cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hilary Duff
Filmkarriere
Etter en rekke teateroppsetninger og reklamejobber i barndommen, begynte hun sin karriere i Disney Channel med «Lizzie McGuire»-serien som gikk på Fox Kids (nå Boomerang), som i senere tid også er blitt filmatisert. Duff har senere våget seg inn i spillefilmer, med sine mest kommersielt vellykkede filmer som Cheaper by the Dozen (2003), The Lizzie McGuire Movie (2003), og A Cinderella Story (2004). Hun sang duett med søsteren Haylie til filmen A Cinderella Story, hvor Hilary hadde den kvinnelige hovedrollen og spilte mot Chad Michael Murray. Hun spilte også den romantiske interessen til Frankie Muniz i actionkomedien Agent Cody Banks, som ble regissert av norske Harald Zwart. Duff kapret senere gjesterollen Olivia Burke i TV-serien Gossip Girl i 2009.
Duff og hennes mor ble oppført som produsenter for filmen Material Girls. Duff er kreditert som utøvende produsent for den kommende uavhengige filmen According to Greta.
Annet
Duff har også lansert kleskolleksjoner som inkluderer Stuff by Hilary Duff og Femme for DKNY Jeans og to eksklusive parfymesamlinger med Elizabeth Arden.
Amerikanske tabloider har ytret at Duff har vært i krangler med blant annet tenåringsstjernene Lindsay Lohan, Kelly Clarkson og Ashlee Simpson.
Janatantrik Terai Mukti Morcha
Janatantrik Terai Mukti Morcha (JTMM – Tarais Demokratiske (alternativt Folkelige) Frigjøringsfront) er en organisasjon i Nepals lavlandsområde Tarai, danna i 2004 av tidligere medlemmer av en støtteorganisasjon for NKP(Maobadi).
I august 2006 blei organisasjonen splitta i to:
Splittelse i NKP(M) 2004
Initiativet til JTMM blei tatt av tidligere maoistleder Jay Krishna Goit, som tidligere leda maoistenes støtteorganisasjon Madheshi Liberation Front. (Se artikkel om NKP (Maobadi) – masseorganisasjoner.)
Han sendte ut ei pressemelding sist i juli 2004, der han bl.a. kritiserte NKP(M) for å diskriminere madhesi-folk.
Goit anklaga NKP(M) for ikke å være for autonomi for Tarai.
Splittelsen skal ha vært størst i distriktet Saptari i Østregionen i Nepal. Det og nabodistriktet Sunsari ser ut til å være JTMMs hovedstøttepunkter. Bevegelsen ser ut til å være mest aktiv i 7 – 8 distrikter i det østlige Tarai fra disse to og vestover til distriktene Maottari og Sarlahi i Sentralregionen.
(For oversikt over distrikter og regioner, se hovedartikkel Nepals geografi.)
JTMM er blitt anklaga av pressa for å bl.a. drive med kidnapping for betaling.
Økt aktivitet etter våpenhvilen 2006
Etter våpenhvilen i mai 2006 trappa JMTT opp sin virksomhet.
Organisasjonen fikk oppmerksomhet i nyhetene i juli 2006, etter ei rekke episoder i Tarai der tilhengere av NKP(M) blei drept.
På en pressekonferanse i Rabirjaj 17. juli sa Matrika Prasad Yadav, politbyråmedlem i NKP(M) og leder for partiets nåværende støtteorganisajon i Tarai, Madheshi People's Rights Front, at partiet var «tvunget til å erklære krig mot JTMM fordi organisasjonen hadde drept maoistiske kadre».
Yadav anklaga kong Gyanendra og India for å stå bak JTTM. Han sa at maoistene hadde tatt kontakt med JTTM for å få istand forhandlinger, «men de viste ingen interesse og fortsatte å drepe våre kadre». Yadav sa at krigen vil fortsette til JTTM kommer til forhandlingsbordet.
JTMM splitta høsten 2006
I august 2006 sprakk JTMM i to.
Det skal angivelig hadde vært motsetninger fra tidlig på våren, da JTMMs leder Goit kritiserte Jwala Singh, JTMMs «østlige kommandant».
Nå organiserte Singh en egen kongress som valgte ham til leder. Hans fløy blei kjent som JTMM (Singh) eller JTMM – J.
Den opprinnelige organisasjonen blei omtalt som JTMM (Goit).
Utover høsten trappa begge fløyer opp sin virksomhet, kanskje i konkurranse med hverandre.
Etter fredsslutninga i borgerkrigen i Nepal i november, gjennomførte de bl.a. aksjoner der de erklærte at det var forbudt for biler fra de høyereliggende delene av Nepal å kjøre i Tarai, og gikk til angrep på folk som er pahade (innvandrere fra ås-distriktene i Nepal).
Begge fløyer blir åpent separatistiske
Goit uttalte tidlig i januar 2007 at Nepal ikke hadde rett til Tarai, det må bli slutt på «infiltrasjon av nepalere», og JTMM vil hindre valg på ei grunnlovsgivende nasjonalforsamling i Tarai.
Det blei dermed klart at Goits JTMM ikke lenger er for autonomi, men er en klart separatistisk organisasjon, som krever at Tarai skal skilles ut fra staten Nepal.
Ikke lenge etter ga Singh et intervju, der han også sa at hans parti krever en uavhengig stat i Tarai.
Sørafrikansk rand
Rand er valutaen i Sør-Afrika. Den hentet sitt navn fra Witwatersrand (det hvite vanns høyde), kanten som Johannesburg er bygd på og hvor de fleste av Sør-Afrikas gullressurser ble funnet. Den ble først introdusert i 1961, samtidig med etableringen av Republikken Sør-Afrika. Den erstattet sørafrikansk pund som betalingsmiddel, og to rand tilsvarte ett pund eller ti shilling for en rand. Randen har symbolet R og er delt inn i 100 cent, symbol c.
Valutaen har fem sedler, 10, 20, 50, 100 og 200 rand og syv mynter, 5, 10, 20, 50 cent og 1, 2 og 5 rand. Myntene 1 og 2 cent ble avskaffet i april 2002, hovedsakelig på grunn av at inflasjon hadde gjort dem overflødige. Alle priser rundes nå av til nærmeste 5c og myntene er ikke lenger i sirkulasjon.
Den første serien med sedler hadde bilde av Jan van Riebeeck, den første VOC-administratoren i Cape Town. I 1990-årene fikk sedlene nytt design med bilder av de fem store ville dyrene. De nye sedlene og myntene er også trykket på alle elleve offisielle språkene i Sør-Afrika.
I et forsøk på å forhindre forfalskninger ble en ny 5-randmynt introdusert i august 2004 i tillegg til de nye banksedlene i februar 2005. Sikkerhetstrekkene som ble introdusert på mynten inkluderer en design av to ulike metall (lignende myntene 1 og 2 euro og den britiske mynten 2 pund). De nye sedlene har også et antall nye sikkerhetstrekk.
Rand er valutaen i det felles valutaområdet til Sør-Afrika, Namibia, Eswatini og Lesotho.
Ntimbale-demningen
Ntimbale-demningen er en demning i elva Tati ved byen Francistown i det østre Botswana. Demningen har ikke vannkraftformål, men skal sørge for vanntilførsel i landet. Den ble ferdigstilt i 2005.
Glaskartunnelen
Glaskartunnelen er en tunnel på europavei 39 og europavei 16 i Bergen kommune i Vestland. Tunnelen har to løp på henholdsvis 592 og 580 meter. Det første løpet åpnet 4. juli 1985, og det andre 18. juni 1990.
Draculas datter
Draculas datter er et musikkalbum med Jannicke, som ble utgitt i 1983.
Sibagat
Navn
Navnet Sibagat er avledet av bagat (treff, eller møtepunkt). Muntlig overlevert historie forteller at elven Sibagat ikke langt fra sentrum av bebyggelsen var det sted der rivaliserende stammer møttes og utkjempet sine kamper.
De flerte innbyggere er migranter fra Visayas, særlig fra øya Cebu.
Barangayer
Sibagat består av 24 barangayer.
Herschel Grynszpan
Herschel Grynszpan (født 28. mars 1921 i Hannover i Tyskland, antatt i live i 1946, erklært død i 1960) var en polsk jøde som med sitt mord i 1938 på en tysk ambassadetjenstemann ble gjort til foranledningen for Krystallnatten.
Grynszpans skjebne er uviss. Det ble tidligere antatt at han ikke overlevde den andre verdenskrig, og han ble erklært død i 1960. Men et foto publisert i 2016 viser at han var i live i 1946 i konsentrasjonsleiren ved Bamberg den 3. juli 1946.
Bakgrunn
Herschel Grynszpans foreldre var polske jøder med polsk statsborgerskap. Faren Zindel Grynszpan var skredder, og gift med Ryfka, født Silberberg. Herschel Grynszpan hadde to søsken: Markus (født 29. august 1919) og Esther Beile, kalt Berta (født 31. januar 1916). Familien hadde i april 1911 flyttet fra den russiske del av Polen til Hannover. Frem til 1935 gikk Herschel på folkeskolen, men uten slutteksamen. I Hannover var han medlem av sionistgruppen Misrachi og sportsklubben Bar Kochba. Etter sine læreres mening var han over gjennomsnittet intelligent, men manglet arbeidslyst.
Med støtte fra familien og den hannoverske jødiske menighet begynte han på den rabbinerskolen (yeshiva) i Frankfurt am Main for å lære seg blant annet hebraisk. Åpenbart virket ikke det femårige studieløpet tiltrekkende, så etter bare elleve måneder sluttet han. Nürnberglovene gjorde fremtiden svært lite lovende for jøder i Tyskland, så han forsøkte å emigrere til Palestina, men ble ansett som for ung, og bedt om å søke igjen året etter.
Frankrike
I juli 1936 reiste Grynszpan som 15-åring med legale dokumenter – et polsk pass og det av belgiske myndigheter krevde returvisum til Tyskland, gyldig til 1. april 1937 - til sin onkel Wolf Grynszpan i Brussel. Der ville han vente til han fikk visum for innreise til Palestina.
Onkelen mottok ham temmelig kjølig da han fant ut at Herschel var ubemidlet. Han hadde bare fått lov til å medbringe 10 Mark. Herschel tok derfor imot tilbudet fra en annen onkel, Abraham Grynszpan, om å dra til Paris og bo hos ham. Venner av Wolf Grynszpan smuglet Herschel i september 1936 illegalt over grensen til Frankrike; det var å regne med at noen offisiell innreisetillatelse ikke ville blitt innvilget. Da han ankom Paris var han syk.
Grynszpan var en liten ung mann, bare 1,54 meter høy, og da bare ca 45 kg tung.
Grynszpan var ortodoks jøde og gikk regelmessig til gudstjeneste. Det bodde for det meste jøder i onkelens nære omgivelser. Deres hovedpråk var jiddish, men det ble også snakket tysk. Grynszpan brukte deler av sin fritid på å hjelpe sin onkel med og få fast arbeidet, men han fikk seg ikke noe regelmessig arbeide. Han traff venner, gikk mye på kino, og besøkte lokaler som kunne tilregnes det homoseksuelle miljø.
Herschel Grynszpan forsøkte forgjeves i to år å få fransk oppholdstillatelse.
Drapet på diplomaten vom Rath og påfølgende hendelser
Den 6. november 1938 fikk Grynszpan, som var bosatt i Paris, et postkort fra sin far Zindel, som den 27. oktober var blitt deportert ut av Tyskland til den polske grense, sammen med 17 000 andre jøder. Faren beskrev de skrekkelige forholdene som de deporterte jødene levde under. Grynszpan ble så opprørt at han i et forsøk på å lette deres situasjon, de neste dagene flere ganger henvendte seg til Ernst vom Rath, tredjesekretæren ved den tyske ambassaden i Paris. Rath hadde ikke til hensikt å hjelpe til, og mandag 7. november skjøt Grynszpan ham i magen. Han avfyrte ytterligere tre skudd som bommet. To dager senere, den 9. november, døde Rath. Nyheten om vom Raths død nådde Tyskland neste dag. Adolf Hitler og Joseph Goebbels var på dette tidspunkt nærværende ved en stor parade med NSDAP, der man høytideligholdt femtenårsjubileet for Hitlers mislykte statskupp den 9. november 1923. Goebbels grep umiddelbart anledningen til å holde en tale som angrep jødene, og drapet på vom Rath tjente som påskudd for å iverksette krystallnatten.
Herschel Grynszpan ble arrestert av fransk politi og forklarte seg om drapet: «''Jeg handlet av kjærlighet til mine foreldre og folket mitt som urettmessig ble utsatt for grusom behandling. Tross alt er det ingen forbrytelse å være jøde. Jeg er ikke en hund. Jeg har rett til å leve. Folket mitt har rett til å eksistere på denne jord.''» Denne forklaringen stod han fast på så lenge han satt i fransk fangenskap.
Nazi-Tyskland hentet frem historien om Wilhelm Gustloff som i februar 1936 ble skutt av den jødiske medisinerstudenten David Frankfurter (1909–82). Selv om begge ungdommene hadde handlet på egen hånd, ble deres handlinger fremstilt som deler av en mektig jødisk sammensvergelse. Men Gustloff ble drept bare to dager før åpningen av vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Adolf Hitler ønsket å gi utlandet et positivt inntrykk av Nazi-Tyskland, og gikk stille i dørene med alt som kunne minne om antisemittisme. Slik tenkte han ikke da vom Rath ble drept.
Grynszpan tilbrakte 20 måneder som varetektsfange i fransk fengsel og fikk mye oppmerksomhet fra internasjonale media, men ved krigens utbrudd høsten 1939 tapte de allierte interessen. Det gjorde ikke tyskerne. Da Frankrike ble erobret i 1940, ble Grynszpan raskt utlevert.
Snart var det planlagt en storslagen rettergang i Berlin i april 1942, «Grynszpan-prosessen» lansert som «en anklage mot den krigsskyldige jødedom». Joseph Goebbels utnevnte Wolfgang Diewerge til talsperson; han hadde skrevet to bøker om David Frankfurter, mens juristen Friedrich Grimm tok seg av den juridiske siden av saken. Goebbels anså saken som «mindre en juridisk, men desto mer en politisk sak», med Grynszpan presentert som «eksponent for den alljødiske sammensvergelse mot riket». Men nå endret gutten forklaring. I avhør hos tyskerne hevdet han at drapet var en crime passionel på bakgrunn av et homofilt forhold til vom Rath. Hensikten var å skjemme ut offeret og nazister i sin alminnelighet. Tyskerne var klar over at historien hans ikke stemte, men den var pinlig nok til at saken hans ikke havnet i retten likevel.
I stedet forsvant han i Sachsenhausen. Det antas at han ikke overlevde krigen, og 8. mai 1960 ble han av vesttyske myndigheter erklært død in absentia.
For a Woman’s Honor
For a Woman's Honor er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Park Frame.
Handling
Kaptein Clyde Mannering vender tilbake til England, etter å ha vært utstasjonert i India. Han ønsker å gifte seg med Helen Rutherford, men bryllupet deres blir utsatt fordi faren hennes dør. Men den attraktive Valeska De Marsay konfronterer Mannering med barnet sitt, og lyver om at hun var den avdøde mannens kone, betaler Mannering henne en større sum penger for å beskytte forloveden og moren hennes fra å høre denne historien.
Men Helens mor er vitne til at at Mannering betaler den unge kvinnen, og antar at Mannering hadde et forhold med henne. Hun nekter derfor å la bryllupet mellom ham og datteren hennes finne sted. Mannering vender kort tid senere tilbake til India, men etter en rekke problemer blir han endelig gjenforent med Helen.
Ramses X
Ramses X var den niende og nest siste farao i 20. dynasti under det nye rike, og styrte fra rundt 1107 til 1103 f.Kr. Hans fødenavn var Amonhirkhepeshef og hans tronenavn var Khepermaatre. Hans liv og korte styre er svært dårlig dokumentert.
Liv og virke
Som Ramses VIII er Ramses X selv og hans styre dårlig dokumentert. Hans vesir var antagelig Khaemwaset, som var guvernør av Teben under farao Ramses IX. Det er ikke funnet bevis at Ramses X sto som byggherre, og etter hans korte styre ble han etterfulgt av sin sønn Ramses XI.
Dodsons hypotese ble siden oppgitt da det i 2010 ble bevist at Tyti var en dronning av en tidligere farao fra 20. dynasti. Hun er omtalt i den delvis fragmenterte Harrispapyrusen som hustru av Ramses III.
I motsetningen til Ramses VIII har Ramses X en grav i Kongenes dal (KV18), men det ble imidlertid ikke ferdigstilt og ble siden oversvømmet med steinjord og grus. I to arkeologiske undersøkelser, fra 1998 til 2000 ble graven fullstendig utgravd, undersøkt og dokumentert. Det er uklart om han noen gang ble gravlagt der ettersom det ikke ble avdekket noen levninger. Ingenting er kjent om gravgodset og mumien.
Sabratha
Ruinbyen Sabratha (arabisk Jamahiriya) er en tidligere fønikisk og romersk by i det nordvestre Libya, ca. 70 km vest for hovedstaden Tripoli i Zawiadistriktet.
Den moderne byen Sabratha, som ligger på samme sted, har ca. 100 000 innbyggere.
Historie
Byen ble skadet under flere jordskjelv på 300-tallet, særlig i 365. bysantinske guvernører gjenreiste byen på 500-tallet, men handelen hadde allerede da flyttet til andre steder.
Foruten teateret fra sent på 200-tallet - som var byens blomstringstid -, har Sabratha templer tilegnet Liber Pater, Serapis, Herakles og Isis. Her finnes også en justiniansk basilika og mosaikkgolv som er karakteristiske for den romerske overklassen i Nord-Afrika. På 200-tallet hadde byen ca 20.000 innbyggere.
Nedgangsidene sammenfant med Romerrikets nedgangstider. Angrep fra nomader ridende på kameler skadet jordbruket, og et alvorlig jordskjelv i 365 rysten byen. Så erobret valdalene byen, Muslimene overtok på 600-tallet, og Sabrata tapte sin betydning mens Oea under navnet Tripolis ble regionens nye sentrum.
I 1943, under annen verdenskrig, var arkeologen Max Mallowan (ektemann til forfatterinnen Agatha Christie) basert i Sabratha som assistent til Senior Civil Affairs Officer for Tripolitanias vestprovins. Hans hovedoppgave var å styre kornrasjoneringen. Han bodde i en flott italiensk villa med patio med havblikk, og dinerte på fersk tunfisk og oliven.
Piz Bernina
Piz Bernina er med sine 4049 moh den høyeste fjelltoppen i Øst-Alpene. Den ligger i Berninamassivet på grensen mellom Sveits (Graubünden) og Italia (Lombardia). Selve toppen ligger på sveitsisk side av grensen og rundt 200 m fra denne. Nærmeste større sted er St. Moritz i Engadin.
Piz Bernina ligger på en nord-sør-gående egg som i sør begynner på toppen La Spedla (4020 moh.) på grensen mellom Sveits og Italia. Dalene på begge sider av eggen er dekket av isbreer: Vadret da Tschierva i vest og Vadret da Morteratsch i øst.
Piz Bernina bestiges enklest fra sør med utgangspunkt i hytta Rifugio Marco e Rosa sør for La Spedla. Herfra følger man søreggen (Spallagrat) opp mot toppen. Det er også mulig å bestige toppen via nordeggen (Biancograt).
Podlasie voivodskap
Podlasie voivodskap, eller Voivodskapet Podlasie, (polsk Województwo podlaskie eller bare Podlaskie) er et voivodskap i nordøstlige Polen med et areal på 20 187 km² og 1 194 965 (2014) innbyggere. Hovedstaden er Białystok. Podlasie voivodskap er kjent for sin unike natur – blant annet ligger den polske delen av Białowieżaskogen her.
Større byer
Voivodskapets største byer (innbyggertall og areal per 31. desember 2006):
Fullstendig liste over byer
Podlasie voivodskap består av 36 byer. ):
1. Białystok (295,210)
2. Suwałki (69,234)
3. Łomża (63,572)
5. Bielsk Podlaski (26,876)
6. Zambrów (22,700)
8. Hajnówka (22,072)
9. Sokółka (18,888)
10. Łapy (16,583)
11. Siemiatycze (15,169)
12. Kolno (10,751)
13. Mońki (10,455)
14. Czarna Białostocka (9,596)
15. Wysokie Mazowieckie (9,257)
17. Dąbrowa Białostocka (6,147)
18. Sejny (5,934)
20. Ciechanowiec (4,898)
21. Supraśl (4,578)
22. Brańsk (3,794)
23. Szczuczyn (3,564)
24. Knyszyn (2,835)
25. Lipsk (2,498)
27. Zabłudów (2,400)
29. Drohiczyn (2,086)
30. Nowogród (2,014)
31. Goniądz (1,910)
32. Jedwabne (1,901)
33. Tykocin (1,893)
34. Rajgród (1,673)
35. Kleszczele (1,432)
36. Suraż (982)
Jessica Simpson
Jessica Ann Simpson (født 10. juli 1980 i Abilene i Texas) er en amerikansk popsanger og skuespiller.
Simpson har syv Billboard Top 40 hits, og har fått tre gullplater og to multi-platinaplater. Hennes største hit var debutsingelen I Wanna Love You Forever fra debutalbumet Sweet Kisses (1999). Den nådde opp på tredjeplass på singellisten i USA og Norge.
I 2008 gikk Simpson inn på countrymarkedet med musikkalbumet Do You Know.
Amaroschema
Amaroschema er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
En liten til middelsstor, nokså bred, avlangt-oval løpebille. Hodet er bredt rundet med middelsstore, litt utstående fasettøyne. Pronotum er stort, rundet, ytterkanten rødlig. Dekkvingene er nesten jevnbrede med fine punktstriper. Arten kan minne noe om den store slekten Amara, derav navnet.
Levevis
Arten lever i laurbærskog, en naturtype unik for Kanariøyene og Madeira.
Utbredelse
Arten er endemisk for Tenerife, Kanariøyene.
VM i bobsleigh og skeleton 2015
VM i bobsleigh og skeleton 2015 (verdensmesterskapet i bobsleigh og skeleton) ble arrangert i Winterberg i Tyskland i 2015.
Lyngør
Lyngør er en gammel uthavn som ligger i Tvedestrand kommune i Agder fylke, omtrent midt mellom Risør og Tvedestrand. Lyngør består av flere øyer, hvorav en håndfull er bebodd: Holmen, Odden, Lyngørsida, Steinsøya og Askerøya. Det er ingen biltrafikk på øyene, men det finnes en rekke oppmurte gangveier. Lyngør nås lettest med båtskyss fra Gjeving, på den andre siden av fjorden, der det er parkeringsplass.
I dag er det omtrent 80 fastboende på Lyngør, mye takket være lokale virksomheter som seilmakerloftet og andre små virksomheter. En meget stor del av husene i Lyngør brukes som feriesteder i sommerhalvåret, da det er et yrende folkeliv på stedet.
Historie
Lyngørsundet er kjent for et dramatisk sjøslag under Napoleonskrigen: slaget ved Lyngør i 1812, der en britisk marinestyrke senket den dansk-norske fregatten «Najaden». Dette slaget minnes hver olsok med et «putteslag». Vraket av «Najaden» ble funnet i sundet i 1957.
Lyngør fyr er et fyr i betong som ligger litt nordøst for Lyngøya. Fyret ble bygget i 1879 og ble først automatisert og avbemannet i 2004. Det drives i dag av Aust-Agder Turistforening som overnattingssted.
Lyngør kulturhistoriske samlinger holder til i 2. etasje i det som tidligere var serveringsstedet Den blå lanterne, på Holmen. I samlingene inngår et Terje Vigen-museum.
Aleksandr Pusjkin
Aleksandr Sergejevitsj Pusjkin (russisk: Александр Сергеевич Пушкин; født i Moskva, død  i St. Petersburg) var en russisk forfatter, av mange regnet som Russlands største dikter og grunnlegger av den moderne russiske litteratur. Pusjkin var banebrytende med sin bruk av folkelig språk i verkene sine, og han la grunnen for en ny fortellerteknikk som blandet drama, romantikk og satire, og som siden har vært et karakteristisk trekk for russiske forfattere og russisk litteratur.
Pusjkins liv
Pusjkins far stammet fra en av Russlands eldste adelsfamilier. Moren hans var sønnedatter av Ibrahim Petrovitsj Gannibal (også kjent under navnet Abram Hanibal), en afrikaner, trolig fra Kamerun eller Abessinia (Etiopia). Gannibal ble i barndommen tatt som slave og senere gitt i gave fra tsarens utsending i Konstantinopel, og han ble Peter den stores adoptivsønn. Oldefaren ble general og adelsmann under navnet Hanibal. På barndomsbilder er Pusjkins afrikanske trekk i utseendet tydelige. Gannibal ble også omtalt som «Peter den stores araber». Pusjkin skriver i et dikt at Gannibal ble kjøpt av en russisk skipper for en flaske rom. Gannibal skal ha vært sønn av en etiopisk høvding og skal ha blitt tatt til fange av osmanske styrker, som tak ham med til Istanbul. Den russiske ambassadøren kjøpte Gannibal fri og ga ham som gave til Peter den store. Gannibals sønn, Ivan Ibrahimovitsj, ble offiser i tsarens marine og kommanderte en russisk flåte i krig mot den osmanske marinen, blant annet ved Navarino.
Pusjkin ble født i Moskva og publiserte sine første dikt da han var femten. Han ble uteksaminert fra det første årskullet ved tsarens lyceum i Tsarskoje selo i nærheten av St. Petersburg. Etter avsluttet utdanning, kastet han seg inn i den livlige ungdomskulturen i hovedstaden. I 1820 ga han ut sitt første lengre dikt, Ruslan og Ludmila, som ble svært kontroversielt på grunn av sitt tema og stil.
Pusjkin fikk tidlig et engasjement for sosiale reformer og sto frem som talsmann for litterære radikalere. Dette ergret tsarregimet, og de fikk ham flyttet fra St. Petersburg. Han havnet først i Chișinău, der han ble til 1823. Her skrev han, etter en sommervisitt til Kaukasus og Krym, Fangen i Kaukasus og Kilden i Bachtschisaraj, to dikt som gjorde ham viden kjent i Russland. Samme år flyttet Pusjkin til Odesa i dagens Ukraina, der han igjen kom i konflikt med regimet, som sendte ham i eksil til morens eiendom Mikhailovskoje i nærheten av Pskov i 1824-1826. Han fikk imidlertid lov å besøke tsar Nikolai I for å søke om benådning, noe som også ble innvilget. Uheldigvis for Pusjkin hadde enkelte medlemmer i dekabristopprøret i 1825 eksemplarer av hans verk, og disse ble brukt som påskudd for sensur og til å begrense Pusjkins bevegelsesfrihet. Han hadde på denne tiden skrevet stykket Boris Godunov, et av hans mest kjente stykker, men publiseringen ble utsatt i ytterligere fem år på grunn av myndighetenes inngripen.
I 1831 ble han kjent med den andre store forfatteren i Det russiske imperiet på den tiden, Nikolaj Gogol. De to ble gode venner og støttespillere. Pusjkins prosa ble sterkt influert av Gogols komedier.
Senere ble Pusjkin og hans kone, Natalja Gontsjarova, som han giftet seg med i 1831, del av hoffsosieteten. Da tsaren tildelte Pusjkin den laveste rangen i hoffet, ble poeten sint. At tittelen ble tildelt ham i den hensikt at hans kone skulle kunne komme inn på hoffball trodde han ikke på, og så det heller som en måte å fornedre ham på. På grunn av rykter om at hans kone skulle ha hatt et forhold med Georges d'Anthès, anså Pusjkin sitt omdømme som så truet at han utfordret den påståtte elskeren til en pistolduell i 1837. Begge ble såret i duellen, og Pusjkin døde to dager senere av skadene.
Regimet fryktet en politisk demonstrasjon ved Pusjkins rekviemmesse, og denne ble derfor flyttet fra Isakskatedralen til en mindre kirke nær dikterens bolig. Om natten ble kroppen hans diskret ført videre til morens eiendom Mikhailovskoje, og han ble begravet ved Svjatogorskij-klosteret like i nærheten.
Forfatterskap
Pusjkins verk viser klare tegn på innflytelser fra blant andre Voltaires satirer, Lord Byrons poesi og Shakespeares tragedier. Store deler av Pusjkins forfatterskap blir regnet som mesterverk. Kritikere trekker ofte fram diktet Bronserytteren og dramaet Stengjesten, et teaterstykke om Don Juans fall. Pusjkin selv foretrakk verseromanen Jevgenij Onegin, som han skrev på gjennom store deler av livet. Onegin startet en ny trend i russiske romaner der man følger noen få hovedpersoner, men hvor historien gjennomgår voldsomme variasjoner i tone og fokus.
Ettermæle
Trolig på grunn av sin innflytelse på revolusjonære gjennom moderne russisk historie var han en av få førrevolusjonære forfattere som unngikk bolsjevikenes kritikk mot borgerlig litteratur. Han fikk til og med en by oppkalt etter seg da Detskoje Selo (f.d. Tsarskoje Selo) byttet navn til Pusjkin i 1937. Pusjkins verk har inspirert til mange musikkverk av kjente russiske komponister. Tsjajkovskijs operaer Eugen Onegin fra 1879 og Spardame (1890) ble bedre kjent utenlands enn i Russland, mens Musorgskijs monumentale Boris Godunov anses som en av Russlands største og mest velskrevne operaer noensinne. Pusjkins Boris Godunov er inspirert av William Shakespeare.
Tolstoj og Dostojevkskij anså Pusjkin som Russlands utvilsomt fremste forfatter. Tolstoj var forbløffet over Pusjkins evne til å utnytte det rike russiske språket med en kompleks grammatik. Vladimir Nabokov sa at Pusjkins dikt ikke kan sammenliknes med noe annet enn Mozarts musikk.
Dikt
Gjendiktning på norsk av Pusjkins dikt finnes i Olav Rytter: Min bauta og andre dikt; Oslo:Samlaget, 1973 ISBN 82-521-0266-2
Sentrum (Bergen)
Sentrum er et strøk i Bergen, i bydelen Bergenhus, og grenser mot strøkene Vågsbunnen, Strandsiden, Nøstet, Engen, Sydnes, Nygård og Marken.
Selviktunnelen
Selviktunnelen er en tunnel på E16 og E39 i Bergen kommune i Hordaland. Tunnelen har to løp på henholdsvis 124 og 110 meter. Den nordligste tunnelløpet ble åpnet i 1983, mens det sørlige ble åpnet i 1990.
Sentrum (Bergen)
Strøket sentrum består av området rundt Torgallmenningen og Lille Lungegårdsvann, og omfatter bare mindre deler av det som regnes som byens sentrum. Med unntak av husene på Rådstuplassen og bebyggelsen vest for Byparken ble alle bygningene innenfor dette området ødelagt i Bergensbrannen i 1916. Etter dette ble det utlyst en reguleringskonkurranse som skulle danne grunnlag for gjennoppbygningen.
United World Wrestling
United World Wrestling (UWW), (tidligere Fédération Internationale des Luttes Associées (FILA)), er det internasjonale bryteforbundet.
Sentrum (Bergen)
Strøket er avgrenset av Østre Muralmenning i nord, Strandgaten, Vågsalmenning og Allehelgensgate i øst, Fredrik Motzfeldts gate, Lille Lungerårdsvannet og en rett linje herfra til Fossvinkels gate like sør for St Paul kirke i sør, og herfra av Rosenbergsgaten i vest nordover til Vestre Torvgate i nord, langs denne østover til Vaskerelven og ned Vaskerelvsmauet til Olav Vs plass, herfra nordover langs østsiden av Øvre Ole Bulls plass, østover langs Veiten til Markeveien, langs denne nord til Christian Michelsens gate, herfra langs denne vestover og nordover og langs Kalmargaten og Gartnergaten til Kjellersmauet, og østover langs dette tilbake til Østre Muralmenning.
Strøket omfattes av grunnkretsene Strandkaien, Torgalmenningen og Vaskerelven, som hadde til sammen 818 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 0,17 km². I tillegg ligger mindre deler av grunnkretsene Klosteret, Kalmaren og Marken innenfor strøkets grenser. Den østligste delen av grunnkretsen Strandkaien tilhører derimot strøket Strandsiden, og den nordligste delen av grunnkretsen Vaskereven tilhører strøket Engen.
United World Wrestling
Dette er hovedorganet til internasjonal amatør-bryting.
Sentrum (Bergen)
Regulering av sentrum
Brannen hadde lagt øde hele området mellom Torgallmenningen og Murallmenningen. På en natt var det sentrum som gikk helt tilbake til middelalderen, lagt i aske. Det første man måtte gjøre var å gjerde inn brannområdet. Så ble de farlige restene sprengt. Tilbake sto det 17 bygninger eller bygningsrester, blant annet Telefonkompaniets nye hus i Veiten, som fortsatt står i dag. Det ble ryddet veier for å skaffe forbindelse til Nordnes og Engen. Nå kunne det store reguleringsarbeidet begynne.
Det ble utlyst en stor reguleringskonkurranse, og vinneren, Albert Lilienberg, og Georg Greve, som ble nummer to i konkurransen, fikk i oppdrag å regulere det nye sentrum.
Det nye sentrum
Dette ga muligheter til en oppbygging av «moderne» bygårder og med Torgallmenningen som det definitive sentrum. Arkitekt Finn Berner utformet bygningene og plassen i 1923. Plassen med bygningene rundt er et hovedverk i norsk klassisisme.
Sierra Bullones
Sierra Bullones (Bayan ng Sierra Bullones) er en kommune på Filippinene. Kommunen tilhører provinsen Bohol og ligger på øya av samme navn. Folkemengden var i 2015 på 24,745.
Øyvind Andreassen
Øyvind Andreassen (født 4. november 1985) er en norsk skøyteløper som deltar i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter: Han representerer Norge og Sportsklubben Snøgg.
Sammenlagt i Verdenscupen
0 = ikke samlet poeng u nevnte sesong, men deltatt.
Heikki Kovalainen
Heikki Johannes Kovalainen (født 19. oktober, 1981 i Suomussalmi, Finland) er en finsk Formel 1-fører som kjører for Lotus F1.
Renault (2007)
Heikki Kovalainen testet første gang for Renault i desember 2003. I 2005 ble han ansatt som testfører sammen med Franck Montagny. I 2006 fikk han plassen til Montagny som test- og reservefører, etter at franskmannen fikk sparken. Foran 2007-sesongen hadde Fernando Alonso meldt overgang til McLaren og Kovalainen ble igjen forfremmet, nå til fører sammen med den erfarne italieneren Giancarlo Fisichella.
Debuten på Albert Park i Australias Grand Prix ble en stor skuffelse etter en dårlig kvalifisering og mange små førerfeil gjennom hele løpet. Men Kovalianen tok sitt første Verdensmesterskapspoeng i sitt andre Formel 1-løp under Malaysias Grand Prix. Hans første pallplassering kom i slutten sesongen, i et dramatisk og fartsfylt Japan Grand Prix, hvor Heikki var oppe på en andreplass etter mange safetycar-perioder. Rett bak ham lå landsmannen Kimi Räikkönen i Ferrari og presset finnen, men Kovalainen klarte å holde hode kaldt og kunne kjøre inn til en flott andreplass, bare åtte sekunder bak vinneren. Han styrte unna store førerfeil og tekniske problemer gjennom hele sesongen. Bortsett fra i Brasil hvor han spant av banen på runde 35 og kolliderte inn i dekkbarrierne. Han utkonkurrerte sin mer erfarne teamkollega, Giancarlo Fisichella, og endte sesongen på en 8.-plass sammenlagt med 30 poeng.
McLaren (2008-2009)
Den 14. desember 2007, ble det bekreftet at Kovalainen skulle kjøre for McLaren-Mercedes sammen med Lewis Hamilton for 2008-sesongen. Kovalainen er den fjerde finske føreren til å kjøre for laget. Både Keke Rosberg, Mika Häkkinen og Kimi Räikkönen, har alle kjørt for McLaren og alle har blitt Verdensmester i Formel 1. I hans første løp for teamet, Australias Grand Prix 2008, kvalifiserte han seg til tredje beste startspor, og bare en safetycar-periode hindret Heikki i å komme på en andreplass i løpet. Han satte Raskeste rundetid og kom på en femteplass. Hans første pole position kom under Storbritannias Grand Prix, men han endte løpet på en 5.-plass. 3. august 2008 tok han sin første Grand Prix-seier i Ungarn, og han hadde også en 4.-plass i løpet etter i Europas Grand Prix, samt en sterk 2.-plass i Italia. Han endte 2008-sesongen på en 7.-plass med 53 poeng. Formel 1-sesongen 2009 startet ikke så bra for Kovalainen med to brutte løp. De første poengene kom med en 5.-plass i Kinas, men flere svake og brutte løp fulgte. Ikke før i Tysklands Grand Prix og Ungarns Grand Prix med henholdsvis en 8. og en 5.-plass, klarte Kovalainen å skaffe seg flere poeng. I kvalifiseringen til Europas Grand Prix i Valencia, lå finnen lenge an til å ta pole position, men en førerfeil like før innspurten, gjorde at han tapte plassen til lagkamerat og regjerende mester, Lewis Hamilton.
Lotus Racing (2010)
Kovalainen gikk over til Lotus Racing før 2010-sesongen etter at han mistet setet sitt til den nykronede verdensmesteren Jenson Button, hvor han fikk Jarno Trulli som lagkamerat.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde) Noter til tabellen:
«Barbarossa»
«Barbarossa» var et orlogsfartøy tilhørende Den tyske forbundsmarine. Opprinnelige var skipet et engelsk havgående passasjerskip med navnet RMS «Britannia». Det ble sjøsatt i 1840 og overtatt av Den tyske forbundsmarine i 1848.
RMS «Britannia»
Skipet ble bygget hos Robert Duncan & Co i Greenock. Det gikk, sammen med søsterskipene «Acadia», «Caledonia» og «Columbia», i den transatlantiske post- og passasjertrafikken. Disse fartøyene ble sommeren 1840 de første passasjerskipene Cunard Line satte inn i transatlantisk trafikk.
Alle fire søsterskipene var i drift fra vinteren 1841. Charles Dickens reiste i januar 1842 til USA ombord på RMS «Britannia», men var meget sjøsyk under mesteparten av reisen. Billetten til Halifax inkludert måltider var på 35 guineas, en betydelig sum den gang.
Krigsskipet «Barbarossa»
Det nye dampdrevne krigsskipet, kategorisert som en fregatt, kom i kamp under den første slesvigske krigen. Den 4. juni 1849 deltok «Barbarossa» i trefningen ved Helgoland. De tyske orlogsfartøyene ble ledet av kontreadmiral Brommy fra Bremerhaven. Trefningen var den første og siste kampen for «Barbarossa». Den 31. desember 1851 ble det besluttet å oppløse den tyske forbundsmarinen.
Troppetransportskipet
Preussen, som på den tid hadde en egen flåteorganisasjon, kjøpte «Barbarossa» og den seilførende fregatten «Gefion», som var erobret fra Danmark i 1849. «Barbarossa» fikk den ene av de gjenværende mastene fjernet, siden det som dampskip ikke var avhengig av vind.
Skipet ble i 1854 solgt videre til det britiske Royal Navy, som benyttet det til troppetransportskip for forflytning av de britiske styrkene til Krim-halvøya under Krimkrigen. I britisk tjeneste ble skipet hetende HMS «Barbarossa».
Etter en lang periode som troppetransportskip ble det i 1873 sendt tilbake til Tyskland. Der ble riggingen helt tatt bort under ombygging av det eldre skipet til losjiskip i Danzig. I 1880 ble alt av verdi fjernet fra «Barbarossa» i Kiel. Deretter ble det tatt ut av den tyske flåtelisten. Skipet ble benyttet som målskip for utprøving av torpedoer. Det ble senket av SMS «Zieten» den 28. juli 1880.
«Erzherzog Johann»
Erzherzog Johann var en armert fregatt anskaffet av Tysklands Reichsflotte i 1849, og senere brukt som skoleskip.
Opprinnelig ble skipet bygget som ett av de fire første passasjerskipene for det nye rederiet Cunard Line i transatlantisk post- og passasjertransport. Det første navnet var «Acadia». Med en kapasitet på 115 passasjerer reiste RMS «Acadia» fra Liverpool, England til Halifax, Nova Scotia og deretter Boston i USA under jomfruturen fra 4. august 1840.
Etter 33 reiser fram og tilbake over Atlanterhavet ble det solgt sammen med sitt søsterskipet RMS «Britannia» til den tyske riksmarinen i januar 1849.
Først hadde det vært planlagt om å sende de to tidlige passasjerskipene sammen til Tyskland, men «Arcadia» grunnstøtte ved Terschelling og kom til Bremerhaven 25. mars 1849. Skadene etter grunnstøtingen tvang tyskerne til å sette skipet i tørrdokk for omfattende reparasjoner.
Det ble omdøpt til «Erzherzog Johann», men kom aldri ut i aktiv tjeneste som et armert krigsfartøy fordi det var ikke godt nok ombygget for å ha tyngre kanonskyts. Arbeidet med å rette ut skadene ble meget tidkrevende. I 1851 ble «Erzherzog Johann» sjøsatt, men det kom for sent til å delta i den dansk-tyske krigen. Den tyngre armerte fregatten var ikke lenger nødvendig for den tyske marinen som tok det i bruk som skoleskip for sjøkadetter.
Etter oppløsningen av den tyske forbundsmarinen i 1852 ble det holdt auksjon i Bremerhaven 20. mars 1853. Rederiet Fritze & Co kjøpte den eldre hjuldamperen for transatlantisk fart fra Tyskland til Amerika.
Under nytt navn «Germania» seilte det som et passasjerskip fra Bremerhaven over Atlanterhavet. Etter fire turer ble det leid ut til det britiske Royal Navy som troppetransportskip under Krimkrigen. I 1858 ble skipet hogd opp i Greenwich.
Cole Shade Sule
Cole Shade Sule (født 5. november 1980) er en kamerunsk svømmer.
Han representerte Kamerun under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet i 50 meter fri.
Change (Jannicke)
Change er et musikkalbum med Jannicke, som ble utgitt i 1985.
Bagre-demningen
Bagre-demningen er en demning i elva Hvite Volta (Nakambé) i det vestafrikanske landet Burkina Faso, om lag 150 km sørøst for hovedstaden Ouagadougou. Demningen har vannkraftformål, og vanntilførsel til irrigasjon i landet. Den ble ferdigstilt i 1994, men er siden rehabilitert bl.a. ved å heve damhøyden for å unngå oversvømmelser.
Demningen har installert et vannkraftverk med 16 MW ytelse, og antas å gi 10 % av landets elektrisitet. Det oppdemmede reservoaret er på 8500 – 25 000 hektar (ha).
Haydn Bendall
Bendall startet sin musikalske karriere ved Orange Studios i Soho i London, hvor han så fortsatte å arbeide som pianostemmer for Steinway & Sons. Deretter fikk han en stilling hos Abbey Road Studios og arbeidet seg oppover helt til han ble lydteknikersjef i 1985. Han har også deltatt som keyboardist på en rekke utgivelser, blant annet på The Single Factor av Camel fra 1982, hvor han også var assisterende produsent. Etter ti år lydteknikersjef ved Abbey Road bestemte han seg i 1995 for å starte en tilsvarende karriere som frilanser og i senere tid har Bendall arbeidet som produsent for Chris Botti, Robert Bowden, Nightwish og Katie Melua ved en rekke etablerte platestudioer i Europa. Haydn Bendall sitter også som styreleder i Music Producers Guild.
Arkeologiåret 1845
Arkeologiåret 1845 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1845.
Norgesmesterskapet for brassband 1994
Norgesmesterskapet for brassband 1994, det 16. NM for brassband ble arrangert 11.- 12. februar 1994 i Grieghallen, Bergen.
Abu Dhabi Masters 2019
Abu Dhabi Masters 2019 var en internasjonal sjakkturnering som ble arrangert fra 2. til 10. august 2019, i Abu Dhabi i De forente arabiske emirater.
Norgesmesterskapet for brassband 1994
Norgesmesterskapet 1994 ble vunnet av Manger Musikklag (dirigent David King).
= Resultat og musikk =
Elitedivisjon
Pliktverk i elitedivisjonen i 1994 var Quintessence av Robert Redhead. Dommere var Nils Eivind Nikolaisen, Jan de Haan og James Scott.
1. divisjon Radøy Brass vant 1. divisjon - pliktverk Royal Parks (George Lloyd); dommere var Jens Torolf Larsen og Nigel Boddice.
2. divisjon Sem Musikkorps vant 2. divisjon - pliktverk A Celtic Suite (Philip Sparke); dommere var Ray Farr og Trygve Madsen.
3. divisjon Sørum Musikklag vant 3. divisjon - pliktverk Brass Marmelade (Trygve Madsen); dommere var Jan Roger Øren og Trond Eklund Johansen.
Yu Fengtong
Yu Fengtong (født 15. desember 1984 i Yichun i Heilongjiang) er en kinesisk skøyteløper. Han har spesialisert seg på de korteste distansene og ble tatt ut i den kinesiske troppen til Vinter-OL 2010 i Vancouver.
Yu debuterte i verdenscupen i Salt Lake City i 2004. Han har deltatt i verdensmesterskapet i sprint 7 ganger. Hans beste plassering er 13.-plass i 2005. I VM for enkeltdistanser vant han bronse på 500 m i 2009. I Vinter-OL 2006 i Torino fikk han 5.-plass på 500 m.
Kim Woo-sung
Kim Woo-sung (født 2. april 1986) er en sørkoreansk alpinist. Han har ikke debutert i verdenscupen i alpint, men har deltatt i en rekke FIS-renn.
Kim deltok i Vinter-OL 2006. det gjorde han også i 2010, men han fullførte ikke slalåm og ble disket i storslalåm.
Queen of the Sea-togulykken 2004
Togulykken knyttet til Queen of the Sea-toget (på singalesisk: Samudradevi) fant sted den 26. desember 2004 på Sri Lanka, og var en del av tsunami-katastrofen i Sør-Asia samme dag.
Beskrivelse
Toget Queen of the Sea forlot som vanlig jernbanestasjonen Colombo Fort Station i Colombo med kurs for Galle kl. 07.30 om morgenen, og på grunn av julehøytiden og en buddhistisk fullmånefest hadde det denne søndagen så meget som rundt 1 700 passasjerer ombord. Jernbanelinjen følger Sri Lankas sørvestlige kystlinje mot Indiahavet.
Ved landsbyen Telwatta i distriktet Galle og drøyt 20 km fra byen Galle, løper toglinjen 200 meter fra stranden. Der hadde toget stanset for et kort opphold. På det tidspunkt anslås det at det var 1 700 passasjerer ombord (1 500 som hadde løst billett i Colombo og antagelig 200 som hadde steget ombord med eller uten billett, flere oppe på taket under stasjonsopphold underveis). Kort tid etter, ca. kl. 09.30, ble toget truffet av en anslagsvis seks meter høy tsunamibølge og fylt med vann. De åtte passasjervognene ble skylt av sporene og løftet inn i sumpområdet ved siden av.
Skinnegangen som følger kysten over lange strekninger ble også ødelagt, og det var først den 21. februar 2005 at alt var reparert slik at togene igjen kunne begynne å rulle.
Dødsofre
Ifølge Sri Lankas myndigheter var det bare noen få dusin av passasjerene som overlevde. Andre meldinger taler om 300 overlevende. Men uansett om tapstallene var på ca. 1 650 eller ca. 1 400 må denne togulykken rangeres som den verdenshistoriens hittil største. Blant de omkomne var det også landsbyboere som like før hadde klatret opp på taket av vognene i håp om å redde seg unna bølgen.
På annenplass følger en ulykke i Indias Bihar-provins der en syklon blåste et tog av en bro over Bagmati-elven og omkring 800 ble drept.
Nordborg kommune
Ved kommunevalget i november 2005 ble Nordborgs egen borgermester Jan Prokopek Jensen valgt til borgermester også for den nye storkommunen Sønderborg.
Referanser
Nordborgs kommun
Barbarossa
Barbarossa (italiensk: rødskjegg) kan vise til:
Olaug
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Solana (Cagayan)
Solana (Bayan ng Solana) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon og tilhører provinsen Cagayan. I 2015 hadde Solana 82,502 innbyggere.
De arkeologiske utgravingsfeltene Awidon Mesa Formationa Paleolithic Sites ligger i kommunen. Det dreier seg om i det minste 68 funnsteder fra steinalderen, med steinredskaper og fossiler etter dyr som stegodoner, elefanter, neshorn og store skilpadder - som ikke lenger finnes på Filippinene.
Barangayer
Solana er inndelt i 38 barangayer.
Pat Nixon
Pat Nixon (født Thelma Catherine Ryan 16. mars 1912 i Ely i Nevada i USA, død 22. juni 1993 i Park Ridge i New Jersey) var en amerikansk skuespillerinne og presidenthustru.
Hennes far var en gruvearbeider som gikk over til å arbeide i landbruket. Han flyttet med familien til Artesia i California da Thelma var et år gammel. Det var faren som gav henne kjelenavnet Pat (kort for Patricia), ettersom hun ble født rett etter St. Patricks dag
I 1937 tok hun eksamen med utmerkede karakterer ved University of Southern California. Hun underviste så i handelslære ved Whittler High School i Whittler i California. Der traff hun sin blivende ektefelle, Richard M. Nixon, i en amatørteatergruppe.