cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gustav Vigeland
Oslo
Det første monumentet Vigeland fikk utført, var over komponisten Rikard Nordraak, en av de unge døde. Det har fått sin plass like ved Grotten. Etter flere utkast med symboliserte fremstillinger, endte han med en mer tradisjonell figur i stående positur. Han har gitt monumentet en fantasieggende innramming i form av glisende smijernsdrager. Modellen sto ferdig i 1905, men da det tok tid å bestemme seg for en plassering, ble den avduket først i 1911.
I 1902 utlyste Universitetet i Oslo en konkurranse om en portrettstatue av matematikeren Niels Henrik Abel. Vigeland laget en modell av en naken Abel stående på to figurer, et verk som synes å uttrykke noe vesentlig om menneskeåndens kamp og seier. Komitéen mente at Vigelands utkast hadde den største kunstneriske verdien, men utformingen var utenfor forutsetningene for konkurransen, og Ingebrigt Viks utkast ble innstilt som vinner. Vigeland fikk noen av sine venner, blant andre Bjørnstjerne Bjørnson og Gunnar Heiberg, til å tale hans sak, og i 1907 ble det bestemt å sette opp Vigelands statue. Den ble avduket 17. oktober 1908 på det som nå kalles Abelhaugen i Slottsparken. Snaut ti år etter ønsket Vigeland selv å flytte statuen over til Nisseberget for å gi plass til sitt planlagte fonteneanlegg.
Også Henrik Wergelands søster, Camilla Collett er udødeliggjort av Vigeland med en støtte som er plassert bak slottet i Oslo, ikke langt fra stedet hun levde på den tiden hun var gift med Peter Jonas Collett. Denne ble modellert i 1909 og reist i 1911. Camilla Collett står i vind, og holder sjalet samlet rundt seg. «Det blåser en kald vind mot enker i dette land», har hun uttalt, og det fikk hun til fulle oppleve i sitt lange liv. I Norges litteraturhistorie (red. Edvard Beyer) er støtten genialt fotografert med rimkrystaller på. «Enno er ikkje istida slutt», slik avslutter lyrikeren Åse Marie Nesse sitt dikt om Camilla Collett, kvinnesakens store pioner i vårt land. (Nesse: Til ord skal du bli.)
Vigeland bidro også flere ganger med gravmonumenter til venner, ikke bare i Oslo. På Vestre gravlund står gravurnen til Ruth Syvertsen, hans daværende samboer Ingas lillesøster, som i 1909 døde av difteri elleve år gammel. Urnen fremstiller tre småpiker som holder rundt kuppelen og liksom lytter etter om det fortsatt er liv der inne. Urnen er plassert på en slank sokkel i sentrum av en skjermet rondell. Utenfor Vestre Aker kirke står «Den gode hyrde», et monument Vigeland lagde i 1938 på oppdrag fra O.S. Skouge. Denne ble reist i 1944.
Hamar
«Gutten på triangelen» var en bestilling fra Hamar Bryggeri i anledning Hamar kjøpstads 50-årsjubileum i 1899. Utkastet Vigeland kom med, ble ikke umiddelbart bifalt av oppdragsgiveren; første innvending var at gutten var naken, dernest mente man at gutten var altfor tynn. De henstilte Vigeland om å gjøre gutten litt tykkere, noe han nektet.
Denne jobben fikk et rettslig etterspill, bryggeriet nektet først å betale honoraret før statuen var ferdig støpt, mot vanlig praksis å betale når gipsstatuen er ferdig. Vigeland sendte en regning pluss et inkassosalær til bryggeriet. Bryggeriet nektet å betale inkassosalæret, og Vigeland gikk videre med saken til retten. Denne saken tapte han, og han måtte dermed betale bryggeriets saksomkostninger.
Bergen
Vigelands to siste personmonumenter står begge i Bergen; monumentet av Christian Michelsen ble modellert i 1936 og reist i 1938, mens Snorre Sturlason-monumentet ble modellert i 1938 og reist i 1948. En annen avstøpning av Snorre Sturlason-monumentet ble for øvrig reist på Sturlasons hjemsted Reykholt på Island. I ettertid er disse blitt kritisert for å være upersonlige og statiske, i motsetning til tidligere verk. Dette kan forklares med at begge var bestillingsverk, og at han på denne tiden var svært opptatt med å realisere Frognerparken-prosjektet. I Bergen ble det også voldsomme reaksjoner på at Michelsen-statuen ble plassert på en nærmere 14 meter høy søyle.
Utenfor Den Nationale Scene står statuen av Bjørnstjerne Bjørnson, denne ble modellert i 1915 og avduket 17. mai 1917. Bjørnsons enke Karoline var ikke begeistret for hans fremoverlente og rastløse positur, som hun mente ikke lignet ham i det hele tatt. Hun hadde muligens sett for seg en mer majestetisk positur lik Stephan Sindings Bjørnson-fremstilling foran Nationaltheatret. Vigeland forsvarte seg med at bevegelsen var mer ment symbolsk, at han ønsket å fremstille Bjørnson i en inspirert og målbevisst bevegelse.
Nidarosdomen
Vigelands første oppdrag da han begynte å arbeide ved Nidarosdomens restaureringsarbeider i 1898, var tolv vannspyere og fire hjørnefigurer til nordre tverrskips to tårn. De mest iøynefallende figurene han har skapt, er i korbuen, blant annet et krusifiks og figurer av jomfru Maria og Johannes. Vigeland fikk lagd figurene i gips, senere ble de skåret ut i eik og farvelagt. Vigeland har også utformet døpefonten i kirken.
Stockholm
Thielska Galleriets samlinger i Stockholm omfatter bronseavstøpninger av åtte av Vigelands verk; det er portrettbystene av broren Emanuel (1896) og Gunnar Heiberg (1905), en statuett av Petter Dass (1906), fire helfigurstatuer fra årene 1905–1907, samt en portrettbyste av museets grunnlegger, Ernest Thiel. Bankmannen Thiel var en ivrig kunstsamler på begynnelsen av 1900-tallet, og en av Vigelands viktigste støttespillere tidlig i karrieren. I 1926 ble boligen hans i Stockholm gjort om til kunstmuseum.
Frimerker
Vigelands arbeider er ved åtte anledninger gjengitt på norske frimerker; blant annet ved 100-årsjubileet i 1969 og 150-årsjubileet i 2019, til kvinneåret i 1975 og ungdomsåret i 1985, som turistmål, og til Oslo bys 1000-årsjubileum.
Gatenavn
Gustav Vigeland er hedret med gatenavn i Oslo, Stavanger og i Mandal. Gustav Vigelands vei på Vigeland ble endret til Vigelandsveien i forbindelse med kommunereformen 2019.
Vilhelm Hammershøi
Vilhelm Hammershøi (født 15. mai 1864, København, død 13. februar 1916) var en dansk maler.
Han malte særlig portretter, bygninger, landskaper og interiører. Det var spesielt det sistnevnte han ble kjent for.
Selv om hans stil og teknikk i midten av 1880-årene ikke var vesensforskjellig fra de typiske malere på denne tiden, er hans psykologiske begreper forut for sin tid, og han ble ikke alltid forstått av sitt publikum. Faktisk ble et portrett av hans søster i 1885 (Den Hirschsprungske Samling, København) avvist fra konkurransen om Neuhausens premie. De første skrittene ble da tatt til dannelsen av Den Frie Udstilling, hvor Hammershøi var en av stifterne. Hans palett var allerede en harmonisk tonalitet av grå, fra bløtt sort til hvitt, hvilket han mestret som få andre, aksentuert av varmere farger. Hans interiører fra 1880-årene viser at han mestret det dramatiske spranget fra intenst mørke til fullt lys.
Reiser
Hammershøi besøkte Nederland og Belgia i 1887. I 1889 stilte han ut fire bilder på verdensutstillingen i Paris og hadde for første gang muligheten til å se verker av Whistler. Fra september 1891 til mars 1892 bodde han i Paris, hvor han ofte var i selskap med J.F. Willumsen. Han møtte også Th. Durét, som senere besøkte ham i København. Fra oktober til desember 1893 var han i Norditalia. I juni 1897 reiste han til Stockholm og i oktober samme året reiste han via Nederland til London, hvor han ble inntil mai 1898. Han har kanskje sett den store utstillingen, som åpnet der den 16. mai (The Skating Rink, Knightsbridge), hvor det foruten Monet, Édouard Manet, Bonnard, Vuillard og tyske kunstnere var ni oljemalerier av Whistler.
Fra oktober 1902 til februar 1903 var han atter i Italia, og i september 1904 i London. Hammershøis reiser, særlig dem til London, var viktige for hans kunstneriske dannelse. En del av hans tid i London, brukte han til å male gatebilder omkring British Museum, og en del – angiveligvis – til å oppsøke Whistler. I Paris ble portrettet av hans senere hustru Ida Ilsted (1890) beundret av Th. Durét og Puvis de Chavannes, og Renoir mener å ha vist interesse for noen av hans tidligere portretter, deriblant det av hans søster som var blitt avvist tidligere.
Verker
Som andre danske malere på denne tiden hadde Hammershøi en hel del til felles med gullaldermalerne og med Eckersbergs skole, tildels i kraft av hans utdannelse, tildels på grunn av personlige preferanser.
Hammershøis emner inkluderer portretter, nakenbilder, landskaper, arkitektur og interiører. Den siste kategorien, med deres stumme, kvinnelige figurer, sett bakfra, viser innflytelse fra Vermeer. Formodentlig mer interessant er dog interiørene uten figurer. De er, som hans dystre arkitektur-bilder, likesom arkitekturen selv, ren kunst.
Etter hans død i 1916 sank hans arbeider langsomt hen i glemsel. Hammershøis lidenskapsløse "purist"-stil var for mye i motsetning til de foruroligende eksperimentene etterkrigstidens avant-garde-bevegelse drev. De bidro til at Hammershøis enigmatiske, triste kunst forekom underlig foreldet. Gjenoppdagelsen og nyvurderingen av symbolismen i de senere år har banet veien for at Hammershøis melankolske syn på verden har kunnet gjenvinne sin plass i offentlighetens bevissthet. Hammershøi er nå ikke bare en av de mest kjente skandinaviske kunstnere, han har også gjenvunnet oppmerksomhet i Paris og i New York takket være utstillinger av hans arbeider i Musée d’Orsay og Guggenheim Museum.
Fylkesvei 1866
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 200 (Hedmark).
Ingrid Wendl
Ingrid Turković-Wendl (født Ingrid Wendl 17. mai 1940 i Wien) var en østerriksk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Wendl vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Hun kom på tredjeplass i single for damer, bak Tenley Albright og Carol Heiss begge fra USA.
Subansiri-demningen
Subansiri-demningen, også kalt Kamla-demningen, er den midterste prosjekterte demningen med vannkraftverk under utbygging i elva Kamla, en bielv til Subansiri i Brahmaputra-vassdraget, i distriktet Nedre Subansiri i Arunachal Pradesh, nordøstlige India. Demningen blir plassert 3,5 km fra byen Tamen, ca. 205 km fra North Lakhimpur i Assam.
Det skal installeres en total produksjonskapasitet på 2 000 MW, den største i India. Anleggsarbeidene med dam og elvekraftverk startet opp i 2005, og skal etter planen ferdigstilles i 2016. Demningen skal bli 213 meter høy, og være en steinfyllingsdam.
Charles Vernon Boys
Charles Vernon Boys (født 15. mars 1855 i Rutland i England, død 30. mars 1944 i Andover i Hampshire) var en britisk naturvitenskapsmann, kjent for sine nøyaktige og innovative eksperimentelle arbeider.
Bakgrunn
Han fikk sin utdannelse ved Marlborough College og Royal School of Mines, hvor han lærte ingeniørfag av Frederick Guthrie og studerte på egen hånd høyere matematikk mens han fullførte sin grad i gruvedrift og metallurgi.
Forskning og karriere
Som student ved School of Mines («Gruveskolen») oppfant han en innretning som han kalte «integraph» som kunne plotte integralet til en funksjon. En kort tid arbeidet han i kullindustrien før han tok imot et tilbud fra Guthrie som «demonstartør», i praksis en assistentstilling under Guthie.
Boys høstet anerkjennelse for sin oppfinnelse av en spesiell fiber i glass til bruk som torsjonsfjæe i en torsjonspendel noe som gjorde det mulig å måle ekstremt små krefter. Han anvendte denne oppfinnelsen i et radiomikrometer som var i stand til å detekter lys fra et enkelt stearinlys på en avstand av en mile (1,6 km). Dette utstyret benytten han astronomiobservasjoner. I 1985 publiserte han målinger for å bestemme gravitasjonskonstanten G. Han lyktes da i å bedre nøyaktigheten tidligere oppnådd av Cavendish. I Cavendish-eksperimentet måler Cavendish tiltrekningen mellom to par med kuler, alle fire i samme plan. Boys hever det ene settet noe over det andre. Han oppnår derved å redusere innvirkningen av det ene kulepar på det andre. Ut over det er eksperimentet gjennomført på samme måte som Cavendish.
Boys' arbeider innenfor calorimålinger ble brukt av myndighetene til å prise naturgass basert på energi i stedet for volum. Han arbeidet også med høyhastighetsfotografi og ga forelesninger om egenskapene til såpefilmer. Erfaringer om dette samlet han i boken: Soap Bubbles: Their Colours and the Forces Which Mould Them (Såpebobler: Farge og de krefter som former dem). Dette er en klassiker innen populærvidenskap som forsatt utgis. Den første utgaven av Soap Bubbles kom i 1890 og den andre i 1911. Denne boken imponerte den franske forfatteren Alfred Jarry som i 1898 skrev en surrealistisk bok: Exploits and Opinions of Dr. Faustroll, pataphysician der tittelfiguren som ble født som 63-åring og som seiler i et dørslag, beskrives som en bekjent av C.V. Boys. (Se ’Patafysikk)
Boys var professor ved Royal College of Science (nå Imperial College London) i South Kensington fra 1889 til 1897 og samtidig sensor ved University of London. Han ble invitert som medlem i Royal Society i 1888. Han ble tildelt Royal Medal i 1896 og Rumford Medal i 1924. I 1935 ble han utnevnt Knight Bachelor.
I 1892 giftet han seg med Marion Amelia Pollock som senere skapte furore ved å ha en affære med matematikeren Andrew Forsyth fra Cambridge, noe som kostet ham hans stilling. Marion skilte seg i 1910 fra Boys og giftet seg deretter med Forsyth.
Boys begynte å miste synet sent i livet, og døde i sitt hjem i en alder av 89 i St Mary Bourne i Andover i Hampshire den 30. mars 1944.
Finn Erhard Johannessen
Finn Erhard Johannessen (født 11. mars 1955) er professor i historie ved Universitetet i Oslo. Han har spesialisert seg innen tidlig moderne tids historie, særlig økonomiske og sosiale historie. Johannessen har også skrevet bedrifts- og bydelshistorie.
PT
PT, Pt, pT og pt kan referere til
Christian Christopher Zahrtmann
Christian Christopher Zahrtmann (født 21. desember 1793 i Viborg, død 15. april 1853 i København ) var en dansk sjøoffiser og politiker. Han var medlem av den Grundlovgivende Rigsforsamling.
Zahrtmann var marineminister i regjeringen Moltke I fra 6. april 1848 og i regjeringen Moltke II frem til 10. august 1850.
Han var innehaver av Dannebrogordenen og Dannebrogordenens hederstegn. Han er gravlagt på Holmens kirkegård.
Fylkesvei 2556
Fylkesvei 2556 (Fv2556) går mellom Tårstadkrysset og Tretten i Øyer kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 358 (Oppland).
Anne Provoost
Anne Provoost (født 1964 i Poperinge) er en flamsk-belgisk barne- og ungdomsbokforfatter og forfatter for voksne.
Provoost har studert litteratur ved Det katolske universitetet i Leuven. Forfatterskapet preget av at hun nyskaper myter, eventyr og legender, også fra Bibelen. Hun er også kjent for sine årlige brev, stilet til H.C. Andersen, som en replikk til ett av hans eventyr.
Anne Provoost er medlem av Det kongelige belgiske akademi for språk og litteratur. I 2007 stilte hun til valg til senatet for partiet Groen.
Hun er oversatt til 15 språk, mest kjent og utbredt er Fallet, som har vunnet fem europeiske litterære priser. På norsk finnes ungdomsbøkene Strandet (1992), Fallet (1996) og Rosen og svinet (1998). Hun var Belgias kandidat til H.C. Andersen-prisen 2007.
Statsbygg
Statsbygg er en norsk statlig forvaltningsbedrift. Den er statens sentrale rådgiver i bygge- og eiendomssaker, byggherre for statlige byggprosjekter, eiendomsforvalter og eiendomsutvikler.
Statsbyggs historie går tilbake til 1816, da det ved kongelig resolusjon ble oppnevnt en bygningskyndig konsulent for de offentlige bygninger i og omkring Christiania. Ordningen ble lovfestet i 1886 som Statens bygningsinspektorat, som senere endret navn til Riksarkitekten. I 1959 ble embetet omorganisert til Statens bygge- og eiendomsdirektorat, og fra 1993 har etaten vært organisert som forvaltningsbedriften Statsbygg. Selskapet ble så delt ved at Entra eiendom ble stiftet 1. juli 2000 etter at «konkurranseutsatte eiendommer» ble skilt ut fra Statsbygg i et eget aksjeselskap.
Statsbygg hadde 870 medarbeidere ved utgangen av 2019. Hovedkontoret ligger i Oslo. Lokalkontorer finnes i Oslo, Porsgrunn, Bergen, Trondheim og Tromsø.
Smokie
Smokie er et britisk poprock-band hvis storhetstid var på 1970-tallet. Bandet startet i Bradford, England i 1965 under navnet «The Yen» og senere byttet de navn til «The Sphynx» og senere «Essence». Som «Essence» turnerte bandet til små klubber i Bradford. I 1968 byttet de navn til «The Elizabethans» og i 1970 til «Kindness». Bandet kom i kontakt med låtskriverne Mike Chapman og Nicky Chinn i 1974, som sørget for å gi bandet bandet platekontrakt med RAK Records. Bandet skiftet navn til «Smokey» og begynte å spille inn debutalbumet «Pass It Around», som kom ut i februar 1975. Etter utgivelsen av to album kom bandet i konflikt med sangeren Smokey Robinson, og endret stavemåten til «Smokie» for å unngå forveksling. Deres største hit, «Living Next Door to Alice», ble utgitt i 1976.
Debutalbumet «Pass It Around» ble ikke noen suksess og fikk ingen listeplasseringer. Albumet som kom etter derimot, «Changing All the Time», som ble utgitt i september samme år, inneholdt hitsinglene «If You Think You Know How to Love Me og «Don't Play Your Rock 'n' Roll to Me» – begge skrevet av Chinn-Chapman – og markerte starten på bandets karriere. Albumet i seg selv, derimot, klarte derimot bare å klatre seg opp på 18.-plass på den britiske og 16.-plass på den tyske albumlisten. Albumet etter, Midnight Café, nådde en sjetteplass i Tyskland og kom også inn på VG-lista Topp 40 i Norge for første gang. Men senere det året, fikk albumet sin virkelige store hit, da singelen «Living Next Door to Alice» kom ut i november 1976. I Norge toppet den VG-lista Topp 20 i hele 12 uker i 1977, og det tok den 33 uker å falle ut av Topp 20. Singelen etterpå, «Lay Back in the Arms of Someone», kom høyest på 3.-plass, og en av de to sangene som blokkerte for at singelen skulle nå førsteplassen, var faktisk «Living Next Door to Alice».
«Bright Lights and Back Alleys», som kom ut i 1977, er bandets mest solgte album. I Norge nådde det førsteplass og lå på lista i 24 uker.
Da Chris Norman i 1986 bestemte seg for å satse for fullt på solokarrieren sin, tok Alan Barton over som vokalist. Barton var en god venn av Norman og var tidligere medlem av bandet Black Lace. Trommeslageren Pete Spencer sluttet samtidig og ble erstattet av Steve Pinnell, og i tillegg kom en keyboardist med på laget, Martin Bullard.
I 1995 skjedde en tragisk ulykke med turnebussen til bandet. De var på vei til flyplassen i Düsseldorf da bussen kjørte av veien. Alan Silson, Terry Uttley og Alan Barton var bandmedlemmene som var med bussen. Silson og Uttley ble begge hardt skadd, men verst var skadene på Alan Barton. Etter fem dager på intensiven døde han av skadene han hadde pådratt seg. Mike Craft tok nå over som vokalist. Året etterpå sluttet også Alan Silson i bandet, og Terry Uttley ble dermed bandets eneste originalmedlem.
Smokie har i senere år spilt mye i Norge og er derfor blitt stemplet som «norgesvenner».
Diskografi
Album
Singler (utvalg)
Santana do Piauí
Santana do Piauí er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Marcus Sahlman
Marcus Sahlman (født 2. januar 1985 i Halmstad, Sverige) er en svensk målvakt som spiller for den norske fotballklubben Tromsø IL. Sahlman har siden 1. januar 2009, vært keeper i den norske fotballklubben Tromsø IL som spiller i eliteserien. Den svenske keeperen på 198,5 cm har spilt flere U21-landskamper for Sverige.
Marcus Sahlman var i juli 2008 på prøvespill i tromsøklubben, og fikk etter å ha vist seg frem, et kontraktsforslag fra klubben som han takket ja til få dager senere.
Bankett (bygningsdel)
Bankett brukes innenfor bygg- og anleggsbransjen i betydningen fundamentsåle. Banketten overfører lastene fra bygningen og ned til grunnen. Vanligvis plasstøpes banketten på stedet. Den lages således i betong.
Hvordan banketten armeres, og bredden på banketten, må avgjøres ut i fra lastpåkjenning (bygningens «tyngde») og hvilket jordsmonn man bygger på.
Monica Bellucci
Monica Anna Maria Bellucci (født 30. september 1964 i Città di Castello) er en italiensk skuespillerinne og tidligere fotomodell. Hun har vært gift med den franske skuespilleren Vincent Cassel siden 1999. Bellucci snakker både italiensk, engelsk og fransk flytende, og har spilt i filmer på alle disse språkene, samt arameisk i The Passion of the Christ.
Bellucci ble født i Città di Castello i Umbria i Italia. Med sikte på å bli advokat begynte hun å studere juss ved Universitetet i Perugia. For å kunne betale skolepengene begynte hun å ta oppdrag som fotomodell ved siden av studiene, og bestemte seg etter hvert for å satse på karrièren som modell på heltid, og hoppet av studiene. I 1988 flyttet hun derfor til Milano og begynte å jobbe for Elite Model Management. Allerede i 1989 var hun en fremtredende modell både i Paris og i New York. Blant annet var hun modell i franske ELLE og for motehuset Dolce & Gabbana.
Samme år, i 1989, begynte Monica Bellucci så smått å arbeide som skuespiller ved siden av modelljobbingen. Gjennombruddet kom med Dracula i 1992, og siden har hun spilt i anerkjente filmer som Malèna, Irréversible, Matrix-trilogien og The Passion of the Christ.
David Jenkins (kunstløper)
David Wilkinson Jenkins (født 29. juni 1936 i Akron i Ohio) var en amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Jenkins vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han kom på tredjeplass i single for menn, bak sin bror Hayes Alan Jenkins og Ronald Robertson begge fra USA.
Fire år senere, under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley ble han olympisk mester i kunstløp. Han vant singlekonkurransen for menn foran Karol Divin fra Tsjekkoslovakia og britiske Donald Jackson.
På grensen til det ukjente
På grensen til det ukjente (originaltittel: Twilight Zone: The Movie) er en amerikansk antologifilm fra 1983 basert på TV-serien The Twilight Zone. Filmen består av fire novellefilmer og blander sjangre som science fiction og grøsser.
Handling
Filmen består av fire kortfilmer – tre gjenfortellinger fra den klassiske serien og en ny. Den første, "Time Out", er regissert av John Landis og handler om en mann som stadig irriterer seg når han blir forbigått på jobben. Denne irritasjonen ta han ut på jøder, svarte og asiater som han mener blir forfremmet på hans bekostning. Ved en senere anledning oppdager han til sitt store sjokk at han har blitt forflyttet, både i tid og sted - nærmere bestemt til Tyskland under andre verdenskrig. Den andre filmen, "Kick the Can", er regissert av John Landis og er lagt til en aldersinstitusjon der de eldre på magisk vis gjenopplever barndommens gleder nattestid. Den tredje, "It's a Good Life", er regissert av Joe Dante og er mer humoristisk enn de to første. Den handler om en liten gutt som på overnaturlig vis får alle sine ønsker oppfylt. De som kjefter, mister munnen eller forsvinner inn i tegnefilmene som stadig er på husets TV-skjermer. Den fjerde og siste, "Nightmare at 20,000 Feet", er regissert av George Miller og foregår ombord på et fly. En passasjer får angstanfall fordi han mener å se et monster hamre løs på flymotorene under et tordenvær.
Filmens prolog og epilog er regissert av John Landis.
Økonomi og popularitet
Filmen ble en moderat kinosuksess i USA hvor innbragte $29 millioner. Den gjorde det bedre enn samtidige antologigrøssere som Creepshow ($21 millioner) og Nightmares ($6,7 millioner).
Produksjonskostnadene var på ca 10 millioner dollar.
Filmanmelderne
Den fikk blandet mottakelse av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 61 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 2 av 4 stjerner.
VG gav den terningkast to.
Priser
John Lithgow fikk en Saturn Award i klassen beste mannlige birolle.
Ulykken
Filminnspillingen ble rammet av en tragisk hendelse som overgikk interessen for filmen da skuespilleren Vic Morrow og de to barneskuespillerne Myca Dinh Le (7 år) og Renee Shin-Yi Chen (6 år) døde i forbindelse med et helikopterstyrt mens de var på bakken. Morrow og Le ble begge halshugget av helikopterets rotorblader mens Chen ble knust da en del av helikopteret traff ham.
Cyanose
Cyanose (av gresk kyanos, 'blå') er en blåfarging av lepper, hud, slimhinner eller negler. Blåfargen skyldes deoksygenert hemoglobin i blodkar nær kroppsoverflaten. Et skille mellom sentral og perifer cyanose.
Sentral cyanose
Sentral cyanose er lettest å se på (innsiden av) leppene, og skyldes oksygenmangel i blodet. Den skyldes enten dårlig oksygenering av blodet i lungene (som ved lungesykdom eller kvelning), at blod går ut i systemkretsløpet uten å ha vært innom lungene (som ved medfødt hjertefeil) eller fordi langsom blodsirkulasjon gir økt uttak av oksygen.
Mahamadou Diarra
Mahamadou Diarra (født 18. mai 1981 i Bamako) er en fotballspiller som kommer fra Mali og som for øyeblikket er kontraktsløs etter sist å ha spilt for den engelske klubben Fulham FC (2012–2013).
Biografi
I Lyon var Diarra med å vinne fire strake franske mesterskap i den franske ligaen, før han gikk videre til Real Madrid sommeren 2006. Midtbanekrigeren fra Mali kostet Real Madrid €26 millioner.
Klubb
Lyon
Real Madrid
Gunnar Kalrasten
Gunnar Kalrasten (født 5. september 1905, død 5. mai 1964) var en norsk stortingsrepresentant og politiker for Arbeiderpartiet. Han var sønn av trelasthandler Gunerius Kalrasten (1874–1946) og Klara Dagfinrud (1888–1954). Etter folkeskolen tok han framhaldsskole i 1922. Senere fikk han kurs i skog- og jordbruk, og han ble skog- og jordarbeider, drev småbruk 1930-1964, skogsarbeider og fløter i Russland 1931-1932. Fra 1941 ble han bestyrer av Biri kommunes skoger, etter krigen ble han også bestyrer for en del private skoger og bruk helt til han døde. I samme periode var han også herredsblinker.
Jomfru (maritimt)
En jomfru er en rund treskive, ca. 10-15cm i diameter og 6cm tykk. Den er utstyrt med 3, noen ganger 4 hull. Langs kanten er det en rand. Vantet legges i denne randen rundt den øvre jomfru og bendsles fast, nedre jomfru festes med røstjern til skutesiden. Det hele strammes opp med talje, mens et tynnere tau strammes opp mellom jomfruene.
Jomfruer ble laget av blokkmakere, som også laget blokker, kauser og masteringer.
Refugium (økologi)
Et eksempel på refugier i Norge er sørvendte lier med edelløvskog. Her finnes det varmekjære dyre- og plantearter som hadde en videre utbredelse i den varme perioden etter istiden.
Når en art blir trengt tilbake til flere refugier, vil det på grunn av genetisk drift og ulikt seleksjonspress oppstå forskjeller mellom de isolerte populasjonene. Hvis forholdene endrer seg så arten igjen kan utvide utbredelsesområdet, kan populasjonene i mellomtiden ha blitt så forskjellige at de opptrer som ulike arter når de møtes igjen. Dette er definisjonen av allopatrisk artsdannelse.
I Europa har refugiene fra istiden hatt stor betydning for dagens utbredelse og variasjon hos de ulike artene. Middelhavsartene hadde refugier på de tre søreuropeiske halvøyene. En trodde tidligere at de mellomeuropeiske artene hadde vandret inn østfra, men genetiske undersøkelser tyder på at det var refugier ved Karpatene og på Balkan. For de mest hardføre alpine og arktiske artene er forholdene mer kompliserte.
Hos mange europeiske arter, for eksempel bøk og trollhegg, er det stor genetisk variasjon i middelhavslandene. Populasjonene lenger nord har liten innbyrdes genetisk variasjon, men avviker fra de sørlige. Dette viser at det fantes flere refugier i Sør-Europa, og at de mellomeuropeiske variantene overlevde i egne refugier.
Den internasjonale flyktningorganisasjon
Den internasjonale flyktningorganisasjon var en internasjonal organisasjon i FN-systemet. Organisasjonenes navn på engelsk var International Refugee Organization. Den internasjonale flyktningorganisasjon ble grunnlagt i 1946 for å håndtere de store flyktningproblemene som ble skapt av den andre verdenskrig. Organisasjonens opphørte i 1952 og dens oppgaver overtatt av FNs høykommissær for flyktninger.
Refugium (økologi)
Istidens refugieområder er fortsatt rikere på arter enn tilsvarende områder med samme klima og jordsmonn. Artsrikdommen minker med økende avstand fra refugiene, og det ser ut til å mange arter har hatt vanskelig for å spre seg selv om miljøforholdene i nåtiden er rette.
Mange nordeuropeiske arter hadde ett refugium i Vest-Europa og ett i Russland, og de to populasjonene har nå ofte en kontaktsone i Skandinavia. I Danmark hekker en underart av blåstrupe med hvit strupeflekk, Luscinia svecica cyanecula. Blåstrupene i Norge har derimot rød strupeflekk og tilhører underarten L. s. svecica. Studier av mitokondrielt DNA antyder at de to underartene kan stamme fra henholdsvis sørøstlige og nordlige refugier. Andre genetiske studier viser at de norske bestandene av abbor og krepsdyret nordlig marflo stammer fra flere ulike refugier.
I den såkalte overvintringsteorien hevdes det at de endemiske fjellplantene i de skandinaviske fjellene overlevde istiden i refugier i nærheten av dagens voksesteder. Disse refugiene kan ha vært fjelltopper som stakk opp av isen, nunataker, eller isfrie områder på det som nå er kontinentalsokkelen.
Et ofte nevnt eksempel på artsdannelse i refugier er artsrikdommen i regnskogen i Amazonas. Når det er istid, lagres mye vann i iskappene, klimaet blir tørrere, og det kan tenkes at arealet med regnskog reduseres og deles opp. Den tyske ornitologen Jürgen Haffer mente at dette var årsaken til at det finnes artskomplekser som i dag ikke er adskilt av tydelige økologiske grenser. To brasilianske forskere, zoologen Paulo Vanzolini og geografen Aziz Ab'Saber, har videreutviklet teorien. Utpregede tørkeperioder lar seg ikke påvise ved hjelp av pollenanalyse, litostratigrafi eller geomorfologi, og denne hypotesen står nå svakt.
Referanser
Refugehuis
Blokkevier
Blokkevier (latin: Salix myrtilloides) er en liten busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 1 meters høyde, hvor bladene har jevn bølgekant og arten i mangt likner på blokkebær. Den har ikke øreblad. Arten vokser spredt nord for Bodø. Den foretrekker fuktig torvjord, strandmyr, skogsmyr eller langs bekker.
Blokkevier er en busk på normalt 20-100 cm meters høyde. Den likner på blokkebær. Kvistene er tynt hårete som unge, deretter snaue. barken er rødbrun eller rød-violett. Bladskaftene er bare 2-4 mm lange, og bladene er helrandete og 1-4 cm lange. Bladet er mørkegrønt oppå og blågrønt under, med 8-11 par av sidenerver fra midtnerven. Arten har ikke øreblad. Blomstring i mai-juni, starter like før løvspretten.
Raklene står på 1-4 cm lange rødbrune skaft, og dette rakleskaftet har 2-6 blad som er litt mindre enn de øvrige bladene. Raklene har lyse skjell, grønne, grønn-brune eller grønn-røde og tidvis hårete. Den snaue rødgrønne kapselen er 5-6 mm lang, og står på 2-4 mm lange skaft.
Utbredelse
Blokkevier vokser i Eurasia og er i Norden en nordøstlig art med utbredelse i hele Finland, nordlige Sverige, og rundt hele Bottenviken. I Norge spredt fra Bodø i sør til Finnmark hvor den er tallrik.
Hybrider
Blokkevier kan danne hybrider med ørevier og lappvier:
Finland under Sommer-OL 1908
Finland under Sommer-OL 1908. 62 sportsutøvere fra Finland deltok i seks sporter, bryting, friidrett, skyting, stuping, svømming og turn, under Sommer-OL 1908 i London. Finland kom på trettendeplass med en gull-, en sølv- og tre bronsemedaljer.
Marin leire
Marin leire er gammel havbunn som etter landheving er kommet på tørt land. Under marin grense i lavlandet omkring Oslofjorden og Trondheimsfjorden er morenejorda dekket av et lag av gammel havbunn. Vi kaller gjerne slik gammel havbunn for marin leire.
Denne jorda inneholder svært lite stein. Områdene med marin leire i Trøndelag og på Østlandet tilhører de beste jordbruksområdene i landet. Nesten en tredjedel av jordbruksarealet i Norge finner vi her på den gamle havbunnen. Marin leire er en jordtype som er meget god jord å dyrke i. Landområder dekket av marin leire kan bli til raviner; landskap som karakteriseres av avrundende høyder og dype V-daler. Marin leire kan bli til kvikkleire, dersom saltpartiklene blir skylt ut av leiren. Ionebindingene sørger for at leiren er stabil. I områder i Nord-Norge er enkelte steder utsatt for skred av kvikkleire; dersom ionebindingene oppløses av ferskvann vil marin leire bli til kvikkleire.
Hawaii Five-O (1968–1980)
Hawaii Five-O er en amerikansk kriminalserie som gikk på CBS fra 1968 til 1980. Serien handlet om spesialetterforsker Steve McGarrett som ledet et femmannsteam på Hawaii som tok vanskelige saker som øyas ordinære politiet ikke taklet. Sakene dreide seg om alt fra organisert kriminalitet til utenlandske agenter. Hovedrollen ble spilt av Jack Lord, mens andre sentrale roller ble spilt av James MacArthur, Kam Fong, Herman Wedemeyer og Harry Endo. Serien ble skapt av Leonard Freeman. Hawaii Five-O gikk i 12 sesonger og var den lengstlevende kriminalserien i USA inntil kriminalserien Law & Order i 2003 slo den rekorden.
Serien tok utgangspunkt i den 100 minutter lange TV-filmen Hawaii Five-O: Cocoon fra 1968.
Serien fikk liten oppmerksomhet i Norge, men den gikk på TVNorge fra 1991.
Ny versjon
En modernisert utgave oppstod på CBS i 2010. Den fikk navnet Hawaii Five-0 (tallet 0 og ikke bokstaven O som originalen).
Birger Rosengren
Birger Eugen Rosengren (født 29. oktober 1917 i Norrköping, død 15. oktober 1977 i Norrköping) var en svensk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Rosengren ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1948 i London. Han var lagkaptein på det svenske laget som vant fotballturneringen. Sverige vant åttendedelsfinalen med 3-0 over Østerrike og i kvartfinalen beseiret de Korea med 12-0. I semifinalen møtte de som de beseiret med 4-2 og finalen vant de med 3-1 over Jugoslavia.
Rosengren spilte ni landskamper for i perioden 1945–48.
Kriminalomsorgen
Kriminalomsorgen er en norsk statlig etat som har ansvar for å gjennomføre varetektsfengsling og straffereaksjoner på en måte som er betryggende for samfunnet og som motvirker straffbare handlinger. Etaten er underlagt Justis- og beredskapsdepartementet.
Historikk
Etaten ble opprettet som Fængselsstyrelsen (senere skrevet Fengselsstyret) i 1875 og var en avdeling i Justis- og politidepartementet, ledet av en direktør (som samtidig hadde rang som ekspedisjonssjef). Fengselsstyret ble oppløst i 2002 og erstattet av Kriminalomsorgens sentrale forvaltning.
Organisasjon
Kriminalomsorgen er organisert i et hierarki bestående av et sentralt nivå med Kriminalomsorgsdirektoratet (tidligere Kriminalomsorgens sentrale forvaltning ), et regionalt nivå bestående av fem regionadministrasjoner og et lokalt nivå med individuelle fengsler og friomsorgskontorer. I tillegg kommer Kriminalomsorgens høgskole og utdanningssenter (KRUS), som blant annet har ansvar for etatsutdanningen av fengselsbetjenter, og som er direkte underlagt Kriminalomsorgsdirektoratet.
Etaten var tidligere ledet direkte av Kriminalomsorgens sentrale forvaltning (KSF), som var integrert i Kriminalomsorgsavdelingen i Justis- og beredskapsdepartementet. KSF ble skilt ut fra Kriminalomsorgsavdelingen i 2013 og etablert som selvstendig direktorat i Lillestrøm. Etter omorganiseringen skal departementet kun ivareta oppgavene som faglig sekretariat for politisk ledelse og utføre budsjettarbeid, lovarbeid og overordnet etatsstyring, mens KSF – nå Kriminalomsorgsdirektoratet – som direktorat har fått faglig og administrativt ansvar for Kriminalomsorgen. Kriminalomsorgsdirektoratet har om lag 125 ansatte.
Kriminalomsorgens IT-tjeneste (KITT), som har ansvar for utvikling, innføring og tilpasning av IKT-systemer i etaten, var tidligere en selvstendig enhet, men er i dag integrert i Kriminalomsorgsdirektoratet.
I juni 2014 fikk Kriminalomsorgsdirektoratet i oppdrag å utrede en ny organisasjonsmodell der det regionale nivået er fjernet. Direktoratet forslo etablering av straffegjennomføringssentre med egne administrasjoner og underlagte fengsler og friomsorgskontorer, mens departementet i den påfølgende høringen foreslo sammenslåing av fengsler og friomsorgskontorer med felles ledelse der disse ligger geografisk i nærheten av hverandre. I september 2020 fremmet regjeringen et lovforslag som innebærer at Kriminalomsorgen organiseres i to nivåer uten regioner, med tolv «straffegjennomføringsenheter» underlagt direktoratet.
Øst
Kriminalomsorgen region øst omfatter fylkene Oslo, Akershus, Hedmark, Oppland og Østfold. Administrasjonen ligger på Lillestrøm. Regionen har en kapasitet fordelt på Bredtveit fengsel, forvarings- og sikringsanstalt, Halden fengsel, Ravneberget fengsel, Indre Østfold fengsel, Oslo fengsel, Ila fengsel og forvaringsanstalt, Ullersmo fengsel, Kongsvinger fengsel, Ilseng fengsel, Hamar fengsel, Vestoppland fengsel og Bruvoll fengsel, og overgangsboligene i Arupsgate og på Sandaker. I tillegg kommer  Akershus friomsorgskontor, Hedmark og Oppland friomsorgskontor, Oslo friomsorgskontor og Østfold friomsorgskontor.
Sør
Kriminalomsorgen region sør omfatter fylkene Buskerud, Vestfold og Telemark. Administrasjonen ligger i Tønsberg.
Sørvest
Regionen består av Arendal fengsel, Aust-Agder friomsorgskontor (Arendal og Grimstad), Auklend overgangsbolig, Haugesund fengsel, Kristiansand fengsel, Rogaland friomsorgskontor (Stavanger og Haugesund), Sandeid fengsel, Solholmen overgangsbolig, Stavanger fengsel, Vest-Agder friomsorgskontor (Kristiansand og Mandal) og Åna fengsel.
Vest
Kriminalomsorgen region vest omfatter fylkene Hordaland, Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal. Administrasjonen ligger i Bergen.
Regionen består av Bergen fengsel, Vik fengsel, Ålesund fengsel, Hustad fengsel, Bjørgvin fengsel, Lyderhorn overgangsbolig, Hordaland friomsorgskontor, Sogn og Fjordane friomsorgskontor, Møre og Romsdal friomsorgskontor og Senter for Narkotikaprogram med domstolskontroll i Bergen.
Nord
Kriminalomsorgen region nord omfatter fylkene Trøndelag, Nordland, Troms og Finnmark. Administrasjonen ligger i Trondheim.
Kriminalomsorgen region nord består av Trondheim fengsel, Verdal fengsel, Mosjøen fengsel, Bodø fengsel, Bodø overgangsbolig, Tromsø fengsel og Vadsø fengsel. I tillegg kommer Finnmarks friomsorgskontor, Troms friomsorgskontor, Nordland friomsorgskontor, Nord-Trøndelag friomsorgskontor og Sør-Trøndelag friomsorgskontor.
Transporttjenesten
Kriminalomsorgens transporttjeneste (KTT) er en landsdekkende enhet som utfører transport og fremstilling for politiet og kriminalomsorgen. Tjenesten koordineres fra Tønsberg.
KTT disponerer ca. 30 tilpassede kjøretøyer, fordelt på store cellebiler med plass til fire innsatte og mindre cellebiler med plass til to innsatte. Oppgavene utføres av rundt 50 transportbetjenter med begrenset politimyndighet. De ansatte utfører tjenesten med sikkerhetsutstyr og tilgjengelige tvangsmidler som håndjern, batong og pepperspray.
Hans Hansen Bergen
Hans Hansen Bergen (født ca. 1610, død 1654) var en av de første europeiske bosetterne i den Nederlandske kolonien Ny Amsterdam, og en av ca. 50 kjente immigranter fra Norge til Ny Amsterdam, senere New York. Hans Hansen kom fra Bergen og var skipsbygger av yrke, men hadde tobakksplantasje på Manhattan og senere kjøpte han et stort område i dagens Brooklyn for tobakksdyrking. Hans Hansen og hans familie bodde på Mannhattan til ca. 1654.
Hans Hansen eide en tomt nær dagens Pearl Street, og opptil det daværende fortet. Senere flyttet familien (enken og barna) til Wallabout Bay i Brooklyn, og de var av de første bosetterne der. Wallabout Bay (Kvalbukta) er i dag området for marinens skipsverft i Brooklyn. Hans Hansen Bergen er felles forfar til Bergen-familien på Long Island og New Jersey. Bergen Street, Bergen Street Station, Bergen Pizza, Bergen Bagels i Brooklyn har direkte eller indirekte navn etter Bergen-familien i New York. Derimot har Bergen-navnet i New Jersey ingen sammenheng med Bergen-familien på Brooklyn eller Bergen i Norge.
Biografi
Hans Hansen Bergen utvandret til Ny Amsterdam i 1633 og han dukker opp i kildene med litt ulike navn, vanligvis som Hans Hansen Noorman eller Hans Hansen Boer. (Boer er hollandsk for 'bonde.'). Hans Hansen er også referert til som Hans Noorman, Hans Hanszen, Hans Hanszen Noorman, Hans Hanszen de Noorman, Hans Hanszen Van Bergen in Norweegan eller bare rett frem Hans Hansen.
I 1639 ble Hans Hansen gift med Sarah Rapelje, datter av Jorens Janson de Rapalje. Sammen fikk de åtte barn, og som enke giftet Sarah seg igjen med Teunis Gysbert Bogaert.
FC København
FC København (FCK) er en dansk fotballklubb fra København. Klubben ble stiftet 1. juli 1992 som en sammenslåing av Kjøbenhavns Boldklub og B 1903. Klubben har treningsfasiliteter på KBs baner i Frederiksberg og spiller sine hjemmekamper i Danmarks nasjonalarena Parken på Østerbro i København.
FCK er børsnotert som firmaet Parken Sport & Entertainment AS. Klubben eier også Driftselskapet Idrætsparken AS, som står for utleie av Parken til landslagskamper og andre arrangementer.
FCK Håndbold er også en del av klubben.
Spillerstall
Oppdatert 24. april 2023.
Meritter
Danmarksmesterskapet Landspokalturneringen Royal League
Kjetil Foseid
Kjetil Foseid (født 26. juni 1971) er en norsk musiker og sanger - og for de fleste best kjent som vokalist i Vazelina Bilopphøggers. Han ble medlem av bandet våren 2006, og var vokalist fram til 2022, da bandet gav seg etter 3 utsolgte avslutningskonserter i Oslo Spektrum.
Foseid overtok som vokalist i Vazelina Bilopphøggers etter Viggo Sandvik våren 2006, etter at Viggo Sandvik valgte å gi seg i Vazelina etter å ha fått tinnitus (øresus) etter å ha vært frontfigur og bandets vokalist siden 1981
Bakgrunn
Foseid vokste opp i Hof i Åsnes, hvor han lærte å spille gitar av bestemoren sin da han var ti år gammel.
Senere flyttet Foseid til Kongsvinger og musikkmiljøet i «Huset», og i årene 1986 -1990 sang han i et band Consistence Fire fra Flisa med Vegard Dybendal. 1993–1994 gikk Foseid musikklinja ved Trøndertun folkehøgskole utenfor Trondheim. Han har medvirket i lokale produksjoner av Instant Musical, The Wall og Jesus Christ Superstar.
I 1995 var han gitarist i Pilot, senere Pilate, som blant annet spilte noen oppvarmingsjobber for Madrugada. Fra 1998 til 2000 var Foseid gitarist i Hütte Tü, og fra 2004-2005 spilte han gitar og sang i Molefunkers. Våren 2006 sang han i metalbandet Frantic Bleep, inntil Vazelina Bilopphøggers annonserte ham som sin nye vokalist like etter at Viggo Sandvik sluttet.
Høsten 2005 møtte Kjetil Foseid Eldar Vågan fra Vazelina Bilopphøggers for første gang, gjennom Vazelinas pianist Tor Welo, og rett etter julen det året begynte han å øve sammen med bandet. I tillegg til å være vokalist i Vazelina Bilopphøggers, spilte han også i mange år bass samt at han koret i det Kongsvingerbaserte bandet Hildur (fra 2011-2018), som til motsetning fra Vazelinas rockabilly heller hadde et lydbilde som dreide mer mot hardrock og pop og techno.
Han har også vært et av de fem medlemmene i musikk-, sketsj-, og revybandet VM-Trosserne, og spiller fortsatt med dem av og til. I 2015 ga han ut albumet Feel the Flow med bandet Hildur.
Panorering
Panorering er fordelingen av et lydsignal (enten monofonisk eller stereofonisk) inn i et nytt stereo eller multikanalslydfelt bestemt av en innstilling på en panoreringskontroller. Hensikten er å skape et riktig lydbilde når man spiller av musikk fra eksterne lydkilder, eller vil understreke lydkildens posisjon på for eksempel en scene. Å panorere er ikke en av/på bryter der man kjører lyd i enten venstre eller høyre kanal.
Miksepulten har som regel en vridbar bryter som hovedsakelig er av samme karakter som bryterne for equalizerne. Med den kan man veksle lyden delvis eller helt over i den kanal man ønsker. Vrir man litt mot venstre vil lyden avta i høyre kanal synkront med at den tiltar i venstre kanal og vice versa.
En typisk opptakskonsoll har en panoreringskontroll for hver kanal. En panoreringskontroll er en knott med en posisjonsindikator som kan variere fra klokken 8 helt til klokken 4. Lydmiksingprogramvare erstatter panoreringskontroller med virtuelle knotter på skjermen som fungerer på samme måte som i fysiske miksebord.
Under lyd låner panorering sitt navn fra bildeteknologiens bevegende bilde panoreringer. En lyd «pan pot» kan brukes i en blanding for å skape inntrykk av at en kilde beveger seg fra den ene siden av lydbildet til den andre, selv om ideelt sett ville det være timing [inkludert fase og Doppler effekt], filtrering og etterklang forskjeller til stede for et mer fullstendig bilde av tilsynelatende bevegelser innenfor et definert rom. Enkle analog pan-kontrollere endrer bare relative nivåer; de legger ikke klang til for å erstatte direkte signal, faseoverganger, endre spekteret, eller endre timing-forsinkelser. «Spor dermed ser ut til å bevege seg i den retningen som peker «pan pot» på en mikser, til tross for at en faktisk demper disse sporene på motsatt side av horisontalplanet .»
For å få riktig effekt av panorering av musikk er det nødvendig med to linjer inn til mikseren. Enten kjører man lyden inn på et stereospor eller så kjører man to monokabler inn på mikseren og bruker dermed to striper.
En tidlig panoreringsprosess ble benyttet i utviklingen av «Fantasound». Dette var et tidlig stereofonisk lydgjengivelsessystem for «Fantasia» (1940).
Stereo-switching
Før panoreringskontroller var tilgjengelige fantes det en tre-veis bryter som ble brukt til å tilordne spor til venstre kanal, høyre kanal, eller begge kanalene (midten)". Dette var framtredende på Billboard-listene i hele midten og slutten av 1960-tallet. Klare eksempler inkluderer The Beatles sin «Strawberry Fields Forever» og Jimi Hendrix sin «Purple Haze». I The Beatles sin «A Day In The Life» så er Lennons vokal panorert helt til høyre på de to første strofene, på den tredje strofen de er panorert til midten og deretter helt til venstre, og panorert igjen på den siste strofen mens under bridgen er McCartneys vokal panorert helt til høyre.
En «pan pot» har en intern arkitektur som bestemmer hvor mye av et kilde signal som skal sendes til en venstre og høyre buss. «en Pan pot» splitter lydsignaler til venstre og høyre kanal, hver utstyrt med sin egen diskret gain (volum) kontroll." Denne signal distribusjon kalles ofte en «taper» eller lov.
Surround-panorering
En metode hvor man kan flytte lyden til en uendelig mengde høyttalere, og ikke bare fra venstre til høyre som med moderne poplåter. Surround-panorering brukes for det meste i film- og spillbransjen, siden man kan flytte på lydene rundt i et virtuelt område, eller i en kinosal.