cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muntadhar al-Zaidi
Yrke
En av hans mest gripende rapportasjer omhandler Zahra, en ung irakisk skolejente som ble drept av okkupasjonsstyrkene mens hun var på vei til skolen. Hans kollega, Ahmed Alaa, fremhever hvordan tragedien ble dokumentert og fulgt opp med intervjuer av hennes familie, naboer og venner. Al-Zaidis fremstilling av jentas skjebne og hans fokus på ofrene og de etterlatte, vakte sympatisk oppmerksomhet, samtidig som journalisten selv oppnådde respekt og beundring hos publikum og kolleger.
Al-Zaidi har tidligere avslått et tilbud om å jobbe for en okkupasjonsvennlig fjernsynskanal. Til dette var han altfor «følelsesmessig påvirket» av ødeleggelse som han hadde sett under egne reportasjer om den amerikanske bombingen i Sadr. Muzhir al-Khafaji, som er al-Zaidis sjef på den egyptiske TV-stasjonen, har beskrevet ham som en «stolt araber og åpensinnet mann», og la til; «Han har ingen bånd til tidligere makthavere. Familien hans ble pågrepet under Saddam Husseins regime». Om sine politiske standpunkter har al-Zaidi sagt at han er irakisk og opptatt av sitt lands fremtid. Venner av al-Zaidi har uttalt at han fullstendig avviser at amerikanerne har noen legitim rett til å fortsette okkupasjonen og til å fortsette sammenstøtene med sivile irakere.
Sami Ramadani, som søkte politisk eksil fra Saddam Husseins regime, og er seniorforeleser ved London Metropolitan University, skrev i et opprop for The Guardian at Muntadhar al-Zaidi har utmerket seg som en al-Baghdadiajournalist med sterkt fokus på de fattige og undertrykte, som er de virkelige ofrene etter USAs krigføring. Han opptrådte først på arenaen lokalt i Sadr, og tok overalt parti for vanlige mennesker. Ikke bare fulgte han de amerikanske Apache-helikoptrenes tokt og ødeleggelser, men var også blant de første som rapporterte om «sekteriske» grusomheter og bombing av folkerike markedsplasser. Også her har han latt ofrene få komme til orde.
Kidnapping og fangenskap
Under forsvinningen ble Muntadhar al-Zaidis meldt savnet av Iraq’s Journalistic Freedoms Observatory. Det ble ikke krevd løsepenger, så kidnappingen var rent politisk motivert. Tre dager etter ble Muntadhar al-Zaidi sluppet løs, med bind for øynene, i en bakgate i Bagdad, omkring klokken 3, natt til mandag 19. november 2007. Her fikk han varslet sin bror som kom og plukket ham opp. Etter kidnappingen uttalte Muntadhar al-Zaidi til Reuters: «My release is a miracle. I couldn't believe I was still alive». Redaktøren for Al-Baghdadia TV mente at kidnappingen skyldtes at Muntadhars reportasjer alltid var moderate og upartiske. I januar 2008 ble Muntadhar al-Zaidi pågrepet igjen, men denne gangen av amerikanske tropper. Soldatene ba senere om unnskyldning og påsto at pågripelsen var en feiltakelse.
Han hadde også to ganger tidligere vært pågrepet av de væpnede amerikanske styrkene som tjenestegjør i Irak. Likevel var det da Muntadhar al-Zaidi, under George W. Bush' pressekonferanse i Bagdad 14. desember 2008, kastet skoene sine etter presidenten at han virkelig ble berømt.
Det er påstått at Muntadhar al-Zaidi ble mishandlet under forvaringen, og hans sak er i etterhånd blitt etterforsket av The Central Criminal Court av Irak.
Skokastingen
Under George W. Bush' pressekonferanse 14. desember 2008 i statsminister Malikis ministerpalass i Bagdad, kastet al-Zaidi begge skoene sine mot USAs president Bush. Handlingen vakte latter, og til dels også beundring, over store deler av verden. I den arabiske verden er nettopp sko, som er i berøring med skitt på bakken, ansett som spesielt avskyelig.
«Dette er en avskjedshilsen fra det irakiske folk», skrek al-Zaidi på arabisk i det han kastet den første skoen. «Dette er for enker og foreldreløse og alle de drepte i Irak», ropte han da han kastet den andre skoen. President Bush dukket begge ganger for å unngå å bli truffet.
For å unngå at noen løsnet skudd mot Muntadhar al-Zaidi ble han dratt ned på gulvet av en snarrådig journalist som satt ved siden av. Så snart statsminister Malikis vakter fikk summet seg, styrtet de til, sparket og dro ham ut av rommet. I tumultene ble også Dana Perino, som var pressetalskvinne for Det hvite hus, påført et blått øye etter å ha blitt truffet i ansiktet av et mikrofonstativ som en av presidentens livvakter slo overende i forfjamselsen.
President Bush påsto etterpå at flere irakiske journalister hadde beklaget opptrinnet, og sa at unnskyldningene hadde varmet. Bush forsøkte i et intervju også å spøke bort hendelsen: «Hvis du ønsker fakta, det var en sko i størrelse 10 som han kastet». Dermed erklærte vittige kommentatorer at de var overrasket over å høre at George virkelig kunne telle så langt som til ti.
Muntadhar al-Zaidi ble først anholdt av statsministerens vakter, men ble senere overlevert til The Iraqi Army’s Baghdad Command, som videresendte ham til det irakiske rettsvesenet. Hundrevis av mennesker demonstrerte i gatene den påfølgende dag og krevde journalisten løslatt. Al-Zaidi oppnådde straks å få «heltestatus» i den arabiske verden.
Al-Zaidi ble testet for mulig rusmiddelbruk, mens skoene ble konfiskert som bevismateriale og senere ødelagt. Journalisten risikerte to års fengsel. Han avviste et tilbud om å bli forsvart av Saddam Husseins advokat, Khalil al-Duleimi, men sa at han ønsket seg en irakisk advokat. Ifølge vitner ble Muntadhar al-Zaidi «banket opp» etter skokastingen av de irakiske sikkerhetsoffiserene etter å ha blitt dratt ut av rommet.
Han ble funnet skyldig og fikk en tre års fengselsstraff, men satt bare ni måneder i fengsel. Etter at han ble løslatt flyktet han til Libanon, deretter til Sveits, og tilbake til Libanon. Han returnerte til Irak i 2011, men sier at han ble holdt arrestert i tre dager, hvoretter han reiste tilbake til Libanon. I Libanon fikk han en datter.
John Sullivan (regissør)
John Sullivan (født 23. februar 1964) er en norsk dokumentarfilmregissør. Han har studert film ved San Francisco Art Institute, School of Visual Arts i New York og i Rockport, Maine.
Dai Zhen
Dai Zhen (tradisjonell kinesisk: 戴震, pinyin: Dài Zhèn, Wade-Giles: Tai Chen, født 19. januar 1724 i Xiuning i Anhui i Kina, død 1. juli 1777) var en fremragende vitenskapsmann under Qing-dynastiet. Han bidro innenfor områdene matematikk, geografi, fonologi og filosofi. Han regnes av noen som Qing-tidens fremste konfucianske filosof. Han var en fremragende kjenner av Liji, en av de konfucianske klassikere.
John Sullivan (regissør)
Han er kjent for dokumentaren Pornostjerne?, som ble vist på norske kinoer fra april 2007. Filmen følger den daværende kjæresten til pornostjernen Thomas Rocco Hansen. Tidligere har han fått en Amanda-pris for Afghanistan-dokumentaren Home of the Brave, Land of the Free. Han jobbet for TV 2 i en periode på 1990-tallet.
Dai Zhen
Dai Zhens filosofiske bidrag støttet opp om skoleretningene for Han-lærdom og evidentiell lærdom, som kritiserte den neokonfucianske Song-lærdom skolen. Selv kan han på en måte sies å stå realisme-retningen innen nykonfucianismen nærmest. For det var især to kritikker Dai Zhen rettet mot den idealistiske retning innen neokonfucianismen. Han mente at dens fokus på introvert selvgranskning var gal, ettersom sannheten var å finne ved granskningen av den ytre verden. Dessuten mente han at de menneskelige lyster var en god og nødvendig del av den menneskelige erfaring, og at det å utestenge de menneskelige lyster fra filosofiens sfære hadde den dårlige følge at det dermed ble vanskeligere å forstå og kontrollere sine følelser, og dessuten umulig å utvikle empati for andre mennesker.
John Sullivan (regissør)
Han ble født i Bærum, vokste opp i Asker og Oslo og flytta som voksen til Stabekk.
Kjell-Åke Nilsson
Kjell-Åke Nilsson er en svensk fotballspiller. Nilsson, som var spiss, spilte seriekamper for Malmö FF i 1962 og 1963.
Lu Jiuyuan
Lu Jiuyuan (kinesisk: 陸九淵, pinyin: Lù Jiǔyuān, stilnavn: Lu Zijing 陸子靜, Cunzhai 存齋 eller Xiangshan jushi 象山居士; også kalt 陆象山 Lù Xiàngshān, født 26. mars 1139 i Jinxi i Fuzhou i Jiangxi i Kina, død 10. januar 1193 i Jingmen i det som i dag er Hubei) var en kinesisk neokonfuciansk filosof under det sørlige Song-dynasti.
Liv og virke
Han var mandarin og lærer og rival til den store neokonfucianske rasjonalisten Zhu Xi (朱熹, 1130-1200). I 1175 deltok han i en konferanse blant neokonfucianerne organisert av Lü Zuqian 呂祖謙, dette var den berømte Gåsesjødebatten 鵝湖之會. Her motsa han den store filosof Zhu Xi på flere lærepunkter. Mens Zhu Xi ble leder av Den himmelske ordens skole (lixue 理學) gikk Lu Jiuyuan helt andre veier.
Lu lærte at den fulle innsikt om «veien» (dao) kommer fra den vedvarende indre refleksjon og selvgranskning. Ved dette utvikler eller gjenvinner man den fundamentale godhet som hviler i den menneskelige natur. Dette ble en egen skoleretning som han regnes som grunnlegger av Åndens skole. Ånden betraktet han som Verdens opphav. Han sa: «Universet er min Ånd, og min Ånd er Universet».
Dette står i sammenheng med hans filosofi om det opprinnelige sinn (original mind). Dette konseptet finner kinesisk filosofi først hos Mencius (372 til 289 f.Kr.), men Lu Jiuyuan videreutvikler det. Det opprinnelige sinn innebærer at alle mennesker er født med en iboende moralsk innsikt og dygd. Dette opphavelige sinn er firfoldig; Mencius kalte dem hjertets fire røtter:
Lu Jiuyan mente at moralske dygder er iboende tilstede i det menneskelige hjerte/sinn, og at - beriket fra Himmelen - menneskelighet og rettskaffenhet former menneskenes opphavelige sinn. Dette opprinnelige sinn er noe alle mennesker deler, både vismenn og de alminnelige mennesker, og dets sannhet er uten alder, og evig.
Lus verker ble ikke offentliggjort før etter hans død. Hans lære ble revidert og videreutviklet tre århundrer senere av Wang Yangming (1472-1529), som gjenopprettet den neokonfucianske Xinxue-skolen, men da etterhvert kalt Lu-Wang-skolen, med klar idealistisk innretning. Den ble en av de dominerende filosofiske læreretninger i Kina og Japan.
Friedrich-Naumann-Stiftung
Friedrich-Naumann-Stiftung er en tysk liberal politisk stiftelse med tilknytning til FDP. Den ble grunnlagt i 1958 hjemme hos Theodor Heuss, og er oppkalt etter den liberale politikeren Friedrich Naumann (1860–1919). Stiftelsen har sete i Potsdam.
Kolbjørn Lillevestre
Kolbjørn Lillevestre (født 13. august 1937 i Stod i Nord-Trøndelag, død 13. september 1997) var en norsk gårdbruker, organisasjonsmann og politiker (Sp).
Lu Jiuyuan
Liv og virke
Hans filosofi ble gjenopplivet av Liang Sou-ming (1893-1988) med boken The Civilization and Philosophy of the East and the West (1921).
Kolbjørn Lillevestre
Han var sønn av gårdbruker og ordfører Sverre Lillevestre og hustru Olga Hatling på Åsan i Stod; farfaren var gårdbruker og ordfører Andreas Lillevestre. Han hadde landbruksutdannelse fra Mære landbruksskole og Norges landbrukshøgskole. Ved siden av gårdsdriften på Åsan var han fylkessekretær i Nord-Trøndelag Bondelag 1964–1994, deretter seniorrådgiver i hovedorganisasjonen.
Fylkesvei 486
Fylkesvei 486 går mellom Vestre Strandgate og Dronningens gate i Kristiansand.
Tollbodgata var tidligere nummerert fylkesvei 27 (Vest-Agder) og har blitt slått sammen med Fv26, som besto av et 70 m langt veistykke i Elvegata.
Akerøya Ornitologiske Stasjon
Akerøya Ornitologiske Stasjon ble etablert på Hvaler i 1961 etter initiativ av Einar Brun (1936–1976) og Gunnar Lid (1938–1983).
Den første vitenskapelige ringmerkingen på Akerøya fant sted allerede i 1955.
Trader Joe’s
Trader Joe’s er en amerikansk kjede av dagligvarebutikker med hovedkontor i Monrovia i California. Per 2015 var kjeden i segmentet for ferskvare i USA. Per oktober 2017 hadde Trader Joe’s 474 butikker i 43 delstater samt Washington, D.C.
Pseudopilema
Utseende
En middelsstor, avlang, fint hårete, gulbrun trebukk, dekkvingene kan være mørkere. Dekkvingene er nesten parallellsidige og forholdsvis myke. Antennene er tynne, kortere enn kroppen. Pronotum er rundet.
Utbredelse
Arten lever i California.
Heliophorus brahma
Heliophorus brahma er en av gullvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Hodet er smalt foran, palpene er store og fremoverrettet. Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene sitter over og helt inntil fasettøynene. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet.
Indre organer
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Bak hodet, på bryststykket, som består av tre ledd, er det tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Levevis
Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, og vingeundersiden gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse.
Voksne glansvinger lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplantens blader.
Larven lever som plantespiser og er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser. Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Heliophorus brahma tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) glansvingen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Utbredelse
Heliophorus brahma finnes ikke i Europa, men sør øst i Asia, fra Himalaya og sørøstover til Burma.
Systematisk inndeling
Slektskapet innen gruppen glansvingene er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje. Det har vært ulike måter å dele gruppen inn i.
Teixeira
Teixeira er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Australia under VM i friidrett 2011
Australia deltok under VM i friidrett 2011 (utendørs) fra 27. august til 4. september 2011 i Daegu i Sør-Korea og tok tre medaljer under mesterskapet.
Marvin Seidel
Marvin Seidel (født 9. november 1995) er en tysk badmintonspiller.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i gruppespillet i dobbel.
Femto
Femto (symbol f) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 10−15 eller 1/1 000 000 000 000 000.
Det ble tatt inn i systemet i 1964. Femto kommer fra dansk femten.
Copa América 1917
Copa América 1917 eller Campeonato Sudamericano 1917 (portugisisk: Campeonato Sul-Americano de Futebol de 1917) var den andre utgaven av Copa América, det søramerikanske mesterskapet i fotball. Det blei organisert av CONMEBOL og arrangert i Uruguay fra 30. september til 14. oktober 1917.
Pico
Pico (symbol p) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 10−12 eller 1/1 000 000 000 000.
Det ble tatt inn i systemet i 1960. Pico kommer fra italiensk piccolo, som betyr liten.
Pico-
Espen Stenhammer
Espen Stenhammer (født 24. mars 1966) er en norsk forfatter og trommeslager. Han er best kjent som trommeslager i popgruppa Di Derre hvor han ble medlem i 1993, etter at Sverre Beyer, som døde i 2002, sluttet. Han har medvirket på alle album med bandet – sist med Historien om et band som ble utgitt i 2013. Han har samarbeidet med flere norske artister, blant andre Henning Kvitnes på albumet Godt vann hvor han spilte trommer og perkusjon. Han har også medvirket i Åpen post hvor han var en av gutta i husbandet GASS. Han ga i 2008 ut boken «Lyd & Fryd i musikkens verden».
Stenhammer er opprinnelig fra Harestua i Lunner kommune på Hadeland. Her startet han i 1985 sammen med Henning Klevmark, Vidar Løvstad, Terje Hovde og Jon Werner Eriksen bandet Big Timber som senere skiftet navn til Hjerterknekt.
Vsevolod III av Russland
Vsevolod III, eller Vsevolod det store rede, (født 1154, død 12. april 1212) var storfyrste av Vladimir fra 1177 til sin død.
Han var tiende eller ellevte sønn av Jurij Dolgorukij. Han etterfulgte sin bror Mikhail av Vladimir. I hans lange regjeringstid nådde byen høydepunktet av sin prakt. Han giftet seg med Maria Shvarnovna. De fikk minst fjorten barn.
Blair House
Blair House er den amerikanske presidentens offisielle gjestehus i Washington, DC. Det ligger til adressen 1651–1653 Pennsylvania Avenue NW, nær hjørnet av Lafayette Park.
Blair House var også president Harry S. Trumans residens og arbeidssted fra 1948 til 1952, da Det hvite hus ble renovert.
Huset ble bygd i 1824. Det fikk sitt navn etter at politikeren og journalisten Francis Preston Blair sr. (1791–1876) kjøpte det i 1836. I 1942 ble det kjøpt av den amerikanske regjering, og året etter det direkte tilgrensende huset, Lee House, som er inkorporert i gjesteboligen, og som nå for enkelthets skyld er medregnet når man taler om Blair House.
Foruten som gjestehus har mange påtroppende presidenter bebodd huset inntil de ble innsatt og kunne flytte over til Det hvite hus.
Den 1. november 1950 forsøkte de puertoricanske nasjonalistene Griselio Torresola og Oscar Collazo å drepe president Truman i Blair House.
Jonty Clarke
Jonty Clarke (født 28. januar 1981) er en britisk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på fjerdeplass med det britiske landslaget.
Gustave Sandras
Gustave Sandras (født 24. februar 1872 død 1954) var en fransk turner.
Sandras ble også fransk mester i 1900, sammen med Joseph Martinez.
Digital postkasse
En digital postkasse blir brukt av det offentlige for å kommunisere digitalt med privatpersoner og med næringslivet. Informasjon og meldinger blir kryptert (ende-til-ende-kryptering) og sendt til en digital postkasse på en måte som er sikret mot innsyn. Innbyggerne kan reservere seg mot å motta post digitalt og fortsette å få post fra det offentlige på papir.
Norge
Det offentlige informerer innbyggerne om digital postkasse, hvordan man skaffer seg en digital postkasse og hvordan man kan reservere seg, på nettstedet Norge.no.
Per 2018 hadde 1,8 millioner av Norges innbyggere registrert seg for digital postkasse, men ett av fire brev som blir levert til digital postkasse åpnes ikke. Altinn er en tjeneste som det offentlige bruker for sikker sending og mottak av meldinger og en rekke andre funksjoner.
Sverige
I Sverige er det fire store leverandører av digital postkasse:
De digitale brevene leses i den digitale postkassen etter innlogging (oftest Mobilt BankID). Informasjon om det digitale brevet aviseras beroende på leverandør via e-post, pushmelding eller SMS. De mottatte e-brevene kan besvares til mottakeren, men ikke sendes videre. Hos Min myndighetspost kan dog brukerne kommunisere med hverandre.
James S. Albus
James S. Albus (født 4. mai 1935 i Louisville, Kentucky, død 17. april 2011) var en amerikansk ingeniør.
I 1957 tok Albus bachelorgrad i fysikk fra Wheaton College i Illinois og året etter mastergrad i elektroteknikk fra Ohio State University i Columbus. I 1972 tok Albus doktorgrad i elektroteknikk ved University of Maryland i College Park.
Albus er kjent for sitt bidrag til robotikk og utvikling av forskjellige elektroniske systemer. Han var grunnlegger og tidligere sjef for Intelligent Systems Division for Manufacturing Engineering Laboratory ved National Institute of Standards and Technology (NIST).
Atto
Atto (symbol a) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 10−18 eller 1/1 000 000 000 000 000 000.
Det ble tatt inn i systemet i 1964. Atto kommer fra dansk atten.
Branca Lie
Branca Lie (født Branka Lie 1948 i Jugoslavia, nå Kroatia) kom til Norge i 1977. Hun har fra Jugoslavia blant annet lærereksamen. I Norge ble hun cand.philol ved Universitetet i Oslo (UiO) med hovedfag i serbo-kroatisk 1985. Hun ble dr.scient. i spesialpedagogikk ved UiO 1997.
Branca Lie har hatt flere stillinger i Oslo-skolen og i Utdanningsetaten i Oslo. Hun har vært ansatt i PP-tjenesten ved Sørlandet kompetansesenter og Torshov kompetansesenter som rådgiver og avdelingsleder. Hun har vært førsteamanuensis i pedagogikk ved Høgskolen i Stavanger, og i perioden 2008–2017 var hun førsteamanuensis ved Høgskolen i Lillehammer i spesialpedagogikk og i pedagogisk psykologi. Hun har også vært førsteamanuensis (språklærer) ved Forsvarets skole i etterretnings- og sikkerhetstjeneste.
Take Two Aspirins and Call Me in the Morning
Take Two Aspirins and Call Me in the Morning er et musikkalbum med Jonas Fjeld, utgitt i 1975. Dette er hans første soloalbum og ble produsert av Johnny Sareussen. Albumet er kreditert dr. Jonas Fjeld og var bare ment å være et sideprosjekt.
Blant innholdet var både egenkomponert stoff og gamle favoritter fra 60-tallet som to Beatles melodier «A Hard Day's Night» og «And Your Bird Can Sing».
Blant musikerne er medlemmer av Jonas Fjeld Band.
Niels Ryberg
Niels Ryberg (født 14. september 1725 i Rybjærg By i Salling i Jylland, død 29. august 1804) var en dansk forretningsmann og godseier.
Bakgrunn og unge år
Foreldrene, Bertel Christensen og Vibeke Nielsdatter, hørte til bondestanden. Den derav følgende plikt for sønnene til å gjøre militærtjeneste undrog Niels seg ved å flykte fra godset som mange andre jyske bondesønner på den tiden. Han kom til onkelen Axel Møller, en dyktig og meget ansett kjøpmann i Ålborg, som kjøpte ham fri fra godseieren og oppdro ham til handelen. 1750 dro Ryberg til København og tok borgerskap som grosserer 4. april 1753. Hans kontor ble ved hans flid, utholdenhet og punktlige nøyaktighet hurtig et av de viktigste private assuransekontorer, som skapte en for handelsstanden meget gunstig konkurranse til det kongl. oktroierede assurancekompagni.
I 1756 gikk Ryberg i kompaniskap med det meget formuende Thygesenske Handelshus under firma Ryberg & Thygesen jun. Senere tok han Cramer og Black i kompaniskap med seg. De skiltes dog i 1775 og deretter var N. R. hans firmanavn, inntil han 1789 assosierte seg med flere yngre pårørende, nemlig en søsterdatters mann, H. R. Saabye, amerikansk konsul, siden etatsråd, en søstersønn, grosserer Mørch, og svogeren grosserer Otte, og med disse dannet firmaet R. & Co.
Overtakelse islandske kompani
Ryberg hadde fortrinnlige evner for handelen, hans handelshus vokste opp til et av de aller fremste i Danmark, og på storhandelens forskjellige områder spilte han en ledende rolle. I 1759, da det Islandske Kompagnis interessenter ikke lenger kunne drive handelen uten underskudd, ble det overdratt Ryberg å føre handelen for kongens regning. Med iver ledet han denne, inntil det almindelige handelskompani i 1763 mot en årlig forpaktningsavgift fikk monopol på den islandske, færøyske, grønlandske og finmarkske handel. Gjennem rentekammeret bidro han, til at det ble pålagt landets myndigheter at saltvanns- og ferskvannsfiskeriet ble drevet mer effektivt, en fiskeriinspektør ble tilsatt og Islands økonomiske forhold belyst ved student P. Rønnes. Fra 1764-1767 drev han for egen regning kabliavfiskeri etter den hollandske metoden og gav herved støtet til et større fiskeri under Island for statens regning.
Asiatiske kompani
Fra 1772-1775 og 1779-1784 var Ryberg medlem av direksjonen for det asiatiske Kompagni og delte med sine kolleger æren for en av dets mest glimrende perioder. Da Ryberg trådte til, var det 5 Kina- og 2 østindiefarere i fart; da han trådte fra, henholdsvis 9 og 6 med en besetning på over 1750 mann; og i løpet av de 12 år 1772-1783 var overskuddet over 5 mill. riksdaler, eller mere enn det var tjent i de forutgående 40 år.
En betydelig kassemangel, foranlediget ved en samarbeide mellom justisdirektør, bokholder og kasserer, skaffet dog Ryberg en ubehagelig avslutning på hans direksjonssvirksomhet, da eierne ikke uten grunn bebreidet direksjonen en alt for stor tillit til nevnte menn, hvilket førte til en skriftutveksling, hvor Ryberg forsvarte direksjonen, og en dom, hvor Ryberg måtte dekke en større del av et av bokholderen ydet lån. Ved kabinettsordre av 6. mai 1776, korroborert av Kongen 11. mai 1778, ble Ryberg utnevnt til handelskyndig medlem av direksjonen for ''det kongl. danske oktroierede vestindiske Handelsselskab'', hvor flere av statens øverste embedsmenn som Ove Høegh-Guldberg, Otto Schack-Rathlou, Stemann og grevene H.C. Schimmelmann og Ernst Heinrich Schimmelmann hadde plass. Det meget privilegerte selskap gav i noen år interessentene betydelige fordeler, men det gikk etter freden i Versailles sterkt tilbake. Ryberg ble uenig med sine kolleger om selskapets drift og fikk 20. april 1785 kongens tillatelse til å ta avskjed.
Sosialt arbeid
Ryberg var opptatt av hele samfunnets økonomi, og særlig var han opptatt av å motvirke fattigdommen og hjelpe fattige, syke, svake og hjelpeløse på den mest hensiktsmessige måte. Ryberg var et virksomt medlem av direksjonen for oppfostringshuset på Christianshavn, hvor han ble utnevnt i 1759, og da Johann Friedrich Struensee i 1771 besluttet å omorganisere Københavns fattigvesen fra grunnen av, stilte Ryberg (med presten Resewitz og rådmann Lunding) i spissen for den kommisjon, som resulterte i kabinettsordre av 16. oktober 1771, som opphevet de 3 særskilte direktiver for Vajsenhuset, oppfostringshuset og fattigvesenet og isteden ble det opprettet en alminnelig pleieanstalt, i hvis direksjon Ryberg også fikk plass. Arbeidsløse trengende ble her forsynt med råmaterialer, en stor lærfabrikk ble satt i drift på Almindeligt Hospital, ledet av en engelsk fabrikkmester. Denne nyordning, som var et brudd med bestående forhold, ble stort sett anerkjent, men opphørte 1781, da fattigvesenet igjen ble omorganisert.
Ryberg virket også for det allmennyttige som godseier. Han kjøpte godset Øbjerggård i Køng på Sjælland og Frederiksgave (nå kalt Hagenskov) på Fyn. Begge steder solgte han ut jord til bøndene som hadde drevet som leilendinger og hjalp de nye selveierne til å bygge ny gårder eller forbedre de gamle ved å gi dem fritt tømmer fra skogen og sten fra teglverk han hadde anlagt. Han lot bygge møller og skoler, ombygget godsenes kirker, utdelte nyttige bøker og lønnet distriktslege og jordmor. I Køng grunnla han dessuten Køng Fabrik, som var en av Danmarks tidligste og største linfabrikker. Fra 1787 og frem til lukningen i starten av 1900-tallet var Køng Fabrik kongelig hoffleverandør.
Den unge jyden hadde ikke vært mange år i København før han hadde vunnet sine medborgeres tillit og påskjønnelse for sine ualminnelige evner. Forholdsvis tidlig ble han en av grosserergruppens Ældste (1762). Fra 1767-1778 var han bankkommissær. I perioden under Struensee ble Ryberg som fagkyndig forretningsmann gjort til medlem av Kommercedeputationen, og kongen hedret ham ved udnevnelsen til hoffagent i 1758, etatsråd i 1770 og konferensråd i 1780. Han var en stor skipsreder og en av landets største eksportører, og både i handelsvirksomhed og kunnskap om den, må Ryberg regnes blant Danmarks mest fremragende menn.
Familieliv
Ryberg giftet seg i 1764 med Margrethe Dorothea Otte, en datter av kanselliråd Friedrich Otte i Eckernförde. Hun døde allerede i 1767, kun 18 år gammel. Ryberg selv levde til 29. august 1804, da han stille og uten lidelser sovnet i København. Hans lik ble gravlagt i familiekapellet i Dreslette Kirke på Fyn.
Hans eneste overlevende sønn, agent, siden etatsråd, Johan Christian Ryberg, f. 1767, d. 15. januar 1832, fortsatte forretningen, men huset Ryberg gikk konkurs i 1820, ikke som følge av tap under krigen med England, men på grunn av tap ved statsbankerotten i 1813 og senere tilstøtte uhell, og staten, som hadde støttet ham med betydelige lån, overtok blant annet hans vakre gods Frederiksgave.
Altica iberica
Altica iberica er en av de største jordloppene, omtrent 4-5 mm lang. Den er metallisk, messing- eller bronsefarget på hodet, halsskjoldet (pronotum) og dekkvingene. Halskjoldet og dekkvingene er nær uten noen punktur, bare en svak og fin uregelmessig punktur (ikke ordner i rekker). Kroppen er litt langsmal, noe pæreformet, som bladbillene ofte er. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Altica iberica tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Tenório
Tenório er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Bakkenær ozon
Bakkenær ozon (troposfærisk ozon) er ozon nær jordoverflaten. I stratosfæren, over 10 kilometers høyde, beskytter ozon mot solens farlige ultrafiolette stråler, men det er skadelig for mennesker og vegetasjon som lever i den nederste delen av atmosfæren. De negative effektene av bakkenær ozon er forårsaket enten av kortvarige høye konsentrasjoner eller av relativt sett lavere konsentrasjoner som forekommer over lengre perioder.
Bakkenær ozon dannes i fotokjemiske reaksjoner mellom flyktige organiske stoffer og nitrogenoksider i nærvær av solstråling. Bakkenær ozon hindrer fotosyntese og har skadelige effekter på vannbalansen hos plantevekster, og reagerer med slimhinnene i luftvegene til dyr og mennesker. Bakkenær ozon dannes blant annet når sollys møter avgasser fra motorkjøretøyer. Det oppstår også fra fotokopieringsmaskiner.
Dannelse av bakkenær ozon
Ozon bildas naturlig av fotolys av nitrogendioksid (NO2) gjennom følgende kjemiske reaksjoner:
Disse reaksjonene fører ikke til en nettoproduksjon av ozon ettersom det ozon som dannes i reaksjon 2 blir brutt ned av nitrogendioksid (NO) som dannes i reaksjon 1. Likevel kommer disse reaksjonene, på grunn av ulik reaksjonshastighet, til å føre til at luften på dagtid inneholder en lav konsentrasjon av ozon. Mekanismene her ble klargjort av blant annet Paul Crutzen.
Høye nivåer oppstår først i nærvær lettflyktige organiske forbindelser (VOCer). En del av disse organiske forbindelsene blir avgitt naturlig fra plantevekster (særlig bartrær), men isteden kommer utslippene fra menneskelige kilder som håndtering av olje og oljeprodukter eller ufullstendig forbrenning av oljeprodukter i motorer og kraftverk. Disse organiske forbindelsene hever mengden av ozon da de reagerer med nitrogendioksid, som dannes i reaksjon 1 overfor. Fjerning av nitrogendioksid fører til at mindre ozon kan ødelegges gjennom reaksjon 3, noe som vil føre til at konsentrasjonen av ozon på dagtid vil øke. Et eksempel på hvordan dette skjer er gjennom oksidering av etan:
Den peroksidradikale (C2H5O2) som dannes i den andre reaksjonen ovenfor kan siden reagere med NO:
Nitrogendioksid som dannes her kan siden fotolyseres videre i henhold til den aller første reaksjonen overfor og danne mer ozon.
VM i innebandy for menn 1998
Verdensmesterskapet i innebandy for menn i 1998 ble arrangert i Tsjekkia 24. til 31. mai. Åtte lag deltok i A-VM. Det var andre gang som det ble arrangert verdensmesterskap i innebandy for menn. Sverige beseiret Sveits i finalen og ble verdensmester for andre gang.
Zepto
Zepto (symbol z) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 10−21 eller 1/1 000 000 000 000 000 000 000.
Sandefjord Turistforening
Sandefjord Turistforening, tidligere Sandefjord og Oplands Turistforening (SOTF), er en medlemsforening av Den Norske Turistforening (DNT) i området Sandefjord. Foreningen ble etablert i 1932 og driver hytte, arrangerer turer/aktiviteter, merker løyper og har kontor/butikk. SOTF har undergrupper for fjellsport, Barnas Turlag, DNT ung, Hovedlag og seniorer.
Foreningen er Sandefjords største med over 2 200 medlemmer. Turene varierer fra lavterskeltilbud til vandring på bre og tinderangling på 2000-meterstopper.
Mark Lamsfuß
Mark Lamsfuß (født 19. april 1994) er en tysk badmintonspiller.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i gruppespillet i dobbel.
Tvilling (mineraler)
Tvilling (mineraler) er krystaller av et mineral som har vokst sammen.
Alcmene-kvartalet
Alcmene-kvartalet (eldre staving Alcmena) er et langsmalt kvartal i Gamla stan. Kvartalet er omgitt av Sven Vintappares gränd i nord, Sven Vintappares torg i øst, Didrik Ficks gränd i sør og Stora Nygatan i vest. Alcmene-kvartalet består i dag av to eiendommer og strakte seg opprinnelig fram til Västerlånggatan.
Navnet
Alkmene var i gresk mytologi prinsesse av Mykene og dronning av Tiryns. Hun var datter av Elektryon, konge av Mykene og gift med kong Amphitryon. Amphitryon er også navnet på nabokvartalet (se Amphitryon-kvartalet).
Kvartalet
Kvartalet ligger i Gamla stans historiske bykjerne, der smale smug og smale kvartal strekker seg vestover fra Västerlånggatan. Området klarte seg unna storbrannen i Stockholm 1625 og ble derfor bare delvis omfattet av den gjennomgripende byplanleggingen for sørvestre Stadsholmen når den nye Konungsgatan (nåværende Stora Nygatan) ble anlagt.
Alcmene er et av de smaleste kvartalene i bydelen og har ved Stora Nygatan (nr 17) en bredde på knapt seks meter. På slutten av 1700-tallet ble det anlagt en snuplass for brannforsvarets hestetrukne vogner midt i kvartalet. Tiltaket skulle bedre framkommeligheten i de trange smugene og dermed forbedre brannsikkerheten på Stadsholmen. Lignenede snuplasser ble anlagt også på det nærliggende Gåstorget samt på Tyska brunnsplan og på Brända tomten.
Den lille snuplassen, som siden 2002 kalles Sven Vintappares torg, ble til ved å rive den midterste eiendommen, Alcmena 3. På plassen for Alcmena 3 og 4 lå huset der Erik XIVs rådgiver Jöran Persson bodde på 1560-tallet. Det nye torget gjorde at Alcmene-kvartalet ble delt. Den nordre delen, Alcmena 4, fikk først på begynnelsen av 1900-tallet det nye kvartalsnavnet Amphitryon mens den søndre delen beholdt sitt opprinnelige navn.
Kleopatra I Syra
Kleopatra I Syra (gresk: Κλεοπάτρα Σύρα; født ca. 215, død 176 f.Kr.) var en prinsesse fra Selevkideriket og ved ekteskap dronning av ptolemeiske Egypt da hun ble gift med Ptolemaios V Epifanes. I 187 f.Kr. ble hun utnevnt til vesir. Da hennes mann døde i 180 f.Kr., hersket hun på vegne av sin sønn Ptolemaios VI Filometor inntil hun døde.
Familie
Kleopatra I Syra var datter av Antiokos III den store, konge av Selevkideriket, og dronning Laodike III. Hun ble gift med Ptolemaios V Epifanes i 193 f.Kr. De hadde minst tre barn:
Biografi
I 197 f.Kr. hadde Antiokos III erobret en rekke byer i Anatolia som tidligere hadde vært kontrollert av det ptolemeiske kongedømme i Egypt. Romerne støttet egyptiske interesser, ettersom Roma var avhengig av import av egyptisk korn, da de forhandlet med selevkidekongen i Lysimakia i 196 f.Kr. Som svar på det romerske presset sa Antiokos III seg villig til å inngå fred med Ptolemaios V og forsegle fredsavtalen ved å la sin datter Kleopatra gifte seg med ham. De ble forlovet i 195 f.Kr. og bryllupet skjedde i 193 f.Kr. i Rafia. På den tiden var Ptolemaios V rundt 16 år og Kleopatra I Syra var rundt 10 år gammel. Senere kom ptolemeiske konger til å argumentere at Kleopatra I hadde mottatt Koilesyria som medgift og derfor tilhørte dette området Egypt. Det er ikke klart om dette var tilfellet, men i praksis forble Koilesyria i besatt av Selevkideriket etter slaget ved Paneion i 198 f.Kr.
I 187 f.Kr. ble Kleopatra utnevnt til vesir og ved hennes ektemanns død i 180 f.Kr. styrte hun på vegne av sin unge sønn Ptolemaios VI. Hun var den første dronning som ble enehersker av Egypt. Dette kan bli fastslått fra dateringsuttrykk på papyrus skrevet i årene fra 179 f.Kr. til 176 f.Kr. da Kleopatra ble kalt for Thea Epifanes, og hennes navn er skrevet før hennes sønn. Hun preget også egne mynter som også hadde hennes navn før hennes sønn.
Den 22. juni 2010 avdekket arkeologer en gullmynt som bar hennes bilde ved Kedesj i oldtidens Israel ikke langt fra grensen til dagens Libanon. Det er den tyngste (28 gram) og mest verdifulle gullmynt som noen gang er funnet i Israel.
Rett før sin død hadde Ptolemaios V Epifanes planlagt å starte en krig mot Selevkideriket, men da Kleopatra I ble enehersker avsluttet hun øyeblikkelig alle krigsforberedelser rettet mot hennes bror Selevkos IV Filopator. Kleopatra I døde en gang rundt 176 f.Kr.
Fredrikke Qvams gate (Oslo)
Frederikke Qvams gate (1–25) er en gate på grensen mellom strøkene Gamle Aker og Ila i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Gaten starter i Bergstien og går til Bjerregaards gate ved Ilagarasjen. Gatens løp preges av nyere leiegårdsbebyggelse. Gaten het Breidablikkgaten før den i 1951 fikk sitt nåværende navn.
Gaten er oppkalt etter Fredrikke Marie Qvam (1843–1938), som var formann i Norske Kvinners Sanitetsforening i perioden fra 1896 til 1933.
Yokto
Yokto (symbol y) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 10−24 eller 1/1 000 000 000 000 000 000 000 000.
Det ble tatt inn i systemet i 1991. Yokto kommer fra gresk, som betyr åtte, fordi det tilsvarer 1000−8.
Filosofiåret 1769
Filosofiåret 1769 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1769.
George Wilkinson
George Wilkinson (født 3. mars 1879, død 7. august 1946) var en britisk vannpolospiller.
Wilkinson har blitt olympisk mester tre ganger. Han var med på de britiske vannpololagene som vant i OL 1900 i Paris, OL 1908 i London og OL 1912 i Stockholm.
DNT Ringerike
DNT Ringerike het Ringerikes Turistforening (RT) til mars 2015 og er en av medlemsforeningene i Den Norske Turistforening (DNT). Foreningen har tilhold på Ringerike (som omfatter Ringerike og Hole kommuner), men den har også medlemmer fra Jevnaker, Modum, Krødsherad, Flå og Sør-Aurdal kommuner. Vibeke Tjøm er daglig leder av foreningen, og Tom-Erik Bakkely Aasheim er styreleder. DNT Ringerike har kontor i Osloveien 10 i Hønefoss.
Bakgrunn
DNT Ringerike ble stiftet 3. mai 1893 av Hagbart Thisted, H. Røsseng og A. Thorne. Foreningens første navn var Hønefoss og Omegn Turistforening. Den første formann i foreningen var B. Bache. Hagbart Thisted ble utnevnt som foreningens første æresmedlem i 1933. I anledning foreningens 100-årsjubileum ble historien om foreningen utgitt i form av boka Skauleis til fjells, Ringerikes Turistforening 100 år 1893–1993. I 2018, da foreningen feiret sitt 125-årsjubileum, ga den ut heftet ''DNT Ringerike 125 år. Jubileumsskrift''.
Turisthytter (koier)
DNT Ringerike eier og driver flere koier, her listet i alfabetisk rekkefølge.
Fønhuskoia ligger ved Strøen i Vassfaret og sto ferdig høsten 2012. Den er oppkalt etter forfatteren og naturverneren Mikkjel Fønhus, som tilbrakte mye tid i disse traktene. Koia ble offisielt åpnet 22. juni 2013. Den nyeste koia er Ellingseterkoia som ligger nord for Heggelia på Veme. Denne ble offisielt åpnet 14. juni 2017.
Koier drevet av DNT Ringerike
DNT Ringerike driver også to koier som de leier.
Shunga
Shunga (japansk: 春画; «vårbilder»), er en japansk betegnelse for erotisk kunst. De fleste shunga er av typen ukiyo-e, vanligvis utført i trykt tresnitt. Selv om de er sjeldne finnes det bevarte erotiske malte håndskroller som går forut ukiyo-e-bevegelsen. Oversatt bokstavelig betyr den japanske betegnelsen shunga bilder av våren, og «våren» er en vanlig japansk eufemisme for sex.
Ukiyo-e-bevegelsen som en helhet forsøkte å uttrykke en idealisering av samtidig urbant liv og appell til den nye samfunnsklassen chōnin («bymennesker»). Ved å følge estetikken fra hverdagslivet, hadde shunga under Edoperioden (årene mellom 1603 og 1868) et stort spenn i sine skildringer av seksualiteten. Som en undergruppe av ukiyo-e ble det likt av bortimot alle sosiale grupper i denne tiden til tross for at det ikke hadde gunsten til shogunate, det føydale militære diktaturet. Inntil 1986 var det forbudt å utgi eller stille dem ut offentlig. Først i 1984 kom den første boka med shunga i Japan i moderne tid. Bortimot alle kunstnere innenfor ukiyo-e framstilte shunga ved et tidspunkt i løpet av sine karrierer, og det gjorde ikke deres prestisje som kunstnere mindre. Å klassifisere shunga som en form for pornografi fra middelalderen kan være villedende i denne forstand.
I Vesten har opplevelsen av shunga vært mer sjokkartet ved at det utfordrer vestlige forstillinger om hva kunst eller pornografi er eller skal være. I forbindelse med en utstilling i British Museum i 2013 uttalte Timothy Clark, kurator for utstilling: «I dag er shunga behandlet som obskøn pornografi. De som ikke har sett shunga tidligere vil derfor bli overrasket over hvor eksplisitt det kan være. Men dette er seksuelt eksplisitt kunst, ikke pornografi, produsert med nøyaktig den samme tekniske perfeksjon som kunst i andre formater av de samme folkene.»
Historie
{| class="toccolours" style="float: right; margin:0.5em 0 1em 1em; font-size: 85%; background:#c6dbf7; color:black; width:23em; max-width: 25%;" cellspacing="5"
Syndige gleder?
«Når shunga vurderes er det viktig å fjerne strenge holdninger om seksualitet som har vært en fundamental del av vestlig kristen kultur så lenge. Selv om trykt shunga var offisielt forbudt i Japan etter 1722, var det i stor grad tolerert – faktisk, i løpet av tre århundrer av dens popularitet ble mange tusen bilder framstilt i en rekke formater: bøker i flere bind, innbundne album, tidvis utvekslet som bryllupspresanger, malte håndskruller, og sett med trykk i lite format muligens solgt i hylster.» Shunga har sin opprinnelsen i oldtidens Kina. Det er antatt at shunga ble opprinnelig inspirert av illustrasjoner fra kinesiske medisinske håndbøker, en prosess som hadde sitt opphav i Ashikaga-perioden (1336 til 1573). Zhou Fang, den store erotiske maleren under Kinas Tang-dynastiet, er også antatt å ha hatt sin innflytelse. Han, som mange andre tilsvarende kunstnere på denne tiden, tenderte å overdrive størrelsen på genitalene, et vanlig trekk i shunga. Mens den bokstavelig meningen av «shunga» er betydningsfullt, det er en sammentrekning av shunkyū-higi-ga (春宮秘戯画), den japanske uttalen for det kinesiske settet av tolv bokskroller som avbildet tolv seksuelle akter som kronprinsen hadde fått utført som et uttrykk for yin og yang.
I Japan går shunga tilbake til Heian-perioden (794 til 1185). Ved denne tiden var det reservert for hoffklassen. Via mediet av narrative håndskroller ble seksuelle skandaler fra det keiserlige hoff eller fra klostrene avbildet, og figurene tenderte å være begrenset til hoffolket eller munker. Stilen nådde sitt høydepunkt under Edoperioden (1603 til 1867). Takket være teknikken trykking fra tresnitt, økte kvaliteten og kvantiteten dramatisk. Det var gjentatt forsøk fra myndighetene å undertrykke shunga, først var en forordning utstedt av Tokugawa-shōgunatet i 1661 som forbød, blant andre ting, erotiske bøker kjent som kōshokubon (好色本). Mens andre sjangre som ble dekket av forbudet, verker som kritiserte daimyōer (lokale føydalherrer) eller samuraier (krigeraristokratiet), ble drevet ned i undergrunnen, fortsatte shunga å bli produsert med en del vanskeligheter. Forbudet av 1722 var langt strengere; det forbød all produksjon av nye bøker om ikke bykommisjonæren ga tillatelse til, og etter dette forsvant også shunga ned i undergrunnen. I flere tiår etter forbundet oppfordret utgivernes laug sine medlemmer om ikke å selge erotisk litteratur, likevel synes det som om både produksjonen og salget fortsatte å blomstre. Ytterligere forsøk på å forhindre produksjonen ble gjort med Kansei-reformene på 1790-tallet.
Da innflytelsen av vestlig kultur og teknologier nådde Japan på begynnelsen av Meijiperioden (1868–1912), særlig med importen av teknikker for fotoreproduksjon, fikk det betydelige konsekvenser for shunga. For en tid ble trykking fra tresnitt fortsatt benyttet, men figurene i illustrasjonene begynte å få vestlige klær og hårfrisyrer. Til sist kunne ikke lenger shunga konkurrere med erotiske fotografier, noe som førte til dens nedgang.
Kunsten med shunga har inspirert Shōwaperioden (1926 til 1989) og Heiseiperioden (1989 og framover), eller den moderne periodisk kunst som i Vesten er kjent som hentai, og som i Japan er kjent som jū hachi kin, det vil si «kun for 18 år og eldre». Hentai er kortformen for hentai seiyoku og betyr «perverst seksuelt begjær», og henspiller på japanske tegneserier og tegnefilmer (manga og anime) med minimal kunstnerisk verdi og særdeles eksplisitt skildring av seksuelle handlinger og fetisjer.
Produksjon
[[Fil:Miyagawa Isshô-Spring Pastimes-F.jpg|thumb|left|Tidsfordriv om våren