cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aritmetisk gjennomsnitt
Aritmetisk gjennomsnitt er et vanlig brukt mål for sentraltendens i en populasjon. Et annet mye brukt ord er middelverdi. Det regnes ut ved å summere alle verdiene og dividere på antallet verdier, og uttrykkes som
Her er {x_i} de ulike verdiene i populasjonen og n er antall verdier.
Normalt har en bare tilgang til et representativt (tilfeldig) utvalg av en populasjon, og kan bare finne en tilnærmet verdi av gjennomsnittet. Dette symboliseres med μ eller E(X). For å bestemme sentraltendens finnes det en rekke metoder for å bestemme gjennomsnitt, og i mange sammenhenger vil det være nødvendig å oppgi hvilken type gjennomsnitt omtales.
Joseph Howard
Joseph «Momo» Howard (født 22. mai 1966 i Boston i Massachusetts) er en kjelkehockeyspiller fra USA.
Hans første paralympiske vinterleker var i 1998, der USA kom på sjetteplass. Her scoret Howard seks mål i én og samme kamp.
Christen Hjort
Christen Hjort (født ca. 1570, død 22. mars 1642 i Tveit i Kristiansand) var en storbonde, lensmann og handelsmann på Agder. Han var uten sammenligning den største jordeieren på Agder i sin tid, og han drev med handel, skogsdrift, sagbruk og eiendommer.
Biografi
Christen Eilefsen Hjort var sønn av Eilef Arnulfsen Ryen, som var lensmann og utsending til kongehyllinga i Oslo i 1591. Christen giftet seg med Eline Olufsdatter, datter til holumspresten Oluf Sørensen (1572 -1613) og Gunhild Bergulfsdatter fra Odde. Som datter hadde Eline odelsrett på Odde, og det førte til at Christen og Eline eide 1½ hud i gården Ytre Odde. Han står oppgitt som sageier. I kildematerialet fra 1610 er han oppført som eier av Ytre Odde, men han eier også to huder i gården Møglestu. Den tiden han bodde på Oddernes, var han og fungerende lensmann fra 1610 til 1623.
Under Kalmarkrigen (1611–1613) ble bøndene pålagt å sende soldater og holde dem med kost og utstyr. Bøndene på Agdesiden oppfylte ikke sine plikter, og det ble rettssak ved herredagen i Skien, 16. august 1613. Blant bøndene finner vi Christenn Odde (Christen Hjort), som sammen med tre andre bønder ble dømt til å betale fire daler for hver måned. I «Jordebok for Telemark og Numedal» (1615) leser vi at Christen hadde eiendommer for 4 huder i Vestre Tveitan. I 1617 skattet han av 14 ½ huds gods på egne vegne, og av åtte huder på vegne av sin «hustru Madeliin paa Malchenis i Sunnhor leen». I 1623 flyttet Christen Hjort til Tveit, hvor han bodde resten av livet.
Tilnavnet «Hjort» fikk han etter seglmerket sitt. Han førte videre morfarens merke med en hoppende hjort som viser frambeina, halsen og hodet. Under er det en hjelm og tre bølger. Vi skimter også bokstavene C og E.
Eiendomsmagnat
I 1624 står Christen Hjort oppført som eier av 52 huder. Odelsgodset etter faren bestod på den tid av en del av Ryen, en del av Steindal i Høvåg, en del av Håland i Halse og en del av Tronderøy. Eiendommene han hadde fått med seg i ekteskapet bestod av Ytre Odde og Ytre Strømme i Randesund. I 1628 trengte kong Christian IV penger, og det fikk han låne av Christen Hjort og Gudlaug på Hamre: 165 riksdaler in specie og sølv for «fyrgetiotte og halvfemte rigsdaler». Både stattholder Jens Juel og rikskansler Jens Bjelke var involvert i denne lånetransaksjonen. De kunngjorde 17. mars 1628 at ''«efterdi Christen Hiordt paa Wædt och Gullich Hammer nu haffer, efter kong. may. begiering, giort hanns may. undsetning med 300 lod sølv»'', skulle de ha leierett på gårdene Dønnestad, Lømsland og Bjelle i tre år.
I 1629 skattet Christen Hjort av 43 huder, i 1623 av 48 huder og i 1624 av 64 ½ hud. Toppåret var 1636, og da skattet han av 82 ½ hud.
I 1635 ble gårdene på Oddernes – Ellesi, Odde og Møglestu – ekspropriert av kong Christian IV for å skaffe plass til den nye kongsgården som skulle bygges for lensherren, Palle Rosenkrantz. Bøndene måtte flytte til andre bygder, hvor de fikk gårder som erstatning. Disse hadde tidligere tilhørt kongen, såkalt krongods. Da Palle Rosenkrantz bygde kongsgården samme året, kjøpte han bjelker av Christen Hjort og en annen bonde på Lund for 840 riksdaler.
Da kong Christian IV kom til Flekkerøy havn i 1635, forsøkte Christen Hjort å få i stand et makeskifte med ham for å få full eiendomsrett på gården Ve i Tveit. Hjort var raus og ville bytte to huder i Møglestu og to huder i Bie ved Grimstad for å få de to hudene kongen eide i Ve. Det tok tid før handelen kom i stand, men 9. september 1636 fikk han bekreftelse på at han nå eide fire huder gården.
På det meste eide Christen Hjort gårder for 84 huder. Det kan vi lese ut av lensregnskapene for 1615 – 1642, og han var uten sammenligning den største jordeieren på Agder i sin tid. Men Hjort var også handelsmann, som leide ut gårdene til leilendinger for en viss årlig avgift.
Sagbrukseier
Christen Hjort drev sagbruk på Ve, Glattetre, Fiskå og Kaldvell. Han kjøpte tømmer av bøndene i Råbyggelaget og fløta det fram på Otra (Torridalselva) og Tovdalselva. Han eide også gårder i Råbyggelaget, den indre delen av Agdesiden. På Glattetre ble vannet stemt opp, og det holdt for to sager. Christen Hjort eide den øvre saga. På Fiskå har det vært sagbruk i 1610, og sikkert før den tid. I 1636 kjøpte han sagbrukene på Kaldvell i Vestre Moland, sammen med Maritte Andersdatter Heldal.
Rettssaker
Det ser ut til at Christen Hjort må ha vært vant med å føre rettssaker. Ifølge rettsprotokollene førte han noen ganger sin egen sak, i andre tilfeller opptrådte han som fullmektig for kjente. I en sak som gjaldt gården Fiskå foregikk prosessen i flere år. Søren Thomasen hadde forlangt eiendommen på bakgrunn av et pantebrev på 1 ½ hud. Men Christen Hjort hadde tidligere gjort krav på gården, siden kona hadde odelsrett, og dermed gikk saken til rettsapparatet. Prosessen gikk fra rett til rett, fra lagtingsrett til herredag to ganger. Men 15. august 1631 avsa herredagen i Bergen endelig dom i saken, og fastslo at Hjort var rettmessig eier. Lagmann Mikkel Hansen, som tidligere hadde dømt gården fra Christen Hjort, fikk en klekkelig bot, og måtte betale 20 riksdaler i «kost og tæring» til Christen Hjort og Torje og Peder Odde.
Sønnen til Christen Hjort, Nils Christensen Ve, var i 1634 blitt kirkeverge etter Jacob Cremmer. Blant mange oppgaver skulle han forpakte kirkens eiendommer, bl. a. 12 kuer. Men siden Jacob Cremmer ikke kunne redegjøre for hvor det var blitt av kuene, ble det rettssak 14. juni 1636 i Høllen tingstue. Christen møtte som fullmektig for sønnen, og Jacob Cremmer måtte skaffe til veie kuene innen seks uker. Christen Hjort hadde gjort tjenester og vært selger for bøndene i Råbyggelaget, men hadde ikke fått betaling for reiser med folk og hester. Han stevnet derfor bøndene for lagtingsretten på Herefoss, 25. juni 1636. Dommen ble avsagt i Hjorts favør, og bøndene måtte betale en halv ort for hver gård og seks skilling for hver ødegård.
I forbindelse med sagbruket på Kaldvell hadde han bygd en stem for å kontrollere vannet til saga. Dette førte til oversvømmelse på gårdene til bøndene på Heldal og Vatne, og det ble rettssak av det. Dommen ble avsagt 5. oktober 1636 av lagtingsretten i Fjære. Samme dag hadde han også en sak med Gro Bie om erstatning for de husene Hjort hadde satt opp på eiendommen. Han hadde gitt Gro et pengelån og siden overtatt gården. På lagtingsretten kom partene til enighet i tvistemålet.
I sakefallsregnskapet fra 1636-37 står det at Christen Hjort måtte betale fire daler i erstatning for å ha ligget med en kvinne.
I 1637 ble Christen Hjort dømt til å betale 33 riksdaler for å ha forsøkt seg på skattesnyteri, og samme år kom han i søkelyset for tollsvik. Christian IV skrev til lensherre Palle Rosenkrantz 18. november 1637 om noen hollandske skippere som ikke hadde rapportert riktig last og unnlatt å betale toll. Men skipperne hadde klaget på avgjørelsen, sammen med noen bønder, «i Synderlighed om en ved Navn Christen Hjort, og dennem, som findes Medvidere herudinden, lader tiltale og straffe». Siden Christen Hjort er nevnt spesielt, er det grunn til å tro at han var hovedleverandør til de hollandske skipperne.
Christen Hjort som settedommer
20. mai 1640 ble Christen Hjort oppnevnt til settelagmann i en rettssak mellom den ordinære lagmannen, Augustinus Olsen Wroe, og fogden i Mandals len, Laurits Christensen. Det var svært uvanlig at en bonde skulle fungere som lagmann, men i dette tilfellet var Christen oppnevnt av lensherre Palle Rosenkrantz. At nettopp Christen Hjort ble valgt til oppgaven, sier mye om den status han hadde opparbeidet seg. Tvisten stod om fogden kunne kreve skatt av lagmannens eget sagbruk, som hadde vært fritatt for skatt fram til 1636. Da var det kommet et kongebrev som begrenset omfanget av skattefrie sager. Heller ikke eksport av trelast fra adelen skulle være skattefri heretter.
Rettssaken ble holdt i Høllen tingstue og var en ankesak etter at Augustinus Olufsen ble dømt til å betale skatt i henhold til fogdens krav. Den første rettssaken ble avsagt på Lindland ting i Holum 15. november 1636, av sorenskriver Rasmus Lauritsen og seks lagrettemenn.
Selv om dokumentene er noe mangelfulle, er det sterke indisier på at Christen Hjort ga lagmannen medhold, slik at han vant saken. Året etter fikk lagmannen også kongens bekreftelse på at hans sag ikke skulle skattlegges.
Handel med Holland
Vi vet at Christen Hjort kjøpte og solgte varer til skippere fra Holland. Særlig var det en hollandsk by som hadde spesialisert seg på handel med de to nevnte havnene, nemlig byen Workum. Over halvdelen av de hollandske skipene i Groviken og Oddernes kom fra Workum. I årene 1620-21 kom det 71 skip fra Workum av i alt 106. Det var ikke de samme skipperne som losset og lastet i Groviken og Oddernes. Det ser ut til at regelen har vært at en skipper tok hele lasten i en havn og gjorde 2-4 rundturer om året. Det ser også ut til at spesielle hollandske handelshus hadde faste forbindelser med skipseiere i Holland og med leverandører i Norge.
Christen Hjort døde 22. mars 1642 på gården Ryen i Tveit.
Asbjørn Krag
Asbjørn Krag er en fiktiv privatdetektiv og hovedperson i flere av Stein Rivertons kriminalfortellinger.
Krag er i de fleste fortellingene en tidligere politimann, nå privatdetektiv. Han beskrives som middelaldrende, skallet, med mustasje og lorgnett. I noen fortellinger er han imidlertid fortsatt ansatt i politiet, og har et noe annerledes utseende. Dette skyldes at disse fortellingene opprinnelig var Knut Gribb-noveller, publisert i magasinet Lys og Skygge 1908–09 under psevdonymet Kristian F. Biller.
Krag-figuren er i noen romaner navnløs. I disse fortellingene understrekes hans psykologiske evner og «demoniske» virkning på de mistenkte.
Asbjørn Krag ble introdusert i fortellingen Mordet i D… Gade 63 i 1904, og antas å være bygget på den virkelige politimannen Mikal Rønning. Krag døde (ifølge Sven Elvestad) i 1928.
Harare
Harare (tidligere Salisbury) er hovedstad i Zimbabwe (tidligere Zimbabwe-Rhodesia, Rhodesia, og før dette Sør-Rhodesia). Med sine 1,4 millioner innbyggere er Harare landets største by.
Historie
Pioneer Column som var en styrke opprettet av Cecil Rhodes og British South Africa Company etablerte et fort ved dagens Harare 12. september 1890. Opprinnelig kalte de fortet Fort Salisbury etter Markien av Salisbury, daværende britisk statsminister. Stedet vokste til en by og ble kommune i 1897 og fikk bystatus i 1935.
Salisbury var hovedstad for Føderasjonen av Rhodesia og Nyasaland mellom 1953 og 1963. Etter det var den hovedstad for Sør-Rhodesia, senere Rhodesia.
I 1980 ble Rhodesia anerkjent som republikken Zimbabwe og i 1982 skiftet Salisbury navn til Harare etter shonahøvdingen Heharawa.
Daniel Miguel Alves Gomes
Daniel Miguel Alves Gomes (født 7. august 1983), også kjent som Danny, er en venezuelanskfødt portugisisk tidligere fotballspiller. Han var også en del av.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Jone Samuelsen
Jone Samuelsen (født 6. juli 1984) er en norsk tidligere fotballspiller. Han la opp etter sesongen 2019.
Samuelsen kom til Viking Fotballklubb fra FK Haugesund i 2003, og ble sett på som et stortalent og kostet Viking 1,75 millioner kroner. Før sesongen 2010 ble han solgt videre til Odd Grenland. Siste halvdel av 2005-sesongen var Samuelsen på utlån til Skeid Fotball.
Han har spilt 16 U21-landskamper og 27 landskamper for gutte- og juniorlandslag.
Han scoret sitt første Tippeliga-mål mot Stabæk 17. september 2006. Han er innehaver av rekorden for verdens lengste scoring utført på hodet, da han headet ballen i mål fra 58,13 meter i kampen mellom Odd Grenland og Tromsø 25. september 2011. Resultatet ble 3–1 til Odd Grenland
Etter godt spill for Odds Ballklubb i Tippeligaen ble Samuelsen tatt ut til A-landslaget som møtte og  henholdsvis 27. og 31. mai 2014. Han fikk sin landslagsdebut da han ble byttet inn sent i kampen mot Frankrike på Stade de France, en kamp Norge tapte 4–0.
Etter å ha vært en sentral brikke på Odds midtbane gjennom hele 2014-sesongen, ble han kåret til Årets spiller i norsk fotball av VG.
Jone la opp proffkarrieren i 2019, men spiller tidvis på Storms Ballklubb i 4. divisjon.
Jone har siden april 2022 jobbet som toppspillerutvikler i Odds Ballklubb hvor han jobber med å utvikle talene i klubben.
Korskirken
Korskirken betegner vanligvis kirker viet til Det hellige kors, altså Jesu kors, og skulle i middelalderen ha som relikvium en flik av dette korset. I Norge kjennes enkelte kirker med slike tilegnelser:
Roar Løken
Roar Løken har 25 NM-titler, og har også i senere tid blitt verdensmester i sviktstup for masters, en klasse for seniorer over 25 år som ikke lengre stuper aktivt.
Tjosja
Tjosja er ei elv i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Oka, og er 311 km lang, med et nedslagsfelt på 7800 km². Tjosja fryser over i månedsskiftet november – desember og er isdekt til vårløsningen starter i månedsskiftet mars – april. Den største sideelva er Serjozja. Byen Arzamas ligger ved Tjosja.
Fylkesvei 32
Historikk
Før den nye E18 gjennom Holmestrand ble tatt i bruk var strekningen mellom Island og Hvittingfoss skiltet riksvei 315.
Strekningen mellom Steinsholt i Lardal og Bruene i Skien var tidligere skiltet riksvei 316, veien videre til Eidanger var skiltet riksvei 36.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
1. februar 2010 ble riksvei 36 mellom Bruene i Skien og Bjørbekk i Porsgrunn flyttet mot vest til fylkesvei 354, og Fv32 ble forlenget til Bjørbekk.
Martin Marietta X-23
Martin Marietta X-23 var 4 ubemannede vingeløse eksperimentfartøy bygd av Martin Marietta Corporation for USAs flyvåpen USAF. X-23 var også kjent som SV-5D «PRIME» (Precision Recovery Including Maneuvering Entry), og var andre del av START-programmet (Spacecraft Technology and Advanced Reentry Test).
Historie
START-prgrammet var finansiert av USAs flyvåpen USAF, og var delt i tre; ASSET (Aero-thermodynamic-elastic Structural Systems Environmental Test) var det første, og PILOT (Piloted Lowspeed Tests) var det tredje av prosjektene som testet ut vingeløse flykropper for tilbakevending fra rommet. Andre del av START var PRIME, og var en videreutvikling mot et bemannet romfartøy som kunne glidelande i stedet for å lande i havet med fallskjermer. Fire X-23 ble levert, 3 ble skutt opp, men det lyktes bare å fange ett av dem i luften slik planen var; de 2 andre gikk tapt. Alle oppskytningene fant sted fra Vandenberg Air Force Base, California. X-23s etterfølger var det bemannede Martin Marietta X-24.
Den tredje X-23 som ble fanget i luften står utstilt på National Museum of the USAF i Dayton, Ohio. Skjebnen til den fjerde som ikke ble brukt, er ukjent.
Formål
X-23 var kjernen i PRIME-prosjektet som hadde som mål å teste ut ny romteknologi og utvikle vingeløse fartøy for bemannede og ubemannede ferder. 3 flyvninger ble gjennomført, og etter den tredje ferden ble resultatene vurdert til å være så vellykkede at den siste oppskytningen ble kansellert.
Design
X-23 var primært bygd av titanlegeringen 2014-T6, men beryllium, stål og aluminium var også brukt på enkelte deler. Det var et vingeløst design uten egen motor. Manøvrering utenfor atmosfæren foregikk med små jetdyser som ble drevet av komprimert nitrogen, mens vanlige aerodynamiske ror ble brukt etter tilbakevending til atmosfæren. Varmeskjoldet utgjorde 110 kg, og var et stoff som ble sprøytet på, og nesepartiet var av karbon-materialer. Hele fartøyet veide omkring 400 kg, og ble skutt opp av en Atlas-rakett.
Etter at raketten nådde maksimumshøyden satte den kurs mot Jorden igjen, og akselerte X-23 opp til hastighetene et romfartøy ville ha under tilbakevending til atmosfæren. Når riktig hastighet var oppnådd, ble X-23 frakoblet og fortsatte som glider. Etter at farten var redusert til Mach 2 ble en liten bremseskjerm utløst, og når farten var subsonisk ble en fallskjerm med 14 meter i diameter åpnet. X-23 skulle etter dette fanges i luften av et C-130 transportfly.
Spesifikasjoner
Dimensjoner
Ytelse
Stamneshallen
Stamneshallen er en fleridrettshall som ligger i Sandnessjøen i Alstahaug kommune. Hallen har en aktivitetsflate på 23 x 44 meter, med oppmerking for håndball, volleyball, basketball, tennis, innebandy og badminton. Hallen har garderober og tilskuerplass for ca. 450 mennesker. Hallen kan også benyttes til, blant annet, konserter, teater og lignende da den har en sceneåpning på 9 x 6 meter. Publikumskapasiteten kan da økes til ca. 900 personer.
Fasiliteter
Stamneshallen har følgende fasiliteter: Kafeteria og aktivitetsrom 1 og 2 kan lett tilpasses til et større selskapslokale med plass til servering for opptil ca. 200 personer. Kafeteriaen har et stort kjøkken med alle fasiliteter.
Høgåsen (Aurskog-Høland)
Høgåsen er en høyde vest for tettstedet Bjørkelangen i Aurskog-Høland kommune i Akershus. Det høyeste punktet på Høgåsen er 313 meter over havet.
Reinoksvannan
Reinoksvannan (også skrevet Reinoksvatna) er en innsjø i Lebesby kommune i Troms og Finnmark. Den er regulert som magasin for Mårøyfjord kraftverk. Reinoksvannan var opprinnelig flere mindre innsjøer, som etter oppdemmingen fløt sammen til et sammenhengende magasin.
Claudia L. Johnson (litteraturviter)
Claudia L. Johnson er en amerikansk litteraturviter. Hun er Murray professor i engelsk litteratur ved Princeton University. Johnson har spesialisert seg på den engelske restaurasjonen og engelsk 1700-talls litteratur, med et fokus på romanen. Hun er også interessert i feministisk teori og studier av kjønn (gender studies). Johnson er kjent for sine bøker om Jane Austen og Mary Wollstonecraft.
SS Manfredonia Calcio
Società Sportiva Manfredonia Calcio er en italiensk fotballklubb fra Manfredonia, Puglia. Klubben ble grunnlagt i 1932, og spiller i Lega Pro Seconda Divisione. Manfredonia returnerte til den profesjonelle ligaen i 2004, etter 64 år utenfor Serie C. Laget vant Serie C2 året etter, og rykket opp til Serie C1. Draktfargene er lyseblå og hvit.
Manfredonia var det første profesjonelle laget i Italia som tok i bruk kunstgress.
Ingvild Kjerkol
Ingvild Kjerkol (født 18. mai 1975 i Stjørdal) er en norsk politiker (Ap) som er helse- og omsorgsminister i Jonas Gahr Støres regjering siden 2021. Hun er leder av Trøndelag Arbeiderparti siden 2020 og stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag siden 2013.
Familie, utdannelse og yrke
Ingvild Kjerkol er datter av Ole Meier Kjerkol, som var psykologispesialist, kommunepolitiker og rektor ved Høgskolen i Nord-Trøndelag, og sykepleier Bodil Johanne Kjerkol (født Holmen).
Hun studerte først psykologi, så informatikk ved NTNU og Høgskolen i Sør-Trøndelag (1995–2001). Senere, i 2021, tok hun en mastergrad i kunnskapsledelse ved Nord universitet.
Kjerkol arbeidet i flere år som fransklærer og miljøarbeider i Stjørdal kommune. I 2009, før hun ble fylkesråd, arbeidet hun i en periode som næringspolitisk rådgiver i Allskog.
Politisk arbeid
Kjerkol var au pair i Frankrike da hun i 1995 ble forespurt om å stille på Arbeiderpartiets liste i Stjørdal for første gang og ble valgt inn i kommunestyret. I 2003 ble hun også medlem av Nord-Trøndelag fylkesting. Hun var Arbeiderpartiets ordførerkandidat i Stjørdal i 2007, så leder for både partiets kommunestyregruppe og fylkestingsgruppe. Hun har også skjøttet en rekke andre kommunale og fylkeskommunale verv.
Nova Petrópolis
Nova Petrópolis er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Alkoholfritt øl
Alkoholfritt øl er øl med lite eller ingen alkoholinnhold. Hva som kvalifiserer seg som alkoholfritt øl kan variere fra land til land.
Alkoholfritt øl kan produseres på forskjellige måter. De vanligste metodene er å bruke ølgjær som produserer lavere mengder med alkohol, eller anvendelse av utstyr som kan fjerne en del av alkoholet i ølet etter ferdig fermentering.
I Norge
øl i skatteklasse A. Alkoholloven definerer i § 1-3 alkoholfri drikk som «drikk som inneholder under 0,7 volumprosent alkohol», og øl kan derfor inneholde opp mot 0,7 % alkohol selv om det betegnes som alkoholfritt i Norge. Samtidig plikter ikke produsenten å opplyse om alkoholinnholdet så lenge drikken ikke inneholder over 1,2 volumprosent alkohol.
I Norge er det særlig merkene Munkholm fra Ringnes og Clausthaler fra Hansa som benevnes som alkoholfritt øl. En helt alkoholfri ølart er vørterøl. I desember 2006 ble det solgt 915 000 liter alkoholfritt øl, det var en økning på 9 % i forhold til desember 2005. Totalt økte salget av alkoholfritt øl i 2006 med 22 % i forhold til 2005, mens totalomsetningen av alt øl økte med 4,1 %.
Ingvild Kjerkol
Politisk arbeid
Hun fratrådte vervene som gruppeleder i kommunestyret og fylkestinget da hun ble fylkesråd for regional utvikling (med politisk ansvar for næring, regional forskning og utviklingsplan) høsten 2009. Fra 2011 til 2013 var Kjerkol fylkesrådsleder i et samarbeid mellom Arbeiderpartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti.
I 2009 ble hun medlem av Arbeiderpartiets sentralstyre.
Kjerkol var vararepresentant til Stortinget fra Nord-Trøndelag i periodene 2005–2009 og 2009–2013. I 2013 ble hun stortingsrepresentant. Hun var medlem av Stortingets transport- og kommunikasjonskomité fra 2013 til 2015 og Stortingets helse- og omsorgskomité fra 2015 til 2021.
I august 2020 ble Kjerkol valgt til leder i Trøndelag Arbeiderparti.
Regjering
Kjerkol ble helse- og omsorgsminister ved tiltredelsen av Jonas Gahr Støres regjering 14. oktober 2021.
Square dance
Square dance er en form for folkedans med fire par. Square dance utviklet seg ut fra tradisjonell amerikansk folkedans på 1930- og 40-tallet. Lloyd Shaw var med på å gjøre dansen populær. I dag danses den i hele verden av folk i alle aldre. Square dance har sine røtter i eldre europeiske danser som kontradans og 1700-tallsdansen kadrilj.
Revesand
Revesand eller Rævesand er et tettbebygd sted på sydspissen av Tromøy i Arendal kommune. Stedet lå i Tromøy kommune frem til kommunesammenslåingen 1. januar 1992.
Revesand var sammen med Merdø, Havsøya og Sandviga alle viktige uthavner for skipsfarten og trelasthandelen på 1500- og 1600-tallet, før Arendal fikk bystatus i 1723.
Leon Tuck
Leon Parker Tuck (født 2. januar 1890 i Melrose i Massachusetts, død 2. september 1953) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Tuck vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Canada. USA spilte fire kamper i turneringen, i første kampen beseiret de Sveits med 29-0 og i neste kamp tapte de 0-2 til Canada. Canada vant siden gullfinalen. USA fikk sølv via seier mot Sverige med 7-0 og 16-0 over Tsjekkoslovakia. Ishockeyturneringen i Antwerpen var også det første verdensmesterskapet i ishockey.
Iberoromanske språk
Iberoromanske språk er en undergruppe i den romanske språkfamilien. Denne gruppen består av de språkene som utviklet seg fra latin på Den iberiske halvøy. Den er delt inn i østiberiske og vestiberiske språk. Det eneste øst-iberiske språket er katalansk.
De fire største iberoromanske språkene er:
I tillegg er det tre mindre grupper av iberoromanske språk: asturleonesisk, aragonesisk og oksitansk.
Kilder
Języki zachodnioromańskie
Danmark under Sommer-OL 1948
Danmark under Sommer-OL 1948. 159 sportsutøvere fra Danmark deltok i 16 sporter under Sommer-OL 1948 i London. Danmark kom på tiendeplass med fem gull- sju sølv- og åtte bronsemedaljer. Landhockeyspilleren Vagn Loft var flaggebærer under åpningsseremonien.
Aarsrud
Aarsrud er en gård i Ringsaker kommune. Tradisjonell drift med korn, skog, kveg og gris frem til tidlig på åttitallet, men i dag kun skogsdrift og korn. Hovedbygningen som den står i dag, ble bygget i 1860. Nåværende eier er Kristian Helseth.
Ulrike Maier
Ulrike «Ulli» Maier (født 22. oktober 1967 i Rauris, Zell am See, død 29. januar 1994 i Murnau) var en østerriksk alpinist.
Karriere
Allerede 17 år gammel tok Ulrike Maier sine første poeng i verdenscupen. Til å begynne med kjørte hun utelukkende slalåm, men spesialiserte seg senere innen storslalåm og super-G. Gjennombruddet kom i sesongen 1987/88, da hun fikk sin første pallplassering. Den første verdenscupseieren lot likevel vente på seg lenge.
Temmelig overraskende gikk hun til topps i super-G under VM 1989. Først senere ble det kjent at hun på dette tidspunktet var gravid i tredje måned. To år senere, under VM 1991 i Saalbach-Hinterglemm lyktes det henne å forsvare tittelen. I tillegg tok hun sølv i storslalåm.
Først etter at hun var blitt dobbelt verdensmester vant Ulrike Maier sin første verdenscupseier i november 1992. Hun vant totalt fem verdenscupseire i løpet av karrieren, den siste i januar 1994, bare en uke før hun døde.
Ulykken
29. januar 1994 falt Ulrike Maier i verdenscuprennet i utfor i Garmisch-Partenkirchen, krasjet i en stolpe, og døde av skadene hun pådro seg.
Nova Pádua
Nova Pádua er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Petter Pettersen
Petter Pettersen (født 1972) er en tidligere norsk innebandyspiller. Han var med ved innføringen av den norske ligaen i 1994.
Espen Beranek Holm
Espen Beranek Holm (født 23. mars 1960) er en norsk komiker, programleder og rockemusiker som har vært både soloartist og medlem av band. Under artistnavnet «Beranek» debuterte han med singelen «Dra te hælvete» i 1981. Fra 1993 til 2009 var Beranek Holm humorist og imitator i satireprogrammet Hallo i uken. Han har hatt show på Latter i tre sesonger sammen med Rune Andersen, han har spilt i flere TV-serier, har vært stemmeskuespiller i flere animasjonsfilmer, og har vært tekstforfatter for Are Kalvø s TV-show "Hyttebok frå helvete".
Petter Pettersen
Han debuterte for AK-90 fra Fredrikstad, men som eliteseriespiller deltok han på Greåker Bulldogs fra Sarpsborg. Pettersen hadde også to sesonger i Slevik IBK hvor han ble belønnet med ett NM-gull, samt en sesong i Øreåsen IL som spillende trener og sist som spillende hjelpetrener i Fredrikstad IBK i sesongene 2005/06 og 2006/07. Ved siden av å føre Greåker til 6 seriemesterskap og 5 NM-gull, var han også delaktig i Norges VM-bronse fra 1996. Han har også et NM-gull med Slevik IBK fra sesongen 1999/00.
Espen Beranek Holm
Som musiker er Beranek Holm blant annet inspirert av artister fra rockelektronikaens barndom, som The Residents og Kraftwerk, og bruker selv teknologi og synthesizere i musikken sin, i tillegg til gitar og andre organiske instrumenter (som han i stor grad trakterer selv). I starten av sin solokarriere var Beranek parallelt en del av Ung Pike Forsvunnet (UPF), og prosjektet Spastisk Ekstase (med blant andre Helge Gaarder).
Petter Pettersen
Pettersen la opp etter sesongen 2002/03, men en trenerkarriere bragte ham tilbake på banen, da i Moss og Øreåsen IL. Dette ble en kortvarig affære da Øreåsen IL rykket direkte ned etter sin første sesong i eliteserien. Han gikk da til Fredrikstad IBK for et samarbeid med Erik Hæren og A-laget. Heller ikke dette ble noen suksess, og begge årene kjempet de mot nedrykk.
Espen Beranek Holm
Han gikk på Hartvig Nissens skole.
Petter Pettersen
Meritter
Dette gir 183 mål og 150 pasninger i løpet av elleve sesonger i eliteserien. Det foreligger ingen tall på pasninger fra sesongen 94/95.
Espen Beranek Holm
Karriere
Han albumdebuterte med Sound of Danger i 1981, et album som fortsatt er å regne med blant minimalistiske elektroniske utgivelser fra 1980-årene.
Petter Pettersen
Meritter
På landslaget debuterte han i 1992 mens han spilte for AK-90. Her fikk han registrert 26 offisielle kamper hvor han scoret 15 mål og la 15 pasninger totalt.
Espen Beranek Holm
Karriere
I 1984 laget Beranek musikk til spillefilmen Galskap! (regi Egil Kolstø), og samme år kom maxi-singlen She's a Great Dancer. Beranek har samarbeidet med mange artister på sine album, fra The Stranglers-bassist J.J. Burnel og gitaristen B.J. Cole til Bendik Hofseth og Arne J. Berggren. Av de mer faste fant man bassist Bernt Biberg og vokalist Anne Danielsen. Beranek har også bidratt på andres album og har vært del av ulike musikalske konstellasjoner; The Tunicates, Dronning Mauds Land, Bare Egil Band, Vidar Theisen and the Retrievers, Mors Beste Barn og Langsomt Mot Nord. Fra slutten av 1990-årene var han en del av Dei nye kapellanane. Sammen med to av kapellanene, Jan Swensson og Øystein Jevanord, startet han Oslo Plektrum, et band som i tillegg til å backe artister på showscenen også holder egne konserter.
Han har spilt i følgende band:
Skuespiller og komiker
Espen Beranek Holm er også kjent som fast bidragsyter til satireprogrammet Hallo i uken i NRK P2 fra 1993 til 2009. Han var medlem i det Blå Partiet i TV-programmet Løvebakken på NRK1 og var programleder for Virtuos, en klassisk musikkonkurranse for unge musikktalenter på NRK1.
Hans far var jazzmusikeren Eilif Holm.
Håvard Nørjordet
Håvard Nørjordet (født 22. september 1979 på Gjøvik) er en norsk forfatter og oversetter.
Han debuterte i 2003 med novellen «Det skal bli så fint», som ble fulgt opp av «Postkolonialhandleren» i 2004 og «Kikkerten» i 2005. Senere har han oversatt den svenske bestselgeren Du tror du vet allting til norsk. han er medforfatter av boken Du trenger ikke mer enn 6 i 2008.
Valentin Loos
Valentin Loos (født 1895, død 1942) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Chamonix.
Lawrence McCormick
Lawrence «Larry» James McCormick (født 12. juli 1890 i Buckingham i Quebec, død 30. desember 1961) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
McCormick vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Canada. USA spilte fire kamper i turneringen, i første kampen beseiret de Sveits med 29-0 og i neste kamp tapte de 0-2 til Canada. Canada vant siden gullfinalen. USA fikk sølv via seier mot Sverige med 7-0 og 16-0 over Tsjekkoslovakia. Ishockeyturneringen i Antwerpen var også det første verdensmesterskapet i ishockey. Hans yngre bror Joseph McCormick spilt også på laget.
Cyril Weidenborner
Cyril «Cy» Aloysius Weidenborner (født 30. mars 1895 i Saint Paul i Minnesota, død 26. november 1983 i Beltrami i Minnesota) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Weidenborner vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Canada. USA spilte fire kamper i turneringen, i første kampen beseiret de Sveits med 29-0 og i neste kamp tapte de 0-2 til Canada. Canada vant siden gullfinalen. USA fikk sølv via seier mot Sverige med 7-0 og 16-0 over Tsjekkoslovakia. Ishockeyturneringen i Antwerpen var også det første verdensmesterskapet i ishockey.
«Udsigter fra Ulrikken»
«Udsigter fra Ulrikken» er en sang med tekst fra 1790 Johan Nordahl Brun og melodi fra en eldre fransk menuett. Første gang trykket i København i 1791. Johan Halvorsens versjon kalles «Bergensiana» og er den som vanligvis fremføres. Den regnes som Bergens bysang og er også kjent som «Bergenssangen», «Jeg tok min nystemte» og «Nystemten». Ulriken er Bergens høyeste fjell, og godt synlig fra sentrum.
Bruns tekst
Brun skrev teksten rundt 1790 da han var sokneprest ved Korskirken i Bergen, han ble senere biskop i Bjørgvin. Harald Noreng karakteriserte den som leilighetsdiktning og laget som selskapssang som ikke bør vurderes etter strenge kunstneriske kriterier. Brun var misfornøyd med datidens frivole tone i de populære selskapssangene og ville høyne nivået med egne tekster. «Udsigter fra Ulrikken» er en blant mange slike selskapssanger Brun skrev. Brun var trolig inspirert av den litt eldre Tullins selskapssanger, og fulgte Tullins mønster med å beskrive utsikten fra et fjell eller en høyde ved byen. Brun skrev teksten på bestilling fra forretningsmannen Johan Friedrich Fosswinckel som var innehaver av eiendommen Nygaard i Bergen (omtalt i teksten). Teksten gjør bruk av bokstavrim som i norrøn dikting. Brun var fra studietiden i København kjent som en selskapelig person, taler og poet. «Alrikstads dobbelte Slette» i diktet er trolig Årstadsletten, der det moderne navnet «Årstad» har opphav i norrønt «Alrekstad» (etter Alrekr) som trolig var kongsgård i middelalderen. Navnet Ulriken skriver seg trolig fra norrønt Alrekr i betydningen «den ruvende». Brun deltok i friluftsliv, men det er ikke dokumentert at Brun selv noen gang var på toppen av Ulriken.
Det er usikkert hvilket instrument Brun siktet til med «cithar» i første vers, fordi det på den tiden fantes flere slags instrumenter med lignende navn. Han kan ha ment en «siter» (også kjent som «zither») eller den gitarligende «cisteren» som er et lite og lett klimpreinstrument, relativt enkelt spille på. Cisteren ble på den tiden også omtalt som «citar» og kunne lett tas med på tur (en moderne kopi veier under 1 kg, i motsetning til en siter som kan veie flere kg). Spilleteknikken på en cister er omtrent som på mandolin. En zither/siter ligner på harpeleik (langeleik) som ble populær i Norge utover 1800-tallet, særlig i bedehusmiljøet. Hanseatene kan ha introdusert instrumentet i Bergen, og i det eldste håndskriftet med Bruns tekst, fra tidlig 1800-tall, står den nystemte omtalt som «Zithar», altså en siter. I Rynkeby kirke i Kerteminde på Fyn ses et kalkmaleri fra 1690-årene med en engel som spiller siter. Det er den eldste kjente avbildning av en siter i Skandinavia, så instrumentet har vært kjent og brukt alt da.
En typisk zither/siter er 25 cm bred og 50 cm lang, og ligger flatt på et bord når man spiller. Det indiske instrumentet sitar ble populært i Vesten på 1960-tallet.
Melodi
Melodien er fra en gammel fransk menuett, muligens av belgiske André Grétry eller trolig av Jean Baptiste Lully. Melodien brukes blant annet i Ludvig Holbergs komedie Jean de France som ble satt opp på Det kongelige teater mens Brun studerte i København. Den norske komponisten Johan Halvorsen har laget «rokkokovariasjoner over en gammel bergensk melodi» i anledning Gustav Thomassens 40-årsjubileum som skuespiller, og kalte komposisjonen «Bergensiana», første gang fremført i Kristiania i 1921. Det er Halvorsens melodi som vanligvis fremføres.
«Bergenssangen»
Den kalles også «Jeg tok min nystemte» og «Nystemten» og har ni vers, hyppigst fremført er 1., 5. og 9. vers. Når den spilles i Bergen, er det vanlig å reise seg og synge med ved finalen. Første vers fremføres før Sportsklubben Branns kamper spilles på hjemmebanen deres (Brann Stadion), hvor særlig hjemmepublikum reiser seg og synger med. Det ble oppstyr da festspilldirektør Bergljot Jonsdottir i 1998 ikke ville spille «Nystemten» under festspillåpningen. Bergensere reiste seg og sang den i stedet etter at det oppsatte programmet var ferdig. Året etter var «Nystemten» igjen en del av det offisielle festspillprogrammet. Sissel Kyrkjebø fremførte sangen som pauseinnslag under den internasjonale finalen av Melodi Grand Prix 1986, akkompagnert av symfoniorkesteret. Hennes opptreden var overraskende, vakte stor oppsikt og ble hennes gjennombrudd. I tråd med lokal tradisjon reiste bergenserne seg da «Nystemten» ble sunget, til forvirring for tilreisende og utlendinger.
Judy Garland
Judy Garland (født Frances Ethel Gumm 10. juni 1922, død 22. juni 1969) var en amerikansk skuespiller og sanger.
Garland ble født i Grand Rapids i Minnesota og fikk kjælenavnet: «Den lille fugl med den store stemme». Frances Ethel Gumm var oppkalt etter sin far, Francis «Frank» Gumm og mor «Ethel» Milne.
Garland fikk sitt gjennombrudd i filmen Trollmannen fra Oz (1939). Sangen «Over the Rainbow» fra filmen ble kjenningsmelodien hennes. Garland var en av de største stjernene i Hollywoods filmmusikaler, og fra 1936 til 1954 spilte hun inn 29 filmer med stor suksess, inkludert Toner i toppform (1942), Møt meg i St. Louis (1944), Når jeg danser med deg (1948) og En stjerne blir født (1954).
Fra slutten av 1950-årene og frem til sin død i 1969 opptrådte hun mest som sanger, og spilte kun inn noen få filmer på 1960-tallet, blant annet Dommen i Nürnberg (1961). For denne rollen ble hun nominert til Oscar for beste kvinnelige birolle. I 1963 og 1964 var hun vert for musikkprogrammet The Judy Garland Show.
I 1999 ble Garland kåret til tidenes åttende største kvinnelige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Garland var gift fem ganger, inkludert med regissøren Vincente Minnelli, som hun fikk datteren Liza Minnelli med, og med impresario Sidney Luft, som hun fikk datteren Lorna Luft og sønnen Joseph Wiley «Joey» Luft med.
David Miliband
David Wright Miliband (født 15. juli 1965 i London) er en britisk politiker (Labour). Han var utenriksminister fra 2007 til 2010 under Gordon Brown, og har også hatt flere mindre ministerposter. Han satt i Underhuset fra 2001 til 2013 for valgkretsen South Shields, er sønn av professoren Ralph Miliband og bror av tidligere partileder Ed Miliband.
Bakgrunn, utdannelse
Miliband var eldste sønn av den polskfødte Marion Kozak og Ralph Miliband, statsviter og marxistisk teoretiker med polsk-jødisk opphav.
Miliband gikk på skole i Leeds og i London. Ved University of Oxford utdannet han seg innen det tverrvitenskapelige programmet Philosophy, Politics and Economics (PPE). Deretter studerte han, på stipend, statsvitenskap ved Massachusetts Institute of Technology i Cambridge, USA, og tok eksamen i 1990.
Politisk karriere
Mellom 1989 og 1994 jobbet han på et praktisk orientert forskningsinstitutt, en slags tankesmie, med nære bånd til Labour. Det ble her forsket på spørsmål om sosial rettferdighet, demokratiske reformer og bærekraftig utvikling. Da Tony Blair i 1994 ble leder for Labour, ble Miliband en av hans nære rådgivere. Miliband var en viktig bidragsyter til Labours valgmanifest foran valget i 1997. I 2001 ble Miliband valgt inn som representant i Underhuset for South Shields. Året etter ble Miliband utnevnt som skoleminister, en juniorposisjon i det britiske utdanningsdepartementet. Etter valget i 2005 ble han en del av kabinettet, idet han ble kommunalminister. Etter lokalvalgene i 2006 ble Miliband flyttet til miljøverndepartementet. Da han den 28. juni 2007 ble utenriksminister, var han den nest yngste som hadde fått denne posisjonen siden David Owen, som ble utenriksminister i en alder av 38 år.
I juli 2008 publiserte dagsavisen The Guardian en artikkel, skrevet av Miliband, som av politiske kommentatorer ble betraktet som posisjonering foran et eventuelt kommende partiledervalg, idet Miliband i artikkelen behandlet spørsmålet om Labours framtid uten å nevne statsminister Brown. Etter at artikkelen ble publisert var det flere som krevde Milibands avgang p.g.a. den illojalitet de mente han hadde utvist. I Labours ledervalg høsten 2010 tapte han for broren Ed Miliband. Han sluttet som parlamentsmedlem våren 2013, da han ble tilbudt å bli president og CEO for the International Rescue Committee i New York City.
Bøker
Miliband har forfattet to bøker; Paying for Inequality: Economic Cost of Social Justice samt Reinventing the Left (begge i 1994).
Thomas Hylland Eriksen
Geir Thomas Hylland Eriksen (født 6. februar 1962) er en norsk sosialantropolog og forsker.
Internasjonalt er han mest kjent for sin forskning om etnisitet, nasjonalisme og globalisering. I Norge mest kjent for sitt engasjement for å formidle sosialantropologi og et sosialantropologisk perspektiv på et flerkulturelt samfunn, globalisering, identitet og en rekke samfunnsspørsmål gjennom debatt, media og sitt faglitterære forfatterskap.
Han er professor ved Sosialantropologisk institutt, Universitetet i Oslo.
Liv og arbeid
Thomas Hylland Eriksen vokste opp på Nøtterøy i Vestfold og var elev ved Tønsberg gymnas. Han var som tenåring aktiv i Unge Venstre med interesse blant annet for anarkismen.
Som del av studiene ved Universitetet i Oslo foretok Thomas Hylland Eriksen antropologiske feltstudier på Trinidad og Mauritius. Hovedoppgaven fra 1987 het Ethnicity in Mauritius: its meaning, organisation and relevance. Han ble dr.polit. i 1991 og professor ved Universitetet i Oslo fra 1995, 33 år gammel.
Han ble i 2000 tildelt Prisen for god forskningsformidling ved Universitetet i Oslo. I 2002 ble han tildelt Norges forskningsråds formidlingspris. Forskningsrådet begrunnet tildelingen slik: «Hans formidlingsinnsats er imponerende, den viser stor bredde og et aktivt samfunnsengasjement, og går langt ut over Norges grenser.»
Fra 2004 til 2010 ledet Hylland Eriksen det tverrfaglige forskningsprogrammet Culcom (Kulturell kompleksitet i det nye Norge), som utforsket kulturelt mangfold i dagens norske samfunn. Monografien Samfunn (2010) oppsummerer en del av de empiriske resultatene og teoretiske innfallsvinklene fra programmet.
Hylland Eriksen har i sine polemiske essays argumentert både mot nasjonalisme og multikulturalisme, og betrakter identitetspolitikk som et blindspor og kosmopolitisme som et alternativ. Han er en av sin generasjons mest produktive sosialantropologer, og hans fagbøker og -artikler leses på mange språk av studenter over hele verden.
I 2005 spilte han i filmen Thomas Hylland Eriksen og historien om origamijenta.
I 2011 ble Thomas Hylland Eriksen tildelt et Advanced Grant fra Det europeiske forskningsråd (ERC) for prosjektet «Overheating: The Three Crises of Globalisation». Prosjektet, som startet opp høsten 2012, studerte tre sentrale kriser skapt av globaliseringen (økonomi, miljø, identitet) komparativt og tverrfaglig. Prosjektet ble avsluttet våren 2017.
I 2015 ble Thomas Hylland Eriksen valgt til president i EASA, European Association of Social Anthropologists. I 2013 ble han valg inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for kulturfag og estetiske fag Han er æresdoktor ved Stockholms Universitet og Eksternt Vitenskapelig Medlem av Max-Planck-Gesellschaft. Siden 2018 har han vært Honorary Fellow i The Royal Anthropological Institute (RAI). Han har vunnet en rekke priser for sin forskning og formidling.
Eriksen er gift med forlagsdirektør Kari Spjeldnæs.
Pink racing
Pink racing (etablert desember 2006) er en norsk motorklubb for kvinner. Med sine ca. 900 medlemmer er de Norges største bilklubb for kvinner. Klubben er ikke begrenset til enkelte bilmerker, og man behøver heller ikke ha egen bil for å bli medlem.
Pink-Racing.com ble opprettet i desember 2006 etter en ide om at jentene også må frem i det som kalles en manns lidenskap.. bilmiljøet.
Soccer City
Soccer City (afrikaans: Sokkerstad, tidligere kjent som First National Bank Stadium, FNB Stadium) er et fotballstadion i forstaden Soweto i Johannesburg, Sør-Afrika som brukes av Sør-Afrikas herrelandslag i fotball. Det ligger ved siden av Det sørafrikanske fotballforbundets hovedkvarter (SAFA House), som huser både FIFA-kontorer og den lokale organisasjonskomitéen for fotball-VM 2010.
Soccer City, som er spesielt tilrettelagt for fotball, er i dag Afrikas største stadion med en kapasitet på 94 700. De fleste store fotballkampene i Sør-Afrika spilles på dette stadionet og arenaen er bedre egnet til dette formål enn Ellis Park Stadium, der finalen i VM i rugby 1995 ble spilt. Soweto og National Exhibition Centre i Nasrec ligger i nærheten.
Stadionet var stedet for Nelson Mandelas første tale i Johannesburg etter at han ble løslatt fra fengselet. Det var også stedet for Chris Hanis begravelse.
Soccer City benyttes i fotball-VM 2010, hvor Sør-Afrika er vertsnasjon. Finalen i verdensmesterskapet ble spilt på dette stadionet 11. juli 2010. Soccer City har gjennomgått en totalrenovasjon i forbindelse med dette arrangementet.
Libya under Sommer-OL 1964
Libya under Sommer-OL 1964. Én sportsutøver fra Libya var påmeldt til Sommer-OL 1964 i Tokyo. Det var første gangen Libya deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer. Suliman Fighi Hassan var påmeldt på mennenes maraton, men startet ikke.
Soccer City
Før renovasjonen
Før oppgraderingen hadde stadionet en kapasitet på 80 000. Det nyrenoverte stadionet beholder den originale strukturens øvre rekke i vest og hele den nedre rekken (riktignok ombygd).
Renovasjon
Soccer City Stadium i Johannesburg har gjennomgått en stor oppgradering i forbindelse med fotball-VM 2010, med et nytt utvendig design inspirert av tradisjonell afrikansk keramikk. Arkitektfirmaet Populous, som spesialiserer seg innenfor blant annet banedesign, kom med designforslaget. Den øvre rekken har blitt utvidet rundt stadionet for å øke kapasiteten til 94 700. I tillegg har stadionet fått 99 nye eksklusive suiter, et nytt tak over tribunene, nye garderobeanlegg og nye lyskastere. Antall suiter i dette stadionet har økt til 195. Anbudet på 1,5 mrd. rand for å oppgradere Soccer City ble vunnet av Grinaker-LTA. Oppgraderingsarbeidet ble fullført onsdag 21. oktober 2009. Gjennomføringen ble markert med stor feiring på stadionet.
University of North Dakota
University of North Dakota   er et delstatseid space-grant-universitet i Grand Forks i delstaten Nord-Dakota, USA. Det ble opprettet i 1883.
Soccer City
Design
Utsiden av stadionet er designet for å etterligne utseendet til en kalebass, en afrikansk potte, kledningen på utsiden er en mosaikk av ild og jordens farger med en ring av lys som strekker seg rundt bunnen av arenaen. Denne kombinasjonen av farger gir uttrykk for ild under potten. Ingen tilskuer vil befinne seg mer enn 100 meter fra handlingen og det er ingen begrenset utsikt på stadionet.
University of North Dakota
Universitetet er spesielt kjent for sin flygerutdanning ved School of Aerospace Sciences, og har delstatens eneste jus- og medisinutdanninger.