cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stanisław Ryłko
Den 17. oktober 2007 bekjente pave Benedikt XVI at han ville bli kreert til kardinal ved et konsistorium planlagt for 24. november samme år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Chlorocala africana
Chlorocala africana er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne formrike arten er vidt utbredt i Afrika.
Utseende
En middelsstor (19-24 millimeter), avlang, metallisk farget gullbasse. Disse artene utmerker seg med særlig briljante metallfarger. Som vanlig for metalliske insekter kan fargen, som skyldes reflekser fra strukturer i overflaten og ikke pigmenter, variere svært mye innen samme art, hos denne arten er den gjerne grønnlig til purpurfarget eller blåaktig.
Ferdinand I av De to Sicilier
Ferdinand I (it. Ferdinando Antonio Pasquale Giovanni Nepomuceno Serafino Gennaro Benedetto; født 12. januar 1751 i Napoli, død 4. januar 1825 samme sted) var konge av Kongeriket Napoli (som Ferdinand IV 1759–1806), av Kongeriket Sicilia (som Ferdinand III 1759–1815) og av Kongeriket De to Sicilier (som Ferdinand I 1815/16–1825).
Chlorocala africana
Levevis
Larvene utvikler seg i død ved som er angrepet av hvitråte. De voksne billene kommer gjerne til sevjeutfloder og andre steder der søte plantsafter er tilgjengelige. Arten er regnet som ganske lett å holde i fangenskap og blir gjerne anbefalt for nybegynnere som vil prøve insektoppdrett
Utbredelse
Arten er vidt utbredt i tropisk Afrika (blant annet i Den Demokratiske Republikken Kongo, Kamerun, Uganda, Tanzania, Elfenbeinskysten, Ghana, Togo).
Jan Malypetr
Jan Malypetr (født 21. desember 1873, død 27. september 1947) var en tsjekkoslovakisk politiker fra Det republikanske partiet av jordbruks- og småbruksfolk. Han var Tsjekkoslovakias statsminister fra 29. oktober 1932 til 5. november 1935.
Catalonias sosialistparti
Catalonias sosialistparti (katalansk: Partit dels Socialistes de Catalunya, forkorta PSC) er et katalansk sosialdemokratisk parti. Det ble stifta 16. juli 1978. Partiets generalsekretær, José Montilla, er i dag også president i Catalonia.
Daihatsu
Daihatsu er et japansk bilmerke som er spesielt kjent for sine småbiler. Aksjemajoriteten (51,2 %) i det børsnoterte selskapet eies av Toyota. I 2011 kunngjorde Daihatsu-selskapet at bilmerket etter 31. januar 2013 ikke lenger skulle markedsføres eller selges i Europa.
Historie
Virksomheten startet i 1907 med produksjon av motorer.
I Norge
Importør i Norge var Nordisk Bilimport AS, et selskap i Bertel O. Steen-konsernet. Alle Daihatsu-modeller ble levert med firehjulstrekk i Norge.
Hongqi (bilmerke)
Hongqi (forenklet kinesisk: 红旗, tradisjonell kinesisk: 紅旗; pinyin: Hóngqí, «Røde Fane») er et kinesisk merke for luksusbiler. Disse bilene var de første egenproduserte i Folkerepublikken Kina.
Produksjonen tok til i 1958, og bilene var til å begynne med reservert for den kinesiske partieliten.
Hongqi produserer idag luksusbiler som er tilgjengelige i Kina, Sørøst-Asia, Midtøsten og Europa, og salgstallene har økt siden 2018 :
2018: 26.665 enheter
2019: 99.331 enheter
2020: 196.684 enheter
2021: 300.613 enheter
Elbilen E-HS9 skulle bli tilgjengelig i Norge i 2021. Eksemplar nr. 1000 av E-HS9 ble registrert i Norge i juli 2022.
Langfoss kraftverk
Langfoss kraftverk er et vannkraftverk i Kammerfosselva i Kragerøvassdraget i Kragerø kommune i Vestfold og Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1955.
Verket utnytter et fall på 7 meter i fossen. Kraftverket er et elvekraftverk, men Toke reguleres mellom 55,75 til 60,35 moh for alle kraftverkene i vassdraget.
Kraftstasjonen ligger rett under dammen som går på tvers av elven. Elven er oppdemmet med en buedam.
Eier er Skagerak Kraft.
Thelma Å Louise
Thelma Å Louise er et norsk radiosendt filmmagasin som gikk på RadiOrakel fra 2008 til 2012. Programmet ble laget ut i fra et feministisk perspektiv. I tillegg til aktuelle filmer, inneholdt det også innslag fra det historiske filmarkivet.
Programmet ble startet opp i januar 2008, da Heidi Røneid, daværende redaktør i RadiOrakel, mente de var et behov for et filmprogram på sendeplanen.
Tittelen på programmet er en omskriving av tittelen på den amerikanske filmen Thelma og Louise (1991).
Terminator II – Dommens dag
Terminator II – Dommens dag (originaltittel: Terminator 2: Judgment Day) er en amerikansk action- og science fiction-film fra 1991 regissert av James Cameron. Filmen er lagt til 1995, ti år etter hendelsene til den første filmen. Sarah Connor, hennes sønn og en omprogrammert terminator-robot gjør felles sak for å forsøke å stanse etableringen av Skynet. Nok en gang blir en robot fra fremtiden sendt mot henne. Denne gangen er det en enda mer avansert modell. Hovedrollene spilles av Arnold Schwarzenegger, Linda Hamilton, Robert Patrick og Edward Furlong.
Handling
For ti år siden ble Sarah Connor jaget av en terminator - en menneskelignende robot som hadde blitt sent fra fremtiden for å tilintetgjøre henne. Dette for å forhindre at hun skulle blir mor til en fremtidig opprørsleder som truer maskinenes hegemoni i år 2029. Ved hjelp av en beskytter fra fremtiden overlevde hun så vidt.
Nå, i 1995, er hun tvangsinnlagt på et mentalsykehus i Los Angeles. Mens hun er der sendes en ny og mer avansert robot, en T-1000, med samme mål. Samtidig har en eldre modell, en T-800, blitt omprogrammert og sendt etter for å beskytte henne og sønnen. Sarah hadde fått en sønn, John, med sin tidligere beskytter. John har bodd i et fosterhjem i flere år. Han befinner seg i en spillehall sammen med noen kamerater når T-1000, forkledd som politimann, går til aksjon. I siste liten kommer T-800 ham til unnsetning og sammen klarer de å rømme fra den ekstremt standhaftige drapsmaskinen. T-800 forsøker å forklare ham situasjonen og omsider begynner John å akseptere den vanvittige historien som inkluderer hans mor. Sammen med den omprogrammerte terminatoren iverksetter han en redningsaksjon for å hente Sarah ut av sykehuset. Det overordnede målet deres blir deretter å stanse etableringen av Skynet og dermed forhindre en altomfattende atomkrig. Men dette prøver T-1000 for alt i verden å forhindre. Maskinenes fremtidige hegemoni er avhengig av Skynets tilblivelse.
Popularitet og økonomi
Terminator 2 ble svært populær, både i USA og mange andre land. Den innbrakte $520,9 millioner på verdensbasis, hvorav $204,8 millioner i USA alene. Den ble den mest innbringende filmen på verdensbasis i 1991 og den nest mest innbringende i USA. Terminator 2 er også den mest innbringende av de fem filmene i serien, både inflasjonsjustert og i faktiske tall.
Produksjonskostnadene er anslått til å ligge på mellom 94 og $102 millioner. T2 var den dyreste filmen som hadde vært produsert til da.
Anmelderne
Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått såpass som 93 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske anmelderen Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner, mens Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner.
Lyd & bilde gav den fem av seks stjerner i 2009. Anmelderne i CINERAMA gav den terningkast tre i 1999 og terningkast seks i 2012.
Priser
Filmen ble tildelt en rekke filmpriser, blant dem fire Oscar (beste lyd, beste lydmiks, beste visuelle effekter og beste make-up), to BAFTA (lyd og visuelle effekter) og fem Saturn Awards (beste sci-fi film, beste kvinnelige hovedrolle, beste regi, beste unge skuespiller og beste spesialeffekter).
Det kan ellers nevnes at Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Terminator II til tidenes 77. beste spenningsfilm fra USA.
Annet
T2 ble innspilt ulike steder i California. Opptakene foregikk fra 9. oktober 1990 til 4. april 1991.
De visuelle spesialeffektene er betydelig bedre og mer realistiske enn i den første filmen. Produksjonskostnadene var også det mangedobbelte. I tillegg hadde det blitt utviklet en banebrytende filmteknologi kalt Computer-generated imagery (CGI). CGI hadde blitt brukt allerede i James Camerons The Abyss (1989), men det var først i T2 at denne teknologien ble benytte på en virkelig omfattende måte som skulle bidra til å endre filmindustrien. Roboten som består av flytende metall var opprinnelig tiltenkt den første filmen, men en slik teknologien var ikke tilgjengelig i 1984, derfor ble den byttet ut med en mindre avansert type.
Raffaele Farina
Raffaele Farina (født 24. september 1933 i Buonalbergo ved Benevento i Italia) er en av Den katolske kirkes kardinaler. Han er en erkebiskop som i mange år har vært tilknyttet den romerske kurie. Han er arkivar og bibliotekar for den romerske kurie. Farina tilhører Salesianerne av Don Bosco.
Bingen lenser
Bingen lenser er et lensesystem nedenfor Bingsfoss i Sørum kommune. En antar at de første lensesystemene kan ha blitt laget allerede på 1300-tallet. Med større sikkerhet kan en fastslå at lensene var etablert på 1500-tallet. Ved Bingen ble tømmeret sortert og buntet eller «soppet», før det ble slept ned Glomma og fordelet til sagbrukene rundt Øyeren.
Raffaele Farina
Den 17. oktober 2007 bekjente pave Benedikt XVI at han ville bli kreert til kardinal ved et konsistorium planlagt for 24. november samme år.
Bingen lenser
I 1861 kom jernbanebrua over Glomma i Fetsund. Denne sperret for fløtingen og sorteringsanlegget ble flyttet til Fetsund. Ved Bingen ble det da etablert en atterhaldslense, et system av store steinkar og lenser som holdt tømmeret tilbake. Herfra ble det sluppet passe mengder tømmer ned mot Fetsund.
Raffaele Farina
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bingen lenser
Fløtingen i Glomma opphørte i 1985, og i en lengre periode var Bingen lenser lite vedlikeholdt. Bingen lenseminneforening ble etablert i 2011.
Konservativ jødedom
Konservativ jødedom er en retning innen jødedommen som ønsker å tilpasse seg moderne liv og adferd, men samtidig å holde fast ved den jødiske Toraen og Halakha. Den konservative jødedommen har lagt vekt på å tilpasse seg det omliggende samfunn i utdanning, omgangsformer og andre kulturuttrykk, samtidig som disse tilpasningene ikke skulle stride mot bibelske og rabbinske retningslinjer. Blant annet har mange vært opptatt av å opprettholde matreglene og sabbaten. Innenfor konservativ jødedom er det stor spennvidde fra det nær ortodokse til den nær reformerte. Noen menigheter har kvinnelige rabbinere, andre har avvist det. Bevegelsen har stor oppslutning i USA, der den omfatter omkring en og en halv million medlemmer i 800 synagoger. Konservative jøder legger vekt på den moderne staten Israel, hebraisk som jødedommens språk, fellesskap blant jøder over hele verden. Konservativ jødedom beskrives som en av hovedretningene innen jødedom, ved siden av ortodoks jødedom, reformjødedom og hasidisme.
Midt på 1800-tallet mente mange jøder i USA og Europa at jødedommen burde reformeres, men at reformjødedommen gikk for langt. I Europa fremsto «historisk jødedom» som et alternativ, den samme bevegelse fikk i USA navnet «konservativ jødedom». I 1887 ble det etablert et eget konservativt rabbinerseminar i New York. Det var særlig amerikanske jøder med vesteuropeisk bakgrunn som sluttet seg til den konservative bevegelsen, senere ble bevegelsen også påvirket av ortodokse jøder fra Øst-Europa.
Zecharias Frankel (1801–1875; han virket særlig i Breslau), som reagerte mot det noen jøder i Tyskland stod for, og var foregangsmann for bevegelsen. Mange jøder omtaler han i dag som en Terrariarus, en av de mest framtredende personene til å utvikle jødedommen. En annen viktig person i grunnlegging av konservativ jødedom var Solomon Schechter (1847–1915; han virket i USA). Han la stor vekt på utdannelse, og mange læreanstalter ble grunnlagt. Konservative jøder drive mange skoler og sentere.
Konservative jøder omfatter i dag rabbinere hvorav noen er tydelig konservative, og dermed står nærmere ortodoks jødedom, mens andre har liberale oppfatininger og derfor minner mer om reformjødedom. Ifølge BBC ligger konservativ jødedom et sted halvveis mellom ortodoks jødedom og reformjødedom.
Spøkelse
Spøkelser (av middelnedertysk spökels, av spöken = «å gå igjen», med suffikset -else ), også kjent som gjenganger, gjenferd, dødning, skrømt og gespenster, er i folketroen paranormale skapninger, avdøde mennesker hvis sjeler går igjen på jorda i etterlivet. Mulige grunner til dette sies for eksempel å kunne være spesielt tragiske og/eller voldelige dødsfall, eller en stor trang til å fullføre noe en ikke fikk gjort før sin død. Forestillinger om dødes ånder og tilsvarende overnaturlige vesener er kjent i alle kulturer, og bygger på troen på at de levende har en sjel som eksisterer uavhengig av kroppen. Folklore og trosforestillinger omkring spøkelser varierer imidlertid sterkt i forskjellige kulturer og til forskjellige tider. Historier om spøkelser har til alle tider vært populær underholdning. Spøkelsesfortellingen er en egen litterær sjanger.
Forestillinger og varianter
Mange forestillinger om overnaturlige fenomener har forsvunnet i de industrielle og postindustrielle tidsaldrene, men troen på spøkelser har vist seg standhaftig. Meningsmålinger viser at et økende flertall av befolkningen tror på spøkelser i f.eks. USA (51 % i 2003 mot 48 % i 1998). Spøkelsestro kan forbindes med menneskers tilknytning til sine avdøde, og derfor kobles til følelsesbetingede bevegelser som spiritisme.
Påtagelig er tilnærmelsen mellom troen på poltergeist-fenomener og spøkelser, som gjør det mulig å forestille seg at de døde kan meddele seg gjennom allehånde elektroniske instrumenter. I 1969 dukket en midaldrende lege fra Latvia, Konstantīns Raudive, opp med omkring 72.000 opptak han hevdet var av avdødes stemmer, gjort med noe han kalte electronic voice projection (EVP). Spøkelsesstemmer på lydbånd og radio, spøkelsesbilder på fjernsyn, og spøkelser som skrur stereoen på fullt midt på natta, er blitt vanlige ingredienser i nyere spøkelseshistorier. Noen helt nye typer spøkerier har også kommet til, og har etter hvert blitt rikt representert i både vandrehistorier og vitnefaste fortellinger, slik som forestillingene om spøkelsesbiler eller spøkelseshaikere som hjemsøker bilister i sene nattetimer.
Norrøn tid
De eldste kjente nedtegnelsene om spøkelser i vår del av verden beskriver dem som håndfaste fysiske fenomener. Islendingesagaene forteller om lik som står opp av graven, noen ganger i flokker. De framstilles som farlige, onde og hevngjerrige, de sprer pest, angriper mennesker og dyr, raserer hus og innbo. For å bli kvitt dem, måtte en ty til drastiske virkemidler, som å grave opp likene og halshugge dem. I Eyrbyggjasaga fortelles det også om en rettssak («dørerett») mot plagsomme gjengangere. Alle som en forlot de huset etter hvert som de ble dømt til det.
Her opptrer også den iltre kverulanten Torolv Bægjefot (= Krumfot) som kranglet med alle til sin siste stund, da han satte seg i høysetet sitt om kvelden og ble funnet sittende der død nesten morgen. Folk var vettskremt over måten han døde på, og hans sønn Arnkjel ble tilkalt. Også han var uvenner med sin far. Arnkjel nærmet seg sin døde far bakfra og ba alle passe seg for å nærme seg den døde forfra. Han måtte bruke alle sine krefter for å få faren ned av høysetet og svøpt et klede rundt ham, slik bruken var. Deretter slo Arnkjel hull i veggen og dro den døde ut den veien, la ham på en slede trukket av okser dit de fikk lagt ham i en diger dysse. De første tre dagene etterpå hendte ingenting, og Arnkjel dro derfor hjem til seg selv.
Men snart ble mange redde for å være utendørs etter solnedgang, og mot slutten skjønte alle at Torolv var på ferde. Oksene han ble trukket til dyssen med, var forhekset, og kveget som beitet ved dyssen hans, brølte seg i hjel. Sauegjeteren ble ofte jaget hjem av Torolv, og en gang ut på høsten kom verken gjeteren eller kveget hjem, og da folk gikk ut for å lete, fant de gjeteren død nær Torolvs dysse. Han var helt svart, og hvert bein i ham knust. Han ble lagt i dyssen hos Torolv, mens alt kveget ble funnet dødt eller bare forsvant. Fugler som satte seg på dyssen, falt om døde. Om nettene hørtes høye drønn utenfor gården, og noen romsterte oppe på hustaket. Da vinteren kom, dukket Torolv igjen opp hjemme på gården, og lot det spesielt gå ut over husfruen så hun døde av det. Nå flyktet alle fra gården, og Torolv tok til å spøke rundt om i dalen, så han la nesten alle gårdene øde. De han tok livet av, ble siden sett i følge med ham. Arnkjel tok imot de som var flyktet, for i hans nærvær så man ikke noe til Torolv og følget hans. Ingen torde reise gjennom dalen den vinteren, om de hadde nok så viktig ærend. Om våren fikk Arnkjel hjelp til å grave opp sin far, og de grov ham ned langt unna i en haug som ble hetende Bægjefothovden. Arnkjel lot stedet inngjerde, og der ble Torolv liggende i ro så lenge sønnen var i live.
I Njåls saga opptrer skikkelsen Rapp, også kalt Viga-Rapp, som dukker opp igjen i 10. kapittel av Laxdølasaga. I 17. kapittel dør han, men opptrer snart som gjenferd. Sagaen forklarer at han var vrang og plaget sine naboer «så de knapt kunne berge seg for ham». Men etter at nabosønnen Olav var blitt voksen, rådde ikke den aldrende Rapp lenger med ham. Han la seg til sengs og sa til sin kone Vigdis at han så slutten nærme seg. «Men når jeg er død, da vil jeg dere skal grave meg en grav i ildhusdøren og sette meg stående der i døren; slik kan jeg holde øye med huset mitt.» Så døde han, og familien gjorde som han ønsket. «Men så ille han var å ha med å gjøre mens han levde, så mye verre var han som død, for han gikk mye igjen, og det sies at han drepte de fleste av husfolkene sine der han gikk igjen...Slik ble Rappstadgården lagt øde, og enken hans, Vigdis, dro vestover til sin bror Torstein.» Naboene ble også plaget og ba Hoskuld om hjelp. Han lot Rapp grave opp og flytte, og da tok det langt på vei slutt med spøkeriet. Men da Rapps egen sønn Sumarlide slo seg ned på sin farsgård igjen, gikk han snart fra vettet. Hans mor Vigdis ble boende hos sin bror Torstein og lot ham overta godset på sine vegne.
Kristen tid
Selv om gjenferdene i den kristne perioden ble mindre utagerende, later det til at oppfatningen av dem som fysiske fenomener holdt seg. Så sent som midt på 1500-tallet forteller Olaus Magnus om en øy på Island der ''...skyggene av druknede eller på annen måte voldsomt avlidne åpenbarer seg for menneskene og deltar i menneskelige sysler, og så tydelig viser disse gestaltene seg... at de som ikke kjenner til deres død, hilser dem med håndslag som om de var levende.'' Imidlertid er den katolske forståelse fra europeisk middelalder av at spøkelser er ånder fra skjærsilden nå blandet med de norrøne oppfatningene. Olaus Magnus kan nemlig også fortelle om denne øya at den «...liksom Etna gløder av evig ild og anses være et straffe- eller renselsested for urene sjeler».
Med protestantismen falt troen på skjærsilden bort, og alt spøkeri ble djevelens verk. I 1673 disputerte Jens Hansen Odense ved Københavns Universitet over emnet, og påviste at spøkelser ikke kunne være annet enn djevelen som hadde tatt en avdøds skikkelse. De sjelene som hadde kommet til himmelen, hadde ingen grunn til å vende tilbake til jorda. Og de som havnet i helvete, fikk jo ikke lov. I folketroen uttrykkes dette til tider så konkret som at djevelen flår avdøde og så viser seg forkledd som den døde – i hans egen hud! Jens Odense delte spøkelsene inn i ulike klasser, med nisser som en egen kategori. Han kritiserte folks ufarliggjøring av nissene når de ikke forstod at nisser er djevelske spøkelser. Biskop Erik Pontoppidan utga i 1736 boken Fejekost – Til at udfeje den gamle surdejg eller de i danske lande tiloversblevne og her for dagen bragte levninger af saavel hedenskab som papisme. Pontoppidan gikk til kamp mot allmuens overtro, som han tolket som levninger etter både hedenskap og katolisisme.
Som andre steder der befolkningen har nær tilknytning til naturen, er det en glidende overgang mellom norske spøkelser og naturvetter. Et eksempel er den skremmende draugen, gjengangeren etter en som har druknet på havet uten å komme i kristnet jord. Men også andre av våre gjengangere viser seg helst utendørs, slik som deildegasten – en som har flyttet grensesteiner (deilder) mens han levde, og som straff må rulle dem tilbake på plass hver natt inntil dommedag. Eller den uhyggelige utburden, gjenferdet etter et nyfødt barn som er drept og gjemt i dølgsmål og skriker etter sin mor. Vi har også eksempler på at hele bygninger eller gårder går igjen på de stedene de opprinnelig stod. Det finnes nedtegnelser om ensomme vandrere som skal ha overnattet på slike steder, og fra moderne tid dukker det av og til opp påstander om at de også skal ha blitt fotografert. Det tradisjonelle slottsspøkelset er det liten plass for i nordisk folklore. Nærmest kommer historier om herregårdsspøkelser, som «baron Klumpfot» på baroniet Rosendal.
Troen på spøkelser er fremdeles levende i Norden, kanskje spesielt på Island.
Herman van Veen
Hermannus Jantinus «Herman» van Veen (født 14. mars 1945 i Utrecht) er en nederlandsk sanger, musiker, skuespiller, komponist og forfatter. Han er blant annet kjent for tegnefilmserien Alfred Andreas Kvakk, som han skrev manus og laget musikken til, og som forkjemper for barns rettigheter.
Dmitry Chaplin
Dmitry Alexandrovich Chaplin (på russisk: Дмитрий Александрович Чаплин) (født 14. juli 1982) er en russisk profesjonell selskapsdanser og koreograf, kjent for å komme blant de 10 beste i So You Think You Can Dance.
Selskapsdans
Chaplin er partner til Heidi Groskreutz, og var en nasjonal finalist i US Natural Amateur Dancesport Championships.
Dancing with the Stars
Chaplin var partner til modellen Holly Madison i Dancing with the Stars sesong 8.
So You Think You Can Dance
Chaplin var deltager i So You Think You Can Dance (sesong 2), 2006. Hans partner i konkurransen var Joy Spears, men hun ble utstemt uke 2, så han fikk en ny partner, Aleksandra Wojda, men hun ble utstemt uke 3, så han fikk en ny partner, Ashlee Nino, men hun ble utstemt uke 5, så han fikk en ny partner, Donyelle Jones, men den uken, ble han utstemt selv sammen med Martha Nichols. Det at partner etter partner til Chaplin ble utstemt hele tiden ble kalt "en forbannelse" av dommerne.
Chaplin var med i So You Think You Can Dance-turnéen i 2006 sammen med de andre 9 beste.
I So You Think You Can Dance (sesong 3), assisterte Chaplin Mary Murphy for å koreografere et sambanummer for Las Vegas-uken.
3. mai 2007, gjode han en gjesteopptreden på resultatshowet for So You Think You Can Dance - Malaysia (sesong 1).
25. juli 2007, koreograferte han et sambanummer for So You Think You Can Dance (sesong 3), assistert av Heidi Groskreutz, til danserne Lacey Schwimmer og Danny Tidwell.
16. august 2007, ble sambanummeret koreografert av Chaplin fremført igjen i finalen som verdenskjente Wade Robsons favorittnummer den sesongen.
23. juli 2008, koreograferte han et argentinsk tangonummer for So You Think You Can Dance (sesong 4), til danserne Chelsie Hightower og Joshua Allen.
Oktober 2008 koreograferte han et sambanummer til Sigourney og Ivan for So You Think You Can Dance - Nederland (sesong 1).
Oktober 2008 koreograferte han et rumbanummer til Annemiek og Timor for So You Think You Can Dance - Nederland (sesong 1).
29. oktober 2008 koreograferte han et sambanummer for So You Think You Can Dance - Canada (sesong 1), til danserne Lisa Auguste og Vincent-Oliver Noiseaux.
5. november 2008 koreograferte han et jivenummer for So You Think You Can Dance - Canada (sesong 1), til danserne Kaitlyn Fitzgerald og Izaak Smith.
5. desember 2008 koreograferte han et paso doblenummer for So You Think You Can Dance - Ukraina (sesong 1), til de 4 beste danserne.
Bint Jbeil
Bint Jbeil er en stor landsby i det sørlige Libanon, ikke langt fra grensen til Israel. Den er administrasjonssete for distriktet Bint Jbeil i guvernementet Nabatiye.
Domus de Maria
Domus de Maria (sardisk: Dòmus de Marìa) er en italiensk kommune i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinia. Den har 1 656 innbyggere og ligger rundt 66 meter over havet.
Somaliere i Norge
Somaliere i Norge er en av de største ikke-vestlige minoritetsgruppen og utgjorde 43,273 personer i 2021, hvorav 23,078 var innvandrere og 20,195 var norskfødte etterkommere. Personer med somalisk bakgrunn utgjorde 0,80 % av Norges samlede befolkning ved fjerde kvartal 2019.
Historie
De første somaliere som bosatte seg i Norge var sjøfolk og deres familier som kom til landet på slutten av 1960-årene og begynnelsen av 1970-årene, noen år før borgerkrigen brøt ut for fullt i 1991. En mindre gruppe kom til Norge på midten og slutten av 1980-årene som flyktninger på politisk og eller humanitært grunnlag fra Nord Somalia, fra det som i dag er Somaliland.
Den største bølgen av innvandring fra Somalia til Norge kom på slutten av 1990-årene og begynnelsen av 2000-årene, da sammenbruddet i hovedstaden var et faktum og tidligere allierte grupper som styrtet diktatoren Siad Barre, nå gikk til krig mot hverandre.
Integrering
De fleste somaliere har forholdsvis kort botid bak seg i Norge. Det har medført en del utfordringer for mange av dem med tanke på språk, etablering, jobbsikkerhet og deltagelse i samfunnet på samme nivå som den øvrige befolkningen og andre minoriteter som har lengre fartstid i landet. Utfordringen med kort botid og integrasjon er ikke ny, og samfunnsforskere trekker ofte paralleller til andre minoriteter som også slet som nyankomne i Norge. Ofte brukes norskvietnamesere og norskgambiere som eksempler, begge minoriteter som i dag regnes som bedre stilt i samfunnet enn de var i starten, hvor de opplevde en del stigmatisering og diskriminering, tilsvarende det norsksomaliere opplever i 2020. Som minoritet har gruppen møtt på betydelige og iblant feilimplementerte institusjonelle krav, samt strukturell diskriminering i det norske samfunnet på arbeids- og boligmarkedet. Gruppen har også vært utsatt for institusjonell rasisme og diskriminering fra offentlige tjenestemenn i diverse mediauttalelser.
Språk i hjemmet
Innvandrere fra Somalia oppga i en SSB-undersøkelse å snakke norsk hjemme i like stor grad som minoriteter fra Tyrkia og Pakistan, 60 %, mens de imidlertid i snitt har mye kortere botid enn de andre gruppene. I tillegg føler mange av dem i dag omtrent like stor tilhørighet til Norge som opprinnelseslandet, ifølge levekårsundersøkelsen av 2016.
Nav og barnevernet
Forskerne Jon Horgen Friberg og Olav Elgvin konkluderte i 2016 med at somaliske innvandrere opplevde møtet med NAVs tiltaksapparat som i stor grad meningsløst, ydmykende og vilkårlig. Det ble fremholdt at møtene fikk betydelige negative konsekvenser for brukeres selvtillit, motivasjon og tiltro til storsamfunnets institusjoner. Forskerne fremholdt blant annet at det etter deres oppfatning eksisterte et grunnleggende misforhold mellom hva slags virkemidler NAV har til rådighet og de særskilte behovene som mange somaliske innvandrere har som følge av Somalias nyere historie.
Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir) ga i 2018 uttrykk for at det fant det krevende å fremme tillit til barnevernet blant personer med innvandrerbakgrunn. Direktoratet fremholdt at både forskning, informasjon fra innvandrerorganisasjoner og oppslag i mediene viste at mange familier med innvandrerbakgrunn uttrykte mistillit til barnevernet. Det ble ved hjelp av Ipsos i 2017 gjennomført en kvantitativ undersøkelse i et tilfeldig trukket utvalg av personer med landbakgrunn fra Polen, Bosnia-Hercegovina, Pakistan, Irak, Somalia og Vietnam (innvandrerutvalg) i tillegg til et tilfeldig trukket utvalg av befolkningen (sammenligningsutvalg).
En barnevernssak ble fra minoriteten i 2020 tatt opp som en del av en større internasjonal sak mot feilbehandling fra det norske barnevernet og var til behandling i Den europeiske menneskerettsdomstol, hvor den norske stat ble dømt for brudd på EMK, Den europeiske menneskerettighetskonvensjon. Flere saker er på vei opp og det gjør at tilliten til barnevernet er lav.
Helse og velvære
Norsksomaliere oppga i SSBs levekårsundersøkelse å ha færre psykiske og fysiske plager og å være mindre ensomme enn andre minoritetsgrupper, og fremkom ellers også som lykkeligere enn det norske gjennomsnittet overhodet. Forsker Kjersti Stabell Wiggen i SSB mente at den større tilfredsheten blant annet kunne tilskrives en høyere uttelling på «myke verdier» – de hadde et tilfredsstillende sosialt nettverk, var lite plaget av ensomhet og følte stor tilhørighet til det norske samfunnet. En annen mulig årsak ble antatt å være lavere materielle forventninger grunnet krigs- og fattigdomsbakgrunn.
Omtale og representasjon i norske medier
Norsksomaliere har i likhet med andre ikke-vestlige minoritetsgrupper ofte vært gjenstand for problem– og sensasjonsorientert mediedekning. Imdis rapport fra 2010 viser at medieoppslag om muslimer og personer med somalisk bakgrunn er overveiende negativ. I de mest spesielle hendelsene har en journalist fra en av landets største aviser innrømmet å ha et personlig hat mot folk fra minoritetsgruppen, samtidig som journalistens avis (Finansavisen) har publisert en større sak av journalisten som omhandler minoriteten, i det som er ment å fremstå som en objektiv sak. Norsksomaliere opplever også å brukes som illustrasjon på at den tematiske integreringen ikke fungerer i politiske debatter og på TV, samt også i artikler som omtaler helt andre grupper. En studie fra 2009 viste at over 70 % av norske medieoppslag om innvandring og innvandrere i Norge har hatt en negativ saksorientering. Den samme rapporten viste at norsk-somaliere var den innvandrergruppen som ble aller mest negativt omtalt av norsk media.
Boëthius
Anicius Manlius Severinus Boëthius (født ca. 480 i Roma, død 524 eller 525) var en kristen filosof på 500-tallet. Han tilhørte en gammel og viktig familie med medlemmer som keiser Olybrius og mange konsuler. Hans far Fl. Manlius Boëthius var konsul i 487, etter at Odoaker avsatte den siste vestromerske keiseren. Boëthius selv var konsul i 510 i ostrogoternes kongedømme. I 522 opplevde han at hans to sønner ble konsuler. Boëthius ble henrettet av kong Theoderik den store, som mistenkte ham for å stå i ledtog med Det bysantinske riket. Han feires i den katolske kirke 23. oktober. I Danmark kalles han St.Søren.
Liv
Boëthius' nøyaktige fødselsdato er ikke kjent. Den settes imidlertid omkring 480 e.Kr., samme år som St. Benedikt ble født. Boëthius fødtes inn i en patrisierfamilie som hadde vært kristen i om lag et århundre. På fedresiden var han i slekt med to paver, og begge foreldrene regnet romerske keisere blant sine slektninger.
Man vet ikke hvor Boëthius fikk sitt grundige kjennskap til gresk. De historiske dokumentene er tvetydige når det gjelder dette, men Boëthius kan ha studert i Athen, og kanskje Alexandria. På grunn av sin lærdom og erfaring, gikk han i Theoderik den stores tjeneste. I 520, i en alder av 40 år, var han blitt magister officiorum. Senere ble hans to sønner utnevnt til konsuler. I 523 ga imidlertid Theoderik ordre om å kaste Boëthius i fengsel for forræderi, antagelig fordi han ble mistenkt for å stå i ledtog med den bysantinske keiseren Justinus I. Boëthius selv angir sine rivalers sladder som grunn. Han ble i alle fall satt i fengsel i Pavia og henrettet i 524 eller året etter.
Somaliere i Norge
Problem- og sensasjonsorientert mediedekning
Det har også bidratt til en problematisk diskriminering som har resultert i at norsksomaliere oftere blir forskjellsbehandlet i samfunnet, slik det i noen tilfeller har slått ut på bolig-  og arbeidsmarkedet  , hvor de opplever at bildet skapt i media gjør at mange arbeidsgivere og utleiere kan være mer negativt innstilt mot dem enn andre minoritetsgrupper. Mange fra miljøet har uttrykt frustrasjon over norsk media og opplever det som spesielt utfordrende å leve under inntrykket av et hovedsakelig problem- og sensasjonsorientert mediefokus med en overdreven dekning av minoriteten, som oppleves som både ensidig og negativ i omtale og vanskeliggjør deres levekår og deltagelse i samfunnet.
Boëthius
Verker
Boëthius mest populære verk er Filosofiens trøst (Consolatio philosophiae), som han skrev i fengslet, men hans livsmål var å bevare den klassiske kunnskapen, spesielt filosofien. Han planla å oversette Aristoteles' og Platons verker fra gresk til latin. Hans oversettelse av Aristoteles verk om logikk var den eneste betydelige del av Aristoteles' verker som var tilgjengelig i Europa inntil 1100-tallet.
Somaliere i Norge
Problem- og sensasjonsorientert mediedekning
I en undersøkelse foretatt av Statistisk sentralbyrå oppga over halvparten av innvandrere i Norge å føle seg diskriminert, hvorav innvandrere med bakgrunn fra Somalia, Iran og Irak rapporterte mest selvopplevd diskriminering. Av de forskjellige gruppene i studien ble det også funnet at norsksomaliere var de mest utsatte for opplevelsen av forskjellsbehandling og stigmatisering i Norge.
En svak representasjon og skjevt mediebilde har forfulgt minoritetsgruppen i noen år, ikke ulikt det andre grupper har opplevd tidligere og gitt utslag i en negativt forsterkende spiraleffekt, hvor ensidig og unyansert omtale i ledende norske medier har medført videre økt stigmatisering mot norsk-somaliere i det norske samfunnet. Det gjør at mange fra det norsksomaliske miljøet også kvier seg for å delta i offentlig fora, ofte resulterer det i trakassering og forfølgelser rettet mot enkeltindivider i form av rasistiske brev, hardt språk og høyreekstreme trusler om vold.
Sysselsetting og utdanning
I en SSB-rapport ble det funnet at somaliere i aldersgruppen 16–39 år i 2018 var en av innvandrergruppene med størst fordelaktig endring mellom første generasjon og norskfødte i landet. Gruppen viste størst forbedring mellom den eldre generasjonen og de norskfødte i forhold til forhold som lavere ledighet, sysselsetting, utdanning og annen aktivitet i samfunnet.
Aynata
Aynata er en liten landsby i distriktet Bint Jbeil i det sørlige Libanon, nær Bint Jbeil og ikke langt fra grensen til Israel.
Frans I av De to Sicilier
Frans I (it. Francesco Gennaro Giuseppe; født august 1777 i Napoli, død 8. november 1830 samme sted) var konge av De to Sicilier fra 4. januar 1825 til sin død i 1830. Han var far til Maria Christina.
Gumbo (matrett)
Gumbo er en stuing, en tradisjonell cajun-matrett fra New Orleans. Gumbo kan lages av omtrent hva som helst, og finnes i utallige varianter. Forskjellige familier lager sin egen vri.
Den autentiske New Orleans-gumbo er laget med en mørk jevning, grønnsaker, kylling, pølse og reker, og servert over ris.
Korsfarer
Korsfarere var frivillige og kristne soldater som «tok opp korset», det vil si at de tok hellig ed på å kjempe i korstogene i Det hellige land. Denne prosessen begynte i 1095. Korsfarerne kom fra alle samfunnslag, både adelige, riddere, væpnere, svenner og fotfolk. De første korsfarerne dro i korstog til Midtøsten for å kjempe og for å vinne tilbake de hellige steder, særlig byen Jerusalem, fra den muslimske okkupasjonen. Etter hvert ble det sendt korstog også mot andre hedninger, både i Østersjøen og i Midtøsten. De store korstogsnasjonene, de nasjoner som sendte ut flest korsfarere, var Frankrike, England og Tyskland, selv om mange av de øvrige nasjonene i Vest-Europa også deltok mer eller mindre. Blant annet dro flere nordmenn i korstog, særlig kjent er nok kong Sigurd Magnusson som senere fikk tilnavnet Jorsalfare grunnet denne reisen.
Frans I av De to Sicilier
Biografi
Frans var sønn av kong Ferdinand I av De to Sicilier og erkehertuginne Marie Karoline av Østerrike. Han var nevø av Marie Antoinette og Ludvig XVI av Frankrike.
Korsfarer
Det hadde vært kontakt med Midtøsten i mange århundrer før korstogene kom i gang på 1000-tallet, slik at det er vanskelig for historikerne å avgjøre hva som kom når, men med trafikken og oppholdet til de korsfarere som overlevde, ble mange skikker, gjenstander, planter og stundom også dyr fraktet med. Ting som angikk krig var preget av korsfarerne, blant annet lansefane, armbrøst, tromme, trompet og våpenskjold. Derfra kom også aprikostreet, vannmelonen, og kanskje også sjalottløken. Det var også korsfarerne som begynte å bære skjegg på orientalsk vis framfor å barbere seg som romere og frankere.
Frans I av De to Sicilier
Biografi
I 1796 ble Frans gift med erkehertuginne Maria Clementina av Østerrike, datter av keiser Leopold II av det tysk-romerske rike. Da hun døde, ble han gift på nytt med sin kusine Maria Isabella av Spania, datter av kong Karl IV av Spania.
Etter at huset Bourbon hadde flyktet fra Napoli til Sicilia i 1806, ble faren fratatt makten av kommandanten for de britiske troppene som var stasjonert der, William Bentinck, og Frans ble utnevnt til regent i 1812. Bentick gav også en forfatning for Sicilia.
Etter Napoleons fall returnerte kong Ferdinand til Napoli, tilsidesatte den sicilianske konstitusjonen og autonomien, og førte i 1816 sine to kongeriker Napoli og Sicilia sammen i Kongeriket De to Sicilier. Frans fikk etter dette tittelen hertug av Calabria. Mens han fremdeles var kronprins hadde han liberale idéer, og ved utbruddet av revolusjonen i 1820 aksepterte han å bli regent.
Etter at han selv besteg tronen i 1825 førte han imidlertid en mer konservativ politikk. Han engasjerte seg ikke spesielt mye i styringen av landet, men overlot mye til rådgivere.
Somaliere i Norge
Sysselsetting og utdanning
Førstegenerasjons av somaliere har en høy andel under posten annet, som kan forklares med at mange deltar i ulike tiltak og språkkurs i regi av kommune og stat grunnet kort botid. Som gruppe regnes norsksomaliere som relativt ny i Norge fordi om lag halvparten har bodd i landet i mindre enn ti år.
Forskjellen mellom ledighetsraten blant norskfødte somaliere og ofte anførte suksessrike innvandrergrupper som indere, bosniere og vietnamesere er omtrent hentet inn, og ble tilnærmet lik de største gruppene.
Norskfødte barn av somaliske innvandrere er også en gruppe som vokser fort. Bare i løpet av de fem siste årene har denne gruppen vokst med hele 4,400 personer. Dette er også den nest største og desidert yngste gruppen av alle norskfødte med et antall på 14,160 personer.
Somaliere er en gruppe i landet med kort botid, halvparten under 10 år, til sammenligning har rundt 70 % av en annen stor gruppe, norskvietnameserne, en botid på 20 år eller mer, og for denne gruppen er også deres norskfødte barn eldre enn de andre grupper av norskfødte med innvandrerforeldre, blant norsk-vietnameserne er over 42 % 20 år gammel eller eldre, flesteparten befinner seg i aldersintervallet, 20–39 år. Blant norsksomaliere er hele 92 % 19 år eller yngre. Det gjør at denne gruppen er forventet å ha en sterk vekst i årene som kommer i forhold til høyere utdanning og sysselsetting, sammenlignet med situasjonen i dag.
Utdanning
Somaliere er en ung gruppe i Norge, et bilde som tydeliggjøres ved norskfødte, blant hvem hele 92 % befinner seg i aldersgruppen 0–19 år per januar 2019. Den største delen befinner seg dermed på grunnskole, ungdomsskole og videregående nivå fremfor høyere utdanning. For eksempel, er personer i alderen 0–5 år rundt 6,5 % i den øvrige befolkningen, men utgjør 41 % blant norsksomaliere, noe som gjør at de aller fleste er for unge til å ha fullført en høyere utdanning i noen særlig grad.
Videregående skole
På rundt 14 år gikk norsk-somaliere fra å være den fjerde største innvandrergruppen med utdanningsnivå på videregående skole til å bli den største i 2018. Samtidig som utviklingen er positiv, har gruppen fortsatt utfordringer med trangboddhet og læringshjelp hjemme. Det er bred enighet blant samfunnsforskere om at foreldres utdanningsnivå og mengden hjelp som elever får hjemme har en signifikant effekt på læring og prestasjon i skolesammenheng. Mangelfull skoleoppfølging hjemmefra har også vist seg å ha den motsatte effekten på og legger et dårlig grunnlag for fullføring av videregående opplæring og videre studier.
Høyere utdanning
Også når det gjelder høyere utdanning, vokste norsksomaliere som gruppe, men majoriteten var fortsatt for ung til å ha nådd noen utdanning utover videregående skole. I årene 2004–2018 fant det sted en vekst på 264 % i fullføring av høyere utdanningsnivå. Gruppen gikk dermed fra sjette- til fjerdeplass i samme periode. Blant førstegenerasjons norsksomaliere var rundt 10,5 % i gang med høyere utdanning i 2017, men andelen for norskfødte var på nærmere en tredjedel (31 %). På en generasjon har norsksomaliere dermed tatt igjen et betydelig rom av gapet mot andre innvandrergrupper og befolkningen generelt. Blant norskfødte med innvandrerforeldre i aldersgruppen 19–24 år, er 40,6 % i høyere utdanning, som er 5,5 prosentpoeng høyere enn for den øvrige befolkningen.
Bosetting
Data fra SSB viser at norskfødte med innvandrerforeldre fra Somalia er en av de største innvandrergruppen i seks av Oslos bydeler; disse er blant annet i indre Oslo Øst og i bydelene St. Hanshaugen, Nordre Aker og Nordstrand. I tillegg til å være den nest største gruppen i bydeler som Frogner, Vestre Aker og Østensjø.
Norsksomaliere i politikken
Marian Hussein var tredje vararepresentant til Stortinget for SV i Oslo i perioden 2017 - 2021. Ved Stortingsvalget 2021 var hun på 2. plass på SVs liste i Oslo, og fikk fast plass på Stortinget. Hun ble dermed den første personen med bakgrunn fra Somalia som kom inn som fast representant i nasjonalforsamlinga, og samtidig den første med afrikansk bakgrunn som oppnådde det. Hun er utdannet vernepleier, og er også medlem av SVs sentralstyre.
Tidligere bystyrerepresentant Fatima Madar var den første kvinne med somalisk bakgrunn i Oslo bystyre. Hun har jobbet som overingeniør ved OsloMet Divisjon for digitalisering og infrastruktur.
Somaliske kvinner har en høy valgdeltagelse i politikken, og innehar over halvparten av lederroller og politiske verv i offentligheten fra minoritetsgruppen. Valgdeltagelsen var 7 % høyere blant kvinnene sammenlignet med menn ved det siste valget i 2017.
Nordmenn med somalisk bakgrunn i internasjonal politikk
Ifølge Ebba Tellander ved Institutt for fredsforskning får norsk-somalieres private og direkte bistandsarbeid og politiske engasjement sjelden oppmerksomhet i norsk offentlighet. Den generelle private og hjelpende pengestrømmen som går fra diasporamiljøene til fattige land antas å utgjøre mer enn tre ganger så mye som all internasjonal bistand til sammen, dette ifølge et 2013 anslag fra Verdensbanken. Det finnes ingen eksakte tall på hvor mye penger som går fra norsksomaliere tilbake til hjemlandet. Men Dahabshiil, som har om lag 95 prosent av overføringene fra Norge til Somalia oppga til bladet bistandsaktuelt at norsksomaliere overførte rundt 303 millioner kroner gjennom byrået i 2013. Til sammenligning var bistanden til Somalia fra Norge det samme året på 371 millioner kroner. Det innebærer i praksis at norsk-somaliere overfører tilnærmet det samme hvert eneste år som det norske myndigheter gjør.
Norsk statsminister i Somalia
Somalias statsminister fra 2017, Hassan Ali Khaire, har bakgrunn fra Norge og kom som ung mann til landet. Han tok utdanning i Valdres, Han var også en tidligere SSF-er og en av grunnleggerne av Somalisk Studentforening som er en av landets eldste studentforeninger etablert av en minoritet. Etter studiene ble han regionaldirektør i Flyktninghjelpen for Afrikas horn. I senere år ble han involvert i politikken og ble valgt til Somalias statsminister. Khaire har både norsk og somalisk statsborgerskap.
Parlamentspresident fra Trondheim
En annen norsksomalier er Mohamed Osman Jawari. Han er utdannet jurist fra. Jawari var transportminister i Siad Barres regjering fra 1980. I 1991, etter at borgerkrigen hadde brutt ut, flyktet Jawari til utlandet, og han bosatte seg i Trondheim. Der arbeidet han som advokat, lærer og megler i konfliktrådet. Norsksomalieren behersker somali, arabisk, engelsk, italiensk og norsk. I 2010 flyttet Jawari tilbake til Somalia. Der bidro han i arbeidet med en ny grunnlov. I 2012 ble han valgt inn i parlamentet, og han ble valgt til parlamentspresident.
11. SS Pansergrenaderdivisjon «Nordland»
Oppsetting og trening
I juni og juli 1943 ble det drevet hard trening på tropps- og kompaninivå, mens det ble gitt intens befalsutdannelse i bataljon og regimenter. Divisjonen besto hovedsakelig av dansker, nordmenn og folketyskere fra Romania og Ungarn. Kommandospråket var tysk og språkproblemer gjorde seg gjeldende.
Trening i Jugoslavia
I august 1943 førte utviklingen i Italia og Jugoslavia til at resten av treningen til Divisjon Nordland ble gjennomført i Kroatia og Bosnia. På dette tidspunktet var det ca. 600 nordmenn i divisjonen, spredt i alle avdelinger. Noe norsk kandidatur til regimentssjef eller høyere var det aldri snakk om, men tre nordmenn førte bataljon, omtrent ti førte kompani og det var et femtitalls norske offiserer som troppsjefer. Nordmenn tjenestegjorde også i adjutantstillinger i regiment og bataljon. Disse norske offiserene hadde alle deltatt i Wiking eller Legionen og var der blitt plukket ut til befalsutdannelse på SS-Junkerschule i Bad Tölz.
23. regiment Norge ble forlagt i den lille kroatiske byen Kostanica som ligger ved elven Una, en bielv til Sava. Elven danner grensen mellom Kroatia og Bosnia og halvparten av Kostanica ligger i det muslimske Bosnia. Regiment Norge lå her med en bataljon på hver side av elven Una og en bataljon ca. 30 km lenger inne i Bosnia, i Bosanski Novi.
I dette området deltok Divisjon Nordland i kamp mot Titos partisaner, en tjeneste som ga divisjonen nødvendig samtrening, strids- og ledelseserfaring og som gjorde divisjonen klar for større oppgaver.
Kampene ved Oranienbaum
Fra midten av november begynte Divisjon Nordland å ta form. Det var ikke å forvente at en så godt trenet og utrustet avdeling i lengden ville bli holdt på et sekundært frontavsnitt som Jugoslavia i 1943. I slutten av november ble divisjonen satt inn ved Oranienbaum vest for Leningrad, nåværende St. Petersburg. Den ble sammen med resten av III.(germanske) SS-Panzerkorps, som Nordland tilhørte, transportert over Graz, Praha, Dresden, Posen, Tilsit og Narva til korpsområdet.