cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Borgerkrigen på Sri Lanka
Tamilsk kamp starter
TULF vant de fleste tamilske plasser i parlamentsvalget i 1977, men ble utestengt fra parlamentet grunnet sin kamp for en uavhengig stat. De eldre tamilene i TULF fortsatte kampen med ikkevoldelige midler, samtidig som stadig flere yngre tamiler så væpnet kamp som uunngåelig. Den unge Velupillai Prabhakaran hadde allerede i 1975 skutt borgermesteren i Jaffna, Alfred Duriappah og startet undergrunnsarbeid i en organisasjon kalt Liberation Tigers of Tamil Eelam. LTTE var imidlertid bare en av flere militante grupper.
De tamilske militante separatistgruppene ble i begynnelsen ikke tatt alvorlig av de singalesiske myndighetene, det ble mer behandlet som et ordensproblem av politiet. Dette endret seg brått ved Black July i juli 1983, hvor 13 singalesiske soldater ble drept av en landmine; den væpnede konflikten hadde for alvor startet.
India intervenerer
India har spilt en viktig, om enn litt uklar rolle i Sri Lanka-konflikten, og delvis støttet Sri Lankas myndigheter, delvis tamiltigrene. Tamilene er hinduer, og singalesernes diskriminering har gitt tamilene støtte i den indiske befolkningen, særlig i delstaten Tamil Nadu, hvor det bor flere millioner tamiler. Samtidig har sentrale indiske myndigheter vært redd for at tamilopprøret kan spre seg til India. På 1980-tallet fikk tamiltigrene omfattende økonomisk og militær støtte fra Tamil Nadu. Dette ble imidlertid stanset i 1991 av sentrale indiske myndigheter. De indiske myndighetene valgte derimot å gå inn med en fredsstyrke i de tamilske områdene i 1987. Dette skjedde i forbindelse med en fredsavtale der tamilene ble lovet en viss suverenitet i nordområdene mot at de gikk med på avvæpning. Problemet var at tamiltigrene aldri underskrev avtalen, det ble bare gjort av mindre opprørsgrupper. Så da inderne gikk inn, brøt det ut full krig mellom indiske styrker og de tamilske tigrene. Selv om India hadde flere soldater, var tamilene gode geriljakrigere og dette resulterte i store tap på begge sider. (Kopiert fra Globalis.no)
Adriano Celentano
Biografi
Celentano ble født i Milano. Foreldrene hans var fra Puglia, og hadde flyttet nordover for å få arbeid.
Borgerkrigen på Sri Lanka
India intervenerer
Den 29. juli 1987 undertegnet partene, etter sterkt press fra India, Fredsavtalen mellom India og Sri Lanka. Avtalen ga en rekke innrømmelser til tamilene, og indiske fredsbevarende styrker skulle overvåke de tamilske områdene nord og øst på Sri Lanka.
Adriano Celentano
Biografi
Celentano er sterkt influert av Elvis Presley og 1950-tallets rock. I løpet av de siste 40 årene har Celentano solgt flere millioner plater i hjemlandet Italia. Celentano har også opptrådt som skuespiller, i mange TV-show, og som komiker, med en karakteristisk gange og ansiktsuttrykk. Filmene hans har for det meste vært kommersielle suksesser. Serafino (1968), regissert av Pietro Germi, regnes som hans beste film.
Som regissør harCelentano ofte Ornella Muti, Eleonora Giorgi og sin kone Claudia Mori på skuespillerlisten. Han og Claudia Mori er foreldre til Rosita, Rosalinda Celentano, som er mest kjent for å ha spilt karakteren Satan i Mel Gibsons The Passion of the Christ, og Giacomo Celentano.
Celentano har gitt ut 40 album: 29 studioalbum, 3 konsertalbum og 8 samlealbum.
Will Rogers
Filosofi og stil
Etter at Rogers hadde fått anerkjennelse som en humorist og filosofen i vaudeville fikk han et nasjonalt publikum i skuespill og litterære karriere fra 1915 til 1935. I disse årene uttrykte Rogers i økende grad bekymring for den «vanlige mann» i Amerika. Han begrunnet manglende akademisk kompetanse med at «Alle er uvitende, bare i ulike områder». Alle amerikanere beundret hans individualisme, hans forståelse av demokratiske idéer, og hans liberale verdier i de fleste problemer. Videre, Rogers ble lovprist for hardt arbeid og lange timer med slit for å lykkes, og slike forhold opprettholdt mange amerikaneres teorier om hvordan best å realisere sine egne drømmer om suksess. Han symboliserte den «self-made» man, den vanlige mann, som trodde på Amerika og den amerikanske drømmen om oppadgående mobilitet. Hans humor fornærmet aldri noen, selv ikke de som ble hans skyteskive
Amerika i 1920-årene var lykkelig og velstående på ulike måter (årene som fikk kallenavnet De glade 20-årene), men det var også på noen måter isolert og fremmedgjort fra verden utenfor. Det var tydelig for mange vanlige folk at første verdenskrig var et utagerende og i stor grad et meningsløst blodbad, og isolasjonismen var populær. Rogers dukket opp som et anker til stabilitet; hans konvensjonelle hjemmeliv og tradisjonelle moralske kode minnet folk om en tidligere uskyldig tid. Hans avisspalte, som gikk fra 1922 til 1935, uttrykte hans tradisjonelle moral og hans tro på at politiske problemer ikke var så alvorlig som de hørtes. I sine filmer, begynte Rogers med å spille en enkel cowboy, hans rolle utviklet seg til å utforske betydningen av uskyld i vanlig liv. I sine siste filmer utforsket Rogers et samfunn som var preget av konkurrerende klasser og økonomisk press. Gjennom hele sin karriere var Will Rogers en lenke til en bedre, mer forståelig verden.
Flyvning og død
Rogers ble en talsmann for luftfarten etter mønster av dens fremskritt i Europa og sitt vennskap med Charles Lindbergh, den mest berømte flyver i tiden. I løpet av sin europeiske tur i 1926 ble han vitne til det europeiske fremskritt i den kommersielle luftfaert og sammenlignet dem med de nesten ikke-eksisterende fasiliteter i USA. Rogers understreket i sine avisspalter ofte sikkerhetsaspektet, hastighet, og de praktiske behov for denne transportformen, og han bidro til å forme den offentlige mening om emnet.
I 1935 ble den berømte flyver Wiley Post, fra Oklahoman interessert i å kartlegge en post- og passasjer rute fra vestkysten til Russland.Han monterte en Lockheed Explorer vinge på et Lockheed Orion skrog, utstyrte det med pongtonger for landing på innsjøer i Alaska og Sibir. Rogers besøkte ofte Post på flyplassen i Burbank, California mens de arbeidet med modifisering av flyet, og spurte Post om å fly ham gjennom Alaska på let etter nytt materiale for sin avisspalte. I 1971 publiserte Smithsonian en artikkel hvor det ble hevdet at de pongtonger han hadde bestilt ikke kom til Seattle i tide og han brukte et sett som ble laget for en større type, slik at det allerede nese-tunge hybrid flyet ble mer nese-tungt. Imidlertid, i henhold til forskning utført av Bryan Sterling var pongtongene den riktige typen for flyet.
Da de foretok en test-flyvning i juli og Post og Rogers forlot Lake Washington, Renton i en Lockheed Orion-Explorer i begynnelsen av august. De hadde flere stopp i Alaska. Mens Post styrte flyet, skrev Rogers sine spalter på sin skrivemaskin. Før de forlot Fairbanks hadde de signert og sendt en vimpel, et flagg tilhørende til Sør-Kystens Yacht Club. Den signerte vimpel er utstilt på Sør-Kysten Yacht Clubs Marina del Rey, California. Den 15. august forlot de Fairbanks, Alaska for Point Barrow. De var noen kilometer fra Point Barrow da de ble usikker på sin posisjon i det dårlige været og landet i en lagune for å spørre om retning. Etter takeoff sviktet motoren i lav høyde, og flyet styrtet ned i lagunen kuttet av tuppen på høyre vinge, og endte opp ned i det grunne vannet i lagunen. Begge menn døde umiddelbart.
Oklahoma utmerkelser
Rogers er en av to Oklahoma-statuer i Rotunden i Capitolbygningen. En statlig bevilgning betalte for arbeidet. Den ble formet i leire av Jo Davidson, en nær venn som Rogers ga tilnavnet «headhunter» fordi Davidson var alltid var på jakt etter hoder til å forme, som så ble støpt i bronse. Den ble innviet 6. juni 1939 for en folkemengde på mer enn 20 000 mennesker, statuen står i Rotunden til Representantenes hus ved. Arkitekten for Capitol, David Lynn, sa at det hadde aldri vært en så stor seremoni eller folkemengde i hovedstaden. Oklahomas ledere ba om Rogers tillatelse til å representere staten med en av sine to statuer i hovedstaden, og Rogers aksepterte på betingelse av at hans statue skulle plasseres slik «at han kunne holde et øye med Kongressen» Av statuene i denne delen av bygningen er Rogers skulptur den vender mot inngangen. I henhold til guider på Capitol, gnir hver ny president den venstre skoen i Rogers statue før de går inn i Senstet for å gi Rikets tilstand-rapport.
Vor Frue kirke (Aalborg)
Vor Frue kirke er en kirke som ligger i sentrum av Aalborg på Jylland. Den ble oppført i 1877-1878 etter tegninger av arkitekt J.E. Gnudtzmann av rød mursten i nyromantikk og innviet 22. desember 1878. Bygningen inneholder imidlertid rester av et benediktinernonnekloster oppført av granittkvadre over profilert dobbeltsokkel i begynnelsen av 1100-tallet. Klosterkirken besto av apside, kor og skip med korsarmer. Klosterkirken ble bygget om flere ganger og i 1876 var den blitt så ødelagt at det ble vedtatt å rive den og føre opp en ny.
Den nåværende kirkebygningen består av apside og et treskipet skip med korsarmer. Hovedinngangen er mot nord. Over inngangsdøren er det et relieff fra 1878 som forestiller Maria med barn etter modell av billedhugger F.E. Ring.
Vestportalen med relieffkvadre var opprinnelig nordportal i klosterkirken. Portalen har to frisøyler med uthugne baser og kapitéler. Langs rundbuen er det et siksakbånd som menes å være av engelsk-normannisk opprinnelse. Tympanonen er endret, men har i midten en opprinnelig skulptur; Sankt Peter med nøklene. I trekantgavlen ovenfor er det satt inn fem billedkvadre; den tronende Kristus, flukten til Egypt, oppvekkelsen av Lasarus (eller hyrdenes tilbedelse) samt to udyr. Nord for portalen ses en relieffkvader med Herodes, rundt Herodes er det to knelende figurer.
Inventar
Kirkens nåværende altertavle er tegnet av arkitekt H.B. Storck i 1908 og de samtidige maleriene er utført av Frants Schwartz. I midten ser man den tornekronede Jesus, rundt Jesus ser man folket og de jødiske prestene som tar avstand fra ham. Ytterst er den unge og den gamle Maria og øverst seks knelende engler.
Prekestolen er utført av en snekker fra Ålborg og ble skjenket til kirken i 1581 av Poul Popp og hans ektefelle. Popp var rådmann og senere borgermester i Ålborg. Nederst på prekestolen står en innskrift:
«Poel Popp ock Maren Poppis hans høstro kerre lode meg opsette Guds ordt til erre, som de gerne horre ock lere».
Figurene over døren og på oppgangen stammer muligens fra et korgitter fra 1623.
Selve dåpsfatet i sølv er fra 1717 og kannen fra 1936.
Orgelet er bygget av Marcussen & Søn og ble innviet i 1961. Orgelfasaden er fra 1749 og har våpenskjold med Frederik V og dronning Louises initialer.
Gravkapeller og epitafier
Da kirken ble oppført innredet man to gravkapeller. Mot nordøst finnes det såkalte Skeels kapell hvor man har stilt opp tre epitafier samt to stenkister. De tre epitafiene er over Ove Lunge (død 1601) og Anne Maltesdatter Sehested (død 1621), over riksmarsk Jørgen Lunge (død 1619) og ektefellen Sophie Brahe (1588–1659) samt over Henrik Lindenov til Gaunø (død 1656) og Sidsel Lunge. Stenkistene inneholder Holger Skeel (død 1764) og Regitse Sophie Gyldenkrone (død 1779),
Det andre gravkapellet som ligger mot sydvest kalles Pentz kapell. Her er det stilt opp to marmorsarkofager med stiftsamtmann Gotfred von Pentz (død 1726) og Maren Grotum (død 1736), i kapellet sees et epitafium over Jens Høeg og Margrethe Holck. Kapellet lukkes av et smijernsgitter fra 1641, det har tidligere sittet foran Jens Høegs nedlagte gravkapell. Dessuten ser man en rekke epitafier hengt opp i kirken bl.a. over Severinus Olai (død 1588) samt en minnetavle fra 1582 over Bjørn Andersen Bjørn, Sidsel Ulfstand og Karen Friis.
.re
Registrering
I tillegg til direkte andrenivå registrering, kan registrering gjøres på tredje nivå under disse kategoriene på andre nivå:
AFNIC tillater ikke .re-registrering fra organisasjoner eller personer utenfor Réunion.
Eksterne lenker
Toppdomän
The Greatest Love (film, 1920)
The Greatest Love er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Henry Kolker og med Vera Gordon i hovedrollen.
Handling
I 1905 emigrerte Lantini-ekteparet og barna deres, Lorenzo og Francesca, til New York. Selv om familien har økonomiske problemer, begynner familiens situasjon å bedre seg når Mr. Manton, en velstående entreprenør, tilbyr å gi Lorenzo muligheten til avansement - i takknemlighet for at Lantini reddet datteren hans Dorothy i en ulykke. Femten år senere har Lorenzo blitt en vellykket arkitekt, og har forelsket seg i Dorothy.
På en fest møter de Richard Sewall, en teatermagnat, som Lorenzo nylig har designet en bygning for. Når hans kone Francesca skal møte Sewall angående noen kostymer, forfører han henne. Lorenzo oppdager hva som har skjedd, og reiser til Sewalls kontor. Men der finner han Sewall død, akkurat i det politiet dukker opp. Lorenzo blir anklaget og dømt for å ha begått drapet. Men Sewalls kone innrømmer at det egentlig var hun som hadde myrdet Sewall på grunn av hans grusomhet.
Halfdan Raabe
Halfdan Raabe (født 18. juli 1852 på Østre Toten, død 27. august 1945) var en norsk skolemann.
Raabe var bror av Jens Raabe. Han ble student i 1871 og cand. theol. i 1877. Senere var han lærer i Kopervik og kateket i Farsund. Fra 1886 til 1907 var han overlærer ved Tøyen folkeskole i Kristiania, og deretter ved Bolteløkken skole helt til 1923. Ved siden av var han lærer i kateketikk ved det praktisk-teologiske seminaret fra 1906. Fra 1892 til 1911 var han formann i fellesstyret for Norges lærerforeninger, og hadde som sådan stor innflytelse på skolereformene i denne perioden, særlig når det gjaldt spørsmål om lærernes økonomi. Han var medlem av kommunestyret i Kristiania. Fra 1908 var han med i direksjonen for «Toftes Gave», og fra 1912 i forstanderskapet for den nye lærerskolen i Kristiania. Han skrev en rekke artikler i Norsk Skoletidende og utga Norges folkeskolevæsen i hundrede aar (1914).
Bergenske motstandsgrupper under 2. verdenskrig
Motstandsgrupper er en betegnelse på grupper som gjorde aktiv og passiv motstand mot det nasjonalsosialistiske Tysklands okkupasjon av Norge under andre verdenskrig. Et annet begrep som ofte benyttes på motstandsgruppene er "Hjemmefronten" i motsetning til "Utefronten" som motarbeidet det nazistiske regimet fra et annet land, fortrinnsvis Storbritannia, USA og Sverige.
I Bergensområdet arbeidet gjennom de fem krigsårene mange ulike grupper med å sikre ny frihet for Norge, og de fleste bistod samtidig indirekte eller direkte med hjelp til de allierte krigførende myndigheter gjennom arbeidet som ble lagt ned.
Rappahannock County
Rappahannock County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Kripos’ barnepornofilter
Kripos' barnepornofilter ble innledningsvis utarbeidet av Telenor i samarbeid med Kripos for å hindre tilgang til barnepornografi for norske brukere av Internett, etter et initiativ fra daværende justisminister Odd-Einar Dørum. Etter at filteret ble lansert for Telenor sine kunder har en rekke andre internettilbydere også sluttet seg til ordningen. Filteret var opprinnelig frivillig for sluttbruker, men gjelder i dag for alle kunder hos internettleverandørene som samarbeider med Kripos. Kripos har ledet arbeidet for at andre land også skal benytte seg av samme blokkering av overgrepsmateriale gjennom Europol og Interpol. Et sentralt mål for prosjektet er å fjerne kundebasen for de kommersielle tilbyderne av overgrepsmateriale ved å vanskeliggjøre potensielle kunders tilgang til nettsider som omsetter dette.
Kriteriene for hva som blokkeres følger ifølge Kripos Almindelig borgerlig Straffelov § 204a, som omhandler seksualiserte fremstillinger av barn. Denne har en noe bredere definisjon av hva som skal inkluderes enn den som benyttes av Interpol i deres «Worst of-list», som danner grunnlaget for internasjonalt samarbeid om filtrering av overgrepsdokumentasjon.
Filtreringen har blitt implementert uten at det har skjedd gjennom vedtak fra lovgivende myndighet (Stortinget) og kritikere av internettsensur har pekt på muligheten for en gradvis eskalering av omfanget av slik filtrering (såkalt formålsglidning).
Endring av navn
Det som tidligere var kjent som «barnepornofilteret» skiftet tidlig i 2007 navn til Child Sexual Abuse Anti Distribution Filter (CSAADF) etter at implementering av denne måten å forebygge distribusjon av overgrepsmateriale ble adoptert i et Europol-prosjekt kalt Cospol Internet Related Child Abuse Material Project (CIRCAMP).
Virkemåte
Filteret virker ved at DNS-oppslag på de domenenavn Kripos ønsker blokkert ikke returnerer den riktige IP-adressen, men IP-adressen til en web-tjener som internettleverandøren kontrollerer. Enkelte nettleverandører benytter en proxy-basert ordning i stedet for DNS. Brukeren får slik se en advarsel fra Kripos i stedet for den tiltenkte nettsiden. Denne siden viser et stoppskilt, en forklaring på at besittelse av dokumentasjon på seksuelle overgrep mot barn er forbudt, og en forsikring om at hendelsen ikke er logget og ikke vil bli fulgt opp. Det er utelukkende sider kontrollert av politiet som stanses, søk eller fritekst rammes ikke. Google og Microsoft avgjorde imidlertid i 2013 at de skulle blokkere søk etter overgrepsdokumentasjon.
Behov
Filteret skal bekjempe seksuelle overgrep mot barn på Internett. Ved å prøve å fjerne det kommersielle grunnlaget for produksjon av barnepornografi, håper man på å minske overgrepene mot barn. Spredning av barnepornografi på Internett betraktes som skadelig fordi barnet først utsettes for et overgrep under produksjonen, og at bilder av overgrepet deretter spres ukontrollert verden rundt. Bildene fremstiller barn som seksualobjekter, og Kripos frykter at bruk av slikt materiale vil føre til at misbruk og utnytting av barn normaliseres, og dermed øker i omfang.
Fordeler med et slikt filter
Filteret anses som en konstnadseffektiv måte å forebygge distribusjon av illegalt materiale. Vanlige nettbrukere slipper å ufrivillig bli utsatt for dette materialet, interessenter uten særlig teknisk kunnskap blir forhindret fra å få tak i det og barna som har vært utsatt for overgrep slipper å bli gjort til offer som onanimateriale igjen og igjen ved gjentatt visning av dokumentasjonen. Pr. døgn oppgir Kripos at deres side vises 15000 ganger i stedet for sider som inneholder dokumenterte seksuelle overgrep mot barn. Kriteriet for at en side skal legges til i filteret er at den inneholder dokumentasjon på et seksuelt overgrep mot barn, definert etter norsk lov (under 18 år eller fremstår å være under 18 år). Det er ingen krav om at barnets identitet skal være kjent.
Kripos har uttalt at de ikke vil håndtere noe annet materiale enn overgrep mot barn, slik at opphavsrettighetsbeskyttet materiale eller kritikkverdige, men lovlige ytringer ikke blir stanset.
Kritikk av filteret
På tross av at de aller fleste er enige i formålet med filteret, og at barn må beskyttes mot overgrep, har det vært fremsatt kritikk mot Kripos sitt filter og måten filteret omtales i media. Noe av kritikken går ut på følgende:
Formålsglidning og eskalering
Filteret ble implementert med lovnader om at det skulle være frivillig for kundene og internettleverandørene. Det at det var basert på DNS ble fremhevet som både positivt (det vil da fungere mer som et vern enn noe som skal være vanskelig å omgå) og negativt. Kripos har også sagt at ikke noe annet materiale enn overgrepsdokumentasjon skulle sensureres. Telenor lot i begynnelsen kunder reservere seg mot filtreringen, men har siden gått bort fra dette. I 2007 foreslo et mindretall i Datakrimutvalget å blokkere tilgangen til alle nettsider som inneholder ulovlig materiale. Den 29 august 2008 sendte daværende justisminister Knut Storberget et brev til alle internettleverandørene i Norge der han truet med lovendring dersom det ikke ble implementert hos samtlige. I 2009 argumenterte enkelte for at nordmenns tilgang til pengespill på nett bør blokkeres. Den 8. januar 2010 fortalte Kripos at enkelte nettleverandører har implementert en strengere, proxy-basert ordning som er vanskeligere å omgå. I 2011 ønsket politiet også at nettleverandørene skulle blokkere tilgang til nettsider som formidler seksuelle tjenester. Og i september 2015 innførte flere av de største internettleverandørene i Norge en blokkering av The Pirate Bay (TPB) etter en dom i Tingretten. Selv om internettleverandører som ikke er omtalt i dommen har sagt at de ikke kommer til å blokkere TPB, er blokkeringen implementert med samme teknologi som Kripos-filteret (DNS). I tillegg er det likheststrekk mellom nettsiden som vises ved blokkering av TPB og den som vises ved blokkering av overgrepsmateriale. Denne utviklingen viser en tendens mot strengere og bredere sensur uavhengig av hva som ble lovet da filtreringen startet.
Manglende kontroll med hva som blokkeres
Kripos kan naturlig nok ikke publisere lister over barnepornografiske nettsider, men det at man ikke har oversikt over hva som blokkeres har allikevel blitt pekt på som et demokratisk problem. Når barnepornografi kan sperres, så kan også annen ulovlig eller upopulær litteratur, ytringer og skildringer stanses. Kripos uttalte i oktober 2007 at Bjarne Melgaard sin kunst kan rammes av filteret. Ingen har ennå bekreftet offentlig om listen på WikiLeaks virkelig er den som benyttes, og ingen tredjepart har gått igjennom listen for å kontrollere om det kun er materiale som rammes av lovgivningen som blir filtrert. I Finland fant man en rekke lovlige nettsider med homoseksuell pornografi ved gjennomgang av listen, og i tillegg ble nettsidene til en kritiker av filteret plassert på listen. I Australia ble det i 2009 også fremmet kritikk av feilaktig blokkert innhold.
Det er mulig å klage dersom man mener en nettside har blitt feilaktig blokkert, gjennom å ta kontakt med Kripos på telefon eller e-post. I perioden fra filtreringen ble startet i 2004 til 2007 hadde Kripos mottatt under ti klager på filteret, hvorav kun én klage hadde blitt tatt til følge.
Misbruk av statistikk
Det har blitt hevdet i media at filteret stanser mer enn 15000 forsøk på å få tilgang til barnepornografi i døgnet. Enkelte artikler gir uttrykk for at ett treff i filteret er det samme som at en bruker er blitt hindret i å laste ned en side med barnepornografi. Selv om det er dekning for dette tallet i Kripos' statistikk, peker Tina Michelsen, som har skrevet masteroppgave om tematikken, på at dette tallet ikke er indikativt for hvor mange som faktisk forsøker å oppsøke overgrepsdokumentasjonen. Michelsen konstaterer at «også mennesker som for eksempel har fått virus på maskinen [eller] trykket litt rundt og tilfeldigvis havnet på en slik side» inkluderes i statistikken.
Tallet Kripos opererer med er et mål for antall ganger en side eller et inline-element som er definert som rettsstridig blir forsøkt åpnet av en nettleser. Videre hefter det mange potensielle feilkilder (såkalte falske positive) ved den publiserte statistikken. I og med at det blokkeres for adresser på DNS-nivå vil filteret også registrere forsøk på å vise en side uten barnepornografi, dersom denne websiden tilfeldigvis befinner seg på en webtjener som er plassert innenfor samme domene som en side med rettsstridig innhold. Enkelte websider kan dessuten innholde en eller flere inline-elementer (f.eks. bilder, banner-reklamer og såkalte «frames») med pekere til blokkerte DNS-adresser. I så fall vil et forsøk på å vise en enkelt side telle som mange «oppslag» i statistikken. Tilbyderne av illegalt materiale benytter mange teknikker for å skape trafikk på sine sider. For eksempel benyttes mekanismer som automatisk åpner eksterne websider (såkalte «popups») samtidig med at siden brukeren har bedt om lastes. Det finnes skadelig programvare (såkalte «trojanere») som åpner et stort antall slike «popups». En bruker som besøker en webside som er laget slik at den viser rettsstridige «popups» vil generere et høyt antall registrerte åpningsforsøk i filteret, uten at brukeren selv ønsker å se disse sidene. Pornoindustrien benytter også mange teknikker for å trekke trafikk til lovlige og ulovlige pornografiske sider (f.eks. oppkjøp av døde lenker). Til sist er det rimelig å anta at forsøk på å oppsøke lovlig pornografi på nettet via nettsøk også har resultert i at brukeren åpnet sider som Kripos mener har rettstridig innhold, selv om brukerens formål med søket var å få tilgang til lovlig pornografisk materiale.
Tabubelagt
Man kan anta at enkelte internettleverandører ikke er tilhengere av filteret, siden ikke alle hadde implementert det da Storberget truet med lovendring. Fordi emnet er så sensitivt og tabubelagt er det vanskelig for disse å gå ut med dette. En nødvendig prinsipiell diskusjon rundt sensur og hvordan filteret fungerer blir dermed vanskeliggjort. I Nederland har leverandøren XS4ALL uttrykt prinsipiell motstand mot implementeringen.
Keiserdømmet Korea
Keiserdømmet Korea (hangul:, hanja: , rr: Daehan-jeguk, mr: Taehan Cheguk, direkte oversatt Det store koreanske keiserdømmet, offisielt engelsk navn: The Corean Empire) var et koreansk monarki, som etterfulgte det koreanske kongedømmet Joseon. Keiserdømmet blei erklært av Kong Gojong i oktober 1897 fra hans palass Gyeongun-gung, og han overvåket selv moderniseringen som fulgte av militærvesenet, økonomien, administrativ inndeling, utdanning og industriutvikling. Reformen var ikke spesielt radikal og landet gled i årene som fulgte fremdeles i retning av å være underordnet større nasjoner, deriblant Russland og Japan. 22. august 1910 blei Korea annektert av Keiserdømmet Japan.
Bakgrunn
Den første kinesisk-japanske krig (1894 – 1895) markerte starten på den reduserte kongemakten som Joseonkongene fram til da hadde klart å opprettholde og bruke mot utenlandsk innflytelse. Krigens kamper hadde blitt utkjempet på koreansk jord og i koreansk farvann.
Keiserdømmet Japans seier over det svekkede Qing-dynastiet gjorde at Japan kunne påtvinge Kina Shimonosekitraktaten, der blant annet Japan fikk kontroll over Liaodonghalvøya, foruten at Kina anerkjente Koreas «fulle og omfattende suverenitet», noe som i datidens realiteter gjorde at den tidligere kinesiske vasallstat nå blei til et japansk protektorat. Russland forstod traktaten dit Japan hadde ment den, å hindre Russlands ekspansjon sørover. Russland fikk til slutt Tyskland og Frankrike med på at Liaodong skulle tilbakeføres til Kina. Japan kunne foreløpig ikke utfordre en slik makt, og gikk med på det russiske kravet knyttet til Liaodong.
Den russiske suksessen gjorde at landets makt og innflytelse i området igjen økte, dels på bekostning av Qing-Kina. Mange av Joseon-hoffets rådgivere foreslo at det skulle knytte tettere bånd til Russland for å sikre landets selvstendighet. Dronning Min (senere Keiserinne Myeongseong), Gojongs kone, erkjente at en måtte forholde seg til endringene og etablerte tettere diplomatiske forbindelser med Russland for å demme opp mot økt japansk innflytelse. Hun selv blei en stadig viktigere politisk figur. Japan på sin side så dronninga som en trussel mot sine interesser, og byttet først ut sin ambassadør i Korea, Inoue Kaoru, med Miura Goro, som var en diplomat med militær bakgrunn. Det er kjent at han organiserte og gjennomførte attentatet mot dronning Min 8. oktober 1895 i hennes egen residens Geoncheong, som var kongeparets offisielle losji i Gyeongbokpalasset.
Proklamasjonen
Etter attentatet mot Keiserinne Myeongseong flyktet Kong Gojong med sin sønn, kronprins Sunjong, til den russiske legasjonen i 1896. I tiden fra dronningas død til kongens retur fra den russiske beskyttelsen gjennomgikk Korea store endringer. I 1894 blei det vedtatt nye lover i regi av pro-japanske tjenestemenn i kongens eget kabinett som tvang igjennom gamle reformplaner for å modernisere det gamle koreanske samfunnet. Reformene blei kalt for Gaboreformene med referanse til 1894, året da de blei iverksatt.
Reformene blei imidlertid ikke gjennomført uten motstand. Anti-japanske strømninger i det koreanske samfunnet hadde sine røtter tilbake til Imjinkrigen på slutten av 1500-tallet. Innad i den koreanske kongens hoff blei ikke slike oppfatninger utbredt før Korea blei påtvunget Ganghwatraktaten i 1876. Strømningene fikk stadig sterkere uttrykk hos folk flest etter traktaten og som en følge av Japans stadig oftere og mer intense innblanding i koreansk politikk.
En av de mest kontroversielle reformene var at den mannlige befolkningen blei tvunget til å kutte av seg den tradisjonelle hårknuten (Sangtu, 상투). Protestene toppet seg med Eulmi-hendelsen i 1895, og det japansk-ledede drapet på Keiserinne Myeongseong.
Kong Gojong blei i 1897, etter press fra andre nasjoner og fra den koreanske opinionen, ledet av sterke uavhengighetsgrupper, tvunget til å returnere til Gyeongungung (dagens Deoksugung). Der proklamerte han etableringen av Keiserdømmet Korea, der også landets navn blei endret, og erklærte det nye æra-navnet Gwangmu (Hangul: 광무, Hanja: 光武, direkte oversatt: lysets kriger). Korea avviklet sitt forhold som skatteland og vasallstat under Qing-Kina, som en hadde holdt fast ved siden før den andre mandsjuinvasjonen av Korea i 1636. Tittelen kong Gojong blei til keiser Gwangmu, keiserdømmets første keiser og statsoverhode i det suverene Keiserdømmet Korea. Den gamle verdensordenen basert på vennskapelig avhengighet i Det fjerne østen var over. Koreas nye status som keiserdømme betydde en fristilling fra det kinesiske riket. Shimonosekitraktaten fra 1895 slo allerede fast at Kina anerkjente Koreas «fulle og omfattende suverenitet». Den svekket Kinas innflytelse, men styrket Japans og Russlands innflytelse i regionen.
Navnet på det nye keiserdømmet, 대한제국, som direkte oversatt betyr Det store Han-keiserdømmet, blei tatt for å gjenopplive minnene fra Samhan-konføderasjon til Koreas tidlige tre kongedømmer. En fulgte tradisjonen ved å gi det nye keiserdømmet navn etter en historisk stat.
Bakgrunn
Ledende koreanske myndighetspersoner og intellektuelle mente det var stort behov omfattende reformer for å modernisere landet, etter å ha studert andre nasjoner, deriblant Japan, sin modernisering. Flere studieturer utenlands førte til at stadig mer informasjon om omverdenen fant veien inn til det da lukkede landet. En blei særlig oppmerksom på at modernisering også innebar økt innflytelse. De mest reformvillige sørget for å drive fram Gaboreformene i 1894, mens de mer moderate reformvillige gjennomførte Gwangmureformene etter etableringen av keiserdømmet.
Konsekvenser
22. august 1904 blei den første traktaten mellom Japan og Korea, Den japansk-koreanske enighet av august 1904, signert. Den var først og fremst en handelsavtale, men begrenset koreansk handlefrihet, ved at en måtte konsultere Japan før en etablerte handelsavtaler med andre land, men også før en inngikk avtaler med andre utlendinger. Taft-Katsuraavtalen var et hemmelig diplomatisk meorandum mellom Japan og USA og blei signert 29. juli 1905. Det består av en rekke punkter knyttet til japansk-amerikanske forbindelser. Den japanske statsminister Katsura Taro benyttet den amerikanske krigsminister William Howard Taft sitt besøk i Tokyo til å få en uttalelse fra han vedrørende hans syn på det koreanske spørsmålet. Taft uttrykker i memorandumet hvordan Japan i et suzerenitetsforhold over Korea kan «bidra til en varig fred i Det fjerne østen».
I september 1905 signerte Russland og Japan Portsmouth-traktaten som gjorde slutt på den russisk-japanske krig og en gang for alle konsoliderte Japans innflytelse over Korea. Keiser Gwangmu sendte høsten 1905 ut hemmelige diplomatiske representanter for å presentere landets syn på hva som hadde skjedd overfor andre nasjoner. Korea var i en relativt desperat situasjon der statens suverenitet stod på spill. Hemmelighetsholdet var nødvendig fordi de normale diplomatiske kanalene var overvåket av Japan.
Internasjonal lov og praksis blei brukt mot et land som sakte, men sikkert gikk mot modernisering. Med sitt svake og umoderne militærvesen, mangel på en klar suverenitetshevdelse og sitt langvarige avhengighetsforhold til Qing-Kina klarte ikke Korea å holde unna for utenlandsk påtrykk.
Keiser Gwangmu blei til slutt tvunget til å abdisere i 1907 til fordel for sin sønn, keiser Yeonghui, som blei den andre og siste keiseren av Korea. Nådestøtet for Gwangmu sin keisergjerning var hans forsøk på å påvirke internasjonal opinion, ved å sende tre emissærer til den andre fredskonferansen i Haag, Nederland i 1907.
Delegasjonen forsøkte å gjenvinne keiserdømmets suverenitet. Datidens stormakter nektet imidlertid å tillate at Korea skulle få ta del i konferansen, fordi det stred mot prinsippene i Eulsatraktaten. Dette syntes også å være det mest naturlige og nyttige på høyden av de europeiske nasjonenes egen kolonialisme.
22. august 1910 blei Korea annektert av Japan ved den påtvungne japansk-koreanske annekteringstraktaten. Den startet Japans kolonisering av Korea, som skulle vare i 35 år, eller til utgangen av andre verdenskrig. Korea blei fratatt all suverenitet som egen nasjon.
Mogens Heinesens Fjord
Mogens Heinesens Fjord (grønlandsk: Kangerdlugsuatsiak) er en fjord på Grønland. Den ligger i Ammassalik kommune på Østgrønland. Fjorden har sitt danske navn etter den færøyske sjøhelten Magnus Heinason.
Franca Rame
Franca Rame (født 18. juli 1929 i Villastanza, død 29. mai 2013 i Milano) var en italiensk skuespiller som hele sitt liv arbeidet nært sammen med sin ektemann, dramatikeren og skuespilleren Dario Fo.
Hun var også kjent som tradisjonsbærer av den gamle italienske improviserte teaterform commedia dell'arte.
Reinhold Hanning
Reinhold Hanning (født 28. desember 1921 i Helpup i Tyskland; død 30. mai 2017 i Lage) var en tysk SS-Unterscharführer som ble satt inn som leder av vaktmannskapene i konsentrasjonsleirene Auschwitz og Sachsenhausen.
Hanning ble i 2016 dømt til fem års fengsel for medvirkning til i det minste 170,000 mord. Dommen ble ikke rettskraftig idet den ble anket og Hanning døde før rettsprosessene var avsluttet.
Bakgrunn
Reinhold Hanning vokste opp i Billinghausen, og der gikk han i skolen fra 7. til 14. leveår. Deretter arbeidet han i en fabrikk. Som 14-åring ble han med i Hitlerjugend.
SS-medlem
Fem år etter meldte han seg som frivillig til Waffen-SS. Fra 25. juli 1940 ble han med i SS-Division «Das Reich».
I januar 1942 ble han forflyttet til SS-Totenkopf-Sturmbann Auschwitz. I februar 1943 ble han forfremmet fra SS-Sturmmann til SS-Rottenführer. I september samme år ble han forfremmet til SS-Unterscharführer. I juni 1944 ble han forflyttet til SS-Totenkopf-Wachbataillon Sachsenhausen.
Etterkrigstiden
I Neuruppin havnet Hanning i mai 1945 i krigsfangenskap, og ble løslatt fra Munsterlager den 20. mai 1948. Derettet arbeidet han som kokk for de britiske styrker i Lage. For et meieri i Lage arbeidet han fra 1949 som sjåfør og selger. I 1964 overtok han denne bedriften og ledet den frem til han gikk i pensjon i 1984.
Straffesak
Frn 10. februar 2015 anklaget Statsadvokaten i Dortmund (Zentralstelle im Land Nordrhein-Westfalen für die Bearbeitung von nationalsozialistischen Massenverbrechen) Hanning for medvirkning ved forskjellige «drapshandlinger» i egenskap av hans tilhørighei til vaktmannskapene ved KZ Auschwitz I og KZ Auschwitz-Birkenau, særlig i forbindelse med den såkalte «Ungarn-Aktion», med masseskytinger, seleksjon og medansvar for fangenes levebetingelser. Hanning bestred tidlig å ha tatt del i noen drapshandlinger. Men han innrømmet for sine advokater å ha vært kjent med massemyrderiene. Den 29. april 2016 leste Hanning, etter lenge å ha holdt stille om anklagene mot ham, opp en personlig erklæring der han uttrykte beklagelse og bad om unnskyldning. Men han tilstod ikke noen medvirkning. Blant vitnene var de tidligere fangene Leon Schwarzbaum, Justin Sonder og Erna de Vries.
Den 17. juni 2016 kjente landretten i Detmold han skyldig i medansvar for mord av minst 170 000 ofre og dømte ham til fem års frihetsstraff. Hans forsvarer anket imidlertid, noe man mente skjedde under innflytelse av revisjonskjennelsen i Bundesgerichtshof i tilfellet Oskar Gröning. Hanning døde 30. mai 2017 innen revisjonssaken var gjennomført.
Promissão
Promissão er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Alzadaesthetini
Alzadaesthetini er en gruppe med biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De er ganske små og spinkle biller som lever på fuktige steder.
Richmond County (Virginia)
Richmond County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Alzadaesthetini
Levevis
Billene kan finnes på bakken på litt fuktige steder i skog.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Chile.
Christian Leden
Christian Leden (født 17. juli 1882, død 19. november 1957) ble født som Christian Refsaas, men byttet navn fra Refsaas til Leden i 1910. Christian Leden var en norsk forsker, antropolog, polfarer, komponist og oppdagelsesreisende.
Bakgrunn
Christian Leden ble født på Inderøy i Nord-Trøndelag. Han studerte musikkvitenskap i Tyskland og ble tidlig interessert musikken til inuittene på Grønland. Våren 1909 fikk han reisepenger fra det danske Carlsberg-fondet for å dra til Grønland for å studere inuittenes musikk sammen med den danske polarforskeren Knud Rasmussen. Om høsten samme år reiste han tilbake til Europa og fikk bearbeidet musikken han hadde samlet.
Vitenskapelig arbeid
Som oppdagelsesreisene dro Christian Leden på reiser til ukjente strøk, særlig i arktiske områder. Han hadde med seg opptaksutstyret overalt, også i Norge. En god del av opptakene er fra Øst-Grønland og Canada. På sine reiser til Grønland og Canada tok han opp store mengder musikk, omkring 1000 voksruller er samlet i Riksarkivet, som ble overført til Nasjonalbiblioteket i Mo i Rana.
Leden samlet også store mengder kunsthåndverk med spesiell vekt på inuittenes kunst. Det er bevart en betydelig mengde med film og fotografier fra hans ekspedisjoner.
Han lærte seg inuittisk språk, og i løpet av en tre-årig ekspedisjon i Keewatin på vestkysten av Hudson Bay gikk han fra landsby til landsby, hilste på alle innbyggerne og handlet og byttet til seg alt fra kunst- til bruksgjenstander.
Leden fikk støtte fra Geological Survey i Canada som bidro til at han kunne fortsette sitt etnografiske arbeid over flere år.
Christian Leden katalogiserte sin samlinger, hver enkelt gjenstand fikk sitt inuittiske navn påført. Dessuten gjenstandens engelske navn, gjenstandens funksjon og hvilken kulturell gruppe han hadde fått det fra. Leden skrev en bok om sin forskning som ble publisert på tysk i 1927. Da han trappet ned feltarbeidet og var ferdig med sine analyser og sin bok, reiste han verden rundt med en foredragsserie om arbeidet sitt.
Christian Leden mistet livsverket sitt to ganger. Første gangen ble det ferdigskrevne manuskriptet tatt som bevismateriale under krigen fordi han hadde bodd i Tyskland og var gift med en tysk kvinne. Den andre gangen, på femtitallet, ble kofferten han hadde det i stjålet. Da han satte seg ned for å skrive livsverket sitt for tredje gang, men han ble aldri ferdig.
Politisk arbeid
Leden flyttet på 1920-tallet til Berlin og kom her i kontakt med Nordische Ring, en pangermansk og völkisch orientert forsamling  som på dette tidspunktet var opptatt av å samle forsamling, og han foreleste her våren 1930 over temaet «Civilisasjonens og raseblandingens innflydelse på folkekraften». Han fikk i 1934 en stilling ved Universitetet i Berlin og arbeidet etter hvert med et større arbeide som skulle påvise sammenhengen mellom folkemusikk og rasetilhørighet. Gjennom dette arbeidet fikk han kontakt med lederen for Ahnenerbe, Herman Wirth.
Helmut Schmidts tredje regjering
Helmut Schmidts tredje regjering var Forbundsrepublikken Tysklands (Vest-Tyskland) regjering fra 6. november 1980 til 1. oktober 1982. Den var en koalisjonsregjering mellom SPD og FDP, og ble ledet av forbundskansler Helmut Schmidt (SPD).
Endringer
Allround-NM på skøyter 2000
Allround-NM på skøyter 2000 ble avholdt 18. og 19. desember 1999 i Vikingskipet på Hamar. Teknisk arrangør var Sand Idrettsforening. Norgesmestere ble Hedvig Bjelkevik, Arendal SK og Eskil Ervik, Hamar IL.
Alibaba-gruppen
Alibaba (engelsk: Alibaba Group Holding Limited, kinesisk: 阿里巴巴集团, pinyin: Ālǐbābā Jítuán) er et kinesisk internettselskap som primært driver med netthandel. Det ble etablert av den kinesiske gründeren Jack Ma i 1999 og ble i 2014 omtalt som Kinas største internettselskap. Selskapet omsatte varer for nesten 250 milliarder dollar i 2013 og ble i 2014 verdsatt til 155 milliarder dollar. Det var allerede på den tiden større enn Amazon.com og eBay tilsammen.
Selskapet ble børsnotert på New York-børsen i 2014. SoftBank Group eier 37 % av selskapet.
Alibaba-gruppen driver auksjonsnettstedet Taobao, som er blitt meget fremtredende innen netthandel i Kina.
Individual Thought Patterns
Individual Thought Patterns er det femte albumet av det amerikanske death metal bandet Death, utgitt i 1993. Svenske Andy LaRoque, kjent fra King Diamond, var gitarist ved siden av Chuck Schuldiner i studio.
Sanchai (thaibokser)
Sanchai (født 30. juli 1980) er en thailandsk Thai-bokser som har vunnet mestertittelen ved Lumpini stadion i tre forskjellige vektklasser.
Henan Songshan Longmen FC
Luoyang Longmen Football Club, tidligere kjent som Henan Jianye Football Club, er en kinesisk fotballklubb fra byen Zhengzhou. Klubben har spilt i kinesisk superliga der de i 2009 ble nummer tre og fikk bronsemedalje.
Russland under Vinter-OL 1994
Russland under Vinter-OL 1994. 113 sportsutøvere, syttifem menn og trettiåtte kvinner fra Russland, deltok i tolv sporter under Vinter-OL 1994 i Lillehammer i Norge. Russland ble beste nasjon med elleve gull-, åtte sølv- og fire bronsemedaljer. Skiskytteren Sergej Tsjepikov var Russlands flaggbærer under åpningsseremonien.
U17-EM i fotball for menn 2006
U17-EM i fotball for menn 2006 ble arrangert i Luxembourg i 2006.
Deltakere
🇧🇪 belgium 🇨🇿 czech republic 🇩🇪 germany 🇭🇺 hungary 🇱🇺 luxembourg (vert) 🇷🇺 russia 🇪🇸 spain
Natascha Keller
Natascha Keller (født 3. juli 1977) er en tysk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på sjuendeplass med det tyske landslaget. Hun tok gull i Sommer-OL 2004.
Sophia Bush
Sophia Anna Bush (født 8. juli 1982 i Pasadena i California) er en amerikansk skuespiller. Hun er kjent for sin rolle som Brooke Davis i ungdomssåpeserien One Tree Hill. Hun er Charles og Maureen Bush' datter og er enebarn. Hun giftet seg med sin arbeidskollega Chad Michael Murray i 2005, men de ble skilt etter fem måneder.
Roanoke County
Roanoke County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
The Redemption of David Corson
The Redemption of David Corson er en amerikansk stumfilm fra 1914.
Handling
Davis slår seg deretter sammen med Paracelsus og Pepeeta, når de skal reise videre rundt på landsbygda. Men han oppdager etter hvert at Pepeeta faktisk er kona til Paracelsus. David drikker kraftig, og begynner med gambling. han havner deretter i en kamp med Paracelsus, og etterlater ham for død. David gifter seg deretter med Pepeeta. Etter hvert møtes David og Paracelsus igjen, som ikke ble drept - men blindet i konflikten deres.
Black River Park
Black River Park er hjemmebanen til fotballaget Ridabu fra Hamar. Underlaget er kunstgress, men har også to gressmatter ved siden av hovedbana. Tidligere var det gressmatta som ble brukt som hovedbane, men i 2008 ble kunstressmatta klar for bruk, og ble den andre kunstgressbana i Hamar kommune etter Børstad kunstgress.
Quadra (São Paulo)
Quadra er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Liste over kardinaler utnevnt av Bonifatius VIII
Liste over kardinaler utnevnt av Bonifatius VIII er en liste over de to kardinalene pave Bonifatius VIII utnevnte under fem konsistorium i perioden fra 23. januar 1295 til 15. desember 1302.
Phillips Brooks
Phillips Brooks (født 13. desember 1835, død 23. januar 1893) var en amerikansk prest og forfatter som en kort tid gjorde tjeneste som biskop i den episkopale kirke i Massachusetts på 1890-tallet. I den episkopale kalenderen blir han minnet på dødsdagen sin, 23. januar.
Oppvekst og utdannelse
Brooks ble født i Boston i 1835. Gjennom sin far, William Gray Brooks, nedstammet han fra presten John Cotton og gjennom sin mor, Mary Ann Phillips, var han barnebarnet til Samuel Phillips, Jr. som grunnla Phillips Academy. Fire av ekteparets seks sønner ble ordinert til prester i den episkopale kirken.
Phillips Brooks forberedte seg til college på Boston Latin School og gikk ut fra Harvard University i 1855, 20 år gammel. Etter en kort periode som lærer ved Boston Latin, begynte han i 1856 å studere med tanke på å bli ordinert. Han studerte da ved Virginia Theological Seminary i Alexandria.
Karriere som prest
I 1859 gikk han ut fra Virginia Theological Seminary, ble ordinert til diakon av biskop William Meade av Virginia, og gikk inn i tjeneste i Church of the Advent i Philadelphia. I 1860 ble han ordinert til prest, og i 1862 begynte han å jobbe i Church of the Holy Trinity i Philadelphia, hvor han ble i sju år og fikk et økende rykte som predikant og patriot. I tillegg til at han skal ha hatt store moralske kvaliteter, var han en fysisk stor mann på rundt 190 cm.
Under den amerikanske borgerkrigen støttet han Nordstatene og var motstander av slaveri. I 1869 begynte han å jobbe i Trinity Church i Boston, hvor man i dag finner en statue av ham.
I 1891 ble han biskop i Massachusetts, etter at han i 1886 hadde avslått å bli nominert som visebiskop i Pennsylvania. Han var bare biskop i 15 måneder, før han døde i 1893.
Arv
I 1877 publiserte Brooks en serie leksjoner om å preke. Disse hadde han tidligere holdt på det teologiske fakultetet på Yale University. I 1879 holdt han Bohlen Lectures on The Influence of Jesus. I 1878 gav han ut sitt første bind med prekener, og fra tid til tid kom det senere flere bind, inkludert Sermons Preached in English Churches (1883).
I dag er han sannsynligvis best kjent for julesangen «O Little Town of Bethlehem». Denne sangen finnes på norsk i Norsk Salmebok under tittelen «Å Betlehem, du vesle by».
Han blir minnet i den episkopale kirken med minnedag 23. januar.
Brooks fikk tittelen STD (Sacrae Theologiae Doctor') fra Harvard i 1877  og fra Columbia University i 1887, og han fikk tittelen Doctor of Divinity fra University of Oxford i England i 1885.