cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pommern
Pommern som del av Polen, Danmark, Sachsen, Tyskland
I 1121 la Bolesław III den skjevmunnede etter tre felttog i årene 1116, 1119, 1121 under seg Pommern, og organiserte samtidig misjonsarbeid i området. Han lot pommeranerne bli kristnet av Otto av Bamberg, og innsatte en pommersk fyrste av Gryf-dynastiet, Warcisław I, som sin vasall, og det oppstod et hertugdømme med hovedborgene Kamień og Szczecin.
Pommern under Gryf-dynastiet
I 1164 ble sakseren Heinrich der Löwe lensherre over Pommern. Etter keiser Fredrik Barbarossas seier over Heinrich der Löwe ble Pommern en del av det tysk-romerske rike. I 1181 opphøyet Fredrik Barbarossa Warcisławs sønn, hertug Bolesław I, til tysk-romersk riksfyrste. Gryfene hersket som fyrster over Pommern frem til huset døde ut på sverdsiden i 1637.
Pommern ble besatt av Danmark i 1185, før det, bortsett fra Rügen, falt tilbake til det tysk-romerske rike ved slaget ved Bornhöved i 1227.
Rügen hadde danskene beskattet allerede fra 1168 og etter hvert kristnet. Fyrstene av det raniske dynastiet forble lensmenn over Rügen frem til utdøingen på sverdsiden i 1325.
På 1100- og 1200-tallet slo stadig flere tyskere seg ned i Pommern, som ble en del av det nedertyske språkområdet. Også de slaviske innbyggerne ble etter hvert germanisert. Hertugene av det slaviske Gryf-dynastiet fremmet selv den tyske innvandringen, som bidro til å øke folketallet i det fra før heller tynt befolkede hertugdømmet. Gryfene konkurrerte med de brandenburgske askanierne, som også ønsket flere tyske nybyggere til å befolke det opprinnelig vestslaviske Brandenburg. I mange byer og steder av slavisk opprinnelse ble de slaviske stedsnavnene beholdt, eventuelt med små tilpasninger. Den tyske og slaviske befolkningen i Pommern gikk etter hvert opp i hverandre.
I 1180 grunnla nedersaksiske premonstratensere klosteret Belbuck. Mecklenburgiske cisterciensere grunnla i 1173 klosteret Kolbatz og i 1199 klosteret Hilda. På 1200-tallet ble Pommern befolket med nybyggere fra dagens Mecklenburg, Nedersachsen og Westfalen, og byer som Stralsund, Kołobrzeg (Kolberg), Wolgast og Gryfice (Greifenberg) fikk Lübeck-rettigheter, mens Szczecin (Stettin) og Stargard Szczeciński Magdenburg-rettigheter.
I 1295 fulgte en deling av Gryfenes område i fyrstedømmene Szczecin (innenlandsk del på begge sider av Oder og sydlig for Szczecin-havet) og Wołogoszcz (kystområder, i Vorpommern nord for elven Peene inkludert byene Demmin og Anklam). Det siste ble frem til det 15. århundre selv oppdelt flere ganger, men overtok etter Rügenfyrstenes utdøing i 1325 fyrstedømmet Rügen (øyen Rügen samt det tilgrensende fastland med byene Stralsund, Barth, Damgarten, Tribsees, Grimmen og Loitz).
Etter at den danske lensoverhøyheten tok slutt, gjorde de askaniske markgrevene av Brandenburg krav på lensoverhøyhet over Pommern. Dette kravet ble støttet av keiser Fredrik II. Resultatet var en krig mellom hertugene av Pommern (som på denne tiden var delt) og markgreven av Brandenburg. Under Barnim III ble Pommern i 1348, takket være gode forbindelser til Karl IV, riksumiddelbart hertugdømme (altså direkte underlagt keiseren). I 1529 aksepterte Brandenburg Pommerns riksumiddelbare status, mot rett til å etterfølge Gryfene dersom slekten skulle dø ut.
Mange av byene i Pommern tilhørte Hansaforbundet. I 1456 ble det grunnlagt et universitet i Greifswald. Pommern ble samlet i 1478 av hertug Boguław I, den mest betydningsfulle hertug av Gryf-dynastiet. Men landet ble allerede under hans etterfølgere delt på nytt. Denne gangen løp delingslinjen langs elvene Oder og Randow, og delte det i en vestlig (Pommern-Wolgast) og en østlig (Pommern-Stettin) del.
Fra 1534 ble reformasjonen gjennomført i Pommern. I 1536 bekjente hertug Filip I av Pommern-Wolgast seg til Martin Luthers lære ved sitt bryllup med Maria av Sachsen-Wittenberg i Torgau. Ved siden av Luther og Melanchton ble den pommerske presten Johannes Bugenhagen fra Treptow, kalt Doctor Pomeranus, en av de mest kjente reformatorer. Gjennom konfiskeringen av de omfattende kirkelige eiendommene øket hertugene sin maktposisjon i Pommern.
Under Bogusław XIV ble Pommern forent på nytt i 1625. Pommerns nøytralitet under tredveårskrigen kom landet imidlertid ikke til nytte. Pommern ble vekselvis plyndret av de keiserlige troppene under Wallenstein og svenskene under Gustav II Adolf. Etter at Wallenstein tross løfte fra keiser Ferdinand II besatte Pommern, sluttet Stralsund (1628) og etter hvert resten av Pommern, dog ikke helt frivillig (1630) seg til svenskene. Etter Bogusław XIVs død i året 1637 skulle Pommern tilfalle Brandenburg, men svenskene beholdt landet besatt.
Prøyssisk og svensk styre
Ved freden i Westfalen kom Hinterpommern i 1648 til Brandenburg og Forpommern forble svensk. Pommern mistet i tredveårskrigen nesten en tredjedel av sin befolkning. Landet ble delt og lå økonomisk i ruiner. Brandenburg og det senere kongeriket Preussen gav aldri opp sitt krav på hele Pommern. Etter den store nordiske krig (1700–1721) kom Forpommern syd for elven Peene til kongeriket Preussen. Under syvårskrigen (1756–1763) kom det igjen til krigshandlinger mellom Sverige og Preussen. Pommern ble delvis okkupert av russiske tropper, og festningen Kolberg flere ganger beleiret. Under Napoleonskrigen led Pommern sterkt. I 1807 ble hele Forpommern okkupert av Frankrike. Etter befrielsen av Tyskland i 1815 ble også den nordlige delen av Forpommern med øyen Rügen avstått fra Sverige til Preussen. Pommern forble en prøyssisk provins frem til etter annen verdenskrig.
Etter annen verdenskrig
Ved slutten av annen verdenskrig ble Pommern erobret av Den røde armé. I august 1945 bestemte seiersherrene at Pommern øst for Oder (Odra) og Swine (Świna) skulle stilles under polsk forvaltning. Også Swinemünde (Świnoujście) og Stettin (Szczecin) med forland ble innlemmet i Polen. Den tyske befolkningen, som utgjorde størsteparten av Pommerns befolkning på dette tidspunktet, flyktet eller ble fordrevet som følge av Potsdamkonferansens beslutninger. Området ble befolket med polakker, som hadde blitt tvangsforflyttet fra Polens østlige områder Sovjetunionen hadde annektert etter krigen.
Den polsktyske grensen ble godkjent av Vest-Tyskland på 1970-tallet, og av Tyskland i 1990 etter gjenforeningen av Vest-Tyskland og DDR. Den vestligste delen av Pommern havnet etter krigen i DDR, og fra 1990 er den del av delstaten Mecklenburg-Vorpommern.
Huili
Huili (kinesisk: 会理县; pinyin:  Huìlǐ Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Liangshan Yi i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.
Jordskjelv i 2008
Huili ble kl. 16:31 den 30. august 2008 rammet av et jordskjelv (momentmagnitude: 6,1) som kostet nærmere hundre mennesker livet. Episenteret var i grensetraktene til distriktet Renhe i naboprefekturet Panzhihua. Skjelvet rammet også omliggende strøk i provinsene Sichuan og Yunnan.
Jevgenij Korolkov
Jevgeni Viktorovitsj Korolkov (russisk: ; født 15. september 1930 i Moskva, død 24. desember 2014 i Sergijev Posad) var en sovjetisk turner som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Korolkov ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Sveits og Finland. De andre på laget var Viktor Tsjukarin, Grant Sjaginjan, Valentin Muratov, Dmytro Leonkin, Vladimir Beljakov, Iosif Berdijev og Mikhail Perlman.
MCA
MCA kan bety:
Jamie Stinson
Jamie Stinson (artistnavn Astennu) er en australsk heavy metal-musiker. Artistnavnet er hentet fra et vesen i egyptisk mytologi.
Han ble først lagt merke til som gitarist og låtskriver for black metal-bandet Lord Kaos fra Sydney, Australia. Bandet spilte inn både demoen «Path to My Funeral Light» og albumet Thorns of Impurity i 1995. Før albumet ble utgitt dro Astennu til Norge og fant at Head Not Found Records var interessert i albumet. Men de andre medlemmene i bandet bestemte seg for å bli i Australia, og Thorns of Impurity ble utgitt av Sydney-selskapet Warhead Records i 1996. Astennu ble i Norge og omarbeidet en del musikk han hadde skrevet for Lord Kaos til sanger for et soloprosjekt kalt Carpe Tenebrum.
Carpe Tenebrum album nummer to, Mirrored Hate Painting, kom ut i 1999, igjen med Nagash. Astennu's andre album med Dimmu Borgir, Spiritual Black Dimensions ble utgitt 1. mars samme år. Under turnéen for å støtte albumet ble Astennu sparket fra Dimmu Borgir, og han dro tilbake til Australia sist i 1999.
Etter at han var tilbake i Australia, arbeidet Jamie Stinson som lydtekniker på konserter for mange band i Sydneys heavy metal-miljø, og han fungerte også som mixer, tekniker og produsent på mange album og utgivelser. I 2002 spilte han inn og utga et tredje Carpe Tenebrum-album, Dreaded Chaotic Reign, og denne gang med seg selv som vokalist. Dreaded Chaotic Reign var et death metal-album mens tidligere Carpe Tenebrum-innspillinger hadde vært black metal. I mai 2003 vendte Astennu tilbake til live-opptredener med Sydney-bandet Infernal Method, som han hadde vært tekniker for i flere måneder. Tidlig neste år sluttet han og Infernal Method's trommeslager Graham Goode seg til hardcore punk-bandet Stronger Than Hate fra Newcastle, Australia, men før året var omme hadde både dette bandet og Infernal Method blitt oppløst. Etter dette har han ikke spilt live med et band, men har fortsatt å arbeide innen lydteknikk.
Paa skyskraperens tak
Paa skyskraperens tak (originaltittel: Rent Free, også vist i Norge som Gratis husleie) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1922, regissert av Howard Higgin.
Handling
En pengeløs kunstner flytter inn i en forlatt bolig, men han blir snart oppdaget av datteren til den tidligere hus-eieren. Det avsløres etter hvert at kvinnens far er død, og han hadde overlatt alt han eide til sin kone (kvinnens stemor) men ingenting til sin egen datter.
Imidlertid er ikke alt som det ser ut til, og kunstneren gjør en viktig oppdagelse i huset som kan hjelpe den unge kvinnen - og forhåpentligvis også hjelpe ham til å vinne hennes hjerte.
Bevaringsstatus
Filmen anses i dag for å være tapt.
Prey
Prey (norsk: Bytte) er en av Michael Crichtons bøker om science fiction. Den ble først utgitt i bokform i november 2002, og ett år senere som pocket, omskrevet av Harper Collins.
Boken er på cirka 500 sider, og blir filmatisert og antatt ferdig til 2008. I likhet med Jurassic Park handler romanen mye om utvikling innen forskning og teknologi, i dette tilfellet nanoteknologi.
Handling
Romanen blir fortalt av hovedpersonen Jack Forman, en arbeidsløs Programmerer som tidligere var ansatt for en bedrift kalt Media Tronics. Men han ble sparket fordi han oppdaget en intern skandale, og får problemer med å skaffe seg fast arbeid etter denne hendelsen. Som et resultat blir Jack tvunget til å ta på seg rollen som hjemmeværende, samtidig som hans kone Julia arbeider som høytstående leder for et nanotekonologi-selskap kalt Xymos. Julia påstår at hun arbeider med en nytt revolusjonerende teknologi sammen med bedriften sin. Dette krever mesteparten av tiden hennes, og fører til problemer mellom henne og Jack og familien. Jack begynner å tro at Julia er så mye bortreist på grunn av en affære med noen andre.
En kveld kommer Julia sent hjem, og viser Jack en video av henne som demonstrerer Xymos nye nano-robot. I videoen blir nano-botene satt inn i en menneskelig testperson, og video fra innsiden av kroppen sendes i sanntid. Jack blir imponert, men blir enda mer mistenksom når han oppdager at videoen ikke ble produsert den dagen som Julia påstod at den var. Senere den natten våkner deres baby Amanda på grunn av store smerter, og kroppen hennes blir rød på grunn av en ukjent årsak. Jack tar henne med til sykehus, men de klarer ikke identifisere årsaken til smertene. Amanda får magnetresonanstomografi, men plutselig stopper smertene hennes og hud-forandringene forsvinner like plutselig som de dukket opp.
Henrik Scheele
Scheele var utdannet ved Statens teaterhøyskole, og var ansatt på Nationaltheatret fra 1982 til 2003. I tillegg medvirket han i nærmere 30 norske filmer og TV-serier.
Scheele ble funnet død på et hotellrom i Nairobi i februar 2019. Dødsdatoen er satt til 18. februar 2019.
Begrepsjurisprudens
Begrepsjurisprudens (tysk Begriffsjurisprudenz) var en retning innenfor rettsvitenskapen som la vekt på å finne nøyaktige definisjoner av juridiske begreper.
Begrepsjurisprudensen hadde sin storhetstid i Tyskland på midten og slutten av 1800-tallet. Noen av de fremste juristene innenfor denne retningen var Georg Friedrich Puchta og Bernhard Windscheid. Ved at retten ble bygget opp av definisjoner, håpet man å lage et system uten motsigelser, slik at juridiske avgjørelser kunne utføres ved ren logikk.
Osmansk Egypt
Osmansk Egypt eller eyaleten Egypt (arabisk: ايالة مصر ; moderne tyrkisk: Eyalet-i Mısır) er betegnelsen på Egypt i perioden 1517–1803, da landet var erobret av Det osmanske rike. De osmanske sultanene hadde alltid slitt med å få kontroll over denne provinsen. Området forble dominert av de semiautonome mamelukkene frem til det ble erobret av Frankrike i 1798, som igjen mistet kontrollen til den albanske Muhammad Ali av Egypt og hans etterkommere. Dette gjorde at osmanene mistet enda mer av makten i området. I 1882 invaderte Storbritannia Egypt, og landet ble et de facto protektorat av Storbritannia.
Simon Sundström
Simon Sundström (født 4. februar 1998) er en svensk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp.
I 2021 representerte han Sverige på øvelsen 3000 meter hinder under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der han løp forsøksheat, men kvalifiserte seg ikke til finalen.
Floyd County (Georgia)
Floyd County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia.
Det ligger nordvest i staten og det grenser mot Walker County i nord, Gordon County i nordøst, Bartow County i øst og mot Polk County i sør. Det har også grense mot delstaten Alabama i vest.
Floyd Countys totale areal er 1 343 km² hvorav 14 km² er vann. I 2000 hadde fylket 90 565 innbyggere og i 2005 var antallet 94 198. Administrasjonssenteret ligger i byen Rome.
Fylket ble grunnlagt i 1832 av land fra Cherokee County og er oppkalt etter general John Floyd.
Ruud ter Heide
Ruud ter Heide (født 15. oktober 1982) er en nederlandsk fotballspiller. Han spiller for det nederlandske laget AGOVV Apeldoorn. Heide er en målfarlig spiss som startet å spille i FC Twente. Han spilte der i perioden 2001-2003, og etter det gikk han til det tyske laget Eintracht Nordhorn, hvor han imponerte med hele 24 mål på 30 kamper. I 2004 fikk Heide prøve seg i Werder Bremen (amatør), men han klarte ikke å overbevise, og gikk til AGOVV Apeldoorn i 2005-2006 sesongen. I debutsesongen scoret han 15 mål og gikk rett inn på laget.
Den tyske islamkonferanse
Den tyske islamkonferanse (tysk: Deutsche Islam Konferenz (DIK)) ble etablert 27. september 2006 som et prosjekt under Tysklands innenriksdepartement den gangen ledet av Wolfgang Schäuble.
Utgangspunktet for opprettelsen av prosjektet et at Tyskland i løpet av de siste tiårene har opplevd innvandring fra muslimsk pregede opprinnelsesland, slik at Tyskland selv er blitt religiøst og kulturelt mer mangfoldig. I Tyskland var det i 2015 bosatt ca. fire millioner muslimer, som utgjør ca. fem prosent av befolkningen. Mindre enn halvparten av disse var tyske statsborgere. Den tyske islamkonferansen er ment å skape en dialog mellom den tyske stat og muslimene i Tyskland.
I prosjektet avgjør departementet retningslinjene for det løpende arbeidet. Gjennom offentlige konferanser blir temaer og resultater av arbeidet belyst og satt under diskusjon.
Florence Nightingale-medaljen
Florence Nightingale-medaljen er Røde Kors’ høyeste utmerkelse, opprettet på Røde Kors sin åttende internasjonale konferanse i London i 1907, oppkalt etter sykepleieren Florence Nightingale
Medaljen ble først utdelt i 1920, grunnet første verdenskrig, og tildeles sykepleiere som har utmerket seg i yrket sitt i krig og fred. Etter 1991 ble også medaljen tilgjengelig for menn.
Luisa Peters
Luisa Peters (født 27. juni 1993) er en vektløfter fra Cookøyene som konkurrerer i +75 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kom på 12.-plass.
Slaget ved Chotusitz
Slaget ved Chotusitz eller Chotusice ble utkjempet den 17. mai 1742 mellom Østerrike under fyrst Karl Aleksander av Lorraine og Preussen under Fredrik II av Preussen. De hadde om lag like stort styrkegrunnlag, men det stødige prøyssiske infanteriet klarte til slutt å slite ut østerrikerne slik at de ble tvunget til å trekke seg tilbake.
Krigens utfall var i favør Preussen, og østerrikerne etterlot seg 18 kanoner og 12 000 krigsfanger. De drepte og skadede skal ha vært på om lag 7000 på hver side, og østerrikerne tok med seg 1000 fanger. Det prøyssiske kavaleriet gjorde flere desperate og mislykkede fremstøt, men ble nesten helt ødelagt under forsøket.
Doghouse Rose
Doghouse Rose er et musikkalbum med Benedicte Brænden. Albumet ble utgitt den 27. januar 2012. Dette er hennes første album som soloartist.
Nikkerne
Nikkerne (fullt navn: Nikkerne – et fjernsynsprogram for lyttere) er en norsk satirisk humorserie som ble vist på NRK fra 1984 til 1985. Serien ble omtalt som «Fjernsynsteatrets aktuelle månedsrevy», hvor programleder Henrik Scheele harselerte med aktuelle temaer. Serien var skrevet av Klaus Hagerup og Terje Nordby. Den eneste rollen i serien ble spilt av Henrik Scheele.
«Nikkerne» var kontroversiell og resulterte i en stor diskusjon i mediene og til slutt også i Stortinget. Daværende kringkastingssjef, Bjartmar Gjerde, tok avstand fra deler av den.
Kontroversen førte til at programmet ble tatt av luften allerede etter fem programmer.
Pedra Branca do Amaparí
Pedra Branca do Amaparí er en kommune i delstaten Amapá i nordregionen av Brasil.
Norma Sheffield
Norma Sheffield er et musikkprosjekt tilhørende Eurobeat-plateselskapet A-Beat-C, som er eid av Dave Rodgers og Alberto Contini. Bak pseudonymet er det to person, sangerinnen Chiara de Pieri som er stemmen til Norma og vokalen på alle hennes sanger, og modellen Fransesca Contini som er ansiktet utad og hun som poserer på alle utgivelsene. Fransesca Contini, som er søsteren til Alberto Contini, har aldri sunget på en utgitt sang selv, men har komponert egen musikk.
Musikkarriere
Norma Sheffields første utgitte singel var sangen Your body lies som ble utgitt i 1990. Dette var også den første singelen som A-Beat-C ga ut. Siden da har hun gitt ut to album, Sweet heaven i 1994 og senest I need your love som kom ut i 2021. I eurobeatsjangeren er det vanlig å utgi enkeltlåter i større samlealbum med andre artister og eurobeatpersonligheter. Ofte utgis disse låtene på Super eurobeat-albumene, og eurobeatpersonligheten Norma Sheffield bidrar ofte med et par sanger til disse albumene. Totalt finnes det 252 vol. av Super eurobeat album, og hun har bidratt på 44 av dem. Flere av låtene hennes er også brukt i animen Initial D. Dette inkluderer låter som Maybe tonight og If you wanna stay.
Bækkesteinen 2
Bækkesteinen 2 er en runestein, funnet i Bække i Danmark. Steinen ble funnet i 1858 liggende som baugstein i en skipssetning ved to gravhauger fra bronsealderen, Klebæk Høje, på en mark ved Bække ca. 1 km fra hovedveien. Det er ikke uvanlig at runesteiner knytter bånd til bronsealderen, som for eksempel Glavendrupsteinen med skålgroper. Bækkesteinen 2 er reist ikke langt fra Bækkesteinen 1 og Læborgsteinen, som ligger sørvest for Jelling.
Funnsted
Steinen lå som baugstein i en skipsetting fra bronsealderen.
Steinen
Runene er risset på en stein av granitt. Steinen er 126 centimeter høy, 106 centimeter bred, og har en tykkelse på 60 centimeter.
Datering
Steinen er datert til eldre vikingtid.
Innskrift
Innskriften, som er ordnet i parallelordning, begynner nederst til venstre og er preget av sterke forkortelser.
hribna:ktubi:kri ukub þsi
aft:uibruk mþu sin
Utskrevet på norrønt blir det:
Hrafnunga-Tofi(?) gærdi kumbl þ(ausi)
æft Viborg m[o]ður sin[a]
Oversatt til norsk blir det:
Ravnunge-Tue gjorde disse kumler (=gravhauger)
etter sin mor Viborg
Teksten har tidligere været tolket annerledes av Ludig Wimmer i Danmarks Runemindesmærker og av Lis Jacobsen og Erik Moltke i Danmarks Runeindskrifter. Oversettelsen som er valgt her skyldes sammenligningen med de nærliggende Bækkesteinen 1 og Læborgsteinen samt Hornesteinen, som også omtaler Ravnunge-Tue. Innskriften i Bækkesteinen 2 er en ganske vanlig tekst på vikingtidens runesteiner, hvor Ravnunge-Tue gjør minnesmerke etter sin mor. Det er etter alt å dømme den samme Ravnunge-Tue som har reist Bækkesteinen 1.
Fulton County (Georgia)
Fulton County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia.
Ningnan
Ningnan (kinesisk: 宁南县; pinyin:  Níngnán Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Liangshan Yi i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde fylket en befolkning på 167,108.
Nordenskiöldfjellet
Nordenskiöldfjellet er et fjell i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. Det har en høyde på 1 051 moh og ligger vest for Longyearbreen og rundt 7 kilometer sørvest for Longyearbyen.
Fjellet er oppkalt etter den svenske geologen og polarforskeren professor Adolf Erik Nordenskiöld, som ledet fem forskningsreiser til Svalbard mellom 1858 og 1873.
På toppen av fjellet står en svensk hytte som ble bygget for forskningsformål under en svensk vitenskapelig ekspedisjon i 1930-32.
Bjørkeris
Bjørkeris er en bunt kvister fra et bjørketre.
Det har flere bruksområder:
Lillebror og Knerten
Lillebror og Knerten er en serie av åtte barnebøker av den norske forfatteren Anne-Cath. Vestly, først utgitt med seks bøker 1962–1974 og deretter med to bøker i 1998 og 2001. Det er laget fem filmer basert på fortellingene i årene 2009–2020. Lillebror og Knerten er også tittelen på den første av bøkene, utgitt i 1962.
Sophie Brahe (andre betydninger)
Sophie Brahe er navnet til flere personer:
Lillebror og Knerten
Hovedpersonen, Lillebror, er en gutt som vi følger fra han er fire til syv år gammel. Lillebror veksler mellom å forholde seg til omgivelsene og til sin «lissomkamerat», trefiguren Knerten, som er formet av ei fururot.
Bakgrunn
Bøkene om Lillebror og Knerten var Vestlys tredje barnebokserie, etter bøkene om Ole Aleksander (1953–1958) og Mormor og de åtte ungene (1957–1961). Alle tre seriene hadde først blitt sendt som opplesninger i Barnetimen for de minste, hvor Vestly var en av pionerene, sammen med Thorbjørn Egner og Alf Prøysen. Ole Aleksander-bøkene foregår i et svært tydelig bymiljø, mens Mormor-bøkene dels foregår i byen, og dels i «huset i skogen», i utkanten av Tirilltoppen. Etter Lillebror-bøkene vender Vestly tilbake til drabantbyen Tirilltoppen i bøkene om Aurora (1966–1972).
Utgangspunktet i radioprogrammet Barnetimen for de minste, som var rettet mot barn under skolealder, gjør det forståelig at Lillebror (på samme måte som Ole Aleksander) er 4 år gammel når fortellingene om dem begynner. Lillebror blir langsomt eldre i løpet av bokserien, og er skolegutt i slutten av den sjette boka. De to nye bøkene som ble utgitt i 1998 og 2001 besto av overskuddstekster fra blad og radio som ikke var utgitt i bokform tidligere. Knerten Politimann (2001) inngår i seriens kronologi som en fortsettelse av Knerten i Bessby (1971).
Etter at serien om Lillebror ble avsluttet har personer fra disse bøkene dukket opp i andre bøker av Vestly: Babyen som kaltes «Forundringspakken» heter Ellen Andrea, og er hovedperson i en serie på åtte bøker (1992–2004), hvor barn fra flere deler av Vestlys forfatterskap møtes på Tirilltoppen. Tredukkene Knerten, Karoline og Lille-Knerten – som alle gikk av med permisjon da Lillebror begynte på skolen, finnes fremdeles på en hylle på rommet hans.
Innhold
Bøkene om Lillebror er «mer preget av sosial realisme og mer problemorientert enn tidligere serier.» Familien til Lillebror har flyttet til nytt hus på Gampetreff. I tillegg til den pendlende/handelsreisende faren, moren og Lillebror består familien av storebroren Philip. Den nye huset er dyrt, og mor må ta jobb på butikken. Lillebror overlates mye til seg selv, og blir «nøkkelbarn».
I den fjerde av bøkene flytter familien fra Gampetreff til Bessby. Her blir Lillebror venn med Magnus og Ivar, og de tre som lager Knertenklubben. «Forundringspakken» som nevnes i den femte av bøkene er et nyfødt barn som Lillebror finner forlatt på kirketrappa første nyttårsdag. Barnets mor har nettopp blitt enke, og så ikke råd for å ta seg av barnet. Hun flytter inn hos familien, og får tilnavnet «Lillemamma». I de siste kapitlene av Knerten på sykkeltur har Lillebror blitt skolegutt, vi får vite at han heter Andreas, og mor har tatt artium. Storebror Philip har begynt på legestudiet, og er uoffisielt kjæresten med Lillemamma.
Lillebrors verden er som Vestlys småbarnsunivers forøvrig, mer preget av «engstelse enn av barnlig opprør, så Knerten er særlig god å ha som kanal for uro.» Knerten blir fortere sliten enn Lillebror, og den form for hensyn som Lillebror viser overfor Knerten er egentlig en form for egenpleie.
Valget av en trerot som lekekamerat for Lillebror passer godt inn i et gjennomgående budskap i Vestlys bøker: hun «protesterer mot forbrukersamfunnets jag etter fine og dyre ting, og hyller enkel trivsel og familiesamhold.» Karakteristisk for Vestlys forfatterskap er de voksne i boka snille, tålmodige, forståelsesfulle og dyktige til å inkludere barn som medarbeidere og problemløsere.
Van Veeteren – Tilfellet G
Tilfellet G er en svensk kriminalfilm fra 2005.
Lillebror og Knerten
Innhold
Språket i den første av bøkene preges av barneperspektivet, med stor grad av muntlighet, bruk av appellativer (mor, far, damen, butikkmannen, snekkeren) i stedet for egennavn, naiv besjeling (bussen hadde nok hatt det fryktelig travelt i ettermiddag), konkret forståelse av preposisjoner og språklig redundans.
Van Veeteren – Tilfellet G
Handlingen
I tidligere førstebetjent Van Veeterens lange karriere finnes det én eneste uoppklart sak. Denne kommer til overflaten igjen når datteren til en privatdetektiv dukker opp på dørens hans. En voldelig konedrapsmann som gikk under jorden for mange år siden, har nå kommet tilbake med ny identitet og er innblandet i et nytt mord. Van Veeteren har både personlige og profesjonelle grunner til å slå kloen i ham denne gangen.
Lillebror og Knerten
Filmer
Åsleik Engmark debuterte som filmregissør med filmen Knerten i 2009. Han hadde også stemmen til Knerten i de tre første filmene. Aksel Hennie tok over som stemmen i seriens fjerde film og Scott Maurstad i den femte filmen.
Van Veeteren – Tilfellet G
Om filmen
Filmen er basert på Håkan Nessers kriminalroman Tilfelle G (Svensk tittel: Fallet G). Den var den siste filmen om Van Veeteren med Sven Wollter i tittelrollen.
På fest
På fest er et musikkalbum med Arnsteins, utgitt i 2006.
Venabygd fjellkapell
Byggverket er i betong og tre.
Adkomst til stedet, som er et velkjent turistmål, er via fylkesvei 27.
Marianne Thorsen
Marianne Thorsen (født 13. mars 1972 i Trondheim) er en norsk fiolinist, Hun har bodd 20 år i London, men flyttet tilbake til Trondheim da hun ble ansatt som professor ved ved Institutt for musikk (NTNU).
Gjennom oppveksten hadde hun Bjarne Fiskum som lærer. Hun studerte ved Royal Academy of Music, London, 1987-94. Hun gikk ut fra RAM med utmerkelse, har vært solist med en lang rekke europeiske orkestre og har fått en fiolinkonsert tilegnet seg av Ketil Hvoslef. Hun vant førstepris i Sparre Olsen konkurransen 1984, Ungdommens Strykermesterskap 1986, mottok "Outstanding Merit Prize" ved Carl Flesch International Violin Competition i London, 1992 og Emily English Award i 1995. Hun ble kåret av Rikskonsertene til Årets Unge Solist 1998 og vant "Concours International de Violon de Sion-Valais" i 2003.
I tillegg til å være professor ved NTNU, er hun leder av Leopold String Trio, ledende fiolinist i Nash Ensemble of London og underviser ved Royal Academy of Music. Hun spiller på en Pressenda bygget i Torino, 1841.
Porto Grande
Porto Grande er en kommune i delstaten Amapá i nordregionen av Brasil.
Den tapte verden (Michael Crichton)
Den tapte verden (engelsk tittel: The Lost World) er en technothriller skrevet av Michael Crichton, og publisert i 1995 av Knopf. Boken er oppfølgeren til en tidligere bok Jurassic Park. Boken ble senere filmatisert av Steven Spielberg.
Arthur Conan Doyle har skrevet en roman med samme navn. Denne har vært dramatisert og gått som hørespill på NRK radio. På samme måte som boken til Conan Doyle omhandler Crichtons roman en ekspedisjon til et isolert område i Sentral-Amerika fylt med dinosaurer. I romanen til Conan Doyle har dinosaurene overlevet fra eldre tidsaldre før menneskeheten, men i romanen gjenskapt ved hjelp av avansert genetisk teknologi.
Handling
I 1993, fire år etter katastrofen i Jurassic Park, slår matematiker Ian Malcolm seg motvillig sammen med paleontolog Richard Levine. De forsøker å finne en "tapt verden" av dinosaurer etter rykter om merkelige døde skapninger som skylles opp ved kysten av Costa Rica. I 1995 får de vite om Site B på Isla Sorna, et "produksjonsanlegg" hvor det nå nedlagte selskapet InGen klekket ut og dyrket dinosaurene til temaparken Jurassic Park som ligger på det nærliggende Isla Nublar.
Levine begir seg raskt ut på en ekspedisjon for å finne igjen Isla Sorna, uten Malcolm. Han reiser sammen med en guide fra Costa Rica som heter Diego, men kort tid etter ankomst til øya blir de angrepet av ett par mystiske skapninger (senere identifisert som Carnotaurus) og Diego blir raskt drept. Etter hvert får Malcolm vite at Levine har forsvunnet i området. Malcolm reiser derfor til øya sammen med et redningsteam. De ankommer øya med våpen og utstyr som kan fungerer som et mobilt laboratorium. De finner et kompleks av forlatte InGen-bygninger, inkludert en landsby for de tidligere arbeiderne, og et laboratorium som de utforsker.
Samtidig får en annen gruppe - bestående av genetiker Lewis Dodgson og hans assistent Howard King, og biolog George Baselton - vite om Levines ekspedisjon, og de reiser også til Isla Sorna. Den nye gruppen planlegger å stjele dinosaur-egg på vegne av Biosyn, et rivaliserende selskap til InGen som var ansvarlig for sabotasje som tidligere førte til Jurassic Park-katastrofen. Dodgson og hans gruppe blir snart angrepet av et par Tyrannosaurus Rex, når de forsøker å stjele egg fra dyrets rede, noe som fører til at Baselton blir drept.
Vladimir Beljakov
Vladimir Timofejevisj Beljakov russisk: Владимир Тимофеевич Беляков (født 2. januar 1918 i Moskva, død 21. mai 1996 i Moskva) var en sovjetisk turner som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Beljakov ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp foran Sveits og Finland. De andre på laget var Viktor Tsjukarin, Grant Sjaginjan, Valentin Muratov, Dmitri Leonkin, Jevgeni Korolkov, Josif Berdijev og Michail Perelman.
İzmit
Izmit (tidligere Nikomedeia) er en by i Tyrkia med 250 000 innbyggere i bykjernen og 1,4 millioner om man tar med omlandet. Den ligger 100 km øst for Istanbul (tidligere Konstantinopel) og har historie så langt tilbake som til 300 år før Kristus. Næringslivet består for det meste av kjemisk industri.
Byen ligger langs Europavei 80. Det går også en jernbane gjennom byen, fra Istanbul til Ankara.
Historie som Nikomedeia
Nikomedeia ble grunnlagt 264/263 f.Kr. av kong Nikomedes av Bitynia som hovedstad for hans rike. År 74 f.Kr. tilfalt byen etter Nikomedes IVs som testamentarisk skjenkelse til Romerriket.
Den hellige martyr Barbara bodde i Nikomedeia, likeså den hellige Juliana av Nikomedia.
Den romerske keiser Diokletianus, som i 284 i nærheten av byen var blitt kåret til keiser, utbygde Nikomedeia og gjorde den til sin residensby og som Romerrikets hovedstad i øst. Diokletianus organiserte fra Nikomedeia den mest omfattende kristenforfølgelse som noensinne rammet Romerriket. Han betraktet de kristne som en trussel mot rikets enhet. Den 30. april 311 ble keiser Galerius' toleranseedikt publisert i Nikomedeia, og dermed ble praktisering av den kristne tro tillatt i riket. Keiser Konstantin den store, som i mange år residerte i Nikomedeia, døde i 337 i Achyron(a), en forstad til Nikomedeia.
I år 330 hadde imidlertid den samme romerske keiser Konstantin valgt seg det gamle Byzantion som residensby, og byen fikk da navnet Konstantinopel. Mens Konstantinopel nå fikk all oppmerksomhet, avtok tilsvarende for Nikomedeia, men ved å ligge ved innfartsveien til hovedstaden var den fortsatt av betydning. Den ble siden en viktig militærbase.
I 1075 hadde Süleyman, sønn av Kutalmiş, erobret Nikomedeia. En stakket stund tilhørte da byen rum-seldsjukkenes rike, til den i 1085 ble gitt tilbake til det bysantinske rike (Østromerriket).
Til slutt ble byen erobret av det tyrkiske osmanske riket i 1338.
Jordskjelv
17. august 1999 ble Izmit utsatt for et kraftig jordskjelv som førte til at om lag 19 000 mennesker omkom.
Gilmer County (Georgia)
Gilmer County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia.
Woldemichael Ghebremariam
Woldemichael Ghebremariam er en eritreisk politiker. Han er den andre land-, vann- og miljøminister i Eritrea. Hans forgjenger ble arrestert for sin deltakelse i G-15.
Nick Leeson
Leeson ble født i Watford, en arbeiderby nordvest for London hvor han gikk på Parmiter's School. Etter eksamen med toppkarakterer i 1984 fikk han jobb som kontorist i en eksklusiv privat bank, Coutts, etterfulgt av en rekke jobber i andre banker, før han til slutt begynte i Barings på begynnelsen av 1990-tallet.
Astrid Camposeco
Astrid Roxana Camposeco Hernández (født 27. april 1991) er en guatemalansk vektløfter som konkurrerer i +75 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kom på 11.-plass.
Martha Palm
Martha Palm (født 2. september 1886 i Kristiania, død 8. november 1965) var en norsk misjonær og sanitetssykepleier.
Bakgrunn
Foreldrene var Johan Fredrik Palm (1845-1891) fra Växjö i Småland i Sverige og Catharine Wilhelmine Tyrholm (1852-1891) fra Arendal. De bodde i Ryenbergveien 26 i Kristiania i 1891, og i februar samme år døde faren av hjernehinnebetennelse. To måneder senere fødte enken to tvillingutter, Fredrik og Johan, som begge dør under to uker gamle av gulsott. Moren dør av influensa samme dag som den siste av tvillingene. Martha og hennes søster Nicoline (Nico) Palm (1888) kom begge på Alfredheim barnehjem i Nordraaks gate 7 i Oslo.
I 1910 var begge søstrene i tjeneste, Martha som barnepike hos Georg Nikolai Tausan Weltzien som drev vinagenturhandel.
Sykepleie
I 1912 tok hun ettårig sykepleierutdanning på Norske Kvinners Sanitetsforenings sykepleierskole. Søsteren tok også sykepleierutdannelse, og arbeidet på Horten Tuberkulosehjem som oversøster, før hun overtok som bestyrer på Larvik Gamlehjem i 1940.
... og misjonær
I 1919 reiste Martha som misjonær, først med skip til New York, hvor hun ankom Ellis Island i desember. Hun reiste så videre til Sør-Afrika, og arbeidet som husmor for misjonærenes barn fra 1920 til 1925 i Durban. I 1925 bygget hun en sykestue i en stall hos noen misjonærer i Nkonjeni i Mahlabatini i Zululand, som hun drev i 22 år, hvorav 20 år uten lege. Hun forlot sin arbeidsplass i 1947, etter 27 år i Afrika, 59 år gammel. Hun regnes som en pionér innen misjonsarbeidet, og hun reiste rundt i Norge og fortalte om sitt arbeid i Afrika etter at hun flyttet hjem.
I 1957 mottok Martha Palm St. Olavs orden, og samme år også Florence Nightingale-medaljen, Røde Kors' høyeste utmerkelse. Både Martha og søsteren Nicoline døde ugifte uten barn, søsteren i 1986, 97 år gammel. Begge er begravet på Vestre gravlund i Oslo.
Euglossini
Orkidébier (Euglossini) er en gruppe av vepser som hører til familien Apidae. De er vanligvis lette å kjenne igjen på sine metalliske farger. Man kjenner rundt 200 arter fra Sør- og Mellom-Amerika.
Utseende
Middelsstore til store, omtrent snaue bier. Alle slektene bortsett fra slekten Eulaema er skinnende metallisk fargede, grønnlige eller kobberfargede, dermed lette å kjenne fra andre bier. Hannene har spesielt utformede organer på beina som de bruker til å samle inn og lagre duftstoffer, bakleggene er gjerne utvidet til store, trekantede plater. Eulaema-artene er svarte eller brunlige og minner sterkt om humler.
Levevis
De fleste Euglossini er solitære bier (som lager reir hver for seg), men noen arter danner primitive samfunn. Slektene Exaerete og Aglae er gjøkbier som legger sine egg i reirene til andre ordkidébier. Hunnene samler nektar og pollen til mat for larvene, dessuten voks, harpikser og leire som de bruker til å bygge reir.
Knyttet til orkideer
Hannene i denne gruppen har et unikt forhold til visse orkidéer. Fra disse plantene samler hannene luktstoffer (parfyme) som de lagrer i spesielle beholdere på bakbeina og som trolig tiltrekker hunnene, selv om det ikke er sikkert påvist at de har denne funksjonen. Hann-biene besøker blomstene for å samle parfyme og får dermed på seg pollinier, som deretter overføres til neste orkidé som hannen besøker. Disse orkidéene har ikke nektar og tilby ikke noe annet enn parfyme, og de blir også bare bestøvet ann hann-bier fra denne gruppen. Enkelte arter har et lignende forhold til planter fra andre familier. Biene samler ikke bare stoffer som er velluktende for mennesker, men også for oss illeluktende stoffer som skatol. Én art samlet til og med inn store mengder DDT fra sprøytemiddel-lagre, tilsynelatende uten å ta noen som helst skade av denne vanligvis dødelige insektgiften.
Utbredelse
Gruppen finnes naturlig bare i Sør- og Mellom-Amerika, men én art er blitt infført til det sørlige USA.
Lou
Lou er et engelsk og fransk fornavn for begge kjønn. Navnet har opprinnelse i gammelhøytyske Ludewig som er dannet av ledd som betyr «høylytt, berømt» og «kamp». Lou er i dag et populært kvinnenavn blant annet i Frankrike.
Etymologi
Kvinnenavnet Lou er en kortform av Louise. Mannsnavnet Lou er en kortform av Louis. I begge tilfeller har navnet opprinnelse i det gammelhøytyske navnet Ludewig. En eldre form av navnet var Hluodwic, som var dannet av det frankiske navnet Chlodowich. Navnet er sammensatt av hlöd, «høylytt, berømt», og vig, «kamp».
Kvinnenavn
Lou var et populært jentenavn i USA på første halvdel av 1800-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Skoleuniform
Skoleuniform er en uniform, det vil si standardisert klesdrakt, som kan være påkrevd for elevene ved en skole. Regulert, enhetlig antrekk er særlig vanlig i barne- og ungdomsskoler i mange land. Uniformene utgjør da kleskoden ved de ulike skolene.
I Norge har det ikke vært vanlig med skoleuniform.
Gutte- og jenteuniformer
Skoleuniformer for gutter består ofte av mørke kne- eller langbukser sammen med en lys skjorte, eventuelt med slips. Uniformene for jenter varierer mer mellom land og skoletyper. De består likevel vanligvis av kjole eller bluse båret sammen med skjørt eller bukseskjørt, noen ganger med et arbeidsforkle eller en kittel over. I flere land er det tillatt for jenter å bruke vanlige bukser. Bruken av blazer og dressjakke er også vanlig for begge kjønn, særlig i land med kjøligere vær.
Mens det noen steder er skoleuniformer som i hovedsak er ganske like over hele landet, er det andre steder stor variasjon mellom skolene både når det gjelder farger og bruken av egne skoleemblemer. Elever ved både offentlige og private skoler kan bruke uniform.
I Sovjetunionen ble det tsaristiske systemet med skoleuniformer overtatt og utvidet til å omfatte barneskoler. Gutter hadde på seg en militærinspirert uniform. Jentenes uniform besto av en brun kjole og et svart forkle, som ved spesielle anledninger, som skolestenginger, ble erstattet av et hvitt forkle. For det hvite forkleet var reglene friere, og mange hadde hjemmelaget blomsterforkle. I praksis var medlemskap i Sovjetunionens unge pionerer obligatorisk, og organisasjonens røde skjerf ble slitt under organisasjonens aktiviteter på skolen. Etter Sovjetunionens fall ble den sovjetiske skoleuniformen opphevet umiddelbart, men det er vanlig at russiske skolejenter har på seg en kjole og hvitt forkle på frivillig basis i forbindelse med skoleavslutninger og andre viktige hendelser.
Begrunnelse for bruk av uniformer
Det kan være flere grunner til uniformering av elever. Uniformene kan forsterke innordningen av elevene i et hierarkisk rollesystem, merke dem for omverdenen, gruppere dem tydeligere, gjøre dem likere og dermed skape fellesskap og samhold. Felles klesdrakt kan også gjøre det enklere å velge praktiske klær og hindre mobbing på grunn av ulik kledsel. Samtidig er det steder der fattige ikke har råd til skoleuniform.
Axel Herrlin
Axel Herrlin (født 30. mars 1870 i Östra Vemmenhög, død 10. oktober 1937) var en svensk filosof, psykolog og pedagog.
Liv
Herrlin var sønn av en prest. Han studerte i Lund og fikk doktorgraden i filosofi i 1892, med en avhandling om Nicolaus Cusanus. Samme år ble han dosent i teoretisk filosofi ved Lunds universitet, og fra 1906 var han dosent ved Göteborgs högskola. I 1912 ble han utnevnt til professor i psykologi og pedagogikk ved Lunds universitet.
Innenfor psykologien er Herrlin kjent for å ha innført eksperimentalpsykologiske forskningsmetoder i Sverige.
Glascock County
Glascock County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 3082 innbyggere.
Emil Blomberg
Emil Blomberg (født 9. april 1992) er en svensk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp.
I 2021 representerte han Sverige på øvelsen 3000 meter hinder under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der han løp forsøksheat, men kvalifiserte seg ikke til finalen.
Venabygd kirke
Venabygd kirke er en korskirke fra 1780 i Ringebu kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 170 plasser.
Kolumbuskort
Kolumbuskortet er et elektronisk reisekort som brukes på kollektivtransporten i Rogaland, som administreres av Kolumbus. Kortet er tilgjengelig som personlig og upersonlig kort. Med personlige kort har man mulighet til å ha «reisepenger» på kortet. reisepenger fungerer omtrent på samme måte som kontantkort til mobiltelefoner: Man fyller det først opp med et beløp og betaler deretter enkeltbilletter med kortet. Kortene kan også fylles på med Periodepass (kun tilgjengelig på personlig kort), Flexipass, Korttidspass/Dagpass, Ungdomspass (kun tilgjengelig på personlig kort), Studentpass (kun tilgjengelig på personlig kort) og Kombipass (kun tilgjengelig på personlig kort) (for mer informasjon om de ulike produktene og priser, se Kolumbus' nettsider).
Sommeren 2006 ble det sendt ut personlig Kolumbuskort til alle personer over 16 år med bosted i Rogaland – rundt 310 000 personer. Disse kortene har navn, fødselsdato og kortnummer påskrevet, men er ikke registrert i datasystemet til Kolumbus. Dette pga. restriksjoner fra Datatilsynet. Personer som fikk disse kortene må derfor henvende seg til Kolumbus for å få registrert kortet om man skal ha f.eks. reisepenger.(dette er gratis) Det er også mulighet for å få Kolumbuskort på Kolumbus' kontorer, mot et gebyr på 50 kroner.
Minikort er samme type kort, bare i papirformat og brukes nå som engangs busskort. De er mindre holdbare og upersonlige og kan kun brukes en gang. Kortene kan brukes til reiseprodukter som Korttidspass/Dagpass. Minikort ble brukt til Ungdomspass, Flexipass og lignende produkter fra 1. januar 2006 og frem til Kolumbuskortene ble sendt ut.
Validatorene (kortlesere) for Kolumbuskort og Minikort er installert i de fleste transportmidler som kjører for Kolumbus. Vy kjører sitt eget system, men har utstyr som kan lese av Kolumbuskort. Begge kortene er RFID-kort som bruker trådløs teknologi for å lese av innholdet på kortet. Dette gjør det mulig å ha kortet liggende i en plastlomme for kort eller i en lommebok uten å måtte ta det ut hver gang man skal lese det av. I nyere mobiltefoner, på tvers av mobilleverandør, blir det lagt inn en ny funksjon som heter Near Field Communications. Dette er RFID-mottaker og -sender, som gjør mobilen i stand til å fungere som et Kolumbuskort. Dette kan på et senere tidspunkt bli lansert hos Kolumbus. Det finnes også mange andre tjenester som kan bruke denne type kommunikasjon med mobilen.
Kolumbus tilbyr også billettsalg via appen Kolumbus Billett, hvor reisende kan forhåndskjøpe enkeltbilletter og enkelte månedsprodukter.
Musikkfest Trondheim
Musikkfest Trondheim er et årlig musikkarrangement i Trondheim.
Opprinnelse
Musikkens Dag /Musikkfest i Trondheim har røtter tilbake til den nasjonale oppstarten, som igjen ble inspirert av den franske Fête de la Musique som ble startet i 1982. Fête de la Musique avholdes hvert år 21. juni. Idéen om verdens mest omfattende internasjonale musikkfestival ble klekket ut av daværende kulturminister i Frankrike, Jack Lang. Fête de la Musique, National Music Day, eller Musikkfest finnes nå i mer enn 100 land på verdensbasis. Mange av deltagerlandene har omfattende prosjekter for artistutveksling. Dette arbeidet foregår på øverste politiske nivå, men festivalen har solid forankring i «grasrota».
Det legges vekt på at mest mulig skal foregå utendørs for å synliggjøre mangfoldet. Det skal også være gratis for publikum. De aller fleste artistene internasjonalt og samtlige i Norge opptrer vederlagsfritt. For å bli formelt godkjent som internasjonal arrangør av Fête de la Musique forutsettes det at festivalen legges til 21. juni. Dette har imidlertid vist seg vanskelig i Norge grunnet et annet feriemønster, samt at det har vært nødvendig å legge arrangementet til en helg. I Norge er man dermed ikke offisielt tilknyttet denne bevegelsen. Arrangementet gjennomføres nå i Oslo, Trondheim og Stavanger, første lørdag i juni hvert år.
Historikk
Det er i dag vanskelig å finne ut hvordan disse første årene av arrangementet gikk for seg, da det mangler god nok dokumentasjon. Det vi vet er at Musikkens Dag (MD) ble satt i gang i Oslo i 1992 og at det i Trondheim ble arrangert i 1993, på utfordring fra Oslo. Det var Trondheim Kulturnettverk (den gang med navnet Sang- og Musikkrådet i Trondheim) som tok opp hansken og har siden vært drivkraften bak Musikkens Dag /Musikkfest i Trondheim. Det er mye som tyder på at det på åttitallet ble avholdt arrangement i tråd med den franske modellen også i Trondheim, men dette er det ikke mulig å finne noe dokumentasjon på.