cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Østerrikes herrelandslag i fotball
Nåværende tropp
24. mai 2021 Østerrikes tropp til tropp til EM i fotball 2021 fra 11. juni til 11. juli 2021.
Andre spillere
Spillere som nylig har vært med i landslagstroppen.
That’s How You Write a Song
«That's How You Write a Song» (norsk oversettelse: det er sånn du skriver en sang) er en norsk popsang som er skrevet og fremført av Alexander Rybak. Låten ble sluppet for digitalt salg og strømming 15. januar 2018. Sangen vant Melodi Grand Prix 2018 og var Norges bidrag til Eurovision Song Contest 2018 i Lisboa. Der endte den som nummer 15 av 26 i finalen.
Melodi Grand Prix
Rybak sendte inn «That's How You Write a Song» til Melodi Grand Prix 2018, og av over 1,200 innsendte bidrag ble den plukket ut som én av ti finalister til den norske finalen i Oslo lørdag 10. mars 2018. Sangen ble sluppet for strømming og salg under en pressekonferanse på NRK Marienlyst 15. januar 2018.
Sangen var det tiende og siste bidraget ut på scenen av ti finalister i den norske finalen. I ukene før finalen seilte «Who We Are» opp som den store favoritten hos spillselskaper og den norske Grand Prix-klubben, mens «That’s How You Write a Song» lå som nummer to. Vidar Villas «Moren din» var imidlertid den mest spilte låten av deltakerne på strømmetjenesten Spotify med over én million avspillinger dagen før den norske finalen. «That's How You Write a Song» var bare den femte mest strømmede med litt over 150,000 avspillinger.
I den norske finalen kjempet de to forhåndsfavorittene «Who We Are» og «That's How You Write a Song» til slutt i en gullduell, der Rybak fikk flest stemmer og vant konkurransen. Dette var andre gang Rybak vant Melodi Grand Prix, etter å ha vunnet med «Fairytale» ni år tidligere.
Eurovision Song Contest
Etter å ha vunnet den norske finalen, var «That's How You Write a Song» Norges bidrag til Eurovision Song Contest i Lisboa i mai 2018. Sangen vant semfinale 2 torsdag 10. mai og kvalifiserte seg til finalen lørdag 12. mai.
I finalen var sangen det syvende bidraget ut på scenen. Til slutt endte «That's How You Write a Song» på en 15. plass av 26 finalister.
Vexin
Vexin er en tidligere region i Frankrike som siden 900-tallet var delt mellom den normanniske Vexin (Vexin normand) og franske Vexin (Vexin français).
That’s How You Write a Song
Om sangen
«That's How You Write a Song» er en popsang med engelsk tekst. Sangen inneholder scatting, oppkonstruerte stavelser og lyder som skal etterligne instumentlyder. Rybak spiller også fele i siste halvdel av sangen.
Vexin
Vexin er avledet av navnet til den galliske stammen veliocassi som hadde hovedstad i Rouen. Senere ble området et fylke. De normanniske angrepene under Rollo av Normandie ble stanset ved Saint-Clair-sur-Epte-traktaten som ble signert høsten 911 mellom Frankerrikets konge Karl den enfoldige (898-922) og Rollo. Traktaten etablerte hertugdømmet Normandie og satte dets grenser mot kongedømmet Frankrike langs elven Epte. Det delte Vexin i to deler:
That’s How You Write a Song
Om sangen
I teksten synger Rybak om at det ikke er vanskelig å skrive en sang, og at du bare må føle det og synge på melodien hele dagen lang.
Listeplasseringer
Tross en klar seier i den norske finalen, nådde ikke vinnerlåten høyere enn en 28. plass på norske VG-lista. Dette var den dårligste toppnoteringen til en MGP-vinnerlåt siden 2014. Etter den internasjonale finalen fikk imidlertid «That's How You Write a Song» nok strømminger på tjenester som Spotify og YouTube til at låten oppnådde platinastatus i september. Per 11. september 2018 hadde låten 6,3 millioner strømminger på Spotify – det laveste strømmetallet til en MGP-vinner siden «Stay» i 2012.
Klyss
Klyss er et fôret eller forsterket hull i skipssider eller dekk som brukes til gjennomføring av ankerkjetting, trosser eller lignende. Ankerklyss finnes på de aller fleste skip nær baugen, men mange har også akterklyss. Ankerkjettingen heises med et ankerspill til kjettingkassen eller ankerboksen.
Ragnhild Aas
Ragnhild Aas (født 9. januar 1984 i Oslo) er en norsk sandvolleyballspiller som har to sølv- og to bronsemedaljer fra norgesmesterskapet i sandvolleyball.
The Legend of Zelda: Tears of the Kingdom
The Legend of Zelda: Tears of the Kingdom er et action-eventyrspill utvikla og utgitt av Nintendo. Det ble utgitt den 12. mai 2023 til Nintendo Switch og er en direkte oppfølger til Breath of the Wild fra 2017. Spillet foregår i samme verden som forgjengeren, og introduserer nye spillmekanikker, som konstruksjon av framkomstmidler og muligheten til å fusjonere objekter til våpen og skjold.
Tears of the Kingdom fikk positiv mottakelse og solgte over 10 millioner kopier globalt i løpet av tre dager, som gjør det til det raskest selgende spillet i The Legend of Zelda-serien gjennom tidene.
Derry Girls
Derry Girls er en britisk sitcom skapt av den nordirske dramatikeren Lisa McGee. Den består av sesong 1 fra 2018 og sesong 2 fra 2019, hver på seks episoder à 30 minutter. TV-serien ble opprinnelig vist på Channel 4 i Storbritannia. I Norge er den tilgjengelig på strømmetjenesten Netflix.
Derry Girls er den mest sette i Nord-Irland siden en begynte å måle seertall i 2002. Det er planlagt en sesong nummer tre i 2020.
Handling
Derry Girls følger en vennegjeng på en katolsk videregående skole for jenter i Londonderry, en by i det britiske Nord-Irland som katolikkene kaller Derry. Handlingen foregår fram til 1995, i den siste delen av perioden som på engelsk ofte omtales som the Troubles. Denne perioden var preget av konflikten mellom katolske nasjonalister/republikanere, som ønsker å forene Nord-Irland med republikken Irland, og protestantiske unionister/lojalister, som ønsker fortsatt tilslutning til Storbritannia.
Ungdommene i serien opplever små og store hverdagsproblemer fortalt med komiske poenger i høyt tempo.
Roller
Hovedpersonene i tenåringsgjengen er Erin (spilt av Saoirse-Monica Jackson), Orla (Louisa Harland), Clare (Nicola Coughlan), Michelle (Jamie-Lee O'Donnell) og James (Dylan Llewellyn).
Dagfin Juel
Dagfin Juel (født 23. februar 1909, død 4. juni 1985 i Trondheim) var en norsk sosialøkonom og embetsmann, utdannet cand.oecon. ved Universitetet i Oslo i 1932.
Juel var sentral økonom i Arbeiderpartiet, og ble utnevnt som statssekretær ved Statsministerens kontor under Gerhardsenregjeringen 1965-68. Dette året tok han en gjestestilling som økonomisk planleggingssjef i Swaziland fram til 1969. Han ble deretter direktør i Kommunaldepartementet til 1979 – da han pensjonerte seg i en alder av 75 år.
Etter den tyske invasjonen i 1940 reiste Juel sammen med gulltransporten nordover. Med på reisen i ulike roller var også Einar Gerhardsen, Nini Haslund Gleditsch, Kristian Gleditsch og Nordahl Grieg. Juel var venn av paret Gleditsch og var som dem med i Mot dag. Juel flyktet til England og delte periodevis husvære med Gleditsch og Vilhelm Evang. Martin Linge brukte også pensjonatet Queen St nr 30 som base når han var i London. Vinteren 1940-1941 bodde Juel og paret Gleditsch sammen med Trygve Lie i Sunningdale en halvtime fra London.
Nicholas Heath
Nicholas Heath (født ca. 1501, død desember 1578) var erkebiskop av York og rikskansler i England.
Bakgrunn
Han ble født i London og tok bachelorgrad ved University of Oxford i 1519. Han flyttet så over til Christ's College ved University of Cambridge, hvor han tok en ny bachelorgrad i 1520, en mastergrad i 1522 og ble innlemmet som fellow i 1524. Etter å ha hatt flere mindre verv ble han erkediakon i Stafford i 1534, og året etter tok han en doktorgrad i teologi.
Karriere
Etter endt studium reiste han som misjonær sammen med biskop Edward Fox. Deres mål var å skape teologisk og politisk forståelse med de lutherske fyrstene i Tyskland. At han ble valgt ut til dette antyder at han hadde en viss grad av reformvilje. Hans møte med lutheranerne svekket denne tendensen, og hans senere karriere er nært knyttet til den katolske reaksjonen mot reformasjonen i England.
I 1539, året Six Articles ble gitt ut, ble han utnevnt til biskop av Rochester. I 1543 etterfulgte han John Bell som biskop av Worcester. Hans katolisisme var mindre ridig enn den Stephen Gardiner og Edmund Bonner. Dette skyldtes ikke så mye teologiske innvendinger som at han hadde sympati for den nasjonale motviljen mot innblanding fra utlandet, enten den var kirkelig eller sekulær. Han var opptatt av tanken på nasjonal enhet, også i trosspørsmål. Da Edvard VIs tidlige reformer kom hadde han ingen problemer med å gjennomføre disse, og han aksepterte også den første utgaven av Book of Common Prayer etter at House of Lords hadde modifisert den noe i katolsk retning.
Hans definitive brudd med reformasjonen kom da ordinalet ble satt opp i februar 1550. Det samme verket ble fire århundre senere den mest sentrale begrunnelsen for at Leo XIII nektet å anerkjenne den Den anglikanske kirkes preste- og bispevigsler som gyldige. Heath ble fengslet da han nektet å anerkjenne nyordningen, og i 1551 ble han fratatt sitt bispesete.
Da Maria døde var det Heath, i egenskap av rikskansler, som proklamerte Elizabeth I som dronning. I likhet med Thomas More mente han at det var nasjonalstaten, representert av parlamentet, som skulle bestemme i spørsmål om tronfølgen. Dronningen fornyet ikke hans tillit som rikskansler, men han fortsatte å sitte i Det kongelige råd i to måneder, inntil det endelige bruddet med Den katolske kirke ble bestemt. Så sent som i april 1559 tok han del i å organisere Westminsterkonferansen, og skjente da på sine mer standhaftige trosfeller. Han nektet å krone Elizabeth I idet hun nektet å ha en kroningsmesse med elevasjon av hostien. Heath mente at kirkelige seremonier og doktriner ikke kunne endres av en sekulær myndighet.
Heath fortsatte å motsette seg stadig flere lover rettet mot Den katolske kirke. I likhet med andre katolske biskoper utnevnt under Henrik VIII ble han under Edward VI overbevist om at Thomas More hadde hatt rett, og at Henrik hadde tatt feil i sin holdning mot pavedømmet og kirken. I 1559 mistet han sitt bispesete, men han forble lojal mot Elizabeth. Etter en kortvarig fengsling fikk han leve de siste nitten år av sitt liv i fred og ro. Han deltok aldri i offentlige gudstjenester, men feiret noen ganger den katolske messen privat. Dronningen besøkte ham flere ganger i hans hjem i Chobham i Surrey. Han døde og ble gravlagt der mot slutten av 1578.
Jarl (navn)
Jarl eller Jarle er et mannsnavn som er avledet av det norrøne ordet for høvding, jarl. Jarle er den svake formen av navnet. Se også navnet Erling som betyr «etterkommer av Jarl».
Utbredelse
Jarl ble først tatt i bruk som navn i Sverige på 1800-tallet, mens det i Norge ble brukt fra tidlig på 1900-tallet. Jarle ble først tatt i bruk som navn i Norge i 1930-årene og er pr i dag mer brukt i Norge enn den opprinnelige versjonen. Jarl hadde sin popularitetstopp i Norge i 1930-årene, mens Jarle hadde sin popularitetstopp i 1960-årene.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Jarl i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente navnebærere
Ordnet kronologisk etter fødselsår Jarl eller Jarle som etternavn
Bergens Idrettskrets
Bergens Idrettskrets er et tidligere organisasjonsledd i Norges Idrettsforbund.
Bergens Distriktslag for Idrett ble stiftet 23. april 1919. Distriktslaget dannet sammen med lagene fra Arbeidernes Idrettsforbund Bergens Idrettskrets i 1945. Kretsen ble slått sammen med Hordaland Idrettskrets i 1968.
Emmy Köhler
Emmy Kristina Köhler (født Welin 22. mai 1858 i Stockholm, død 2. februar 1925 i Fresta) var en svensk lærer, forfatter og komponist. Hun er best kjent for salmen Nå tennes tusen julelys
Hun var prins Eriks første lærer.
Brienne-le-Château
Brienne-le-Château er en kommune i departementet Aube i regionen Grand Est i nordøstre Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Brienne-le-Château som ligger i arrondissementet Bar-sur-Aube.
Slottet i Brienne ble oppført i 1770, og her lå 1776-1790 en militærskole der blant andre Napoleon studerte 1779-1784. Brienne var også skueplass for slaget ved Brienne 29. januar 1814.
Fylkesvei 537 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 537 i de følgende fylkene:
Flå kirke
Flå kirke kan vise til:
Cyclirius webbianus
Cyclirius webbianus er en av blåvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Hodet er smalt foran, palpene er store og fremoverrettet. Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene sitter over og helt inntil fasettøynene. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet.
Indre organer
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven
Larven er lyst grønn, som bladene den lever på. På siden er det en fin lys lengdestripe. Den har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Bak hodet, på bryststykket, som består av tre ledd, er det tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot.
Levevis
Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, og vingeundersiden gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse.
Voksne glansvinger lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Forplantning
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplantens blader.
Larvene
Larven lever som plantespiser på ulike planter i erteblomstfamilien (Leguminosae), i slektene Lotus, Cytisus, Spartocytisus, Ononis.
Puppen
Cyclirius webbianus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) glansvingen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Systematisk inndeling
Slektskapet innen gruppen glansvingene er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje. Det har vært ulike måter å dele gruppen inn i.
Nomenklatur (teknikk)
Nomenklatur i teknikken forståes som en måte å beskrive et produkt på. Beskrivelsen kan angi en produkttype som igjen kan finnes i flere varianter, versjoner eller årsmodeller. Det finnes ingen norm for teknisk nomenklatur. En produksjonsfabrikk som har et produktutvalg med tre produkter kan tenkes å kalle disse henholdsvis produkt 1, 2 og 3 når de omtales. Det er da produktnavn som tildeles av produsenten og har betydning i daglig arbeid med produktet.
Mange produksjonsbedrifter har store mengder produkter i sitt produksjonsprogram. De kan være generelle for alle geografiske markeder og brukerkategorier, og de kan være modifiserbare i forhold til kundens behov. For å beskrive et stort antall forskjellige produkter slik at disse kan identifiseres brukes tilsvarende metode, de kalles produkt A1, A2, B1 osv. eller gis andre hensiktsmessige navn. Har produsenten et stort antall produkter å beskrive utvikles naturlig en nomenklatur som eksempelvis kan bestå av:
Den informasjonen som ligger til grunn for det informasjonssystemet produsenten velger styrer bedriftens valg av produktbeskrivelse. Hver del i nomenklaturen gis en kode som igjen kan dekodes. Informasjonen har forskjellig betydning for produsenten, hans handelspartnere, kunder og andre som kommer i kontakt med produkter. Selve produktbeskrivelsen formes utfra et praktisk behov hos produsenten, og kan også omfatte produktnavn som har betydning i markedsføringen.
Ordet prefiks brukes om en tilleggskode som settes til foran en annen produktidentifikasjon og betyr vanligvis at det er en produktvariant med vesentlig annen utførelse. Ordet suffiks brukes om tilleggsspesifikasjoner som settes etter en produktkode for å angi varianter eller utførelser av et hovedprodukt. Ved salg og kjøp er det nødvendig for partene å informere så mye som det kreves i forhold til disses rolle som parter for å kunne angi et tilbud, gi en bestilling og kontrollere en levering.
Cooch Behar (distrikt)
Cooch Behar (bengali: কোচবিহার জেলা ) er et distrikt i den indiske delstaten Vest-Bengal. Distriktets hovedstad er Cooch Behar.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,822,780 innbyggere i distriktet, mot 2,479,155 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 10,25 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,77 % i 2011 mot 15,62 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 948 i 2011 mot 964 i 2001.
Den store retretten
Bakgrunn
Stavka besluttet å innlede en strategisk tilbaketrekning for å vinne den tid som var nødvendig for å bygge opp krigsindustrien hjemme.
Tysk framrykking
Etter Gorlice-Tarnow-offensiven i juni, krysset styrkene under August von Mackensen elven San og inntok Przemyśl. 22. juni forlot de russiske styrkene den galiciske hovedstaden Lvov. Mellom 23. og 27. juni krysset tyskerne Dnestr. Tidlig i juli måtte Mackensen stoppe sin framrykning på grunn av russiske motangrep.
13. juli iverksatte sentralmaktene en ny offensiv langs hele frontlinjen. Tallmessig underlegne og fortsatt uorganiserte etter tidligere sammenstøt, brøt den sørlige delen av fronten sammen på russisk side og rykket nordover til en forsvarslinje som gikk mellom Dęblin-Lublin-Chełm. Over hele den sørlige frontavsnittet rykket sentralmaktene fram ytterliger 160 km fram til Bug og da var bare en liten del av Kongress-Polen tilbake på russiske hender.
22. juli krysset sentralmaktene Wisła og i august forlot russerne Dęblin, og med fortsatt russisk tilbaketrekning ble Warszawa stadig mer isolert. Den tyske 12. arme benyttet anledningen og erobret byen 4.–5. august.
Etter å ha mottatt store forsterkninger, inntok tyskerne mot slutten av fremrykningen Brest-Litovsk 25. august. 19. september inntok Hindenburgs stryker Vilnius.
Virkninger
Den russiske tilbaketrekningen endte med en frontlinje fra Østersjøen til grensen til Romania langs Riga-Jakobstadt-Daugavpils-Baranavitjy-Pinsk-Dubno-Ternopil.
Fylkesvei 546 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 546 i de følgende fylkene:
Bullet for My Valentine
Bullet for My Valentine (Ofte forkortet til BFMV eller Bullet) er en heavy metalgruppe fra Bridgend i Wales, som ble dannet i 1998 under navnet Jeff Killed John.
Karriere
De ga ut sin første EP, Bullet for My Valentine, 15. november 2004. Deres første album, The Poison ble utgitt 3. oktober 2005, og solgte hele 375 000 eksemplarer i USA. Det inneholdt blant annet sangene «Tears Don't Fall» og «All These Things I Hate (Revolve Around Me)», som ble de mest populære sangene fra denne plata.
Gruppas første konsert-DVD, kalt The Poison: Live At Brixton kom ut i Norge i 2007, men den ble lansert i Storbritannia i november 2006.
Bullet for My Valentine var oppvarmingsband for Metallica en rekke steder i Europa på Metallicas «Sick of the studio» turne i 2007. Den 28. januar 2008 ga de ut sitt andre album, Scream Aim Fire, og det ble det virkelig store gjennombruddet for bandet. Det kom på 1.-plass i Japan, samt nummer 3 i England, Tyskland og Australia og nummer 4 på topplistene i USA.
27. april 2010 ble Bullet For My Valentines tredje album, Fever.
I Norge
Bandet spilte på Hovefestivalen på Tromøy i Arendal i 2008, og i Oslo i desember samme år. De spilte på hovefestivalen igjen 5 juli 2013
Fotballklubben Union Carl Berner
Fotballklubben Union Carl Berner (stiftet 11. september 2008 som Fotballklubben Fremad Famagusta) er en fotballklubb fra Carl Berner i bydel Grünerløkka i Oslo.
Fremad Famagusta
Klubben ble stiftet som Fotballklubben Fremad Famagusta den 11. september 2008 av, , og , som en klubb for spillere fra Lillehammer-området bosatt i Oslo, men besto også av andre spillere som sjakkspilleren Magnus Carlsen. Klubbens navn var i utgangspunktet Fremad, etter den gamle Lillehammerklubben, men ettersom Oslo Fotballkrets krevde to navn valgte de også Famagusta, etter den kypriotiske mesterklubben som overrasket i Mesterligaen 2008/2009. Under Idrettsgallaen 2014 hyllet Carlsen klubben og delte ut pris iført klubbens drakt.
Union Carl Berner
Klubben slet etter koronapandemien og ble avviklet ved utgangen av 2021. Restene av klubben, samt plassen i 5. divisjon, ble overtatt av Union Carl Berner foran 2022-sesongen. Navnet ble endret for å gi en lokal tilknytning til Carl Berner, i tråd med ønskene til Oslo Fotballkrets.
Divisjonsutvikling
Klubben ble plassert i 8. divisjon, avdeling 4, og endte 2009-sesongen som avdelingsvinner etter 12 seire og 2 tap, 7 poeng foran Veitvet 2.
Første sesong i 7. divisjon endte med 23 poeng og en 7.-plass i avdeling 1. Sesongen etter endte klubben på en 3.-plass med 38 poeng i avdeling 3, 9 poeng bak avdelingsvinner, men kun 1 poeng bak andreplasserte. 2012-sesongen endte med opprykk etter at klubben vant avdeling 3 med 16 seire, en uavgjort og ett tap, kun 1 poeng foran.
Klubbens første sesong i 6. divisjon endte med 26 poeng og en 6.-plass i avdeling 1. Foran 2014-sesongen ble klubben plassert i avdeling 2. Sesongen endte med 2.-plass i avdelingen, og opprykk.
Fremad Famagusta debuterte i 5. divisjon i 2015, og sesongen endte med førsteplass i avdelingen, foran og, og det fjerde opprykket på syv sesonger.
Foran 2016-sesongen, den første i 4. divisjon, hentet klubben inn flere nye spillere – blant annet Tom Kristoffersen og Jørgen Jalland, tidligere profiler i Tippeligaen.
Den nasjonale fortjenstorden (Frankrike)
Den nasjonale fortjenstorden (fransk: Ordre national du Mérite) er en fransk orden. Den ble innstiftet 3. desember 1963 av Frankrikes daværende president Charles de Gaulle. Den nasjonale fortjenstorden rangeres etter Æreslegionen og er dermed landets nest fornemste orden. Frankrikes president er ordenens stormester.
Bakgrunn
Den nasjonale fortjenstorden erstattet en rekke ulike fortjenstordener for spesifikke sektorer og deler av fransk statsadministrasjon. De første av disse ble innstiftet før den andre verdenskrig og flere fulgte etter krigen. De ulike ordenene fulgte departementsinndelingen. Dette omfattende ordensvesenet ble sanert gjennom opprettelsen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Hele 13 ulike fortjenstordener ble erstattet:
Samtidig ble også flere koloniordener opphevet, mens Ordenen for landbruksfortjenester, Ordenen for sjøfartsfortjenester og Ordenen for kunst og litteratur av de nyere ordener ble beholdt. Heller ikke Palmes académiques ble berørt av omleggingen.
Inndeling
Den nasjonale fortjenstorden er inndelt i fem grader etter mønster av Æreslegionen. Ordenens fem grader er:
Ordenstegn
Ordenstegnet for Den nasjonale fortjenstorden består av en blå emaljert stjerne med seks odder, utformet som oddene i et malteserkors, med eike- og laurbærblad mellom oddene. Stjernen er i sølv for riddere, forgylt for de øvrige grader. Midtmedaljongen viser Marianne, personifikasjonen av republikken, med omskriften République Française. Baksiden viser to korslagte franske trikolorer med en omskrift bestående av ordenens navn og innstiftelsesdato. Ordenstegnet er opphengt i båndet ved en krans av eikegrener.
Ordensstjernen er gjort i sølv og har tolv odder med blåemaljerte stråler imellom. Den har bildet av Marianne i midten sammen med republikkens og ordenens navn, det hele innenfor en laurbærkrans.
Ordensbåndet er ensfarget blått.
Ordensinsigniene er utformet av kunstneren Max Leognany.
Tildeling
Formålet med innstiftelsen av Den nasjonale fortjenstorden var ikke bare å erstatte de mange ministerielle fortjenstordener, men også å skaffe Frankrike en orden som kunne tildeles i større omfang enn den mer eksklusive Æreslegionen. Den nasjonale fortjenstorden kan tildeles både franske og utenlandske borgere for fremragende sivil og militær innsats. Bare franske borgere blir ordensmedlemmer. Utlendinger tildeles formelt bare ordenstegnene.
Det kreves vanligvis en minimums tjenestetid på 10 år for inntreden i ordenens laveste grad, og ytterligere tjenestetid for forfremmelse til høyere grader. Kravet er mindre strengt enn de 25 års tjeneste som er vilkåret for inntreden i Æreslegionen. Dette gjør at Den nasjonale fortjenstorden kan benyttes til å belønne innsatser som ikke er like eksepsjonelle som de Æreslegionen belønner, og også at den franske stat kan belønne yngre borgere enn det som er mulig med den fornemste ordenen.
Tildeling skjer to ganger årlig, 15. mai og 15. november. Typisk tildeles årlig 10 storkors til franske borgere og fire til utlendinger, 24 franske borgere og 8 utlendinger utnevnes til storoffiser, det utnevnes 260 franske og 45 utenlandske kommandører, 1325 franske og 150 utlendinger blir offiserstegnet til del, mens det utnevnes 3000 franske riddere og 230 utenlandske. Til sammen er omkring to millioner personer utnevnt til Den nasjonale fortjenstorden.
Den nasjonale fortjenstorden kan trekkes tilbake dersom den som er tildelt ordenen gjør noe straffbart eller på annen måte kommer i vanære.
Norske innehavere
En rekke nordmenn er blitt tildelt Den nasjonale fortjenstorden. Dronning Sonja er innehaver av ordenens storkors. Tidligere forsvarssjef Sigurd Frisvold ble i 2002 utnevnt til storoffiser.Turistsjef Arild N. Kristiansen ble i 1997 utnevnt til offiser. Det samme ble brigader Anne Rydning i 2016. Lyrikeren Halldis Moren Vesaas ble i 1991 utnevnt til ridder. Senere er dramatikeren Jon Fosse og kokk Eyvind Hellstrøm også utnevnt til riddere. Andre innehavere er diplomatene John Bjørnebye, Sten Lundbo og motstandsmannen Jean O. Heineman. I 2022 ble flaggkommandør Solveig Krey utnevnt til ridder.
Sigrid Steinnes
Sigrid Steinnes Løkse (født Sigrid Steinnes 26. september 1918 i Bærum, død 2. september 2008) var en norsk motstandskvinne under andre verdenskrig. Hun var med i Hjemmefrontens ledelse, medlem av Sekretariatet, og sekretær i Koordinasjonskomitéen, hvor hun var bindeleddet mellom Kretsen og Koordinasjonskomiteen. Steinnes er regnet som den eneste som kjente til organiseringen av den sivile motstandsbevegelsen. “''Hun kjente navnet på hele nettet utover landet og førte den illegale korrespondansen med hemmelig skrift. I senere tid, da apparatet vokste og ikke alle medlemmene av KK kjente hverandre, var hun det eneste bindeleddet mellom dem"''. Steinnes regnes som - med unntak av Frieda Dalen - den kvinnen som kom seg lengst opp i motstandsbevegelsens system.
Aysén (elv)
Aysén (også skrevet Aisén) er ei elv i regionen Aisén i Chile. Den begynner ved samløpet mellom elvene Simpson og Mañiguales. Den er 26 km lang og har et nedbørfelt på 11 427 km². Elva har et fall på bare 10 meter og renner rolig over hele strekningen, med unntak av et mindre strykparti omtrent midtveis.
Sigrid Steinnes
Steinnes var med fra starten av Koordinasjonskomitéen, da Ole Jacob Malm ble utnevnt til generalsekretær. Han reiste rundt i landet mens han holdt på med et fiktivt doktorgradsarbeid, og med seg hadde han Sigrid Steinnes som sekretær. Hun var med fra starten i 1941-42. Steinnes beholdt jobben i Sekretariatet frem til krigens slutt, dvs i nesten fire år, uten å bli arrestert.
Aysén (elv)
Rundt 10 kilometer oppstrøms fra elvas munning i Aysénfjorden ligger byen Puerto Aysén.
Sigrid Steinnes
Etter krigen giftet hun seg med lærer Olav Løkse og flytte til Finnfjordbotn, der hun fikk jobb som bibliotekar.
Christopher Evans
Christopher «Chris» Evans er navnet til flere personer:
Longgang
Longgang kan sikte til:
Mittetparken
Mittetparken er en park i sentrum av tettstedet Spjelkavik utenfor Ålesund i Møre og Romsdal fylke. Den er oppkalt etter fiskeredskaps-gründer H.P. Mittet.
Strictly Leakage
Strictly Leakage er et uoffisielt album utgitt av hiphop-duoen Atmosphere, utgitt i desember 2007.
Zakk Wylde
Zakk Wylde (født Jeffrey Phillip Wiedlandt 14. januar 1967 i New Jersey) er en amerikansk heavy metal-gitarist.
Wylde er vokalist, pianist og gitarist i Black Label Society. Hans tredje band, Pride and Glory, ga ut musikkalbumet Pride and Glory i 1994, før de ble oppløst samme år. Han var soloartist en liten stund, men etter det akustiske albumet Book of Shadows og et avslått tilbud om å få spille i Guns N' Roses, dannet han bandet Black Label Society i 1998. Han er også med i Guitar Hero World Tour, i «Zakk Wylde Guitar Duel». I 2016 var han med å starte supergruppa Generation Axe. I 2023 skal han spille gitar for Pantera på deres første turné på 22 år, sammen med Anthrax-trommeslager Charlie Benante, vokalist Phil Anselmo og bassist Rex Brown.
Wylde begynte å spille gitar som 15-åring. Han har selv sagt at han som regel spilte 12 timer hver dag og noen ganger i strekk fra da han kom hjem fra skolen, til han skulle tilbake på skolen neste dag, for så å sove gjennom hele dagen. Når han vokste opp, spilte han i det lokale bandet «Stone Henge». Noen år senere, skiftet han gruppe til «Zyris». I 1987 takket han ja til å bli fast medlem i Ozzy Osbournes band. Han debuterte på albumet No Rest for the Wicked i 1988.
Zakk Wyldes spill er sterkt influert av både countrymusikk og blues. Zakk Wylde er kjent for sine «hylende» overtoner.
Eurocopter BO 105
Eurocopter BO 105 er et helikopter opprinnelig utviklet i Tyskland av Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB) som MBB BO 105. Helikopteret fløy første gang 16. februar 1967 og er siden produsert i en rekke militære og sivile versjoner.
Dakshin Dinajpur (distrikt)
Dakshin Dinajpur (bengali: দক্ষিণ দিনাজপুর জেলা ) er et distrikt i den indiske delstaten Vest-Bengal. Distriktets hovedstad er Balurghat.
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,68 % i 2011 mot 16,37 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 948 i 2011 mot 966 i 2001.
Regionreformen i Norge
Regionreformen i Norge var en reform av fylkesstrukturen i Norge, hvor 19 fylker ble redusert til 11. Reformen var et av de politiske prosjektene til Erna Solbergs regjering og pågikk parallelt med kommunereformen i Norge. Regionreformen ble vedtatt av Stortinget den 8. juni 2017.
Det nye fylket Trøndelag (tidligere Sør- og Nord-Trøndelag) ble opprettet allerede den 1. januar 2018.
Seks nye fylker ble opprettet gjennom sammenslåing av 13 fylker fra 1. januar 2020: Viken (tidligere Buskerud, Akershus og Østfold), Innlandet (tidligere Oppland og Hedmark), Vestfold og Telemark (tidligere Vestfold og Telemark), Agder (tidligere Vest- og Aust-Agder), Vestland (tidligere Sogn og Fjordane og Hordaland) og Troms og Finnmark (tidligere Troms og Finnmark).
De fire fylkene Oslo, Rogaland, Møre og Romsdal og Nordland var uberørt av reformen.
Stortingsmelding
En stortingsmelding som definerte antall regioner og spesifiserte de nye regionenes rolle, struktur og oppgaver ble lagt frem den 5. april 2016. En tilhørende innstilling ble lagt frem 2. juni 2016, og ble vedtatt i Stortinget den 8. juni 2016 med 89 mot 9 stemmer.
Stortingsproposisjon og vedtak
Stortingsproposisjonen Ny inndeling av regionalt folkevalgt nivå ble deretter lagt frem 5. april 2017, med en medfølgende innstilling den 1. juni 2017. Regionreformen ble endelig vedtatt av Stortinget den 8. juni 2017.
Folkeavstemning i Finnmark
Fra 7. til 14. mai 2018 gjennomførte Finnmark en folkeavstemning om sammenslåing med Troms fylke, hvor et flertall på 87 % av de som avgav stemme stemte mot sammenslåing (valgdeltakelse på 58%).
Avtale med Kristelig Folkeparti
Den 24. september 2018 ble Kristelig Folkeparti enige med Solberg-regjeringen om en 50-punktsavtale for overføring av oppgaver fra stat til regionsnivå. Avtalen forutsetter at fylkene, om nødvendig, sammenslås med tvang.
Hennes meget kongelige høyhet
Hennes meget kongelige høyhet er en norsk romantisk dramafilm fra 1968 regissert av Arnljot Berg. Filmen handler om en prinsesse som forelsker seg i en mann av folket. Forholdet må holdes hemmelig, men når noen tar et bilde av dem er skandalen et faktum. Tema i filmen er om hvorvidt de kongelige har rett til privatliv. Hovedrollene spilles av Christina Schollin og Toralv Maurstad, mens sentrale biroller spilles av Lillebil Ibsen og Henki Kolstad.
Lauvhøe
Lauvhøe er et fjell med flere småtopper i den nordlige utkanten av Jotunheimen mot Bøverdalen i Lom kommune i Innlandet. Den høyeste toppen er den østligste, 1 991 meter over havet.
Hellenistisk sivilisasjon
Hellenistisk sivilisasjon representerer høydepunktet av gresk innflytelse på antikkens verden fra 323 f.Kr. og fram til rundt 146 f.Kr. (eller diskutabelt så sent som 30 f.Kr.); merk imidlertid at koinegresk språk og hellenistisk filosofi og religion er også uatskillelig elementer av romersk tid fram til senantikken. Den klassiske greske perioden ble avløst av den hellenistiske perioden, som i sin tur ble etterfulgt av romersk styre av områdene grekerne tidligere hadde dominert – skjønt mye av den greske kultur, kunst og litteratur gjennomsyret romersk samfunn, og den romerske elite både snakket og leste gresk i tillegg til latin.
Etter at Det persiske riket ble erobret av Aleksander den store ble det etablert hellenistiske kongedømmer over hele sørvestlige Asia (både Det nære østen og Midtøsten), og nordøstlige Afrika (hovedsakelig oldtidens Egypt). Dette førte til en eksport av gresk kultur og språk til disse nye rikene, og dessuten også greske kolonister selv. Likeledes ble disse nye kongedømmene påvirket av det stedegne kulturen, tilpasset seg lokale skikker og praksis hvor det var gagnlig, nødvendig eller bekvemt.
Den hellenistiske perioden var karakterisert av en ny bølge av gresk kolonisering, som skilte seg fra den som skjedde på 700- og 500-tallet f.Kr., og som etablerte greske byer og kongedømmer i Asia og Afrika. De nye byene ble formet av greske kolonister som kom fra ulike steder i den greske verden, og ikke som før fra en særskilt hovedstad eller egentlig «moderby», metropolis. De mest betydningsfulle kulturelle sentra ekspanderte fra fastlandet i Hellas til Pergamon, Rhodos, og nye greske kolonier som Seleukia ved Tigris, Antiokia ved Orontes, og Alexandria i nordlige Egypt. Denne blandingen av gresktalende ga fødsel til en felles attikabasert gresk dialekt, kjent som hellenistisk gresk, og som ble fellesspråk, lingua franca, over hele den hellenistiske verden.
Begrepet «hellenistisk» i seg selv er avledet fra Ἕλλην (Héllēn), grekernes tradisjonelle navn på seg selv. Det ble gitt av den tyske historikeren Johann Gustav Droysen for å referere til spredningen av gresk kultur og kolonisering over ikkegreske land som var blitt erobret av Aleksander den store på 300-tallet f.Kr. Det har vært mye faglig debatt over gyldigheten i Droysens ideer, og ført til avvisning av begrepet «hellenistisk», i det minste i Droysens spesielle mening, men begrepet har vist seg å bli stående som et hendig begrep for å referere til denne historiske epoken, og det er heller intet annet eksisterende begrep som har vunnet innpass og kan benyttes.
Hennes meget kongelige høyhet
Handling
Forholdet må holdes hemmelig, og de bygger seg sin egen verden som består av bilturer og Georgs leilighet. Lenge greier de å unngå offentlighetens oppmerksomhet, inntil en dag en påpasselig pressefotograf knipser et bilde, og dermed er skandalen der. Anne blir i all hast sendt til et slott på landet som eies av tante Augusta, mens historien dysses ned. Som gammel intrigemaker foreslår tante Augusta at Anne og Georg skal reise til utlandet sammen. Dette gjør de, men de blir på nytt oppdaget og forfulgt av pressen Europa rundt. Skandalen utnyttes av opposisjonen i landet, og regjeringen kommer i store vanskeligheter.
Til slutt står Anne overfor valget mellom plikten mot fedrelandet og den mannen hun elsker. Hun treffer sitt valg uvitende om forholdene i hjemlandet.
Hellenistisk sivilisasjon
Historie
Aleksander ikke gjort noen spesielle forberedelser for hans etterfølger for hans nyopprettede riket da han døde overraskende i ung alder, og således på hans dødsleie skal hans ønske (apokryptisk) ha vært at han lot riket gå til «den sterkeste». Resultatet var en stat av gjensidig ødeleggende krigføring mellom hans hærførere (de såkalte diadokene, eller etterfølgerne), som varte i førti år før en mer eller mindre stabil forliksordning ble etablert, bestående av fire betydelige områder eller riker:
Hennes meget kongelige høyhet
Filmanmelderne
Både Aftenpostens og Arbeideravisas anmeldere gav den gode kritikker. Aftenpostens Gunvor Gjessing skrev blant annet: «..både i manuskript og regi viser Berg taktfølelse», men poengterer også at hun ville ønsket at regissøren kunne brukt «skarpere lut». Arbeiderbladets Haavard Haavardsholm peker særlig på enkelte av skuespillerne og skriver: «Toralv Maurstad og Christina Schollin skal ha sin del av æren for det gode resultatet». «Humørfylt kongelig eskapade», var overskriften som VGs anmelder brukte og gav den terningkast fem. Anmelderen gav særlig ros til skuespillerne og miljøskildringene.
Priser
Regissør Arnljot Berg ble i 1969 tildelt Filmkritikerprisen for denne filmen.
Hellenistisk sivilisasjon
Historie
Ytterligere to kongedømmer oppsto senere, de såkalte gresk-baktriske og indo-greske kongedømmer.
Hver av disse kongedømmene hadde deretter en merkbar individuell og stedegen utvikling og historie. I de fleste tilfeller var den siste delen av disse rikenes historie preget av en gradvis nedgang som for de fleste innebar at de ble absorbert og underlagt Den romerske republikk. Vi finner tallrike sykluser av allianser, ekteskapsavtaler og kriger mellom disse statene. Imidlertid er det åpenbart at herskerne av disse rikene fortsatt betraktet seg selv som grekere, og de anerkjente at de andre hellenistiske rikene var også greske og ikke «barbariske».
Slutten på den hellenistiske perioden er ofte betraktet å ha vært i år 146 f.Kr. da romerne erobret det meste av fastlandet i Hellas, og underla seg hele Makedonia. På denne tiden var Romas framgang til å bli den absolutte politiske makt i Middelhavet fullført, og dette kan derfor markere begynnelsen på den romerske perioden. En alternativ dato er år 30 f.Kr. da det siste hellenistiske kongedømmet til ptolemeerdynastiets Egypt ble erobret av romerne (de siste levningene av Selevkidriket hadde blitt erobret over tretti år tidligere). Dette tidspunktet kan opplagt representere den absolutte avslutning av makten og tilstedeværelsen av den hellenistiske sivilisasjon.
Den hellenistiske verden
I tillegg til de fire etterfølgerrikene var det en bred sfære av gresk innflytelse i løpet av perioden med hellenistisk styre. Det meste av de greske fastlandet og de greske øyene i Egeerhavet opprettholdt i det minste uavhengighet i navnet, skjønt ofte dominert av Makedonia. Kongedømmet Epirus, i det området som utgjør dagens nordvestlige Hellas og deler av Albania, og som grenset mot Makedonia, var også meget påvirket av gresk kultur og innflytelse, og har i mange sammenhenger blitt regnet som et hellenistisk kongedømme.
Lengre vest holdt de greske byene på Sicilia og sørlige Italia, Magna Graecia, seg uavhengig i den tidligste delen av perioden fram til de ble erobret av Roma; men de bidro til gjengjeld til voksende hellenistisk innflytelse av romerne selv. I Lilleasia oppsto de ikkegreske kongedømmene Pontos og Kappadokia, og selv om disse ikke ble direkte hellenistisk, var de nødvendigvis preget og påvirket av grekerne.
I de ytterste områdene i øst i den hellenistiske verden, etablerte det gresk-baktriske kongedømme seg i tomrommet etter Selevkidriket. I løpet av 100-tallet e.Kr. synes det som om gresk-baktrerne hadde erobret nordvestlige India og dannet det indo-greske kongedømme, og således spredt indisk innflytelse ytterligere (i hva som ellers ville ha vært en oversett del av Selevkidriket). Faktisk kan det indo-greske kongedømmet teknisk sett ha vært den siste gjenværende hellenistiske staten som varte fram til rundt 10 e.Kr., skjønt ved rikets avslutningen var det knapt spesielt hellenistisk lengre.
Hellas
I konteksten av antikkens greske kunst, arkitektur, og kultur, tilsvarer hellenistiske Hellas med perioden mellom Aleksander den stores død i 323 f.Kr. og innlemmingen av det klassiske greske hjemlandet Hellas av Roma i 146 f.Kr. Denne historien består av det Hellas som tilsvarer dagens moderne Hellas, det vil si området som består av det greske fastlandet, og de greske øynene i Egeerhavet, unntatt en del av øyene og området som nå er underlagt dagens Tyrkia.
I løpet av den hellenistiske perioden ble betydningen av det greske fastlandet innenfor den greske verden av gradvis mindre og mindre betydning. De store sentrene for hellenistisk kultur ble isteden Alexandria og Antiokia for henholdsvis ptolemeerdynastiets Egypt og selevkiddynastiets Syria og Mesopotamia. I tillegg var byene Pergamon og Efesos i Lilleasia, øya Rhodos og Seleukia ved Tigris også innflytelsesrike. En økning av urbaniseringen av det østlige Middelhavet var et karaktertrekk for tiden.
De greske byenes nederlag for Filip II av Makedonia og hans sønn Aleksander hadde lært grekerne at deres bystater aldri igjen kunne være stormakter i egen rett, og at de måtte være forente for å bli mektige. Dog var de ulike byene for selvstendige til at en foreningsprosess kunne skje, skjønt det ble gjort flere forsøk på å danne føderasjoner.
I maktkampen etter Aleksanders død tok Kassandros, sønn av Aleksanders ledende hærfører Antipatros, og etter flere år med krigføring hadde han gjort seg til hersker over det meste av Hellas. Den nye makedonske hovedstaden ble Thessaloniki. Hans styre ble utfordret av den enøyde Antigonos, også en tidligere hærfører av Aleksander, og nå hersket over deler av Anatolia. Han lovte de greske byene deres frihet om de støttet ham, og store opprør brøt ut mot Kassandros. Ved 307 f.Kr. hadde Antigonos’ sønn Demetrios Poliorketes erobret Athen og gjeninnført demokratiet som hadde vært undertrykt siden Aleksander, men ved 301 hadde et forbund av Kassandros og andre hellenistiske konger beseiret Antigonos i slaget ved Ipsos, og knuste hans utfordring. Etter Kassandros’ død i 298 f.Kr. erobret Demetrios den makedonske tronen og tok kontroll over det meste av Hellas inntil han ble beseiret av et nytt forbund av greske herskere i 285 f.Kr. Herredømmet over Hellas gikk da til kong Lysimachos av Thrakia, også en av Aleksanders generaler, men han ble beseiret og drept i 280 f.Kr. Den makedonske tronen gikk da til Demetrios’ sønn Antigonos II som hevdet seg ved å slå tilbake en invasjon av gallisktalende barbarere nordfra i Balkan. Seieren førte til antigonerne i Makedonia dannet allianse med selevkidene i Antiokia, en allianse som var rettet mot den rikeste hellenistiske makten, ptotolemeerne i Egypt. Antigonos II hersket fram til sin død i 239 e.Kr. og deretter av hans etterkommere fram til Makedonia og Hellas ble erobret av romerne i 146 f.Kr.
Kypros
I løpet av beleiringen av Tyr i dagens Libanon gikk de kypriotiske kongene over på Aleksander den stores side. I 321 f.Kr. allierte de kypriotiske kongene seg med Ptolemaios I Sotor og forsvarte øya mot Antigonos I Monofthalmos. Ptolemaios tapte Kypros til Demetrios Poliorketes, makedonsk konge og sønn av Antigonos i 306 og 294 f.Kr., men etter dette forble øya under egyptisk styre fram til år 58 f.Kr. Det ble styrt av en guvernør fra Egypt og dannet tidvis mindre ptolemeske kongedømmer i løpet av maktkampene på 100-tallet f.Kr. og framover. Det utviklet seg stor kommersiell handelsvirksomhet med Athen og Alexandria, de to viktigste kommersielle sentrene i antikken.
Full innflytelse til hellenismen skjedde ført under det ptolemeske styret. Fønikiske og stedegne innfødte kypriotiske trekk forsvant, sammen med det gamle kypriotiske stavelsesskriften. Et antall byer ble grunnlagt i løpet av denne tiden, eksempelvis Arsinoe i nordvestlige Kypros (ikke til å forveksles med den eldre byen sørvestlige Kypros av samme navn). Den ble grunnlagt mellom den gamle og nye Páfos av Ptolemaios II av Egypt.
Kypros ble en romersk provins i år 58 f.Kr. I henhold til Strabon skjedde det ettersom Publius Clodius Pulcher hadde et nag mot den lokale kongen Ptolemaios av Kypros, en yngre bror av Ptolemaios XII av Egypt, og sendte Cato den yngre til å erobre øya. Romersk styre på Kypros betydde avslutningen av hellenismen.
Italia
Den greske verden i Italia var den første som ble svelget og innlemmet inn under Romerriket. Det skjedde allerede i tiden etter pyrrhoskrigen (280 f.Kr. og 275 f.Kr.) og før punerkrigene (264 f.Kr. til 146 f.Kr.).