cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Halsbåndparakitter
Historien
Grekerne i det gamle Hellas må ha verdsatt halsbåndsparakitter høyt, for den ble dokumentert alt 350 år f.Kr. Legen Ktesias beskrev en fugl som kunne snakke det indiske språket. Fuglen bar en blågrønn fjærdrakt og et lilla ansikt med svart skjegg."...of the parrot about as large as a hawk, which has a human tongue and voice, a dark-red beak, a black, beard, and blue feathers up to the neck, which is red like cinnabar.5 It speaks Indian like a native, and if taught Greek, speaks Greek. <br / >- Photius Bibliotheca or Myriobiblon History of India." På den tiden skilte man ikke papegøyer fra parakitter, derfor brukes betegnelsen parrot. I nyere tider har det blitt påvist at det var en halsbåndparakitt, men det er usikkert hvilken art som ble beskrevet. Ifølge noen kilder kan det ha vært P. cyanocephala eller P. roseata . Det var gjerne rike kvinner som kjøpte snakkende halsbåndsparakitter til prisen av en slave. De hadde dem i store bur laget av elfenben, skilpaddeskall og sølv.
Arter
Norske navn på artene er i henhold til Norsk Ornitologisk Forenings oversikt; Norske navn på verdens fugler.
Chorley (distrikt)
Chorley er et administrativt distrikt i Lancashire i England. Det har navn etter administrasjonssenteret Chorley.
Higher Walton FC
Higher Walton Football Club var en fotballklubb i England. Klubben ble stiftet i 1887, og ble lagt ned i 1893.
Congleton (distrikt)
Congleton er et administrativt distrikt i Cheshire i England. Administrasjonssenteret er Sandbach.
Higher Walton FC
Higher Walton var en av stifterne av Lancashire League, og vant turneringen i ligaens første sesong i 1889/1890.
Congleton (distrikt)
Distriktet ble opprettet ved at Congleton, Alsager, Middlewich, Sandbach og Congleton landdistrikt ble slått sammen.
Oxfordshire and Buckinghamshire Light Infantry
Oxfordshire and Buckinghamshire Light Infantry var et regiment i British Army som eksisterte fra 1881 til 1958 og tjenestegjorde i boerkrigen, første verdenskrig og annen verdenskrig.
Temple undergrunnsstasjon
Temple undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjener linjene Circle og District, og er nærmeste stoppested for King's College London og London School of Economics. Stasjonen ligger i kollektivsone 1.
Oxfordshire and Buckinghamshire Light Infantry
Regimentet ble dannet som en følge av arméreformene under Hugh Childers, igangsatt av Edward Cardwell, gjennom en sammenslåing av 43rd (Monmouthshire) Regiment of Foot (Light Infantry) og 52nd (Oxfordshire) Regiment of Foot (Light Infantry), til 1ste og 2en bataljon i Oxfordshire Light Infantry 1. juli 1881. I 1908, under reformene til Richard Haldane, ble regimentets tittel endret til Oxfordshire and Buckinghamshire Light Infantry, gjerne forkortet til «Ox and Bucks» og 4de bataljon og 1ste Buckinghamshire-bataljon ble reist, begge opprinnelig lokale gevorbne avdelinger, og de ble del av den nye territorielle styrken, senere Territorial Army (TA).
Temple undergrunnsstasjon
Navnet kommer fra Tempelridderne via Inner Temple og Middle Temple, som er like i nærheten.
Temple er det eneste stasjonsnavnet som brukes både i Londons undergrunnsbane og Métro de Paris.
Oxfordshire and Buckinghamshire Light Infantry
Etter tjeneste i en rekke konflikter og kriger ble regimentet, i 1948, redusert til én stående bataljon og 7. november 1958, etter Duncan Sandys' reformer i 1957, ble navnet endret til 1st Green Jackets (43rd and 52nd) og regimentet ble del av Green Jackets Brigade.
Lady Mary Grey
Lady Mary Grey (født 20. april 1545, død 30. april 1578), noen ganger stavet «Marie», var den tredje og siste datteren av Henry Grey, 1. hertug av Suffolk og Lady Frances Brandon. Hun var lillesøsteren til Lady Jane Grey og Lady Catherine Grey.
Hennes besteforeldre på morssiden var Charles Brandon, 1. hertug av Suffolk og Maria Tudor, tidligere gemalinne av Frankrike. Maria var datter av Henrik VII av England og Elizabeth av York, og lillesøsteren til Henrik VIII av England.
Ealing Broadway stasjon
Ealing Broadway stasjon er en jernbane- og undergrunnsstasjon i Ealing, London.
Undergrunnsstasjonen er den nordlige endestasjonen for District-linjen og for en gren av Central-linjen. Den ligger i kollektivsone 3.
Jernbanestasjonen betjenere linjene mellom Paddington, Slough og Reading. Siden 2004 har også First Great Western Link brukt stasjonen for togene fra Greenford.
Det er planer om at Crossrails linje 1 skal stoppe på Ealing Broadway.
Inger Østenstad
Inger Østenstad har blant annet utdannelse fra Forfatterstudiet i Bø der hun var student høsten 1986. Hun var redaksjonssjef for nettidsskriftet www.barnebokkritikk.no samt styreleder i Foreningen God Kritikk, som eier nettstedet, fra starten i 2003 til 2012. Hun ble tildelt Dalgards kritikarpris i 2007. I 2009 ble Inger Østenstad ph.d. (philosophiae doctor) ved Universitetet i Oslo med avhandlingen «Hvorfor så stor? En litterær diskursanalyse av Dag Solstads forfatterskap».
Elvis Country
Elvis Country (I'm 10,000 Years Old) er et musikkalbum av Elvis Presley, utgitt 2. januar 1971. Albumet ble gjenutgitt i 2000.
Hähnichen
Hähnichen er en kommune i Landkreis Görlitz i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Byen har 1 430 innbyggere (31. desember 2008). Sammen med Rothenburg utgjør den forvaltningsfellesskapet Rothenburg. Kommunen grenser til kommunen Rietschen i nord, mot byen Rothenburg i øst, og kommunen Horka og byen Niesky i vest og sør.
Hähnichen var en by i Kreis Niesky fra 1948 til 1990, og i Landkreis Niesky fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den vært en del av i Niederschlesischer Oberlausitzkreis, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Görlitz.
Nancy Reagan
Nancy Reagan (født som Anne Frances Robbins den 6. juli 1921 i New York City i New York, død 6. mars 2016 i bydelen Bel Air i Los Angeles i California ) var Ronald Reagans kone, og USAs førstedame da hennes mann var president mellom 1981 og 1989.
Før dét var Nancy Reagan Californias førstedame i ektemannens to perioder som guvernør der. Som USAs førstedame besøkte Reagan krigsveteraner, pensjonister og funksjonshemmede, og hun jobbet med en rekke veldedighetsorganisasjoner.
I 1980-årene, mens mannen hennes var president, var hun opptatt med å informere unge mennesker om narkotika og hvilke skadevirkninger den hadde på kroppen og på samfunnet.
Sammen med sin mann ble hun i 2000 tildelt Kongressens gullmedalje. I 2002 ble hun tildelt Presidentens frihetsmedalje. Selv delte hun ut Ronald Reagans frihetsmedalje.
Bakgrunn
Anne Frances Robbins ble født 6. juli 1921 ved Sloane Hospital for Women på Manhattan i New York som eneste til bilselgeren Kenneth Seymour Robbins (1894–1972) og hans hustru Edith Luckett (1888–1987), som var skuespiller. Nancy Reagan bodde i Flushing, i Queens i New York, under sinr første to leveår. Da hennes foreldre ble skilt straks etter hennes fødsel hadde de allerede vært separert en tid.
I den periode hennes mor reiste omkring i USA for å finne jobb vokste Nancy opp i Bethesda i Maryland de seks kommende årene. Hun ble oppfostret av sin mors søster Virginia og hennes mann Audley Gailbraith. Nancy har beskrevet savnet etter moren i denne tiden: «My favorite times were when Mother had a job in New York, and Aunt Virgie would take me by train to stay with her.»
I 1929 giftet hennes mor seg med Loyal Davis (1896–1982), en høyt fremstående, politisk sett konservativ nevrokirurg som flyttet familien til Chicago. Nancy kom godt overens med sin stefar; hun skrev senere at han var «a man of great integrity who exemplified old-fashioned values». Han adopterte henne formelt 1935, og hun omtalte ham alltid som sin far. Etter adopsjonen byttet hun navn til Nancy Davis (hun ble kalt Nancy fra hun ble født). Hun gikk på The Latin School of Chicago (hun beskriver seg selv som en middelmådig elev) der hun tok eksamen i 1939, hvorpå hun begynte å studere ved Smith College i Massachusetts, der hun tok en eksamen med engelsk og drama som hovedemner i 1943.
Skuespillerinne
Etter eksamen fikk Davis plass som selger i Chicago på Marshall Field's og som helsefagarbeider. Med hjelp av noen av hennes mors kjente innen teaterverdenen, blant andre Zasu Pitts, Walter Huston og Spencer Tracy, kunne hun imidlertid fortsette sin karriere som skuespiller.
Sin første rolle fikk hun i Pitts turné «Ramshackle Inn» i 1945, som ble satt opp i New York. Hennes rolle var som Si-Tchun, en hoffdame i Broadway-forestillingen «Lute Song», en musical om Orienten med Mary Martin og Yul Brynner. Hun fikk rollen etter at produsenten sa til henne «You look like you could be Chinese.»
Forfatteren Garry Wills anser at Davis var en undervurdert skuespiller, fordi hennes begrensede rolle i «Hellcats» var den mest kjente. Selv synes hun å ha nedtonet sine karrieremål. Ifølge PR-materiale fra MGM fra 1949 var hennes største ambisjon å ha et «vellykket og lykkelig ekteskap». Noen tiår senere, i 1975, sa hun: «I was never really a career woman but [became one] only because I hadn't found the man I wanted to marry. I couldn't sit around and do nothing, so I became an actress.» Ronald Reagans biograf Lou Cannon beskrev henne likevel som en pålitelig og solid skuespiller. Etter sin siste film deltok hun i tv-produksjoner som «Wagon Train» og The Tall Man frem til 1962, da hun sluttet i bransjen. Under sin karriere satt hun i styret for Screen Actors Guild i nesten ti år.
Ekteskap og familie
Under sin skuespillerkarriere hadde Nancy Davis flere forhold med andre skuespillere i Hollywood. Hun kalte Clark Gable, som hun hadde et kort forhold med, den triveligste stjernen hun hadde truffet. Den 15. november 1949 traff hun Ronald Reagan, som da var ordfører for Screen Actors Guild. Hun var redd for at hun skulle forveksles med en annen skuespiller som var svartelistet i Hollywood, så hun kontaktet Reagan for hjelp. De innledet et forhold som snart ble offentlig. En Hollywood-reporter reagerte på at de ikke omgikkes på nattklubbene og beskrev det som «romansen hos et par uten laster». Reagan var skeptisk innstilt til ekteskap etter sin skilsmisse fra Jane Wyman i 1948 og traff forsatt andre kvinner. Til slutt fridde han til Davis i parets favoritbås i restauranten Chasen's i Beverly Hills. De giftet seg den 4. mars 1952. Seremonien, som fant sted i Little Brown Church i San Fernando Valley, var enkel for å ikke tiltrekke seg pressen. De eneste gjestene var skuespilleren William Holden og hans hustru. Parets første barn, Patricia Ann Reagan (mer kjent under sitt artistnavn Patti Davis), kom den 21. oktober 1952. Sønnen Ronald Prescott Reagan ble født seks år senere den 20. mai. Nancy Reagan ble også stemor till Maureen Reagan (1941-2001) og Michael Reagan (født 1945), som var Ronald Reagans tidligere barn med Jane Wyman.
Creon cleobis
Creon cleobis er en glansvinge som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
En middelsstor stjertvinge (vingespenn ca. 30 millimeter) med to tynne stjerter på bakvingen. Hos denne arten er det bare ubetydelig forskjell mellom kjønnene i ytre utseende. Oversiden er metallisk blå med svarte vingespisser. Undersiden er grå med to mørke streker langs ytterkanten og to oransje flekker ved bakvingens bakhjørne.
Blue Moon (sang)
«Blue Moon» er en amerikansk populærmusikk-sang skrevet av Richard Rodgers (melodi) og Lorenz Hart (tekst).
Hermann Otto Solms
Hermann Otto Solms, egentlig Hermann Otto Prinz zu Solms-Hohensolms-Lich, (født 24. november 1940 i Lich) er en hessisk prins og tysk liberal politiker. Han var formann for FDPs fraksjon i den tyske Forbundsdagen fra 1991 til 1998, og fra 1998 har han vært visepresident for Forbundsdagen. Han studerte økonomi og landbruksvitenskap, og tok doktorgraden i 1975. I 1980 ble han innvalgt i Forbundsdagen. Han tilhører den fyrstelige hessiske adelsslekten Solms.
Blue Moon (sang)
«Prayer (Oh Lord, make me a movie star)»
Rodgers og Hart underskrev en kontrakt med Metro-Goldwyn-Mayer i mai 1933. De ble snart engasjert til å skrive sanger til filmen Hollywood Party, som skulle ha flere av selskapets toppskuespillere i hovedrollene. Rodgers erindret: ''«Én av våre idéer var å inkludere en scene hvor Jean Harlow blir vist som en uskyldig ung pike som sier, eller rettere sagt synger, sine bønner. Hvordan sekvensen skulle passe inn i filmen hadde jeg ikke den ringeste anelse om, men hensikten var å uttrykke Harlows overveldende ambisjon om å bli en filmstjerne ('Oh Lord, if you're not busy up there/I ask for help with a prayer/So please don't give me the air . . .')»''  Sangen ble ikke spilt inn og heller ikke ble filmen utgitt. ). MGM-sang nr. 225 «Prayer (Oh Lord, make me a movie star)», datert 14. juni 1933, ble registrert for copyright som et upublisert verk 10. juli 1933.
«It's Just That Kind of Play»
Hart skrev en ny tekst til melodien for å lage tittelsangen til filmen Manhattan Melodrama fra 1934: «Act One:/You gulp your coffee and run/Into the subway you crowd/Don’t breathe, it isn’t allowed». Sangen, som fikk tittelen «It's Just That Kind of Play», ble redigert bort fra filmen før den ble utgitt og registrert for copyright som et upublisert verk 30. mars 1934.
«The Bad in Every Man»
Selskapet spurte deretter om et nattklubbnummer til samme film. Rodgers likte fortsatt melodien så Hart skrev en tredje tekst: «The Bad in Every Man» («Oh, Lord . . . /I could be good to a lover/But then I always discover/The bad in ev’ry man»). Den ble sunget av Shirley Ross. Sangen, som også ble utgitt på noter, ble ingen hit.
Den endelige versjonen
Etter at filmen ble utgitt bestemte Jack Robbins, som var sjefen for MGMs noteforlag, at sangen var egnet for kommersiell utgivelse, men at den trengte en mer romantisk tekst og en mer slagferdig tittel. Hart var i begynnelsen motvillig til å skrive enda en tekst, men ble overtalt Resultatet ble «Blue moon/you saw me standing alone/without a dream in my heart/without a love of my own».
Det var opprinnelig et introduserende vers (en vanlig teknikk som ble brukt av låtskrivere i 1920- og 1930-årene), som kommer før sangens første refreng. Eric Clapton og Rod Stewart hadde det med i deres versjon av sangen på CD-platen Stardust: The Great American Songbook, Volume III fra 2004. Den siste linjen i dette ekstra verset er: «Life was a bitter cup for the saddest of all men».
Coverversjoner
Mange artister har gjort coverversjoner av «Blue Moon», som for eksempel Billy Eckstine, Elvis Presley, Frank Sinatra og doo wop-gruppa The Marcels.
Sanglek
Sanglek er en sosial samværsform som kombinerer vokal og kroppslig utfoldelse. I vår tid møter vi oftest sangleker som barnetradisjon. I samband med juletregang ser vi sangleker utføres av barn og voksne i fellesskap. Tradisjonelt har sanglekene vært vel så mye til adspredelse for de store som for de små.
De fleste sanglekene er muntlig overleverte og vi kjenner kun i sjeldne tilfeller sanglekens opphav. Mange har dessuten stor utbredelse, og de kan være mange hunde år gamle, slik som f.eks. Hindarleiken og Bro, bro brille. Den siste er hyppig i bruk den dag i dag.
Kjente tradisjonelle sangleker er Reven rasker over isen, Tyven, tyven og Andeliane (klappelek).
Justvik kirke
Justvik kirke er en kirke fra 1996 i tettstedet Justvik i Kristiansand kommune, Agder fylke, bygget i gul teglstein. Justvik kirke er en kirke i Oddernes sokn, den deler sokneprest med Oddernes kirke.
Solberg gård
Helseforetak på Solberg gård
I 1911 ble gården solgt til Det norske pleiehjem for epileptiske. I 1954 åpnet en ny klinikk for epileptiske barn på området; klinikken var bygget av Norges Røde Kors, som overrakte den det ferdige anlegget til Staten. Ved åpningen i 1954 hadde kurklinikken plass til 36 barn, fordelt på to paviljonger.
Klinikken ble drevet under navnet Statens senter for epilepsi – nå Spesialsykehuset for epilepsi – som var ett av 4 somatiske sykehus eid av staten.
Fra 2002 ble senteret del av Helse Sør og fra 1. juli 2005 del av Nevroklinikken på Rikshospitalet-Radiumhospitalet. Sykehuset har omtrent 200 ansatte og 90 senger.
Vassili Rosladin
Vassili Rosladin (død 4. februar 1590, fornavnet kan også skrives Vasily/Vassilij) var en russisk adelsmann som flyktet til Estland for å unnslippe forfølgelsene og undertrykkingen til den russiske regenten Ivan den Grusomme.
Da den russisk-svenske krigen hadde nådd elven ved grensebyen Narva på 1580 -tallet, flyktet et stort antall adelsmenn fra Russland og meldte seg til tjeneste for kongen av Sverige. Vassili Rosladin ble drept i slaget ved Kõrkküla den 4 februar 1590. Det er reist et steinkors til hans minne på stedet han falt, og stedet ligger i dag tett inntil motorveien mellom Narva og Tallinn i Lüganuse kommune i Ida-Viru fylke.
Niels Andreas Thrap
Niels Andreas Thrap (født 2. oktober 1793, død 9. november 1856) var en norsk jurist, stortingsrepresentant og statsråd.
Thrap var byfogd og notarius publicus i Christiania. I 1833–35 satt han på Stortinget som fjerde representant for hovedstaden.
Thrap var konstituert finansminister drøyt to måneder i 1852 og fire måneder i 1854. Han bestyrte Marinedepartementet et halvt år i 1852–53.
Koprivnica-Križevci
Koprivnica-Križevci (kroatisk: Koprivničko-križevačka županija) er et fylke i Kroatia, beliggende ved elven Drava. Det ligger nordøst for Zagreb i regionen det sentrale Kroatia og grenser mot nabolandet Ungarn i nordøst. I sydøst grenser det til fylket Virovitica-Podravina, i syd til Bjelovar-Bilogora, i sydvest til Zagreb fylke, i nordvest til Koprivnica-Križevci og i nord til Međimurje. Den største byen og fylkeshovedstad er Koprivnica og nest største by er Križevci.
Byer og kommuner
Fylket er administrativ inndelt i 3 byer og 22 kommuner. Innbyggertall i følgende lister er fra folketellingen i 2001.
Erich Fried
Erich Fried (født 6. mai 1921 i Wien, død 22. november 1988 i Baden-Baden) var en østerriksk lyriker, oversetter og essayist.
Fried var i tiden etter den andre verdenskrigen en fremtredende representant for den politiske lyrikk i Tyskland. Samtidig ble han regnet som en betydelig oversetter av Shakespeare, og dessuten blant andre T.S. Eliot, Dylan Thomas, Graham Greene, Sylvia Plath og John Synge. Fried skrev én roman (Ein Soldat und ein Mädchen, 1960) og kortprosa.
Han mottok i 1987 Georg Büchner-prisen fra Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung.
You’ll Never Walk Alone (album)
You'll Never Walk Alone er et samlealbum av Elvis Presley, utgitt 22. mars 1971.
Fredrik Petersen (håndballspiller)
Fredrik Raahauge Petersen (født 27. august 1983) er en svensk håndballspiller som spiller for klubben GOG Svendborg. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London og vant sølvmedalje med det svenske landslaget.
Offshore Heavy Transport
Offshore Heavy Transport AS er et norsk rederi, med hovedkontor i Oslo. Rederiet har spesialisert seg på å frakte svært tunge laster (opp til 40 tusen tonn) og har pr 2018 fem tungløftfartøy for dette.
Bakgrunn
Rederiet ble kjent da et tungløftskip det på den tiden eide, «Blue Marlin», fraktet den skadede jageren USS «Cole» fra Jemen til USA høsten 2000. Offshore Heavy Transport ble slått sammen med tungløftrederiet Dockwise i 2001, men Dockwise ble skilt ut og solgt til et investeringsfirma i 2006.
I 2016 fraktet et av rederiets skip oljeriggen «Transocean Winner», den hadde gått på grunn ved Hebridene, og ble hentet fra havaristedet av tungløftskipet «Hawk».
Akira Kurosawa
Akira Kurosawa (黒澤 明 Kurosawa Akira, også 黒沢 明; født 23. mars 1910 i Ōmori som senere kalles Ōta i prefekturet Tokyo i Japan, død 6. september 1998 i Setagaya i Tokyo) var en japansk filmregissør, produsent og manusforfatter.
Bakgrunn
Akira Kurosawa var sønn av Isamu og Shima Kurosawa. Han var den yngste av åtte søsken. Familien bodde i en forstad til Tokyo. Shima Kurosawa var førti år ved Akiras fødsel og hans far Isamu var førtifem. Akira Kurosawa vokste opp i et hjem med tre eldre brødre og fire eldre søstre. En av tre eldre brødrene hadde dødd innen Akira ble født og en annen var så gammel at han haddet flyttet hjemmefra. En av hans søstre hadde også hun forlatt hjemmet for å starte egen familie innen Akira ble født. Kurosawas nest eldste søsken, en søster han kalt lille storesøster, døde etter en kort sykdomstid da han var ti år.
Kurosawas far arbeidet som rektor på en middelskole som ble styrt av det japanske militæret og Kurosawas familie var etterkommere av samuraier. Økonomisk var familien over middels. Isamu Kurosawa likte den vesterlandske kultur både i de idrettslige programmer han styrte og ved å ta familien til å se filmer, som ved den tiden begynte å dukke opp i Japan. Da den japanske kultur senere vendte seg bort fra det vestlige, fortsatte Isamu Kurosawa å tro på filmer som en positiv læringsopplevelse.
I grunnskolen oppfordret Kurosawas lærer ham til tegning. Hans to eldre brødre Heigo og Tachikawa hadde stor innflytelse på ham. Heigo vant flere akademiske tevlinger, men hadde også en kynisk og mørkere side. I 1923 ødela Kanto-jordskjelvet store deler av Tokyo og drepte over 100 000 personer. Heigo, 17, og Akira, 13, gikk rundt i byen etter skjelvet. Menneskekropper og døde dyr lå overalt og da Akira ville se, bad Heigo ham å ikke gjøre det. Ifølge Akira var det denne opplevelse som lærte ham at hvis man ser på noe skremmende direkte så ødelegger man kraften til å skremme.
Heigo begynte senere å arbeide som benshi, en forteller som tolket utelandske filmer på kinoer i Tokyo. Benshi beskrev stumfilmer for publikum og var heller unik for Japan. Med overgangen til talefilm, som skjedde senere i Japan enn i resten av verden, ble yrkengruppen overføldig. Heigo forordnet en benshi-streik som slo feil. Akira var også inhblandet da han skrev for en radikal avis samtidig som han forbedret sine ferdigheter i maling og leste litteratur.
Regissør
Akira Kurosawa regnes som en av tidenes viktigste og beste regissører. Han er mest kjent for sine samuraifilmer og er ofte knyttet til actionfilmens fødsel. Blant de som ble inspirert av Kurosawa finner vi George Lucas som sier at Den skjulte festning var hovedinspirasjonen bak Star Wars. Til tross for å være så knyttet til action-/samuraifilm, drev han langt fra bare med dette. Hans første film, En judosaga, var riktig nok en actionfilm, men det var faktisk samfunnskritiske dramaer som markerte hans tidlige karriere. Disse var oftest knyttet til andre verdenskrig og viste et knust Japan etter nederlaget. Han er også et av de færreste navnene som er knyttet til flere ikke-amerikanske noirfilmer. Hans mest kjente filmer er Rashomon, De syv samuraier og Ran.
Kurosawa var gift med skuespilleren Yoko Yaguchi. De fikk to barn, en sønn og en datter.
Śīlabhadra
Śīlabhadra (sanskrit; tradisjonell kinesisk:戒賢, pinyin: Jièxián) (født 529, død 645 ) var en buddhistisk munk og filosof. Han er best kjent for å være en abbed ved klosteret Nalanda i India, og for å være en ekspert innenfor skolen Yogācāra, og for å være den personlige tutor for den kinesiske buddhistmunken Xuánzàng.
Den transadriatiske rørledningen
Den transadriatiske rørledningen (engelsk: Trans Adriatic Pipeline, TAP) er en naturgassrørledning som skal frakte naturgass fra Shah Deniz i Aserbajdsjan til Hellas, Albania og videre over Adriaterhavet til Italia. Avtalen om å bygge og operere rørledningen mellom den sveitsiske energigruppen Axpo og det norske energiselskapet Statoil ble undertegnet 13. februar 2008. I 2010 deltok det tyske energiselskapet E.ON i virksomhet. Prosjektet er kostnadsberegnet til cirka 4.5 milliarder euro. Den europeiske bank for gjenoppbygning og utvikling vurderte 1.5 milliarder dollar i lån til den transadriatiske rørledningen. Dessuten stemte Den europeiske investeringsbank også 1.5 milliarder euro til støtte for rørledningen 6. februar 2018. Det er planlegt at rørledningen skal være i full drift i 2020.
Rute
Den 878 kilometer lange rørledningen vil frakte naturgass gjennom flere land, blant annet Hellas og Albania. Rørledningen har en lengde omkring på 550 kilometer i Hellas, der den begynner i Kipoi ved grensen til Tyrkia. 250 kilometer av ledningen skal løpe gjennom Albania fra hvor den begynner i Korça, nærme grensen til Hellas. I Albania skal en del av rørledningen legges omtrent 37 kilometer offshore. Rørledningen går over Adriaterhavet fra Albania til Italia i en lengde på rundt 105 kilometer. I Italia får rørledningen en lengde på 25 kilometer i havet og 8 kilometer på land.
Eierandeler
I begynnelsen av prosjektet hadde AXPO en eierandelen på 42,5 %, Statoil 42,5 % og E.ON 15%. Senere er eierforholdene endret til:
Trans Adriatic Pipeline (TAP) AG
The Trans Adriatic Pipeline (TAP) AG er et selskap som ble etablert for å planlegge, utvikle og bygge den transadriatiske rørledningen. Hovedkvarter av TAP ligger i Baar Sveits og har flere kontorene i Hellas, Albania og Italia. De er ansvarlig for infrastrukturen av gasstransport fra den gresk-tyrkiske grensen til sør-Italia.
TAP AG skal utelukkende frakte gass, men ikke være involvert i salg eller eierskap. Selskapet beskjeftiger omkring to hundre gass- og oljespesialister fra flere land i tillegg til hundrevis av eksperter innenfor andre felt.
Europavei 951
Europavei 951 går mellom Ioannina og Mesolongi i Hellas. Veiens lengde er rundt 180 km.
Bardalfeltet
Bardalfeltet er et stort helleristningsfelt på gården Bardal i Steinkjer, Trøndelag. Det spesielle med helleristningene på Bardal er at bergkunstfigurer fra steinalderen, bronsealderen og jernalderen finnes på den samme flata, og at de nyere figurene er hogd over figurer fra steinalderen. Det har vært hugget bilder i berget her gjennom flere tusen år, fra 4000 f.Kr. til år 0.
De to hovedkategoriene av helleristninger i Norden er veideristninger og jordbruksristninger. Veideristningene er eldst, og har motiv med ulike byttedyr eller totemdyr: hjortedyr, hvaler og sjøfugl. De yngste ristningene er jordbruksristninger fra bronsealderen og eldre jernalder. Motivene her er særlig båter, men også skålgroper, mennesker, hester og geometriske figurer.
Epitolina
Epitolina er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Poritiinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).
Bardalfeltet
På Bardal finnes begge kategoriene på samme felt. Den nye generasjonen av ristninger er til dels plassert rett over de gamle veideristningene. Dette kan gjøre Bardalfeltet litt vanskelig å forstå ved første blikk. Man tror at selve prosessen med å hugge de nye motivene over de gamle, har hatt en betydning.
Epitolina
Utseende
Små (vingespenn ca. 25 millimeter) dagsommerfugler. Oversiden er ensfarget mørk med et litt matt, blått eller blåfiolett skinn, undersiden brunlig.
Bardalfeltet
Stedet og funnet
Beitstad ligger på nordsiden av Beitstadfjorden, den innerste delen av Trondheimsfjorden. Sammen med Stjørdal har Beitstad den største konsentrasjonen av kjente helleristninger i Midt-Norge. I tillegg til Bardal finnes det helleristninger på Hammer, Skjevik, Homnes og Tessem.
Epitolina
Levevis
Larvene lever av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer. De ser ut til alltid å leve i nærheten av kolonier av maur i slekten Crematogaster. Disse sommerfuglene lever i skog.
Bardalfeltet
Stedet og funnet
Professor Anders Hagen antyder at Beitstad kan ha vært et «kultisk sentrum» for fangstfolk i Inntrøndelag, med sin beliggenhet mellom fjell, skog og kyst. Hagen mener at de tre feltene Bardal, Hammer og Homnes/Skotrøa utgjorde et sentrum i helleristningspraksisen i området.
Fylkestingsvalg i Nord-Trøndelag
Fylkestingsvalg i Nord-Trøndelag har vært avholdt som direkte valg hvert fjerde år siden 1975. Tidligere bestod fylkestinget av ordførerne i landkommunene (1838–1963) og representanter valgt av kommunestyrene i by- og landkommunene (1964–1975).
Epitolina
Utbredelse
Slekten er utbredt i det vestlige Afrika.
Bardalfeltet
Stedet og funnet
Feltet ble først oppdaget og beskrevet av Knut Henrik Lossius i 1896. Han var lærer ved Trondheim katedralskole og medlem av Vitenskapsselskapet i Trondheim. I sin første presentasjon ga han inntrykk av at ristningene var kjent lokalt fra før, og omtalt for ham. I forbindelse med Lossius' besøk på stedet, ble ristningene tegnet opp av offiseren Karl Eystein Kvam fra Steinkjer.
Etter at Lossuis hadde vært der, ble Bardal besøkt av arkeologene Gustaf Hallström, Karl Ditlev Rygh, Theodor Petersen og Gutorm Gjessing i løpet av de første 40 årene. Gjessing mente at Hallströms drøftinger av ristningene hadde gjort Bardalfeltet til «et hovedpunkt i nærsagt all drøftelse av helleristningsproblemer i det hele.»
Hovedfeltet ligger i en sørvendt skråning, bare noen meter fra husene på gården Bardal. I tillegg til hovedfeltet, «Bardal 1», er det også funnet fire andre, mindre grupper av av ristninger i nærheten av hovedfeltet: seks dyrefigurer samlet på ett sted, noen skålgroper, og noen båtfigurer.
Beskrivelse av figurene
Feltet er et av de største i Midt-Norge, og ristningsflaten er 26 meter bred, og 13 meter høy. Berget skråner, med en vinkel på om lag 35°
Flaten er delt i to av en loddrett sprekk. De fleste av de rundt 400 figurene finnes på den vestre/venstre flaten, og det er også her at veideristninger og jordbruksristninger overlapper. På den høyre delen finnes noen få figurer: fotspor, båter og mindre dyr.
Veideristninger
De om lag 50 veideristningene er det eldste sjiktet i feltet med motiver av diverse byttedyr av tilnærmet naturlig størrelse. En gruppe med elgfigurer som overlapper hverandre er konturhogd i en naturalistisk stil og naturlig størrelse. Dette tolkes som et tegn på at figurene er fra de tidligst kjente fasene med bergkunst. Overlappingen mellom elgfigurene kan forstås som et forsøk på å etablere perspektiv eller dybdevirkning. I alt finnes det 15–20 hjortedyr på feltet. I den grad disse kan artsbestemmes er det mest elg, men også noen reinsdyr. De største elgene er 330, 260 og 240 cm lange.
Øverst på bergflaten finnes en hvalfigur som er seks meter lang. Hvalen er forsøksvis artsbestemt som en nebbhval. I tillegg til hjortedyrene og hvalen finnes fem fugler og én bjørn. Fuglefigurene er fra 20 til 60 cm lange. Figurene er av «fugl-hval-typen», det vil si de er formet på en slik måte at de kan tolkes både som hvaler og fugler.
Noen menneskefigurer finnes også; en mann (114 cm høy) med kraftig markert penis, og et par figurer som antas å utgjøre en samleiescene.
Jordbruksristninger
De øvrige figurene er typiske for bronsealderens jordbruksristninger, det vil si fra rundt 1800 til 500 før Kristus. Disse nyere ristningene er for det meste av båter, men også hester, spiralfigurer og skålgroper. I alt omfatter det vestlige delen rundt 150 skip, 59 hester, 1 hund, 15 fotsåler og 11 ring-/spiralfigurer fra bronsealderen. Den østligste delen av feltet inneholder 43 skip, 17 fotsåler, 5 hester, 1 hund og 3 ringfigurer.
De største av båtfigurene er 4,5 m lang, og har 90 mannskapsstreker. De loddrette strekene i båtristningene blir vanligvis tolket som mennesker, og kalles gjerne mannskapsstreker. Denne båtfiguren er en av de største kjente båtristningene i Norden. De fleste båtfigurene her er av «bronsealdertypen», med markert bunnplanke/kjøl og reling. Både kjøl og reling strekker seg ut over båtrommet, på samme måte som på Hjortspringbåten, et jernalderfunn fra Danmark.
Overblikk og tolkninger
Det er enighet om at ristningene på Bardal ble laget over lang tid, fra steinalderen (kanskje 4000 før Kristus) gjennom bronsealderen og fram til tidlig jernalder, omkring år 0. Gruppen med elgfigurer var sentrum i den første fasen. Etter hvert ble det hugget inn flere andre veideristninger utover på berget. I tillegg til at det er utstrakte overhogginger av jordbruksristninger over veideristningene, forekommer det også overhugninger innenfor de to kategoriene. Feltet har derfor vært brukt gjennom flere generasjoner og tidsfaser innenfor hver av de to hovedkategoriene.
De som senere hugget inn båter og andre bronsealdermotiv, gjorde dette uten å ta hensyn til de figurene som fantes på bergflatene fra før. Noen mener at selve prosessen med å hugge de nye motivene over de gamle, har hatt en betydning. Arkeologiprofessoren Kalle Sognnes skriver at «det virker som om det i hvert fall delvis var viktig å rasere det som allerede eksisterte, men også å utnytte det som måtte finnes av overnaturlige – eller underjordiske – krefter i nettopp dette berget.» Sognnes peker samtidig på at dette er et avvik; det vanlige er at bronsealderristninger blir plassert med respekt for eldre ristninger.
Sognnes har også studert forekomster av lurer, musikkinstrument støpt i bronse, på nordiske helleristninger. Han finner minst 50 lurer på båtristningene på Bardalfeltet. Noen av mannskapsstrekene strekker seg høyere enn de andre, og disse forhøyde, krumme strekene blir tolket som lurer. Lurblåserne på ristningene opptrer som regel i par. Sognnes ser lurblåserne i sammenheng med at stedet har naturgitte forutsetninger for å fungere som møtested for et større område.
Ved den høyere strandlinja som fantes i steinalderen og bronsealderen (såkalt landheving), ville jorda nedenfor gården utgjøre ei grunn vik hvor båter kunne legge til. Gårdstunet ligger på en terrasse som egner seg som samlingsplass, og litt ovenfor ristningsflata i berget ligger ei berghylle som kunne utgjør en scene for ritualer. Sognnes antyder derfor at Bardal kan ha fungert som en møteplass eller grensesone der folk fra en ny, ekspanderende sjøfartskultur møtte mennesker som levde på tradisjonelt vis, og at overhuggingen er det sjøfarende folkets markering av sin egen, nyere tilstedeværelse.
Området i dag
Bardalfeltet ligger ikke langt fra fylkesvei 6982, rundt 11 km vest for Steinkjer sentrum.
Hovedfeltet ble tilrettelagt for turisme i 1962. Steinkjer kommune satte opp en steinmur og nettinggjerder og anlagt en vei vest for gårdsbygningene på Bardal. I 1951 hadde ristningene blitt malt i to farger; veideristningene i gult, og jordbruksristningene i rødbrunt. Slik kunne man enkelt skille bergkunst fra de to tidsepokene fra hverandre. De siste restene av den oppmalingen som ble introdusert i 1951 og fornyet i 1973 ble fjernet i 2016 og 2017.
Bardalfeltet inngår i Trøndelag fylkeskommunes formidlingsprosjekt Bergkunstreisen. Siden 2005 har Vitenskapsmuseet og fylkeskommunen behandlet feltet som en del av Riksantikvarens bevaringsprogram for bergkunst. Man sprayer ristningsfeltet med etanol for å hindre planter, mose og alger i å bryte ned berget. Vinterstid dekkes bergflaten med byggfolie og pvc-duk med innsveiset isolasjonsmatte. Bardalfeltet er omtalt i rundt 70 artikler og bøker; dels på grunn av de monumentale figurene, og dels på grunn av overhugningene.
Fylkestingsvalg i Nord-Trøndelag
1975
Det første direkte fylkestingsvalget. Valgresultat:
Katrin Göring-Eckardt
Katrin Dagmar Göring-Eckardt (født 3. mai 1966 i Friedrichroda, Thüringen) er en tysk politiker (De grønne) og tidligere borgerrettsforkjemper i DDR. Hun var fra 2005 til 2013 Forbundsdagens visepresident, og fra 2009 til 2013 preses i synoden i Tysklands evangeliske kirke.
Göring-Eckardt ble i november 2012 sammen med Jürgen Trittin valgt som sitt partis toppkandidat ved Forbundsdagsvalget i 2013. Hun ble i januar 2017 valgt til samme rolle foran valget i Tyskland 2017, denne gang sammen med Cem Özdemir.
Katrin Göring Eckhard har studert teologi, men fullførte ikke studiene. I 1989 hørte hun til grunnleggerne av borgerrettsorganisasjonen Demokratie Jetzt i DDR. Hun ble innvalgt til Forbundsdagen første gang ved valget i 1998.
Platylytron
Platylytron er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore (18-20 millimeter), blanke, svarte løpebiller. Fasettøynene er store, pronotum bredt rundet med bredt avsatt sidekant. Dekkvingene er ganske brede.
Levevis
Arten er et ikke flygedyktig rovdyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det vestlige Australia.
Rajendra Christy
Rajendra Absolem Christy (født 1. juli 1938 i Bangalore), indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by.
Christy vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han var med på det indiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak Pakistan og Australia. India tapte semifinalen med 1-2 mot Australia men vant bronsefinalen med 2-1 over Vest-Tyskland. Christy spilte to kamper i OL-turneringen.
Sherman Clark
Sherman Rockwell Clark (født 16. november 1899 i Baltimore i Maryland, død 8. november 1980 i Annapolis i Maryland) var en amerikansk roer som deltok i OL 1920 i Antwerpen.
Eddy de Neve
Eduard Karel Alexander de Neve (født enten 1. januar 1882 eller 2. januar 1885 in Batavia (nåværende Jakarta) i Nederlandsk Øst-India, død 30. august 1943 i Nederlandsk Øst-India) var en nederlandsk fotballspiller, som spilte for Velocitas Breda, HBS Craeyenhout og for Nederlands herrelandslag i fotball.
Biografi
De Neve var sønn av Eduard Karel Alexander de Neve, en major Nederlands Øst-India armé og Johanna Christina Fokker. Faren til De Neve døde da Eddy var omtrent ti år gammel, og deretter flyttet familien tilbake til Den Haag i Nederland. Eddy de Neve debuterte for fotballklubben Quick, og senere, da han ble med i Nederlands hær, spilte han også for Velocitas Breda, assosiert med krigsskolen der. Eddy de Neve flyttet til HBS Craeyenhout i 1905 og vant Eredivisie i sin første sesong tilbake i Haag.
Eddy de Neve skrev historie da han var med i Nederlands første landskamp, mot, den 30. april 1905. Han scoret først for Nederland etter 80, minutter. Etter et nederlandsk selvmål gikk kampen til ekstraomganger, der De Neve scoret tre ganger til, slik at kampen endte 4-1.
Eddy de Neve ble også med i returkampen i Rotterdam, der han scoret to av Nederlands fire mål i en 4-0-seier. Hans tredje og siste landskamp ble spilt den 13. mai 1906, der Belgia vant 3-2. De Neve scoret ikke denne gangen.
De Neve fortsatte i hæren til 1909, og jobbet med vekslende hell på plantasjer og i diverse nederlandske selskap. Hans liv var ellers relativt tragisk: hans bror ble spist av kannibaler på Sumba. Han giftet seg den 14. august 1914 i Lubuk Sinapeng i Nederlandsk Øst-India, og fikk en sønn. Etter tolv år skiltes de t, og Gilles jr. døde i flykrasj i 1941. Under krigen ble Eddy de Neve plassert i en japansk konsentrasjonsleir og døde der 30. oktober 1943.
Edward Burnett Tylor
Edward Burnett Tylor (født 2. oktober 1832, død 2. januar 1917) var en engelsk antropolog.
Model European Union Strasbourg
Dette er trolig Europas største politiske verksted hvor de dyktigste ungdomspolitikerne fra hvert av EU/EØS-landene møtes for å forhandle, debattere og skape politikk for Den europeiske union.
Det regnes som et svært krevende arrangement og ungdomspolitikerne blir skolert i tunge politiske og praktiske temaer.
Luc Alfons De Hovre
Luc Alfons De Hovre, S.J. (født 27. februar 1926 i Nederbrakel i Belgia; død 4. juni 2009 i Heverlee i Leuven i Belgia) var katolsk prelat, og hjelpebiskop i erkebispedømmet Mechelen-Brussel.
Model European Union Strasbourg
Deltakerne blir blant annet skolert i:
Edward Burnett Tylor
Tylor var representativ for forskningen rundt kulturevolusjonismen. Gjennom hans verker Primitive Culture (1871) og Anthropology (1881) tar han i bruk vitenskapelige forskningsmetoder ved å samle mest mulig etnologisk og antroplogisk informasjon. Hans teorier er basert på evolusjonsteorien til Charles Darwin. Han mente at det var et funksjonelt grunnlag for utviklingen av samfunnet og religionen som han fastslo var universelle. Tylor er betraktet av mange som en grunnlegger av sosialantropologien som vitenskap, og hans forskningsarbeider er sett på som betydningsfulle og evigvarende bidrag til antropologien som fag som i hans tid var i sin spede begynnelse. Han mente at forsking på menneskenes historie og forhistorien kunne bli benyttet som et grunnlag for å reformere det britiske samfunnet.
Luc Alfons De Hovre
Prest, jesuitt
Luc Alfons De Hovre inntrådte i jesuittordenen og ble presteviet den 10. mai 1958. Fra 1959 til 1964 var han prefekt ved Sint-Jan Berchmanscollege i Brussel, og deretter rektor og direktør for jesuittenes Sint-Jozefcollege i Turnhout. I 1971 ble han kalt til novisemester i jesuittenes flamske ordensprovins, i september 1975 ble han valgt til provinaialsuperior for de flamske jesuitter og formann for komiteen for de europeiske jesuittprovinser.
Edward Burnett Tylor
Han introduserte begrepet animisme (troen på den individuelle sjel eller anima i alle ting, og naturlige manifestasjoner) i vanlig bruk. Han betraktet animisme som den første fase i utviklingen av religioner.
Model European Union Strasbourg
Det er Europeisk Ungdom Norge som gjennomfører nominasjon og innstiller til kandidater til MEU.
Edward Burnett Tylor
Tidlig liv
E.B. Tylor ble født i 1832 i Camberwell, London som sønn av Joseph Tylor og Harriet Skipper, en familie velstående kvekere, eiere av en London-basert messingfabrikk.
Model European Union Strasbourg
Den norske delegasjonen til MEU 2019-2022:
Edward Burnett Tylor
Tidlig liv
Han ble utdannet ved Grove House School, Tottenham, med da hans foreldre døde mens han ennå var ung og på grunn av hans restriktive kvakerbakgrunn fikk han aldri en universitetsgrad. Etter foreldrenes død gjorde han seg klar for å overta familiens forretninger, men det ble avbrutt av symptomer som tydet på tuberkulose. Tylor forlot England i 1855 etter legeråd om å søke varmere klima og han reiste til Sentral-Amerika. Denne erfaringen viste seg å være både viktig for hans forskning, som sendte ham i retning av en livslang interesse i å studere ukjente kulturer.
Under reisen møtte Taylor kvekeren Henry Christy, etnolog og arkeolog. Hans forbindelse til Christy stimulerte en vekkende interesse for antropologi, noe som førte til at han også begynte med forhistoriske studier.
Luc Alfons De Hovre
Hjelpebiskop i Mechelen-Brussel
Pave Johannes Paul II utnevnte ham i 1982 til titulærbiskop av Domnach Sechnaill og til hjelpebiskop i erkebispedømmet Mechelen-Brussel. Han ble bispeviet den 28. mars 1982 av erkebiskopen av Mechelen-Brussel og senere kardinal Godfried Danneels; medkonsekrerende var biskopen av Jaipur, Philip Ekka S.J., Paul Constant Schoenmaekers, hjelpebiskop i Mechelen-Brussel, Leo-Karel Jozef De Kesel, hjelpebiskop i Gent, og Jean-Baptiste Musty, hjelpebiskop i Namur.
Edward Burnett Tylor
Profesjonelle karriere
Tylors første publikasjon var et resultat av hans reise i 1856 til Mexico sammen med Christy. De notater som Taylor gjorde på trosforestillinger og praksiser til de folkene han studerte gjorde det mulig for ham å utgi Anahuac: Or Mexico and the Mexicans, Ancient and Modern (1861) da han kom tilbake til England. Selv om han aldri reiste igjen fortsatte Taylor å studere skikkene og trosforestillingene til stammesamfunn, både eksisterende som forhistoriske (basert på arkeologiske funn) og han utga sitt andre verk Researches into the Early History of Mankind and the Development of Civilization i 1865. I kjølvannet av dette kom hans mest innflytelsesrike verk Primitive Culture (1871). Til tross for at han både arbeidet og skrev opp mot begynnelsen av den første verdenskrigen forble Primitive Culture høydepunktet i hans karriere, viktig nok ikke bare for dens gjennomførte studie av menneskelig sivilisasjon og bidrag til det begynnende faget antropologi, men også for dens ubestridelige påvirkning på en håndfull unge forskere som blant annet James George Frazer som ble Taylors disippel og bidro meget til det vitenskapelig studiet av antropologi i senere år.
Luc Alfons De Hovre
Hjelpebiskop i Mechelen-Brussel
I 2002 innvilget Johannes Paul II hans aldersbetingede fratreden.
Edward Burnett Tylor
Profesjonelle karriere
I 1871 ble Taylor innvalgt til Royal Society og i 1875 mottok han en æresgrad som Doctor of Civil Laws fra University of Oxford. Han ble utpekt som keeper av Oxford universitetsmuseum i 1883, og foruten å tjenestegjøre som foreleser hadde han den første tittelen som reader i antropologi fra 1884 til 1895. I 1896 ble han den første professor i antropologi ved Oxford og han ble adlet i 1912.
Luc Alfons De Hovre
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Edward Burnett Tylor
Primitiv kultur og ideologi
Som universialist og troen på at religion ligger som noe essensielt i mennesket, postulerte Tylor at mennesket har gått gjennom tre utviklingstri. Den første var den usiviliserte periode med troen på anemisme (ånder). Den andre perioden kalles for den «barbariske» perioden, bedre kjent som antikken hvor man fikk jordbruk, byer og skrivekunst. Man hadde en polyetistisk religion som vil si at de tilba flere guder. Den siste perioden kalles den moderne perioden hvor en monoteistisk religion også vokser frem samtidig som vi har vitenskap.
På første side av Primitive Culture ga Tylor en omfattende definisjon som er et av hans mest anerkjente bidrag til antropologi: «Kultur, eller sivilisasjon, sett i sitt brede etnografiske vesen, er det komplekse hele som omfatter kunnskap, trosforestillinger, kunst, moral, lov, skikker, og alle andre muligheter og sedevaner ervervet av mennesket som et medlem av samfunnet».
Ulik mange av hans forgjengere og samtidige hevdet Tylor at det menneskelige sinn og dets muligheter er den samme over hele kloden, uten hensyn til et samfunns utviklingstrinn i den sosiale evolusjon. Dette betydde at jegere og samlere-samfunn ville ha den samme mengde av intelligens som et avansert industrisamfunn. Forskjellen, forsikrer Tylor, er utdannelse, den kunnskap og metodelære som det tar tusener av år å tilegne seg. Det er derfor Tylor ofte sammenligner primitive kulturer til «barn», og hvorfor han hele tiden ser kultur og menneskelig sinn som progressiv. På slutten av Primitive Culture hevder Tylor at «kulturens vitenskap er hovedsakelig en reformators vitenskap».
Et annet begrep tilskrevet Tylor var hans teori om «overlevelse». Tylor hevdet at når et samfunn utvikler seg blir bestemte skikker beholdt til tross for at de ikke er nødvendige i det nye samfunnet, som utbrukt og nytteløs «bagasje». Hans definisjon av overlevelse er «prosesser, skikker, og meninger, og tilsvarende som har blitt ført videre av vanens makt inn i et nytt samfunnsstadium ulikt fra det som disse hadde deres opprinnelige hjem, og de forblir derfor bevis og eksempler på kulturens eldre kår som den nye har utviklet seg». Dette kan omfatte utdaterte praksiser, som det europeiske fenomenet med årelating som varte lenge etter at medisinsk praksis som det var basert på hadde gått ut av bruk og erstattet av mer moderne teknikker. Til tross for mye kritikk for hans overlevelse-teori, som hevdet at han identifiserte begrepet, men førte svake grunner for hvorfor overlevelser faktisk overlevde, hans originalitet i opprettelsen og defineringen av begrepet er fortsatt anerkjent.
Love Letters from Elvis
Love Letters from Elvis er et musikkalbum av Elvis Presley, utgitt 16. juni 1971. Albumet ble produsert av Felton Jarvis.