cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
.ie
Historie og policy
Toppnivådomenet .ie ble administrert av University College Dublin etter delegeringer fra Jon Postel i 1989 frem til opprettelsen av IE Domain Registry (IEDR) i 2000. Universitetet er fremdeles IANAs sponsororganisasjon. IEDR betraktes som mere konservative enn andre registreringsenheter, og har bestemte restriksjoner på registrering. For eksempel har de en policy mot personlige navn. Dette er fordi .ie-domenet primært er et næringslivsorientert ccTLD for irske selskaper og selskaper som har virksomhet i eller med Irland.
Registreringsreglene er blitt noe liberalisert i de siste år, og eksempelvis regelen mot registrering av generiske domenenavn er blitt droppet. De som søker om .ie domenenavn må imidlertid fremdeles fremskaffe bevis for at de er berettiget til domenenavnet de ønsker registrert.
Som et resultat av IEDRs noe strikse registreringspolicy har nettstedene for enkelte mindre byer og landsbyer (så som Killavullen) i stedet valgt .com domener. Disse nettstedene er ofte drevet på frivillig basis av innbyggerne. Men de fleste byer og fylker har registrert sine .ie-domener. Domenet .ie har strenge restriksjoner på registrering av geografiske navn og vil som regel bare tillate byer og fylker å registrere slike navn.
Louise Campbell
Louise Campbell (født 1970 i København, Danmark) er en dansk møbel- og lysarmaturdesigner.
.ie
Historie og policy
Salgsprisen for et .ie-domene kan variere fra €30 til €100, som er betydelig mer enn et domene i et av de generiske toppnivådomenene som .com or .net. Denne tradisjonelt høye prisen har gjort at .ie har vokst saktere enn antallet irskregistrerte .com/.net/.org/.biz/.info domener. IEDR har imidlertid redusert prisene for .ie en del i løpet av de siste årene, og antall registrerte .ie domener har etter dette vokst raskere.
Louise Campbell
Priser og utmerkelser
Hun mottar Statens Kunstfonds hædersydelse fra 2015.
.ie
Registrering
Registrering gjøres direkte på andre nivå. Den normale måten å registrere et domenenavn på er via en IEDR-godkjent .ie videreselger, men det er også mulig å registrere et domene direkte gjennom IEDR. En direkte registrering er vanligvis dyrere.
Louise Campbell
Kulturkanonen
Campbell var medlem av kanonutvalget for design og kunsthåndverk som utarbeidet Danmarks kulturkanon i 2006.
Presidentvalget i Georgia 2008
Krisen i 2007
Senere i 2007 nådde Georgia sin verste krise siden roserevolusjonen. En serie med demonstrasjoner mot regjeringen i oktober, med anklager om mord, korrupsjon. Irakli Okruasjvili var den fremste talsmannen for anklagene. Protestene fikk sitt klimaks tidlig i november 2007, og involverte flere opposisjonsgrupper og media-mogulen Badri Patarkatsisjvili. Selv om demonstrasjonene døde ut raskt, bestemte regjeringen seg for å bruke politi mot de gjenværende demonstrantene. Dette resulterte i gateslag i Tbilisi 7. november. Presidenten innførte unntakstilstand i perioden 7. til 16. november og restriksjonene pålagt noe media, førte til hard kritikk av Saakasjvili-regjeringen fra både inn- og utland.
.ie
Registrering
Et visst antall domenenavn, som de til andre TLD'er, tobokstavs-domener og potensielt støtende domener (så som porn.ie) er forbudt å registrere. Tobokstavs-domener som består av en bokstav og et tall er imidlertid tillatt. Det eneste unntaket fra tobokstavsregelen er ul.ie-domenet som ble registrert av University of Limerick før regelen ble iverksatt.
Frogn
Frogn er en kommune i Follo i Norge som fra 2020 er en del av Viken fylke. Frogn var del av Akershus len, Akershus stiftamt, Akershus amt og Akershus fylke fra middelalderen til 2020. Frogn grenser til Nesodden i nord, Ås i øst, Vestby i sør og Asker i vest.
Presidentvalget i Georgia 2008
Kandidater
22 innbyggere uttrykte ønske om å delta i presidentvalget. Etter georgisk valglov, må hver av dem levere 50 000 signaturer fra velgere for å bli registrert av valgkommisjonen i landet som offisiell kandidat. Totalt levert 13 kandidater sitt kandidatur, men kun 7 av disse ble anerkjent av Valgkommisjonen i landet. Disse er:
Frogn
Bosetning
Ingen vet hvor langt tilbake i tiden Frogn har vært bebodd, men funn av steinøkser, gravhauger, skålgropfelter, bygdeborger og varder forteller at bosetningen må være gammel. Storgården Froen har gitt navnet til bygda. Den gammelnorske formen Fraun gikk senere over til Frogn. Fraun betyr «fruktbar, gjødslet jord» og vitner om eldgammel jordbrukskultur i området.
Ved Skjellerud nord for Frogn kirke er det funnet et felt med mange skålgroper og en liten skipsristning. I det samme området er det også funnet flere gravhauger og rester av en grunnmur som arkeologene mener kan være en del av et lite kapell. Navn forteller at bl.a. gårdene Horgen, Haver, Ullerud, Elle, Heer m.fl. er meget gamle. På noen av disse gårdene er det blitt gjort oldfunn.
Presidentvalget i Georgia 2008
Kandidater
Hvis ingen av kandidatene oppnår absolutt flertall, vil det bli avholdt en ny runde 19. januar 2008
Stig Stangeland
Stig Stangeland Wegge (født 25. september 1962 i Stavanger, død 19. juni 2013 ) var en norsk maler og billedkunstner.
Presidentvalget i Georgia 2008
NATO-medlemskap
28. desember 2007 lovte Saakasjvili, hvis han ble gjenvalgt, å føre landet inn i NATO og å gjenvinne landets territorielle integritet i hans andre termin som president, og sa at han ville overlevere et samlet Georgia til hans etterfølger etter sin siste termin
Abkhasia
Perioden før presidentvalget ble markert med økende uro i utbryterregionen Abkhasia. Tidlig i januar 2008, meldte georgiske media om angrep på¨etniske georgiere i Gali distriktet kontrollert av den de facto abkhasiske administrasjonen. Meldingen sa at georgierne som levde i Abkhasia ble undertrykket av lokal myndigheter, for å forhindre at de deltok i presidentvalget, og minst 7 hus tilhørende georgiske innbyggere hadde blitt brent ned. Selv om abkhasiske myndigheter avviste påstandene, advarte den fungerende presidenten i Georgia Nino Burdzjanadze mot forsøkene på å komplisere situasjonen i konfliktområdet like før valget
Valgobservatører
OSSE har sluppet to foreløpige rapporter om valgkampen, som sier at «legal framework [was] generally favorable to the conduct of democratic elections in Georgia, if implemented in good faith.» Men observatørene uttrykker uro over «a highly polarized political environment» blant landets politiske partier, påstander om misbruk av offentlige midler i valgkampen av eks-presidenten og mangelen på balansert dekning i geogrisk media.
I tillegg til lokale valgobservatører, var det 29 internasjonale organisasjoner tilstede (inkludert OSSE, Parlamentarikergruppen fra Europarådet, og International Crisis Group) for å observere valget.
6. januar uttalte en gruppe estiske og litauiske valgobservatører fra OSSE at valget var gjennomført «demokratisk, fritt og rettferdig», trass i noen mindre feil.
Stig Stangeland
Stangeland ga i 1995 ut en diktsamling.
Presidentvalget i Georgia 2008
Valgobservatører
En gruppe interne georgiske observatører, bestående av unge georgiske advokater, leverte 7. januar inn en klage til Valgkommisjonen på valgets gjennomføring, og krevde at valget ved 30 valgsteder ble annullert på grunn av «observasjoner av grove overtramp».
Valgdagsmåling
En valgdagsmåling samme kveld som valget viste at president Mikheil Saakasjvili hadde fått 52,5 %, mens opposisjonens fremste kandidat Levan Gatsjetsjiladze fikk 28,5 % av stemmene.
Opptelte resultater
Endelige resultater.
Reaksjoner
Davit Gamkrelidze innrømmet nederlag i en uttalelse 6. januar, og mente at det burde avholdes en 2. valgomgang mellom Mikheil Saakasjvili og Levan Gatsjetsjiladze, og advarte mot manipulering av resultatet fra myndighetene sin side.
Russlands utenriksdepartement fordømte valget, og mente det ikke var "fritt og rettferdig", mens USA ba om "tilbakeholdenhet" og å avvente rapporten fra de internasjonale valgobservatørene. EUs utenrikssjef Javier Solana gratulerer etterhvert Georgia med å ha gjennomført det han kaller et valg med "reell konkurranse".
Demonstrasjoner
Like etter at de første valgdagsmålingene var klare, startet opposisjonen i landet å organisere massedemonstrasjoner mot det de oppfattet som gjenvalget av presidenten, da de påstod at det hadde pågått omfattende valgfusk, denne anklagen ble tilbakevist av georgiske myndigheter.
13. januar demonstrerte 20 000 mennesker i Tbilisi imot valgresultatet, og opposisjonsleder Levan Gatsjetsjiladze anklaget igjen president Saakasjvili for valgfusk, og krevde nyvalg.
Frogn
Senkingen av Blücher
9. april 1940 kom det store tyske krigsskipet Blücher inn Oslofjorden, på vei til Oslo. Blücher ble angrepet med kanonene Moses og Aron, og to torpedoer fra Oscarsborg Festning, og sank etter en rekke treff som førte til store branner og eksplosjoner. Senkingen av Blücher gav blant annet kongen og regjeringen tid til å rømme fra Oslo.
.ie
Andrenivå-domener
Den irske regjeringen bruker subdomener til gov.ie-domenet for mange av sine nettsteder, men hvert departement har nå sine egne .ie-domener.
Eksterne lenker
Toppdomän
Frogn
Senkingen av Blücher
Vraket har lekket olje, noe som utgjør en miljøtrussel for Drøbaksundet og det biologiske mangfoldet. Skroget inneholdt frem til 1994 anslagsvis 1500 m3 brunkulltjære i tanker langs bunn og sider på skroget. Brunkulltjære var et vanlig drivstoff for tyske krigsskip i perioden frem til og med annen verdenskrig. Ved en opprenskningsaksjon i 1994 ble mesteparten av brunkulltjæren pumpet ut, men det er fortsatt rester.
Skole og utdanning
Frogn videregående skole er den nyeste skolen i Frogn kommune i nærheten av Heer. Skolen ble åpnet i 2006.
Brasiliansk jordspiser
Brasiliansk jordspiser er en art i gruppen Geophagus. Den finnes i kystelver sør og øst i Brasil og Uruguay.
Frogn
Skole og utdanning
I tillegg til denne, er det Dal barneskole nordøst i kommunen, Heer barneskole, Sogsti barneskole, Drøbak Montessori barneskole, Drøbak Montessori ungdomsskole, Dyrløkkeåsen barne- og ungdomsskole, Drøbak barneskole og Seiersten ungdomsskole, som alle ligger i eller ved Drøbak.
Brasiliansk jordspiser
Det er en populær akvariefisk som har vært lenge i handelen. Brasiliansk jordspiser trives med en temperatur på 20 – 23°C, pH på 6,5 – 7,0 og en hardhet på 5 – 10 dH. Den blir opptil 28 cm lang.
Frogn
Fritidstilbud
I Frogn kommune er det er bredt kulturtilbud for barn og unge. Kulturskolen har tilhold på Dyrløkkeåsen skole, der det foregår aktiviteter som dans, sang, musikk og teater. Kommunen har også mange fritidsklubber i kommunen. Underhuset fritidsklubb, som holder til i kjelleren i Frognhallen, dette er en klubb for ungdom fra 8. klasse og opp til 18 år. Åpningstider: Tirsdag kl. 18.00-21.30, Klubbkveld 13-18 år. Fredag kl. 19.00-23.00 (24.00) Diskotek Dessuten er det Ungdomshuset, som holder til på Kinoen i Drøbak, de har åpent Mandag og Onsdag kl. 18-21, og Lørdag kl 19- 24, dette er et tilbud for ungdom mellom 15 og 18 år. Ungdomskaféen på Dyrløkkeåsen skole, er åpent mandag og onsdag fra 18 til 21. Tilbudet er for ungdommer i alderen 13 til 18.
Idrettsliv
Idrettslaget Drøbak/Frogn hører til i Drøbak. Under dette finnes blant annet en fotballgruppe, skigruppe, orienteringsgruppe, friidrett, sykkelgruppe, håndballgruppe og mer. Leder i DFI er Ian Parker.
Det er også en seilklubb, tennisklubb, golfklubb og sykkelklubb.
I Nordre Frogn holder Skaubygda IL til, med hovedbase på Dalbanen nær Brevik.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Badeparken, valgt av tusenårskomiteen på bakgrunn av forslag innkommet fra kommunens innbyggere. Stedet ble valgt på grunn av sin unike beliggenhet, at det knytter kommunen til det maritime, at det er en naturlig møte-, samlings- og arrangementsplass for hele kommunen og at det kunne gjøres mye for å legge forholdene bedre tilrette i parken.
Kulturminner
Kulturlandskapet i Frogn har et av fylkets tetteste innslag av kulturminner fra steinalder, bronsealder, jernalder og middelalder. Av disse utgjør gravminner og bosetningsspor fra bronsealder og jernalder den største delen. Kommunen har flere helleristningslokaliteter, blant annet figurristningen på Skjellerud. Fornminner som gravfelt og gravhauger er generelt godt tilgjengelige i Frogn. I tillegg gjøres det årlig gjøres funn av steinalderboplasser, gravminner og bosetningsspor fra bronsealder og jernalder. Det gjøres også mange løsfunn fra steinalderen, blant annet deler av en buttnakket øks og en del av en kølle. Oscarsborg festning i Drøbaksundet er et kulturminne av nyere tid og har hatt en plass i norsk forsvarshistorie fra 1640 og fram til i dag.
Turistinformasjon
Det finnes mange severdigheter i Frogn kommune. Av severdigheter som kan nevnes er Follo Museum, Oscarsborg, Drøbak Akvarium, Julehuset i Drøbak, Drøbak Golfklubb, Drøbak Lutefiskmuseum og Smia Flerbrukshus. Disse ligger sentralt i Drøbak by.
FLK «New Sevilla»
FLK «New Sevilla» var et flytende hvalkokeri tilhørende det skotske selskapet Chr. Salvesen & Co. Skipet ble bygget ved Harland & Wolff i Belfast og overlevert rederiet White Star Line i 1900 som passasjer- og fryseskipet DS «Runic». «Runic» ble i 1930 solgt til Sevilla Whaling Co i London og bygget om til et flytende hvalkokeri og omdøpt «New Sevilla». I 1932 overtok Chr. Salvesen & Co kokeriet.
Chairman of the Joint Chiefs of Staff
Chairman of the Joint Chiefs of Staff (norsk: Formann for Den militære sjefsnemnd eller USAs forsvarssjef) er den høyeste militære stillingen i Amerikas forente staters forsvar og er den viktigste militære rådgiveren for USAs president. Han leder og koordinerer aktivitetene i Joint Chiefs of Staff (JCS), Den militære sjefsnemnd, som består av denne lederen, en viseformann og lederen for de fem forsvarsgrenene:
Orangeburg County
Orangeburg County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Carolina. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Calhoun County i nord, Clarendon County i nordøst, Dorchester County og Berkeley County i sørøst, Bamberg County og Colleton County i sør, Aiken County og Barnwell County i vest og mot Lexington County i nordvest.
Chairman of the Joint Chiefs of Staff
Selv om denne stillingen har en meget sentral rolle, har den ikke formell kommandomyndighet over styrker i felt. Kommandolinjene går fra presidenten til forsvarsministeren og direkte til de ulike øverstkommanderende i felt. Men ledere the Chairman of the Joint Chief of Staff kan stå for kommunikasjonen til kommandantene i felt på vegne av presidenten og/eller forsvarsministeren.
Orangeburg County
Orangeburg Countys totale areal er 2 922 km² hvorav 57 km² er vann. I 2000 hadde fylket 91 582 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Orangeburg.
FLK «New Sevilla»
DS «Runic»
«Runic» var det fjerde av fem skip i Jubilee-klassen. Sammen med sine søsterskip, «Afric», «Medic», «Persic» og «Suevic», gikk hun i linjefart mellom London og Australia.
Mot slutten av 1920-årene gjorde nye, bekvemmelige passasjerbåter «Runic» og hennes søsterskip mindre konkurransedyktige, og «Runic» ble i 1930 solgt for konvertering til hvalkokeri. «Medic» og «Suevic» endte også opp som hvalkokerier, henholdsvis «Hektoria» og «Skytteren».
FLK «New Sevilla»
I 1930 ble «Runic» bygget om til hvalkokeriet «New Sevilla» i Kiel for tønsbergselskapet A/S Sevilla, men registrert i London for datterselskapet Sevilla Whaling Co. Det var da verdens største ombygde flytendehvalkokeri. I likhet med FLK «Sourabaya» var hun utstyrt for å kunne konservere hvalkjøtt.
Etter at «New Sevilla» i likhet med de andre norske kokeriene lå i opplag sesongen 1931/32 ble Sevilla kjøpt opp av Chr. Salvesen & Co, og «New Sevilla» erstattet «Saragossa» som hadde brent samme år.
I 1937 deltok «New Sevilla» i en fangstekspedisjon til Arktis.
20. september 1940 ble «New Sevilla» torpedert av en tysk ubåt utenfor Irland i posisjon da hun var på vei til fangstfeltene i Antarktis. Dagen etter sank hun etter å ha blitt slept nær Mull of Kintyre. To av de 284 omkom.
Serov (andre betydninger)
Serov kan vise til:
Santiago bispedømme
Santiago bispedømme (latin Dioecesis Sancti Iacobi) kan referere til ulike bispedømmer som har sete i en av byene ved navn Santiago:
International Committee of Sports for the Deaf
International Committee of Sports for the Deaf (ICSD) er det internasjonale idrettsforbundet for døve. Forbundet, eller komiteen, organiserer døves konkurranseidrett. ICSDs største arrangement er Deaflympics. ICD organiserer per 2008 96 nasjonale døveforbund.
Hver år deler ICSD ut prisen WIDEX Sportsman and Sportswoman of the Year. Det er en utmerkelse til årets beste døve idrettsmann og kvinne, uansett idrett.
Historie
De første lekene for døve, The Silent Games, ble arrangert som sommerleker i 1924, i Paris, Frankrike. Det var det første offisielle arrangementet som ble arrangert for personer med handikapp.
Lekene ble initiert av Eugène Rubens-Alcais, presidenten for French Deaf Sports Federation. Han var selv døv.
I etterkant av lekene samlet en rekke av de døve sportslederne seg og etablerte Le Comité International des Sports Silencieux (the International Committee of Silent Sports – den internasjonale komité for stilles sport) (CISS). Senere endret organisasjonen navn til Le Comité International des Sports des Sourds (The International Committee of Sports for the Deaf – ICSD).
Det har vært en markant økning i deltakelse i sommerlekene siden den gang. Lekene i 1924 hadde 148 utøvere fra ni europeiske nasjoner. I Melbourne, Australia 2005 deltok 2 049 utøvere fra 64 nasjoner.
De første vinterleker for døve ble avholdt i 1949 i Seefeld, Østerrike, med 34 utøvere fra fem nasjoner. De 16. Winter Deaflympics (2007) ble arrangert i Salt Lake City i Utah, USA i med 298 utøvere fra 23 deltakernasjoner.
Daventry
Daventry er en markedsby i grevskapet Northamptonshire, England. Den er administrasjonsby for det større distriktet Daventry. Byen ligger 123 km nord-nordvest for London via motorveien M1, 22,4 km vest for Northampton, 16,4 km sørøst for Rugby, og 25,2 km nord-nordøst for Banbury. Byen Daventry har ved folketellingen i 2011 en befolkning på 25 026 innbyggere, mens distriktet av samme navn har en befolkning på 77 843 innbyggere for samme tidsrom.
Daventry har et historisk sentrum rundt markedsplassen, og moderne bolig- og industriområder i utkanten. Rett utenfor sentrum ligger en stor park og et vannreservoar. Mange bedrifter bruker Daventry som lager- og distribusjonssenter, på grunn byens nærhet til motorveien M1 og den sentrale beliggenheten i forhold til alle deler av Storbritannia.
Stedsnavnet
Stedsnavnet er avledet fra den norrøne bosetningen Danetre fra da danske vikinger invaderte England, men basert på et eldre brytonisk navn. Den eldste formen er dwy-afon-tre, «byen ved to avoner», hvor avon betyr elv (og er også navnet på flere engelske elver, blant annet Avon i Warwickshire). Dette navnet beskriver den geografiske situasjonen mellom de nærliggende kildene til elven Leam, som flyter vest, og elven Nene, som flyter øst. Danene var ledet av Ivar Beinlause, og hele East Anglia ble etter hvert underlagt dem. Danetre, som det ble kjent som, var et av deres befestningspunkter. William Shakespeare omtalte stedet som Daintree, og en stavemåte som fortsatt eksisterer. Tradisjonen vil ha det til at danene plantet et eiketre ved toppen av Borough Hill for markere sentrum av England. Denne delen av byens historie er reflektert i byens segl. Byen opptrer som Dauentre på Christopher Saxtons kart fra 1637.
Historie
Daventry fikk bystatus i et charter fra 1606. Et nytt charter ble utstedt i 1674. Under borgerkrigen var Karl I innkvartert i Daventry sammen med store deler av sine styrker før slaget ved Naseby, som sto nær byen den 14. juni 1645. Byen hadde tidligere et eget museum dedikert slaget, men dette ble nedlagt i 2004. Slaget ble utkjempet den mellom parlamentarikerne under generalene Oliver Cromwell og Thomas Fairfax på den ene siden, og den kongelige hær under Karl I av England. Slagets utfall avgjorde borgerkrigen. Det er fortsatt et museum for slaget i landsbyen Naseby.
I 1923 anla BBC en stor sendestasjon på Borough Hill. Den ble i 1935 brukt for den første praktiske testen av et radarsystem. Inntil 1992 sto det mange store antenner på åsen, men etter at sendestasjonen stengte det året har alle unntatt én blitt fjernet. Den gjenværende antennen brukes til flykontroll.
Inntil 1950 var Daventry en liten landsens by, med omkring 6000 innbyggere. Veksten startet i 1954, da kulelagerprodusenten British Timken bygde en stor fabrikk i byen. En ny vekstperiode kom i begynnelsen av 1960-tallet, da man anla boligområder for å huse folk som flyttet fra Birmingham under en stor byrenovering. Fra 1955 til 1975 ble befolkningen mer enn tredoblet.
Macugnaga
Macugnaga er en fjell-landsby og kommune i den italienske Piemonte-regionen. Landsbyen har om lag 600 innbyggere og ligger i provinsen Verbano Cusio Ossola.
Gustave Courbet
Jean Désiré Gustave Courbet (født 10. juni 1819 i Ornans, ved Besançon, i Frankrike, død 31. desember 1877 i La-Tour-de-Peilz i Sveits) var en fransk maler. Courbet er kjent som den første store realist i kunsthistorien, og han regnes også som den som ga kunstretningen «realisme» dens navn.
Tidlig karriere
Courbet kom fra en velstående bondefamilie i Jura i det østlige Frankrike. Etter et kort jus-studium forlot han hjembyen Ornans i 1839, for å bli kunstner i Paris. Courbet brukte de første årene i Paris til å studere og kopiere renessansens og barokkens mestere i byens museer.
Inspirert av forfatterne Victor Hugo og Georges Sand malte han landskaper og portretter i romantisk stil, før han etter hvert ble mer påvirket av spanske og nederlandske malere som Zurbarán, Velázquez, Frans Hals og Rembrandt. Møtet med disse kunstnernes jordnære fremstillinger av verden styrket Courbets oppfatning at kunsten skulle vise det virkelige liv og folks daglige erfaringer, snarere enn opphøyde og forskjønnede idealer.
Salongen i Paris
I 1844 ble han for første gang antatt på den viktige, men svært konservative Salongutstillingen. De følgende årene reiste Courbet flere ganger til Belgia og Nederland, hvor han fortsatte sine studier av de gamle mesterne og skaffet seg både kjøpere og et godt rykte for sin egen kunst. Han opplevde at publikum utenfor Frankrike verdsatte de realistiske tendensene i kunsten høyere enn hjemme, hvor den romantiske kunsten og Salongens akademiske stil var rådende.
Begravelse i Ornans
Courbets endelige gjennombrudd som kunstner kom i 1850, da han stilte ut det monumentale maleriet Begravelse i Ornans på Salongen det året. Bildet, som måler over tre ganger sju meter, fremstiller en begravelse i Courbets hjemby hvor bildets hovedpersoner er landsbyens vanlige kvinner og menn. Det å skildre hverdagslige scener i en skala forbeholdt kongelige og storslåtte historiemalerier vakte oppsikt, og Courbet ble lagt merke til av både kritikere og publikum. Den franske offentligheten fikk nå øynene opp for realistene, som talte til folk mer direkte enn hva den overdådige og idealiserende kunsten fra romantikken gjorde. Courbet uttalte selv om maleriet at «begravelsen i Ornans var i virkeligheten begravelsen av romantikken».
Skandaler og opprør
Courbet var hele livet en notorisk opprører mot det bestående og den etablerte smak. I 1853 stilte han ut maleriet Baderne på Salongen, en fremstilling av badende kvinner uten forsøk på idealisering eller forskjønning av kvinnekroppen. Maleriet ble en skandale blant pariserne, og politiet truet med å fjerne bildet fra utstillingen.
Til Verdensutstillingen i Paris 1855 malte Courbet på oppdrag bildet Malerens atelier. (Den fulle tittelen er Malerens atelier: En virkelig allegori som beskriver syv år av mitt kunstneriske liv.) Bildet ble avvist av utstillingsarrangøren, noe som førte til at Courbet fikk bygget sin egen utstillingshall vis-à-vis den offisielle utstillingshallen på Verdensutstillingen. Der viste han Malerens atelier som en protest mot kunst-etablissementet. Dette var første gang en kunstner arrangerte sin egen offentlige visning av sitt arbeid, i prinsippet la dette grunnen for en helt ny måte å stille ut kunst på. Fremfor alt ble Salongens enerådende posisjon i institusjonaliseringen av kunsten for første gang utfordret gjennom Courbets radikale handling.
De neste årene malte Courbet mindre kontroversielle bilder, landskaper og portretter, som gjorde ham til en populær kunstner i sin samtid. Hans serie med havmotiver fra denne tiden var med på å legge grunnen for den senere impresjonistiske kunsten. I 1860 kom han igjen på banen med mer utfordrende motiver, blant annet en fremstilling av berusede prester som ble refusert selv på De Refusertes Salong (Salon des refusés). Videre fulgte flere malerier med et erotisk og nærmest pornografisk snitt, som Verdens Opprinnelse i 1866 – en utilslørt studie av det kvinnelige kjønnsorgan – og De Sovende fra samme år: to nakne, sovende kvinner i het omfavnelse. Bildene ble nektet vist offentlig, og forsterket Courbets rykte som en radikal skikkelse i fransk offentlighet.
Courbet som politisk aktør
I 1870 ble Courbet tildelt den franske æresmedaljen av keiser Napoleon III, men han nektet å motta den. Dette gjorde ham svært populær blant folket i et Frankrike som var kastet ut i kaos og politisk krise under den fransk-prøyssiske krigen. Etter nederlaget mot prøysserne gjorde befolkningen opprør mot keiseren, og Napoleon måtte flykte til England. Det franske keiserdømmet gikk i oppløsning, og i en kort periode ble landet styrt av radikale sosialister som fortsatte å kjempe mot prøysserne som beleiret Paris, og byen ble erklært som en selvstendig enhet (Pariskommunen).
Courbets betydning
I 1882 ble det arrangert en stor utstilling med Gustave Courbets verker ved École des Beaux-Arts i Paris, og hans arbeider hadde nå rukket å øve stor innflytelse på yngre franske kunstnere som Édouard Manet og impresjonistene. Han blir også sett som en viktig foregangsfigur for senere radikale og avantgardistiske kunstnere, på grunn av sin åpne kritikk av det etablerte og institusjonaliserte kunstlivet, og på grunn av sitt klare politiske engasjement.
Peder R. Finde
Peder Rasmussen Finde (født ca 1675, død 1739) var en norsk prest og godseier.
Peder R. Finde var sønn av Rasmus Pedersen Finde (1650–1694) sogneprest i Gloppen 1683–1694, som igjen var sønn av den rike sognepresten i Førde, Peder J. Finde (1610–1697), som også eide store eiendommer på Vestlandet. Moren var ho Anna Jensdatter Schreuder (1650– etter1728), som var datter av den forrige gloppepresten, han Jens Hanssen Schreuder (1624–1683).
Finde utdannet seg til prest i København fra 1696. Faren, som altså var prest i Gloppen, hadde dødd året før, og året etter døde farfaren, som hadde vært prest i Førde. Så det var behov for prester, og broren Absolon Finde (1687–1732) ble da også i 1718 prest men til Viborg og Nakskov. Etter å ha blitt prest var han Peder R. i 1701 kapellan til Selløe (i dag Selje) der han den 17. februar 1703 ble prest og satt i embetet frem til 1709. Det er her i Selje, ytterst i havgapet, at han i 1704 blir gift med Margrete Randulf (1662–1711/22), som var datter av bergensbispen Niels Randulf og forøvrig nylig blitt enke etter Seljepresten Peder Harboe (1635–1703).
Så flyttet familien til Eid i 1709, som er litt lenger inn i fjorden. Der hadde Peder R. blitt prest og tiltrådte den 26. juni 1709. Fra den 28. desember 1716 var han endog eneprest i kallet. Han la ellers under seg store jordområder i Davik og Eid. En del av kjøpene gjorde han av den dansk-norske kongen som måtte selge unna krongods for å betale krigsgjeld. I 1721 mistet Finde store materielle verdier i forbindelse med en brann på prestegarden. Han satt som prest til 1739. Etter dette ble kapellaniet nedlagt.
Enebarnet deres Anne Marie (1704–1748) ble gift med Sigvard Brarup (1713–1749) som i 1738 ble kapellan hos Peder R. i Eid, året før Peder døde. Svigersønnen var fra 1741 sogneprest i Kinn ved Førde, det også.
Düsseldorf
Düsseldorf er hovedstaden i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen og ligger i Rhinland, øst for Rhinen i den sørlige enden av det tettbefolkede byområdet Ruhrgebiet. Tidligere var Düsseldorf hovedstad i landskapet Bergisches Land.
Düsseldorf har nærmere 600,000 innbyggere (2012), og er en velstående by som har bl.a. en stor messe- og utstillingsindustri, foruten å være et av Tysklands viktigste kunstsentre. I byen finnes et berømt operahus, Deutsche Oper am Rhein (= den tyske opera ved Rhinen); tallrike museer og teatre, musikkskoler og et stort universitet, Heinrich-Heine-Universität Düsseldorf.
Den gamle bydelen i Düsseldorfs nordlige utkant heter Kaiserswerth. Her ble det i 1836 åpnet et protestantisk sykehus der Florence Nightingale i 1851 tok eksamen i sykepleie.
Kunstakademiet
Byen har spilt en viktig rolle i norsk kunsthistorie. Kunstakademiet i Düsseldorf og den såkalte Düsseldorfskolen i perioden 1830-1870 ga avgjørende bidrag til utviklingen av norsk nasjonalromantisk malerkunst. Flere kunstnere oppholdt seg i byen for kortere eller lengre perioder: Adolph Tidemand, Hans Gude, Eilert Adelsteen Normann, August Cappelen, Peter Nicolai Arbo, Lars Hertervig, Erik Bodom, Johan Martin Nielssen og Sophus Jacobsen.
Eurovision Song Contest i 2011
Esprit Arena i Düsseldorf huset Eurovision Song Contest 2011 etter at Lena Meyer-Landrut vant Eurovision Song Contest 2010 i Norge.
Wewelsburg
Wewelsburg (tysk uttale: [ˈveːvəlsˌbʊɐ̯k]) er et renessanse-slott i Nordrhein-Westfalen, i landsbyen med samme navn.
Landsbyen
Slottet ligger i landsbyen i samme navn, og denne omgir slottet på tre kanter. Landsbyen er nå en del av byen Büren (21 603 innbyggere pr 30. juni 2009) ved byen Paderborn. Wewelsburg har 2 185 innbyggere (pr. 31. desember 2006) og ligger langs elven Alme.
Slottets historie
Slottet ble bygget i sin nåværende form mellom 1603 og 1609, som det andre hjemmet til fyrstbiskop Dietrich von Fürstenberg. Slik det framstår i dag, er det en ombygging og inkorporering av tidligere bygninger på stedet. De første bygningene ble reist allerede på 800- og 900-tallet, en annen i 1123 av hertug Friedrich von Arnsberg, men denne ble revet året etter ved hans død, av de omkringliggende bøndene som hadde bekjempet ham. I 1301 ble stedet solgt til fyrstebiskopen av Paderborn. Ifølge et dokument i forbindelse med handelen besto anlegget på høyden av to festningslignende bygninger: «Bürensche-» og «Waldecksche-haus», og disse ble integrert i dagens anlegg. I perioden fram til 1589 leide fyrstebiskopen eiendommen ut til underliggende lensherrer. .
Slottet ble ødelagt flere ganger gjennom historien, under tredveårskrigen i 1646 da det ble stormet og satt i brann av svenske tropper —fra hæren til den svenske generalen Carl Gustaf Wrangel. Etter 1654 ble det svært ødelagte slottet gjenoppbygget av fyrstebiskop Theodor Adolf von der Recke og hans etterfølger Ferdinand von Fürstenberg. Han utførte noen arkitektoniske endringer da de tre tårnene fikk dagens barokke utforming. .
Under syvårskrigen (1756–1763) ble sannsynligvis kjellerrommene brukt som militært fengsel. Fram til 1802 var det fengselsceller i kjelleren på vesttårnet.
Etter 1802 kom slottet under eierskap av den prøyssiske stat under sekulariseringsprosessen, og sto siden til forfall. I 1815 ble nordtåren ødelagt av en større brann hvor bare ytterveggen gjensto. I 1924 ble eierskapet overført til de lokale myndighetene og disse planla å bruke anlegget som et kultursenter. I 1925 ble det renovert til et lokalt museum, festlokaler og ungdomsherberge
På denne tiden ble det også klart at nordtårnet var det svakeste punktet i konstruksjonen, og dette ble støttet opp med barduner. vinteren 1931/32. Etter 1925 ble imidlertid restaureringsarbeidene sterkt redusert.
Schutzstaffel
Allerede i 1933 ble slottet besiktiget av Heinrich Himmler, Schutzstaffel  (SS) sin leder, for å undersøke muligheten til å erverve slottet. Samtidig ble de første planer for ombygginger lagt.
Fra 1934 ble slottet leid ut til SS fra de lokale myndighetene for 100 år til den symbolske prisen av én reichsmark i året.
Stedet ble et SS-kultsted, og fungerte som SS-Führerschule («SS-lederskole») med navn SS-Schule Haus Wewelsburg. Himmler hadde planer om å gjøre Wewelsburg til SS' fremste helligdom og kultsted.
I 1938 beordret Himmler at alle SS-ringene («Totenkopfringe») etter døde SS-soldater og -offiserer skulle returneres. Planen var at disse skulle oppbevares i en kiste i slottet, og slik symbolisere at de døde medlemmene fortsatt var med i SS. Hvor de anslagsvis 11,500 etter andre verdenskrig er blitt av vites ikke.
Da Tysklands nederlag ble tydelig, beordret Himmler sturmbannführer Heinz Macher, sammen med 15 av sine menn, å sprenge Wewelsburg 31. mars 1945, bare to dager før den amerikanske 3. infanteridivisjon inntok området. Da Macher og hans menn gikk tom for eksplosiver, tok de i stedet i bruk stridsvognminer, men bare på det lite viktige sørøstre tårnet, vaktbygningen og SS-bygningen og disse ble fullstendig ødelagt.
Dagens bruk: museum og ungdomsherberge
Slottet ble restaurert i årene 1948/49, og gjenåpnet 29. juni 1950 som museum og ungdomsherberge. Det opprinnelige kjøkkenet ble ombygget til byens brannstasjon.
Slottet ble på 2000-tallet oppusset for døyt 70 millioner kroner, for å bli museum over overgrep begått av SS. Slottet har over tusen gjenstander utstilt. Opprettelsen av museet har skapt kontroverser da det regnes som hellig for nynazister.
Slottet inneholder også et av Tysklands største ungdomsherberger, med 204 senger fordelt på 41 rom, vesentlig i østfløyen
Atypidae
Atypidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører den forholdsvis primitive gruppen Mygalomorphae. Denne familien er den eneste gruppen av mygalomorfe edderkopper som forekommer i Nord-Europa.
Levevis
Disse edderkoppene finnes helst på åpne, tørre steder. De graver ut en loddrett tunnet foret med silke, silkeforingen fortsetter opp fra åpningen som en strømpe som ligger langs bakken, denne er kamuflert med jord og plantebiter. Insekter som setter seg på strømpen blir grepet fra innsiden og dratt inn. Edderkoppene er langlivede, utviklingen fra egg til voksen edderkopp tar omtrent fire år. Hunnen kan deretter leve flere år som voksen, men forlater ikke tunnelen sin. Hannen begir seg ut på leting etter hunnenes silkepølser. Om han finnes en slik pølse, banker han på silken for å signalisere til hunnen. Om han blir sluppet inn (og ikke spist opp), parer han seg med hunnen, de to lever deretter sammen i noen måneder før hannen dør om høsten og blir spist opp av hunnen. Hunnen legger sine egg hengt opp inne i silkerøret, de klekkes neste sommer. Edderkoppungene blir i morens tunnel til våren deretter (deres andre leveår) før de vandrer ut for å bygge sin egen tunnel. Disse edderkoppene spinner svært tette spinn, som noen steder har vært brukt til bandasjer. Det er mulig at silken inneholder stoffer med antiseptiske egenskaper.
Utbredelse
I Mellom- og Nord-Europa finnes det to arter, Atypus affinis forekommer så langt nord som Danmark (blant annet på Himmelbjerget), men er ikke vanlig. Ellers er familien utbredt i Nord-Amerika, i Afrika og i Asia.
Roger Casement
Roger David Casement (irsk Ruairí Mac Easmainn; født i Sandycove i 1. september 1864 i Dublin, henrettet 3. august 1916 i London) var en irsk nasjonalist og poet. Han var av yrke britisk diplomat, og hadde blitt kjent for sine aktiviteter rettet mot overgrep i kolonisystemet i Afrika og Peru. I forbindelse med påskeopprøret i 1916 forhandlet han med Tyskland om kjøp av våpen til opprørerne, og han ble henrettet for sin rolle i dette.
Tidlig liv
Casement ble født i Dublin. Hans far, Roger Casement, var protestant og kaptein i 3rd Dragoon Guard; han drev etter sin militære karriere et rederi i Belfast som ble rammet av konkurs. Moren, Anne Jephson, var katolikk og fikk sønnen døpt katolsk i hemmelighet. Hun døde da han var ni år gammel. Da han var tretten døde også faren uten å etterlate seg en penny. Unge Roger ble sendt til sin fars protestantiske slekt i Ulster.
I Afrika
Casement reiste for første gang til Afrika i 1883, nitten år gammel. Han jobbet i Kongofristaten for flere selskaper, og for Leopold II av Belgias Association Internationale Africaine. Under oppholdet i Konge møtte han oppdageren Henry Morton Stanley under hjelpekspedisjonen for Emir Pasha. Han ble også kjent med den unge Joseph Conrad, som kom dit som sjømann, før han publiserte sin novelle Heart of Darkness som omhandler landet.
I 1892 reiste han til Nigeria, hvor han jobbet ved Colonial Office. I 1895 ble han så konsul i Lourenço Marques.
Innen 1900 var han tilbake i Matadi i Kongo, hvor han grunnla det første britiske konsulatet i landet. I sine henvendelser til britisk UD fordømte han mishandlingen av de innfødte og de katastrofale konsekvensene av bruken av tvangsarbeidere. I 1903 vedtok House of Commons en resolusjon om Kongo, som gav Casement i oppdrag å granske forholdene nærmere. Under denne granskingen samarbeidet han blant annet med den færøyske misjonæren Daniel J. Danielsen. Resultatet ble den berømte Kongorapporten (Casement report).
Rapporten kom ut i 1904 etter at det hadde blitt gjort forsøk på å få den britiske regjeringen til å hemmeligstemple den. Den utløste en stor skandale. Kort tid før rapporten ble publisert møtte han journalisten E.D. Morel, som var opptatt av temaet. De to ble nære venner, og ettersom Casement ikke selv kunne delta i en offentlig kampanje på grunn av sin stilling i diplomatiet overtalte han Morel til å stifte Congo Reform Association.
Sør-Amerika
I 1906 ble Casement sendt til Santos i Brasil, der han blant annet arbeidet for Putomayo-indianerne i Peru på samme måte som han hadde jobbet for kongoleserne.
Tilbake i Irland
I 1912 sluttet Casement i koloniadministrasjonen. Året etter ble han medlem av den nystiftede organisasjonen Irish Volunteers, og han ble en nær venn av dens øverstkommanderende, Eoin MacNeill.
Casement laget et utkast til en traktat mellom Tyskland og de irske opprørerne, hvor Tyskland skulle støtte et uavhengig Irland. Det meste av tiden i Tyskland ble brukt i krigsfangeleire, hvor han forsøkte å rekruttere irske fanger til opprøret. Dette lyktes ikke, først og fremst fordi fangene hadde latt seg verve til British Army frivillig, og planen ble oppgitt etter at mye tid og penger hadde blitt brukt på den. Tyskerne var skeptiske til Casement, men var samtidig klar over at et vellykket opprør i Irland kunne tjene deres sak, ettersom store britiske styrker kunne bli bundet opp der. De tilbød ham 20 000 rifler, ti maskingevær og ammunisjon til disse våpnene. Dette var bare en brøkdel av det Casement hadde håpet på.
Selv om han var klar over at et opprør ble planlagt, visste ikke Casement om de konkrete planene for påskeopprøret før de var ferdig lagt. IRB holdt ham bevisst utenfor, og det ble også gjort et forsøk på å erstatte ham med Joseph Mary Plunkett som utsending til Tyskland. Det er mulig at Casement aldri fikk vite at det ikke var Volunteers som planla opprøret, men at IRB trakk i trådene.
De tyske våpnene kom aldri frem til Irland. De ble sendt med et tysk skip, «Libau», som var kamuflert som et norsk skip under det falske navnet «Aud» eller «Aud Norge». Sjøfolkene var tyske, men klær, effektter og til og med sjøkart og bøker på broen var norske. Men britene hadde fanget opp tysk kommunikasjon og kjente til skipets identitet. Da det ble stoppet av Royal Navy senket kapteinen skipet.
Arrestasjon
Casement reiste fra Tyskland i en ubåt, «U-19», kort tid etter at «Aud» hadde seilt. Han trodde at tyskerne holdt ham for narr ved å levere for lite våpen, og ønsket derfor å nå Irland før våpenlasten slik at han kunne overtale Eoin MacNeill, som han trodde kontrollerte det hele, til å stoppe opprøret.
Etter en svært offentlig rettssak ble han fratatt sin ridderstatus. Det viste seg under prosessen at det var vanskelig for myndighetene å formulere tiltalen, fordi forbrytelsen hadde skjedd på tysk jord. Teksten i Treason Act var nemlig slik at den så ut til å bare dekke forbrytelser begått på britisk jord. Men etter nærmere lesningen av middelalderdokumentet viste det seg at det var mulig å bruke en mer fleksibel tolkning. Dette var opphavet til påstanden om at «Casement ble hengt av et komma», ettersom åpningen lå ifølge det gamle dokumentet, som var skrevet uten tegnsetting, bokstavelig fremfor å se på hva som var ment. Etter en mislykket anke mot dødsdommen, som var eneste mulige straff for forræderi, ble han hengt i Pentonville fengsel i London den 3. august 1916, 51 år gammel.
De svarte dagbøkene og Casements legning
Før henrettelsen ble sider fra en dagbok myndighetene hevdet tilhørte Casement spredd til de som bad om nåde for ham. Sidene antydet av Casement hadde hatt homofil seksuell omgang, hvilket var en forbrytelse på den tiden. Effekten av det som ble kjent som De svarte dagbøkene var at Casement mistet mye sympati.
Dagboksidene ble deklassifisert i slutten av 1990-årene, og gransket ved British National Archives. De fleste irer mente at de var falske, og at dette var en gjentagelse av Piggottfalskneriene som førte til Charles Stewart Parnells fall. Men en sammenligning av sidene med det som kalles De hvite dagbøkene, vanlige dagbøker som definitivt var skrevet av Casement, viser gjennom en grundig håndskriftanalyse at sidene var skrevet av ham og dermed var ekte. Studiet er kontroversielt, fordi det kun ble brukt håndskriftanalyse og ikke andre rettstekniske metoder; det finnes en rekke eksempler på at falsknerier har bestått håndskrifttester.
Britene brukte ikke slike metoder mot de andre som ble dømt i forbindelse med påskeopprøret, selv om det i Pádraig Pearse' tilfelle er mistanke om at han var homofil. Det var da heller ikke det samme engasjementet for å få de andre benådet; Casement nøt på grunn av sin fortid i diplomatiet og sin riddertittel en respekt og beundring som de andre lederne ikke hadde.
Det har blitt hevdet at De svarte dagbøkene beskriver et så aktivt sexliv at det er usannsynlig at det er ekte. En mulig forklaring på dette er at det helt eller delvis dreier seg om fantasier. Det er noen uoverensstemmelser mellom dagbøkene og eksterne kilders opplysninger om Casements liv, men generelt ser de ut til å stemme med hans bevegelser. Dersom det dreide seg om fantasier har dette også lite betydning.
Begravelse
Slik skikken var ble liket lagt i ulesket kalk innenfor murene i Pentonville. I 1965 ble Casements jordiske rester flyttet til Irland, og gravlagt med fulle militære æresbevisninger på Glasnevin gravlund i Dublin. Tidligere president Eamon de Valera, som da var i åttiårene og siste gjenlevende leder fra opprøret, trosset legens anbefaling og var til stede. 30 000 møtte opp i begravelsen. Casement selv ønsket å bli gravlagt i Murlough Bay i Antrim, men man valgte altså Glasnevin, som fungerer som æreskirkegård.
I 1990-årene ble det kastet tvil om hvorvidt levningen som ble gravlagt på Glasnevin virkelig er Casements. Det ble hevdet at da graven i Pentonville ble åpnet, var det umulig å skille hans levninger fra andre henrettede som var lagt andre sted, og et mer eller mindre tilfeldig skjelett ble satt sammen. En del mener at det er nødvendig å bruke analyse av DNA fra skjelettet og Casements slektninger, en prosedyre som ikke fantes i 1960-årene.
.mm
.mm er Myanmars nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett. Det ble tildelt i 1997.
Historie
Et selskap drevet av to australiere i Myanmar, Eagle Group, satte opp den første internettilgangen til Myanmar i 1997. De kontraktet et britisk selskap, Digiserve, basert i High Wycombe i England, for å sørge for DNS-tjenester for .mm. Alle .mm DNS-forespørsler ble håndtert av Digiserve's to navneservere som fungerte som rotnavneservere for .mm, henholdsvis ns1.digiserve.com og ns2.digiserve.com. I 1999 ble Eagle Group's tjenester stengt av Myanmars regjering.
Etterpå delegerte disse to serverne SOA-myndigheten for .mm til to navneservere drevet av MPT (Myanmar Posts and Telecommuncations), ns0.mpt.net.mm og ns1.mpt.net.mm, begge to lokalisert i Yangon.
I begynnelsen av 2005 tok MPT endelig tilbake kontroll med driften av .mm-navnerommet og erstattet Digiserves navneservere med sine egne.
Selskaper i Myanmar kunne i tillegg til MPT registrere domenenavn fra Bagan Cybertech, men dette selskapets tjeneste ble nylig stengt av Myanmars regjering. Dermed er det regjeringseide Myanmar Post & Telecomms som alene kontrollerer alle tjenester for internett og email i landet.
Registrering
Registrering gjøres på tredje nivå, under subdomener på andre nivå. Selskaper i Myanmar kan registrere domenenavn innen .net.mm og .com.mm fra Myanmar Post & Telecomms direkte. Domenenavn innen .edu.mm, .org.mm og .gov.mm er reservert for regjeringen og for offisiell bruk.
Det finnes ingen www.nic.mm eller whois-tjeneste.
Eksterne lenker
Toppdomän
Organ
Organ (til norsk via latin, fra gresk organon, opprinnelig betydning «redskap») er en kroppsdel som har en spesiell funksjon. Man skiller mellom ytre organer og indre organer. Eksempelvis er hud, lemmer, ører, nese med mer, det vil si ytre organer, mens hjerte, blodårer, lever, nyrer og lignende er indre organer, det vil si organer som er dekket av kroppens ytre lag (huden).
Organsystemer
Kroppen er bygd opp av flere organsystemer. De forskjellige organene og systemene er nødvendige for at kroppen skal fungere.
Samuel Bugge (1824–1907)
Samuel Mandrup Hansen Bugge (født 1824, død 1907) var en norsk bonde og politiker fra Urnes i Luster. Han var ordfører i Hafslo kommune i 20 år, forlikskommisær i 50 år, var utdannet underoffiser og satt i fylkesskolestyret i seks år. Han var vararepresentant til Stortinget 1868-1869 og 1880-1882, og fast møtende representant 1871-1873, 1874-1876 og 1877-1879.
Blue Beret
Blue Beret var organet for Den norske FN-styrken i Libanon (UNIFIL). Den ble utgitt i tidsskriftsform, tilnærmet A4-format, firefargers omslag samt fra 16 til 32 siders innmat i sort-hvitt. Ansvarlig utgiver var den norske kontingentsjefen i Naqoura. Redaktør var presse- og informasjonssjefen ved Den norske kontingentsjefen i UNIFIL (Norco).
Innholdet spente ganske vidt: fra reportasjer fra forskjellige avdelinger og posisjoner, bakgrunnsinformasjon om Libanon, de forskjellige militære elementene, våpentyper, sportsarrangementer, medaljeparader til intervjuer med enkeltpersoner, sivile libanesiske ansatte og norske besøkende. Humanitære prosjekter fikk god omtale. Skarpe trefninger ble alltid gjennomgått i detalj i Blue Beret, som et ledd i gjennomgangen av hendelsesforløpet i etterkant. Minneord ble ofte trykket over norske soldater som hadde gått bort under FN-tjenesten.