cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Biri (kommune)
Det første møtet
12/1910 Oppnevning av fem faste takstmenn for branntakster. De valgte ble D. Herr, Ole Myhrum, H.P. Klundby, Nils Sigstad, O.E. Huskelhus og Peder Benrud.
13/1910 Skolestyret anbefaler at veiarbeider Arne Severinsens barn Sverre får særundervisning. En erklæring fra dr. Tonning ligger vedlagt, der han anbefaler at særundervisning blir gitt. Stener Nyseth blir bemyndiget til å spørre lærerinne Frk. Skårås om hun kan ta seg av en slik undervisning.
14/1910 P. Berntsen fra Gjøvik har sendt en regning for rengjøring og stemming av orgelet i Biri kirke i 1909, stor kr. 25.00. Regningen ble anvist og godkjent.
15/1910 I anledning rundskrivelse fra Kirkedepartementet, vedlagt brochure fra den norske husflidsforeningsn disponent betitlet ”Hjælp til selvhjælp” besluttedes: Der nedsettes en Komite bestående av Sigvart Tharaldsrud, Johanne Engen, N. Aasen, O. Soulie, Fru de Seue, L. Hasselknippe, Stener Nyseth og Frk. Skårås til at tage de i brochuren framlagte forhold under overveielse, avstille undersøkelse hver i sin Kreds og senere framkomme med eventuelt forslag til sakens ordning inden Kommunen. N. Aasen pålægges at sammenkalde komiteens medlemmer til 1. ste møte.
16/1910 Til medlemmer av Biri Sparebankes forstanderskap for 1910-13 gjenvalgtes D. Hevr. Tandberg, Jørstad, Feiring og Rolid.
.cl
.cl er Chiles nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av Universidad de Chile.
Registrering
Registrering av navn som inkluderer aksenterte bokstaver (á, é, í, ó, ú), ñ og ü ble åpnet i 2005. (Se Internasjonaliserte domenenavn.)
Hamburgerte
Hamburgerte er en klassisk drogeblanding fra apotekene til bruk mot obstipasjon (forstoppelse).
.cl
Registrering
For regjeringens nettsteder foretas registrering på tredje nivå, under subdomenene gov.cl og gob.cl.
Eksterne lenker
Toppdomän
Hamburgerte
Hamburgerte hadde en renessanse på 1970- og 80-tallet. I likhet med bruken av apotekdroger generelt, har etterspørselen gått betydelig ned de siste årene. Denne tendensen har blitt forsterket etter apotekreformen. Imidlertid er Hamburgerte fremdeles i bruk, og mange pasienter er mer komfortable med å drikke te fremfor å bruke tabletter eller klyster.
Innhold per 100g: Sennablader 60g, manna 25g, korianderfrø 8g og kaliumhydrogentartrat 7g.
Effekten og bivirkningene av Hamburgerte skyldes overveiende sennosider. Kolikk, diare og elektrolyttap som kan føre til hypokalemi er direkte knyttet til virkningsmekanismen. Andre bivirkninger er misfarging av urin og tykktarmslimhinne. Langvarig bruk fører til nedsatt tarmfunksjon og det er fare for å utvikle avhengighet av laksantia.
Wintherstormer
De har utgitt tre studioalbum, samt flere offisielle og uoffisielle konsertalbum og enkeltspor.
Medlemmer
Tidligere medlemmer: Geir Marthin Helland (slagverk) (2001 - 2012)
Air France Flight 447
Air France Flight 447 var en flyvning med Air France fra Rio de Janeiro-Galeão internasjonale lufthavn i Brasil til Charles de Gaulle internasjonale lufthavn i Frankrike som styrtet i Atlanterhavet den 1. juni 2009. Flyet var av typen Airbus A330-200 med kjennetegn F-GZCP. Flyet hadde 216 passasjerer og en besetning på tolv personer om bord. Alle ombord omkom.
Oppdal stasjon
Oppdal stasjon er en jernbanestasjon på Dovrebanen. Stasjonen ligger ved tettstedet Oppdal i kommunen med samme navn. Stasjonen ble offisielt åpnet i 1921 da strekningen Dombås – Trondheim sto ferdig. Den har svingskive og lokstall. Oppdal betjenes av alle fjerntog mellom Oslo og Trondheim er utgangsstasjon for ett daglig lokaltog til Trondheim. Den ligger 544 moh., mens avstanden til Oslo S er 429,28 km. Busskorrespondanse til Sunndalsøra og Kristiansund.
Air France Flight 447
I en tidlig fase av etterforskningen ble det spekulert i at flyet kunne ha styrtet på grunn av lynnedslag. Airbus-maskinen fløy også gjennom et område med kraftig turbulens. Mange erfarne piloter fra Norge og andre land mener på sin side at lynnedslag ikke kan være grunnen til at flyet styrtet. Brasilianske myndigheter iverksatte leting etter flyet utenfor øygruppen Fernando de Noronha.
Oppdal stasjon
Stasjonen ble drevet provisorisk en kort periode fra 15. desember 1919 etter at strekningen Oppdal – Gisna var ferdigbygd.
Griegprisen
Griegprisen deles ut av Edvard Grieg Museum Troldhaugen til en norsk musiker, dirigent eller musikkforsker som på en særlig måte har formidlet Edvard Griegs musikk til andre. Den har også vært delt ut ekstraordinært fem ganger til personer som har gjort en særskilt innsats for Edvard Grieg og Troldhaugen. Prisen deles hvert år ut på 15. juni som er Griegs fødselsdag.
Air France Flight 447
Etterforskningen av ulykken, som fortsatte i tre år etter ulykken, ble opprinnelig hemmet av mangel på øyenvitnebevis og radarspor, samt ved vanskeligheter med å finne flyets taleregistrator og ferdsskriveren, som ble funnet i mai 2011, nesten to år etter ulykken.
Den endelige rapporten ble utgitt av den franske flyhavarikommisjonen på en pressekonferanse 5. juli 2012, og den forteller at ulykken skyldtes en rekke hendelser: Uoverensstemmelser mellom fartsmålerne (ingen måling), sannsynligvis etter at iskrystaller utviklet seg i pitot-rørene (som blant annet måler hastighet og høyde), som deretter forårsaket at autopiloten koblet ut, og deretter en lang liste med feilmeldinger. Det var tre piloter om bord, men kapteinen oppholdt seg i sovelugaren i cockpiten, og ble først involvert etter at flyet mistet instrumentmålingene. Han ropte ut noen ordre og prøvde å få oversikt over situasjonen. Styrmannen begikk flere feil i forsøket på å berge flyet, og styrte flyet i havet. De siste minuttene av ferden forsøkte pilotene desperat å gjenvinne kontroll over flyet, og i det siste minuttet oppdaget kapteinen at styrmannen hadde begått en feil, men rakk ikke å berge flyet.
Flyet og mannskap
Flyet var et relativt nytt Airbus A330-200 med kjennetegn F-GZCP som ble satt i drift hos Air France den 18. april 2005. Flyet hadde to stykk General Electric CF6-80E–motorer og var sist inne til rutinemessig vedlikehold den 16. april 2009. Ifølge Air France hadde flyet totalt 18 870 flytimer, mens det ble opplyst at flyets kaptein hadde over 11 000 flytimer, hvorav 1 700 på flytypene A330/A340. De to styrmennene på flighten hadde tilsammen over 9 000 flytimer. Inkludert tre piloter og et kabinpersonale på ni var mannskapet på totalt tolv personer.
=== Personer om bord ===
* En 11-år gammel gutt hadde både norsk og britisk statsborgerskap, tallet som er oppgitt i tabellen er med hensyn på at han kun hadde britisk statsborgerskap, mens tallet i parentes er med hensyn på at han kun hadde norsk statsborgerskap.
Letingen etter omkomne og flyvrak
Den 3. juni kom det første brasilianske marineskipet, patruljebåten NPa Grajaú til området der det første av materiale i sjøen var blitt observert. Brasils marine har sendt totalt fem skip til området; fregatten Constituição og korvetten Cv Caboclo som ankom 4. juni, fregatten F Bosísio ankom to dager senere og oljeforsyningsskipet NT Almirante Gastão Motta kom 7. juni.
Klokken 1315 den 6. juni ble to lik plukket opp fra sjøen. Samtidig ble det funnet en blå stol, en skinnkoffert og en ryggsekk. Kroppene og vrakrestene ble lokalisert ca. 96,5 km fra der flyets aller siste nødmelding ble fanget opp, ca. 900 kilometer fra øya Fernando de Noronha, og 1200 km nordøst for Recife. Dagen etter, den 7. juni, ble 14 nye lik plukket opp av sjøen, både av brasilianske og franske militære redningsstyrker. Den 8. juni fant redningsmannskapene også en stor del av haleroret til flyet, og åtte nye omkomne ble hentet opp av havet. Samme dag kom også amerikanske eksperter fra US Navy med i leteaksjonen, og hadde med seg spesialutstyr som ifølge Pentagon skulle kunne peile nødsignalene fra de svarte boksene på mer enn 6000 m dybde. Den 9. juni ble ytterligere 17 nye omkomne funnet av letemannskapene. Den 11. juni var totalt 44 omkomne funnet etter at 3 nye omkomne ble berget. Redningsarbeidet ble imidlertid hindret av dårlig vær i leteområdet.
Letingen etter vraket og taleregistratoren ble offisielt avsluttet 20. august uten resultater. Totalt 50 omkomne ble funnet.
Den 3. april 2011 lokaliserte et bergingsfartøy med miniubåter vrakrestene av Airbus A330-flyet. Blant annet ble motorer og deler av en vinge funnet.
Den 3. mai 2011 kom meldingen om at flyets ferdsskriver og taleregistrator er funnet i god stand. Dette øker muligheten for å finne grunnen til at flyet styrtet.
Ulykkesundersøkelsen
Den 6. juni annonserte Air France at pitotrørene til fartsmålerne på Airbus A330-200-flyene kan ha en tendens til å fryse i større høyder, og i 2007 ble det anbefalt at flyselskapene skiftet ut pitotrørene på de berørte flytypene. Dette var ikke gjort på flyet F-GZCP som fløy flight AF 447.
Den 13. juni ble det kjente at de omkomne ble funnet enten nakne eller delvis nakne i sjøen, noe som flere eksperter tolket som at de har blitt kastet ut av selve flykroppen før flyet traff havoverflaten, og at vinden dermed må ha revet av klærne deres på vei ned mot Atlanterhavet. Samtidig ble det også kjent at ingen av de omkomne hadde brann- eller eksplosjonsskader, og at de ikke hadde vann i lungene tydet på at de ikke druknet. Obduksjonen i Brasil bekreftet dette.
23. mai ble det rapportert at undersøkelser av taleregistratoren viste at piloten ikke befant seg i cockpit da flyet gikk inn i en storm.
Minas de Corrales (kommune)
Minas de Corrales er en kommune (spansk: municipio) i Rivera-departementet i det nordlige Uruguay. Hovedstaden heter Minas de Corrales.
Historie
Minas de Corrales ble grunnlagt i 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Jesús Cuadro (2010-2015).
Grimstad Gartneri
Grimstad Gartneri ble etablert i 1885 og var på størstedelen av 1900-tallet Norges største produsent av fruktvin og også landets største leverandør av gartnerifrø. I 1955 ble virksomheten delt i to aksjeselskap: Grimstad Gartneri A/S (senere endret til Fuhr A/S), som produserte fruktvin, eplemost og blomster og  Grimstadfrø A/S, som produserte gartnerifrø.
I 1975 ble det i Norge innført forbud mot reklame for drikkevarer med høyere voluminnhold av alkohol enn 2,5%. Dette ble en alvorlig hendelse for hele virksomheten, og anses som starten på bedriftens nedleggelse.
Frøhandelen ble solgt i 1985 til LOG i Oslo. Blomsterproduksjonen stanset i 1990. Den siste vinen ble satt i 1993 og de siste flaskene omsatt på Vinmonopolet i 2005. Produksjonen av eplemost (inkludert merkenavnet "Fuhr's eplemost") ble solgt til firmaet K.G.Puntervold i 2001.
Kasper Sund
Kasper Oluf Sund (1848–1907) var en norsk politiker (V), lensmann, gårdbruker og fiskerioppsynsmann. Han var Viknas ordfører 1882–1898 og ble valgt til stortingsmann for Nordre Trondhjems amt i 1906, men døde få måneder etter.
Grimstad Gartneri
Historien
Grimstad Gartneri ble etablert i 1885 av gartner Thomas Kristensen fra Borup sogn i Randers amt i Danmark. Han leide da 16 dekar dyrket mark (Vardaasvolden) av skipreder N. Ribe i Grimstad. Bedriften ble først drevet som handelsgartneri.
Havebrugsskolen
Nedenæs Amts Havebrugsskole ble etablert som Norges første havebrukskole på Lillenes ved Søm på Fevik i 1880. Da skolen ble besluttet nedlagt i 1892, ville gjerne Kristensen fortsette driften. På det leide arealet var det i 1800 oppført en tingstue som nå kunne brukes som skolebygning og internat for 6 elever. Øvrige bygninger var et drivhus, en smie og en butikk for frøhandel.
Det hører med til historien at familien Kristensen var blitt svært populær i Grimstad, og da familien med 8 barn og tjenestefolk den 6. oktober 1895 la ut fra Grimstad i en yacht for å reise til Fredrikshavn, var en stor folkemengde møtt opp på bryggen, og redaktør Hartmann i «Lillesands-Grimstad-Posten» holdt avskjedstale.
Mons Fuhr overtar
Mons Sjursen Fuhr fra Luster i Sogn, som var elev ved skolen, så muligheter for fortsatt drift av gartneriet, og ved låneopptak kjøpte han lagerbeholdningen av planter og firmanavnet og overtok leieforholdet til eiendommen med bygninger. Overtakelsen fant sted 1. oktober 1895, og det dyrkede arealet var da utvidet til 34 dekar.
Driften startet forsiktig med leveranser av blomster til utplanting, samt binding av buketter og kranser. I starten hadde bedriften ansatt to gutter med samlet årslønn på kr. 1 000,- Det var imidlertid frøene som var Fuhrs største interesse, og det var denne virksomheten som først ble utvidet, ved egen produksjon og innkjøp (mest fra Danmark) for videresalg. I starten ble det særlig satset på kålrotfrø. Prisen var den gang svært høy på slikt frø (ca. kr. 10,- pr. kilo). Snart engasjerte også bedriften kontraktdyrkere av frø, i starten i distriktet, senere også i Vest-Agder, Rogaland og andre steder i landet. Det ble også inngått kontrakt med frøavlere i utlandet. I 1902 var virksomheten økt til seks fast ansatte + sesongarbeidere. Frukttrær, bærbusker og frø ble levert over hele Sørlandet. Frøavlen utviklet seg videre, og det ble i tillegg til kålrot egetprodusert stamfrø av gulrot, sukkererter, bete, timian, salvie, hodekål, spisskål, pastinak, bønner, nepe, redikk, spinat m.fl. I tillegg ble det laget blomsterfrø av stemorsblomster, tusenfryd, forglemmegei, nemesia, iberis, helichrysum, kornblomst og ringblomst. Frøene ble kontrollert for spiringsprosent og avling på egne prøvefelt. Det ble utgitt en egen frøkatalog i lommeformat (Grimstadkatalogen).
I 1906 ble eiendommen frikjøpt, noe som ble starten på en svært aktiv tid. Frøavlen og frøhandelen hadde da utviklet seg slik at et «frørenseri» var påkrevd. I 1907 ble det oppført et bygg som inneholdt frørenseri og kjellerplass til 30 000 liter vin. Avfallet fra frørensingen ble nyttiggjort som "grøpp" til husdyrfor. I 1908 ble det bygget en «grøppkvern» og i 1909 en «sammaltkvern» og «grovsikt». I 1910 ble det oppført en kornmølle, og frørenseriet ble flyttet til denne bygningen. Denne bygningen brant imidlertid ned i 1919. Frørenseriet ble straks gjenoppbygget, mens møllen ble først gjenreist i 1925 (det var på den tid 2 andre store møller i distriktet).
Videre ble det bygget flere drivhus, og arbeiderboliger. Frøavdelingen fikk eget trykkeri, og det ble opprettet sagbruk, kassefabrikk og bødkerverksted. En nærliggende møbelfabrikk ble innkjøpt og omgjort til husdyrbruk for svin, høns og hester.
Vinproduksjonen
Vinproduksjonen startet på loftet i hovedbygningen i 1897 i 30 liters ankere. Den første vinen var en blandet fruktvin. Etter 3 års lagring var vinen klar for salg hos lokale kjøpmenn. Salget gikk bra, og snart ble det behov for større lagerplass, og kjelleren under tingstuen ble utgravet, med plass til 6-7, senere 12 000 liter vin på små eikefat à 300 liter. Fra 1901 ble utelukkende rabarber brukt som fruktråstoff, og vinen ble solgt over hele Sørlandet («Fuhrs Rabarber-vin»). Allerede i 1907 måtte det bygges ny kjeller som rommet 30 000 liter, og året etter måtte denne utvides til plass for 90 000 liter. I 1914 ble det så bygget enda en ny vinkjeller, 10 meter bred og 40 meter lang. Denne ble også snart for liten (Under 1. verdenskrig var det problemer med import av vin, og stor etterspørsel etter norskprodusert vin), og i 1922 ble en ny stor betongbygning oppført (visstnok datidens største betongbygning) i 6 etasjer a 800m² (20m x 40m), med sentraloppvarming, heiser og med moderne maskiner. I 1926 ble det startet produksjon av Vermouth, ved tilsetning av en spesiell urteblanding. I 1930 kom Fuhr's hete fruktvin, som var så sterk som det den gang var mulig å få den (15-16%). I 1933 ble så «FUHR's Ekstra» lansert, som var en hetvin med 19% alkoholstyrke. Dette var en direkte konkurrent til spansk «madeira» og portugisisk «portvin», men da det ikke var tillatt å tilsette sprit til vinen, ble alkoholstyrken oppnådd ved en egen oppfunnet separator, som fjernet vann fra vinen.
Vinlaboratoriet
I 1933 ble landets første vinlaboratorium etablert i øverste etasje av vinkjelleren. Laboratoriets bestyrer, næringsmiddelkjemiker K.G. Puntervold, var utdannet ved NTH i Trondheim. (Han startet forøvrig i 1951 en egen bedrift med fremstilling av Kargus vingjær og Dux vinenzym). Laboratoriets oppgave var å videreforedle stedets særegne vingjær, samt jevnlig prøvetaking av vinen i samtlige vinankere.
Sjur Fuhr's inntreden og produksjon av eplemost
I 1932 tiltrådte Fuhrs sønn Sjur Fuhr firmaet, etter å ha gjennomgått vinskolen i Geisenheim am Rhein, deretter vinskolen i Montpellier, og studert vinavl i ulike land i Europa. I 1935 ble han sjef for vinavdelingen.
Ved 50-årsjubileet i 1935 hadde bedriften 65 fast ansatte funksjonærer og arbeidere. I sesongen ble det leiet inn betydelig ekstrahjelp. Prislisten på frø, som også inneholdt dyrkingstips, var på 64 kvartsider og ble utgitt i 25 000 eksemplarer.
1940 - 1945
I krigsårene valgte Mons Fuhr (som tidligere hadde gode forretningskontakter i Tyskland, samt i lengre tid vært aktiv i Nasjonal Samling) å samarbeide med okkupantene for at bedriften kunne fortsette som tidligere. For bedriften var dette samarbeidet vellykket, men det fikk alvorlige konsekvenser ved rettsoppgjøret etter krigen.
Ettervirkninger
I 1946 ble Mons Klingenberg Fuhr tiltalt ved Agder lagmannsrett. I 1947 ble saken overført fra Agder lagmannsrett til Grimstad byrett, og i 1948 ble det tatt ut tiltalebeslutning og saken ble behandlet i Grimstad byrett. Etter fem dagers rettsmøte falt dommen på tvangsarbeid i et år og åtte måneder og en bot på kr 20.000, inndragning av kr 38.000 og erstatning kr 600.000. Både Fuhr og Erstatningsdirektoratet anket saken til Høyesterett.
I 1950 ble det inngått forlik mellom Erstatningsdirektoratet og Mons Fuhr. Anken til Høyesterett ble trukket av begge parter. Det økonomiske ansvar ble nedsatt til kr 358.000 (bot 20.000, inndragning 38.000 og erstatning 300.000). Det ble etter forliket innbetalt kr 58.000  (bot og inndragning pluss kr. 100.000 i avdrag på erstatningen.
Fuhr ble i 1951 benådet slik at fullbyrdelsen av frihetsstraffen utsto med en prøvetid på tre år.
Etter søknad fra Mons Fuhr’s arvinger ble erstatningen i 1955 nedsatt av Justisministeren til kr 150.000 mot at restansen på kr 50.000 ble  innbetalt.
Perioden etter krigen ble vanskelig for bedriften. Fra 1941 ble det innført rasjonering på vin og brennevin. Rasjoneringen opphørte i 1946 da det ble innført krisetilleggsavgiftpå 50%, som ble forhøyet til 100% i 1947. Vinsalget gikk ned med 25% i perioden 1945-50, og med hele 60% i årene 1948-51 i forhold til  perioden 1934-39. Også Vinmonopolets salg av fruktvin ble mer enn halvert i de to årene etter avgiftsforhøyelsen i 1947.
Salg av frø gav et vesentlig bidrag til lønnsomheten under krigen. Frøbeholdningene var ansatt lavt, og ved salg ble det realisert store gevinster. Da krigen var over møtte frøforretningen problemer med lavere marginer forårsaket av priskontroll, høyere kostnader og behov for oppbygging av lagerreserver.
Skattenivået etter krigen var meget høyt inkludert nye ekstraskatter. Skattene ble ilignet basert på tre års gjennomsnittsligning, så selv om det ble gjort avsetninger i regnskapet kom betalingen og likviditetsproblemene først i perioden 48/50 da der var vesentlig lavere inntekter. Ifølge regnskapene hadde bedriften en skattbar inntekt på 1,17 millioner i perioden 1941-50, og betalte skatter for samme periode med kr 1,14 millioner.
For å bedre likviditeten ble Eddikbryggeriet i 1947 solgt til et andelslag.
Arkivet
Arkivet etter Grimstad Gartneri befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder blant annet kopibøker, vinanalyser, ordrebøker, lønningskort og regnskap. Arkivet dekker perioden fra 1907 til 1973.
Svovelavgift
Svovelavgift er en særavgift til statskassen.
Svovelavgift på mineralske produkter ble innført i 1970 og ble i 1999 skilt ut i et eget avgiftsvedtak. Avgiften skal bidra til å redusere utslippene av svovel.
Avgiftsplikten omfatter mineralolje. Som mineralolje anses blant annet parafin, fyringsparafin, gassolje, dieselolje og fyringsolje. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel.
Det gis avgiftsfritak blant annet for bruk av mineralolje i skip i utenriksfart, fiske og fangst i fjerne farvann og fly i utenriksfart. I tillegg kan hele eller deler av avgiften refunderes dersom utslippet av svovel til atmosfæren er mindre enn svovelinnholdet i de benyttede produktene skulle tilsi.
Statens inntekter fra svovelavgiften utgjorde i 2008 om lag 90 mill. kroner.
Aleksandr Petrov (bryter)
Aleksandr Petrovitsj Petrov (russisk: Александр Петрович Петров; født, død februar 1941) var en russisk bryter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Petrov vant en olympisk sølvmedalje i bryting under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på andreplass i den tyngste vektklassen, tungvekt over 93 kg, i gresk-romersk stil bak ungarske Richárd Weisz.
Väröbacka
Väröbacka er et tettsted i Varberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. Det ligger rundt 20 kilometer nord for Varberg. I 2010 hadde tettstedet 630 innbyggere.
Tamboril do Piauí
Tamboril do Piauí er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Liste over Tysklands finansministre
Listen begynner med den første leder, kalt statssekretær, av det føderale riksfinanskontoret i Det tyske keiserriket. Den fortsetter med Weimarrepublikken, da finanskontoret ble omdannet til et departement, og lederen fikk tittelen minister. Videre omfatter listen finansministrene under den nasjonalsosialistiske periode, og etter den andre verdenskrigen også finansministrene i DDR (1949-1990). Listen omfatter finansministrene i Forbundsrepublikken Tyskland frem til idag. I 1990 ble DDR oppløst og de østlige områdene ble del av Forbundsrepublikken med felles regjering og parlament.
Tysklands finansminister er leder av landets finansdepartement og medlem av Tysklands regjering. Vedkommendes tittel er forbundsfinansminister (tysk: Bundesfinanzminister/in). Forstavelsen forbund viser at vedkommende tjener forbundsrepublikken, og ikke en enkelt delstat.
Departementets hovedkontor ligger i Detlev Rohwedder-huset i Wilhelmstrasse i Berlin.
Historisk bakgrunn
Under Wienerkongressen som ble holdt etter Napoleonskrigene, oppsto det tyske forbund. Dette var et statsforbund av selvstendige stater, altså ingen føderasjon. Preussen var en av de viktigste statene i forbundet, men engasjerte seg i begynnelsen ikke for noen ytterligere integrasjon av forbundsstatene. Etter en tid vokste imidlertid også Preussen inn i det tyske fellesskap, og landet tok deretter en ledende rolle i forbundet. Dette er utgangspunktet for den senere utvikling av tysk skattevesen og skatterett.
I 1820 opphevet Preussen alle direkte skatter, bortsett fra inntektsskatt. Dette medførte at bare den som tjente penger, måtte betale skatt. Samtidig var det bare de som betalte skatt som fikk stemmerett. Konkret medførte dette den prøyssiske treklassestemmeretten.
På det generelle plan pekte revolusjonen i Tyskland i 1848 fremover mot en samling av den tyske nasjon, og det samme gjorde utvidelsen av tollforbundet i 1842.
Statssekretærer i det keiserlige riksfinanskontoret 1880–1918
Ved rikssamlingen i 1871 var delstatenes skattesystemer, forvaltningssystemer og regler for saksbehandling, innbyrdes meget forskjellige. I de sørlige delstatene Bayern og Württemberg var det på 1800-tallet etablert selvstendige og effektive skatteetater, med faglig skolerte saksbehandlere. I landets nordlige delstater fantes det ikke egne skatteetater; der ble skattene fastsatt av folkevalgte takseringskommisjoner og beskatningen foregikk på kommuneplan. Utdannede offentlig ansatte saksbehandlere fantes ikke.
Den føderale forfatning i keiserriket fra 1871, ga delstatene en sterk stilling i forholdet til den føderale stat. Bismarck mente at føderalstaten skulle finansieres som «en spisegjest hos delstatene» («Ein Kostgänger der Einzelnstaten»).
Føderalstaten utskrev ikke direkte skatter av borgernes inntekter, men fikk noe inntekter av indirekte skatter, for eksempel tollavgifter. Det meste av det føderale budsjettet ble dekket over delstatenes budsjetter.
De føderale finansspørsmål ble behandlet av rikskanslerens kontor, i begynnelsen ledet av en understatssekretær. Siden ble det opprettet et eget finanskontor (tysk: Reichsschatzamt) ledet av en statssekretær. Statssekretæren ble imidlertid lenge behandlet som en underordnet av Preussens finansminister.
Den såkalte Frankensteinske klausul fra 1879, skulle bremse på føderalstatens inntekter og utvikling. Bestemmelsen ble vedtatt som et kompromiss mellom føderalstaten representert ved Bismarck, og konservative politikere fra sør, blant dem Georg Arbogast von und zu Franckenstein fra Bayern. Klausulen innebar at føderalstatens nettoinntekter av toll og tobakkavgifter som oversteg 130 millioner riksmark, skulle videreføres til de tyske delstatene, etter folketall. Den franckensteinske klausul ble opphevet i 1904 under finansminister Hermann von Stengel. Loven som opphevet Den frankensteinske klausul fikk tilnavnet Lex Stengel (Stengels lov), etter initiativtakeren.
Johannes von Miquel var den første prøyssiske finansminister (1890 til 1901). Den omfattende finans- og skattereform 1891–1893 som han ledet, fikk stor innvirkning på det prøyssiske og senere det føderale tyske skattesystemet. Miquel innførte i Preussen en progressiv inntektsskatt, samt formuesskatt, og han flyttet beskatningen av næringslivet fra staten til kommunene.
Ved riksfinansreformen i 1906 fikk føderalstaten innføre arveavgift og i 1913 dessuten eiendomsskatt og formuesskatt.
Finansministre i Weimarrepublikken 1918–1933
Etter novemberrevolusjonen i 1918 startet arbeidet med en finansreform i Tyskland. Landets utenlandsgjeld var tredoblet sammenliknet med nivået før krigen. Samtidig krevde seiersmaktene at Tyskland fjernet tollbarrierene og det førte til lavere inntekter for staten. Finansminister Matthias Erzbergers finans- og skattereform fra 1919/1920 la lovgivningskompetansen og innfordringen av de viktigste skattene, til den føderale staten. I tillegg ble det innført et skattesystem med sterkt progressive skatter. Det skulle bli den betydeligste reform i tysk finanshistorie på 1900-tallet.
Effekten av de økte skatteinntektene til staten, ble imidlertid sterkt redusert av hyperinflasjonen, i perioden 1922 til 1923. Den økonomiske krise på 1920-tallet førte til en redusert nasjonalinntekt for Tyskland, økt arbeidsledighet og et betydelig underskudd i finansbudsjettet. Deflasjonspolitikken som ble ført, forsterket denne utvikling. Med innføringen av sysselsettingsprogrammet i 1932 fulgte også en kursendring i retning av en ekspansiv finanspolitikk. Denne kurs ble fulgt også i den nasjonalsosialistiske periode.
Riksfinansminister i Det tredje rike 1933–1945
Under det tredje riket ble den føderale stat erstattet med enhetsstaten. Under det nasjonalsosialistiske diktaturet ble likevel deler av samfunnssystemet som skatterett, plikten til å holde avtaler, eiendomsrett og annen sivilrett i hovedsak opprettholdt. Uten disse elementer ville samfunnet brutt sammen. Skattesystemet og innfordringen var dermed en viktig forutsetning for opprettholdelsen av diktaturet. Skattesystemet ble imidlertid også misbrukt, noe som særlig gjaldt overfor jødene. Jødenes eiendom ble beslaglagt til fordel for statskassen, blant annet når de søkte utreisetillatelse; som motytelse for utreisetillatelse måtte jødene gi fra seg sine eiendommer. I 1938 ble jødene pålagt 20 % ekstraskatt som reaksjon på attentatet mot Ernst vom Rath.
Mot slutten av 1930-tallet var Det tredje rikes finanspolitikk først og fremst innrettet på å tjene utviklingen av næringslivet og dernest opprustingen. Skattebyråkratiet ble utbygget og skattevesenets stilling overfor borgerne ble forsterket. I domstolene fikk dette utslag ved anvendelsen av prinsippet «in dubio pro fisco» (ved tvil for skatteoppkreveren).
Fra 1939 ble finanspolitikken innrettet fullt ut for å tjene krigføringen. Under den andre verdenskrigen økte skattene og det samme gjorde statens gjeld.
En uavhengig historikerkommisjon ble i 2009 opprettet for å vurdere finansdepartementets stilling som et verktøy for makthaverne under det tredje riket.
Finansministre i Den tyske demokratiske republikk (DDR) 1949–1990
Det offentlige finansvesen i DDR var bygget på to hovedelementer: staten skulle eie produksjonsmidlene og det skulle skje en sentral planstyring av økonomien. Statsbanken var sidestilt med finansdepartementet, i den forstand at begge var underlagt ministerrådet (regjeringen). I samsvar med den prinsippene for den demokratiske sosialisme var statsbanken ingen selvstendig bank, men styrt av staten ved regjeringen.
Det vesentligste av statens inntekter kom fra statsselskapene (VEB), sammenliknet med disse inntektene betydde skatteinntekter fra private svært lite.
Befolkningens innsikt i statsfinansene var begrenset. Den første gangen offentligheten fikk kunnskap om at staten delvis var finansiert med lån, var da finansminister Ernst Höfner i 1989 svarte på spørsmål om dette i Folkekammeret.
Under alliert okkupasjon
Da Tyskland kapitulerte 7. og 8. mai 1945 opphørte staten i praksis å eksistere, og de fire okkupasjonsmaktene overtok ledelsen av landet. For denne ledelsen gjaldt det to grunnprinsipper: hver av de øverstkommanderende, Eisenhower, Montgomery, Zjukov og Tassigny var innenfor sitt lands okkupasjonssone, kun ansvarlig overfor sine egne regjeringer. I saker som gjaldt hele Tyskland opptrådte de fire som et kollektivt beslutningsorgan, det allierte kontrollrådet. Beslutningene i rådet måtte treffes enstemmig. En rekke beslutninger om skatter ble truffet i enstemmige vedtak i kontrollrådet.
Sakene for kontrollrådet ble forberedt av de alliertes nestkommanderende, Clay, Sokolovskij, Robertson og Koeltz. Under disse oppsto det et stort byråkrati, organisert i tilsammen tolv direktorater. Direktørstillingene skiftet med jevne mellomrom mellom de fire okkupasjonsmaktene.
Det enhetlige føderale skattevesen som var opprettet i 1919, ble som resten av statsforvaltningen oppløst i 1945. De ansatte i skattevesenet fortsatte imidlertid sitt arbeid under ledelse av de allierte okkupasjonsmaktene. I denne perioden gjennomførte det allierte kontrollrådet den sterkeste beskatning i Tyskland noensinne. I mars 1948 trakk Sovjetunionen seg fra kontrollrådet som protest mot Sekslandskonferansen i London og i juni samme år startet Berlinblokaden.
Selvstendig stat fra 1949
Forbundsrepublikken Tyskland ble etablert med sin grunnlov i mai 1949, og den første regjering Adenauer I, i september samme år. Grunnloven delte retten til beskatning mellom den føderale staten og delstatene. Det ble etablert atskilte skattemyndigheter i det føderale Tyskland og i hver enkelt delstat. Denne arbeidsdelingen har ført til et relativt komplisert skattesystem som imidlertid siden har vært gjenstand for reformer.
Finansminister Fritz Schäffer brukte mye av sin åtteårige tjenestetid fra 1949 til 1957 til å behandle konsekvensene av det nasjonalsosialistiske styret og sikringen av den tyske valutaens verdi. Det skjedde gjennom en streng budsjettpolitikk. En planlagt, gjennomgripende «organisk skattereform» ble ikke gjennomført. En viktig enkeltstående reform har likevel vært innføringen av omsetningsavgiften i 1967. Tysklands omsetningsavgift er en sisteleddsavgift, altså en merverdiavgift.
Den tidligere deling mellom et departement for statens eiendeler (tysk: Bundesschatzministerium) og ett finansdepartement, er forlatt til fordel for bare ett departement, finansdepartementet.
Etter Tysklands gjenforening
Etter Tysklands gjenforening fikk Treuhandanstalt oppgaven med å avvikle eller privatisere den såkalte Volkseigentum fra DDR-tiden. Treuhandanstalt ble oppløst i 1994. Allerede fra 1990 hadde det gjenforente Tyskland ett skattesystem for hele landet.
Kémo
Administrativ inndeling
Kémo er delt inn i to underprefekturer.
Tranqueras (kommune)
Tranqueras er en kommune (spansk: municipio) i Rivera-departementet i det nordlige Uruguay. Hovedstaden heter Tranqueras.
Historie
Tranqueras ble grunnlagt i 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Milton Gómez (2010-2015).
LuAZ
LUAZ er en ukraninsk bilprodusent, stiftet i 1967 ved byen Lutsk. De produserte opprinnelig lette terrenggående kjøretøyer for det sovjetiske militæret. Nå driver de med bilproduksjon for Lada og UAZ.
David Ogden Stiers
Bakgrunn
David Ogden Stiers var sønn av Margaret Elizabeth (født Ogden) og Kenneth Truman Stiers. Ved Urbana High School var han klassekamerat med Roger Ebert. Stiers flyttet til Eugene i Oregon, fullførte North Eugene High School og begynte ved University of Oregon.
Karriere
Stiers flyttet til San Francisco, der han var skuespiller ved California Shakespeare Theater, San Francisco Actors Workshop og improvisasjonsgruppen The Committee, med Rob Reiner, Howard Hesseman og Peter Bonerz. I California arbeidet han i syv år for Santa Clara Shakespeare Festival.
Stiers flyttet senere til New York hvor han ble medlem av John Housemans skuespillerstab.
Stiers ble med i M*A*S*H i 1977. Hans rollefigur var ingen erstatter for Larry Linvilles rollefigur Frank Burns, snarere en helt annen type frustrasjon for Hawkeye Pierce og B.J. Hunnicutt. Han var med i M*A*S*H helt til serien gikk av lufta.
Senere lånte Stiers stemme til blant annet mange Disney-figurer, blant dem Cogsworth i Skjønnheten og udyret (1991), en dobbeltrolle som Sir John Ratcliffe og hans lakei Wiggins i Pocahontas, som erkediakonen i Ringeren i Notre Dame (1996) og som Jumba Jookiba i Lilo og Stitch (2002). Han spilte kongressmann i North and South sammen med Patrick Swayze.
Han hadde også en gjesterolle i Pizzagjengen som Mr. Bauers, en noe sinnsforstyrret mann som stadig fortalte historier fra kjente filmer som om han selv hadde opplevd dem. I tillegg til dette hadde han også en gjesterolle i Frasier der han spilte en homofil venn av Frasiers mor.
I 2001 gav han stemme til Kamaji i den engelskspråklige versjonen av Hayao Miyazakis film Chihiro og heksene, og i 2005 gav han stemme til «Nicky Flippers» i den engelskspråklige versjonen av Sannheten om Rødhette.
Han kommenterte også naturprogrammer, blant annet på PBS.
I likhet med mange av M*A*S*H-stjernene hadde også Stiers mange gjesteroller i blant annet Star Trek: The Next Generation (episoden «Half a Life»), Matlock (episoden «The Ambassador») og i en episode av ALF. I 2002 var han medlem av staben til serien The Dead Zone som presten Reverend (prest / menighetsforstander) Eugene "Gene" Purdy.
Han var også profesjonell musiker, og hadde mange gjesteroller som musiker og dirigent.
Han ble kreditert på flere måter, blant annet David Stiers, David Odgen Stires og David Ogden Steers.
Ragnhild Heiland Sørensen
Ragnhild Heiland Sørensen (født 6. april 1961) er en norsk sangerinne. Hun er utdannet fra Bergen Musikkonservatorium, Norges musikkhøgskole og Statens Operahøgskole.
Giorgio Perlasca
Giorgio Perlasca (født 31. januar 1910, død 15. august 1992) var en italiener som fungerte som spansk generalkonsul i Ungarn vinteren 1944, og reddet tusenvis av jøder fra det nasjonalsosialistiske Tyskland og Holocaust.
Oppvekst
Perlasca ble født i Como og vokste opp i Masera, provinsen Padova. I løpet av 1920-tallet ble han en tilhenger av fascismen, og kjempet i Øst-Afrika i Den italiensk-abessinske krig, og i den spanske borgerkrigen (Corpo Truppe Volontarie), hvor han som gest fikk fritt leide til spanske ambassader fra Francisco Franco. Han ble imidlertid mer og mer skeptisk til fascismen, særlig på grunn av alliansen med nazismen og de antisemittiske lover som hadde trådt i kraft i 1938.
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig arbeidet Perlasca med anskaffelse av materiell for den italienske hæren på Balkan. Da nasjonalsosialistene overtok Ungarn i 1944, i stedet for å overgi seg sammen med de øvrige italienske diplomater (Italia hadde da overgitt seg til de allierte) rømte han til den spanske ambassaden i Budapest, og tok spansk statsborgerskap under navnetJorge Perlasca, noe han kunne gjøre grunnet sin status som en veteran fra den spanske borgerkrigen. Han arbeidet med den spanske Chargé d'affaires Ángel Sanz Briz og andre diplomater fra nøytrale stater med å smugle jøder ut av landet. Systemet han utformet besto i å utstyre jødene med såkalte beskyttelseskort som plasserte jødene under beskyttelse av ulike nøytrale stater, og å skape tilfluktsteder i herregårder med ekstraterritoriell status, og dermed garanterer asyl for forfulgte jøder.
Da Sanz Briz ble overført fra Ungarn til Sveits (som var nøytralt) i november 1944, inviterte han Perlasca til å følge med ham i sikkerhet. Men Perlasca valgte å bli værende. Den ungarske regjeringen beordret at den spanske ambassadebygningen og de ekstraterritorielle bygningene hvor jøder søkte tilflukt, skulle evakueres. Perlasca responderte umiddelbart på dette med en falsk kunngjøring om at Sanz Briz snart ville være tilbake fra en kort permisjon, og at han hadde blitt utnevnt som midlertidig stedfortreder. Dermed klarte han å unngå evakueringen av bygningene og arrestasjon av jødene.
Gjennom hele vinteren var Perlasca aktiv i å skjerme og brødfø tusenvis av jøder i Budapest, og å gi dem fritt leide til å emigrere etter en spansk lov om rett til tilbakevendelse for jøder av sefardisk opprinnelse.
I desember 1944 reddet Perlasca to gutter fra å bli overflyttet til et godstog etter en diskusjon med en tysk oberstløytnant på perrongen. Den svenske diplomaten Raoul Wallenberg (som også reddet jøder fra Holocaust) var også til stede, og han kunne senere opplyse Perlasca om at offiseren han hadde konfrontert, var ingen ringere enn Adolf Eichmann. I en periode på 45 dager, fra 1. desember 1944 til 16. januar 1945, reddet han tusenvis av jøder etter eget initiativ.
Etter krigen returnerte Perlasca til Italia, men holdt sine heltedåder skjult for alle, inkludert sin nærmeste familie, helt til han ble identifisert i 1987 av en gruppe ungarske jøder. Enrico Deaglio skrev boken Godhetens banalitet (La banalità del bene) som er en gjengivelse av hans historiske og heltemodige innsats under krigen, og det ble også spilt inn en film av Radiotelevisione Italiana basert på boken.
Giorgio Perlasca døde av et hjerteinfarkt i 1992, etter å ha mottatt dekorasjoner fra italienske, ungarske og spanske myndigheter og blitt regnet av Israel som en av de Rettskafne blant nasjonene. Hans innsats resulterte også i en italiensk film,Perlasca, un eroe italiano (Perlasca, en italiensk helt).
American Tune
«American Tune» er en amerikansk sang skrevet av Paul Simon og først utgitt på hans album There Goes Rhymin' Simon den 5. mai 1973. Innspillingen ble medprodusert av Paul Samwell-Smith og også utgitt som single (med «One Man's Ceiling Is Another Man's Floor» på baksiden) i november samme år. Den nådde nr. 35 på Billboard Hot 100-listen.
Teksten er Simons kritiske blikk på amerikansk politikk i skyggen av Watergate og Vietnamkrigen, formidlet i poetiske metaforer. Bortsett fra «And I dreamed I was dying …»-segmentet, er melodien basert på den tyske komposisjonen «Mein G'müt ist mir verwirret» (1601) av Hans Leo Haßler, via Johann Sebastian Bachs koralarrangement i Matteuspasjonen.
Andre innspillinger
En konsertinnspilling ble utgitt på albumet Paul Simon in Concert: Live Rhymin' (1974).
Under Simon and Garfunkels gjenforeningskonsert i New York den 19. september 1981 fremførte de «American Tune» som duett, utgitt på albumet The Concert in Central Park (1982). Art Garfunkel sang vekselvis hovedstemmen og sin egenarrangerte harmonivokal. En innspilling fra desember 2003 i Madison Square Garden finnes på konsertalbumet Old Friends: Live on Stage (2004).
Kakao
Kakao er et næringsmiddel fremstilt av kakaotreet (Theobroma cacao). Dette blir dyrket i de tropiske delene av Mellom- og Sør-Amerika, Asia og Afrika. Carl von Linné gav treet navnet Teobroma: gudenes føde.
Bruk
Kakao blir benyttet i drikker, som for eksempel varm sjokolade og sjokolademelk, og til å lage sjokolade. Det er en vanlig ingrediens i forskjellige kaker, som sjokoladekake eller brownies. Som oftest tenker man på kakao i forbindelse med søte matvarer, men blant annet i meksikansk matlaging er det ikke uvanlig å bruke kakao som ingrediens uten sukker, som for eksempel i chiligryter.
Produksjon
Treet krever tropisk klima for å trives, altså cirka 20 grader nord og sør for ekvatoren. Største produsent i verden er Elfenbenskysten som står for over 1 million tonn av en totalproduksjon på vel 3 millioner tonn, altså en tredel. Andre betydelige produsenter er Indonesia, Ghana, Nigeria, Brasil, Kamerun og Ecuador. Det finnes tre hovedsorter av kakao: Forastero, Criollo, og Trinitario. Forastero står for 95% prosent av produksjonen, Criollo gir en bedre kvalitet, men lavere avkastning og er mer mottakelig for sykdommer og Trinitario er en hybrid av de to andre.
En del kakaopulver er også behandlet med en prosess som på engelsk kalles "dutch processing". Denne prosessen fjerner en del av bitterheten i kakaoen, og gjør den mildere i smaken og mørkere i fargen. Dette er noe av grunnlaget for den særegne smaken til kjekstyper som Oreo's, som benytter det som ofte kalles sort kakao, som altså er kakao som er mye behandlet på denne måten.
Innholdsstoffer i kakao
Over halvparten av kakao er fett (kakaofett) og cirka 12 % protein. Totalt er det antatt at kakao inneholder cirka 300 forskjellige stoffer, deriblant mye antioksidanter, og alkaloidene teobromin og koffein.
Kakao og dyr
Kakao og sjokolade kan være livstruende for hunder (trolig også for katter og hester), på grunn av innholdet av stoffene teobromin og koffein. For hester er kakao regnet som dopingmiddel ved konkurranser. Inntak av kakao kan blant annet forårsake takykardi, hallusinasjoner, alvorlig diaré, epileptiske anfall, hjerteinfarkt, innvendige blødninger eller død. Tegn på forgiftning opptrer vanligvis 6-12 timer etter inntak av stoffet. Dødelig dose av teobromin og koffein er om lag 100-200 mg/kg, men individuelle variasjoner gjør at død kan inntreffe ved langt lavere doser.
Advokatnævnet
Advokatnævnet er en dansk nevnd som kan behandle klager over medlemmer av Advokatsamfundet. Alle advokater i landet må være medlem av Advokatsamfundet.
Advokatnævnet er en lovbestemt og uavhengig nevnd, opprettet av Advokatsamfundet etter reglene i retsplejeloven.
Advokatnævnet behandler klager over advokaters salærer og adferd («god advokatskikk»).
Family Four
Family Four var en svensk popgruppe med suksess i 1960-årene og 1970-årene. Den vant Melodifestivalen i 1971 og 1972 og medvirket i «komihumormusikalen» Kofferten fra 1973.
Gruppen ble dannet i 1964 i Göteborg, av familien Öst: Berndt Öst (1930–2017), Siw Öst (1941–1992), Inger Öst (født 1949) og Stig Öst (1940–1966). Gruppen fikk nye medlemmer med jevne mellomrom etter det, blant annet etter at Stig Öst døde i en trafikkulykke i 1966. Sammensetningen som ble dannet av Berndt Öst, Agnetha Munther (også skrevet Agneta Munther), Marie Bergman og Pierre Isacsson, i 1969, fikk størst kommersiell fremgang.
Family Four vant Melodifestivalen i 1971 med «Vita vidder» og i 1972 med «Härliga sommardag». I Eurovision Song Contest kom de på sjetteplass i 1971 og på trettendeplass i 1972.
Joe Cole
Joseph John «Joe» Cole (født 8. november 1981 i Islington, London) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er teknisk akademitrener for Chelsea FC.
Tidlig liv
Cole ble født i Islington, London, og bodde der til familien flyttet til Camden da han var seks år gammel. Han gikk på St. Mary's Primary School, Bryanston Square i Marylebone sammen med sin bror Nicky og søster Charly. Han gikk også på Haverstock School i Chalk Farm, i Camden, og på St. Aloysius RC College i Nord-London. Som unggutt støttet han Chelsea.
Chelsea
Han ble solgt til Chelsea for £6.600.000 den 6. august 2003. I sin første sesong fikk Cole 35 seriekamper for sitt nye lag, som tilslutt endte på 2.-plass i seriemesterskapet, bare slått av Arsenal. Cole fikk også 9 kamper i Mesterligaen, og skårte et mål. Totalt spilte Cole 50 kamper, med 3 mål i sin første sesong.
Cole brukte skadeperioden til andre spillere som Damien Duff og Arjen Robben) til å bli en av stjernene på Chelseas lag som vant seriemesterskapet i sesongen 2004–05. Coles form sørget for en serie med mål mot slutten av sesongen, og hans mål mot Norwich City ble kåret til et av de ti beste målene i sesongen. Cole skårte 10 mål for Chelsea i 2004–05 og avsluttet sesongen som seriemester . Cole spilte totalt 28 seriekamper, 46 kamper totalt i sesongen 2004–05, og skårte ni mål, åtte av disse i serien.