredelse av alle nebbhvalene og er trolig mest tallrik i tempererte og tropiske farvann, herunder sjelden i kystnære strøk. . Arten er regnes som pelagisk og er utbredt i alle verdenshavene, inkludert i yttergrensene mot Polhavet og Sørishavet, men det er uklart om (og eventuelt i hvilken grad) den opptrer i polhavene. Det er den eneste nebbhvalen som er opptrer på regulært vis i Middelhavet, men den unngår Adriaterhavet og Svartehavet. Den unngår dessuten grunne havområder og foretrekker hav med store dyp, typisk minst 1 000 m og mer.
Atferd
Selv om blekhodenebbhvalen er den vanligste og mest utbredte av nebbhvalene, vet man allikevel svært lite om artens atferd, fordi den typisk unngår båter (herunder forskere), er sky ved overflaten, gjør lange dykk, og ofte befinner seg i lite tilgjengelige farvann.
Det lille man ellers vet om denne hvalen kommer helst fra hvaler som har strandet. Blekhodenebbhvalen bruker ekkolokalisering for å orientere seg i det stummende mørket som finnes på de havdyp denne arten helst jakter, samt til å lokalisere og fange et bytte. Og trolig er nebbhvalene derfor mer avhengig av sine biosonarer enn tannhvaler flest.
Som andre nebbhvaler bruker blekhodenebbhvalen en spesiell sugeteknikk for å fange byttet. Man har ikke visst så alt for mye om denne artens matvaner, annet enn at den er predatorisk og jakter blekkspruter, fisker og krepsdyr på store dyp. En relativt ny studie, fra det nordlige Stillehavet, bekrefter imidlertid nå, at dietten i all hovedsak består av blekksprut og noe dypvannsfisk og krepsdyr. Datagrunnlaget for studien, som ble samlet fra strandede individer i perioden 1976–2016, viser at hele 98 prosent (87,7 prosent av massen) av dietten besto blekksprut, og likeledes at utvalget med blekkspruter besto av hele 37 ulike arter i tilsammen 16 familier. At blekksprut utgjorde en så stor andel var nytt for forskerne. Fisken fordelte seg på fem familier, mens krepsdyr kun besto av tre arter.
Dykking
Den 17. oktober 2006 dykket en blekhodenebbhval (for første gang) beviselig til 1 899 meter, og satte med det ny offisiell verdensrekord i dyp-dykking for pattedyr. Dykket varte i 85 minutter. Med det reiste spørsmålet seg, om ikke denne arten kunne dykke både dypere og med lenger varighet, og rekorden ble ettertrykkelig smadret den 17. februar 2011, da en annen blekhodenebbhval (Zc015; hunnhval) dykket ned til hele 2 992 m utenfor kysten av California, i et dykk som varte i cirka 80 minutter, men også to andre blekhodenebbhvaler (Zc010 og Zc011) har beviselig dykket dypere enn den tidligere rekorden fra 2006.
Forskerne merket åtte blekhodenebbhvaler utenfor kysten av California og tok i mot data fra hvalene, som blant annet målte forflytningsmønster, dybder og dykketider, over en periode på cirka to år (2010–2012). Hvalene som ble merket besto av fire voksne hunner (Zc010, Zc015, Zc017 og Zc019), tre vokse hanner (Zc011, Zc016 og Zc020), og en unghval (Zc014) av ukjent kjønn. Det lengste dykket (utført av Zc010) som ble målt i varte i hele 137,5 minutter.
Stranding
Blekhodenebbhvalen er den av nebbhvalene som oftest strander, men årsakene til slike hendelser har vært svært uklare. I senere tid har forskere forsøkt å avdekke om såkalt akustisk forurensning (sonarstøy) kan være en medvirkende eller betydelig årsak til at hvalene strander. I mars 2000 strandet nemlig tolv blekhodenebbhvaler etter en militærøvelse utenfor Bahamasøyene. En tilsvarende hendelse oppsto under en liknende militærøvelse Gran Canaria i september 2002, da sju blekhodenebbhvaler strandet. Det har også vært spekulert i om dykkersyke (gassbobler i blodet) kan ha vært en medvirkende årsak til at nebbhvaler strander, herunder om sonarsignalene kan være en utløsende årsak gjennom å skade det avanserte hørselsorganet disse hvalene har.
Det viser seg at blekhodenebbhval er den hvalarten som oftest strander når såkalt mellomfrekvensaktiv (MFA) sonar er i bruk, men relasjonene er lite forstått. En studie fra 2013 bekrefter at blekhodenebbhvalen er svært sensitiv for MFA-sonar, som gjerne jobber i frekvensområdet 3–4 KHz. En ganske ny (2017) undersøkelse av artens matvaner bekrefter også at blekhodenebbhvalen er den hvalarten som oftest strander i forbindelse med militær aktivitet knyttet til bruk av sonar.
Inndeling
Inndelingen følger Society for Marine Mammalogy og er i henhold til Committee on Taxonomy (2022).
Plasthvalen
Den 28. januar i 2017 ble en 6 m lang blekhodenebbhval avlivet ved Vindenes i Hjeltefjorden, på innsiden av Sotra, da man trodde at den var skadet, fordi den svømte mot land og var så rolig. Det viste seg ved slaktingen at hvalen var svært avmagret og hadde store mengder plast i fordøyelsessystemet, som var tilstoppet. Under obduksjonen av dyret ble det funnet 30 plastposer og plastflak i tarmer og magen på dyret. I ettertid har hvalen fått tilnavnet «plasthvalen». Plasten fra hvalens mage og plastforurensing i havet ble senere tema for en ny utstilling (som står til sommeren 2019) ved Universitetsmuseet i Bergen, og episoden med hvalen vakte stor internasjonal oppsikt og har siden satt kraftig fokus på forsøplingen i havet og langs kysten.
Annet
Denne hvalarten jaktes det normalt ikke på, men japanske hvalfangere tar allikevel (utilsiktet eller ikke) omkring 20 individer hvert år. Arten står på CITES liste II, men listes som livskraftig på IUCNs rødliste.
O mottag her min dyrebare dukke
«O mottag her min dyrebare dukke» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.
Teksten
1.O mottag her min dyrebare dukke siste hilsning fra mitt hjerte går, som i stille lønndom for deg sukke og deg beundrer jeg som en helligdom.
2.Hulde Lina jeg for deg ei dølger, att din yndest gjør mitt hjerte sorg, o min barm av idel elskov bølger inntil siste puls i døden slår.
3.Elskovs pensel tegned deg så fager første gangen jeg dine øyne så, og i himmelsk klarhet står nu malet for mine øyne hvor jeg står og går.
4.Blott for deg mitt hjerte trofast banker, blott for deg jeg fatter kjærlighet, blott for deg jeg øver mine tanker dag og natt så stilles du for meg.
5.Men her i Kongegårdens høye sale, angstens hjerter titt av sorgen klemt, og en himmelsk klarhet deg omstråle o mitt hjerte slår så bølgende.
6.Hyttens sønn misunn meg ei din lykke, skjønt jeg står opphøyet over deg, himmelen skjenkte meg en bedre lykke som i verden her ble nektet meg.
7.Du ditt elskovs valg kan fritt bestemme, ingen hindring deg i veien står, men jeg lyde må til lovens stemme jeg over disse grenser ei tør gå.
8.Men hist bak graven der hvor allting smiler, der hvor fyrster intet fortrinn har, seierskransen oss tilsammen binder, ut i evigheten til ett par.
9.Jeg mitt purpur og min gyldne krone gjerne ville bytte bort for deg, du er meg mer enn kongens gyldne krone om den en glinsede som solen rød.
Nellejet Zorgdrager
Nellejet Zorgdrager (født 1942) er en nederlandsk sosialantropolog. Hun har arbeidet ved Instituut voor Culturele Antropologie og Instituut voor Scandinavische Talen en Literatuur ved Universitetet i Groningen.
Zorgdrager tok doktorgraden på et arbeid om Kautokeino-opprøret. Hun har også publisert andre artikler om samiske samfunnsforhold.
Retno Marsudi
Retno Lestari Priansari Marsudi (født 27. november 1962 i Semarang) er en indonesisk diplomat som i 2014 ble landets utenriksminister.
Liv og virke
Marsudi var ambassadør i Norge fra 2005 til 2008. Hun fikk i 2006 sideakkreditering som ambassadør i Island. Deretter var hun til 2012 var hun sjef for Europa- og Amerika-avdelingen i det indonesiske utenriksdepartementet. Hun var den første kvinne som fikk en så høy stilling. Hun har tidligere ledet multilaterale og bilaterale forhandlinger på vegne av Indonesia. I 2012 ble hun ambassadør i Nederland.
Marsudi ble i 2014 Indonesias første kvinnelige utenriksminister.
Kong Harald utnevnte i 2011 Marsudi til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for særlig fortjenstfullt virke for fremme av de norsk-indonesiske forbindelser».
Norgesmesterskapet i alpint 1986
Norgesmesterskapet i alpint 1986 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert på Voss fra 14. til 16. februar.
Utfor
Dato: 14. februar
Sted: Voss
Storslalåm
Dato: 15. februar
Sted: Voss
Slalåm
Dato: 16. februar
Sted: Voss
Indre Nordmøre prosti
Indre Nordmøre prosti er et tjenestedistrikt i Møre bispedømme i Den norske kirke, opprettelset i 1857 ved delingen av Nordmøre prosti i Ytre og Indre Nordmøre prostier. .
Prostiet omfatter kommunene Gjemnes, Sunndal, Surnadal og Tingvoll.
Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den Norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til ett eller flere sogn.
Ralf Stegner
Ralf Stegner (født 2. oktober 1959 i Bad Dürkheim) er en tysk politiker for Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD).
Indrefjord Idrettslag
Fotball
Indrefjord Idrettslags A-lag spiller i 4. divisjon avdeling Finnmark i 2023.
Ralf Stegner
Stegner er fra 2008 leder av SPDs gruppe i landdagen i delstaten Schleswig-Holstein og fra 2007 leder av partiet i delstaten. Fra 2003 til 2005 var Stegner finansminister i delstatsregjeringen og fra 2005 til 2008 innenriksminister. Da storkoalisjonen i delstatsparlamentet mellom Christlich Demokratische Union (CDU) og SPD ble oppløst i 2009, ble han opposisjonsleder i landdagen.
Indrefjord Idrettslag
Fotball
Indrefjord IL startet opp med seniorfotball i 2013 i 5.divsjon etter mange års fravær. Laget rykket direkte opp etter kun én sesong i 5. divisjon. første året i 4. divisjon (2014) kjempet laget helt i toppen, og havnet til slutt på en 3.-plass. 2015 sesongen endte laget midt på tabellen. 2016 sesongen ble laget nummer 4 i 4. divisjonen. 2017 sesongen: Laget havnet på siste plass i 4. divisjon FINMA-serien med 5 poeng på 22 kamper.
Ralf Stegner
Rolf Stegner har utdannelse i samfunnsvitenskap, historie og germanistikk.
Indrefjord Idrettslag
Fotball
Sesongen 2021 vant de sin avdeling i 5. Divisjon avd Vest i Finnmark, og ble dermed seriemestere. Sesongen ble amputert da den ikke kom i gang før på høsten på grunn av Covid-19.
Carlos, prins av Asturias
Don Carlos, prins av Asturias (født 8. juli 1545 i Valladolid, død 24. juli 1568 i Madrid) var den eldste sønn av Filip II av Spania og hans første kone Maria Manuela av Portugal, datter av Johan III av Portugal.
Don Carlos var mentalt ustabil og ble fengslet av faren tidlig i 1568, hvor han døde etter et halvt år i isolasjon. Hans skjebne er skildret i Friedrich Schillers tragiske drama Don Carlos, infante fra Spania og operaen Don Carlos av Giuseppe Verdi.
Historien om en konge som fengsler sin egen sønn er også tema i boken Livet er en drøm av Pedro Calderón de la Barca fra 1635, selv om Don Carlos ikke nevnes direkte.
Don Carlos' mor døde 4 dager etter fødselen, og han begynte tidlig i puberteten å vise tegn til mental ustabilitet. Mange fysiske og mentale tegn kan tyde på at dette var et resultat av innavl innen Huset Habsburg og de kongelige familiene i Portugal og Spania.
Carlos hadde bare fire oldeforeldre i stedet for maksimalt åtte, og hans foreldre hadde samme stamtavle (1/8) som om de var halvsøsken. Han hadde bare seks tippoldeforeldre, i stedet for de maksimale 16; mormoren og hans farfar var søsken, sin morfar og hans farmor var også søsken, og hans to oldemødre var søstre.
I 1562 ble han utsatt for en hodeskade da han falt ned en trapp. Han overlevde etter en trepanasjon av hodeskallen, gjennomført av den kjente anatomen Andreas Vesalius. Etter denne hendelsen, fikk Don Carlos en vanskelig adferd, hvor han blant annet begynte å mislike hertugen av Alba, som var kongens kommandant i Nederland, en stilling som var blitt lovet Don Carlos. Don Carlos skal da ha startet å konspirere med opprørere i Nederland. Han ble også fiendtlig innstilt overfor faren, og skal ha planlagt å ta livet av ham. Høsten 1567 var han i ferd med å flykte til Nederland, men planen ble avslørt av Don Juan de Austria.
Det er i ettertid blitt spekulert i om han døde av forgiftning mens han satt fengslet, men historikere i dag tror han døde av naturlige årsaker. Han ble svært tynn og kan ha utviklet spiseforstyrrelser i fengselet.
All Inclusive, ili Vsjo vkljutsjeno!
Handling
Andrei driver en etterspurt veterinær-klinikk for kjæledyr i Rublyovka. Men en lidenskapelig natt sammen med en oligarks kone Evelina (spilt av Nonna Grishayeva) forandrer alt: Den misunnelige ektemannen Edik (spilt av Roman Madyanov) snur umiddelbart opp ned på tilværelsen til den suksessrike forretningsmannen. Den eneste muligheten han sitter igjen med, er å stikke av fra landet.
Andrei reiser derfor til Tyrkia, til et all inclusive-feriested, men han mistenker ikke at dette området inkluderer mye mer enn det kan se ut som ved første øyekast. Men rett i hælene på ham følger den tyske morderen Rudolf (spilt av Eduard Radzyukevich) og en rekke problemer oppstår snart.
Benjamin Šeško
Šeško har tidligere spilt ungdomsfotball for flere slovakiske lag og har vært utlånt fra Red Bull Salzburg til Liefering i perioden 2019 til 2021. Den 9. august 2022 meldte han overgang til den tyske klubben RB Leipzig gjeldende fra 1. juli 2023.
Landslagskarriere
Šeško debuterte for Slovenia U-15 i 2017 og spilte på ulike aldersbestemte landslag frem til Slovenia U-19 i 2020. Han fikk sin a-landslagsdebut for i vennskapskamp borte mot  den 1. juni 2021 (1–1). Hans første landslagsmål kom i en VM-kvalifiseringskamp borte mot den 8. oktober 2021 (0–4).
Rossi på ferie
Rossi på ferie (Italiensk Le vacanze del signor Rossi) er en animasjonsfilm basert på kortfilmer Mr. Rossi. Den er produsert av Bruno Bozzetto Film, med animasjon produsert av Bruno Bozzetto. Filmen hadde premiere 1978 over hele verden.
Juan Pablo Valdivieso
Juan Pablo Valdivieso (født 27. februar 1981) er en peruansk svømmer.
Han representerte Peru under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.
Hjerta lære aldri
Hjerta lære aldri er et musikkalbum med Elle Melle, utgitt i 2016.
Eduard Radzjukevitsj
Eduard Vladimirovitsj Radzjukevitsj (Эдуа́рд Влади́мирович Радзюке́вич; født 1965) er en russisk regissør, skuespiller og manusforfatter.
Arkeologiåret 1800
Arkeologiåret 1800 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1800.
Ladakh
Ladakh (tibetansk: ལ་དྭགས་ La dwags, hindi: लद्दाख़ [], urdu: لدّاخ ) er et unionsterritorium i India. Det ligger mellom fjellkjeden Kunlun i nord og Himalaya i sør. Området av Ladakh som er kontrollert av India er 59146 km² stort. Inkludert de pakistansk- og kinesiskkontrollerte områdene av det historiske Ladakh er det 117000 km² stort. I 2001 hadde indisk Ladakh 270126 innbyggere, hvorav de fleste er av tibetansk og indoeuropeisk herkomst. De viktigste språk er urdu og ladakhi, som er en tibetansk dialekt. Ladakh tilhører den tibetanske kultursfære, og tibetansk buddhisme er ved siden av sjiaislam den største religionen.
Ladakh er kjent for sin naturskjønnhet i fjellene og for sin tibetansk-buddhistiske kultur.
Den viktigste byen i Ladakh er Leh, som en gang var hovedstad i det ladakhiske kongedømmet. Dette kongedømmet omfattet det område som nå er kjent som Aksai Chin, som også ble del av Britisk India, men nå er regjert som en del av Folkerepublikken Kina.
Elsi Hauger
Elsi Hauger (født Elsi Enoksen 30. mai 1957) er en tidligere norsk fotballspiller som representerte BUL. Hun ble cupmester tre ganger (1978, 1979, 1980) med BUL.
Hun spilte også 1 kamp for det norske landslaget.
Aya Majdi
Aya Majdi (født 1. august 1994) er en qatarsk bordtennisspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i den innledende runden.
Kapasitetsdiode
Innenfor elektronikken er en kapasitetsdiode eller en variabel kapasitansdiode en type diode som har en variabel kapasitans som er en funksjon av spenningen over terminalene.
Kapasitetsdioder brukes vanligvis som en spenningsstyrt kondensator, fremfor en likeretter. De brukes i blant annet spenningsstyrte oscillatorer.
Slaget ved Ilipa
Slaget ved Ilipa var et slag utkjempet mellom romerske styrker ledet av Scipio Africanus og karthagerne under Hasdrubal Gisgo og Mago Barca i 206 f.Kr. i den andre punerkrigen. Slaget var kanskje Scipios mest briljante seier i hele hans militære karriere, selv om den ikke virker like original som Hannibals taktikk ved Cannae. Scipios manøvrer før slaget og hans omvendte Cannae-formasjon var like fullt en kulminasjon i hans taktiske evner. Slaget brøt for alltid karthagernes makt i Spania og hindret dermed flere landinvasjoner inn i Italia og gjorde slutt på Barca-dynastiets rike base.
Opptakt
Etter slaget ved Baecula og etter at Hasdrubal Barca forlot Hispania, landet karthagenske forsterkninger tidlig i 207 f.Kr. under Hanno som snart sluttet seg til Mago. De satte sammen en mektig armé ved utstrakt rekruttering av keltiberere. I mellomtiden rykket Hasdrubal Gisgo frem med sin armé fra Gades inn i Andalucía. Dermed stod Scipio overfor to fiendtlige styrker. En av dem ville uten tvil falle ham i ryggen dersom han forsøkte å angripe den andre.
Scipio besluttet etter nøye planlegging å sende en avdeling under Silanus for å slå til mot Mago først. Silanus marsjerte raskt og klarte å overraske de karthagenske leirene. Resultatet var at Magos keltere ble spredt og Hanno ble tatt til fange.
Dermed stod Hasdrubal alene mot Scipios styrker, men den karthagenske generalen klarte å unngå slag ved å splitte troppene sine mellom befestede byer. Kampanjen i 207 f.Kr. i Spania endte dermed uten videre hendelser.
Manøvrer før slaget
De to motstanderne brukte de neste dagene til å observere og teste hverandre. Scipio ventet alltid med å lede sine tropper ut til karthagerne hadde rykket ut fra sin leir. Den romerske formasjonen hadde alltid legionærene i sentrum og de spanske allierte på flankene, noe som fikk Hasdrubal og Mago til å tro at dette ville være romernes oppstilling i slaget.
Sykling under samveldelekene 1978
Sykling under de britiske samveldeleker 1978. Sykling var en av flere sporter under de ellevte samveldelekene som ble arrangert i Edmonton i Canada i perioden 3. til 12. august 1978. Det var tiende gangen som sykling var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1978 ble det konkurrert i sju øvelser, seks i bane- og en i landeveissykling, kun for menn. Australia ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Canada som også vant tre gull.
Slaget ved Ilipa
Slaget
Da Scipio trodde at systemet i hans troppeformasjoner var tydelig oppdaget hos de karthagenske kommandørene, gjorde Scipio sitt trekk. Først beordret han at soldatene skulle gis mat og bevæpnes før dagslyset kom. Så sendte han sitt kavaleri og sine lette tropper mot de karthagenske utpostene ved morgengry mens han rykket frem med sin hovedstyrke bak, hele veien frem til den karthagenske posisjonen. Denne dagen stod hans legionærer på flankene med spanjolene i sentrum.
Karthagerne var overrasket over det plutselige angrepet til romerne og skyndte seg etter våpen og videre til sine posisjoner uten frokost. Hasdrubal trodde at Scipio ville sette sin styrke i den samme formasjonen som tidligere, og han satte derfor ut sine beste afrikanere i sentrum med spanske leiesoldater på flankene. Han kunne ikke forandre formasjonen etter at han oppdaget romernes nye formasjon da den angripende arméen var for nær.
De neste timene holdt Scipio sitt infanteri bak de lette troppene. Dermed forsterket han effekten av mangel på frokost hos sin fiende. Da han endelig bestemte seg for å angripe, ble de lette troppene kalt tilbake for å posisjonere seg bak legionærene på flankene før hovedangrepet begynte. Hans flanker rykket raskere frem enn spanjolene i sentrum slik at Scipio fikk en konkav, eller motsatt Cannae, slaglinje. Videre utvidet den romerske generalen sine flanker ved å beordre de lette troppene på flankene til legionærene og kavaleriet på flankene til de lette troppene fremover og omsluttet dermed de karthagenske linjene på begge sider.
Med den uunngåelige ødeleggelsen av dens flanker, ble det karthagenske sentrum enda mer demoralisert og forvirret av nedtrampingen som deres egne elefanter gjorde da de ustyrlige elefantene ble drevet fremover mot sitt eget sentrum av det romerske kavaleriet som angrep flankene. Trette og sultne begynte karthagerne å trekke seg tilbake, først i sluttet orden. Men da Scipio begynte å bruke sin fordel ved å beordre sitt spanske sentrum inn i slaget, begynte formasjonene å smuldre opp. En massakre som kunne ha vært en rival til den i Cannae ble bare unngått av et plutselig skybrudd som stanset alle operasjoner på slagmarken og gjorde at de resterende karthagerne kunne søke tilflukt i sin egen leir.
Manøvrer etter slaget
Karthagerne var for øyeblikket trygge i sin leir, men de fikk ikke mulighet til å hvile. De måtte forsterke sine posisjoner for å kunne stå overfor det uunngåelige romerske angrepet dagen etter. Men ettersom flere og flere spanske leiesoldater deserterte i løpet av natten, forsøkte Hasdrubal å komme unna i mørket sammen med sine afrikanere.
Men Scipio ville ikke gjenta sin ulykke i Baecula. Han beordret umiddelbart en forfølgelse. Hele den romerske arméen satte etter Hasdrubal med kavaleriet i front. Da romerne endelig tok igjen karthagerne, begynte slakten som etterlot Hasdrubal med 6000 menn som flyktet opp på en fjelltopp uten vannforsyning. Disse restene av den karthagenske armé overgav seg kort tid etterpå, men ikke før Hasdrubal og Mago hadde flyktet.
Etterspill
Hasdrubal reiste etter slaget fra Spania for å besøke den mektige numidiske kong Syphax. I hans hoff ble han møtt av Scipio som også ønsket numidernes tjeneste.
Mago flyktet til Balearene. Han seilte videre derfra til Liguria og forsøkte en invasjon av det nordlige Italia.
Etter at han endelig hadde underlagt seg karthagenernes Hispania og fått hevn over de spanske høvdingene som hadde forrådt hans far Publius og onkel Gnaeus, returnerte Scipio til Roma. Han ble valgt til konsul i 205 f.Kr. enstemmig. Han fikk kontroll over Sicilia som prokonsul, og derfra realiserte han sin invasjon av det karthagenske hjemlandet.
Aghiles Slimani
Aghiles Slimani (født 20. august 1982) er en algerisk svømmer.
Han representerte Algerie i Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.
Erik Kroman
Erik Jørgensen Kroman (født 26. februar 1892 i Marstal, død 2. juni 1982) var en dansk historiker.
Liv
Kroman tok studenteksamen i 1914 og var deretter bestyrer for en privat realskole i Faxe Ladeplads til 1918. I 1925 tok han embetseksamen i historie, dansk og engelsk, og deltok deretter i utgivelsen av Danmarks gamle love. I 1930 ble han ansatt i Rigsarkivet, hvor han var overarkivar fra 1956 til 1962.
Kroman deltok i utgivelsen av flere danske lover (Skaanske Lov, Jyske Lov og Valdemars sjællandske Lov), og utga flere kildeskrifter til dansk historie. Han utga to bøker om paleografi (Dansk Palæografi, 1943, og Skriftens Historie i Danmark, 1943) og underviste i skrifthistorie ved Københavns Universitet.
Agonum piceum
Agonum piceum er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utseende
Agonum piceum er 5,5-7,3 mm lang og er mørk svart med en svak bronseglans. Dekkvingene er lysere enn framkroppen og mer gul-brune, de er lysest på siden, særlig på undersidens innoverbøyde sidekant. Dekkvingenes riller er svake og det tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene). Beina er gul-brune, men har mørkere føtter (tarsi). Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia). Antennenes tredje og fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Ganske vanlig, lever på leireholdige lokaliteter, særlig langs vassdrag og strender.
Levevis
Agonum piceum er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Eskimo & Icebird
Eskimo & Icebird ( og ) er et norsk produksjonsteam innen techno/dance-sjangeren.
De startet sine musikerkarrierer på 1990-tallet. Eskimo er blant annet kjent for låten «Dreaming of Me» og Icebird ga ut musikkalbumet «Arctic Trance».
De to produsentene startet å jobbe sammen i 2003 og deres første låt «Music is Movin'» ble plukket opp av den norske radiostasjonen NRK_mPetre og debuterte med tredjeplass på hitlisten Ti i skuddet. Dette var starten på en rekke låter fra Eskimo & Icebird. De har også produsert og remikset låter for artister som Helene Rask, Jamita, Tom Stereo og Weststylers.
Utgivelser/radiolåter
I 2008 produserte Eskimo & Icebird albumene Be Proud og Ibiza for Jamita, utgitt på Crystal Jam Records.
Jann Post
Jann Asbjørn Christiansen Post (født 26. juli 1980) er en norsk-nederlandsk journalist og sportskommentator ansatt i NRKs sportsredaksjon. Han har vært kommentator innen langrenn, sykling, golf, roing og padling, og tok sommeren 2014 også over friidrett sammen med Karen-Marie Ellefsen, etter at Lars Lystad gikk av med pensjon. Før han ble ansatt i NRK, jobbet han som sportsjournalist i VG. I slutten av tenårene satset han aktivt blant annet innen orientering.
Jann Post er eldre bror av Arne Post, idrettsutøver innen langrenn og diverse utholdenhetsgrener.
Post er gift med den tidligere skøyteløperen Anna Rognstad.
Støttvær
Støttvær er ei øygruppe i Meløy kommune i Nordland. Øygruppa ligger vest for Kunna og Reipå. De største øyene i øygruppa er Innerstøtt, Helløya og Svenningen. På Innerstøtt og Svenningen ligger fiskeværet Støtt. Helløya er del av Støttværet naturreservat, som også dekker flere mindre øyer og holmer i øygruppa.
Den andre fredstraktaten i Aachen
Den andre fredstraktaten i Aachen (fransk og historisk engelsk freden i Aix-la-Chapelle) i 1748 avsluttet den østerrikske arvefølgekrig. En kongress ble samlet ved den keiserlige fribyen Aachen vest i det tysk-romerske rike den 24. april 1748. Det resulterte i en traktat som ble signert den 18. oktober 1748.
Beskrivelse
Storbritannia og Frankrike dikterte traktaten og andre stater fulgte de foreslåtte punktene som var:
Spania kom senere med innsigelser til klausulene i kontrakten (asiento), og Madridtraktaten, signert den 5. oktober 1750, stipulerte at Storbritannia skulle oppgi sine krav til gjengjeld for en sum av 100.000 pund.
I sin kjerne ble fredstraktaten i Aachen og Den østerrikske arvefølgekrig konkludert til en status quo quo ante bellum (slik ting var før krigen). I den kommersielle striden mellom Storbritannia og Frankrike i Vest-India, Afrika og India var ingenting avgjort. Traktaten var ikke et grunnlag for en varig fred.
I Frankrike var det en generell misnøye over hva som ble sett på som en mulighet som tåpelig ble forkastet (spesielt i de østerrikske Nederlandene som hadde hovedsakelig blitt erobret ved den briljante strategien til marsjall Saxe), og det ble populært i Paris å bruke frasen «la guerre pour le roi de Prusse» («krig for kongen av Preussen»).
Tilsvarende var de britiske kolonistene i New England og handelsmenn tilbake i Storbritannia misfornøyd med tilbakeføringen av Louisbourg til franskmennene etter de hadde benyttet 46 dager med å beleire festningen før den ble erobret. Denne misnøyen ble et tidlig frø for den senere amerikanske revolusjonen. Storbritannia utvekslet Louisbourg for Chennai (tidligere kalt for Madras), erobret av den franske admiral Bourdonnais i 1746.
I Storbritannia ble kong Georg II sett på som den som hadde ledet krigen og freden til det aller beste for Hannover, hvor han selv var kurfyrste av, enn for Storbritannia, og den britisk hovedfeiringen av freden ble holdt først seks måneder senere med fyrverkeri i Londons Green Park til spesialskrevet musikk av Georg Friedrich Händel. Denne feiringen ble bevisst holdt nær den kongelige bolig Buckingham House slik feiringen presentert kongen i et bedre lys. Det viste seg for øvrig at fyrverkeriet var mindre heldig enn musikken – den enorme trebygningen som fyrverkeri ble antent ble antent på grunn av et basrelieff av kongen falt ned. Händel hadde ønsket å presentere sin musikk som en ouverture, men den britiske krone hadde gitt den tittelen Music for the Royal Fireworks (HWV 351) som propaganda for den ellers upopulære fredsavtalen og ditto monark.
Kong Georg II og Storbritannia fikk en fordel fra avtalen ved at en klausul krevde at franskmennene anerkjente at Huset Hannover hadde etterfulgt på den britiske tronen, og de måtte derfor utvise jakobittene fra Frankrike.
I kontrast til den franske og britiske misnøye med avtalen oppnådde Italia en stabilitet i sitt land for første gang på 1700-tallet. De nye territoriale avtalene og tiltredelsen av den pasifistiske Ferdinand VI av Spania tillot Den andre fredstraktaten i Aachen til vare helt fram til utbruddet av de franske revolusjonskrigene i 1792.
Mykensk kultur
Mykensk sivilisasjon
Den mykenske perioden blomstret mellom 1600 f.Kr. og kollapsen til deres sivilisasjon rundt 1100 f.Kr. Kollapsen tillegges vanligvis en dorisk invasjon, selv om mange arkeologer og historikere nå tviler på at en slik invasjon fant sted. De største mykenske bystedene var Mykene og Tiryns i Argolis, Pylos i Messenia, Athen i Attika, Theben og Orchomenos i Boeotia og Iolkos i Thessalia. På Kreta okkuperte mykenerne ruinene til Knossos. I tillegg var der noen viktige steder for kulten som Lerna som vanligvis var husaltre. Mykenske bosetninger dukket også opp på øyene i Egeerhavet, på kysten av Lilleasia og til slutt på Kypros.
Mykensk sivilisasjon ble dominert av et aristokrati av krigere. Rundt 1400 f.Kr. utvidet mykenerne sin kontroll til Kreta, senteret for minoisk kultur, og adopterte en form for minoisk skrift kalt Linear A som de brukte til å skrive i sin tidligste form for gresk. Den mykenske skriften kalles Linear B.
Ikke bare beseiret mykenerne minoerne, men ifølge legenden, beseiret de Troja, en mektig bystat som rivaler av mykenerne. På grunn av at det eneste beviset er Homers Iliaden og andre tekster som tar for seg mytologi, er Trojas og trojanerkrigens eksistens usikker. Den tyske arkeologen Heinrich Schliemann avdekket i 1876 ruiner i Lilleasia (dagens Tyrkia) som han hevdet var Troja, men disse ruinene stemmer ikke godt med Homers beretning om Troja.
Mykenerne gravla sine adelsmenn i tholos, store sirkulære gravkamre med et høyt kuppeltak og rett inngangsparti dekket med stein. De gravla ofte dolker eller andre former for militært utstyr med den avdøde. Adelen ble jevnlig begravd med gullmasker, tiaraer, brystning og våpner pyntet med edelstener. Mykenerne ble gravlagt sittende, og noen av adelen ble mumifiserte. Homers Akilles og Patroklos ble ikke gravlagt, men kremerte og æret med gullurner i stedet for gullmasker. Ingen presteklasse har ennå blitt identifisert. Tilbedere og tilbedte er identifiserte i segl, ringer og figurer gjennom deres gester. Tilbedere folder sine armer, hever den høyre armen til hilsen eller plasserer en hånd på pannen. Guddommer løfter begge armer i deres «guddommelige gest» eller bøyer seg fremover for å gi eller motta. Panteonet til mykenske guddommer har blitt satt sammen igjen fra inskripsjoner i Linear B funnet ved Pylos og ved det postpalatiske mykenske Knossos på Kreta. Noen av guddommene er kjente, eller i det minste er deres navn gjenkjennelige fra det olympiske panteonet i nedskrevne myter. Andre er det ikke. Ares er representert kun som «Enyalios» som ble gjenkjent som et epitet. Apollon kan gjenkjennes ved Knossos som PA-JA-WO, («Paian»). Langt mer fremtredende er A-TA-NA PO-TI-NI-JA («Athena Potnia», «Athene, elskerinnen», E-RE-U-TI-JA (Eileithya, senere kun tilkalt under fødsler), Dionysos, Poseidon som allerede var «jordskjelver», enten med sitt følge, Poseida som ikke ble beholdt i overgangen til klassisk gresk, eller ved Pylos med de «to gudinnene», antagelig Demeter og Persefone. Erinyer eller Furier var allerede tilstede, i tillegg til vindene.
Mykenske freskomalerier har blitt oppdaget i palassammenheng, særlig ved Pylos, Mykene, Orchomenos, Theben og Tiryns, og ved noen få steder uten palass, kanskje privateide kontekster. De tidligste freskodekorasjonene er fra LH IIA-perioden (rundt 1500 f.Kr.) Motivene holder seg til minoiske tradisjoner, enten direkte nedstammet eller gjennom kykladiske overbringelser, og har i noen tilfeller blitt redusert til dekorative formler som viser temaer som passer til der de hørte til. Løver og vingeløse griffer i audienskamrene, prosesjonsfigurer i korridorer og lignende. En forandring fra minoernes dyreliv er at det mykenske forholdet til naturen er reflektert i avbildning av dyr som enten vises kun sammen med en mann eller som offer for jakt. Oksehoppende freskopaneler finnes ved Mykene og Tiryns.
Rundt 1100 f.Kr. kollapset den mykenske sivilisasjonen. Tallrike byer ble plyndret og regionen gikk inn i det som historikere ser på som en mørk tidsalder. I løpet av denne perioden opplevde Hellas nedgang i befolkningen og de mistet sin kunnskap om skrift. Historikerne har tradisjonelt lagt skylden på en invasjon av en ny bølge greske folk, dorerne, mens noen mykenere flyktet til Kypros, noen andre greske øyer og deler av Anatolia.
Historisk overblikk
Fra et kronologisk perspektiv, er sen helladisk tid perioden da det mykenske Hellas blomstret under ny innflytelse fra det minoiske Kreta og kykladene. De som laget LH-keramikk graverte noen ganger inn en skrift som gjenkjennes som en form for gresk. LH er delt inn i I, II og III, hvor I og II overlapper sen minoiske keramikk, mens III overtar den. LH III er videre inndelt i IIIA, IIIB og IIIC.
LH-keramikk lagret vanligvis varer som olivenolje og vin. LHI nådde Santorini rett før utbruddet til Thera. LHIIB begynte under LMIB og har blitt funnet i Egypt under styrene til Tuthmosis III. LHIIB dekket LMIB/LMII-ødeleggelsen på Kreta som assosieres med den greske overtakelsen av øya.
Astrid Kristiansen
Astrid Kristiansen (født 17. desember 1958) er en tidligere norsk fotballspiller og langrennsløper som representerte BUL. Hun ble cupmester fem ganger (1978, 1979, 1980, 1982, 1983) med BUL.
Finn Rønne
Finn Rønne (også engelsk Finn Ronne; født 20. desember 1899 i Horten, død 12. januar 1980 i Bethesda) var en norsk-amerikansk antarktisutforsker.
Astrid Kristiansen
Hun spilte også 16 kamper for det norske landslaget.
I langrenn ble hun norgesmester i stafett i 1976.
Finn Rønne
Finn Rønne var sønn av Martin Rønne som deltok på Roald Amundsens Fram-ekspedisjon 1910–1912. Rønne emigrerte til USA i 1923 og ble amerikansk statsborger i 1929. Etter å ha jobbet for Westinghouse Electric Corporation i noen år, deltok han i to av Richard E. Byrds ekspedisjoner til Antarktis.
Etter å ha tjenestegjort flere år i United States Navy, der han oppnådde kapteins grad, vendte Rønne tilbake til Antarktis i 1940-årene med støtte fra American Geographical Society. Ronne Antarctic Research Expedition fra 1946 til 1948 kartla og utforsket kystlinjen av Weddellhavet og satte en rekke polarrekorder. Rønne tilbakela 5 800 kilometer på ski og hundesleder – mer enn noen andre i historien. Han kone, Edith, ledsaget ham som historiker og nyhetskorresponent på denne ekspedisjonen. I 1950-årene organiserte marinen Operasjon Deepfreeze for å utfylle kartleggingen av Antarktis og etablere forskningsstasjoner. Rønne ble vitenskapelig og militær leder for en amerikansk base ved Weddellhavet.
Rønne skrev en rekke bøker om Antarktis og mange vitenskapelige artikler om polarforskning. Han mottok en rekke medaljer og utmerkelser for sin tjeneste, geografiske utforskning og vitenskapelige virke. Han mottok også St. Olavs Orden. Finn Ronne Memorial Award deles ut av The Explorers Club til enkeltpersoner som har utmerket seg innen polarforskning. Filchner-Ronne isbrem innerst i Weddelhavet er oppkalt etter ham og den tyske polarforskeren Wilhelm Filchner.
Referanser
Hovedkilde: Andre referanser:
Nicholas Rees
Nicholas Rees (født 17. februar 1982) er en bahamansk svømmer.
Han representerte Bahamas under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.