cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tommy Cooper
Døde på scenen
15. april 1984 kollapset Tommy Cooper på scenen foran millioner av fjernsynsseere, halvveis gjennom sitt nummer på showet Live From Her Majesty's, sendt på LWT. Det ble klart at det var et hjerteattak og det ble gjort forsøk på å gjenopplive ham. Han ble etter en stund kjørt med ambulanse til Westminster Hospital, der han ble erklært død.
Dale of Norway
Per desember 2017 hadde bedriften 68 ansatte.
Dale Fabrikker
Dale Fabrikker ble grunnlagt av Peter Jebsen i 1879. Da han så Bergsdalselven fant han en stor kraftkilde til en ny industribedrift, og kjøpte kraftrettighetene fra lokale bønder. Maskinene kom fra England, med båt til Dalevågen og ble videre fraktet med hest og vogn: kardeverk, spinnemaskiner og 200 vevstoler, samt appretur og fargerimaskiner kom også samme veien.
Tommy Cooper
Et utvalg av Coopers vitser
I 1961 hadde Cooper en mindre hit i Storbritannia med sangen "Don't Jump off the Roof, Dad" på Palette Records: 'Don't jump off the roof, Dad/You'll make a hole in the yard/Mother's just planted petunias/The weeding and seeding was hard/If you must end it all, Dad/Why don't you give us a break/Just go down to the park, Dad/And then you can jump in the lake.'
Dale of Norway
Dale Fabrikker
Da fabrikken ble anlagt var bare en husmannsplass og noen utløer på Dalekvam. På slutten av 1800-tallet hadde fabrikken omkring 500 ansatte og i 1900 var det godt over 1000 innbyggere på stedet. I 1883 fikk stedet jernbaneforbindelse med Bergen og Voss da Vossebanen ble satt i drift. Vannkraften er grunnlaget for industrien på Dale. Etter andre verdenskrig var Dale fabrikker Norges største innenfor tekstil.
På 50- og 60 tallet hadde Dale over 4000 innbyggere og rundt 1200 arbeidet ved Dale Fabrikker.
Organisasjon
Dale Fabrikker hadde hovedkontor i Bergen og lenge tre fabrikker i Vaksdal. Bomullsvarefabrikken på Dale kom først, i 1879, og i 1890 ble det bygget en ullvarefabrikk og et kamgarnsspinneri i 1912. Produksjonen har vært mangfoldig, fra sengetøy, gensere og kofter, til strikkegarn og tekniske tekstiler. Dale Boligtekstiler ble en del av Høie-Arne på 1980-tallet, og 1990- og 2000-tallet ble produksjonen etter hvert delt opp i mindre bedrifter. Garn og produksjon av ferdige strikkeplagg ble skilt ut som en egen bedrift i 1991, under navnet Dale Garn og Trikotasje – senere Dale of Norway. I 2009 ble disse to delene av produksjonen også delt i to bedrifter, Dale of Norway (strikkede plagg) og Dale Garn (strikkegarn), som holdt til i de samme lokalene. Produksjonen av flammehemmende stoff ble skilt fra produksjonen av strikkede plagg og garn (Dale Garn og Trikotasje) i 1991, under navnet DaleTec. Produksjonen av flammehemmende stoff på Dale ble lagt ned i 2009, og garnproduksjonen i 2014, men merkevarene eksisterer fremdeles.
Necati Er
Necati Er (født 24. februar 1997) er en tyrkisk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.
Porsanger bataljon
Den skal etter planen være fullt etablert senest 2025 og bestå av rundt 400 soldater forlagt ved Porsangmoen.
Necati Er
I 2021 representerte han Tyrkia på tresteg under Sommer-OL 2020 i Tokyo, og kom på 6. plass i finalen med resultatet 17,25 m.
Porsanger bataljon
Avdelingen viderefører i sitt merke det heraldiske hovedelementet fra tidligere hæravdelinger i Finnmark; et varghode på blå bakgrunn som er arven etter Garnisonen i Porsanger.
Organisasjon
Bataljonen består av en kavalerieskadron og kampstøtteeskadron og stab under oppbygging. Frem mot 2025 vil bataljonen bli etablert med ytterligere én kavalerieskadron.
Oppbygging
Den første stridsgruppe i Porsanger bataljon, med cirka 150 soldater (Kavalerieskadron 2), sto klar i januar 2019. Eskadron 2 er sammensatt av personell fra ulike deler av Hæren; de fleste fra 2. bataljon på Skjold og Kampeskadronen på Rena. Kjernen i avdelingen består av vernepliktig personell.
C. N. Lauritsens Trikotfabrik
C. N. Lauritsens Trikotfabrik  var en tekstilbedrift i Oslo. Den ble etablert i 1878, og produserte trikotasje (strikkede klær).
Atommakt
En atommakt er en stat som har atomvåpen. Verdens første atommakt var Amerikas forente stater, som sammen med Russland (tidligere Sovjetunionen), Storbritannia, Frankrike og Kina blir regnet som internasjonalt godkjente atommakter ifølge ikkespredningsavtalen om atomvåpen.
To land som ikke har skrevet under på avtalen, India og Pakistan, har senere utviklet atomvåpen, og utført prøvesprengninger på egen hånd.
Nord-Korea sprengte i 2006 sin første atombombe. I slutten av mai 2009 gjennomførte Nord-Korea en ny underjordisk atomprøvesprengning. Landet må derfor regnes som en atommakt. Nord-Korea har heller ikke skrevet under på ikkespredningsavtalen.
Referanser
Arma nuclear
Sentralafrikansk tid
Sentralafrikansk tid eller Central Africa Time (CAT) er en tidssone som brukes i det sentrale og sørlige Afrika. Sonen ligger to timer foran UTC (UTC+2), som er det samme som sørafrikansk standardtid og Østeuropeisk tid.
Da denne tidssonen ligger nær ekvator er dagens lengde omtrent den samme hele året, så man går ikke over til sommertid i sommerhalvåret.
Følgende land følger Sentralafrikansk tid:
Ole Morten Iversen
Ole Morten Iversen (født 1959) er en norsk lærer og langrennstrener som siden mai 2018 er trener for det norske kvinnelandslaget. Han har tidligere vært trener for juniorlandslaget, kretslaget til Nord-Trøndelag, Team Trøndelag, Idrettslaget Varden Meråker, samt det svenske kvinnelandslaget (sesongene 2016/17 og 2017/18).
Han er far til langrennsløperen Emil Iversen.
Adrastos fra Afrodisias
Adrastos fra Afrodisias (fl. 2. århundre) var en gresk filosof fra seinantikken som sto i den peripatetiske tradisjonen etter Aristoteles. Adrastos skrev en avhandling om systematikken i Aristoteles' skrifter og filosofi, som Simplikios og Akhillevs Tatios siterte fra. Porfyrios siterte enkelte av Adrastos' kommentarer til Platons Timaios, og Galen gjengav en av Andrastos' kommentarer til Aristoteles' Kategoriene. Ingen av disse er bevart. Adrastos var også en dyktig matematiker, og Theon fra Smyrna siterte hyppig fra hans skrifter om harmonikk.
På 1600-tallet hevdet Gerrit Janszoon Vos at Vatikanbiblioteket oppbevarte et manuskript av Adrastos' Om harmonikken, men det er aldri funnet.
Stefan fra Bysants nevner en peripatetisk filosof ved navn Adrastos fra Filippi, som antakeligvis er samme person, om det da ikke fantes en tidligere Aristoteles-disippel.
Styracoderus
Styracoderus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore, avlange, blankt svarte løpebiller.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Spania.
N. Sørensens trikotfabrik
N. Sørensens Trikotfabrik  var en tekstilbedrift i Oslo. Den ble etablert i 1883, og produserte trikotasje (strikkede klær).
Ernst Bjerknes
Ernst Wilhelm Bjerknes (født 19. april 1865 i Christiania, død 28. januar 1955 samme sted) var en norsk veiingeniør.
Utdannelse
Han studerte til ingeniør ved Kristiania tekniske skoles bygningsavdeling i 1887. Så tok han en grad i 1891 ved Technische Universität Berlin.
Jobb
Fra 1891 til 1897 jobbet han for Statens vegvesen, dels ved jernbanen. Så fulgte fem år ved Kristiania Opmålingsvæsen, før han i 1903 måtte steppe inn som konstituert (fungerende) reguleringssjef i Kristiania. Han kritiserte kommunens rette og kvadratiske reguleringsplan og gikk fra 1908 over til å drive for seg selv. Inspirert av wieneren Camillo Sitte (1943–1903), kunne han nå jobbe videre med en uregelmessig, organisk og slynget reguleringstanke. Han laget i 1916 planen for Lindern Haveby med buede gater.
Chala Beyo
Chala Beyo Techo (født 18. januar 1996) er en etiopisk langdistansløper, som spesialiserer seg på 3000 meter hinder. Hans fremste meritt til nå er gull på 3000 meter hinder ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016.
Ernst Bjerknes
Familie
Han var sønn av fysiker Carl Anton Bjerknes (1825–1903) og Alette Koren (1837–1923) av slekten Koren. Storebror Vilhelm Bjerknes (1862–1951) ble en kjent meteorolog. Ernst giftet seg i 1893 med Gunhilde Henrikke Graur (1863–99) og i 1901 med Marie Scharffenberg (1868–1934).
Chala Beyo
Idrettskarriere
Beyo kom på 4.-plass på 3000 meter hinder ved Afrikamesterskapet i friidrett 2014, mindre enn et sekund bak Ezekiel Kemboi som tok bronsen.
Ved Verdenscupen i friidrett 2014 representerte han Afrika, og kom også her på 4.-plass. Her satte han ny personlig rekord med tiden 8:25,45.
Han deltok ved Seiko Golden Grand Prix Kawasaki 2015 (IAAF World Challenge), der han kom på 4.-plass. Ved Josef Odlozil Memorial Meet i Praha 8. juni kom han på 6.-plass. Han kom også på 4.-plass ved Meeting d'athlétisme Montbéliard i Frankrike i juni.
I september deltok han ved Panafrikanske leker 2015, og kom der på 5.-plass på 3000 meter hinder. Kenyanske Clement Kemboi vant denne øvelsen.
Grand Bahama Development Company
Grand Bahama Development Company Ltd. er et eiendomsselskap opprettet i 1961. Selskapet har tilbudt investering i eiendom på Bahamas til utenlandske investorer. Selskapet ble ved etablering i realiteten kontrollert av personer knyttet til organisert kriminalitet, den mest prominente av disse var Meyer Lansky, en russisk jøde med tette bånd til den italienske mafiaen. Etter avsløringer om båndene til økonomisk kriminalitet ble eierskapet flyttet til et stråselskap Filippinene.
Chala Beyo
Idrettskarriere
Beyo deltok ved Meeting d'athlétisme Montbéliard igjen i juni 2016, denne gangen kom han på 3.-plass, med tiden 8:22,09. Ved Meeting Iberoamericano de Atletismo i Huelva i Spania 3. juni kom han på 3.-plass, og satte ny personlig rekord med 8:17,84.
Ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016 vant han 3000 meter hinder, foran sin landsmann Tolosa Nurgi og kenyanske Abraham Kibiwott.
Grand Bahama Development Company
Terry Moulton forsøkte seg igjen et par år senere på å lokke norske investorer med 20 % årlig avkastning. Helge Normann skulle senere gjøre seg kjent gjennom utbredelse av en rekke pyramidelignende selskaper.
Ingunn Gjerstad
Ingunn Gjerstad (født 1963) er en norsk fagforeningskvinne og tidligere politiker (SV). Hun har siden 2019 vært leder for LO i Oslo.
Gjerstad er oppvokst på Vestlandet, og er senere bosatt på Furuset i Oslo. Hun har yrkesbakgrunn som renholder og resepsjonist, og arbeidet i 17 år på hotell. Hun var en kort periode leder for LO i Bergen og omland før hun flyttet til Oslo. Gjerstad var sekretær i LO i Oslo fra 2007. Hun ble senere nestleder i Handel og Kontor i Oslo og Akershus, før hun i 2019 vant ledervalget i LO i Oslo.
Gjerstad var vararepresentant til Stortinget for SV i Oslo i periodene 2005–2009 og 2013–2017, og møtte totalt 302 dager. Hun har også representert SV i bydelsutvalget i Bydel Alna, der hun satt i helse- og sosialkomiteen.
Roger Scruton
Roger Vernon Scruton (født 27. februar 1944, død 12. januar 2020 ) var en britisk filosof og forfatter. Han spesialiserte seg innen estetikk og politisk filosofi. Han er også kjent for å ha fremmet et tradisjonelt konservativt syn.
Fra 1982 til 2001 var Scruton redaktør for tidsskriftet The Salisbury Review. Han skrev over 50 bøker innen filosofi, kunst, musikk, politikk, litteratur, kultur, seksualitet og religion. Han skrev også flere romaner og to operaer. Blant hans mest kjente utgivelser er The Meaning of Conservatism (1980), Sexual Desire (1986), The Aesthetics of Music (1997) og How to Be a Conservative (2014). Noen av Scrutons bøker er også oversatt til norsk. Scruton var også bidragsyter i den offentlige debatten, blant annet i The Times, The Spectator og New Statesman.
Fra 1971 til 1992 var Scruton foreleser og professor i estetikk ved Birkbeck College i London. Deretter holdt han flere deltidsstillinger innen akademia, blant annet i USA. Han ble kjent gjennom 1980-tallet for å ha hjulpet til med å sette akademiske undergrunnsnettverk på bena i det Sovjet-kontrollerte Øst-Europa. For dette ble han tildelt Den tsjekkiske republikks fortjenstmedalje av første klasse, som han fikk overrakt av Václav Havel i 1998.
Dagmar Bremer
Dagmar Bremer (født Breiken 13. september 1963 i Köln), tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.
Sigurd Kvåle
Sigurd Kvåle (født 7. mars 1902 i Sogndal, død 16. juni 1962 i Rælingen) var en norsk lærer og forfatter, som er særlig kjent for novellene sine.
Roger Scruton
Scruton ble slått til ridder i 2016 for sin «innsats for filosofi, undervisning og offentlig utdannelse».
Sigurd Kvåle
Kvåle var sønn av en skomaker, og gikk to år på Sogndal Folkehøgskule, deretter Stord lærarhøgskule, hvor han tok eksamen i 1924. Han var lærer i Varhaug 1924-1928, Aurskog 1928-1929, Torsnes 1932-1933, Tysvær 1933-1937 og Torsnes 1937-1945. Fra 1945 bodde han i Rælingen, hvor han var rektor ved Holt skole. Han var gift med Astrid, født Sandsmark, og hadde en sønn.
Roger Scruton
Familiebakgrunn
Scruton ble født i Buslingthorpe, Lincolnshire. Hans foreldre var John «Jack» Scruton, som var en lærer fra Manchester, og Beryl Claris Scruton (født Haynes). Scruton vokste opp med to søstre i Marlow og High Wycombe. Etternavnet Scruton tilkom famiien relativt sent. Fødselsattesten til Jacks far oppgav navnet Matthew Lowe, etter Matthews mor, Margaret Lowe (Scrutons oldemor); ingen far ble nevnt. Men Margaret bestemte av ukjente grunner at sønnen hennes skulle bli oppdratt som Scruton i stedet. Scruton har undret på om hun tok navnet etter å ha jobbet ved den tidligere Scruton Hall i Scruton, Yorkshire, og om det muligens var der hans far var blitt unnfanget.
Sigurd Kvåle
Han bokdebuterte som forfatter i 1933, etter at han tidligere hadde vunnet en novellekonkurranse i regi av Bondeungdomslaget i Oslo. Han skrev noveller, romaner og en barnebok.
Roger Scruton
Familiebakgrunn
Jack vokste opp i et såkalt back-to-back hus, som ble bygget for arbeidere under den industrielle revolusjon, i Upper Cyprus Street, Acoats, som er et område i den indre bydel av Manchester. Jack fikk et stipend til Machester High School, en grammar school. Scruton fortalte The Guardian at Jack hadde et hat for de øvre klassene, og elsket landet, mens Beryl var glad i romantisk fiksjon og underholdning. Han beskrev sin mor som en som «holdt idealet høyt om en dannet atferd og sosial utmerkelse som … [hans] far satt seg fore å knuse med betydelig skadefryd».
Utdannelse
Scruton studerte ved Jesus College i Cambridge (1962–1965 og 1967–1969). Han var forskningsstipendiat ved Peterhouse College i Cambridge fra 1969 til 1971.
Han bodde sammen med sine foreldre, to søstre og hunden Sam i et beskjedent hus i Hammersley Lane i High Wycombe. Selv om foreldrene var oppdratt som kristne, anså de seg selv som humanister, så hjemmet var en «religion-fri sone». I likhet med resten av familien hadde Roger Scruton et anstrengt forhold til sin far Jack. Scruton skrev i Gentle Regrets: «Venner kommer og går, hobbyer og ferier påvirker ens indre landskap som flyktige solstråler i en sommervind, og lengselen etter tegn på kjærtegn blir konsekvent holdt i sjakk av frykten for [hans] fordømmelse.» (engelsk: «Friends come and go, hobbies and holidays dapple the soulscape like fleeting sunlight in a summer wind, and the hunger for affection is cut off at every point by the fear of judgement.»)
Etter å ha bestått eksamenen som i England er kjent som «11-plus», kunne han begynne på grammar school. Han gikk på Royal Grammar School High Wycombe fra 1954 til 1962. Han forlot skolen med toppkarakter i matematikk, fysikk og kjemi. Resultatene var så gode at han fikk et stipend til å studere realfag ved Jesus College i Cambridge, i tillegg til et statlig stipend. Scruton skriver at han ble utvist fra skolen kort tid etter, da rektor fant skolens scene i brann, og en halvnaken jente som forsøkte å slukke den, under ett av Scrutons stykker. Da han fortalte familien at han hadde fått plass ved Cambridge, sluttet faren å snakke med ham.
Planen var å studere realfag ved Cambridge – der han følte seg «åndelig hjemme, om enn sosialt fremmedgjort (som praktisk talt enhver grammar school-gutt)» – men allerede den første dagen på universitetet byttet han til filosofistudiet. Han ble uteksaminert i 1965, og tilbragte deretter noen år utenlands. Blant annet underviste han ved L'Université de Pau et des Pays de l'Adour i Pau, der han møtte sin første kone, Danielle Laffitte.
I 1967 begynte han på doktorgradsstudier ved Jesus College, og ble deretter ansatt som forsker ved Peterhouse College (1969–1971), der han bodde med Laffitte når hun ikke var i Frankrike. Det var ved et besøk hos henne under studentopprøret i mai 1968 at Scruton først omfavnet konservatismen. Han var i Latinerkvarteret i Paris og så studentene velte biler, smadre vinduer og rive opp brostein for å kaste på politiet, og følte for første gang i livet «et veldig politisk sinne».
"«Jeg innså plutselig at jeg tilhørte den andre siden. Det jeg så var en ustyrlig mobb av selvopptatt middelklassepøbel. Når jeg spurte mine kamerater hva det var de ønsket, hva de forsøkte å oppnå, var alt jeg fikk til svar tåpelig marxistisk tåkeprat. Det vemmet meg, og jeg tenkte at det måtte finnes en vei tilbake til forsvaret av vestlig sivilisasjon mot disse greiene. Det var da jeg ble konservativ. Jeg visste at jeg heller ønsket å bevare ting enn å rive dem ned.»"
Aktivisme i Sentral-Europa
Fra 1979 til 1989 var Scruton en aktiv støttespiller for dissidenter i Tsjekkoslovakia under kommunistpartiets styre, og knyttet forbindelser mellom landets dissident-akademikere og deres kolleger ved vestlige universiteter. Som en del av Jan Hus Educational Foundation, besøkte han og andre akademikere Praha og Brno, nå i Tsjekkia, til støtte for et undergrunns utdanningsnettverk startet av den tsjekkiske dissidenten Julius Tomin, smuglet inn bøker, organiserte forelesninger og til gjorde til slutt det mulig for studenter å studere til en ekstern Cambridge-grad i teologi (det eneste fakultetet som svarte på forespørselen om hjelp). Det var strukturerte kurs og samizdat-oversettelser, bøker ble skrevet ut, og folk satt eksamen i en kjeller med papirer smuglet ut gjennom diplomatsekken.
Scruton ble arrestert i 1985 i Brno før han ble utvist fra landet. Den tsjekkiske dissidenten Bronislava Müllerová så ham gå over grensen til Østerrike: «Det var dette store tomrommet mellom de to grensepostene, helt tomt, ikke et eneste menneske i sikte bortsett fra en soldat, og over det brede tomrommet trasket en engelsk filosof, Roger Scruton, med sin lille sekk til Østerrike.» 17. juni samme år ble han plassert på indeksen for uønskede personer. Han skrev at han også hadde blitt fulgt under besøk i Polen og Ungarn.
For sitt arbeid med å støtte dissidenter ble Scruton tildelt første juni-prisen i 1993 av den tsjekkiske byen Plzeň, og i 1998 ble han tildelt Tsjekkias fortjenstmedalje (førsteklasse) av president Václav Havel. I 2019 tildelte den polske regjeringen ham Republikken Polens fortjenstorden. Scruton var sterkt kritisk til skikkelser i Vesten - spesielt Eric Hobsbawm - som «valgte å frikjenne» forbrytelsene og grusomhetene til tidligere kommunistiske regimer. Hans opplevelse av dissidentenes intellektuelle liv under 1980-tallet kommunistiske Praha er nedtegnet i fiktiv form i hans roman Notes from Underground (2014). Han skrev i 2019 at «til tross for appellene til polakkene, ungarerne, rumenerne og mange flere, er det de sjenerte, kyniske tsjekkerne som jeg mistet hjertet mitt til og som jeg aldri har fått det tilbake fra.»
Estetikk
Scruton spesialiserte seg gjennom hele sin akademiske karriere på estetikk. Fra 1971 til 1992 underviste han i estetikk ved Birkbeck College. Hans doktorgradsavhandling dannet grunnlaget for hans første bok, Art and Imagination (1974), der han hevdet at «det som utmerker den estetiske interesse fra andre former for interesser, er at den involverer en verdsettelse av noe for sin egen del».
Siden utga Scruton The Aesthetics of Architecture (1979), The Aesthetic Understanding (1983 og 1997), The Aesthetics of Music (1997), og Beauty (2010). I 2008 ble en konferanse holdt over to dager ved Durham University, for å bedømme hans innvirkning på feltet, og i 2012 ble en samling av hans essays om estetikk utgitt av Palgrave Macmillan som Scruton’s Aesthetics.
Under en debatt i regi av Intelligence Squared (BBC), fremmet Scruton (med historikeren David Starkey ved sin side) påstanden «Storbritannia har blitt likegyldig overfor det som er skjønt», ved å holde opp et bilde av Botticellis Fødselen av Venus ved siden av et bilde av Kate Moss. Senere samme år skrev Scruton boken Beauty (2010) og presenterte den som en dokumentar hos BBC Two, Why Beauty Matters. Der argumenterer han for at skjønnhet bør bli gjenreist til sin tidligere og tradisjonelle posisjon innen kunst, arkitektur og musikk. Han skrev at han da mottok «flere enn 500 e-poster fra seere, som, alle utenom én, ga uttrykk for noe i stilen 'Gudskjelov for at noen som sier det som må bli sagt'».
Scruton var spesielt kjent for sine bidrag innen musikkestetikk; han skrev flere innflytelsesrike bøker om temaet, inkludert The Aesthetics of Music (1997), Understanding Music (2009) og Music as an Art (2018), i tillegg til en rekke artikler og foredrag.
Konservatisme
Scruton var mest kjent for sin støtte for konservatisme, Scrutons intellektuelle helter var Edmund Burke, Coleridge, Dostojevskij, Hegel, Ruskin og TS Eliot. Hans tredje bok, The Meaning of Conservatism (1980) - som han kalte «et litt hegeliansk forsvar av Tory-verdier i møte med deres svik av de frie markedsførerne» - var ansvarlig, sa han, for å ha ødelagt hans akademiske karriere. Han støttet Margaret Thatcher, mens han fortsatt var skeptisk til hennes syn på markedet som en løsning på alt, men etter Falklandskrigen innså han at hun «innså at selvidentiteten til landet stod på spill, og at gjenopplivningen var en politisk oppgave».
Scruton skrev i Gentle Regrets (2005) at han fant flere av Burkes argumenter i Reflections on the Revolution in France (1790) overbevisende. Selv om Burke skrev om revolusjon, ikke om sosialisme, ble Scruton overbevist om at, som han sa det, sosialismens utopiske løfter ledsages av en abstrakt visjon av sinnet som har liten sammenheng med måten de fleste tenker på. Burke overbeviste ham også om at det ikke er noen retning til historien, ingen moralsk eller åndelig fremgang; at folk tenker kollektivt mot et felles mål bare under kriser som krig, og at det å prøve å organisere samfunnet på denne måten krever en ekte eller forestilt fiende; derfor, skrev Scruton, den skarpe tonen i sosialistisk litteratur.
Scruton hevdet videre, etter Burke, at samfunnet holdes sammen av autoritet og rettssikkerhet, i betydningen retten til lydighet, ikke av borgernes forestilte rettigheter. Lydighet, skrev han, er «den fremste dyden til politiske skikkelser, disposisjonen som gjør det mulig å styre dem, og hvis foruten samfunn smuldrer ned i "individualitetens støv og pulver"». Ekte frihet står ikke i konflikt med lydighet, men er dens andre side. Han ble også overbevist av Burkes argumenter om den samfunnskontrakten, inkludert at de fleste parter i kontrakten enten er døde eller ikke er født ennå. Å glemme dette skrev han – å kaste vekk skikker og institusjoner – er å «plassere de nåværende medlemmene i samfunnet i en diktatorisk dominans over dem som gikk før, og de som kommer etter dem».
Religion
Scruton var anglikaner. Hans bok Our Church: A Personal History of the Church of England (2013) forsvarte relevansen til den engelske kirke. Han hevder, etter Immanuel Kant, at mennesker har en transcendental dimensjon, en hellig kjerne vist i deres evne til selvrefleksjon. Han argumenterer for at vi er i en tid med sekularisering uten presedens i verdenshistorien; forfattere og kunstnere som Rainer Maria Rilke, TS Eliot, Edward Hopper og Arnold Schoenberg «viet mye energi til å gjenopprette opplevelsen av det hellige - men som en privat snarere enn en offentlig bevissthetsform.» Fordi disse tenkerne retter sin kunst mot de få, skriver han, har den aldri appellert til de mange.
Scruton hevdet at religion spiller en grunnleggende funksjon i å «formørke» menneskelige sinn. Formørking (Endarkenment) er Scrutons måte å beskrive sosialiseringsprosessen der visse atferder og valg blir stengt og forbudt for subjektet, som han anser nødvendig for å dempe sosialt skadelige impulser og atferd. Når det gjelder bevis på Guds eksistens, sa Scruton: «Rasjonell argumentasjon kan bare føre oss så langt... Det kan hjelpe oss å forstå den virkelige forskjellen mellom en tro som pålegger oss å tilgi fiendene våre, og en som befaler oss å slakte dem... Men selve troens sprang – denne plasseringen av ditt liv i Guds tjeneste – er et sprang over fornuftens kant. Dette gjør det ikke irrasjonelt, mer enn å bli forelsket er irrasjonelt.» Til tross for at han hevdet at troen alene er tilstrekkelig rasjonelt, tok han til orde for en form for argumentet fra skjønnhet: han sa at når vi tar skjønnheten i den naturlige verden rundt oss som en gave, er vi i stand til åpent å forstå Gud. Skjønnheten taler til oss, hevder han, og ut fra den kan vi forstå Guds nærvær rundt oss.
Vin og opera
Fra 2001 til 2009 skrev Scruton en vinspalte for New Statesman. Boken hans I Drink Therefore I Am: A Philosopher's Guide to Wine (2009) består delvis av materiale fra spalten hans i New Statesman.
Scruton, som stort sett var selvlært som komponist, komponerte to operaer med egne librettoer. Den første er et enakters kammerverk, The Minister (1994), og den andre en to-akters opera, Violet (2005). Sistnevnte, basert på livet til den britiske cembalisten Violet Gordon-Woodhouse, ble fremført to ganger ved Guildhall School of Music i London i 2005.
Andre synspunkter
Scruton var en sterk tilhenger av Brexit, fordi han hevdet at EU er en trussel mot Storbritannias suverenitet og at Brexit vil bidra til å beholde nasjonal identitet, som han så på som truet som følge av masseinnvandring, og fordi han motsatte seg EUs felles landbrukspolitikk.
The Salisbury Review
I 1984 publiserte The Salisbury Review – et tradisjonelt konservativt magasin, grunnlagt av Scruton i 1982 – en kontroversiell artikkel av Ray Honeyford, en rektor i Bradford, som stilte spørsmål ved fordelene med flerkulturell utdanning. Honeyford ble tvunget til å trekke seg på grunn av artikkelen og måtte leve en tid under politibeskyttelse. British Association for the Advancement of Science anklaget magasinet for vitenskapelig rasisme, og University of Glasgows filosofiavdeling boikottet en tale Scruton hadde blitt invitert til å holde til filosofsamfunnet. Scruton mente at hendelsene gjorde hans stilling som universitetsprofessor uholdbar, selv om han også hevdet at «det var verdt å ofre sjansene dine for å bli stipendiat ved British Academy, en rektor eller en emeritusprofessor for den store lettelsen av å ytre sannhet.» (Scruton ble faktisk valgt til stipendiat ved British Academy i 2008.)
Finansiering av tobakksselskap
I 2002 ble Scruton kritisert for å ha skrevet artikler om røyking uten å avsløre at han mottok en jevnlig betaling fra Japan Tobacco International (JTI, tidligere R. J. Reynolds). Scruton skrev flere artikler til forsvar for røyking rundt årtusenskiftet, inkludert en i 1998 for The Times, tre for Wall Street Journal (to i 1998 og en i 2000), en for City Journal i 2001, og en 65-siders brosjyre for Institute of Economic Affairs i 2000. Sistnevnte kritiserte Verdens helseorganisasjons kampanje mot røyking, og argumenterte for at transnasjonale organer ikke skulle forsøke å påvirke nasjonal lovgivning fordi de ikke er ansvarlige overfor velgerne.
Avisen The Guardian rapporterte i 2002 at Scruton hadde skrevet om disse temaene mens han unnlot å avsløre at han mottok 54 000 pund i året fra JTI. Betalingene kom frem da en e-post fra september 2001 fra Scruton til JTI ble lekket til The Guardian. Scruton, som sa at e-posten var stjålet, svarte at han aldri hadde skjult sin forbindelse med JTI. Som svar på The Guardian-artikkelen avsluttet Financial Times kontrakten hans som spaltist, The Wall Street Journal suspenderte bidragene hans, og Institute for Economic Affairs sa at de ville innføre en forfattererklæringspolitikk. Forlaget Chatto & Windus trakk seg fra forhandlinger om en bok, og Birkbeck fjernet hans besøkende professor-privilegier.
Building Better, Building Beautiful Commission
I november 2018 utnevnte Communities Secretary James Brokenshire Scruton til ulønnet leder av den britiske regjeringens Building Better, Building Beautiful Commission, opprettet for å fremme bedre boligdesign. Labour- og liberaldemokratiske parlamentsmedlemmer protesterte på grunn av bemerkninger Scruton hadde kommet med år tidligere: han hadde beskrevet «islamofobi» som et «propagandaord», homofili som «unormalt», lesbianisme som et forsøk på å finne «engasjert kjærlighet som [en kvinne] ikke kan få fra menn mer», og date-voldtekt som ikke en utpreget forbrytelse. Han hadde også kommet med angivelig konspiratoriske bemerkninger om den jødiske finansmannen George Soros.
I april 2019 dukket et intervju av Scruton opp i New Statesman, utført av journalisten George Eaton. For å publisere det la Eaton ut redigerte utdrag fra intervjuet på Twitter, av Scruton som snakket om Soros, kinesere og islam, blant andre emner, og omtalte dem som «en serie opprørende bemerkninger». Umiddelbart etter at intervjuet og Eatons innlegg ble publisert på nettet, begynte Scruton å bli kritisert av ulike politikere og journalister; bare timer senere avskjediget Brokenshire Scruton fra kommisjonen. Da Scrutons oppsigelse ble kunngjort la Eaton ut et fotografi av seg selv på Instagram mens han drakk fra en flaske champagne, med teksten «Følelsen når du får den høyreorienterte rasisten og homofoben Roger Scruton sparket som Tory-regjeringsrådgiver». Dagen etter skrev Scruton i The Spectator, «Vi i Storbritannia går inn i en farlig sosial tilstand der direkte uttrykk for meninger som er i konflikt – eller bare ser ut til å komme i konflikt – med et smalt sett ortodoksier, blir øyeblikkelig straffet av en gjeng med selvutnevnte vigilanter» Den 12. april ba Eaton om unnskyldning for tweetene og Instagram-innlegget, men stod ellers ved intervjuet, han ville heller ikke publisere et fullstendig opptak.
Den 25. april publiserte Douglas Murray, som hadde fått et fullstendig opptak av intervjuet, detaljer om det i The Spectator, og skrev at Eaton hadde utført en «hit job». Lyden antydet at både tweetene og Eatons artikkel hadde utelatt relevant kontekst. For eksempel hadde Scruton sagt: «Alle som ikke tror at det er et Soros-imperium i Ungarn har ikke observert fakta», men artikkelen utelot: «det er ikke nødvendigvis et imperium av jøder; det er bare nonsens.» Om kineserne tvitret Eaton at Scruton hadde sagt: «Hver kineser er en slags kopi av den neste, og det er en veldig skremmende ting.» Eatons artikkel inkluderte flere ord: «De lager roboter av deres eget folk... hver kineser er en slags replika....» Transkripsjonen viste hele setningen: «På en måte skaper de roboter av sitt eget folk ved å begrense hva som kan utrettes,» som antydet at temaet var det kinesiske kommunistpartiet. Som svar publiserte New Statesman hele transkripsjonen.
Den 2. mai skrev New Statesmans leserredaktør Peter Wilby at Eatons nett-kommentarer antydet at han hadde «gjort intervjuet som en politisk aktivist, ikke som en journalist». To måneder senere ba New Statesman offisielt om unnskyldning. Flere dager senere ba Brokenshire også om unnskyldning til Scruton. Scruton ble gjenoppnevnt en uke senere som med-formann for kommisjonen.
Priser og utmerkelser
For sitt arbeid med Jan Hus Educational Foundation i det kommunistiske Tsjekkoslovakia, ble Scruton tildelt første juni-prisen i 1993 av den tsjekkiske byen Plzeň. I 1998 overrakte Václav Havel, Tsjekkias president, ham æresmedaljen (første klasse). I Storbritannia ble han adlet under 2016 Birthday Honours for sin «innsats for filosofi, undervisning og offentlig utdannelse». Familien hans fulgte ham til seremonien, som ble utført av prins Charles ved Buckingham Palac e.
Polens president Andrzej Duda overrakte Scruton Republikken Polens fortjenstorden i juni 2019 «for å ha støttet den demokratiske transformasjonen i Polen». I november samme år tildelte senatet i det tsjekkiske parlamentet ham en sølvmedalje for sitt arbeid til støtte for tsjekkiske dissidenter. Den påfølgende måneden, under en seremoni i London, presenterte den ungarske statsministeren Viktor Orbán ham Republikken Ungarns fortjenstorden, Midtkors.
Død
Etter å ha fått vite at han hadde kreft i juli 2019, gjennomgikk Scruton behandling, inkludert cellegift. Han døde den 12. januar 2020 i en alder av 75 år. Dagen etter skrev statsminister Boris Johnson på twitter: «Vi har mistet den største moderne konservative tenkeren – som ikke bare våget å si hva han tenkte, men sa det vakkert.» Finansministeren, Sajid Javid, refererte til Scrutons arbeid bak jernteppet: «Fra sin støtte til frihetskjempere i Øst-Europa til hans enorme intellektuelle bidrag til konservatisme i Vesten, ga han et unikt bidrag til det offentlige liv.»
Mario Vargas Llosa, vinner av Nobelprisen i litteratur, skrev: «[Scruton] var en av de mest utdannede menneskene jeg noensinne har møtt. Han kunne snakke om musikk, litteratur, arkeologi, vin, filosofi, Hellas, Roma, Bibelen og tusen emner mer enn en ekspert, selv om han ikke var ekspert på noe, fordi han faktisk var en humanist i klassisk stil... Scrutons bortgang etterlater et fryktelig tomrom rundt oss.»
Det konservative parlamentsmedlemmet Daniel Hannan kalte Scruton «den største konservative i vår tid» og la til: «Landet har mistet et ruvende intellekt. Jeg har mistet en fantastisk venn.» Robert Jenrick, statssekretær for boliger, lokalsamfunn og lokale myndigheter, sa at Scrutons arbeid med å «bygge vakrere, nylig levert til min avdeling, vil fortsette og stå som en del av hans uvanlig rike arv». Den tidligere politikeren og akademikeren Ayaan Hirsi Ali beskrev ham som en «kjær og sjenerøs venn, som ga fritt til dem som søkte råd og visdom, og han forventet lite igjen». En annen venn og kollega, Douglas Murray, hyllet Scrutons personlige vennlighet og kalte ham «et av de snilleste, mest oppmuntrende, gjennomtenkte og sjenerøse menneskene du noen gang kunne ha kjent». Andre som hyllet Scruton inkluderte utdanningsreformatoren Katharine Birbalsingh og statsråd Michael Gove som kalte Scruton «en intellektuell kjempe, en strålende tydelig og overbevisende forfatter».
I et essay som var kritisk til Scrutons estetikkfilosofi, «The Art of Madness and Mystery», publisert i Church Life (et tidsskrift fra University of Notre Dames McGrath Institute) kort tid etter Scrutons død, skrev Michael Shindler at «som den romerske gardisten som ikke ville forlate stillingen sin under katastrofen i Pompeii, står den avdøde Roger Scruton i ensom majestet som den kunstneriske tradisjonens største forsvarer mot den moderne estetiske omveltningen.»
Verk i utvalg
Fiksjon
Opera
TV
Fjelltettegras
Fjelltettegras (Pinguicula alpina) er en art i tettegrasslekta. Denne arten finnes i fjellområder i store deler av Norge, men er ikke vanlig. Arten ligner sin mer kjente og utbredte slektning tettegras, men er noe mindre og framfor alt har fjelltettegras hvite blomster.
Utseende
Fjelltettegras er en flerårig planter med en bladrosett av gulgrønne blader og en enkelt, bladløs stengel med en blomst. Blomsterstengelen har spredde kjertelhår. Blomsten er ensymmetrisk, hvit, med gule flekker ved åpningen til sporen og 1-1,5 cm lang. Plantens frukt er en kapsel med ett rom og mange frø.
Økologi og utbredelse
Plantene finnes i baserike myrområder i fjellområder, på rikmyrer, fuktig hei og tidlig utsmelta snøleier. I Sør-Norge er plantene nokså vanlige i fjellområder fra Tynset, Oppdal og Rennebu til Røros. Plantene finnes til 1150 moh i Midtre Gauldal. Artens globale utbredelse er fjellområder og arktiske strøk gjennom hele Eurasia. I tillegg finnes det noen forekomster i lavlandet som anses som reliktforekomster, f.eks. på Gotland, Øsel og i Latvia.
Sørafrikansk standardtid
Sørafrikansk standardtid eller South African Standard Time (SAST) er en tidssone som brukes i Sør-Afrika, Swaziland og Lesotho.
Tidssonen ligger to timer foran UTC (UTC+2) og er det samme som sentralafrikansk tid. Man benytter seg ikke av sommertid da alle områder vest for 22,5° Ø opplever spareeffekten av sommertid året rundt på grunn av sin plassering i det som geografisk sett burde vært UTC+1. Av den grunn står sola opp og ned ganske sent i Cape Town sammenlignet med resten av Sør-Afrika.
Timer med sol i Cape Town, vestligste storby i Sør-Afrika, og Durban, østligste storby:
Fenitt
Fenitt er en bergart, en syenittisk gneis som er oppstått ved at alkaliske løsninger har omdannet en opprinnelig granittisk gneis i nærheten av et karbonatitt-kompleks. Prosessen blir kalt fenittisering og er en form for metasomatose.
Stein Amundsen
Stein Røssevold Amundsen (født 9. februar 1966) er en norsk tidligere fotballspiller.
Han spilte spiss fram til 1993-sesongen, da Lyn-trener Bjarne Rønning flyttet ham til sentral midtbane.
Sûreté
Sûreté (det franske ordet kunne oversettes som «trygghet», «sikkerhet» ) er et uttrykk i bruk i flere fransktalende land for sin sivile politistyrke, vanligvis avdelinger som spesialiserer seg på etterforskning (detektivvirksomhet).
Frankrike
Det tidligere navnet for det franske nasjonale politi var La Sûreté Nationale. Den var opprinnelig kriminaletterforskningsgrenen av pariserpolitiet, og fungerte først som nasjonal organisasjon langt senere, og da hadde den ikke lenger etterforskere i sin tjeneste.
Både det parisiske Préfecture de Polices egen Brigade Criminelle og Direction centrale de la police judiciaire sporer sin historie tilbake til det opprinnelige Sûreté.
Historie
Sûreté ble grunnlagt i 1812 av Eugène François Vidocq, som ledet det til 1827. Det var inspirasjonen til Scotland Yard, FBI og andre enheter for kriminaletterforskning verden over. Vidocq var overbevist om at kriminalitet ikke kunne kontrolleres ved hjelp av datidens politimetoder, og organiserte derfor en spesialavdeling for kriminaletterforskning, med Napoleons politiske politi som forbilde. Styrken skulle virke fordekt, og dets første medlemmer var i overveiende grad tidligere kriminelle. I 1820 – åtte år etter grunnleggelsen – var den blitt til et team på 30 eksperter, som bidrog til å minske kriminalitetet i Partis med førti prosent.
Den 23. april 1941 ble det franske politi omorganisert og nasjonalisert under Vichyregimet og understilt prefektene, og nå ble betegnelsen nasjonalt politi introdusert, - unntatt i prefekturet for politiet i Paris. Ordningen holdt seg til 9. juli 1964, da det så langt uavhengige pariserpolitiet også ble lagt under det nasjonale politi, og den 10. juli 1966 fulghet den så langt (2016) siste justering/omorganisering.
Rødskjell
Rødskjell brukes som navn på trauskjell med rød fot.
Hokkigai (ホッキ貝, 北寄貝), eller Spisula sachalinensis er det som vanligvis kalles rødskjell når det brukes som sushi. Skjellet finnes fra kysten rundt Korea, rundt nordlige Japan og til Kunasjir.
Atlantisk rødskjell (Spisula solidissima) høstes kommersielt i Nord-Atlanteren. I USA brukes rødskjell til Clam strips som er strimler av rødskjell dyppet i melk og mel og frityrstekt.
Palau under VM i friidrett 2019
Palau deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Kirsten Bergh
Kirsten Bergh (født 1. april 1901 i Vadsø, død 8. september 1970 i Oslo) var en norsk forfatter og journalist. Bergh ble født i Vadsø i Finnmark. Hun var noen år bosatt i Oslo, hvor hun arbeidet som journalist: fra 1925 for Norges Kommunistblad, fra 1927 i Nationen og fra 1931 i Radiobladet. Fra 1954 arbeidet hun som sekretær ved Reiseopplysningskontoret. Hun er gravlagt i Vadsø.
De to bøkene om Lorch beskrives som «de klassiske skildringene av et nordnorsk handelssted fra første halvdel av 1800-tallet», skrevet med «blikk for de grunnleggende interessemotsetninger som fantes på de gamle handelsstedene.» Handlingen er lagt til henholdsvis 1820- og 1850-årene. Romanene skildrer en kvinnes livsløp fra oppvekst til enkestand; innskutte anekdoter og bifortellinger gjør at romanene samtidig skildrer hele Vadsøsamfunnet. Miljøskildringen er både basert på historiske studier og personlige erfaringer.
Ungdomsromanen Doktorens datter er lagt til den samme byen og det samme borgerskapsmiljøet. Den foregår i 1913 og er fortalt i jeg-form, på en måte som virker selvopplevd av forfatteren. Jeg-personen skildrer og begeistres av byens multietniske miljø, med kvener, sjøsamer og «fjellfinner».
Bergh skrev også hørespillet Til ild og bål (1968), som inneholder dokumentarisk stoff og henter sin handling fra hekseprosessene i Vardø på 1600-tallet. Det samme stoffet hadde hun også behandlet i faglitterær form noen år tidligere.
Argonisotoper
Argonisotoper er en fellesbetegnelse på 26 kjente isotoper av edelgassen argon (18Ar). De har isotopverdier fra 29Ar til 54Ar; av disse er 32mAr et nukleært isomeri. Tre av isotopene er stabile (36Ar, 38Ar, and 40Ar).
På jorden utgjør 40Ar 99,6 % av naturlig argon. De lengstlevende isotopene er 39Ar med en halveringstid på 268 år, 42Ar med en halveringstid på 32,9 år, og 37Ar med en halveringstid på 35,04 dager. De andre isotopene har halveringstider på mindre enn to timer, og de fleste under et minutt. Det minst stabile er 29Ar som har en halveringstid på omkring 4 sekunder.
BrahMos-II
BrahMos-II, også skrevet BrahMos-2 eller BrahMos Mark II, er et hypersonisk kryssermissil som for tiden er under utvikling hos BrahMos Aerospace Private Limited, et fellesforetak mellom russiske NPO Masjinostrojenija og indiske Defence Research and Development Organisation. Missilet er det andre i BrahMos-serien av kryssermissiler. BrahMos-II ventes å ha en rekkevidde på 290 km og en topphastighet på Mach 7. Under cruisefasen vil missilet bli drevet av en «luftpustende» scramjetmotor. Andre detaljer, slik som missilets produksjonskostnader og fysiske dimensjoner, er ennå ikke publisert. Missilet er forventet å være klar for testing innen 2017.
Den planlagte operative rekkeviden til BrahMos-II er begrenset til 290 km ettersom Russland er medlem av samarbeidsorganet Regimet for eksportkontroll av missilteknologi (Missile Technology Control Regime, MTCR), som forbyr landet å hjelpe andre land med å utvikle missiler med rekkevidde større enn 300 km. Missilet vil ha over dobbelt så høy topphastighet som det nåværende BrahMos-I, som har blitt beskrevet som det raskeste kryssermissilet i verden. Russland er i prosessen med å utvikle en spesiell og hemmelig drivstofformel for å muliggjøre at BrahMos-II kan overskride Mach 5.
Designarbeidet på flere varianter av missilet ble sluttført i oktober 2011, og testing startet i 2012. Russlands fjerde generasjons multirolle jagere (Prosjekt 21956) skal mest sannsynlig utstyres med BrahMos-II.
BrahMos Aerospace har gitt missilet navnet BrahMos-II (K) til ære for tidligere president i India, APJ Abdul Kalam.
LET Access Series
LET Access Series ble etablert i 2010 som undertouren til Ladies European Tour, verdens nest fremste golftour for kvinner etter den amerikanske LPGA-touren.
Touren er åpen for alle kvinnelige golfspillere over 18 år med handikap 2 eller bedre.
De seks beste spillerne på pengelisten ved sesongslutt blir direkte kvalifisert til neste års Ladies European Tour. Spillerne på plassene 7–20 går direkte til siste steg på kvalifiseringsskolen, der de 30 beste får fast spillerett til neste års tour. I tillegg kan spillere med dårligere plassering få visse begrensede spillerettigheter på touren.
Verdensrankingen
Som en av de åtte store golftourene for kvinner (sammen med LPGA, JLPGA, KLPGA, LET, ALPG, Symetra Tour og China LPGA Tour) gir resultatene på LET Access Series poeng på verdensrankingen i golf for kvinner.
Turneringer
I 2021-sesongen består kalenderen av 14 turneringer i syv land med en samlet premiepott på 552,500 euro.
Tidligere var Ladies Norwegian Challenge (2012–2018) og Ladies Norwegian Open (2015–2016) faste innslag på kalenderen.
Trikotasje
Trikotasje er strikkede klær. Begrepet dekker industrielt produsert bekledning, og trikotasjeindustrien er en del av tekstilindustrien.
Norsk trikotasjeindustri ble etablert relativt sent i den tekstilindustrielle utvikling – de første trikotasjefabrikkene var O. A. Devold i Langevåg i Møre og Romsdal, Salhus Tricotagefabrik i Bergen, C. N. Lauritzens Trikotfabrik i Oslo, og Dale Fabrikker i Vaksdal. De ble etablert fra 1850-tallet, noe senere enn den bomullsbaserte tekstilindustrien langs Akerselva.
Av dagens norske trikotasjeindustri er en del merkevarer tilbake, først og fremst Dale of Norway. Også tekstilfabrikken Janus og Oleana produserer og selger plagg i Norge i dag.
Avfallsrett
Avfallsrett er rettsreglene om håndtering og behandling av avfall og er en del av det større fagområdet miljørett. Avfall er underlagt et omfattende regelverk på internasjonalt, regionalt og nasjonalt nivå. Årsaken til dette er blant annet at avfall oppstår i svært store mengder (I 2016 utgjorde avfallsmengden i EU ca. 2538 millioner tonn ), og dersom samfunnet ikke får kontroll med avfallsstrømmene kan dette føre til betydelige helse- og miljøproblemer. Samtidig representerer avfall potensielle ressurser som det er ønskelig at samfunnet nyttiggjør seg. Moderne avfallsregelverk forsøker å ta begge disse dimensjonene opp i seg. Avfalls- og gjenvinningsindustrien er en voksende og internasjonal bransje som gjør at oppmerksomheten om avfallsregelverket er økende og får større nasjonal og internasjonal betydning.
På internasjonalt nivå er Basel-konvensjonen om grensekryssende transport av farlig avfall og det såkalte OECD-vedtaket om grensekryssende transport av avfall som er de mest kjente. Det finnes imidlertid også regionale konvensjoner, som blant annet den såkalte Bamako-konvensjonen. Det foreligger også andre konvensjoner som har betydning for avfallshåndtering, som for eksempel Hong-Kong-konvensjonen om opphugging av skip og MARPOL-konvensjonen om blant annet håndtering av avfall ombord på skip mv. I EU er avfall regulert gjennom flere direktiver som spesifikt regulerer visse sider av avfallshåndtering (for eksempel forbrenning av avfall og deponering), men også spesifikke avfallstyper (for eksempel emballasje-, bilvrak og elektrisk og elektronisk avfall). Hoveddirektivet er rammedirektivet for avfall 2008/98/EF, og som navnet antyder danner dette direktivet de ytre rammene for avfallshåndtering i EU. Innenfor EU-området suppleres de felleseuropeiske reglene med nasjonale regler som vil kunne ha strengere krav for håndtering og behandling av avfall enn det som følger av de underliggende direktivene. Det er etter hvert avsagt et betydelige antall dommer fra EU-domstolen knyttet til forståelsen av EU sitt avfallsregelverk.