cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jeanne d’Arc
Lederskap
Hun motsatte seg den forsiktige strategien som hadde kjennetegnet det franske lederskapet under tidligere kampanjer. I de fem månedene med beleiring før hennes ankomst til Orléans, hadde de franske forsvarerne bare forsøkt seg på ett offensivt trekk, og dette endte katastrofalt. Den 4. mai angrep franskmennene fortet Saint Loup, som lå litt avsides. Dagen etter marsjerte hun mot fortet Saint Jean le Blanc, og fant det forlatt. Den 6. mai gikk hun mot Jean d’Orléans under krigsrådet og krevde ytterligere et angrep mot fienden. d’Orleans beordret at byens porter skulle låses for å forhindre enda en kamp, men hun samlet sammen folket i byen sammen med menige soldater og tvang borgermesteren til å åpne porten. Med støtte av kun en kaptein red hun ut og erobret fortet Saint Augustins. Samme kveld oppdaget hun at hun igjen hadde blitt utestengt fra et møte der lederne hadde besluttet å vente på forsterkninger før de gjennomførte neste trekk. Hun brydde seg ikke om denne beslutningen og angrep den 7. mai den engelske hovedfestningen les Tourelles. Folk dyrket henne som en heltinne da hun ledet det siste angrepet på les Tourelles etter å ha blitt truffet av en pil i halsen.
Den plutselige seieren ved Orléans førte til mange forslag om fortsatt offensiv. Engelskmennene ventet seg et forsøk å gjenerobre Paris eller et angrep mot Normandie. I etterdønningene av den uventede seieren lyktes hun i å overtale Karl VII om at hun skulle få lede arméen sammen med hertug John II av Alençon og fikk kongelig tillatelse til å gjenerobre nærliggende broer langs Loire for så å kunne avansere mot Reims og en kroning av Karl VII. Dette var et modig forslag ettersom Reims lå nesten dobbelt så langt bort som Paris og dypt inne i fiendtlig område.
Arméen gjenerobret Jargeau den 12. juni, Meung-sur-Loire den 15. juni og Beaugency den 17. juni. Hertugen av Alençon støttet alle Jeannes beslutninger. Andre kommandanter, deriblant Jean d’Orléans, hadde latt seg imponere av hennes innsats ved Orléans og støttet henne også. Alençon mente at hun reddet hans liv i Jargeau ved å advare ham. Under det samme slaget sto hun imot en kanonkule av stein som traff hjelmen mens hun klatret opp en stige. Engelskmennene fikk som forventet forsterkning i området den 18. juni under ledelse av sir John Fastolf. Slaget ved Patay kan beskrives som motsatsen til Agincourt: De franske fortroppene angrep før de engelske bueskytterne kunne avslutte sine defensive forberedelser. Hoveddelen av den engelske arméen ble forfulgt og beseiret, og flesteparten av befalet ble drept eller tatt til fange. Fastolf flyktet med en liten gruppe soldater og ble syndebukk for den engelske fornedrelsen. Franskmennenes tap var minimale.
Den franske arméen bega seg mot Reims fra Gien-sur-Loire den 29. juni og den 3. juli kapitulerte byen Auxerre, som ble holdt av burgunderne. Andre byer i deres vei ga seg uten strid og ble igjen franske. Troyes, stedet der traktaten som forsøkte å ta ifra Karl VII hans arv ble undertegnet, kapitulerte etter en fire dager lang beleiring uten blodsutgytelser. Arméen led av matmangel da de kom fram dit. Edward Lucie-Smith bruker dette som et eksempel på Jeannes flaks. Den omvandrende munken Broder Richard hadde prediket om verdens undergang ved Troyes og overtalt beboerne der til å dyrke bønner, en avling som kan høstes tidlig. Hæren ankom akkurat da bønnene var klare til innhøsting.
Reims åpnet sine porter for arméen den 17. juli, og kroningen fant sted morgenen etter. Selv om Jeanne og hertugen av Alençon insisterte på at de raskt skulle begi seg videre mot Paris, foretrakk det kongelige hoffet å forhandle om våpenhvile med hertugen av Burgund. Han brøt overenskomsten og utnyttet den som en uthalingstaktikk for å forsterke forsvaret i Paris. Den franske arméen marsjerte gjennom byer nær Paris under den midlertidige våpenhvilen, og disse kapitulerte på fredelig vis. Hertugen av Bedford ledet en engelsk styrke som konfronterte den franske arméen i et slag den 15. august. Den franske hæren angrep deretter Paris den 8. september. Til tross for at hun hadde blitt skutt i benet med armbrøst fortsatte Jeanne å lede troppene resten av dagen. Neste morgen fikk hun kongelige ordre om retrett. De fleste historikere legger skylden på den franske kammerherren Georges de la Trémoille for de politiske feilene som ble gjort etter kroningen. I oktober erobret Jeanne Saint-Pierre-le-Moûtier og ble adlet.
Tatt til fange
Etter et mindre slag i La-Charité-sur-Loire i november og desember bega Jeanne seg i april til Compiègne for å forsvare den mot en engelsk og burgundisk beleiring. En liten, men risikofylt trefning den 23. mai 1430 førte til at hun ble tatt til fange. Da hun gav ordre om retrett var hun blant de siste til å forlate slagmarken og burgunderne omringet de bakre soldatene. En bueskytter rev henne ned fra hesten, men til å begynne med nektet hun å kapitulere.
Det var vanlig at en krigsfanges familie betalte løsepenger for fangen. Jeanne og hennes familie var bønder og hadde ikke midler til dette. Mange historikere fordømmer kong Karl VII for at han ikke grep inn. Hun gjorde flere fluktforsøk, ved et tilfelle hoppet hun fra et 21 meter høyt tårn ned i en tørr vollgrav. Etter dette ble hun flyttet til den burgundiske byen Arras. Engelskmennene kjøpte henne av hertugen av Burgund. Biskop Pierre Cauchon av Beauvais, som var en av engelskmennenes tilhengere, spilte en avgjørende rolle i disse forhandlingene og i den kommende rettssaken.
Rettssaken
Kjetterirettssaken hadde politiske årsaker. Hertugen av Bedford gjorde krav på den franske tronen på sin brorsønn kong Henrik VI av Englands vegne. Hun hadde bidratt til å gjøre kroningen av motstanderen Karl VII mulig, så det var viktig å fordømme henne for å underminere Karls legitimitet. Rettssaken ble innledet den 9. januar 1431 i Rouen, som var sete for den engelske okkupasjonsmakten. Den var inkonsekvent på mange punkter.
Ett av problemene var at biskop Cauchon agerte som dommer, noe som var utenfor hans jurisdiksjon. Han ble utnevnt på grunn av sin støtte til det engelske styre som bekostet rettssaken. Ingen bevis eller vitnemål mot henne kunne bli funnet. Uten slike bevis manglet retten grunn til å innlede rettssaken. Dessuten ble hun nektet forsvarere. Under den første offentlige eksaminasjonen klaget hun over at alle som var til stede var tilhengere av anklagersiden og bad om at representanter fra den franske siden skulle inviteres.
Rettsdokumentene viser hennes bemerkelsesverdige intellekt. Notatenes mest berømte utveksling er en øvelse i subtilitet. «På spørsmål om hun visste at hun var i Guds nåde, svarte hun: Hvis jeg ikke er det, kan Gud sette meg der, og hvis jeg er, må Gud så beholde meg» Spørsmålet er en vitenskapelig felle. Kirkens lære mente at ingen kunne være sikker på å være i Guds nåde. Hvis hun hadde svart ja, så hun ville ha dømt seg selv for kjetteri. Hvis hun hadde svart nei, så hun ville ha tilstått sin egen skyld. Notarius Boisguillaume forklarte senere at i det øyeblikket retten hørte dette svaret ble «de som avhørte henne stumme». På 1900-tallet fant George Bernard Shaw denne dialogen så overbevisende at deler av hans skuespill Saint Joan er bokstavelige oversettelser av rettssakstranskripsjonen.
Flere domstolsfunksjonærer vitnet senere om at betydelige deler av notatene fra rettssaken ble endret for å framstille henne i et dårligere lys. De tolv anklagepunktene som oppsummerer rettens avgjørelse motsier også den endrede rettsboken..
Henrettelsen
Kjetteri var kun belagt med dødsstraff om det ble gjentatt flere ganger. Jeanne gikk med på å bære kvinneklær da hun sverget sin uskyld. Noen dager senere fortalte hun til et medlem av tribunalet «at en engelsk lord hadde tatt seg inn i fengslet og forsøkt å voldta henne». Hun gikk tilbake til å bære mannsklær enten som en beskyttelse mot overgrep eller, ifølge Jean Massieus vitnemål, ettersom kjolen hennes hadde blitt stjålet og at hun ikke hadde noe annet å ha på seg. Hun hadde forkledd seg til pasje under sin reise gjennom fiendeland og båret rustning i strid. Chronique de la Pucelle hevder at det forhindret overgrep da hun befant seg på slagmarken. Kirkemenn vitnet senere om at hun fortsatte å bære mannsklær i fengselet for å forhindre overgrep eller voldtekt. Å bevare kyskheten var en berettiget grunn til å bære mannsklær: slike klær skulle ha forvansket et angrep og det ville væra mindre sannsynlig at menn oppfattet henne som et sexobjekt. Hun henviste til rettens undersøkelser i Poitiers da hun fikk spørsmål om dette. Noe dokument fra dette finnes ikke bevart, men omstendighetene tyder på at kirkemennene i Poitiers hadde gått med på dette. Med andre ord, hun hadde som oppdrag å gjøre et mannsarbeid og derfor var det passende at hun kledde seg deretter. Jeanne hadde kort hår under sine felttog og i tiden i fengslet. Hennes tilhengere, som teologen Jean Gerson, forsvarte hennes frisyre, det samme gjorde også inkvisitøren Jean Bréhal under den senere rettssaken. Til tross for dette ble hun i rettssaken i 1431 dømt til døden.
Edward Lindberg
Edward Ferdinand Jacob Lindberg (født 9. november 1886 Cherokee i Iowa i USA, død februar 1978 i Highland Park i Illinois) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok under OL 1912 i Stockholm.
Jeanne d’Arc
Henrettelsen
Øyenvitner beskrev bålbrenningen den 30. mai 1431. Hun ble bundet til en høy påle i Vieux-Marche i Rouen. Der bad hun to av kirkemennene, Martin Ladvenu og Isambart de la Pierre, om å holde opp et krusifiks foran henne. En bonde laget et lite kors som hun satte på kjolen sin. Etter at hun hadde brent opp, skrapte engelskmennene vekk kullet for å vise hennes forkullede lik så at ingen skulle kunne påstå at hun hadde lyktes å komme unna med livet i behold. Deretter brente de liket to ganger til for at det skulle bli mindre aske og for å forhindre relikviesamling. De kastet levningene i Seinen. Bøddelen, Geoffroy Therage, oppga senere at han «... var svært redd at han skulle forbannes».
Edward Lindberg
Lindberg ble olympisk mester i friidrett under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant 4 x 400 meter på ny verdensrekord 3.16,6. Lindberg løp andre etappen, de andre på laget var Mel Sheppard, Ted Meredith og Charles Reidpath. På 400 meter kom Lindberg på tredjeplass.
Jeanne d’Arc
Teater og opera
Historien om Jeanne d'Arc har blitt dramatisert for teater og opera av Friedrich Schiller, Giuseppe Verdi, Pjotr Tsjajkovskij, Bertolt Brecht og flere andre.
The Opposite from Within
The Opposite from Within (utgitt 2004) er det fjerde studioalbumet til det tyske metalcore–bandet Caliban. Albumet ble innspilt på «The Room» i Göteborg, Sverige.
Paul Johan Wiig
Paul Johan Muus Wiig (født 6. januar 1795 i Stjørdal i Nord-Trøndelag, død 26. oktober 1847 på Inderøy i Nord-Trøndelag) var en norsk embedsmann og stortingsmann.
Bakgrunn
Paul Johan Wiig var sønn av husmann og senere klokker i Værnes kirke Ole Johansen Wiig og hustru Elisabeth Schauer Muus. Morfaren var sogneprest Paul Muus på Snåsa. De bodde på plassen Prestneset under Værnes prestegård og senere på klokkergården Nordre Moksnes. Han hadde en yngre bror, Nicolai Daniel, som døde som barn.
Han giftet seg i 1819 med Ingeborg Christine Gill, datter av sogneprest Jonas Gill og Rebekka Dorothea Petersen i Høland.
Studier, tidlig karriere
Han gikk fra 1809 i lære hos sorenskriveren i Stjør- og Verdalen med kontor i Levanger, hvor han i 1814 ble edsvoren fullmektig. Hans overordnede betalte for et opphold på Det Kongelige Frederiks Universitet, hvor han tok en rosverdig preliminæreksamen og deretter norsk juridisk eksamen i 1816.
Wiig fortsatte på sorenskriverens kontor i noen år, og ble i 1823 utnevnt til prokurator ved underretten i Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag) med bolig på Skogn. Til tross for at han var «en overmåte arbeidsom og dyktig mann», som også eide noe jord, tjente han lite i sin praksis og var tynget av gjeld. Hustruen var i mange år sykelig.
Embeder, politisk virke
I 1829 ble han motvillig konstituert som sorenskriver i Stjør- og Verdalen, men ble etter eget ønske fritatt etter noen måneder. Etter mange års ønske ble han i 1835, «med utmerkede anbefalinger», utnevnt til fogd på Fosen med bolig på Brekstad.
I 1839 ble Wiig utnevnt til fogd på Inderøy med bolig på gården Røvika. Han døde der i 1847, to år etter sin hustru. Han ble begravet fra Sakshaug gamle kirke. I 1868 ble Røvika kjøpt til kapellangård for Inderøy. Gårdsbygningene har siden blitt fredet som et kulturminne.
Afrikamesterskapet i terrengløp 2018
Afrikamesterskapet i terrengløp 2018 ble arrangert 17. mars 2018 i Chlef i Algerie.
Eksterne lenker
Resultater:
Roverud
Roverud (skogfinsk: Ruuvero) er et tettsted i Kongsvinger kommune i Innlandet. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger cirka sju kilometer nord for kommunesenteret Kongsvinger, der fylkesvei 205 møter. Her finnes Roverud kirke, dagligvarebutikk, sportsbutikk, grunnskole, barnehage og sykehjem. Postkontoret ble nedlagt i 2000.
Historie
Området ved Roverud har gjennom historien vært av liten betydning, bortsett fra Berger kirke som i middelalderen ble bygget ved gården med samme navn. I 1651 tok Brandval lenger nord over som kirkested for området.
Kommunikasjon
Veien mellom Kongsvinger og Elverum gikk opprinnelig på vestsiden av Glåma frem til Brandval, men da det ble bygget en bro ved Kongsvinger i 1855 begynte trafikken å gå på østsiden. Først da skogeierne ønsket veiforbindelse til Finnskogen for å enklere kunne frakte ut tømmer ble Roverud et knutepunkt. Veien til Svullrya over Berg ved Lundersæter ble bygget i 1866–1870, og omtrent tjue år senere stod veien mellom Lundersæter og Øyermoen klar.
Det var jernbanen som ga liv til tettbebyggelsen på Roverud. Roverud stasjon på Solørbanen, i virksomhet fra 1893, ble takket være veiene inn til Finnskogen en av Norges travleste stasjoner for lasting av tømmer. Anleggsarbeidet på jernbanen hadde i forveien gjort Roverud til et mylder av liv med mange kafeer og hoteller, og slik holdt det seg et stykke ut i det 20. århundre.
Johannes Een
I 1936 kom vossingen Johannes Een til Roverud. Han fikk leiet, og senere kjøpt, et stykke land tilhørende Roverud gård som lå langs jernbanen sør for stasjonen. Her begynte firmaet hans, Brødrene Een A/S, å produsere en spesiell type forskalingslemmer patentert av Een selv. Produktet ble en suksess og lemmer ble sendt med lastebil eller tog til hele landet.
Krigen og etterkrigstiden
Da Tyskland invaderte Norge under andre verdenskrig oppstod det kamper mellom norske og tyske styrker ved Rustad like sør for Roverud. En tysk kolonne kjørt rett inn i de norske troppene og samtlige tyskere på den første lastebilen skal visstnok ha blitt drept. Sivile ble også involvert i kampene, både frivillig og ufrivillig, og tyskerne satte fyr på noen gårder.
I siste halvdel av det 20. århundre gikk Roveruds glansdager mot slutten. Etter Johannes Eens død klarte ikke lenger Een-fabrikken å hevde seg blant konkurrentene og i 1977 var det slutt. Tømmerlastingen ved Roverud stasjon ble etterhvert overført til Kongsvinger stasjon og fra 1986 var ikke stasjonen lenger betjent. Tidlig i 1990-årene opphørte passasjertrafikken langs Solørbanen helt. Roverud ville ikke svinne hen og ble en slags drabantby til Kongsvinger. Bebyggelsen ble kraftig utvidet med boligfeltet Roverud Sør. I 1987 etablerte Rotheim A/S en stålkonstruksjonsfabrikk på Roverud som i dag er en del av Contiga AS.
Flommen i 1995
I juni 1995 var Roverud truet av en flom i Glåma senere kjent som Vesleofsen. Riksvei 2 (dengang riksvei 20), bygd på en voll langs elvebredden, var eneste beskyttelse Roverud hadde mot vannmassene, men vannstanden var i ferd med å stige over veien. Uten vegvesenets samtykke til å bygge demning på riksveien brøt noen innbyggerne seg inn på et sandtak og tjuvlånte en anleggsmaskin. Jungeltelegrafen og nærradioen sørget for å skaffe ytterligere traktorer, lastebiler og gravemaskiner.
Resultatet ble en 3,2 kilometer lang demning langs veien, men om den ville holde var usikkert og for sikkerhets skyld ble flere hus evakuert. Skolen var for lengst stengt. Roverud ble reddet takket være denne innsatsen og det lokale næringslivet ga store pengegaver til lokalsamfunnet som takk. Blant bedriftene som ble reddet var Rotheim A/S, som på den tiden produserte bærekonstruksjoner til den nye hovedflyplassen på Gardermoen.
Certhioidea
Certhioidea (smetter og krypere) er en overfamilie i infraordenen Passerida, som er spurvefugler (Passeriformes). Gruppen inkluderer fem familier med tilnærmet kosmopolitisk utbredelse, med unntak av i polområdene og Oseania. Utbredelsen er dessuten sparsom i Afrika. Artene trives i en rekke habitater, inkludert i berglendt terreng, klipper, tropisk regnskog og annen skog, inkludert underskog og krattskog med mer. De fleste er svært dyktige klatrere, men mens noen klatrer i trær er andre spesialiserte i klatring på berggrunn.
Certhioidea er trolig søstergruppen til Muscicapoidea, men dette spørsmålet regnes ikke som fullt ut avklart enda.
Taksonomi
Slektstreet følger Oliveros et al. (2019).
Inndeling
Inndelingen følger Oliveros et al. (2019). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Utbredelsen følger Birds of the World i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020).
Zoja Jusova
Jusova vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1976 i Montréal. Hun var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Japan. Sovjetunionen vant semifinalen mot Ungarn med 3 - 0 men tapte finalen mot Japan med 0 - 3. Jusova spilte fem kamper i OL-turneringen.
Daniel Beahan
Daniel Beahan (født 5. april 1984 i Bundaberg) er en australsk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen super tungvekt. Beahan har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Australia under Sommer-OL 2008. Her ble han slått ut i første runde av Ruslan Myrsatayev fra Kasakhstan i vektklassen super tungvekt. Han deltok også i Verdensmesterskapet i 2007 i Chicago, USA der han røyk ut i første runde.
Ayad Lamdassem
Ayad Lamdassem (født 11. oktober 1981) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 23 på 10 000 meter.
Heather Miller
Heather Miller (født 30. mars 1987) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp.
NM i mangekamp 1962
NM i mangekamp 1962 var en del av NM i friidrett 1962.
Cai Yun
Cai Yun (født 19. januar 1980 i Suzhou) er en kinesisk badmintonspiller. Hans største internasjonale resultat, kom da han representere Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina og tok gull sammen med Fu Haifeng. Han har flere gull fra VM.
Matt Derbyshire
Klubbkarriere
Derbyshire kom billig til Blackburn Rovers fra den lokale klubben Great Harwood Town i 2003, etter å ha scoret 18 mål på 9 kamper. Manchester United var også ute etter unggutten, men Derbyshire valgte favorittklubben til fordel for storklubben, blant annet fordi han følte seg sikker på mer spilletid i Rovers. Han ble lånt ut til Plymouth Argyle, men klarte ikke å score ett eneste mål, og daværende Blackburn-manager Mark Hughes hentet Derbyshire tilbake til Blackburn før lånekontrakten gikk ut. I stedet gikk han på lån til Wrexham, der han endelig fikk sitt gjennombrudd, med 10 mål på 16 kamper. Vel tilbake i Blackburn, scoret han sitt første mål for Rovers 1. januar 2007. Da scoret han ett mål i 3-0-seieren mot Wigan Athletic. Seks dager senere scoret han 1-0-målet i 4-1-seieren mot Everton i FA-Cupens tredje runde. Uken etter, 13. januar, startet han sin første A-lagskamp, mot Arsenal, før han 20. januar scoret sitt tredje mål på fire kamper, mot Manchester City.
28. januar 2009 gikk Derbyshire til den greske toppklubben Olympiakos på lån ut sesongen. Låneperioden viste seg å bli en suksess, og 18. juni kom de to klubbene til enighet om å gjøre overgangen permanent. Han signerte en 4-årskontrakt med Pireus-klubben den 23. juni.
10. august ble Derbyshire klar for Championshipklubben Nottingham Forest FC
Landslagskarriere
1. februar 2007 ble Derbyshire kalt opp til England U21s tropp av den da nye treneren Stuart Pearce. Anledningen var kampen mot Spania U21, 6. februar 2007. Dessverre ble Derbyshire skadet i en Blackburn-kamp 3. februar, og gikk glipp av kampen. Dermed ble hans landslagsdebut utsatt til 24. mars 2007, da England U21 spilte mot Italia U21 på nye Wembley Stadion. Derbyshire scoret Englands tredje mål i en spennende 3-3-kamp. Derbyshire spilte kamper for England i UEFAs Europeiske U21-mesterskap, der han blant annet scoret et kontroversielt mål mot Serbia U21. Den serbiske forsvarsspilleren Slobodan Rajković lå nede med en skade, uten at Derbyshire slo ballen ut over sidelinjen. I stedet scoret han, og i etterkant forklarte han seg med at han ikke hadde sett den skadde spilleren.
Statistikk fra klubbkamper
''Oppdatert 2. mars 2008''
Ragnhild Sigland
Ragnhild Westgaard Sigland, ofte kreditert som Nell Sigland (født 13. november 1976), er en norsk sanger som kommer fra Hamar. Hun var vokalist i goth metal bandet Theatre of Tragedy fra 2004 til bandet ble oppløst i 2010. Hun kom inn som en erstatter for Liv Kristine Espenæs Krull.
Til daglig jobber hun som lærer, og synger i damekoret Damenes Aften fra Hamar.
Avisa Hemnes
Avisa Hemnes er en lokalavis som ukentlig kommer ut i Korgen i Hemnes kommune, Nordland.
Avisa har Hemnes kommune med vel 4.500 innbyggere som kjerneområde, som tidligere ble dekket av Rana Blad. Avisa er abonnementsbasert, og i tillegg skjer løssalg på Hemnesberget, på Bjerka, i Korgen og i Bleikvasslia i Hemnes, samt i byene Mo i Rana og Mosjøen.
Ved grunnleggelsen var det over tretti år siden det sist ble utgitt avis i Hemnes, nemlig Nordlands Avis.
Avisa er medlem i Landslaget for lokalaviser.
Opplag
Bekreftet opplag fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for lokalaviser:
Essouk
Kommunen er veldig stor i areal, men er tynt befolket. Folketellingen i 2009 kunne registrerte så få som 2383 innbyggere på et areal på anslagsvis 25 000 km2. Landsbyen Essouk har kun et lite antall innbyggere som bor der permanent. Det er for lite nedbør til å drive jordbruk med nedbør som vanntilførsel, og nesten hele befolkningen i kommunen er nomader som lever av husdyrhold.
Historie
Tadmekka blomstret mellom det 9. og 15. århundre, som entrepôt for karavaner som krysset Sahara-ørkenen. For sørreisende karavaner tjente byen som siste stoppested før man gikk inn i Sudan-regionen. Byen er nevnt i al-Bakris Boken om Veier og Kongedømmer, som ble fullført i 1068:
Den arabiske geografen Al-Zuhri, som skrev i midten av det 12. århundre, berettet at almoravidene hjalp Ghanariket i en krig mot Tadmekka i 1083-84, med det resultat at Tadmekka ble muslimsk. Historikeren Nehemia Levtzion har påpekt at Tadmekka kunne ha vært en muslimsk by lenge før dette, og spekulerer i om al-Zuhri kan ha referert til befolkningens overgang fra ibadiislam til den mer ortodokse maliki-varianten av sunniislam. Handelsmenn i Tadmekka ville ha hatt kommersielle forbindelser med nordafrikanske byer, som Tahert og Ouargla, hvor det var ibadimuslimske samfunn.
Middelalderbyen var spredt i nord-sør-retning mellom to fjellkjeder som går parallelt på hver sin side av en wadi. Den viktigste delen av byen lå ved elvens østbredde, og hadde en bredde på om lag to hundre meter ganger med en kilometer. Den delen som lå sentralt i byen, dekket et område på to hundre ganger hundre meter, og var bygd på en liten øy, mens den tredje delen, som lå på vestbredden, var om lag to hundre ganger fem hundre meter. I forbindelse med byene er det en rekke gravsteder. På ene gravstedet, med beliggenhet sørvest for byen, er det oppdaget gravstener med tidsangivelser fra det 11. århundre i form av arabisk epigrafikk. Bergvegger på begge sider av dalen inneholder helleristninger, og også skrevne inskripsjoner med tegn på kufisk eller tifinagh. Enkelte av de arabiske inskripsjonene har tidsangivelser fra det 11. århundre.
Arkeologiske utgravninger ble utført januar til mars 2005, av et team ledet av Sam Nixon. Av de tre områdene av byen som ble undersøkt, ble den mest komplette stratigrafiske sekvensen avdekket på et rett over i forhold til øya, på østsiden av wadien. Et område på fem ganger fem meter ble gravd ut, og de gravde 6,5 meter ned før urørt jord ble nådd. En serie på tolv radiometriske tidspunkt ble avdekket ved undersøkelse av karbonholdig material. De fire prøvene fra de dypeste nivåene avga tidsangivelser i et område fra midten av det 8. århundre, mens prøvene fra de grunnere lagene tilsa at de var fra det 12. til det 14. århundre.
Området blir noen ganger omtalt som «Tuareg-sivilisasjonens vugge». De årlige sahariske nattfestivalene har framføringer av tradisjonell Tuareg-musikk så vel som ulike utøvere innen verdensmusikk.
Ifølge muntlige tradisjoner var Boctou, grunnleggeren av Timbuktu, opprinnelig fra Essouk.
Nina Muradjan
Nina Olegovna Muradjan (russisk: Нина Олеговна Мурадян født 17. august 1954 i Jerevan i nåværende Armenia) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal. Muradjan vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1976 i Montréal. Hun var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Japan. Sovjetunionen vant semifinalen mot Ungarn med 3 - 0 men tapte finalen mot Japan med 0 - 3. Muradjan spilte fem kamper i OL-turneringen.
Sverdrups gate (Oslo)
Sverdrups gate (1a–23, 2a–26) er ei gate på Sofienberg i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Herslebs gate parallelt med Trondheimsveien, som den imidlertid svinger mot og møter til slutt.
Bebyggelsen er i all hovedsak eldre leiegårder på fire etasjer. Det er lite næringsvirksomhet.
Leiegården i nr 22 er opprinnelig fra 1898 (arkitekt Karl Høie). Den ble i 1995 modernisert etter økologiske prinsipper (Arkitektkontoret Gasa): gjenbruk, kildesortering, solfangere, bruk av regnvann til toalettspyling m.v.
Gata er oppkalt etter professor og eidsvollsmann Georg Sverdrup.
En episode av NRKs komiserie Uti vår hage, «fanget i norsk film», er blant annet lagt til Sverdrups gate.
Sprengstofflageret i Sverdrups gate 10
Nr 10 er en leiegård som ble byggemeldt i 1910 for eiendomsspekulant og murmester Iver Magnus Bjerke, på en tomt utskilt fra Sverdrups gate 8. 1. februar 1917 erklærte Tyskland uinnskrenket ubåtkrig mot sine fiender. Landet hadde mer enn 130 ubåter og ville skremme nøytral skipsfart bort fra allierte handelsruter. Norske skip fortsatte likevel til britiske havner, og 439 sjøfolk omkom de første månedene. Alt i februar 1917 kom politiet i Kristiania på sporet av en tysk spionring som arbeidet med bomber bestemt for norske skip, da en lerretssekk med en flere kilo tung bombe ble funnet på skinnegangen ved Grorud stasjon, åpenbart falt av toget. Den var profesjonelt produsert, og hadde tyske merker. Bandens leder ble antatt å være en tysk diplomatkurér, den falske baronen Friedrich Walter von Rautenfels. 16. juni 1917 be han arrestert i Grand hospits i Stortingsgata 10. Dagen før var han ankommet til Østbanestasjonen, der koffertene hans fremdeles befant seg. Rautenfels hadde vært visedirektør ved kretsfengselet i Viborg, men ble i 1916 fjernet fra denne stillingen. Da russerne ville forvise ham til Sibir, flyktet han via Sverige til Berlin. I bagasjen hans på Østbanestasjonen ble det funnet blant annet 95 store sprengbomber, 194 brannbomber, 225 tidsinnstilte bomber (noen kjemiske med syre og  andre mekaniske med urverk), 269 detonatorer for sprengbomber, samt tennpatroner for brannbomber, fem fyllepenner med elektrisk batteri for antennelse, og både «skråtobakk» og «sigaretter» fylt med sprengstoff. I alt hadde denne agentringen 800 kilo eksplosiver i Kristiania.
Fremmedkontoret sørget for de neste arrestasjonene. Den ene gjaldt den finske skredderen Hjalmar Wirtanen i Sverdrups gate 10, ansatt på Herkules konfeksjonsfabrikk på Grünerløkka. Hos ham ble det funnet fire store reisekofferter, tre mindre kofferter og to kasser med sprengstoff, det meste i en loftsbod og noe på rommet hans. Rautenfels hadde seks agenter, flere hadde vært aktive i kystbyene mellom Kristiansand og Hammerfest. Pga sitt privilegium som kurér ble han selv løslatt og uttransportert av riket,  men så lett slapp ikke agentene hans: Dette var avslutningen på ett års politiarbeid under vanskelige forhold som innbrakte politiet mye ros fra befolkningen, som var rystet over sakens omfang.
Olle Ljungström
Lars Olof Gustaf «Olle» Ljungström (født 12. august 1961 i Stockholms län i Sverige, død 4. mai 2016 i Sollebrunn i Alingsås kommune i Alingsås kommune i Sverige i Alingsås) var en svensk sanger, gitarist og låtskriver. Han begynte sin musikalske karriere i tenårene, som frontfigur i bandet Reeperbahn (1979–84). Reeperbahn utga fem musikkalbum; mest vellykket ble albumet Venuspassagen (1981), som angivelig solgte over 25 000 eksemplarer. Reeperbahn regnes gjerne for å være blant de mest banebrytende svenske rockegruppene på 1980-tallet, sammen med Ebba Grön, Lustans Lakejer og Imperiet.
Etter Reeperbahn tok Ljungström en lang pause fra musikken, og arbeidet som copywriter i reklamebransjen og som modell, før han i 1992 gjorde comeback, denne gangen som soloartist. Som soloartist ga han ut åtte album under sin livstid, deriblant Världens Räddaste Man (1994) og En Apa Som Liknar Dig (2000). Han samarbeidet med vennen og komponisten Heinz Liljedahl på de seks første soloplatene, men på de to siste albumene Sju (2009) og Släng in en clown (2013) var det produsenten Torsten Larsson som fungerte som samarbeidspartner.
Mange svenske artister har nevnt Ljungström som inspirasjonskilde, blant andre musikkgruppa Kents vokalist Joakim Berg. Høsten 2008 utkom hyllestplaten Andra Sjunger Olle Ljungström, hvor flere kjente svenske artister medvirker med sine tolkninger av Ljungströms sanger, bl.a. Joakim Berg, Thomas Di Leva, Eric Gadd og Ane Brun. Ljungström ble i 2009 nominert til den svenske musikkprisen Grammis, som årets mannlige svenske artist.
Høsten 2012 medvirket Ljungström i tredje sesong av det svenske musikkprogrammet Så mycket bättre på svensk TV4; denne opptredenen førte til at han fikk et større gjennombrudd, og det ble skrevet i svenske aviser at Ljungström endelig var blitt «folkekjær». Han døde natt til 4. mai 2016, etter lengre tids sykdom, 54 år gammel.
Ljungström forble i løpet av karrieren relativt ukjent utenfor Sveriges grenser; en norsk journalist omtalte ham imidlertid på et tidspunkt som «det svenske svaret på Lars Lillo-Stenberg.»
Høsten 2017 ble det gjort kjent at Ljungströms niende studioalbum som soloartist, Måla hela världen, skulle slippes posthumt 8. desember samme år.
Med Reeperbahn
Studioalbum
Singler
Solo
Studioalbum
Livealbum
Singler (utvalg)
Samlingsalbum
Fu Haifeng
Fu Haifeng (født 23. august 1983 i Jieyang) er en kinesisk badmintonspiller. Hans største internasjonale resultat, kom da han representere Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina og tok sølv sammen med Cai Yun. Han har flere gull fra VM.
Grønland
Grønland (grønl. Kalaallit Nunaat [kalɑːɬit nunɑːt], er verdens største øy. Geografisk hører den til Nord-Amerika, men politisk til Europa.
Grønland inngikk i Norgesveldet i 1261. I 1814 ble realunionen mellom Danmark og Norge oppløst som følge av Kieltraktaten, og Norge ble tvunget inn i en ny union med Sverige. De gamle norske skattlandene Island, Færøyene og Grønland fulgte derimot ikke med Norge, men ble beholdt av Danmark og innlemmet i riksfellesskapet.
Grønland var frem til 5. juni 1953 en dansk koloni. Ved endringen av den danske grunnloven fikk øya da status som et dansk amt. Etter en folkeavstemning i 1978 fikk Grønland selvstyre med virkning fra 1. mai 1979. I 2009 ble selvstyret utvidet til å gjelde de fleste områder, bortsett fra i utenriks- og sikkerhetspolitikk. Dermed ble ytterligere makt og ansvar overført fra danske til grønlandske politiske myndigheter. Grønland har siden 2009 gradvis overtatt mer og mer av det økonomiske og forvaltningsmessige ansvaret fra den danske staten.
Norrøn bosetning
Under ledelse av Eirik Raude kom de første norrøne menneskene fra Norge og Island i 985 eller 986. Fra Grønland utforsket Eirik Raudes sønn Leiv Eiriksson Nord-Amerikas kyster som fikk navnene Helluland, Markland og Vinland. De norrøne anla sine gårder på Grønlands vestkyst. Her livnærte de seg av buskapshold, jordbruk og fangst og fiske. Eksport av hvalrosstann og vadmel til Europa var lenge en viktig inntektskilde. Det ble bygget 22 kirker, 2 klostre og etablert et eget norsk bispesete. Grønlands bispestol fungerte fram til skipsfarten til Norge stilnet en gang på 1400-tallet. Det er fremdeles et mysterium hva som til sist skjedde med den norrøne befolkningen. Den siste sikre observasjon daterer seg til et bryllup i Hvalsey kirke i 1408. Arkeologiske utgravinger har funnet tegn på at de siste nordboere på Grønland kan ha vært i live rundt år 1500 Flere mulige forklaringer på forsvinningen er blitt fremmet:
Klimaendringer og overbefolkning kombinert med den skrinne jorda skal sakte ha ødelagt livsgrunnlaget. Andre forklaringer fremhever mulige epidemier, indre stridigheter eller angrep fra inuitter eller sjørøvere. De mest eksotiske teoriene går ut på at de norrøne innbyggerne på 1400-tallet ble bortført av portugisiske sjørøvere som landsatte fangene på Tenerife hvor de levde videre som slaver på sukkerplantasjene. Denne teorien styrkes ved at forekomsten av multippel sklerose i dag er betydelig høyere her enn i andre deler av Spania. Sykdommen er kjent for oftere å ramme personer med nordisk-genetisk avstamning. Ut ifra uverifiserbare opplysninger i gamle kilder, er det også antydet at en del kan ha forlatt Grønland for å slå seg ned i Nord-Amerika.
Muligens ligger svaret på gåten i en kombinasjon av de nevnte årsakene. Det er heller ikke umulig at innbyggerne gradvis flyttet til enten Island eller Norge.
Undersøkelser offentliggjort i 2022 tyder på at tørke (snarere enn kulde) trolig medvirket til at bosetningen ble oppgitt. Amerikanske forskere tok prøver av sedimentlag i en innsjø i nærheten av bosetningene og fant ikke spor etter langvarig eller ekstrem kulde. Gjørmen fra bunnen av innsjøen viste i stedet spor etter tørkeperioder som trolig var så alvorlig at gressavlingene sviktet og det ble vanskelig å holde husdyr over vinteren. Tørke som problem for gårdsdrift er kjent som et problem på Grønland i moderne tid. Arkeologiske undersøkelser har avdekket vanningskanaler knyttet til de norrøne gårdsbrukene.
Etter 1814
I 1814 ble unionen mellom Danmark og Norge oppløst som følge av Kieltraktaten, og Norge ble tvunget inn i en ny union med Sverige. De gamle norske skattlandene Island, Færøyene og Grønland fulgte derimot ikke med Norge, men ble beholdt av Danmark, og var en dansk koloni frem til 1953, da den ble et vanlig amt. Det danske Folketinget vedtok å gi Grønland hjemmestyre i 1978 med virkning fra 1. mai 1979.
Norge okkuperte deler av Øst-Grønland i perioden 10. juli 1931 – 1933 og kalte dette området Eirik Raudes Land som da ble styrt av en sysselmann. Danmark klaget saken inn for Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie, og Norge tapte saken i en kjennelse den 5. april 1933 som førte til at Norge så trakk seg ut.
US Open Championship 1925
US Open Championship 1925 ble arrangert i Worcester, Massachusetts i USA i 1925.
Helgesens gate
Helgesens gate finnes flere steder:
Grønland
Etter 1814
25. november 2008 stemte et klart flertall av innbyggerne ja til økt uavhengighet fra Danmark. Selvstyret ble utvidet fra og med 21. juni 2009.
US Open Championship 1925
Playoff
1. playoff
Grønland
Etter 1814
I august 2019 ble det kjent at USAs president Donald Trump hadde sagt at USA var interessert i å kjøpe Grønland fra Danmark, men dette ønsket ble karakterisert av den danske statsministeren Mette Frederiksen som «absurd».
Roger Guillemin
Roger Charles Louis Guillemin (født 11. januar 1924 i Dijon, Bourgogne, Frankrike) er en fransk lege og biolog. Han mottok den amerikanske National Medal of Science i 1976 og Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1977 for arbeidet med neurohormoner. Han delte prisen med Andrew Schally og Rosalyn Sussman Yalow.
Grønland
Politikk
Grønland har hatt hjemmestyre siden 1. januar 1979. Grønlands parlament er Grønlands Landsting, der alle beslutninger som angår Grønlands interne styring tas. Landstinget har 31 medlemmer, og møtes to til fire ganger i året, i Nuuk. Parlamentet er valgt for en fireårsperiode.
US Open Championship 1925
Playoff
2. playoff
Roger Guillemin
I 1949 var Guillemin ferdig utdannet som lege ved det medisinske fakultetet til Université de Lyon, og reiste til Montréal, Quebec i Canada. Der jobbet han sammen med Hans Selye ved Institute of Experimental Medicine and Surgery ved Université de Montréal og i 1953 fikk han sin Ph.D. der. Han flyttet til USA i 1953 for å jobbe ved Baylor College of Medicine i Houston, Texas. I 1965 ble han naturalisert amerikansk statsborger, og i 1970 var han med på opprettelsen av Salk Institute i La Jolla i California. Han jobbet ved Salk Institute frem til han gikk av med pensjon i 1989.
Grønland
Politikk
Grønlandsk krone var en planlagt framtidig valuta for Grønland, som i dag bruker danske kroner. I en avstemning i midten av oktober 2009, bestemte Grønland seg for å fortsette med danske kroner.
Roger Guillemin
Sammen med andre nobelprisvinnere undertegnet Guillemin en petisjon som ba om tillatelse for at en delegasjon fra FN sin Committee on the Rights of the Children skulle besøke et tibetansk barn som ble holdt i husarrest i Kina fra 1995. Barnet var Gendhun Choekyi Nyima som den 14. Dalai Lama, Tenzin Gyatso hadde anvist som den 11. Panchen Lama.
Grønland
Politikk
Grønlands rettsvesen skiller seg på flere måter fra rettsvesenet i andre land.
Geografi
Hovedstaden er Nuuk (Godthåb). Grønland er verdens største øy med et areal på 2 166 086 km², hvorav 410 449 km² er isfritt. Dermed er cirka 81 % av øya dekket av is. Arealet er 50 ganger større enn «moderlandet», Danmark. Befolkningen talte 55,992 personer per 1. januar 2019. De fleste bor på vestkysten, 32,1 % av innbyggerne bor i Nuuk. Befolkningen på Grønland utgjør kun 1 % av Danmarks befolkning.
Grønland er inndelt i tre landsdeler (amt); Vestgrønland (Kitaa), Østgrønland (Tunu) og Nordgrønland (Avannaa). Disse var til og med 2008 inndelt i 18 kommuner, disse ble som en del av Strukturreformen samlet til fire nye kommuner fra 1. januar 2009; Kujalleq, Qaasuitsup, Qeqqata og Sermersooq. Sistnevnte er den største kommunen, som bl.a. dekker hovedstaden, Nuuk.
Geografiske fakta
Under isen på Grønland er det en stor canyon, som foreløpig bare går under navnet Grønlands Grand Canyon.
Økonomi og næringsliv
Selv om Grønland har en næringsstruktur som dekker de fleste næringer, spiller naturalhusholdningen fortsatt en stor rolle. Naturalhusholdning er «ulønnet egeninnsats for å skaffe mat til eget forbruk». Store deler av befolkningen lever av egen jakt og fiske, slik at verdien av deres arbeid ikke blir tatt med i offisielle tallstørrelser som bruttonasjonalprodukt.
Grønlands økonomi er i dag avhengig av fiske og fiskeeksport. Rekefangst er den desidert største inntektskilden her. Turismen, med fokus på overnatting, opplevelsesturer og naturopplevelser er en ikke ubetydelig, og voksende, inntektskilde. Denne er imidlertid begrenset på grunn av en kort turistsesong og høye kostnader.
Effodeildin 2016
Effodeildin 2016 er den færøyske eliteserien i fotball for herrer i 2016, organisert av Fótbóltssamband Føroya.
Grønland
Økonomi og næringsliv
To næringer man ser på mulighetene for å gjøre økonomisk drivverdige er olje og gass og utvinning av mineraler. United States Geological Survey (USGS) anslår at rundt 25 % av de gjenværende olje- og gassforekomstene i verden finnes i arktiske strøk. USGS har også gjort undersøkelser som antyder at det utenfor kysten av Øst-Grønland finnes ca. 31.400 MBOE (millioner tønner olje-ekvivalenter) med olje, gass og flytende naturgass. Det statlige oljeselskapet NUNAOIL er opprettet for å bistå i utviklingen av en olje- og gassektor på Grønland. Utfordringen med både olje, gass og mineraler er at mengden må være stor nok samtidig som utvinningskostnadene må være lave nok til at driften skal bli lønnsom.
Effodeildin 2016
Serien starter opp med første serierunde 5. mars og avsluttes 22. oktober. Ligaen består av 10 lag, og regjerende mestere er B36 Tórshavn.
Grønland
Økonomi og næringsliv
Offentlig sektor, inklusive offentlig eide selskaper, spiller en stor rolle for Grønlands økonomi. Omkring halvparten av offentlige inntekter kommer som tilskudd fra den danske regjeringen, og er et viktig tilskudd til økonomien.
Effodeildin 2016
Serievinneren vil spille kvalifisering til Mesterligaen, mens andre- og tredjeplass gir kvalifiseringsspill for Europaligaen.
Grønland
Økonomi og næringsliv
Grønland hadde en nedgangskonjunktur i begynnelsen av 1990-tallet, men fra 1993 har økonomien bedret seg. Grønlands hjemmestyre har ført en stram finanspolitikk siden slutten av 1980-tallet, noe som har gitt overskudd i statsbudsjettet og lav inflasjon. Fra 1990 har de hatt underskudd på handelsbalansen med utlandet, etter stengingen av den siste bly- og sinkgruven det året. For 2006 var underskuddet på 1 143 millioner dkr. Inflasjonen i 2006 var på 2,3 %, og arbeidsledigheten var 8,6 %.
Effodeildin 2016
De to dårligst plasserte lagene vil rykke ned.
Grønland
Økonomi og næringsliv
Grønland mottar 3,5 milliarder danske kroner fra Danmark hvert år, hvilket tilsvarer 40 prosent av Grønlands bruttonasjonalprodukt. Landet har forholdsvis store sosiale problemer, og forskjellene mellom fattig og rik ble i 2009 beskrevet som verre enn i USA. Statsviter Pia Vedel Ankersen fra Det Grønlandske universitet uttalte i 2009 at mange vil sulte uten overføringene fra Danmark. Statsviteren mener videre at det kan ta rundt 50 år før landet kan klare seg på egen hånd og at de er avhengige av å finne olje i grunnen slik at de kan tjene penger.
Grønlandseksperten Martin Paldam uttalte i 2009 at hovedproblemene på Grønland er at de statseide selskapene går med underskudd, befolkningen mangler høyere utdannelse og den mangeårige jakten på naturressurser som olje, gass og diamanter har så langt ikke ført fram. Grønlenderen Pia Vedel Ankersen mener likevel at selvstyret har flere positive sider og peker på at den nye selvstyrestatusen gir dem mulighet til å løsrive seg fullstendig fra Danmark når selv ønsker, samt at det øker nasjonalfølelsen og den grønlandske identitet.
Turismestrategien
Overnattingene har tiltatt med fire prosent de seneste årene. Myndighetene vil skru det opp til seks prosent de neste årene.
Antall cruisebåter skal tilta mer enn de åtte prosentene som er ventet på verdensbasis. Ambisjonen er ti prosent økning hvert år fremover. I 2006 var det 22,000. Håpet for 2010 er 32,000.
Det skal skje en markant økning av turistsektorens betydning for samfunnsøkonomien og i enda sterkere grad bli en bærebjelke i Grønlands økonomi.
Kultur
Se Kaffemik
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Providas Romanorum
Providas Romanorum var en Apostolisk konstitusjon utstedt av pave Benedikt XIV den 18. mai 1751, hvor han fordømte frimureriet på bakgrunn av dets naturalisme, eder og hemmeligholdelse, dets religiøse indifferentisme og dets mulige trussel mot kirken og staten. Konstitusjonen bekreftet den romersk-katolske kirkes holdning til frimureriet i bannbullen In eminenti apostolatus specula (1738). Det pavelige skrivet forbyr romersk-katolske troende å være medlem av noen som helst frimurer-organisasjon.
Vikum
Vikum er navnet på gårdsnummer 32 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på sørsiden av Haukedalsvatnet i Råheimsdalen. Gården er delt opp i 5 bruk, der 4 har blitt benyttet til gårdsdrift.
Navnetolkning
Det finnes tre forklaringer på stedsnavnet Vikum, alle tre har som utgangspunkt beliggenheten i en vik ved Haukedalsvatnet.
Bruk 4 blir også i dag nevnt som Skipnaset, mens de 3 andre brukene bruker Vikumnavnet.
Yesenia Miranda
Yesenia Miranda (født 26. mars 1994) er en salvadoransk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
Hun representerte El Salvador under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ikke fullførte 20 kilometer.
Göta kanalbolag
Aktiebolaget Göta kanalbolag er et selskap som kontrollerer Göta kanal. Selskapet ble grunnlagt i 1810 i forbindelse med at arbeidet med Göta kanal startet. Kanalen var klar i 1832. Fram til 1978 var kanalen i privat eie og da ble selskapet overtatt av den svenske staten.
Shenmo
Shenmo eller Guder-og demoner-fiksjon er en subsjanger under fantasy-fiksjon som kretser rundt guddommer, udødelige og monstre fra kinesisk mytologi. Uttrykket shenmo xiaoshuo, som ble utmyntet tidlig på 1900-tallet av forfatteren og litteraturhistorikeren Lu Xun, betyr bokstavelig «Guder-og demoner-fiksjon». Eksempler på shenmo er romanene Reisen til Vesten og Fengshen Yanyi.
George M. McCune
McCune var sønn av den amerikanske misjonæren George Shannon McCune. Hans bror Shannon Boyd-Bailey McCune (1913-1993) var en geograf, som blant annet gav ut flere bøker om Korea.
He Hanbin
He Hanbin (født 10. januar 1986 i Nanchang) er en kinesisk badmintonspiller. Hans største internasjonale resultat, kom da han representere Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina og tok bronse sammen med Yu Yang.
Nova Widianto
Nova Widianto (født 10. oktober 1977 i Klaten) er en indonesisk badmintonspiller. Hans største internasjonale resultat kom da han representere Indonesia under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina og tok sølv sammen med Lilyana Natsir.
705
705 DCCV i den julianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en torsdag.
704
704 DCCIV i den julianske kalender var et skuddår som begynte på en tirsdag.
Ben St.Lawrence
Ben St.Lawrence (født 7. november 1981) er en australsk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 20 på 10 000 meter.
Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse
I paragraf 2 i vedtektene definerer SKUP sitt formål slik:
SKUP ble etablert i Store Studio i NRK på Marienlyst i Oslo i 1990. Etableringen ble formalisert i Bergen året etter. Først skjedde etableringen under navnet «Sammenslutningen for en Kritisk og Undersøkende Presse» (SKUP). Senere ble SKUPs organisasjonsform og navn endret til «Stiftelsen for en Kritisk og Undersøkende Presse».
703
703 DCCIII i den julianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en mandag.
Liste over New Brunswicks statsministre
New Brunswicks statsminister er denne canadiske provinsens førsteminister. Embetet ble innstiftet i 1854, da den daværende britiske kronkolonien New Brunswick fikk en «ansvarlig regjering».