cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William Longespée, 3. jarl av Salisbury
I kongens tjeneste
I 1213 ledet William en stor flåte til Flandern hvor han erobret eller ødela en stor del av en fransk invasjonsflåte som lå oppankret ved eller i nærheten av Damme. Dette forhindret invasjonstrusselen, men ikke striden mellom England og Frankrike. I 1214 ble han sendt ut for å hjelpe Otto IV av Det tysk-romerske rike, en engelsk alliert, som invaderte Frankrike. William kommanderte høyre ving på den hæren som gikk på et katastrofalt nederlag i slaget ved Bouvines. William Longespée selv ble tatt til fange.
Opprøret mot kongen
Ved den tiden han kom seg tilbake til England var opprøret kokende blant adelen. William var en av de få som forble lojal til kong Johan. I borgerkrigen som ble utløst i året etter at Magna Carta ble signert var William en av lederne av kongens hær i sør. Etter at den franske prinsen Ludvig, den senere kong Ludvig VIII, gikk i land i England som en alliert av opprørerne gikk William Longespée over på hans side. Antagelig mente han at Johans sak var tapt.
Død ved forgiftning?
Hans skip hadde nær gått tapt i en storm på veg tilbake til England i 1225 og han tilbrakte en del måneder i tilflukt i et kloster på den franske øya Île de Ré som ligger i nærheten av La Rochelle. Da han til slutt kom tilbake til England døde han kort tid etter i sin festning Salisbury Castle. Krønikeskriveren Roger av Wendover har påstått at han ble forgiftet av Hubert de Burgh, jarl av Kent, og justiciar av England og Irland, og en av de mest innflytelsesrike menn i England under regimene til Johan og Henrik III. Han ble gravlagt i Salisbury-katedralen i Salisbury, Wiltshire, England.
William Longespees grav ble åpnet i 1791. Merkelig nok ble et velbevarte lik av en rotte, som hadde spor av arsenikk funnet på innsiden av skallen hans. Rotten er i dag utstilt i en kasse på Salisbury and South Wiltshire Museum.
Familie
Med sin hustru Ela, grevinne av Salisbury, fikk han fire sønner og fire døtre :
Richard Ben Cramer
Richard Ben Cramer (født 12. juni 1950 i Rochester, død 7. januar 2013 i Baltimore) var en amerikansk Pulitzerpris-vinnende journalist og forfatter.
Biografi
Richard Ben Cramer ble født i Rochester i New York. Han tok en bachelorgrad i de frie kunstene på Johns Hopkins University. Senere tok han en mastergrad på Columbia University.
Han har jobbet som journalist for blant andre The Philadelphia Inquirer, The Baltimore Sun, Esquire og Rolling Stone.
I 1979 vant han Pulitzerprisen for de internasjonale reportasjene hans fra Midtøsten. Hans arbeid som politisk reporter toppet seg med What It Takes: The Way to the White House, en bok om det amerikanske presidentvalget i 1988. Den regnes som en av de viktigste verkene om presidentvalgpolitikken.
Cramer var tilhenger av New York Yankees og biografien hans om Joe DiMaggio, Joe DiMaggio: The Hero's Life, ble en The New York Times-bestseller i 2000. Han har også skrevet biografiene, Ted Williams: The Seasons of the Kid og ''What Do You Think of Ted Williams Now? : A Remembrance'', om baseballspilleren Ted Williams.
Den nyeste boken hans, How Israel Lost: The Four Questions, handlet om hvordan den israelske okkupasjonen av Vestbredden har fordervet landets opprinnelige, skinnende visjon. Han jobbet angivelig med en biografi om baseballspilleren Alex Rodriguez.
Cramer var bosatt i Chestertown i Maryland sammen med sin kone, Joan Cramer. Han døde 7. januar 2013 på Johns Hopkins Hospital i Baltimore av kompilikasjoner som følge av lungekreft.
Solheim Cup 2019
Solheim Cup 2019 ble arrangert i Gleneagles i Skottland fra 13. til 15. september 2019. Dette var 16. gang Solheim Cup ble arrangert. Europa vant 14½ - 13½ etter tre dagers spill.
I Solheim Cup spilles det om 28 poeng, og tittelforsvarer USA ville beholdt pokalen fram til neste turnering ved poengdeling 14-14. Europa trengte 14½ poeng for å ta tilbake pokalen. Etter to dagers spill var stillingen lik, 8-8. Av søndagens 12 singelmatcher trengte USA dermed seks seire for å vinne turneringen. Da 9 matcher var ferdigspilt, ledet USA med to poeng, 11½ - 13½. Europa trengte å vinne alle de tre gjenstående matchene. Svenske Anna Nordqvist vant sin match mot Morgan Pressel. Deretter vant engelske Bronte Law sin match mot Ally McDonald, og stillingen var 13½ - 13½.
I den siste matchen mellom Suzann Pettersen og Marina Alex var stillingen uavgjort på det 18. hullet. USAs Alex hadde en lang putt for å dele matchen, og ta det siste halve poenget USA trengte for å ta pokalen med hjem, men bommet. Dermed kunne Suzann Pettersen avgjøre ved å sette sin putt for å vinne hullet og Solheim Cup 2019.
Europa
Kaptein for Europas lag var Catriona Matthew. Hun deltok i Solheim Cup ni ganger fra 1998 til 2017.
USA
USAs kaptein var Juli Inkster, som deltok i ni Solheim Cup mellom 1992 og 2011. Dette var tredje gang hun var kaptein for USAs lag.
Lagene
Med alder og posisjon på verdensrankingen ved turneringsstart:
Fredag
Foursome
Fourball
Lørdag
Foursome
Fourball
Søndag
Singler
EM i roing 1953
EM i roing 1953 (europamesterskapet i roing) ble arrangert i København i Danmark i 1953.
Samuel Michener
Samuel Michener (født 24. mai 1987) er en amerikansk bobkjører.
Han representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 19 i firer-bob.
Frankfurt-Höchst Farbwerke stasjon
Frankfurt-Höchst Farbwerke stasjon (opprinnelig Farbwerke Hoechst) er en stasjon i Frankfurt am Main. Den betjenes av region- og lokaltrafikk.
John Riégo
John Isak Riégo (født 30. april 1852 i Moss, død 18. oktober 1912 på Sophiahemmet i Stockholm) var en norskfødt svensk skuespiller.
Sjodogg
Sjodogg betegner en variant av sykdommen Anaplasmose hos sau og geit. Den er også kalt Granulocyttær ehrlichiose og er en sykdom som overføres av skogflåtten Ixodes ricinus. Anaplasmose angriper også mennesker, storfe, hest, hund, katt, hjortedyr og smågnagere.
Forekomst
Sjodogg er den vanligste flåttoverførte sykdommen på sau i Norge og forekommer også i andre deler av Skandinavia, i Skottland og nordlige deler av England. Tilfeller av sjodogg hos sau finnes omtalt allerede på 1700-tallet i Hardanger. Sykdommen ble diagnostisert på sau i Norge i 1940, hos storfe i 1962 og på geit i 1979. Undersøkelser tyder på at sjodogg er utbredt hos hjortedyr i flåttområder og at disse fungerer som et reservoar for sykdommen. Det vil si at den kan smitte tilbake til sauflokker i området ved anledning. Sykdommen er funnet langs kysten fra Vestfold til Sør-Trøndelag opp til Trondheimsfjorden. De fleste tilfeller er påvist i Rogaland og Hordaland og det er estimert at 300 000 sau får sjodogg hvert år i Norge. Undersøkelser tyder på at antallet sjodogginfeksjoner har en topp i mai/juni og en i august/september, men dette kan ha lokale variasjoner og en mild høst vil forlenge flåttsesongen. Skogflåtten er avhengig av milde vintre og et fuktig klima, derfor kan klimaendringer og større forekomst av vertsdyr øke antall skogflått og dermed sjodoggsutbredelse.
Årsak
Bakterien Anaplasma phagocytophilum tidligere kjent som Ehrlichia phagocytophila, en rickettsie bakterie, overføres gjennom flåttbitt. Det er flere varianter som gir varierende sykdomsbilde og varierende grad av immunitet hos sauen. . Varianten Anaplasma ovis nevnes spesielt for sau. Se Anaplasmose for en oversikt over artene.
Symptom hos sau
Inkubasjonstiden er 4 til 8 dager. Smittede dyr får høy feber, som kan være over 42 °C og vare i noen få til 10-12 dager. Forhøyet puste- og hjertefrekvens og noe hoste observeres ofte. Lam som er under 2 uker gamle kan ha lavere feber av kortere varighet. I den akutte fasen av sykdommen vil man kunne se organismer i de hvite blodcellene, så mye som 90% av de nøytrofile blodcellene kan vere smittet, noe som gjør dette enkelt å undersøke ved et blodutstryk under mikroskop. I slutten av feberperioden vil man også få en markert nedgang i nøytrofile celler, dette vil vare i 1-2 uker. Da de nøytrofile cellene er kroppens første forsvar mot inntrengere, vil sjodogg-infiserte lam ha svekket motstandskraft mot andre infeksjoner. Det er disse sekundærinfeksjonene som gjør at sjodogg kan forårsake store tap i besetninger. Typiske sekundærinfeksjoner er leddbetennelse og blodforgiftning. Hos lam opptrer også pasteurellose hyppigere etter sjodogg-svekkelse.
Drektige søyer som smittes kan abortere og værer innkjøpt fra flåttfrie områder kan bli forbigående sterile. Lam får nedsatt tilvekst i feberperioden og vil ikke greie å ta dette helt igjen i senere vekst. Dette vekttapet er observert også uten at alvorlig sykdom oppsto. I tillegg kan leddbetennelsene gjøre lammene små og forkrøplet, noe som påvirker både slaktevekt og i høyeste grad dyrevelferden.
Ved obduksjon vil en milt av 2-4 ganger normal størrelse vere et typisk tegn hos et sykt dyr.
Tap på beite
I noen områder av landet fører sjodogg til store tap av lam på beite både vår og høst, i noen tilfeller så mye at sauehold har blitt umulig på disse beitene. Både tap av sau og tap av slaktevekt bidrar til økonomiske tap.
Behandling
Antibiotika kan redusere symptomene. Det kan være nødvendig å behandle drektige dyr og værer for å få ned kroppstemperaturen og slik forebygge abortering og sterilitet. Når sykdommen har kommet for langt i ledd og indre organer er behandling oftest nytteløs. Det finnes i dag ingen vaksine.
Andre flåttbårne sykdommer
Flått kan overføre mange forskjellige flåttbårne sykdommer. Hos sau inkluderer dette borreliose, louping ill og tularemi. Sistnevnte er ikke påvist hos sau i Norge.
Fylkesvei 3088
Fylkesvei 3088 går mellom Stangeby og Tenvik på Nøtterøy i Færder kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 410 (Vestfold).
Oliver Twist (1912)
Oliver Twist er en amerikansk stumfilm fra 1912.
Knuteteori
Knuteteori er den delen av topologien som beskriver de matematiske egenskapene til knuter. I motsetning til en vanlig knute på en snor hvor de to endene er frie (en knop), omhandler knuteteori lukkete knuter hvor endene av snoren er sammenfestet slik at knuten ikke kan knytes opp. Danner snoren en enkel sløyfe uten knuter, kalles sløyfen en nullknute og kan tegnes som en sirkel.
Oliver Twist (1912)
Handling
Oliver Twist er en liten foreldreløs gutt på begynnelsen av 1800-tallet i England, som stikker av fra fattighuset - bare for å bli medlem av en gruppe unge kjeltringer som brødfør seg selv med lommetyveri i London.
Patrick López
Patrick López (født 17. mars 1978) er en venezuelansk bokser.
Knuteteori
Matematisk beskrives en knute som en avbildning av sirkelen inn i det tredimensjonale, euklidske rommet E3. To knuter anses som identiske hvis den ene kan forandres kontinuerlig over i den andre uten at snoren den er laget av, kuttes opp eller går gjennom seg selv. Hvis rommet derimot hatt fire dimensjoner, kunne alle knuter deformeres på denne måten til nullknuten og dermed løsnes. Man kan derfor ikke knyte skoene sine i rom med mer enn tre dimensjoner.
Patrick López
Han representerte Venezuela under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Knuteteori
En og samme knute kan se vidt forskjellig ut. Vanligvis fremstilles en knute ved et knutediagram som er en projeksjon av den på et plan. Hver slik projeksjon vil i alminnelighet se forskjellig ut. Der hvor to linjer krysser hverandre, kalles en krysning. Desto flere slike man har, desto mer komplisert kan knuten være. Men noen ganger kan den deformeres slik at noen eller alle krysningene forsvinner. Et fundamentalt problem i knuteteori er derfor å kunne avgjøre når to knutediagram representerer den samme knuten. Til det formål er det opp gjennom årene funnet stadig nye «knuteinvarianter» som er uavhengige av hvordan knuten beskrives. Dette er nå en sentral del av moderne topologi.
left Det er vanlig å la knuteteori også omhandle lenker. Disse består av en eller flere knuter som er lenket sammen. Et vanlig, sirkulært bånd kan betraktes som en lenke med to komponenter hvor hver sidekant av båndet utgjør en knute og vanligvis fremstilles med hver sin farge. Et [[Möbius’ bånd|Möbius-bånd er derimot ingen lenke da dette bare har en sidekant.
Enhver 2-komponent lenke kan tilordnes et lenketall som er en topologisk invariant. Dette ble funnet av Gauss i 1833 og representerer begynnelsen av moderne knuteteori. Det ble gjenoppdaget av Maxwell i 1867 i forbindelse med den matematiske beskrivelsen av Ampères sirkulasjonslov for det magnetiske feltet.
Knuteteori har praktiske anvendelser i beskrivelsen av polymerer og deres forskjellige konfigurasjoner. Spesielt har dette vært nyttig i forbindelse med å forstå DNA-molekylet og hvordan det kan pakkes tett sammen i forskjellige celler. Dette molekylet kan ofte betraktes som en lenke bestående av to fosforiserte sukkerstrenger som danner et bånd. Et slikt bånd kan krølle seg opp i en knute som kan være vanskelig å løsne. Det tilsvarer den «båndsalat» som kan oppstå fra båndet i en kassettspiller når dette løsner fra spolen.
Historikk
Den matematiske beskrivelsen av knuter oppsto først på 1800-tallet i forbindelse med problemstillinger innen fysikk. Da Gauss oppdaget lenketallet i 1833, var dette i forbindelse med hans undersøkelse av jordmagnetismen og inspirert av Ampères sirkulasjonslov. Hans resultat for denne topologiske invarienten uttrykt som et dobbeltintegral over de to sammenlenkete delene, ble først kjent etter hans død i 1867.
Denne interessen for knuter ble overtatt av Johann Benedict Listing som var en elev av Gauss og senere hans medarbeider. I denne forbindelsen skrev han verket Vorstudien zur Topologie som kom ut i 1847. Det var her ordet topologi for første gang ble benyttet. Tidligere hadde denne delen av matematikken blitt omtalt som geometria situs (posisjonsgeometri) og opprinnelig innført av Leibniz.
thumb|400px|right|Primknuter med krysningstall opp til syv. Dette inspirerte Tait til å klassifisere knuter på en systematisk måte. Han prøvde å finne alle knuter med opp til syv krysninger. Listen viste seg ikke å være fullstendig og ble senere utvidet av andre til å omfatte også mer kompliserte knuter. Disse detaljerte undersøkelsene til Tait etablerte knuteteori som en ny, matematisk disiplin. Maxwell fattet også interesse for denne aktiviteten, men stilte seg mer skeptisk til ideen om vorteksatom. Da Michelson-Morley-eksperimentet i 1887 viste at det ikke finnes noen eter, forsvant interessen for denne atommodellen ganske raskt.
Etter Henri Poincarés banebrytende oppdagelser innen topologien ved århundreskiftet tok knuteteori en mer analytisk retning. Deres klassifisering ble mer oversiktlig etter at Kurt Reidemeister i 1927 innførte veldefinerte transformasjoner av knutediagram som kunne forenkle hvert diagram til det med færrest krysninger. Man kunne nå også tilordne hver knute en chiralitet, avhengig av om den er lik sitt eget speilbilde eller ikke.
For å kunne skille forskjellige knuter med samme antall krysninger, ble det funnet forskjellige typer polynom som kunne kode denne ulikheten. Av disse er «Alexander-polynomene» og de relaterte «Conway-polynomene» de mest kjente. I nyere tid har spesielt de såkalte «Jones-polynomene» spilt en viktig rolle. På 1980-tallet viste Edward Witten at disse kunne beregnes ved Feynmans veiintegral basert på topologiske gaugeteorier i tre dimensjoner. Denne sammenhengen mellom kvanteteori og topologiske egenskaper til knuter har skapt stor interesse innen teoretisk fysikk i dag.
Krysningstall
For å kunne klassifisere knuter er krysningstallet K det enkleste og viktigste. Når knuten er avbildet ved forskjellige knutediagram, er krysningstallet definert som det minste antall krysninger som dermed fremkommer. Nullknuten har derfor krysningstallet K = 0. Krysningstallet er en topologisk invariant.
Øker krysningstallet ut over 4, finner man stadig flere knuter. Noen av disse kan forenkles ved å betrakte dem som sammensatt av enklere primknuter. Disse spiller samme rolle som primtallene i tallteori. Klassifisering av alle knuter blir dermed redusert til å finne alle primknutene. Dette programmet ble startet allerede av Tait og har fortsatt frem til i dag og fullført for primknuter med K ≤ 16.
For hvert krysningstall K > 4 finnes det flere enn en primknute. Det er derfor blitt vanlig å angi dem med notasjon Kn  hvor n = 1,2,3,... angir hvilken primknute man mener med krysningstallet K. Her skilles det ikke mellom «chirale» og «achirale» knuter. I denne notasjonen finnes det derfor bare en trekløverknute 31. Det finnes også bare en knute med krysningstall K = 4, og det er åttetallsknuten 41. Men det er to primknuter 51 og 52 med krysningstall K = 5 og tre med K = 6. Mens det er syv med K = 7, øker antallet stadig raskere for større krysningstall. Mens det er 165 primknuter med K = 10, er det hele 1 388 705 med K = 16.
Reidemeister-bevegelser
En og samme knute kan fremstilles på et stort antall forskjellige måter avhengig av hvordan den projiseres på et plan. Knutediagrammene som på den måten fremkommer, vil i alminnelighet derfor ha forskjellige antall krysninger, og det er ikke uten videre opplagt hvordan man kan vite at to diagram beskriver den samme knuten. To slike diagram sies da å være «isotope».
I 1927 viste den tyske matematiker Kurt Reidemeister at alle isotope diagram kan genereres ved tre basale forforflytninger eller bevegelser av linjene i et diagram. Dette kan benyttes til å ordne alle knutediagram i ekvivalensklasser som tilsvarer forskjellige knuter i rommet.
I arbeidet med å klassifisere forskjellige knuter ved å kunne tilordne dem bestemte «knuteinvarianter», har Reidemeister-bevegelsene hatt stor betydning. Det er da kun nødvendig å vise at de forblir uforandret under disse tre bevegelsene. Er det tilfelle, har de samme verdi for alle fremstillinger av knuten ved forskjellige knutediagram.
Jones-polynom
Jones-polynomet er definert slik at for nullknuten skal det være V(q) = 1. For de fleste ikke-trivielle knuter er det vanligvis et «Laurent-polynom» da det kan inneholde også negative potenser av q. Denne variable kan tilordnes en verdi i de fysiske modellene hvor disse topologiske polynomene opptrer.
Det finnes rekursive metoder for systematisk beregning av Jones-polynom. Mens det for en høyrevridd trekløverknute er
vil det være q- 1 + q- 3 - q- 4  for den tilsvarende venstrevridde utgaven av knuten. De to polynomene er forbundet med transformasjonen q → q-1. Derimot for åttetallsknuten 41 er Jones-polynomet
som er invariant under denne substitusjonen. Det tilsvarer at åttetallsknuten er lik med sitt eget speilbilde.
For krysningstall K = 5 er der to forskjellige knuter. For den ene 51 er Jones-polynomet
Ved å kjenne Jones-polynomene til de enkleste primknutene, kan man finne polynomene for sammensatte knuter ved direkte multiplikasjon av polynomene for primfaktorene.
Mevik kapell
Mevik kapell er en langkirke fra 1910 i Gildeskål kommune, Nordland fylke.
Bygningen
Byggverket er i tre og har 240 plasser.
Upshur County
Upshur County er navnet på to fylker i USA:
Zone of Avoidance
Zone of Avoidance (ZOA) er det området på nattehimmelen som er blokkert av vår egen galakse, Melkeveien. ZOA ble opprinnelig kalt «Zone of Feb Nebulae» i et verk fra den engelske astronomen Richard Proctor i 1878 som refererte til fordelingen av stjernetåker i John Herschels General Catalogue of Nebulae.
Filosofiåret 1304
Filosofiåret 1304 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1304.
Nathan Weber
Han representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 20 i firer-bob.
Wilmington College of Ohio
Ved universitetet var det 1 704 studenter og 122 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 20 656 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Kitson Julie
Kitson Julie (født 28. juli 1983) er en seychellisk bokser.
Han representerte Seychellene under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Grotting
Grotting er en sport eller fritidsaktivitet hvor man utforsker grotter. Personer som deltar i grotting kalles gjerne grottere eller grotteutforskere. I Norge er aktive grottere organisert i Norsk Grotteforbund, Norsk Grottedykkerforbund og/eller i en av lokalforeningene (Beiarn Grotteklubb, Rana Grotteklubb, Salten Grotteklubb). Det vitenskapelige studiet av grotter kalles speleologi.
Dødsfellen
Dødsfellen (originaltittel: Deathtrap) er en amerikansk krim-komedie fra 1982 regissert av Sidney Lumet. Hovedrollene spilles av Michael Caine, Christopher Reeve og Dyan Cannon. Filmen er basert på et skuespill skrevet av Ira Levin.
Handling
Sidney Bruhl (Caine) er en forfatter med svekkede ambisjoner som overfor sin kone fleiper med å myrde en yngre forfatterspire (Reeve) i den hensikt å stjele skuespillet hans. Når den unge forfatteren kommer på besøk til paret og Bruhl for vite at ingen andre vet om manusets eksistens enn de tre, får fleipen om å myrde ham et mer alvorlig innhold.
I rollene
(utvalg)
Oliver Twist (britisk film fra 1912)
Oliver Twist er en britisk stumfilm fra 1912 regissert av Thomas Bentley.
Handling
En liten foreldreløs gutt ved navn Oliver Twist møter en ung lommetyv på gatene i London. Deretter slutter Oliver seg raskt til et hjem hvor det allerede bor en rekke andre gutter, og alle sammen blir opplært til å stjele for lederen deres.
Wood County
Wood County er navnet på fire fylker i USA:
Harald Wergeland (1904–89)
Familie
Han var av slekten Wergeland, født i Vardal i Gjøvik som sønn av rektor Håkon Wergeland (1878–1971) og Wilhelmine Kielland (1873–1962), et barnebarn av presten Gabriel Kirsebom Kielland i slekten Kielland. Harald var bror til barnelegen Hjalmar Kielland Wergeland (1909–97). Søstera Lilli Wergeland var gift med Kai Knudsen. Selv giftet Harald seg i 1952 med Helga Vogt (1923–).
Utdanning og lærervirke
Efter examen artium i 1922 tok han en lærerprøve i 1924 og ble i 1927 uteksaminert fra Statens gymnastikkskole. Han tok tilleggsutdanning i en rekke land. Fra 1929 til 1932 var han lærer i gymnastikk og realfag ved Notodden høyere skole. Så flyttet han til Oslo og videreførte sin gjerning 1933 til 1944. I 1944 flyktet han til Sverige.
Han var konsulent for noe som het Norges gymnastikkontor 1945–47 og endelig da, direktør og rektor ved Statens gymnastikkskole fra 1947; han satt til 1968, det året skolen gikk over til å hete Norges idrettshøgskole. Harald stod i 1970 som redaktør for en historikk om disse skolene.
Innen livredning var han president i Norges livredningsselskap og skrev bøker om temaet.
Utøver
Harald tok del i en oppvisningstropp under Sommer-OL 1936, men konkurrerte ikke. Videre ledet han turntroppen i Sommer-OL 1952. På klubbnivå spilte han for Oslo turnforening. Også kona Helga var i turnbransjen, blant annet inspektør for Norges Turnforbund.
Benamar Meskine
Benamar Meskine (født 6. juni 1973) er en algerisk bokser.
Han representerte Algerie under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Ponte Morandi
Ponte Morandi (norsk oversettelse: Morandi-broen) var en italiensk motorveibro. Den var en del av Polcevera-viadukten (Viadotto Polcevera) på motorveien A10 i Italia. Broen krysset elven Polcevera mellom distriktene Sampierdarena og Cornigliano i Genova i Liguria. Viadukten ble oppført mellom 1963 og 1967. Forbindelsen ble offisielt åpnet 4. september 1967, og broen ble oppkalt etter designeren Riccardo Morandi.
En rundt 200 meter lang del av broen kollapset 14. august 2018 og tok med seg flere kjøretøyer i fallet. 43 mennesker omkom i ulykken.
Broen ble revet av myndighetene den 28. juni 2019.
Fylkesvei 3080
Fylkesvei 3080 går mellom Sundene, nordligst på Tjøme og Tjøme kirke i Færder kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 390 (Vestfold).
Nordstranda kapell
Nordstranda kapell er en langkirke fra 1963 i Gildeskål kommune, Nordland fylke.
Insha’Allah
Insh'Allah (, «om Gud vil», også translitterert insh Allah), er et ofte brukt uttrykk i det arabiske språket. Det kan tolkes som tegn på islamsk fatalisme, men også som et tegn på ydmykhet; «uten Guds vilje kan mennesket ikke». I praksis brukes insha'Allah vanligvis for å uttrykke håp eller ønske om at en fremtidig hendelse skal inntreffe; «Hun vinner valget i morgen, insha'Allah». Selv om uttrykket brukes av både muslimer og ikke-muslimer, har det opphav i Koranen:
Shanghai Tower
Shanghai Tower (kinesisk: 上海中心大厦; pinyin: Shànghǎi zhōngxīn dàshà) er en skyskraper i finansområdet Lujiazui i Pudongdistriktet i Shanghai i Kina. Skyskraperen stod i full høyde i august 2013, da det var kranselag, med 128 etasjer og en høyde på cirka 632 meter. Den er den høyeste bygningen i Kina, og den nest høyeste i verden, etter Burj Khalifa (828 meter). Blant dens fasiliteter er verdens høyeste observasjonsplatform (561m) og verdens raskeste heis med en toppfart på 18m/s.
Insha’Allah
Den islamske skriftlærde Ibn ʿAbbās tolket disse versene dithen at det må være obligatorisk for en muslim å legge til insha'Allah etter ethvert utsagn om hva han eller hun ønsker å gjøre i fremtiden, og noen troende følger denne tolkningen også i dag.
Shanghai Tower
Shanghai Tower vil imidlertid bli forbigått av en annen skyskraper i Kina, Changshas Sky City, som er planlagt å nå en høyde på 838 m når den står ferdig.
Insha’Allah
Uttrykket kan også brukes for å unngå en ubehagelig sannhet, som en slags ansvarsfraskrivelse. Fremfor å si rett ut at noe nok ikke går bra, kan en legge saken i Guds hender ved å legge på insha'Allah. Norske sjøfolk som var vant med det spanske begrepet hasta mañana (i morgen – kanskje, eller – -) oppfattet «'nsch Ala» som et stort «kanskje – kanskje ikke» og var tilbøyelig til å beskrive områdene under ett, dvs. det meste syd for Biskaya, som «mañanaland» der alt tok lang tid, og ingen tok initiativ for å få noe gjort raskt.
Shanghai Tower
Skyskraperen Shanghai Tower er tegnet av arkitektfirmaet Gensler og byggingen startet i 2008.
Afrikalekene 2019
Afrikalekene 2019 ble arrangert i Rabat i Marokko 19. til 31. august 2019.
10 mm Auto
10 mm Auto er en patron for pistol, utviklet av ammunisjonsprodusent FFV Norma AB Sverige.
Patronen ble introdusert i 1983 for Bren Ten pistolen. Patronen ble valgt av FBI i USA som tjenestevåpen, men viste seg fort å være for kraftig for enkelte ansatte, samt at pistolene i dette kaliberet ble for store for ansatte med små hender. Dette førte til konstruksjonen og senere overgang av FBI til en kortere versjon av patronen, kjent som .40 Smith & Wesson.
10 mm AUTO ligger et sted mellom .357 Magnum og .41 Magnum i munningsenergi.
Thorir Hergeirsson
Thorir Hergeirsson (Þórir Hergeirsson; født 27. april 1964 på Island) er en islandsk håndballtrener som er trener for Norges kvinnelandslag i håndball. Han tok over etter Marit Breivik i 2009, etter å ha vært assistenttrener siden sommeren 2001.
Hergeirsson vokste opp i tettstedet Selfoss på Sør-Island og flyttet til Norge i 1986 for å studere ved Norges idrettshøgskole. Han begynte karrieren sin som juniortrener i Fredensborg/Ski Håndballklubb. Gjennom Elverum Håndball samt Gjerpen Idrettsforening kom han til Norges Håndballforbund som juniorlandslagets trener.
I 2012 ble han av International Handball Federation kåret til beste kvinnetrener i verden for 2011. Denne utmerkelsen fikk han også for 2012, 2014 og 2015.
Howarthia
Howarthia er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Thorir Hergeirsson
Hergeirsson bor på Klepp på Jæren.
Howarthia
Utseende
Middelsstore stjertvinger med en lang, tynn stjert på bakvingene. Oversiden er gjerne brun med et blått felt på forvingen. Undersiden er lyst brunlig med en smal, hvit tverrstrek og et par oransje flekker ved bakhjørnet av bakvingen.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Kina og Indokina.
Carlo Valdes
Carlo Valdes (født 11. februar 1990) er en amerikansk bobkjører.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 13 i firer-bob.
Stoney Lane
Stoney Lane er den tidligere hjemmebanen til den engelske fotballklubben West Bromwich Albion FC. Klubben benyttet Stoney Lane fra stiftelsen i 1878, til klubbens nåværende bane The Hawthorns ble åpnet i 1900.
Leon County
Leon County er navnet på to fylker i USA:
Brunkebergsverket
Brunkebergsverket var Stockholms første elektrisitetsverk som produserte elektrisitet mellom årene 1892 og 1911. Verket lå ved Regeringsgatan 38 på Norrmalm, inntil Nordiska Kompaniet.
Elektrisitet i Stockholm til generell bruk var i utgangspunktet avsett for å forsyne den elektriske gatebelysningen i byen. Elektrisiteten hadde ikke bare gass å konkurrere med når det kom til lys, selv parafinlamper nådde stor popularitet etter at de ble introdusert på 1870-tallet
Den 1. september 1892, nesten tretti år etter den første gasslykten ble tent på Norrbro, ble Brunkebergsverket kjørt igang, som ved hjelp av akkumulatorbatterier fikk tusen glødelamper til å belyse Nedre Norrmalm.
Bakgrunn
På slutten av 1870-tallet hadde amerikaneren Thomas Edison utført de første praktiske prøvene med elektriske glødelamper, og alt i 1882 åpnet det første elektrisitetsverket for distribusjon av elektrisk strøm til glødelampebelysning i stor skala i New York. I Europa ble glødelampebelysning kjent gjennom den elektriske utstillingen i Paris i 1881, der Edisonselskapet demonstrerte den nye oppfinnelsen.
Forsøk med elektrisk lys i Stockholm
I Stockholm ble det i 1877 gjort tentative forsøk med buelamper i Sommelius & kompanis oljefabrikk ved Skeppsbron. Året etter ble en buelampe installert i Blanchs café ved Kungsträdgården, disse tiltrakk mye oppmerksomhet. Det var den første innendørsbelysningen med elektrisitet i byen, og Blanchs Café annonserte «I afton: Elektriskt Belysning». Fire kuler med lamper av russiske Pavel Jablotsjkovs konstruksjon hang fra taket, matet av en dynamomaskin. Lyset var skarpt og dunstende, og ble derfor ganske raskt flyttet ut i hagen. For å se spetakkelet måtte man betale en krone.
I 1881 ble det gjennomført mer omfattende prøver med elektrisk gatebelysning av forretningsmannen Ludvig Fredholm, som på en reise i 1880, til blant annet London, Paris og Berlin, hadde blitt overbevist om den elektriske belysningens fremtidsmuligheter.
Det første større forsøksanlegget ble satt opp inntil Stockholms slott. Det var seks buelamper på Gustav Adolfs torg, seks stykker på Norrbro og fire på Mynttorget i Gamla stan.
Den el-genererende dynamomaskinen ble drevet av en 10 hk lokomobil (dampmobil). Belysningen ble tent i september 1881, og forsøket pågikk i ca en måned.
Også ved Villagatan på Östermalm ble en av de første elektriske buebelysningene installert, montert på en enkel trestolpe. Strømmen til lampen kom også fra en dampdreven dynamomaskin. I de påfølgende årene ble det bygd ytterligere noen enkelte private anlegg.
Verkets tilkomst
En større privat utbygging av elverk og ledninger ville man ikke ha i Stockholm, og stadsfullmäktige avslo ytterligere søknader, siden man hørte gassverkbestyrelsen. Stockholms fassvverk eide samtidig (siden 1884) Klaragasverket ved Klara sjö. Verket produserte gass til byens gatebelysning som i begynnelsen av 1880-tallet omfattet ca 4,000 gatelykter. I 1887 fikk gassverkbestyrelsen oppdraget, av stadsfullmäktige, med å komme frem til et forslag til «en stasjon for å forsyne elektrisk belysning til Nedre Norrmalm og Blasieholmen» med 10,000 lamper. Inklusive elektrisitetsverk og ledninger skulle det koste 1,6 millioner kroner. Forslaget ble klubbet av stadsfullmäktige den 13. desember 1889.
Verkets tekniske utrustning
Stockholms første elektrisitetsverk, Brunkebergsverket, ble bygd etter tegninger av arkitekten Ferdinand Boberg og for den tekniske delen var det blant annet gassverksjefen og overingeniøren Adolf Ahlsell som hadde ansvaret, det var altså samme gruppe menn som også stod bak tilkomsten av Värtagasverket som praktiskt talet ble prosjektert samtidig (innviet 1893). Teknisk sjef for verket ble August Decker.
Den 13. juli 1892 var verket og ledningsnettet ferdig, og den 1. september samme år ble 1,024 glødelamper i boliger og butikker på Nedre Norrmalm tent. Den første kunden var Sörmans klesbutikk på Regeringsgatan. Butikken fikk gratis lys frem til elektrisitsverket offisielt åpnet 1. september.
Den elektriske strømmen kom fra gigantiske akkumulatorbatterier av typen Tudor fra Accumulatorenfabrik Actiengesellschaft, Hagen i Westfalen, Tyskland. Disse ble ladet av dynamomaskiner (generatorens forgjenger) av merket Siemens & Halske, Berlin. Dynamomaskinene ble i sin tur drevet av tre dampmaskiner av svensk fabrikat, og dampmaskinene ble matet med damp fra fire dampkjeler av engelsk of svensk fabrikat, blant annet en maskin fra Motala verkstads nya aktiebolaget. Dampkjelene ble hovedsakelig drevet med koks fra Klaragasverket.
I 1896 gikk det tretten hovedledninger ut fra verket, og inn under Stockholms gater og torg. Hele ledningsnettet var utført av kobberkabler, isolerte med jute og ført inn i en tett blymantel samt jernband og asfaltert jutespinning utenpå. Ledningene ble lagt direkte i jorden langs fortauet. Bare i gatekryss ble de beskyttet med jernrør eller med kalksteinsplater. Også kablene ble levert av Siemens & Halske. Det første året var forbruket på 165,000 kWh, et forbruk som har voks seg ca 125,000 ganger større de neste 100 årene.
Prisen for elektrisk strøm til belysning i 1892 var hele 80 øre/kWh, noe som innebar at kun bedre stilte privatpersoner og luksusbutikker hadde råd til denne nye energiformen.
Snart ble ledningsnettet økt, og maskinparken ved tiden for den Allmänna konst- och industriutställningen i 1897, fantes det omkring 50,000 glødelamper, 1,100 buelamper og 85 motorer som ble matet med strøm fra kommunale og private anlegg, og forbruket ble målt av 643 elmålere. Spenningen var 2×110 volt likespenning.
På denne tiden var det kun likespenning som var kommersielt brukbart for distribusjon av elektrisitet, men på flere steder i verden pågikk utviklingen av vekselspenningssystem. En av pionerene på dette området var svensken Jonas Wenström, teknisk sjef for ASEA i Västerås. Overføring av elektrisk energi på lengre strekninger var ved Brunkebergsverkets tilkomst ikke teknisk mulig. Man var derfor tvunget til å plassere det nye Brunkebergsverket så sentralt som mulig, midt i distribusjonsområdet og midt i det sentrale Stockholm, til tross for at sot fra oppvarmingen av dampmaskinene var veldig forstyrrende for omgivelsene.
Bygningen
Gassverkets sjef, Adolf Ahlsell, bad sin venn Ferdinand Boberg om å bli arkitekt for det nye elektrisitetsverket ved Regeringsgatan. Tomten for det nye verket ble kvartalet Hästen nr 6, adresse Regeringsgatan 38, der det nåværende varehuset NK har sin sideinngang. Boberg var samtidig med elverket også sysselsatt med tegninger til det nye Värtagasverket, og Ahlsell kalte derfor Brunkebergsverket for gasverkets lillesøster.
Elverket ble imidlertid ingen liten bygning. I den nederste etasjen, mot Smålandsgatan, ble dampkjeleanlegget plassert, i bakgården ble det store akkumulatorrommet anordnet og i øvrige etasjoner fantes verksteder samt bolig- og kontorlokaler. I sentrum av anlegget reiste det seg en ca 40 meter høy skorstein. Trappehuset markerte seg i fasaden som en tourell (et mindre tårn), som førte tanken til nybarock. Også innvendig hadde Boberg lagt ned mye omsorg i estetisk tiltalende løsninger med vakkert slående hvelv og freskomalerier.
Mest iøynefallende ble det store hvelvet mot Regeringsgatan over porten till bakgården. Her hadde Boberg videreutviklet rundhvelvet fra brannstasjonen i Gävle fra 1889. Hvelvets gestaltning tolkning var rundbuet og samtidig innoverhvelvet med en antydning til hesteskoform eller magnetform. Hvlevets ytre krans var smykket med en borde av små glødelamper som ble sammenholdt av en toledet kabel, alt uthogd i sandsten. I overstykket fantes teksten «STOCKHOLMS ELEKTRICITETSVERK». Ved siden av lå to kranser med navnene på noen av de store oppfinnerne innen elektrisitetens område, Volta, Ampère, Ohm, Faraday, Gramme, Hefner-Alteneck og Edison. Det hele ble kronet med en med elektrisk flammer omgitt Erik den hellige og en elektrisk lysglobe. Når Brunkebergsverket ble revet i begynnelsen av 1960-tallet ble portalen reddet og gitt til daværende hovedkontor for Stockholms elektrisitetsverk ved Tulegatan 9-11.
Brunkebergsverkets avvikling
Gjennom utviklingen av vekselstrømoverføringer hadde det blitt teknisk mulig å overføre elekraft fra vannkraftverk over lengre strekninger, og i 1893 ble en av verdens første kommersielle kraftoverføringer mellom Hällsjön og Grängesberg i Bergslagen innviet.
Stockholm by forsøkte å skaffe statlige vannkrafttilganger i Älvkarlebyfallet, men mislykkes. Løsningen ble da å føre opp en ny dampkraftstasjon, Värtaelverket, ved Lidingövägen i Hjorthagen, selv her ble det benyttet koks fra det nærliggende Värtagasverket til oppvarming av dampkjelene. Värtaverket ble satt i drift i 1903. Kraften ble produsert i form av trefaset vekselstrøm 6 kV og 25 Hz som ble fordelt via et 6 kV kabelnett til omformerstasjonenen.
I 1911 ble elektrisitetsproduksjonen avviklet ved Brunkebergsstationen. Å distribuere elektrisk strøm fra batterier via et likestrømsnett medførte alt for store overføringstap. Brunkebergsverket må betraktes som et tidlig eksperimentanlegg som produserte elektrisitet i en periode på bare 19 år. Verket ble endret i 1911 til å være bare en omformerstasjon i distribusjonsnettet. I sin septemberutgave 1932 skrev Tekniska Tidskrift att Brunkebergsverket «nylig blitt innlemmet i det nordiske selskapet», men fasaden mot Regeringsgatan fantes så sent som i 1960, da den ble fotografert av Lennart af Petersens. I forbindelse med NKs tilbygging mot nord på begynnelsen av 1960-tallet forsvann Brunkebergsverket til slutt fra Stockholms bybilde.
Anderson County
Anderson County er navnet på fem fylker i USA:
Simple Minds
Simple Minds er en poprock-gruppe som ble dannet i Glasgow, Skottland i 1977 og oppnådde internasjonal popularitet på midten av 1980-tallet og på begynnelsen av 1990-tallet.
La Chaux-de-Fonds
La Chaux-de-Fonds er hovedstaden i distriktet La Chaux-de-Fonds i kantonen Neuchâtel i Sveits.
Byen ligger i Jurafjellene på tusen meters høyde, like ved grensen til Frankrike.
Klokker
Produksjon av ur og klokker er den viktigste industrien. Kjente produsenter som TAG Heuer, Breitling, Invicta, Corum og Movado holder til i byen. Omega og Rolex har også opphav i byen.
Pleocomidae
Pleocomidae er en liten familie av biller som tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De finnes bare i et område som strekker seg langs vestkysten av Nord-Amerika fra delstaten Washington til det nordlige Mexico. På engelsk blir de kalt "rain beetles" fordi de voksne billene vanligvis viser seg etter høst- eller vinterregn. Larvene lever av planterøtter dypt nede i jorden og utvikler seg svært langsomt, larveutviklingen kan ta 8-10 år.
Utseende
Store (16 – 44 mm), kraftig bygde biller, rødbrune til svarte, hunnene er tydelig større enn hannene. Kroppen er hvelvet, glatt og blank på oversiden, tett kledt med lange, utstående hår på undersiden. Hodet har et togrenet, skovlformet utskudd fra fremkanten som billene bruker til å grave med. Midt i pannen sitter det en knøl eller et kort horn. Fasettøynene er delvis delt av en list i fremkanten. Antennene er 11-leddete, de ytterste leddene former en stor vifte, særlig hos hannene. Munndelene er reduserte og til dels sammenvokste hos de voksne billene. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, uten lister, torner eller pigger, av og til med noen grunne groper. Dekkvingene er omtrent jevnbrede, med eller uten tydelige striper. Beina er kraftige, framleggene (tibiae) er spesielt kraftig bygde med tre store tenner på utsiden, mellom- og bakleggene har to tydelige lengdelister på utsiden. Føttene er fem-leddete, lange og tynne. Undersiden er dekket av lange, gylne, rødaktige, brunlige eller svarte hår. Larvene er hvite og C-formede, som er vanlig hos skarabider. Denne larvetypen blir også kalt en scarabaeiform larve.
Levevis
Pleocomidene finnes mest i litt høyereliggende, relativt tørre områder. Larvene lever i dype ganger i jorden der de spiser planterøtter, og bruker svært lang tid på utviklingen – 8 – 13 år er vanlig. Både larvene og de voksne billene er godt utstyrt for å grave i hard jord. De voksne tar ikke næring til seg, men lever på fettreserver de har lagret fra larvetiden. De er aktive i vinterhalvåret og klekkes vanligvis rett etter det første vinter-regnet, eventuelt ved snøsmeltingen tidlig på våren. Noen arter er også aktive midt på vinteren. Hannene har fullt urviklede flygevinger og flyr i skumringen, hunnenes flygevinger er sterkt reduserte. Hunnene sender ut feromoner som tiltrekker hannene, ofte i store mengder. Etter at de har paret seg, venter hunnene nede i ganger i jorden på at eggene skal modnes. Da temperaturen er ganske lav kan dette ta flere måneder. De dør etter at de har lagt egg.
Utbredelse
Slekten er bare utbredt i et ganske begrenset område i det vestlige Nord-Amerika, fra det sørligste Washington sørover gjennom Oregon og California til Baja California.
David Bellion
David Bellion (født 27. november 1982 i Paris) er en fransk tidligere fotballspiller som spilte for flere franske og engelske klubber i perioden 1996 til 2016.
AS Cannes
Bellion startet karrieren 14 år gammel i franske AS Cannes, men meldte overgang til engelske Sunderland i 2001 uten å ha spilt for førstelaget.
Sunderland
David Bellion debuterte for Sunderland mot Fulham i august 2001. Hans første mål kom mot Aston Villa i september 2002, og det avgjorde kampen i Sunderlands favør. Etter det målet spilte Bellion mer eller mindre fast på førstelaget, men klarte likevel ikke redde dem fra nedrykk. Mot slutten av sesongen meldte Manchester United sin interesse. Bellion meldte overgang i juni 2003, etter at kontrakten hans var endt. Grunnet hans unge alder hadde likevel Sunderland krav på økonomisk kompensasjon, og en avtale om £2,000,000 (ville øke til £3,000,000 etter et visst antall spilte kamper) ble inngått.
Manchester United
Bellion kom til Old Trafford i august 2003, og scoret i treningskampdebuten mot Celtic. Hans første mål i en tellende kamp kom mot Leeds United i Carling Cup. Han scoret totalt tre mål i debutsesongen. Neste sesong ble vanskelig, og han sto utenfor førstelaget store deler av sesongen.
West Ham United
David Bellion spilte ti kamper, de fleste som innbytter, da han under 2005–06 sesongen gikk på lån til West Ham. Han scoret i debuten, en ligacupkamp mot Sheffield Wednesday.
Nice
Han ble utlånt for resten av sesongen til OGC Nice 9. januar 2006, men avtalen har i senere tid blitt gjort permanent.
Kvartett (film)
Kvartett (orig.: Quartet) er en britisk filmantologi fra 1948 på fire segmenter, hver av dem bygger på en fortelling av William Somerset Maugham. Hvert segment blir introdusert av forfatteren. Filmen var vellykket nok til at det ble produsert to oppfølgere, Trio (1950) og Encore (1951), og populariserte antologi- eller kompendiumformatet, noe som førte til filmer som Livets karusell i 1952 som besto av fem adskilte fortellinger av den amerikanske forfatteren O. Henry, hver av dem introdusert av John Steinbeck.
Filmmanuset til alle de fire delene ble skrevet av R. C. Sherriff. Svenske Mai Zetterling spilte hovedrollen i den første delen, The Facts of Life/Livets realiteter.
Handling
Mr. og Mrs. Garnet lar under sterk tvil sin nitten år gamle sønn Nicky, som er en lovende tennisspiller, reise til Monte Carlo for å delta i en turnering sammen med en kamerat. Mr. Garnet gir ham noen råd før han drar: aldri gamble, aldri låne ut penger, og aldri ha noe med kvinner å gjøre. På sin siste kveld i Monte Carlo ser Nicky bort fra alle tre rådene: han vinner en stor sum penger på rulett og han møter en vakker kvinne ved navn Jeanne som låner penger av ham før han rekker å reagere. Senere betaler hun ham tilbake og tar ham med på nattklubb for å danse.
Det blir sent på natt, og KFUM-hotellet som Nicky bor på er stengt for natten. Jeanne tilbyr ham sove på sofaen hos seg. Senere den natten våkner han og ser henne stjele hele gevinsten hans. Han later som han sover og ser henne gjemme pengene i en vase. Da hun har forlatt rommet tar han pengene tilbake. Neste morgen, på flyet hjem, teller han sine penger og konkluderer med at det er mer enn det skulle være. En kamerat sier at Jeanne også må ha gjemt sine egne penger i vasen.
Da han kommer hjem beklager hans far seg til sine bridgespillende venner at hans sønn «ikke bare ignorerte alt han hadde fortalt ham, men endatil tjente på det!».
På George Blids tjueførste fødselsdag blir han spurt av sin far, som tilhører landadelen, om hva han har tenkt å gjøre med livet sitt. Georges svar er uforståelig for hele familien: han ønsker å bli konsertpianist. Familien vil at han skal etterfølge sin far som godseier, og prøver å snakke ham bort fra musikerplanene. Til slutt kommer hans kusine Paula (som er forelsket i ham) med et kompromiss: han kan studere i Paris i to år. Etter det skal en uhildet ekspert avgjøre om han har evnene som skal til for å bli konsertpianist.
Da de to årene er omme får Paula den verdenskjente pianisten Lea Markart til å bedømme Georges pianospill. Etter å ha lyttet til Georges konsert forteller Markart ham at teknikken hans er utmerket, men at han mangler en ekte artists talent og inspirasjon og vil aldri kunne bli noe mer enn en god amatør.
George blir drept senere på dagen av et skudd i brystet fra en pistol han angivelig var i ferd med å rengjøre. Hans familie er oppsatt på at det må bli konstatert at dødsfallet skyldtes en ulykke. Under likskuet blir det fastslått at Georges død må være et ulykkestilfelle, og juryformannen uttaler at juryens medlemmer ikke kan være med på at en gentleman som George skulle ha tatt livet av seg «bare fordi han ikke var no' god til å spelle piano».
Serdar Üstüner
Han representerte Tyrkia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Kvartett (film)
Dragen
Denne delen er bygger på novellen «The Kite», som står i novellesamlingen Creatures of Circumstance fra 1947.
Cherokee County
Cherokee County er navnet på åtte fylker i USA:
Kvartett (film)
Oberstens frue
Denne delen bygger på novellen «The Colonel' s Lady», som også står i Maughams novellesamling Creatures of Circumstance.