cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sjumannsrugby
Oversikt
En av de mest populære turneringene er Hongkong Sevens som arrangeres i Hongkong hvert år i mars eller april. Per 2016 er det Fiji som har vunnet turneringen flest ganger.
Banen
Sevens spilles på en standard bane fra rugby union. Den er 100 meter lang og 70 meter bred. Det er samme målstenger som i rugby union.
Lag og posisjoner
Lagene har tre forwards og fire backer. En scrum består av tre spillere hvert lag.
Variasjon fra 15
Det er flere variasjoner som gjelder for sevens, mest for å få høyere tempo i spillet og kompensere for at det bare er sju spillere. De viktigste endringene fra 15- manns rugby er som følger :
Oppstart i Skottland
Sporten ble skapt av Ned Haig og David Sanderson i Melrose, Skottland i 1883. Haig og Sanderson var begge slaktere og spilte for det lokale rugbylaget Melrose RFC. Den første kampen ble spilt på Greenyards i Melrose.
Sevens var populær i Sør-Skottland på grensen til England, men det var først på 1920- og 1930-tallet at det spredte seg til andre områder. Den første sevens-turneringen utenfor Skottland ble arrangert i Nordøst-England i 1921. De samme året arrangerte Buenos Aires Football Club en sevens turnering i Argentina.
I 1926 startet turneringen Middlesex Sevens opp. Det var den største turneringen for klubblag i England og holdt på fram til 2011 da Premiership Rugby 7s Series ble startet og de beste lagene gikk over til den nye turneringen.
Den første offisielle turneringen for landslag ble arrangert i 1973 på Murrayfield Stadium i Skottland.
Hongkong Sevens
Hongkong Sevens ble arrangert for første gang i 1976. Turneringen hadde en stor innflytelse på moderne rugby og var en av de første rugby union turneringene som hadde en hovedsponsor (rugby union var amatør-idrett på den tiden). Det var også et av de første arrangementene med deltagere fra flere verdensdeler inntil VM ble startet i 1987.
Internasjonal utvikling
Rugby World Cup Sevens ble lansert i 1993 for menn og 2009 for kvinner. Det har blitt arrangert hvert fjerde år, men det blir forskjøvet ett år etter 2013-arrangementet og det neste blir da i 2018 med de neste arrangementene hvert fjerde år.
De tre mest kjente turneringene for landslag er Hongkong Sevens, Wellington Sevens og Dubai Sevens som er en del av World Rugby Sevens Series.
Sevens har blitt populært i land hvor de ikke har så gode lag i 15-manns rugby union som Hongkong, Singapore og Dubai. Flere land som ikke er topp-seeded i 15-manns rugby er blant de 15 kjernelagene i sevens som deltar i alle rundene av World Series. Dette er Fiji, Samoa, Kenya, USA, Canada, Portugal og Japan.
World Rugby Sevens Series
Denne turneringen består av 10 runder i 10 forskjellige land hvor vinneren avgjøres med et poeng-basert system hvor lagene får poeng fra hver av de 10 turneringene. Det mest dominerende landet er New Zealand som per 2016 har vunnet 12 av 16 turneringer for menn og vant de to første turneringer for kvinner.
Sommer-OL
I 2009 ble det bestemt at sevens skal bli inkludert i OL i 2016 og 2020 hvor 12 land skal delta. For utdypende artikkel; se Sjumannsrugby under Sommer-OL 2016.
Rugby World Cup Sevens
VM i sevens arrangeres hvert fjerde år og ble arrangert i 1993 for første gang med England som vinnere. Mesterskapet blir forskjøvet med ett år etter sevens ble med i sommer-OL og vil blir arrangert mellom hvert OL, dvs 2018, 2022 osv.
Prairieville (Louisiana)
Den har og dekker et areal på 57,18 km².
Ole Ingebrigtsen Reitan
Ole Ingebrigtsen Reitan (født 22. oktober 1833 i Soknedal i Sør-Trøndelag, død 5. januar 1916 samme sted) var gårdbruker på Fløtta og ordfører i Soknedal i 23 år.
Han var født utenfor ekteskap som sønn av Ingebrigt Evensen Anshus og Kjersti Olsdatter Kjønnum. Faren var gårdbruker på Reitan og Fløtta (Anshusflåtten) i Soknedal. Ole Reitan giftet seg i 1859 med Kjersti Olsdatter Garli, som også var hans firmenning. På den tiden kjøpte han også farens andel av Fløtta, og overtok etter hvert hele gården.
Ole og Kjersti Reitan fikk syv barn og ble kårfolk hos sønnen Olaf på Fløtta i 1899. Ole Reitan var tippoldefar (i direkte mannslinje) til Odd Reitan. Gården er senere kjøpt og ombygget til kurs- og konferansesenter for Reitangruppen.
Thepphithak Chindavong
Thepphithak Chindavong (født 2. februar 1991) er en laotisk svømmer.
Han representerte Laos under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Orconectes marchandi
Orconectes marchandi er en art av ferskvannskreps innenfor slekten Orconectes (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er ferskvannskreps som på engelsk oftest kalles «crayfish».
Orconectes marchandi er en av de om lag 85 artene i slekten, og lever i elver og innsjøer nesten utelukkende i Arkansas og Missouri.
Artens taksonomiske plassering
En moderne oppdatering av systematikken til artene i slekten gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013, og med basis i Fetzner et al (2005):
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 400 meter kvinner
400 meter for kvinner var en del av friidrett under Samveldelekene 2018, og ble arrangert på Carrara Stadium fra 9 til 11. april 2018.
Første runde
Første runde bestod av fem heat. De fire raskeste i hvert heat pluss de fire raskeste for øvrig gikk til semifinalene.
Semifinaler
Tre semifinaler ble arrangert. De to raskeste i hvert heat pluss de to raskeste for øvrig gikk til finalen.
Finale
Resultater:
Antonio Urdinarán
Antonio Urdinarán (født 10. oktober 1898 i Montevideo, død 8. juni 1961) var en uruguayansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Urdinarán ble olympisk mester i fotball under OL 1924 i Paris. Han har også vunnet Copa América tre ganger, 1916, 1917 og 1920. Urdinarán spilte 17 kamper for Uruguays landslag i perioden 1916 til 1923 og scoret 2 mål.
The Darling of Paris
The Darling of Paris er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av J. Gordon Edwards.
Handling
Esmerelda er en ung sigøyner-kvinne som kommer sammen med fostermoren sin til Paris, hvor skjønnheten hennes raskt tiltrekker seg oppmerksomhet. Claude Frallo, en anerkjent vitenskapsmann, blir også interessert i henne. Men hun er ikke interessert i Frallo, fordi hun allerede har forelsket seg i kaptein Phoebus. Men under et besøk av sigøyner-jenta i leiligheten til den kjekke kapteinen, dreper Frallo kapteinen før han slipper unna.
Esmaralda blir deretter arrestert mistenkt for å ha begått mordet. Hun blir deretter utsatt for tortur, for å få henne til å tilstå. Men hun er alt for trassig, vel vitende om at hun er uskyldig. Klokkeren i katedralen Notre-Dame, Men Quasimodo, som i all hemmelighet også er forelsket i sigøyner-kvinnen, blir snart hennes beskytter. Men problemene deres er fremdeles ikke ferdige.
Terrytown (Louisiana)
Terrytown er en amerikansk by som ligger i Jefferson Parish i Louisiana.
Den har og dekker et areal på 9,64 km².
Narr
Narr var tidligere en utkledt klovn eller gjøgler ved et kongelig eller fyrstelig hoff. Opprinnelsen er usikker, men hoffnarrer omtales både i det antikke Hellas og i den muslimske verden.
Moderne forestillinger om narrer stammer særlig fra kristne og folkelige skikker og forestillinger i Europas middelalder. Narren representerte menneskenaturens dumhet, galskap og barnslige naivitet. Samtidig stod narren for en dobbelthet, idet skikkelsen også kunne være vis. Drakten ble ofte framstilt med todelt fargemønster, såkalt mi-parti, som var mote på 1300- og 1400-tallet, og tallet 11 var narrens magiske tall. Teologiske forestillinger om «den hellige dåren» og Jesu uskyld, både som spedbarn og seinere som sonoffer på korset, førte til folkelige festligheter med karnevalistiske seremonier og hyllester av den uskyldige idioten, som under Narrenes fest. Tilsvarende var det fram til 1500-tallet en årlig eselfest til minne om det uskyldige eselet fra bibelfortellingen om Flukten til Egypt. Narrelueenes lange «horn» er en etterlevning etter eselmasker og hodeplagg med eselører, symboler på dumhet og tåper. Narrenes skip er en middelaldersk allegori som forestiller et skip fullt av mennesker som driver som narrer uten styring, mål og mening. Feiringer og markeringer der narren er sentral, kan også forstås som et nødvendig frirom med utløp for villskap, lek og fantasi, og en anledning for indirekte kritikk av autoriteter, i en verden og hverdag som var strengt regelstyrt.
Betegnelsen narr blir i dag ofte brukt som et skjellsord om en narraktig, det vil si innbilsk eller dum, person.
Daughter of Destiny
Daughter of Destiny er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Irving.
Central (Louisiana)
Central er en amerikansk by som ligger i East Baton Rouge Parish i Louisiana.
Den har og dekker et areal på 62,49 kvadratmile.
Olaf Raabe
Olaf Anton Raabe (født 3. juli 1916 i Østre Toten, død 5. desember 2004) var en norsk alpinist og roer. Han tok sølvmedalje i den alpine kombinasjonen i NM i 1940 og var i troppen til VM i Zakopane i 1939. Han ble nordisk mester i roing i 1938 og ble to ganger norgesmester i denne idretten. Raabe var også aktiv i ridning, friidrett, bandy, fotball og tennis, og deltok i 1940 i en landskamp mot Sverige i golf. Han representerte IL Heming, Sørkedalen IF, Fossum IF, Studentenes Roklub, Oslo Rideklubb og Oslo Golfklubb.
Olaf Raabe var lege av yrke, han ble cand.med. i 1946 og var fra 1956 spesialist i øre-, nese-, halssykdommer. Han ble tildelt Deltagermedaljen for sin innsats under 2. verdenskrig som marinelege i Storbritannia.
Den eurasiske økonomiske union
Den eurasiske økonomiske union (russisk: Евразийский экономический союз, Jevrazijskij ekonomitsjeskij sojuz) er en økonomisk union mellom Russland, Belarus, Kasakhstan, Kirgisistan og Armenia. Avtalen om etablering av unionen ble undertegnet i Astana 29. mai 2014 med ikrafttreden 1. januar 2015.
Unionen legger opp til tettere økonomisk integrasjon og samordning, med fellesmarked og fri bevegelse av varer, tjenester, kapital og arbeidskraft mellom medlemsstatene.
NM i roing 1970
NM i roing 1970 ble arrangert i regi av Norges Roforbund. Kongepokalen ble vunnet av Bærum Roklubb (firer innrigger med Ingolf Kristiansen, Åke Fiskerstrand, Svein Nielsen og Ole Nafstad).
Vimose
Vimose er en myr i Danmark hvor det har blitt gjort ofringer i eldre jernalder. Den ligger i Næsbyhoved-Broby sogn, cirka 10 km nordvest for Odense på Fyn. Myra, som opprinnelig var en bresjø, ligger i et 600 m langt dalsystem, omgitt av morener. Myrfunnene stammer overveiende fra myras sørvestlige del.
Nyere forskning tyder på at Vimose har vært offerplass for hele Nord-Fyn, og at det er nedlagt flere ofringer i myra etter slag hvor fremmede hærer er kommet enten nordfra eller sørfra og er blitt slått av den nordfynske hæren.
Funn
Etter torvtaking i myra i 1848 sendte prestefruen Louise Brorson den første gjenstanden til Det Kgl. Museum for Nordiske Oldsager i København og fra 1848 til 1858 ble det funnet våpen og deler av hærutrustning. Disse ble levert til museet. Arkeologene Japetus Steenstrup og Christian Herbst ledet i 1859 en undersøkelse for å planlegge en senere utgravning.
I 1865 fant arkeologen Conrad Engelhardt ved systematiske utgravninger på et 600 m² stort område 2 200 gjenstander. Også senere ble det tatt inn mange gjenstander. De fleste av de omkring 4 000 gjenstandene befinner seg på Nationalmuseet og på det kulturhistoriske museum Møntergården i Odense.
De fleste av gjenstandene var blitt ødelagt før nedleggelsen og deretter deponert i en sjø. Spyd var f. eks. blitt bøyd og skjold hugget i stykker. Noen gjenstander viser spor av å ha blitt brent. Etter at sjøen tørket ut ble den etter hvert dekket av et gytjelag, som førte til ulike bevaringsproblemer mellom den basiske kalkgytja og den sure torva.
Gjenstandene har blitt deponert i flere adskilte faser og dekker en lang tidsperiode. Det er keramikk fra førromersk jernalder og treskurd i dyreornamentikk fra merovingertid. Man skiller mellom tre store våpennedleggelser (Vimose 1–3) og to mindre offerplasser.
Det ble gravd ut i alt 180 skjold, 70 håndtak av tre, skjoldrandbeslag av bronse og pyntebeslag. I de eldre deponeringene fant man mange eneggede sverd. I deponeringerne fra Romerriket fant man også toeggede sverd og 20 skafthullsøkser. Av de mange beslagene var det både germanske og romerske produkter, som man regner for å være importert. Dessuten ble det funnet 5 langbuer av bartre, noen buedeler og 20 pileskaft - mest av furu, noen også av ask. Det ble også funnet komplette ringbrynjer og deler av ringbrynjer, som ikke kunne dateres. Foruten våpen fant man også verktøy, høvler, bor, hamre, ambolter, tenger og filer, seletøy til hester, kniver, også til kirurgiske formål, fyrtøy og 70 kammer.
Begge offerplassene inneholdt knokler fra mennesker og dyr (hest, svin, kveg, sau/geit). De kan ikke innordnes tidsmessig. Man tror at ofringene har funnet sted i førromersk jernalder.
Opprinnelse
Funnene består av mange ulike våpentyper, og derfor kunne ikke opprinnelsen deres bestemmes nærmere. Det gjelder særlig for funnene fra Vimose 1. Ved Vimose 2 kom mange gjenstander, særlig beltedeler fra Fyn og Jylland. Kammene kom fra Sydjylland, Nordtyskland og Sydsverige. Fyrtøyene som ble funnet i Vimose 3 muliggjorde en mer presis stedfesting, som viser at de er fra Skandinavia. Vimose 3 viser også at hæren offergjenstandene kom fra hadde en tydelig hierarkisk struktur.
Runeinnskriftene
Gjenstandene med runer ble overveiende oppdaget ved utgravningene på midten av 1800-tallet. I alt er det bevart sju gjenstander som bærer runer eller lignende tegn. Det dreier seg om to doppsko (enden på en sverdslire), en høvel, en rembøyle, en beltespenne, en lansespiss og en kam.
Kammen hører antakelig til Vimose 2-nedleggelsen og dateres til omkring år 150–160. Det er en 5,6 × 4,9 cm stor tolagskam av bein. Runene er om lag 1,3 cm høye, og translittereres som harja. Funn av sammenlignbare tolagskammer er gjort på Fyn og Sydjylland. Ordet kan være et mannsnavn, eller det kan bety "kam".
En av doppskoene, av bronse, har tre linjer med runer, risset på begge sider. Teksten translittereres vanligvis
Teksten har blitt tolket på ulike måter, men ordet makija tolkes som regel som "sverd".
Gary Pallister
Gary Andrew Pallister (født 30. juni 1965 i Ramsgate, England) er en tidligere fotballspiller.
Gary Pallister ble født i Ramsgate, helt sørøst i England, mens hans far jobbet der et halvår. Deretter flyttet familien tilbake til det nordøstlige England, hvor Pallister vokste opp i Norton i Stockton-on-Tees, like ved Middlesbrough.
Som skolegutt representerte Pallister sitt distrikt og grevskap i friidrett, basketball og cricket, men ble aldri innkalt i fotball. Han spilte spiss under oppveksten inntil han som femtenåring motvillig ble flyttet tilbake som midtstopper. Fra skolelaget gikk veien videre til et år med juniorlaget til Stockton Buffs som sekstenåring før han ble hentet av Billingham Town hvor han begynte å bli lagt merke til av profesjonelle klubber. Sammen med Peter Beagrie ble han invitert til et prøvespill hos som ikke resulterte i tilbud om kontrakt. Som attenåring ble Pallister invitert til prøvespill for. Han imponerte ikke tilstrekkelig til å bli tilbudt kontrakt, men gjorde en god nok figur til at reservelagstrener Willie Maddren inviterte ham tilbake for nytt prøvespill da han ble klubbens manager et år senere. Etter tre måneders prøvespill ble Pallister høsten 1984 tilbudt en månedlig kontrakt med månedslønn på £50. Interesse fra ble avvist av Middlesbrough med en bløff om at han var på ett-års kontrakt.
Elaine Pen
Elaine Pen (født 2. februar 1990) er en nederlandsk rytter som spesialiserer seg i feltritt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 11 i lagkonkurransen.
Gary Pallister
Høy, hengslete og ukoordinert i bevegelsene, tok det tid før hans stoppermakker Tony Mowbray lot seg imponere over Pallisters kvaliteter. Mens Middlesbrough rykket oppover divisjonene, fylte Pallister seg ut fysisk og vokste til å beherske midtstopperrollen. I 1988 ble han innkalt til sin debut for det engelske landslaget, mens Middlesbrough fortsatt var et 2.-divisjonslag. Sesongen 1988/89 tilbragte Middlesbrough i øverste divisjon. I løpet av sesongen havarerte forholdet til manager Bruce Rioch. På et lag som slet seg gjennom en sesong som endte med nedrykk, mistet Pallister etter hvert plassen på landslaget. Han innså da at tiden var moden for å forlate klubben, og skaffet seg en agent.
Seriemester meldte sin interesse, men budet deres ble avslått av Middlesbrough. Samtidig søkte å fylle tomrommet etterlatt i midtforsvaret etter avgangen til Paul McGrath. Da vant signaturen til Glenn Hysén, satte Manchester Uniteds manager Alex Ferguson som prioritet å sikre seg Pallister. Middlesbrough hadde kort tid i forveien avslått et bud fra Liverpool på Pallister da Ferguson like etter sesongstart tok kontakt med Teesside-klubben. Manchester United så for seg en overgangssum på £1,6 millioner. Etter harde forhandlinger landet partene på en overgangssum på £2,3 millioner, hvilket på tidspunktet var den høyeste summen betalt av en britisk klubb for en forsvarsspiller og den høyeste overgangssummen mellom to britiske klubber. Kontrakten Pallister signerte hadde varighet på seks år.
Han spilte 437 kamper og scoret 15 mål for Manchester United. Han fikk 22 A-landskamper for. Han utgjorde det perfekte stopperpar sammen med Steve Bruce. Han har vunnet PFA Player Of The Year i 1992, 4 ligagull, 3 FA-cupgull, 1 Cupvinnercupgull og ett Ligacupgull. Alex Ferguson beskrev han som "Goliat i forsvar, han har enorm hurtighet og han kan sentre."
Mohamed Attoumane
Mohamed Attoumane (født 9. september 1981) er en komorisk svømmer.
Han representerte Komorene under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Trollsteinen
Trollsteinen kan vise til:
Toshiyuki Tanaka
Toshiyuki Tanaka (født 2. februar 1985) er en japansk rytter som spesialiserer seg i feltritt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 12 i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 38 individuelt.
Ruston (Louisiana)
Ruston er en amerikansk by som ligger i Lincoln Parish i Louisiana.
Den har og dekker et areal på 54,35 km².
Euophrys
Euophrys er en slekt av edderkopper i gruppen hoppeedderkopper (Salticidae).
Europa, Asia, Nord-Afrika, Nord-Amerika, Palarktis, Holarktis
Rene Jacob Yougbara
Rene Jacob Yougbara (født 31. desember 1983) er en burkinsk svømmer.
Euophrys
Utbredelse
Euophrys er utbredt i hele verden, unntatt Antarktis og Arktisk. De finnes i Norge.
Rene Jacob Yougbara
Han representerte Burkina Faso under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Euophrys
Utseende
Euophrys artene er generelt små edderkopper og mange er ganske like hverandre. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp og et hode-bryst parti (forkropp), kalt prosoma eller cephalothorax. Hodet har åtte øyne, to uvanlig store midt foran, og to litt mindre på hver side. De resterende fire øynene er plassert på siden av hodet. Hoppeedderkopper skiller seg ut ved at de har evnen til i en viss grad å fokusere blikket.
Systematisk inndeling med europeiske arter
Slekten Euophrys er en gruppe som består av 116 arter i verden. I Norge er det registrert én art.
Halvard Hanevold
Karriere
Hanevold var på det norske landslaget fra og med sesongen 1992/93 til og med sesongen 2009/10 og deltok i samtlige OL fra Lillehammer i 1994 til Vancouver i 2010. I verdenscupen har han som beste plassering fjerdeplass i sammenlagt (2003/04-sesongen), og han har ni enkeltseire.
Halvard Hanevold var en av de mest meritterte norske skiskytterne med 22 internasjonale medaljer. Hanevold vant seks medaljer i OL, hvorav tre av dem i gull: 20 km normaldistanse individuelt, samt at han var med på å vinne stafett med Norge i 2002 og i 2010. Han gikk inn til tredjeplass på fellesstart i sitt siste verdenscuprenn, i Khanty-Mansijsk 27. mars 2010. Andre og ham selv har beskrevet ham som ikke det største talentet i ung alder, men med evne og vilje til å tåle mye trening.
Hanevold var bosatt i Asker og var utdannet sivilingeniør i industriell økonomi ved NTH i Trondheim. Han var æresmedlem av Asker skiklubb. I 2011 var han med i tredje utgave av Mesternes Mester på NRK.
Sesongen 2010/11 var Hanevold ekspertkommentator i NRK.
Død
Halvard Hanevold døde 3. september 2019 i sin bolig på Borgen i Asker. Dødsårsaken er foreløpig ikke gjort kjent. Hanevold etterlot seg kone og to barn.
Hammond (Louisiana)
Hammond er en amerikansk by som ligger i Tangipahoa Parish i Louisiana.
Harvey (Louisiana)
Harvey er en amerikansk by som ligger i Jefferson Parish i Louisiana.
Plus 8
Plus 8 er et kanadisk plateselskap som gir ut technobetont musikk. Selskapet er basert i Windsor, Ontario og ble grunnlagt i 1990 av Richie Hawtin og John Acquaviva. Til å begynne med bestod plateutgivelsene mest av deres eget materiale og fra noen venner som Kenny Larkin. Plateselskapet er mest kjent for sine plateutgivelser med Speedy J og Richie Hawtins egne under aliasene F.U.S.E og Plastikman. Selskapet er etter 1997 lagt på is, da John Acquaviva begynte å arbeide som DJ og Richie Hawtin fokuserte på sitt eget plateselskap: Minus.
Harvey (Louisiana)
Den har og dekker et areal på 18,41 km².
Hammond (Louisiana)
Den har og dekker et areal på 14,04 kvadratmile.
Kaag en Braassem
Kaag en Braassem er en kommune i Nederland i provinsen Zuid-Holland. Kommunen teller ti landsbyer: Hoogmade, Kaag, Leimuiden, Nieuwe Wetering, Oud Ade, Oude Wetering, Rijnsaterwoude, Rijpwetering, Roelofarendsveen og Woubrugge.
Julius Cæsar
I år 60 f.Kr. gikk Cæsar i en politisk allianse, det første triumvirat, med Crassus og Pompeius og kom til å dominere romersk politikk i flere år. Deres forsøk på å samle makt via populistisk taktikk, ble motarbeidet av det romerske senatet som ble ledet av en konservativ elite. Blant dem Cato den yngre med jevnlig støtte fra Cicero. Med Cæsars erobring av Gallia, dagens Frankrike og Belgia, nådde den romerske republikken frem til atlanterhavskysten og Nordsjøen. I år 55 f.Kr. ledet han den første invasjonen av Britannia. Disse bedriftene ga ham en enestående militær makt og truet å formørke Pompeius' rang. Maktbalansen ble ytterligere forstyrret ved Crassus' død i år 53 f.Kr. Politisk omgruppering i Roma, førte til sist til en stillingskrig mellom Cæsar og Pompeius, hvor den sistnevnte tok saken opp i senatet. Beordret av senatet om å stå til rette for ulike anklager, marsjerte Cæsar fra Gallia til Italia med sine legionærer, krysset elven Rubicon i 49 f.Kr. Det utløste en borgerkrig, hvor Julius Cæsar til sist sto igjen som den uovertrufne lederen av den romerske verden.
Etter å ha tatt kontroll over styringen, begynte han med omfattende reformer av det romerske samfunn og regjeringen. Han sentraliserte republikkens byråkrati og ble til sist proklamert «diktator til evig tid». En gruppe med senatorer, ledet av Marcus Junius Brutus, snikmyrdet diktatoren på dagen Idus martiae, den 15. mars 44 f.Kr.. Dette i håp om å gjeninnføre republikken. Imidlertid ble resultatet borgerkriger, som endte med et keiserdømme under Cæsars adopterte arving Octavius, senere kjent som keiser Augustus.
Tidlig liv og karriere
Cæsar ble født i patrisierfamilien gens Iulia, som hevdet å nedstamme fra Iulus, sønn av den legendariske trojanske prinsen Æneas, som det ble sagt var sønn av kjærlighetsgudinnen Venus. Dette ble fremhevet av Cæsar senere; på høyden av sin karriere bygde han et tempel til Venus Genetrix («Stammoren Venus») i Roma. Tilnavnet «Cæsar» hadde sin opprinnelse, i henhold til Plinius den eldre, fra en av forfedrene som var blitt født ved hjelp av keisersnitt (engelsk caesarean section) (fra det latinske verbet å kutte, caedere, caes-). Historieverket Historia Augusta forslår tre alternative forklaringer: at den første Cæsar i slekten hadde en tykk krone med hår (latin caesaries); at han hadde skinnende grå øyne (latin oculis caesiis); eller at han hadde drept en elefant (caesai på fønikisk) i kamp. Cæsar fikk preget mynter med bilder av elefanter på, noe som antyder at han selv likte denne tolkningen av navnet sitt. Til tross for avstamning fra oldtiden, hadde familien Julii Cæsares ingen større politisk innflytelse. Cæsars far, også kalt Gaius Julius Caesar, styrte den romerske provinsen Asia, mens derimot hans mor, Aurelia Cotta, kom fra Cottae-grenen av Aurelia-familien, en rik, innflytelsesrik familie.
Svært lite er nedtegnet om Cæsars barndom. I år 85 f.Kr. døde Cæsars far brått, og den seksten år gamle Cæsar ble da selv overhode for familien. Det påfølgende året ble han nominert til å bli den nye yppersteprest for guden Jupiter. Ettersom den som innehadde denne posisjonen ikke bare måtte være patrisier, men også gift med en kvinne fra patrisierfamilie, brøt han sin forlovelse til en plebeiisk pike som han hadde vært sammen med siden barndommen, og giftet seg isteden med Lucius Cinnas datter Cornelia.
Cæsar forlot Roma og gikk inn i hæren hvor han vant den militære dekorasjonen «borgerkransen», corona civica, for sin del under en betydningsfull beleiring. På et krigstokt til Bitynia nordvest i Anatolia mot Svartehavet for å gi støtte til kong Nikomedes' flåte, ble han værende så lenge ved kongens hoff at hans motstandere i Roma begynte å spre rykter om en affære med kongen, noe Cæsar benektet resten av livet. Ironisk nok var det tapet av presteembetet som fikk ham til å søke en militær karriere: Jupiters yppersteprest kunne ikke røre en hest, sove tre netter utenfor sin egen seng eller en natt utenfor Roma, eller kaste øyne på en hær. Da han fikk høre at Sulla var død i år 78 f.Kr., følte han seg trygg nok til å reise tilbake til Roma. Ved å være uten økonomisk midler etter hans arv var blitt konfiskert, levde han i et beskjedent hus i Romas område for lavere klasser. Isteden vendte han seg mot advokatvirksomhet. Der han ble kjent for sin framragende veltalenhet, fulgt av lidenskapelige fakter og en høy stemme. Samt en ubarmhjertig forfølgelse av tidligere guvernører, beryktet for pengeutpressing og korrupsjon.
En anekdote som Cæsar er kjent for, er gangen han ble tatt til fange av pirater. Rundt år 78 f.Kr., når Cæsar var litt over 20 år gammel, var han på vei over middelhavet for å studere oratori. Han kom derimot aldri fram, fordi en gjeng silisiske pirater tok ham til fange. Cæsars første respons var å snu seg mot piratene og beordre dem rundt, fortelle vitser, og gi dem lovnader om at han skulle korsfeste dem alle. Piratene kunne ikke gjøre annet enn å le av dette. Og når de ville ha ham til å skaffe 20 talenter i løsepenger (sannsynligvis mange hundre tusen kroner i dag), insisterte ham på å heve summen til 50. Deretter sendte han reisefølget sitt til Roma, og 38 dager senere kom de tilbake for å betale piratene. Det piratene ikke visste, derimot, var at Cæsar skulle holde løftet han hadde gitt dem tidligere; så snart han var løslatt, samlet han opp en flåtestyrke, konfronterte piratene, og korsfestet dem alle.
Cursus honorum
På veg tilbake til Roma ble han valgt som militær tribun, noe som ble hans første skritt mot en politisk karriere. Han ble valgt til kvestor i år 69 f.Kr., og løpet av det samme året, ga han en gravtale for sin tante Julia, Laudatio Iuliae amitae. Hans hustru Cornelia døde også dette året i barselseng. Barnet var dødfødt. Julias begravelse ble en politisk markering, ettersom Cæsar insisterte på at Marius' dødsmaske skulle bæres i prosesjonen. Dette var det første åpne angrepet på Sullas proskripsjoner. Etter hustruens gravferd, om våren eller tidlig på sommeren 69 f.Kr., dro Cæsar for å tjenestegjøre som kvestor i Spania. Mens han var i Spania, ble det sagt at han kom over en statue av Aleksander den store. Han innså da hvor misfornøyd han var over hvor kort han selv var kommet, i en alder hvor Aleksander allerede hadde verden for sine føtter. Da han reiste tilbake i 67 f.Kr. , giftet han seg med Pompeia, et barnebarn av Sulla. Men som han senere skilte seg fra, etter at hans mor hadde hevdet at hun hadde vært involvert i seksuell løssluppenhet.
I år 65 f.Kr., da han ble valgt til aedil. Embetet innebar regulering av byggeprosjekter, trafikk, handel og andre sider av dagliglivet i byen. Det var også aedilens oppgave å sørge for at det ble avholdt leker i Circus Maximus. Disse lekene ble bare i liten grad finansiert av staten, og det var derfor aedilens oppgave å skaffe penger. Dette betydde enorme kostnader fra egen formue. Cæsars leker var storslagne; ved et tilfelle fikk han ledet Tiberen inn på arenaen for å vise scener fra sjølivet. Han ble derfor meget populær, men også meget pengelens. På slutten av embetsåret, hadde han en gjeld på flere hundre talenter. Dette kunne satt en stopper for hans ambisjoner, ettersom han trengte penger for å bli valgt til høyere embeter.
Hans investering viste seg å være lønnsom, da han i 63 f.Kr. ble valgt til Pontifex Maximus, yppersteprest for den romerske statsreligionen, etter at forgjengeren Quintus Caecilius Metellus Pius døde. Hans motkandidater var to mektige senatorer. Det ble fremmet anklager om bestikkelser fra alle de tre sidene, men Cæsar vant overlegent til tross for sine motkandidatenes større erfaring og rang. Dette betydde blant annet at han fikk et hus, Domus Publica på Forum Romanum. Embetet innebar at han hadde ansvar for all romersk religionsutøvelse, og et spesielt ansvar for vestalinnene. Det betød også slutten på hans pengeproblemer. Selv om embetet ikke innebar høye nok inntekter til å betale gjelden, lå veien nå igjen åpen til å fortsette oppover på den politiske rangstigen. Dessuten var han i kraft av sitt embete mer eller mindre immun for krav fra kreditorene. Hans embetstid startet med en skandale. Hans kone var ansvarlig for organiseringen av festivalen for Bona Dea i desember, ettersom dette var en festival utelukkende for kvinner. Publius Clodius Pulcher klarte å komme seg inn på festivalen, utkledd som kvinne. Dette var helligbrøde, og Cæsar så seg nødt til å skille seg fra Pompeia. Selv om han ikke var sikker på om hun hadde noe skyld, uttalte han at «Cæsars kone, som resten av Cæsars familie, må være hevet over enhver mistanke».
Marcus Tullius Cicero, som var konsul, avslørte en konspirasjon for ta kontroll over republikken, organisert av Lucius Sergius Catilina, en patrisisk aristokrat. De sammensvorne hadde planer om å styrte de valgte embetsmennene. Fem av Catilinas menn, alle fra prominente familier, ble dømt til døden uten forutgående rettssak. Dette var en skandale for romerne, og Cæsar var blant dem som protesterte mot dette bruddet på rettstradisjonen. Saken ble behandlet i Senatet, der Cato den yngre fikk trumfet gjennom at de skulle henrettes, – noe som skjedde samme dag. Flere senatorer anklaget Cæsar for å ha vært involvert i sammensvergelsen. Cæsar hadde en dårlig dag også av andre grunner enn det politiske nederlaget; hans forhold til Servilia Caepionis ble offentlig kjent denne dagen. Det er usikkert om Cæsar hadde noen rolle i Catilinas konspirasjon, noe han ble beskyldt for. Mest sannsynlig er det at han dels virkelig så på mangelen på rettssak som en skandale, og dels at han så en mulighet til å knekke politiske motstandere uten at han hadde vært med på selve konspirasjonen. Tilsvarende ville han være et lett bytte for sine motstandere dersom de hadde kunnet knyttet ham til konspirasjonen. Selv om han sto på den tapende side og ble utsatt for alvorlige beskyldninger, fortsatte hans karriere riktig vei. Etter endt embetsperiode som praetor ble han i 61 f.Kr., guvernør i Hispania Ulterior igjen. Denne stillingen var svært innbringende, og han kunne betale ned mye av sin gjeld.
Cæsar vendte seg til Marcus Licinius Crassus, en av Romas rikeste menn. I motytelse for politisk støtte i Crassus' motstand mot Pompeius, betalte Crassus en del av Cæsars gjeld og fungerte som garantist for andre. Selv da, for å unngå å bli en privat borger og således bli åpen for rettforfølgelse sin gjeld, reiste Cæsar til den spanske provinsen før hans tid som pretor var avsluttet. I Spania beseiret han to lokale stammer og ble hyllet som imperator av sine soldater, reformerte loven for gjeld, og fullførte sin guvernørpost med ære. Som imperator hadde Cæsar krav på et triumftog. Men han ønsket også å bli valgt til romersk konsul, den fremste embetsverdigheten i republikken. Om han hadde feiret med triumftog, måtte han ha forblitt soldat og stått utenfor byen inntil seremonien kunne bli foretatt. For å kunne stille til valg, måtte han gi fra seg kommandoen og reise inn til Roma som privat borger. Han kunne ikke makte begge deler på den tiden som var tilgjengelig. Han ba senatet om tillatelse for å stille til valg in absentia, uten selv å være til stede, men Cato den yngre blokkerte forslaget. I valget mellom å komme til Roma i spissen for et triumftog eller stille til valg som konsul, valgte Cæsar det siste.
Konsul og militære felttog
På denne tiden kjempet den berømte generalen Gnaeus Pompeius Magnus (Pompeius den store) i Senatet om å få åkerland til sine veteraner. Han klarte ikke å få gjennom dette kravet. En annen som hadde problemer av lignende art, var Marcus Licinius Crassus. Han var angivelig den rikeste mannen i Roma, men slet med å få en militær kommando mot Partherriket som han lenge hadde ønsket. Cæsar så at han kunne dra nytte av Pompeius' innflytelse og Crassus' rikdom. Cæsar var allerede i politisk gjeld til Crassus, men han gjorde også tilnærmelser til Pompeius. Crassus og Pompeius hadde vært motstandere i et tiår, men Cæsar forsøkte å forlike dem. Mellom de tre var det nok penger og politisk innflytelse til å kontrollere offentligheten. Denne uformelle alliansen, kjent som Det første triumvirat (tremannsstyre), ble sementert med ekteskapet mellom Pompeius og Cæsars datter Julia. Cæsar giftet seg også på nytt, denne gangen med Calpurnia, som var datter av en annen mektig konsul.
Cæsar foreslo også en lov for fordele offentlig landområder til de fattige, med militær makt om nødvendig, et forslag som ble støttet av Pompeius og Crassus, noe som gjorde triumviratet offentlig. Pompeius fylte Roma med soldater, og triumviratets motstandere ble skremt. Marcus Bibulus, som framstilte seg selv som gudfryktig, forsøkte å få erklært at varslene på himmelen var ugunstige og således hindre den nye loven, men han ble forvist fra forum av Cæsars bevæpnete støttespillere. Hans liktorer (livvakter) fikk sine fasces (seremonielle økser) brukket, to framstående magistrater som fulgte ham ble såret, og Bibulus fikk en bøtte med illeluktende avføring kastet over seg. I frykt for sitt liv trakk han seg tilbake til sitt hus for resten av året og hvor han tidvis sendte ut proklamasjoner om dårlige varsler. Disse forsøkene på å hindre Cæsars lovgivning, viste seg å være forgjeves. Romerske satirikere har siden referert til året som «konsulatet til Julius og Cæsar».
Da Cæsar først ble valgt, forsøkte adelen å begrense hans framtidige makt ved å tildele skoger og beiteområder i Italia framfor i guvernørposten (prokonsol) i en provins ettersom hans militære plikt var over. Ved hjelp fra sine politiske allierte, fikk Cæsar dette senere veltet overende, og ble isteden utpekt til å styre Gallia Cisalpina (dagens nordlige Italia) og Illyricum (sørøstlige Europa, på motsatt side av Adriaterhavet for Italia), og senere også med Gallia Narbonensis (dagens sørlige Frankrike) med fire legioner. Perioden for hans guvernørstyre ble fastsatt til fire år, og således hans fritakelse for juridisk rettsforfølgelse. Det vanlige var kun ett år. Da hans guvernørtid ble avsluttet unngikk Cæsar så vidt søksmål for uregelmessigheter i hans tid i tjenesten, og dro raskt tilbake til sin provins.
Gallerkrigen
Cæsar var fortsatt i dyp gjeld, og det var ingen penger å tjene på å være guvernør, enten det var ved pengeutpressing eller ved militære eventyr. Å bli prokonsulær for romerske provinser var en vanlig måte å belønne tidligere konsuler; slike provinser kunne være svært innbringende. Men mens mange nøyde seg med å la andre samle inntekter fra provinsen, gikk Cæsar aktivt inn. Cæsar hadde fire legioner under sin kommando. To av hans provinser grenset mot uerobret land, og deler av Gallia var kjent for å være ustabile og usikre. En del av Romas galliske allierte hadde blitt beseiret av deres rivaler og med hjelp fra germanske stammer. Romerne fryktet at disse stammene lå forberedelse til utvandre sørover, nærmere Italia, og at de var krigersk innstilt. Cæsar fikk skaffet ytterligere to legioner og beseiret disse stammene.
I 58 f.Kr. startet han gallerkrigen, som skulle vare til 49 f.Kr.. I løpet av denne tiden ble hele Gallia og deler av Germania underlagt Roma. Som svar på Cæsars tidligere aktiviteter hadde stammene i nordøst begynt bevæpne seg. Cæsar behandlet det som en aggressiv handling, og etter et ikke avgjørende sammenstøt mot de forente stammene, erobret han stammene stykkevis. Han beseiret helveterne i 58 f.Kr., det belgiske forbundet og nerverne i 57 f.Kr. og veneterne i 56 f.Kr.. I mellomtiden hadde en av hans legioner begynt erobringen av stammene lengst nord, rett overfor Britannia. Erobringen i nord var snart fullført med kun lommer av motstand igjen. Våren 56 f.Kr. holdt triumviratet en sammenkomst da Roma var i opprør. Møtet fornyet sammenslutningen, og Pompeius og Crassus sto fast ved sine bånd til Cæsar, og utvidet hans periode som prokonsul med fem år. Dette var det første triumvirats siste handling. Cæsar hadde nå en sikker base som han kunne forberede en invasjon av Britannia.
I 55 f.Kr. hadde Cæsar slått tilbake et fiendtlig streiftog i Gallia av to germanske stammer, og fulgt opp med å bygge en bro over elven Rhinen, og gjorde en maktdemonstrasjon på germansk område før han trakk seg tilbake og rev ned broen. Senere denne sommeren, etter å ha underkastet ytterligere to andre stammer, krysset han Den engelske kanal den 25. august 55 f.Kr. og gjorde landgang i Britannia. Han hevdet at britonerne hadde støttet en av hans fiender forrige år. Hans etterretning om Britannia var svak, og selv om han hadde skaffet seg fotfeste ved kysten kunne han ikke avansere videre, og trakk seg tilbake til Gallia for vinteren.
Han invaderte Britannia på nytt året etter, bedre forberedt og med en større hærstyrke, og oppnådde mer. Han avansert mot innlandet og etablerte noen få allianser. Imidlertid hadde en dårlig innhøsting ført til omfattende opprør i Gallia, og det tvang Cæsar å forlate Britannia for andre og siste gang.
Mens Cæsar var Britannia hadde hans datter Julia, hustru av Pompeius, død i barsel. Cæsar forsøkte å sikre seg Pompeius' støtte på nytt ved å tilby ham sin grandniese i ekteskap, men Pompeius avslo. I 53 f.Kr. ble Crassus drept i en feilslått invasjon i øst. Roma sto på kanten av borgerkrig. Pompeius ble utnevnt som enekonsul som et grep i nødssituasjonen, og han giftet seg med Cornelia Metella, datter av Metellus Scipio, en bitter politisk motstander av Cæsar. Triumviratet var da dødt.
I 52 f.Kr. oppsto det et større opprør i Gallia, ledet av Vercingetorix, som greide å forene alle de gallisk stammene. Han viste seg å være en verdig motstander for Cæsar. Han beseiret Cæsar i flere trefninger, men Cæsars beleiringsmaskiner i slaget ved Alesia klarte til sist å tvinge Vercingetorix til å overgi seg. Til tross for spredte utbrudd av krigføring det påfølgende året, var Gallia blitt effektivt og nådeløst erobret. Plutark hevdet at hæren hadde kjempet mot tre millioner menn i løpet av gallerkrigen, og av dem hadde 1 million blitt drept, og ytterligere 1 million ble gjort til slaver. Romerne underkastet 300 stammer og ødela 800 byer. Det er imidlertid vanskeligheter i finne et mer nøyaktig antall. Cæsars egen propagandistiske redegjørelser og den vanlige overdrivelsen av antall i oldtidens tekster. Plutarks antall er mest sannsynlig altfor høyt. Det står likevel igjen at erobringen av Gallia var det største militære framstøt siden Aleksander den stores felttog. Til tross for alt dette var Cæsar upopulær blant sine likemenn. Særlig den konservative fraksjonen var skeptisk og mistenkte ham alltid for å ønske å la seg utrope til konge.
Borgerkrig
Pompeius og de fleste i senatet flyktet sørover da de ikke hadde større tiltro til Pompeius' nylig sammensatte tropper. Til tross for at han hadde langt flere soldater enn Cæsars, som kun hadde med seg 13. legion, ville Pompeius ikke gå i kamp. Cæsar forfulgte Pompeius i håp om å ta ham til fange før hans soldater slapp unna, men byttet glapp for ham. Cæsar besluttet da å dra til Spania og etterlot Italia under kontroll av Marcus Antonius, en fjern slektning av ham. Cæsar gjorde en forbausende marsj på kun 27 dager til Spania og beseiret der Pompeius' løytnanter. Han dro deretter rett østover for å utfordre Pompeius i Hellas hvor han i juli 48 f.Kr. i slaget ved Dyrrhachium med nød og neppe unngikk et katastrofalt nederlag. Sammen med Marcus Antonius beseiret han likevel Pompeius helt og holdent i slaget ved Farsalos i nordlige Hellas 9. august 48 f.Kr. i noe som ble et usedvanlig kortvarig slag.
I Roma ble Cæsar utpekt til diktator, sammen med Marcus Antonius som sin magister equitum, «herre over hestene», det vil si som sin nestkommanderende. Cæsar lot seg velge som konsul for annen gang under eget overoppsyn, og deretter, etter elleve dager, gikk han av som diktator. Cæsar forfulgte deretter Pompeius til Egypt hvor Pompeius etter kort tid ble myrdet og Cæsar selv ble involvert i en egyptisk borgerkrig mellom barnefaraoen og hans søster, hustru, og dronning Kleopatra. Kanskje som et resultat av faraos rolle i drapet på Pompeius, gikk Cæsar inn og støttet Kleopatra. Det heter at han gråt da han fikk se Pompeius' hode som farao overrakte ham som gave. Han beseiret faraos styrker i 47 f.Kr. og innsatte Kleopatra som dronning og hersker av Egypt.
Cæsar og Kleopatra feiret seieren med en triumfseilas på Nilen våren 47 f.Kr. Den kongelige lystbåten ble fulgt av 400 andre skip, og Cæsar ble fikk erfare den luksuriøse og overdådige levemåten til de egyptiske faraoene. Han giftet seg aldri med Kleopatra ettersom romersk lov kun anerkjente ekteskap mellom to romerske borgere, men han fortsatte sitt intime forhold til den egyptiske dronningen gjennom hele sitt siste ekteskap, altså i 14 år. I romerske øyne utgjorde ikke forholdet utroskap, til tross for at det muligens resulterte i en sønn, Cæsarion. Kleopatra besøkte Roma flere ganger, bodde da i Cæsars villa rett utenfor Roma ved elven Tibern.
Diktatur og attentat
Mens Cæsar fortsatt drev krig i Spania, begynte senatet å gi ham æresbevisninger. Cæsar hadde ikke gitt proskripsjon til sine fiender, men isteden benådet dem alle, og det var ingen alvorlig motstand mot ham. Storslåtte leker og feiringer ble holdt i april for å ære Cæsars seier ved Munda. Plutark skrev at mange romere fant triumftoget etter Cæsars seier smakløst da de beseirede i borgerkrigen ikke hadde vært utlendinger, men andre romerske borgere. . Da Cæsar kom tilbake til Italia i september 45 f.Kr. utferdiget han sitt testamente der han utpekte sin grandnevø Gaius Octavius som sin arving til alt, inkludert navnet Cæsar. Han skrev også at om Octavius døde før han selv, skulle Marcus Junius Brutus være den neste i arvefølgen.
Smeg
Smeg er fremdeles privateid av Bertazzoni-familien og har sitt internasjonale hovedkontor i Guastalla. Inspirert av sine omgivelser fortsetter selskapet å produsere et stort utvalg av hvitevarer, fra ovner og platetopper til komfyrer og kjøleskap, produkter sentrert rundt kjøkkenet – hjemmets hjerte. Smeg har fått en rekke utmerkelser og priser og er kjent for unik italiensk design, en unik stil og bruk av den aller nyeste teknologien. Selskapets logo designet av den italienske designeren Franco Maria Ricci i 1977 er selskapets kjennemerke.
Julius Cæsar
Diktatur og attentat
I løpet av sin tidlige karriere hadde Cæsar sett hvor kaotisk og svak den romerske republikk hadde blitt. Det republikanske maskineriet hadde brutt sammen under vekten av imperialismens, sentralstyret hadde mistet makt, provinsene var blitt omformet til uavhengige fyrstedømmer under absolutt kontroll av guvernørene, og hæren hadde erstattet konstitusjonen som middel til å få utført politiske mål. Med en svak sentralmakt hadde den politiske korrupsjonen kommet ut av kontroll, og status quo var blitt opprettholdt av et korrupt aristokrati som ikke ønsket endringer i et system som hadde gjort dem rike.
Smeg
I 2019 hadde konsernet en omsetning på 680 millioner euro og 2200 ansatte over hele verden.
Julius Cæsar
Diktator
Da Cæsar kom tilbake til Roma i 45 f.Kr., skjenket senatet ham et triumftog for hans seiere, etter alt å dømme for over Gallia, Egypt, Pharnakes og Juba, framfor over hans romerske motstandere. Ikke alt gikk Cæsars veg. Da Arsinoe IV, Egypts tidligere dronning, ble ført fram i lenker i triumftoget, måtte de som fulgte prosesjonen, beundre hennes verdige holdning og folk ble beveget til å føle medlidenhet med henne. Det ble feiret med leker som involverte hele 400 løver og med gladiatorkamper. Et simulert sjøslag ble holdt i et basseng ved Campus Martius. Også ved Circus Maximus ble to hærer bestående av krigsfanger, hver på 2000 mann, 200 hester og 20 elefanter, tvunget til å kjempe til døden. På nytt var det enkelte av tilskuerne som klagde, denne gangen mot Cæsars ødsle overdrivelser. Et opprør brøt ut, og ble først stoppet da Cæsar fikk to av opprørerne korsfestet av prestene ved Campus Martius.
Smeg
Historikk
Vittorio Bertazzoni sr. grunnla Smeg i 1948. På den tiden drev selskapet med lakkering av metall, men så raskt en mulighet til å utvide virksomheten til produksjon av produkter for å automatisere kjøkkenet. På 1950-tallet lanserte Smeg en av de første gasskomfyrene med automatisk avstengningsmekanisme, sikkerhetsventil for ovnen og funksjon for programmering/timer.