cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
«Lossen» (1684)
Den nordiske storkrigen
På det første toktet tok «Lossen» sammen med «Aben» (ape) 12 priser med i alt 138 svenske sjøfolk. Den største var en brigantin med 10 kanoner. «Lossen» kom i ildkamp med en svensk fregatt på 30 kanoner i juni 1711, og den deltok i slaget ved Fladstrand den 11. mai 1712. «Lossen» sammen med fregatten «Raae» kom til den mindre avdelingen på bare tre krigsskip og forhindret et dansk-norsk nederlag mot den sterkere svenske avdelingen på sju skip hvorav fregatten Stenbocken.
«Lossen» rekognoserte utenfor den svenske vestkysten, og tok kontakt med alle skip for å få kjennskap til forholdene ved Göteborg. Den fant engelskmennene som forklarte at Göteborgseskadren var gått i opplag og sjømennene sendt østover. Med disse opplysningene som bekreftelse på tidlige etterretninger om svenskenes hensikt ble eskadren i Norge tilkalt til København for å slutte seg til flåten. Under Rügen-affæren i september 1712 tilintetgjorde «Lossen» sammen med de andre fregattene den svenske transportsflåten ved Wittow, ødela en stor spaniafarer og tok to store skip med last, samt to uttømte skip.
I begynnelsen av juni 1714 seilte «Lossen» sammen med fregatten «Høyenhald» på jakt etter den svenske fregatten Vita Örn ved Møn, men fant ikke svenskene, som holdt seg unna det danske farvannet resten av året. Den samme avdelingen dro videre til Helgoland for å delta i den danske erobringen av den tyske øya, og for å trygge egen trafikk på Ejderen, Elben og Weser. Den 8. august 1714 tok 500 dansker og nordmenn øya, beskyttet av kanonene på «Høyenhald» mens «Lossen» bevoktet trafikken.
Krigens største sjøslag, slaget ved Rügen, foregikk mellom linjeskipene med de mindre fartøyene, deriblant fregattene, utenfor slaglinjene. «Lossen» som en av fire fregatter var ikke i slaglinjen, men den hadde en viktig rolle med rekognosering. Etter flere år med base i København kom «Lossen» til Norge som det første skip med Tordenskjold som kommandant. Den ble en del av Nordsjøeskadren i Norge.
Det siste året
Alderen og den intenste virksomheten begynte å slite sterkt på den eldre fregatten, og den ble sendt til reparasjon i Horten i august 1716. Eskadresjefen, Tordenskjold, tålte ikke sommel og ønsket fortgang i reparasjonen. Tilstanden på «Lossen» utløste flere konflikter mellom offiserene og eskadresjefen, som gjort seg lite populær med hans strenghet ovenfor passivitet og forsømmelse.
Tordenskjold irriterte seg særlig over kapteinløytnant Henrich Güntelberg, skipssjef ombord på «Lossen», som ble holdt i uvirksomhet eller sendt ut på eskorteoppdrag under tvang. I mai eller juni 1717 ble den hollandske fregatten «Ste Agnes Gallée» erobret av «Lossen». Like etter tok Güntelberg en hollandsk galliot, «de Jonge Anna», som hadde gått ut fra Göteborg. De heldige resultatene gjorde Tordenskjold mer positivt stemt mot Güntelberg, som ble lovpriset i et brev på hans reise til København. Kapteinløytnant Poul Christian Bruun overtok ledelsen på skipet den 25. september.
Bruun fikk skipet reparert og seilte fra Københavns red den 27. november for å slutte seg til eskorteavdelingen for konvoifarten mellom Fladstrand i Danmark og Stavern i Norge. Den 22. desember 1717 dro en ny konvoi på 65 skip med fire krigsskip som eskorte fra Stavern, men været slo om og en orkan reiste seg over Nordsjøen. «Lossen» seilte forrest sammen med fregattene «Raae» og «Sørridderen», men 23. desember ble konvoien rammet av stormen vestsydvest for Marstrand. Hele flåten vendte nordover, men stormen ble sterkere og etterhvert kom skipene bort fra hverandre.
Forliset
Orkanen, som kom inn over Nordsjøen, ble en tragisk begivenhet julenatten 1717 med katastrofale oversvømmelser fra Calais i vest til Ejderen i nord, og som drepte mange tusener, et stort antall skip forliste, store ødeleggelser overalt oppstod.
Det var julaften, den 24. desember 1717. Bruun mistet kontrollen over «Lossen», og seilte seg vill på veien nordover. Sterk pålandsvind presset fregatten østover. Bruun forsøkte å krysse mot den kraftige vinden, men sjøen var for grov og vinden for sterk. Etter flere timer med fortvilt innsats for å redde seg fikk Bruun ca. kl. 20.30 øye på den første brenningen. Han forsøkte å vende, men mislyktes, og kl. 23.30 støtte «Lossen» på et bratt svaberg. Hele forskipet ble knust. Fregatten stoppet opp mot svaberget, satte seg fast mot en fjellside, og ble veltet om av brottsjøene. «Lossen» skled inn forbi et lite nes og sank i bukten Stolen på Vesterøy.
Besetningen på 103 mann og seks svenske krigsfanger forsøkte å berge seg i land, men bare halvparten klarte det. De kom seg opp på fjellsiden fra skipet eller opp på svabergene omkring. 50 nordmenn og dansker og fem svensker omkom. De overlevende kom seg fram til Papperhavn der de fikk husly og hjelp. De døde ble ikke ført til kirkegård, men ble begravet i en myr rett innenfor Stolen. I ettertid har det gått et sagn på Vesterøy om at et russisk skipsmannskap var gravlagt her. Muligens ønsket folk på stedet å dekke over at det var landsmenn som hviler der. Selve gravene er ikke lokalisert.
Funnet
Den 3. oktober 1962 kom orlogskaptein Rolf Scheen ved arkivgjennomgang i Rigsarkivet i København over den glemte beretningen om fregatten «Lossen» og dens skjebne.
Året etter dro en ekspedisjon til Papperhavn på Hvaler for å prøve å lete opp vraket. De intervjuet folk på stedet om hva de kjente til av gamle overleveringer om forliset. Samtidig ble det rekognosert rundt om for å finne kjenntegn fra beretningene om det aktuelle stedets utseende og beliggenhet. Etterhvert pekte den smale bukten Stolen som skjærer seg inn i Vesterøy, seg ut som det mulige forlisstedet for «Lossen».
I 1967 ble en ny ekspedisjon utrustet med dykkere fra Oslo Undervannsklubb, underledelse av arkeolog Arne Emil Christensen jr.. De fant flere kanoner på bunnen av bukten og senere bunnseksjonen av akterskipet fra fregatten, forskipet var knust og begravet under en ur.
Den marinarkeologiske utgravningen var noe av det første i sitt sort som vekket internasjonal oppmerksomhet. Dykking med froskemannsutstyr var en nyhet i tiden etter 1956 som gjorde det mulig å foreta undervannsutgravninger som vist av franskmannen Cousteau. Interessen for skipsvrak ble så stor at de første organiserte utgravninger i marinearkeologisk regi startet i Norge for å finne frem til brukbare metoder for undervannsarbeid omkring et skipsvrak.
Utgravningen av «Lossen» innledet norsk marinarkeologi, og for første gang var en vitenskapelig undervannsutgravning organisert av folk med høy kompetanse og gjennomført med suksess. Erfaringene fra utgravningen av «Lossen» skulle bli av enorm betydning for marinarkeologi som egen vitenskapelig disiplin i Norge. Arkeologen Dag Nævestad bidro på utgravingen, bare 18 år gammel. Han ble en markant ansatt for Norsk Maritimt Museum.
Copyright (tegn)
© er det engelske og amerikanske tegnet for opphavsrett. Lenge var det i England og USA et krav at man for å få opphavsrettsvern måtte bruke copyright-merket, men dette ble oppgitt ved landenes tilslutning til den verdensomspennende Bernkonvensjonen om opphavsrett. I tråd med denne konvensjonen oppstår opphavsretten i og med at åndsverket blir til, slik regelen også er i Norge.
I Norge har bruk av copyright-merket aldri vært noe vilkår for opphavsrettvern. Imidlertid merkes ofte utgitte verk med symbolet både i Norge og andre land, men da kun for å opplyse brukere av verket om opphavsrettens eksistens, i kombinasjon med opplysninger om hva dette innebærer av begrensninger for utnyttelsen av verket. Bruk av copyright-merket har altså ingen rettslig betydning.
Motzfeldt
Motzfeldt er opprinnelig en tysk adelsslekt fra landsbyen Motzfeld ved Arnsberg i Westfalen. Vinhandleren Peter Motzfeldt utvandret til Danmark, og døde som stadskaptein i København i 1650. Datteren Maria (1614–1693) var gift med vinhandler Joachim Schumacher og var mor til statsmannen Peder Schumacher Griffenfeld (1635–99) og generalkrigskommissær Albert Gyldensparre (1642–1696). Sønnen Peter Motzfeldt (død 1702) var rådmann i København og var far til generalmajor Peter Nicolay Motzfeldt (ca. 1660–1732), som var stasjonert i Norge og har en rekke etterkommere der. Hans sønn, generalmajor Peter Jacob Motzfeldt (1699–1791), var stamfar for flere slektsgrener. I Tyskland fikk slekten 12. januar 1712 en adelsstadfesting.
Slektsvåpen
Blant annet i segl har slektens medlemmer ført dette slektsvåpenet i heraldisk beskrivelse (blasonering): I blått skjold en rød bjelke lagt over en brun stubbe med fire grønne blad. Som hjelmtegn på hjelmen er det en grønn stengel med fire sølv liljekonvaller mellom to sølv vinger. Eldre segl fra slekten har skjoldet skravert med prikker som betyr gull bunn. Våpenskjoldet er også ført med bare skjoldet som har en gull rangkrone på øvre skjoldkant.
Nattlysmøll
Nattlysmøll (Momphidae) er en liten gruppe av sommerfugler som hører til den store gruppen Gelechioidea. De blir noen ganger regnet som en undergruppe av sekkmøll (Coleophoridae). De aller fleste artene av nattlysmøll lever på planter i mjølkefamilien (Onagraceae), også kalt nattlysfamilien. Alle artene som er funnet i Norge lever enten på geitrams (Chamerion angustifolium) eller på arter i mjølke-slekten (Epilobium spp.).
Utseende
Små (vingespenn 6 – 22 mm) møll, mer eller mindre brunspraglete, med lange, smale vinger. Kroppen er temmelig kort og trinn, hodet forholdsvis lite med lange, fremoverrettede labialpalper. Antennene er trådformede og ganske tynne, noe kortere enn forvingene. Forvingene er lange og smale, avrundede i spissen, med korte hårfrynser langs ytterkanten og lange i den ytterste halvdelen av bakkanten. På farge er det brune, rødlige eller grå, vanligvis med hvite eller metalliske tverrbånd eller flekker. Noen har utstående skjelltufser langs forvingens bakkant, som står opp som "vorter" når sommerfuglen hviler. Bakvingene er smale, tilspissede, med hårfrynser som er omtrent tre ganger så lange som vingemembranens bredde. Beina er middels lange. Larvene er trinne med korte bein.
Levevis
Larvene lever i skudd, stengler eller i galler som de forårsaker på vertsplantene. 70 % av artene lever på arter i mjølkefamilien, dette gjelder alle artene som er funnet i Norge. I Norden er det eneste unntaket Mompha miscella, som lever på solrose (Helianthemum).
Noen norske arter
Mompha idaei er den største arten i Norge, de smale vingene kan ha et vingespenn på over 2 cm. Denne lysebrune arten lever på geitrams og finnes over hele Norge bortsett fra Vestlandet. Mompha langiella er ganske liten (vingespenn 10 – 11 mm), ensfarget mørkegrå med silkeaktig glans bortsett fra en liten, hvit flekk i forvingen. Finnes nord til Møre og Romsdal, går på geitrams og er ofte meget tallrik om høsten i nærheten av næringsplanten. Mompha locupletella er brunoransje med sølvfargede flekker på vingene og er dermed en av de mer fargerike artene. Funnet over hele Norge, lever på geitrams. Mompha conturbatella er mørkegrå, spraglet, med et bredt, hvitt tverrbånd nær vingespissen. Vanlig over hele landet, på geitrams.
Ejlif Krogager
Ejlif Egon Richard Søndergaard Krogager (født 5. februar 1910 i Øster Nykirke, død 7. januar 1992) var en dansk prest og reiselivsgründer.
Krogager, som var prest i det danske sognet Tjæreborg i Jylland, ble kjent over hele Skandinavia som «Tjæreborgpresten» Han grunnla i 1951 Nordisk Bustrafik, og senere Tjæreborg Reiser. I 1962 startet han flyselskapet Sterling Airlines. Turene gikk i starten kun til Spania, men etter hvert ble antallet destinasjoner utvidet betydelig, både innen Europa og til andre verdensdeler.
Krogager startet beskjedent: Like etter siste verdenskrig, da dansker hadde vært avskåret for all reisevirksomhet utenlands, leide han en buss, ble med selv som reiseleder og overtalte medlemmer fra menigheten til å være med på turen, til nær selvkost.
F-lån
F-lån er lån fra Norges Bank som har fastsatt løpetid (nedbetalingstid) og fast eller flytende rente. Låntakerbanken kan ikke betale tilbake F-lån før forfallsdagen for lånet. F-lån ytes mot sikkerhet.
F-lån er en del av Norges Banks markedsoperasjoner og det instrumentet som primært blir brukt for å tilføre likviditet til banksystemet, det vil si øke basispengemengden. F-lån har motsatt funksjon av F-innskudd. F-lån bokføres på låntakerbankens foliokonto i Norges Bank hvor beløpet enten kan bli stående og bidra til å oppfylle kapitaldekningskravet samt motta rente (styringsrenten), eventuelt taes ut som kontanter eller lånes til en annen bank.
Løpetiden på F-lån varierer og avhenger av likviditetssituasjonen i banksystemet. Løpetiden gis i antall dager og er for det meste under en uke, men flere uker er ikke uvanlig. Normalt vil løpetiden ikke gå over datoen for et rentemøte (som holdes hver sjette uke). Under finanskrisen 2008 og 2009 ble det gitt F-lån med løpetid opp til tre år.
Rente og auksjon
Rentene på F-lån fastsettes normalt ved flerprisauksjon. Flerprisauksjon, også kalt amerikansk auksjon eller ordinær auksjon, innebærer at bankene legger inn bud på ønsket beløp og rente. Ved tildeling bestemmer Norges Bank samlet beløp. Budene rangeres fra høyeste til laveste rente og de som ligger innenfor samlet beløp vil bli tildelt med det beløp og den rente som ble budt. Norges Bank er ikke forpliktet til å godta noen bud. Renten belastes den enkelte banks foliokonto i Norges Bank.
Opp til 15 banker deltar normalt i auksjonene, til dels med flere bud. Auksjon kunngjøres normalt kl 9 med budfrist kl 16 og tildeling morgenen neste dag. Norges Bank kan også ha auksjon hvor beløpet utbetales samme dag.
Sikkerhet
F-lån ytes mot sikkerhet etter bestemmelsene i lovens Forskrift om bankers adgang til lån i Norges Bank § 9 og for øvrig på de vilkår og etter de prosedyrer som Norges Bank fastsetter.
Norges Bank kan godkjenne følgende aktiva som sikkerhet for lån:
Norges Bank kan i særlige tilfelle godta andre aktiva som sikkerhet eller fravike kravet til sikkerhet.
1736
1736 (MDCCXXXVI) i den gregorianske kalender var et skuddår som begynte på en søndag.
Kenya under OL
Kenya deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1956 i Melbourne, og har siden deltatt i alle påfølgende sommerleker unntatt Sommer-OL 1976 i Montréal og Sommer-OL 1980 i Moskva som de boikottet. Kenya har deltatt tre ganger i vinterlekene, første gang under Vinter-OL 1998 i Nagano.
Liste over fylker i Illinois
Liste over fylker i Illinois. Den amerikanske delstaten Illinois består av 102 fylker (counties).
John Collet Bredesen
John Collet Bredesen (født 20. januar 1806 på Breen, død 15. april 1880 på Jølstad) var en norsk verkseier og stortingsmann for Hedemarkens Amt i 1848 og 1851.
Han var sønn av bonde og tømmermerker Lars Bredesen og Ragnild Olsdatter. Han drev Hvam gård 1830–42 og eide Odals Verk 1842–65. Han var gift med Anne Pedersdatter Sæther fra Vinger og hadde en rekke barn.
Søndre Karlsøy
Søndre Karlsøy er ei øy i Sarpsborg kommune i Østfold. Den er 0,85 km² stor og har både dyrket mark og hytteområder. Øya har fastlandsforbindelse til Ullerøy via Nordre Karlsøy.
John Collet Bredesen
Bredesen gikk konkurs i 1866 og mistet da alle sine eiendommer.
John Bredesen var oppkalt etter den norske slekten Collett, men uten å nedstamme fra denne. Blant hans etterkommere er bl.a. Grete Prytz Kittelsen.
Den gode gamle tida
Den gode gamle tida er et musikkalbum med dansebandet Doodle Bugs, utgitt den 14. oktober 2011.
Knudtzonøya (Halsa)
Knudtzonøya (også kalt Litle Bårsetøya) er en øy i Halsa-delen av Heim kommune i Trøndelag. Den ligger i Skålvikfjorden, rett øst av Bårsetøya og vest av Kuneset. Det høyeste punktet på øya ligger 35 meter over havet.
1735
1735 (MDCCXXXV) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en lørdag.
Glock 17
Begynnelsen
Pistolen var produsentens første pistol, og utviklingen ble påbegynt i 1980 som en del av et program for ny tjenestepistol for den østerrikske hæren, da Walther P38 skulle skiftes ut. I 1982 ble en ny prototype ferdig. Den fikk navnet Glock 17, fordi den er Glocks syttende patent. Glock fikk kontrakt for 4000 pistoler etter å ha blitt utvalgt i konkurranse med 7 andre pistoler. De første ferdige pistolene ble utlevert i 1983. Den ble antatt i det militære under navnet P80. I 1985 ble pistolen tatt i bruk i som standard tjenestepistol i den svenske hæren under navnet Pistol 88, og i det norske forsvaret under navnet P-80.
Da den ble introdusert til det amerikanske markedet var det hard motstand mot at våpenet skulle bli tillatt importert. Rykter ble satt ut om at våpenet ikke kunne sees på røntgen på flyplasser, og at det var solgt et større parti til Libya, et land som har store problemer med terrorisme. Ryktene ble etterhvert avkreftet. Om disse ryktene ble skapt grunnet reell frykt eller for å beskytte amerikanske arbeidsplasser, er uvisst.
I 1992 var mer enn 350 000 pistoler solgt til mer enn 45 land, hvorav 250 000 gikk til USA.
Oppbygning
Pistolen er konstruert av kun 34 deler (33 på de tidlige modellene), noe som er unikt for en halvautomatisk pistol. Alle delene er 100% tilpasset, hvilket gjør at man kan skifte ut hvilken som helst del uten å at det må tilpasses av en børsemaker. Dette er ikke vanlig på pistoler, og gjør den særdeles godt egnet i kampsituasjoner, hvor soldaten eller annet personell uten børsemakerutdanning og spesialverktøy kan reparere pistolene ved enkelt å skifte ut deler. Privatpersoner kan også enkelt skifte deler uten å måtte ty til børsemaker, noe som er svært økonomisk gunstig.
Ramme
Rammen er laget av polymer, noe som gjør pistolen fleksibel og gjør at den tar opp rekyl, som igjen gjør den enklere å kontrollere under ildgivning. Polymer er også bedre egnet mot temperaturpåvirking enn pistolrammer i stål og aluminium. Tester har også vist at polymer tåler mer ytre påvirkning enn stål, noe som gjør at hvis en pistol blir f.eks kjørt over av en bil så går rammen tilbake til sin opprinnelige form, mens en stålramme i de fleste tilfeller vil bli skjev, og mest sannsynlig ubrukelig. De fleste våpenprodusenter har i 2013 pistolmodeller bygget på polymerrammer, men GLOCK var den første som tok polymer i utstrakt bruk.
I 1989 kom Glock med en ny ramme til G17 (2. generasjon). Denne rammen hadde bedre grep takket være serratering foran og bak, samt grovere overflate på sidene av grepet. I 1997 kom 3. generasjonsrammen med fingerriller.
I 2010 kom 4. generasjonsrammen med forbedring av rekylfjøren, samt en forbedring av magasinutløseren. Den er blitt større, og kan skiftes mellom venstrehendt og høyrehendt utløser. Siste forbedring på fjerde generasjons Glock 17, er at grepet er gjort mindre, slik at det skal passe mindre hender. Ved kjøp av ny Glock 17 (4. generasjon) følger det med 2 grepsforlengere, slik at det skal passe flere brukere.
Løp
Løpet er hammersmidd og har polygonal rifling. Løpet får også Tenifer-behandling, noe som gjør det egnet til å tåle ekstremt utstrakt bruk; opptil 300 000 skudd er avfyrt i GLOCK-løp uten at det er blitt utslitt. Normalt tåler et Glock-løp omtrent 100 000 skudd uten problemer.
Magasiner
Magasinene er også laget av polymer, og har kapasitet på 17 patroner. Det finnes også 32 patroners magasiner til pistolen, både originale og uoriginale. Magasinene til Glock 17 passer i de mindre 9 mm utgavene (Glock 19 og Glock 26).
Nordre Karlsøy
Nordre Karlsøy er ei øy i Sarpsborg kommune i Østfold. Ei bru over Karlsøysundet knytter Nordre Karlsøy til Ullerøy på fastlandet. Det grunne Nøtsundet skiller Nordre Karlsøy fra Søndre Karlsøy.
Øya har et areal på 0,86 km² medregnet Ørnekuppa, ei mindre øy som Nordre Karlsøy nå er sammenvokst med. Nordre Karlsøy er for det meste utbygd med hytter.
Norsk fotball 2008
Norgestmesterskapet for herrer
Utdypende artikkel: NM herrer 2008
Tippeligaen
Utdypende artikkel: Tippeligaen 2008
2. divisjon herrer
Utdypende artikkel: 2. divisjon 2008
3. divisjon herrer
Utdypende artikkel: 3. divisjon 2008
Aglaophyton
Aglaophyton major er en utdødd art i slekten Aglaophyton – en forhistorisk gruppe av planter. Dette var den første sporofytt-generasjon av diploid-haploide planter som skilte lag med karplanter i devon, for om lag 400 millioner år siden. De var en slags mellomstadie mellom moser og karplanter. Noen av dem var trolig forfedre til våre dagers kråkefotplanter (Lycopsida).
Stammene var runde og inntil 6 mm i diameter, planten var 15-50 cm høy. Gruppen ble beskrevet i 1920, utfra fossiler funnet i blant annet Skottland. Vevet kunne frakte vann men hadde ikke fullt utviklet vedvev eller silvev slik vi kjenner det fra karsporeplantene. Noen arter var blant de første som levde i symbiose med arter av sopp.
Khon Kaen (provins)
Khon Kaen (ขอนแก่น) er en provins i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 1 808 600, og dermed er dette en av landets tredje mest folkerike provins. Provinsens totale areal er 10 886,0 km².
Provinsen ligger på det såkalte Korat-platået, som er overveiende ca. 200 moh. Provinshovedstaden heter også Khon Kaen.
Den første byen i området ble grunnlagt i 1783 da Rajakruluang slo seg ned ved dagens Ban Bung Bomnear med 330 andre. Kong Rama I utnevnte Rajakruluang til områdets første guvernør da han begynte å knytte Isan-området sterkere til Siam (Thailand). Byen ble flyttet seks ganger til den i 1879 havnet der den nå ligger – stedet heter nå Nuang Kaw.
Byen Khon Kaen ble provinsens administrative sentrum på begynnelsen av 1900-tallet.
Byer i Khon Kaen (provins)
De største byene i Khon Kaen provins er:
Administrativ inndeling
I provinsen er det i alt 26 distrikter (amphoe):
Alexandra, lady Ogilvy
Alexandra, lady Ogilvy (formelt HRH Princess Alexandra, The Honourable Lady Ogilvy, fullt navn Alexandra Helen Elizabeth Olga Christabel, født 25. desember 1936) er barnebarn av Georg V av Storbritannia og medlem av den britiske kongefamilien. Hun var tidligere kjent som prinsesse Alexandra av Kent, og fikk sin nåværende tittel da hun giftet seg med Angus Ogilvy.
Sypressfuruslekten
Arter
Ingen av artene er utrydningstruet.
Alexandra, lady Ogilvy
Prinsessen utfører regelmessig kongelige plikter på vegne av Elizabeth II, som er hennes kusine. Hun er i arvefølgen til den britiske tronen.
Tidlig liv
Prinsessen ble født i 3 Belgrave Square i London. Faren var George, hertug av Kent, fjerde sønn av Georg V og Mary av Teck, mens moren av Marina, hertuginne av Kent, datter av Nicholas av Hellas og Danmark og storhertuginne Elena Vladimirovna av Russland.
Hun ble døpt i kapellet i Buckingham Palace den 9. februar 1937. Faddere var Georg VI, prinsesse Elizabeth, Nicholas av Hellas og Danmark, Olga av Jugoslavia, Karl Theodor, Graf zu Törring-Jettenbach, Maud av Norge, jarlen av Athlone og Beatrice av Storbritannia.
Hun tilbrakte det meste av sin barndom i familiens hjem Coppins i Buckinghamshire. Under andre verdenskrig bodde hun sammen med sin bestemor Mary av Teck i Badminton House. Faren ble drept i en flyulykke ved Caithness i Skottland den 25. august 1942.
Edmund Schilvold
Edmund Schilvold er en norsk skribent, forfatter og fotograf.
Alexandra, lady Ogilvy
Tidlig liv
Hun var den første britiske prinsesse som gikk på en vanlig skole, Heathfield School ved Ascot.
Edmund Schilvold
I 2007 ble han tildelt Moss kommunes kulturstipend. Schilvold har også drevet med fotokurs.
Alexandra, lady Ogilvy
Ekteskap
Den 24. april 1963 giftet hun seg med Angus James Bruce Ogilvy, andre sønn av David Ogilvy, 12. jarl av Airlie og Lady Alexandra Coke i Westminster Abbey. Hele kongefamilien var tilstede, og fjernsynsoverføringen av seremonien hadde anslagsvis 200 millioner seere.
Dronningen tilbød Ogilvy en tittel da paret giftet seg, men han takket nei. Dette betydde at parets barn ikke ville få noen titler. Han ble slått til ridder i 1988 og innlemmet i Det kongelige råd i 1997. Han døde i 2004.
Kongelige plikter
Siden slutten av 1950-årene har prinsessen regelmessig representert dronningen. I 1959 var hun på en omfattende reise i Australia, og senere har hun besøkt en rekke andre land og flere britiske besittelser.
Da Lancaster University ble grunnlagt i 1964 ble prinsessen dets første kansler, en post hun hadde til 2005. Da hun gikk av, ble hun æresdoktor i musikk. Hun er også Honorary Fellow ved Royal College of Physicians and Surgeons of Glasgow, Royal College of Anaesthetists, Royal College of Obstetricians and Gynaecologists, og Royal College of Physicians.
Hun får en apanasje på 225 000 pund i året fra Civil List; dette skal dekke hennes omkostninger i forbindelse med representasjon i tillegg til livsopphold. En tilsvarende sum blir betalt av dronningen til Finansdepartementet for å dekke apanasjen. Hennes mann deltok også i representasjon, men fikk ikke økonomisk godtgjørelse for dette. Han hadde i tillegg privat karriere.
Prinsessen er bosatt i Thatched House Lodge i Richmond upon Thames, et hus Angus Ogilvy leide fra kronen etter at paret giftet seg. Hun har også en leilighet i St James' Palace i London.
Lady Ogilvy er beskytter for English National Opera.
Nkroful
Nkroful er en landsby nær Axim i Ghana. Den ligger omkring 5 km inn i landet fra kystmotorveien.
Landsbyen er mest kjent som fødestedet til Kwame Nkrumah, det uavhengige Ghanas første president. Etter hans død i 1972 ble han også gravlagt i byen, men etter en tid ble hans legeme flyttet til et mausoleum i Accra. Hans første gravsted og monumentet som står der er bevart, og er en turistattraksjon.
Det lokale språket er nzema, men fante og engelsk tales også.
Sangerfamilien
Sangerfamilien (Sylviidae) var opprinnelig en svært artsrik familie i ordenen spurvefugler, men nyere forskning har redusert antallet arter betraktelig. Før regnet man med omkring 280 arter, mens man i dag regner med et betydelig mindre antall. Typearten er munk (Sylvia atricapilla), som er basal i slekten Sylvia.
Taksonomi
Sangerfamilien er en del av den tallrike overfamilien Sylvioidea, som består av sangfugler (Passeri) i ordenen av spurvefugler (Passeriformes). Tradisjonelt var sangerfamilien omfattet av flere grupper enn i dag, men mange arter ble som følge av nyere forskning for en tid tilbake omplassert til andre familier.
Inndelingen i slekter og arter i sangerfamilien er imidlertid fortsatt omdiskutert. IOC World Bird List regner med kun to slekter og 34 arter; Sylvia (7) og Curruca (27), mens Birds of the World og IUCNs rødliste begge regner med 68 arter fordelt i 16 slekter. Norsk Ornitologisk Forening følger Birds of the World, som er synonym med Clementslisten med hensyn til inndeling av både grupper og arter.
Inndelingsspørsmålet gjør seg også gjeldende for enkelte arter. Møller er i så måte et godt eksempel for inndelingsproblematikken. Arten klassifiseres som Sylvia curruca i Birds of the World, mens den i IOC World Bird List klassifiseres som Curruca curruca. I Birds of the World regner man videre med seks underarter, mens IOC World Bird List klassifiserer den med kun tre underarter, fordi de regner de andre underartene som distinkte nok til å klassifiseres som selvstendige arter.
Biologi
Mange av disse fuglene har et litt kjedelig fargeløst utseende, ofte med grå, brune eller grønnbrune fjær på oversiden, men mange av artene har karakteristiske, spillende sanger som allikevel gjør dem spennende. Mest fargerike er fulvettaene og buttnebbene, spesielt de ørsmå artene i slektene Suthora og Neosuthora. Kjønnene er ganske like blant neste alle artene.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020).
Alexander Bugge
Alexander Bugge (født 30. desember 1870 i Kristiania, død 24. desember 1929 i København) var professor i historie, senere statsstipendiat.
Han var sønn av Sophus Bugge, ble student 1889, tok lærereksamen 1893 og doktorgraden 1899 på avhandlingen «Studier over de norske byers selvstyre og handel». 1903 ble han professor i historie ved Det Kongelige Frederiks Universitet etter Gustav Storm, et embete han beholdt inntil 1912, da han trakk seg tilbake for å virke som fri skribent, med stilling som statsstipendiat fra 1914. I denne tiden bodde han i Fyresdal og Kviteseid. Han var en flittig skribent og populær foredragsholder.
Bugge ble medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1898, bare 28 år gammel.
Crepidopterus
Crepidopterus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Store (ca. 30-50 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Kjevene (mandiblene) er kraftige, så lange som resten av hodet, som er rektangulært med små fasettøyne. Pronotum er rundet, nærmest halvsirkelformet, med avgrenset "midje" bakerst. Dekkvimngene er rundede med fine, noen ganger utydelige punktstriper. Beina er forholdsvis korte, leggene på frambeina utvikllet for graving.
Levevis
Som andre Scaritinae lever disse billene hovedsakelig underjordisk. De graver godt, og lever som rovdyr.
Utbredelse
Artene er utbredt på Madagaskar.
Doodle Bugs 2012
Doodle Bugs 2012 er et musikkalbum med Doodle Bugs, utgitt den 14. juli 2012. Albumet ble utgitt via plateselskapet Tylden & Co..
1734
1734 (MDCCXXXIV) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en fredag.
Carl Osburn
Carl Townsend Osburn (født 5. mai 1884 i Jacksontown Ohio, død 28. desember 1966 i Saint Helena, California) var en amerikansk skytter som deltok i flere olympiske leker 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Osburn ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant armégevær lagskyting med 1687 poeng foran Storbritannia med 1602. De andre på laget var Charles Burdette, Allan Briggs, Harry Adams, Warren Sprout og John Jackson. Det var ti lag som deltok og det var seks mann på hvert lag, konkurransen ble avviklet 29. juli 1912. Hver deltaker skjøt 15 skudd på hver av distansene 200-, 400-, 500- og 600 meter. Osburn skjøt totalt 278 poeng som var det nest svakeste resultatet på det amerikanske laget. Åtte år senere, OL 1920 i Antwerpen, vant han fire gull- en sølv- og en bronsemedalje.
Team Gerolsteiner
Gerolsteiner var et tysk sykkellag med ProTour-lisens. Laget var sponset av mineralvannprodusenten Gerolsteiner Brunnen og sykkelprodusenten Specialized. Gerolsteiner ble stiftet i 1998 av manager Hans-Michael Holczer og sportsdirektørene Rolf Gölz og Christian Henn. Signeringen av Georg Totschnig i 2001 sikret laget en plass i 1.divisjon. Laget deltok i Tour de France for første gang i 2003.
4. september 2007 gav sponsoren Gerolsteiner Brunnen beskjed om at de ikke ville forlenge avtalen som gikk ut etter sesongen 2008. Lagledelsen klarte ikke å finne en ny sponsor, og laget ble derfor lagt ned.
Stuping under Sommer-OL 1920
Stuping under Sommer-OL 1920. Stuping var med på OL-programmet for fjerde gang i 1920 i Antwerpen. Det ble konkurrert i fem øvelser, tre for herrer og to for damer.
Olea Crøger
Livsverket
Det er trolig at Olea hadde det første møtet med folkekulturen i sitt barndomshjem. Samlerarbeidet til Olea gikk for seg i flere bygder. På egen hånd begynte hun å samle gamle folkeviser og -melodier. Disse kom senere til å utgjøre en del av Ludvik Mathias Lindemans og Magnus Brostrup Landstads arbeider. Hun har skrevet ned toner og hentet folkekultur i Heddal, Morgedal, Kviteseid, og Seljord. Det var hun som hadde samlet mange av folkevisene i Landstads «Norske Folkeviser» som han gav ut i 1853, men hun ble bare så vidt nevnt i forordet. Ingen leverte mer melodimateriale til Lindemans : «Norske fjeldmelodier» enn hun. Her er hun kilde til de mest kjente balladene som : «Liti Kjersti og Bergekongen», «Falkvor Lommansson» og «Åsmund Fregdegjeva». Crøger skrev ned tonene ved hjelp av salmodikon-notasjon. Vi vet at hun kunne lese noter, men hun kunne kanskje ikke skrive noter? Eller, hun mente at melodiene ble mer allment tilgjengelige på den måten.
I 1839 flyttet Olea sammen med sine to søstre til Seljord, der de kjøpte den tidligere lensmannsgården Hegnin, som de drev sammen. Olea underviste i tillegg i sang på Kviteseid Seminar. I Seljord kom hun i kontakt med presten M.B. Landstad. De to kom til å samarbeide om å redde det som var igjen i muntlig tradisjon av folkediktning i Vest-Telemark. Hun starte arbeidet før både Jørgen Moe, L.M. Lindeman og M.B. Landstad, og møtte mye motgang.
North Petherton
North Petherton er en liten by og verdslig sogn i Somerset i England. Den ligger i den østlige utkanten av fjellområdet Quantocks, og ikke langt fra naturområdet Somerset Levels. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 6 730 innbyggere. Sognet omfatter også de mindre bosetningene Hamp, Melcombe, Woolmersdon og Huntworth.
Olea Crøger
Livsverket
"«Kanskje var det fordi hun var i gang med tradisjonsinnsamlinga tidlegare enn sine mannlege konkurrentar. Sikkert er det at Olea Crøger møtte motstand fordi ho våga seg inn på noko som var den tidas mannskultur,»"
I Seljord, levde det på 1840-tallet mange kjente fortellere og musikkutøvere. Olav Glosimot, Hølje Gonge og Anne Golid er blant dem hun hentet mye fra. Hun inviterte ofte kildene sine hjem til Hegnin og trakterte med god mat og drikke. I et brev skriver hun:"«Her har i denne Tid været en rig Anledning til at faae fat paa hvad der endnu kunde være tilbage, da her desværre er mange Fattige som jeg ikke har forsømt at spørge- Men – det koster ikke alene min Tid, men også Mad og Kaffi for at vække Geisten hos de sultne Stakler, og om jeg end ikke har andet derfor, så har jeg dog ofte den Glæde at see et Glædessmil i det ellers matte Øie og på det alvorlige Kind. »." Fra starten av hadde Olea kanskje ikke tenkt på å gi ut samlingen sin. Hun skal først og fremst ha gjort det av egen interesse og for å holde folkevisesangen ved like i bygdene. Manuskriptet fra 1842 har gått tapt, og det har derfor vært umulig å få et riktig inntrykk av hennes bidrag til norsk kulturhistorie. Olea Crøger døde av «kolik» på sykehuset i Kristiania i november 1855, bare 54 år gammel. Gravferda var i Seljord 30. november, «i al Simpelhed». I gravtalen sa presten Selmer : «Vil nogen av Eder mænd fordømme hende, jeg vil ikke fordømme hende...»
North Petherton
Beskrivelse
Som et tidligere marked og administrativt senter er North Petherton i dag i stor grad en pendlerby for arbeidstakere i Bridgwater som ligger 5 km i nordøst, og i Taunton som er 13 km i sørøst. Den ligger ved en av de historiske rutene gjennom Somerset, og 1730-årene ble det åpnet en hovedvei mellom Bridgwater og Taunton gjennom North Petherton. I 1970-årene ble M5 åpnet, noe som både førte til færre trafikkproblemer i sentrum og gjorde byen mer attraktiv for pendlere. Flere nye boligområder har kommet etter dette. Byen ligger også ved turveien Macmillan Way.
Olea Crøger
I ettertid
I de senere årene har det viktige innsamlingsarbeidet til Olea Crøger blitt mer verdsatt. Olea Crøgers liv danner bakgrunnen for Gudrun Brauti Knutslid sine, og noen av Ingebjørg Mælandsmos romaner.
North Petherton
Beskrivelse
Sognekirken dedikert jomfru Maria har et 36 meter høyt tårn, som regnes for å være et av de høyeste i West Country. Det meste av kirken er fra 1400-tallet. Kirkeklokken ble laget i Bridgwater i 1807. Under den engelske borgerkrigen var det i august 1644 en mindre trefning utenfor landsbyen, på stedet hvor Fore Street nå går mellom Community Centre og det tidligere George Inn.
Olea Crøger
I ettertid
Edvard Hoem har også skrevet et stykke til 200-årsdagen for Magnus Brostrup Landstads fødsel; som en hyldest til Magnus Brostrup Landstad og Olea Crøger. Dette ble fremført i Kulturkirken Jakob i Oslo første gang 7. oktober 2002. Senere ble «Presten Landstad og jomfru Crøger» i Stein Winges regi, fremført i bearbeidet utgave i Seljord i 2005 og 2006.
North Petherton
Beskrivelse
Det årlige North Petherton Carnival er en del av West Country Carnival, og finner sted på søndagen etter første tirsdag i november.
Opplyst enevelde i Europa
Perioden med opplyst enevelde i Europa (1648 - 1789) er en periode der Europa beveger seg vekk fra overtro og religionskamp og mot et tankesett der rasjonelle og opplyste avgjørelser skulle styre. Store deler av denne perioden sammenfaller også med Opplysningstiden. I denne ble tredjestanden, det vil si alle som ikke var konge, kirkelige eller adelige, mektigere, mer belest og mer opptatt av politikk.
Mange intellektuelle mente at det ideelle styret i Europa var opplyst enevelde, et styre der en klok monark hadde all makt, og brukte den forsiktig for å styre nasjonen mot framgang. Verken kirken eller adelen skulle påvirke kongen. I realiteten eksisterte ingen slike styrer helt, men både Frankrike og Danmark kom nære i vest. I øst var det helt andre regler, og mye sto på kongens person. Sterke ledere hadde mye makt, mens svake ledere ble utnyttet av hoffintriger og sterke adelige.
Europa fulgte ett mønster her som kom til å vare ut til 1870 - Frankrike dominerte militært på landjorda, mens den britiske marine var overlegen på havet. Tidligere stormakter som Spania og Portugal var nå helt akterutseilt, og nasjoner som begynte som stormakter, som Polen, Sverige og Nederland, avsluttet perioden som annenrangs makter. Samtidig kom tre nye stormakter til: Østerrike, Preussen og Russland.
Hjemme hos Bye & Rønning
Hjemme hos Bye & Rønning er en norsk humorserie med Anders Bye og Jon Niklas Rønning som gikk på NRK1 i 2007. Programseriens innhold besto av en rekke parodier, sketsjer, musikk og imiterte gjester – alt fremført av humor-duoen Bye & Rønning. Programmet gikk på torsdager.
Opplyst enevelde i Europa
Borgerskapets makt begynte å vise seg. Forlagssystemet var et system der bondekoner serieproduserte varer ved å karre, spinne, veve eller gjøre annet håndarbeid systematisk. Dette var begynnelsen på den industrielle revolusjonen. Borgere som så seg lei av det økonomiske systemet som favoriserte kongens nærmeste, snakket om et friere system, som ga grobunn for Adam Smiths verk om en liberalistisk økonomi. Deres politiske avmakt førte til at det ulmet i visse kolonier, og til slutt lyktes det de britiske koloniene i Nord-Amerika å erklære selvstendighet.
Hjemme hos Bye & Rønning
Premieren ble sett av 417 000.
Opplyst enevelde i Europa
Bakgrunn: Fra renessanse til religionskrig
Tidlig moderne tid begynte med at Europa på en rekke punkter tok over dominansen i verden. Krutt ble brukt flittig i krigføring. Trykkekunsten gjorde at tekster ble lettere tilgjengelig for folk, og det økte også lesekyndigheten blant folk. Handelssystemet ble revolusjonert ved at store handelsselskaper hadde filialer og betalte med veksler, en form for gjeldsbrev, i stedet for store pengesummer. Utlån av penger ved banker ble også en stor aktivitet, noe som gjorde at eventyrlystne handelsmenn kunne låne penger til båt og mannskap for å tjene store penger på å selge krydder og silke. Nyvinninger innen metallurgi, mekanikk, navigasjon og skipsbygging gjorde at europeere dro lange turer om Afrika eller til Amerika for å sikre seg direkte kontakt med områdene der de verdifulle råvarene ble til. Oppdagelsen av sølv i Joachimsthal i Böhmen i 1519 sikret at mynter ble lett tilgjengelig i hele Europa etter at det hadde vært en knapphetsvare i lang tid.
Palaus flagg
Palaus flagg ble tatt i bruk 1. januar 1981, størrelsesforholdet er 5:8, flagget brukes både som nasjonalflagg og handelsflagg.
Opplyst enevelde i Europa
Bakgrunn: Fra renessanse til religionskrig
Tiden var også en periode med stor religiøs omveltning. I 1517 startet reformasjonen ved at Martin Luther argumenterte mot kirkens maktmisbruk og mot helgentilbedelser. I Sveits hadde Ulrich Zwingli en annen religiøs protestantisk oppvåkning. Henrik VIII av England erklærte den anglikanske, det vil si engelske, kirken og kronen selvstendig fra Roma i 1533. Etter en rekke kriger i Det tysk-romerske rike ble til slutt lutheranismen godkjent som religion i 1555.
Palaus flagg
Flagget er lyseblått med en gul sirkel, forskjøvet litt mot flaggstangen, som symboliserer månen. Ifølge palauaisk folketro var fullmånen den beste tiden for palauiske aktiviteter og gjøremål som feiringer, planting, innhøsting, fisking, trehogst og kanobygging. Månen symboliserer også fred, kjærlighet og ro. Blått står for overgangen fra kolonistyre til frihet og selvstendighet, men kan også symbolisere Stillehavet. Kombineres de to fargesymbolikkene betyr de at Palau skal ha de godene fullmånen fører med seg gjennom sin selvstendighetstid.
Opplyst enevelde i Europa
Bakgrunn: Fra renessanse til religionskrig
Samtidig dukket en ny protestantisk retning opp med Jean Calvin, kjent som kalvinismen (skottene kalte seg presbyterianere). Kalvinister ville ha en stelvstendig kirke, og mente at folks skjebne var forutbestemt, slik at kirkens enerett på tilgivelse og frelse ble uinteressant. Kalvinismen og lutheranismen kom under angrep da Motreformasjonen samlet katolikkene i en retning som var mer dogmatisk innen både tro og levnet. Forfølgelse av kalvinister, også kjent som hugenotter, i Frankrike medførte at landet gikk inn i en borgerkrig med flere blodbad før hugenottene fikk rettigheter i 1598. I England var kampen mellom katolisisme og anglikansime utspilt fra monarkenes side, fra Henrik VIIIs brutale fremferd mot katolikker til eldstedatter Marias brutale fremferd mot ikke-katolikker kort tid etterpå. Under dronning Elizabeth I roet det seg. I 1618 gikk de religiøse konfliktene over i Tredveårskrigen, den siste store religionskrigen. Etter forskjellige trefninger over mesteparten av Nord-, Sentral- og Vest-Europa, ble etter hvert Nederland og kalvinismen begge anerkjent, Sverige fikk drastisk utvidet sine områder og Det tysk-romerske rike ble en svært løs konføderasjon med svært internt selvstendige stater.
Kampen om Atlanterhavet: Krydder og pirater (1648-1700)
England, Frankrike, Nederland og Spania ble de store sjømaktene på Atlanterhavet. De store pengene kom fra handel og rikdom fra Latin-Amerika og Asia, og øyer som produserte krydder i Asia eller sukker i Karibia var blant de mest innbringende i verden.
Selv om børser hadde eksistert en stund, var det i denne perioden det virkelig begynte å utvikle seg et børssystem i Europa. Ved å investere klokt, kunne alle med litt penger tjene store formuer. Banker hadde allerede eksistert en god stund, og disse hadde finansert handelsturer, men nå begynte økonomien å bli langt mer avansert.
England: Konstitusjonelt monarki og ærerik revolusjon
Oliver Cromwell styrte nå mer eller mindre eneveldig. Men han måtte få orden i landet. Førstmåtte han beseire, både Skottland og Irland før det ble orden, og spesielt i Irland hadde han drakoniske straffetiltak. Deretter innførte han en lov om religiøst toleranse, unntatt ateisme, katolisisme, ekstrem anglikanisme og unitarianisme. Han støttet opp om handel, og bekjempet Spania i en krig som ga Storbritannia Jamaica. Likevel slet han hjemme, delvis med ekstreme puritanere, og delvis med politiske fritenkere. En av gruppene, Levellere («utjevnere») ville ha stemmerett for alle menn, lik representasjon (representasjonssystemet i England var ikke spesielt godt fordelt etter befolkningstetthet), Parlamentets underkastelse under stemmeberettigede og en skriftlig grunnlov. En annen, og mer radikal, gruppe het diggere, og var imot eiendomsrett. Det fantes også dommedagsgrupper. Cromwell støttet ikke opp om noen av dem, men heller ikke Rumpparlamentet støttet ham, og i 1653 kastet han dem. Mye av England var lokalstyrt av generaler som forbød hanekamp og mye annen populær underholdning, og utover 1650-tallet svingte folkeopinionen tilbake til å støtte Stuart-dynastiet. Da Cromwell døde, bler derfor kongen, da Karl II, gjeninnsatt.
Gjeninnføringen av monarkiet, parlamentet og religionen til før 1640 ble en realitet. Imidlertid hadde både Parlamentet og Karl II lært av mellomperioden. Karl II unngikk å provosere Parlamentet, mens Parlamentet unngikk å provosere kongen eller å støtte opp om antirojale bevegelser. Inntekter til kongen ble ordnet av Parlamentet gjennom beskatning, og adelen betalte store deler av utgiftene selv, da mot at de fikk styre relativt uavbrutt. Eiendomsretten ble også kraftig modernisert, og restene av føydalisme ble fjernet raskt. Jordeierne fungerte også som lokaladministrasjon. Imidlertid ble også religionen igjen anglikansk, og dissentere, det vil si puritanere, ble hindret utdannelse og jobb i mange byer.
Det var en tendens på 1650- og 60-tallet at flere protestanter fant veien tilbake til katolisismen. Blant disse var Karl II, noe som bekymret Parlamentet. Hans personlige tvil til side, var ikke England klare for et nært forhold til katolikker. Da broren Jakob konverterte til katolisismen, svarte Karl II med å åpne for total religiøs toleranse. Selv om handlingen var nobel, mistenkte mange engelskmenn at den underliggende årsaken var en forestående personlig konvertering. Karl II hadde allerede gått til krig mot Nederland for å støtte Frankrike - heller ikke dette spesielt populært. De svarte med å innføre en lov som krevde at alle som hadde offentlige verv måtte gjennomføre nattverd ved Church of England. Karl II konverterte aldri, men det dukket opp en utfordring ettersom han ikke hadde arvinger, og den konverterte broren Jakob var neste i rekken. De som ikke støttet ham ble kalt Whigs, mens de som støttet ham ble kalt Tories. Whigs var for det meste høyadel med støtte fra middelklassen, mens Tories var lavadel. Tories vant striden, og Jakob II ble konge.
Edwin Booth
Edwin Thomas Booth (født 13. november 1833 nær Bel Air i delstaten Maryland, død 7. juni 1893) var en berømt amerikansk skuespiller. Han var sønn av en annen kjent skuespiller, Junius Brutus Booth, som oppkalte Edwin etter Edwin Forrest og Thomas Flynn, to av sine skuespillerkollegaer.
Opplyst enevelde i Europa
England: Konstitusjonelt monarki og ærerik revolusjon
Jakob II ble imidlertid mektig upopulær også blant Tories, delvis fordi han ignorerte loven som krevde nattverd - det vil si anglikanisme - og utnevnte mange katolikker til viktige stillinger. Da han nektet å forsvare kirken, ble Tories og Whigs samlet. Selv om Jakob II hadde en mannlig arving, var denne døpt katolsk. Parlamentet bestemte seg i stedet for å gi kronen til Jakobs datter Maria, som var oppfostret protestantisk og giftet seg med protestantiske og nederlandske Vilhelm. De to er kjent i kongerekken som Wilhelm and Mary (Vilhelm og Maria). Formelt var hun regjerende dronning, men Vilhelm styrte. For videre å forhindre at kongemakten tok seg friheter, skrev Parlamentet Bill of Rights, som blant annet krevde at kongen ikke kunne la en hær forbli stående og ingen skatt innkrevd uten Parlamentets godkjennelse. Kongen kunne heller ikke forbigå lover, og ingen kunne arresteres utenom formell juridisk prosedyre.
Edwin Booth
Booth og Lincoln
Edwins yngre bror, John Wilkes Booth, var også skuespiller, men er kjent som morderen av president Abraham Lincoln i 1865. Ironisk nok så reddet Edwin Booth livet til Abraham Lincolns sønn, Robert Lincoln, fra enten stor skade eller til og med den sikre død ved å dra ham opp på togplattformen etter at han hadde falt utenfor.