cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metaporus
Utseende
Små (ca. 2,5-3 millimeter),avlange, halvmatte, brungule vannkalver med mørkere brune tegninger.
Levevis
Både de voksne billene og larvene, er  rovdyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Afrika og det sørlige Europa, og østover til Iran.
Kangping kullkraftverk
Kangpin kullkraftverk (康平电厂) er et kullkraftverk i provinsen Liaoning, i det nordøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW fordelt på to like store blokker a 600 MW hver. Det eksisterer planer om å doble kapasiteten.
Severus Slur
Severus Slur (engelsk: Severus Snape) er en fiktiv figur i bok- og filmserien Harry Potter. Bøkene er skrevet av J.K. Rowling.
Severus Slur fremstår som en kompleks tragisk helt eller antihelt. Han er kaldt sarkastisk og har et kontrollert ytre som skjuler dype indre følelser og sjelekval.
I de første romanene i serien er Slur en lærer som fra begynnelsen opptrer fiendtlig overfor Harry Potter, og gradvis blir Harrys fremste motstander. Etter hvert som bokserien utviklet seg ble figuren Slur stadig mer kompleks. Rowling avslørte ikke fullstendig detaljene om hans sanne lojalitet før mot slutten av siste bok. I løpet av serien har framstillingen av Slur utviklet seg fra en lett ondskapsfull lærer til en figur med betydelig kompleksitet og moralsk tvetydighet.
I filmene om Harry Potter er det Alan Rickman som har rollen som Severus Slur.
Bakgrunn
Severus Slur er sønn av Tobias Slur (en gomp), og Ellinor Prinz (en heks). Detaljene om Slurs tidlige liv er ufullstendige, men Harry mistenker at Slur ble dårlig behandlet av sine foreldre, muligens mishandlet av sin far. Disse mistankene dukker opp via psykoblokktimene Harry har med Slur. I sin siste psykoblokktime finner Harry ut at Slur var veldig upopulær og ensom i tenårene, sannsynligvis på grunn av sin interesse for mørk magi.HP5 I den siste boken i Harry Potter-serien får vi vite mer om Severus Slurs bakgrunn. Han elsket Harry Potters mor Lilly, og skal personlig ha bedt Voldemort om å spare hennes liv. Det er da Voldemort allikevel dreper henne at Slur vender seg bort fra Voldemort og vender sin lojalitet til Føniksordenen og Albus Humlesnurr isteden. Slur lover Humlesnurr å beskytte Harry til det siste, men krever at årsaken til dette må forbli en hemmelighet mellom de to.
Slurs rolle i de fem første bøkene
Fiendskapet mellom Slur og Harry begynner i Harrys første år på trollmannskolen Galtvort, fra det øyeblikket de først ser hverandre. Mye av grunnen til at Slur misliker Harry er tilsynelatende rivaliseringen mellom Slur og Harrys far, Jakob Potter, den gangen de begge var studenter ved Galtvort. Slur virker som om han har vært veldig interessert i mørk magi, og det ble sagt at som første-års student ved Galtvort kjente Slur til flere trylleformler og forhekselser enn de fleste avgangsstudentene. I tillegg gjorde hans interesse for bøker og hans lite tiltrekkende utseende ham til mobbeoffer.
I Harry Potter og Fangen fra Azkaban oppdager Harry at Sirius Svaart (en av Jakob Potters beste venner, og Harrys gudfar) lurte Slur til Hylehuset under fullmånen, og at Slur ville ha blitt alvorlig skadd eller drept av Remus Lupus i varulvskikkelse om ikke Jakob hadde reddet ham. Slur tror imidlertid fortsatt at Jakob var med på å lure ham til Hylehuset, og bare reddet ham igjen fordi han var redd for å bli utvist fra skolen. Senere, i Harry Potter og Føniksordenen, blir det avslørt at Slur i femte klasse på Galtvort ble ertet og mobbet av Jakob og Sirius.
Slur kaller ofte Harry for «en ekkel liten gutt som ikke bryr seg om regler»HP4. Han håner Harry i eliksirtimene, gjør narr av arbeidet hans og gir ham stadig gjensittingsstraff. Slur prøver også ved flere anledninger å få Harry og Ronny utvist fra skolen. Tross alt dette redder Slur Harrys liv mer enn en gang i løpet av bøkene.
Ved slutten av den fjerde boken forsøker Slur å overbevise Kornelius Bloeuf om at Voldemort har vendt tilbake. Som bevis viser Slur ham Mørkets Merke på armen sin, et merke som viser seg når Voldemort er sterk. Humlesnurr sender Slur ut på et oppdrag, og senere viser det seg at oppdraget gikk ut på å oppsøke Voldemort i anledning hans tilbakekomst.
I Harry Potter og Føniksordenen pålegger Humlesnurr Slur å lære Harry «psykoblokking», som går ut på å beskytte tankene fra påvirkning utenfra. Slur blir gitt denne oppgaven fordi han er meget dyktig i både psykoblokking og den motsatte trolldomskunsten, «psykomantikk». Psykoblokktimene får imidlertid en brå slutt etter at Harry oppdager Slurs verste minne i Humlesnurrs tanketank (som Slur har lånt for å gjemme unna de mer private tankene sine, slik at Harry ikke skal få tilgang til dem om han skulle greie å bryte seg inn i Slurs tanker under timene). Dette minnet blir et ubehagelig sjokk for Harry. Det viser hvordan hans far og Sirius opptrådte som arrogante bøller og plaget Slur på en måte som tilsvarer Dudleif Dumlings og Draco Malfangs mobbing av Harry.
Halvblodsprinsen og Dødstalismanene
I Harry Potter og Halvblodsprinsen sverger Slur overfor Draco Malfangs mor (Narsissa Malfang) at han vil beskytte sønnen hennes, og hjelpe ham å utføre de oppgavene som blir gitt ham av Voldemort. Han utfører «ubryteløftet», en formel som besegler et løfte og tar livet av løftegiveren om personen ikke holder sitt løfte. Han får endelig ansvaret for faget «Forsvar mot svartekunster». I slutten av boken ber Minerva McSnurp professor Pirrevimp om å hente Slur slik at han kan hjelpe dem med å forsvare skolen mot dødseterne som har kommet seg inn. Det fremgår at Slur slår Pirrevimp bevisstløs og slutter seg til dødseterne i Slaget om Galtvort. Det var egentlig Draco Malfang som hadde fått i oppdrag av Voldemort å drepe Albus Humlesnurr, men han får seg ikke til å gjøre det. Det hele ender med at Slur dreper Humlesnurr og stikker av sammen med de andre dødseterne.
Drapet på Humlesnurr reiser spørsmål omkring Slurs lojalitet. I løpet av de fem første bøkene fremstår Slur ofte som en tvetydig karakter: han er mindre snill, sågar slem og mistenksom, men aldri ond. Men etter at han har drept Humlesnurr ser det brått ut som om han står i ledtog med Voldemort og dødseterne, og at han helt siden Voldemorts tilbakekomst har vært Voldemorts dobbeltagent mot Humlesnurr.
I forkant av det avsluttende slaget om Galtvort blir Slur jaget fra skolen av lærerne. Mens slaget pågår ved skolen, oppholder Slur seg i Hylehuset sammen med Voldemort. Slur ber innstendig om Voldemorts tillatelse til å delta i slaget, og sier at han kan finne Harry for ham. Voldemort nekter ham å gjøre det, og beordrer så slangen Nagini til å drepe Slur i et forsøk på å bli oldstavens rettmessige herre. Harry møter Slur etter at han har blitt dødelig såret, og Slur gir ham minnene som avslører hans sanne lojalitet før han dør.
I disse minnene kommer det fram at Slur har vært forelsket i Harrys mor, den gompefødte Lilly Eving, siden han var barn. Slur og Lilly var venner da de begynte på Galtvort, men gled etter hvert mer og mer fra hverandre – mye på grunn av at Slurs store interesse for svartekunstene. Etter at Slur kalte Lilly «grums» – en stygg bemerkning rettet mot en som er gompefødt – avsluttet Lilly vennskapet for godt, men Slur fortsatte å elske henne. Lilly giftet seg senere med Jakob Potter, Slurs erkefiende fra skoletiden, og fikk sønnen Harry.
Da Voldemort bestemte seg for å gå etter familien Potter, ba Slur Voldemort om å spare Lilly. I ren desperasjon kontaktet Slur også Albus Humlesnurr og fortalte at Voldemort planla å angripe kvinnen han elsket. Humlesnurr gikk med på å advare og beskytte dem, og i bytte ble Slur Humlesnurrs spion. Voldemorts angrep på Potterne gikk imidlertid ikke som planlagt; Jakob og Lilly ble drept, men sønnen Harry overlevde på mystisk vis. Voldemort ble på sin side redusert til en skygge av seg selv. Etter Lillys død overtalte Humlesnurr Slur til å hjelpe ham med å forsvare Lillys sønn Harry mot Voldemort. Slur sa ja, men forlangte at årsaken til hans lojalitet skulle forbli en hemmelighet mellom dem.
Minnene viser også at Slur drepte Humlesnurr på sistnevntes kommando, etter at det var blitt klart at Humlesnurr allerede var døende som resultat av forbannelsen som hvilte over Dredolo Mørchels ring. Det var også Slur som fikk laget en kopi av Griffings sverd og som sørget for at det kom i Harry, Ronny og Hermines besittelse ved å sende skytsvergen som hadde form som en hind. I en samtale mellom Humlesnurr og Slur i et av minnene, forklarer Humlesnurr at Harry ble en av Voldemorts malacruxer da Voldemorts forbannelse under angrepet på ham som barn slo feil, og at Harry derfor må dø for å at Voldemort igjen skal kunne bli dødelig.
Ettermæle
Slur etterlot seg ikke noen familie, men Harry Potter og Gulla Wiltersen kalte opp sin andre sønn, Albus Severus Potter, etter ham.
De fleste anså Slur som en dødseter etter at han stod bak mordet på Humlesnurr i Harry Potter og Halvblodsprinsen, men forfatter J.K. Rowling har i ettertid fortalt at Harry nok sørget for at Slurs virkelige lojalitet kom fram etter hendelsene i Harry Potter og dødstalismanene.
Eksterne lenker
Figuren der Harry-Potter-Romane
Andrea Pedersen
Andrea Austmo Pedersen (født 19. april 1994) er en norsk håndballmålvakt, som spiller for. Hun har tidligere spilt for Malvik, Ranheim, og.
Philomedidae
Philomedidae er den ene av tre familier i underordenen Sarsielloidea, og den ene av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Denne familien har 9 slekter og 48 arter. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Andrea Pedersen
Pedersen representerte de norske U-jentene under U17-EM 2011 og Ungdoms-VM 2012, samt de norske juniorjentene under U19-EM 2013 og Junior-VM 2014.
Philomedidae
Gruppen Philomedidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.
Andrea Pedersen
Hun debutere på det norske A-landslaget mot Frankrike 16. juli 2018. Hun spilte på Norges lag under VM 2019 der Norge ble nummer fire.
Philomedidae
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Almemåler
Almemåler (Venusia blomeri) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet nord til Møre og Romsdal i Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 24 – 28 mm), slank, lysgrå måler. De kjennes særlig på den store, gulbrune flekken nær forvingens spiss. Forvingen er ganske lyst grå, langs fremkanten med flere mørke tverrstreker. Nær spissen er det et stort, trekantet, gulbrunt felt som mer kantet med svart på innersiden. I vingens ytre del er det to smale, mørke, siksak-tverrlinjer. Begge vingepar har en rad av korte, svarte streker langs ytterkanten. Bakvingen er gråhvit. Larven er naken, skarpt gul med rødbrune felter på ryggen av de fremste og bakerste kroppsleddene, og på sidene midt på.
Utbredelse
Arten finnes i Europa unntatt lengst i sør, og i Nord-Asia. I Norge følger den stort sett almens utbredelse og er funnet langs kysten nord til Møre og Romsdal.
Fylkesvei 811
Fylkesvei 811 går mellom Røssvoll og Heibakkheia i Rana kommune i Nordland.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en ny trasé som først fikk betegnelsen fylkesvei 7366 sammen med den tidligere fylkesvei 353.
Michael Dawson
Michael Dawson er navnet til flere personer:
Asionini
Asionini (øreugler) er et tribus i underfamilien Striginae (egentlige ugler), som er en av tre underfamilier i uglefamilien (Striginae). Asionini består av ti arter fordelt i tre slekter. To av artene hekker i Norge.
Taksonomi
Striginae er videre inndelt i seks tribus; Otini, Asionini, Megascopini, Pulsatricini, Strigini og Bubonini.
Inndeling
Inndelingen av Asionini følger Taxonomy in Flux og er i hovedsak basert på Wink et al. (2008) og Fuchs et al. (2008b).
Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men antas å være beskrivende.
Yngvar Fredriksen
Carl Yngvar Fredriksen (født 26. mars 1887 i Arendal, død 25. desember 1957 i Oslo) var en norsk turner. Han representerte Arendal Turnforening.
Han deltok i «Ekstralekene» 1906 i Athen, og var der med på det laget som vant Norges første OL-gull gjennom historien. Det ble først arrangert en kvalifiseringskonkurranse i Oslo, der 21 av de 30 deltakerne kvalifiserte seg til å delta i olympiaden.
Necro
Necro (egentlig Ron Braunstein, født 7. juni 1976) er en rapper, plateprodusent og regissør fra Brooklyn i New York i USA. Musikkstilen sin kaller han for «death rap», og går for å være en blanding mellom death metal og hiphop, skjønt death metal-elementet vanskelig kan høres i arrangementene eller lydbildet. Tekstene er sjokkerende, aggressive, morbide og kyniske.
Albumet Death Rap fra 2007 inneholder elementer fra samarbeidsprosjekter mellom musikere fra blant andre Fates Warning, Lamb of God, Death, Anthrax og Megadeth.
Necro grunnla det uavhengig plateselskapet Psyko + Logical Records i november 1999 for å opprettholde full kontroll over distribusjonen av musikken sin.
Etter å ha gitt ut alt hans arbeid igjennom sitt uavhengige plateselskap Psyko + Logical Records signerte han med Koch Records, der han ga ut sitt femte studioalbum, Death Rap.
Necro er lillebroren til rapperen Ill Bill.
Grisebukta
Grisebukta (spansk: Bahia de Cochinos) ligger helt sør i regionen Matanzas i Cuba. På vestsiden er området preget av mangrovesumper mens østsiden av Grisebukta består av ordinære strender og savannevegetasjon.
Grisebukta ble verdenskjent 17. april 1961 da CIA og eksilcubanske Batistatilhengere invaderte Cuba med en styrke på 1500 mann og ved hjelp av skip fra US Navy og United Fruit Company.
På sørøstsiden av Grisebukta, på Playa Girón, finnes et museum til minne om invasjonen og cubanerne som mistet livet i kampen mot invasjonsstyrken.
Anita Werner
Hun vokste opp i Vasa og Helsingfors i Finland og tok studenteksamen i Helsingfors i 1949. I 1951 flyttet hun til Norge og giftet seg med legen Inge Johan Werner (1917-2001). Hun tok magistergraden ved Helsingfors universitet i 1955. I 1963–1964 tok hun eksamener i latin og tysk ved Universitetet i Oslo og tok doktorgraden i 1986. Hennes doktoravhandling Oppvekst i fjernsynsalderen la hun fram studier om unges fritidsvaner og yrkesdrømmer før og under innføring av fjernsynet i Finnmark.
Anita Werner ble en nøkkelperson i den tidlige utviklingen av samfunnsvitenskapelig medieforskning i Norge på 1960- og 1970-tallet. Hun var med på opprettelsen av Institutt for medier og kommunikasjon ved UiO i 1987 og ble den første instituttbestyrer der. Hun ble utnevnt til professor i massekommunikasjon i 1988, som første kvinne i Norden.
Faria Lemos
Faria Lemos er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Felisburgo
Felisburgo er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
CONCACAF-mesterskapet for menn 1973
CONCACAF-mesterskapet for menn 1973 ble arrangert i Port-au-Prince på Haiti i 1973.
Lance Woolaver
Lance Gerard Woolaver (født 1948) er en canadisk forfatter, librettist og dramatiker. Som dramatiker kan nevnes skuespillene «The Poorfarm» og «Brindely Town». Mye av hans forfatterskap har basert seg på livet til den canadiske folkekunstneren Maud Lewis. Hans bok «The Illuminated life of Maud Lewis» toppet bestselgerlistene i Canada over biografier da den kom og har solgt i 30 000 eksemplarer.
Lance Woolaver har også skrevet librettoen til operaen «The Heart on the Door» basert på Maud Lewis liv. Operaen er skrevet i samarbeid med den norske komponisten Fredrik Brattberg.
Lament
«Lament» er en låt av bandet Seigmen. Den ble sluppet på singel i 1995, og er den andre singlen fra albumet Total.
Svensk hvit elghund
Svensk hvit elghund er en middels stor jakthundrase av spisshundtype som ble etablert i Sverige mot slutten av 1940-tallet. Rasen anerkjennes av Nordisk Kennelunion (NKU), som gjennom sine nasjonale kennelklubber er tilsluttet FCI, men ikke utenfor unionen og heller ikke av andre internasjonale stambokregistre.
Opprinnelse og alder
Det hersker noe uenighet om opprinnelsen til denne relativt nye hunderasen, men det ser ut som om de fleste er enige i at stamfaren var en hund ved navn Ottsjö-Jim (1941–1953), eid av Ernst Jonsson i Ottsjön i Sverige. Utgangspunktet var jämthund med et mulig innslag av samojed, noe som kan være forklaringen på den lyse fargen. En annen forklaring er at det tidligere fantes enkelte hvite eksemplarer av elghundtype; hundeeierne på bygdene var mest interessert i bruksegenskaper og la mindre vekt på utseende.
Lars Jönsson og Torkel Lundqvist la på 1960-tallet ned et stort arbeid for å konsolidere denne hundetypen, bl.a. gjennom utstrakt linjeavl på lyse individer som var tidlig jaktmodne. Etterhvert øke interessen, og i 1986 ble Svenska Vita Älghundklubben stiftet. SKK anerkjente rasen i 1993 og NKK i 1996, men stamboken forblir åpen fram til 2010. Interessen for hvit elghund har vært relativt stabil i Norge og Sverige. Noen hunder har dessuten blitt eksportert til Finland, slik at den totale bestanden nå (2005) er omkring 200 hunder.
Utseende, anatomi og fysikk
Svensk hvit elghund er litt større og noe mer rektangulær enn norsk elghund grå. Av type skal den være mer lik jämthund. Mankehøyde for hannhunder er ideelt 56 cm (52–60 cm), mens tispene har en idealhøyde på 53 cm (48–57 cm). Rasestandarden sier ingen ting om vekten. Halen bæres ringlet, men ikke for hardt rullet over eller nær inntil ryggen. Ikke fane. Fargen skal være ensfarget hvit, men innslag av en gulaktig nyanse tolereres. Pelsen er forøvrig tett og kraftig slik som hos andre elghunder.
Bruksområde
Svensk hvit elghund er en utpreget jakthund, men er også en stødig familiehund. Under jakten er den kontakt- og samarbeidsvillig, den er lett å trene og fungerer godt både som løs-, band-, og ettersøkshund – ofte i ett og samme individ. Interessen er først og fremst rettet mot elgjakt, men den er også anvendelig til jakt på andre dyr som lar seg stille, f.eks. bjørn, grevling og gaupe.
Lynne og væremåte
Som jakthund trives individer av denne rasen best når de får mye mosjon og kan oppholde seg utendørs. Den økende populariteten skyldes i stor grad rasens utmerkede gemytt: hvite elghunder bjeffer ikke i utide, er lettdresserte, rolige og tålmodige med barn.
Annet
Pelsen krever jevnlig vedlikehold.
Litteraturåret 2013
Litteraturåret 2013 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 2013.
Dødsfall
2013
Damaskus melkittiske erkeeparki
Damaskus erkeeparki er et melkittisk-katolsk erkeeparki i Syria. Det er et patriarkalsk erkeeparki, som betyr at dets erkeepark er den melkittiske patriark av Antiokia. Erkeeparkiet omfatter ca. 150 000 melkittiske katolikker.
Diabetesforbundet
Diabetesforbundet er en norsk interesseorganisasjon for personer med diabetes og andre som er interessert i diabetes. Organisasjonen ble stiftet i 1948. Forbundet har 11 fylkeslag og 138 lokalforeninger. Diabetesforbundet er tilsluttet den internasjonale diabetesføderasjonen (IDF), Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon (FFO) og Funksjonshemmedes Studieforbund (FS). Diabetesforbundet er også medlem av Innsamlingskontrollen og Stiftelsen Dam. Forbundet har også en ungdomsorganisasjon under navnet Ungdiabetes.
Felixlândia
Felixlândia er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Diabetesforbundet
Diabetesforbundets formål er at personer med diabetes skal ha en trygg hverdag, med riktig behandling, kvalitetssikret informasjon og bedre rettigheter.
Oppgaver
Diabetesforbundet driver nett- og telefontjenesten Diabeteslinjen, som svarer på spørsmål om diabetes.
Mamaia
Mamaia er et turiststed i Romania.
Ved Mamaia finnes en 8 kilometer lang og 100-250 meter bred strandlinje med Svartehavet på den ene siden og Siutghiol-innsjøen på motsatt side. Stedet ligger cirka seks kilometer nord for Constanța.
Mamaias historie som turiststed går tilbake til 1906, men det første hotellet ble bygd i 1939. I årene 1960–65 ble området bygget ut som en ren turistmaskin av de daværende planøkonomene.
Sommeren 2001 ble et storstilt renoveringsprogram startet. Stedet framstår nå som nyrenovert, nymalt og moderne. Det er om lag 70 hoteller i Mamaia.
Det er mest aktivitet i Mamaia i sommerhalvåret – fra begynnelsen av juni til begynnelsen av september. I vinterhalvåret er det meste stengt.
Vassijaure stasjon
Vassijaure (nordsamisk: Vássijávri) er en stasjon på Malmbanan i Kiruna kommune og ble anlagt i 1902. Den blir betjent av fjerntog mellom Narvik og Luleå.
Eretoaivvit
Eretoaivvit (nordsamisk, historisk også skrevet Eretoaivit) er et fjellområde i Lebesby kommune i Finnmark. Det avgrenses i sør av de nordligste utløperne av Gaisa-massivet, i øst av dalen til Važžejohka, ei sideelv til Adamsfjordelva, og i nord og vest av dalføret til Sørelva. Som navnet indikerer (oaivvit, flertall av oaivi – «rund topp») har Eretoaivvit mange toppunkter. Det er høyest i sørøst og det høyeste punktet ligger på 490 meter over havet. Høydene avtar ned til 350 moh. mot nord og vest, for så å øke igjen helt i nord, hvor en rekke med mindre topper på rundt 400 moh. strekker seg fra Jorba Eretoaivi i vest til Ruksesbákčohkat i øst.
Johann Walter
Johann Walter (alias Johann Blankenmüller, også Johannes Walter; født 1496 i Kahla, Thüringen; død 25. mars 1570 i Torgau) var en kantor og utgiver av den første samling evangeliske korsanger, Geystliches gesangk buchleyn (1524).
Liv
Walters foreldre drev mølla Blankmühle og bar familienavnet Blankenmüller, men da gutten var svaksynt, tok en slektning ved navn Walter ham til seg.
Etter utdanning i Kahla og Rochlitz (Latinskole) og et påbegynt universitetsstudium i Leipzig i 1517, ble Walter ansatt som komponist og bass-sanger ved Fredrik den vises hoffkapell i 1521. Samtidig arbeidet han sammen med Martin Luther for å reformere den tyske messen, og i pinsen 1524 gav Walter ut Geystliches gesangk buchleyn. Det kurfyrstelige hoffkapellet ble i 1525 oppløst av Fredriks etterfølger, Johann den standhaftige, og Walter fikk en post som kantor ved latinskolen i Torgau og ble bykantor. Fra 1548 til 1554 var han hoffkapellmester i Dresden. Her grunnla og ledet han det kurfyrstelige hoffkantori.
Fra 1554 mottok Walter pensjon av kurfyrsten og returnerte til Torgau der han bodde resten av sitt liv.
Johann Walter er en av de tidligste kantorene i den evangeliske kirken, og mange av melodiene til Luthers salmer ble til i samarbeid med ham. Georg Otto (1550–1618), en av Walters elever i Torgau, ble senere Heinrich Schütz' lærer.
Ettermæle
Johann-Walter-Gymnasium i Torgau er kalt opp etter ham. Skolen er første gang nevnt i 1371. Johann Walter utdannet her korgutter og var fast ansatt lærer her fra 1534. Kantoriet i den evangelisk-lutherske menigheten i Walters fødested Kahla har siden 1956 båret navnet «Johann Walter-Kantorei».
Asterioden 120481 Johannwalter er oppkalt etter ham.
Sachsens musikkråd (Sächsischen Musikrat) deler annethvert år ut Johann Walter Plakette til personer som har gjort særlig fortjenstfull innsats for musikktradisjonen og musikklivet i Sachsen. Prisen ble første gang delt ut i 2002.
Verk
Mange av Walters motetter og sanger holder høy kvalitet. Han skrev i to ulike stiler, en polyfon stil i den fransk-flamske tradisjonen som viser spesielt stor påvirkning fra Josquin des Prez og Heinrich Isaac, og en stil uten imitative eller uavhengige stemmer. I noen få tilfeller la han (den lånte) melodien i den høyeste stemmen; et tidlig eksempel på den vanligste korsatsen de neste to århundrene.
Noen av hans mest kjente koralarrangementer er:
Hewa Bora Airways Flight 122
Den 15. april 2008 styrtet et McDonnell Douglas DC-9-51 fra Hewa Bora Airways inn i et bolig- og butikkområde i Goma, Den demokratiske republikken Kongo, like sør for Goma International Airport.
Internasjonale Kristne Ambassade Jerusalem
Internasjonale Kristne Ambassade Jerusalem (ICEJ) er en politisk-religiøs organisasjon som ble opprettet i 1980 som en reaksjon på at mange land flyttet sine ambassader fra Jerusalem til Tel Aviv. Organisasjonen ble opprettet av evangeliske kristne fra rundt 20 land og bygger på en kristensionistisk ideologi. Organisasjonen hadde ifølge Leif A. Wellerop ca. 15,000 medlemmer i Norge i 2008. IKAJ har en sterkt pro-Israelsk holdning og har vært medarrangør av flere støttedemonstrasjoner for Israel, samt deltatt i en del av debattene om Midtøstenkonflikten. Ved siden av Norge har organisasjonen avdelinger i land som blant annet USA, Brasil, Sverige, India, Australia, El Salvador, Frankrike og Tyskland.
Den norske avdelingen ledes av Dag Øyvind Juliussen. Pål H. Pedersen er leder for ARISE ICEJ, ungdomsarbeidet i ICEJ (2006). Finn Jarle Sæle regnes også som en sentral person i organisasjonen. Organisasjonen har størst appell blant folk fra trosbevegelsen og konservative kristne. Geografisk er det en overvekt av folk fra Sørvestlandet. Ambassaden arrangerer hvert år den kristne feiringen av Løvhyttefesten i Jerusalem, som de selv hevder er det største kristne arrangementet i Israel. Ifølge Wellerop selv mottok den norske avdelingen gaveinntekter på 10,6 millioner kroner i 2005.
ICEJ definerer sin målsetning på følgende måte: «''Vi i den Internasjonale Kristne Ambassade Jerusalem tror det er Guds ønske at kristne rundt i hele verden stimuleres, oppmuntres og inspireres når det gjelder deres rolle i Israels gjenopprettelse. Bibelen lærer oss at fremtiden for nasjonene, kristne og Kirken/menigheten er knyttet til måten man gir gjensvar til denne gjenopprettelsen»''. De omtale videre sin virksomhet som «bibelske befalinger».
Organisasjonens kristensionistiske ståsted
Organisasjonen har fått en del kritikk for sitt kristensionistiske ståsted, blant annet fra den britiske presten og forfatteren Stephen R. Sizer, som har kalt det vranglære og i strid med det kristne budskapet. Sizer mener videre at kristen sionisme ikke har en gyldig bibelsk begrunnelse. Han har også hevdet at kristensionistisk overbevisning har bidratt til å fastlåse den israelsk-palestinske konflikten og påvirket flere titalls millioner evangelisk kristne i USA, og derigjennom amerikansk politikk overfor Israel. Den norske soknepresten Jens Olav Mæland har støttet mye av kritikken til Sizer og uttalt at kristensionismen både er en avsporing og en politisering av evangeliet. Mæland har videre hevdet at konsekvensen av den kristensionistiske ideologien er å hindre enhver form for fredsprosess og en løsning der palestinerne skal få sin egen stat. Han mener også at organisasjonen har uttalt at hele fredsprosessen rundt Oslo-avtalen sto under «Guds forbannelse», at Rabin ble myrdet fordi han «gikk imot Guds plan» og at Sharon falt i koma fordi han ensidig trakk den jødiske kontingenten ut av Gaza. Førsteamanuensis ved Diakonhjemmets Høgskole, Hans Morten Haugen, har kommet med lignende kritikk.
William Simpson
William Hood Simpson (født 18. mai 1888 i Weatherford, Texas, død 15. august 1980 i San Antonio i Texas) var en amerikansk general som blant annet ledet den amerikanske niende armé i Nord-Europa under andre verdenskrig.
Han ble pensjonert i november 1946 og i 1954 ble han forfremmet til general i den pensjonerte listen ved den spesielle Act of Congress (offentlig lov 83-508).
William H Simpson døde den 15. august 1980, og er gravlagt sammen med sin kone i Arlington National Cemetery.
Baard Madsen Haugland
Baard Madsen Haugland (født 12. januar 1835 på Stord, død 7. mai 1896 i Kristiania) var en norsk stortingsrepresentant, ordfører og statsråd for Venstre. Haugland ses på som en av pionerene innen parlamentarisme i Norge.
Felício dos Santos
Felício dos Santos er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Baard Madsen Haugland
Liv og virke
Haugland vokste opp på en gård på Stord. Haugland tok aldri utdanning utover allmennskolen, og som 16-åring dro han til Bergen for å prøve å finne seg en jobb. Han tok seg arbeid hos en landhandler og brukte tiden godt på å skaffe seg teoretisk og praktisk kunnskap. Etter 11 år vendte han tilbake til Stord og kjøpte og drev et gammelt vertshus på Leirvik. En tid var han òg engasjert i et rederlag som hadde skip i nordlandshandelen og drev fiske ved Island. Rundt midten av 1880-åra solgte Haugland eiendommen i Stord og flyttet til Kristiania, da han ble statsråd.
Samme året som returnerte fra Bergen, ble han innvalgt i formannskapet, og to år senere, i 1863, til ordfører i Stord. Det embetet hadde han i 20 år frem til 1883, en tid med store omskifte i kommunen, særlig når det gjaldt samferdsel. I 1870 og ved de fire påfølgende valg ble han innvalgt på Stortinget fra Søndre Bergenhus amt. Den siste perioden (fra 1884) representerte han det nystiftede partiet Venstre.
I Stortinget fikk han stor respekt som en dyktig politiker med finansspørsmål som spesialområde. Han sluttet seg til den venstreopposisjonen som vokste fram i 1870-åra og som etter hvert kom under Johan Sverdrups lederskap. 1883–84 var han med på å organisere partiet Venstre både i Stortinget, og organisatorisk. Han tilhørte fraksjonen i partiet, ledet av Sverdrup, som ikke ønsket å gi partiet direkte innflytelse i politikken. Da Venstre på samme tid stilte Christian Selmers ministerium for riksrett, ble Haugland satt inn i aksjonskomiteen.
I Sverdrups regjering (1884–89) styrte Haugland Finansdepartementet. Han stod lojalt på Sverdrups side i alle de splittende konfliktene som oppsto mellom statsministeren og flertallet i Venstre, og etter partisplittelsen i 1888 slutta han seg til Moderate Venstre.
Helsa hans hadde da fått en knekk; i et brev til en venn klaget Haugland over gikt og “vedvarende Nervøsitet og Skjelven”. Han ble innvalgt på stortinget på nytt i 1891, men kunne ikke møte de to første årene. I 1892 ble han utnevnt til tollkasserer i Kristiansand. Han ble gjenvalgt ved stortingsvalget 1894.
Da Francis Hagerup dannet sin samlingsregjering etter unionskrisen i 1895, kom Haugland med som representant for de moderate. Han ble medlem av statsrådsavdelingen i Stockholm, men fikk en kort tjenestetid: Haugland døde 7. mai 1896 og ble gravlagt i Kristiania på statens kostnad.
Utmerkelser
Haugland ble i 1886 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden og mottok kommandørkorset av 1. klasse i 1895. Haugland var også kommandør av den svenske Nordstjerneordenen.
DS «Statsraad Haugland»
Søndre Bergenhus Dampskibsselskab fikk 1. juni 1898 overlevert det nybygde lokalruteskipet DS «Statsraad Haugland» oppkalt etter Baard Madsen Haugland. Skipet ble drevet på ulike ruter i Midt- og Sunnhordland, men selskapet måtte etter kort tid gi seg etter hard konkurranse med Hardanger Søndhordlandske Dampskibsselskab og skipet ble derfor solgt februar 1899 til Det Stavangerske Dampskibsselskab som gav det navnet DS «Sand».
Qiaotou Qinghai kullkraftverk
Qiaotou Qinghai kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Qinghai, i det nordvestlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.325 MW. Operatør er China Huaneng Group Co Ltd.
Porhydrus
Porhydrus er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.
Utseende
Små (gjerne 3-3,5 millimeter), avlange, halvmatte, mørke vannkalver. Oversiden er fint hårete.
Levevis
Både de voksne billene og larvene, er  rovdyr. De lever i stillestående eller sakterennende ferskvann med noe vegetasjon
Utbredelse
Slekten er for det meste utbredt i Europa, men forekommer også i Queensland, Australia. I Norge forekommer Porhydrus lineatus nokså vanlig på Sør- og Østlendet
Provins (Seine-et-Marne)
Provins (uttales ) er en by og kommune sentralt i Frankrike. Den er sous-préfecture (underprefektur) i departementet Seine-et-Marne i regionen Île-de-France.
Markedet i Provins kom på UNESCOs verdensarvliste i 2001.
Historie
Byen Provins ble i sin tid anlagt eksplisitt for å være vertskap for en årlig festival og marked. Hertugen av Champagne, som hersket i den historiske provinsen Champagne 950–1316, la vekt på utvikle handelen, og flere av byene i hertugdømmet hadde en gunstig beliggenhet langs handelsruter fra nord til sør.
Dokumenter tyder på at Provins var etablert som befestet by allerede i 802. I løpet av 1000- og 1100-tallet var byen fullt befestet. Hertugen utviklet gjennom middelalderen fire byer som befestede markedsplasser: Troyes, Lagny, Bar-sur-Aube og Provins. Av disse er det i dag bare Provins som har beholdt sin opprinnelige middelalderkarakter, med bevarte murer.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Provins
Arne Aas
Arne Martin Aas (født 7. juli 1931 i Oslo, død 3. april 2000) var en norsk skuespiller og regissør som var kjent både fra teater, film og TV.
Teater
Fra 1970 til 1973 var han teatersjef ved Trøndelag Teater, der han også hadde sin debut 1957 i Strindbergs Erik XIV. Han hadde også regioppdrag ved teatret og var ansatt der fra 1963. På Trøndelag Teater spilte han i stykker som Se deg om i vrede, Helligtrekongersaften og tittelrollen i Brand.
Karl Haagensen
Karl Johan Haagensen (født 26. mars 1871 i Oslo, død 25. august 1918 i Oslo) var en norsk turner. Han representerte Christiania Turnforening.
Arne Aas
Teater
Han har også vært tilknyttet Fjernsynsteatret (1966-70 og 1973-75) hvor han blant annet ble landskjent i rollen som Hans Nilsen Fennefoss i serien Skipper Worse. Aas var i mange år også tilknyttet Oslo Nye Teater og foruten en rekke komedier, gjorde han seg der særlig bemerket i stykket Dagen vender.
Karl Haagensen
Han deltok i «Ekstralekene» 1906 i Athen, og var der med på det laget som vant Norges første OL-gull gjennom historien. Om denne begivenhetene og opplevelsene skrev han boken «Athenfærden 1906». Det ble først arrangert en kvalifiseringskonkurranse i Oslo, der 21 av de 30 deltakerne kvalifiserte seg til å delta i olympiaden.
Arne Aas
Teater
Fra 1978 til 1983 var han instruktør for Olsokspelet på Stiklestad. For sin innsats her mottok han Stiklestad-prisen i 1980.
Film og TV
Aas hadde sin filmdebut 1964 i Alle tiders kupp, og hadde en rekke roller i norske filmer både på 1960- og 1970-tallet. Blant de mest nevneverdige filmene er Smuglere (1968), Skulle det dukke opp flere lik, er det bare å ringe (1970) og Rallarblod (1979), samt flere filmer i serien om Olsenbanden.
Også på fjernsyn har Aas hatt en rekke opptredener, blant annet miniserien Skipper Worse i 1968, og ved flere anledninger sammen med Rolv Wesenlund i serien om Fleksnes. Fra Fleksnes-serien huskes han kanskje best fra rollen som svirbroren "Rødhette" i den klassiske episoden Rotbløyte fra 1981, og som hysterisk lege i episoden Det går alltid et tog fra 1974. Arne Aas hadde sin siste rolle på TV i kortfilmen Operasjon Popcorn i 1998.
Utøvende makt
Utøvende makt (regjeringen) er makt til å iverksette, håndheve, tolke og opprettholde lover og lovlige beslutninger på statens vegne. Utøvende makt er en av de tre maktområdene som defineres og holdes adskilt under maktfordelingsprinsippet. Utøvende makt tilligger vanligvis monarker, presidenter og regjeringer.
Personen eller stillingen som innehar den utøvende makt blir normalt referert til som regjeringssjef. I en republikk kan den utøvende makt innehas av presidenten, mens den i et monarki som regel innehas av monarken eller keiseren. I slike tilfeller er de to stillingene statssjef og regjeringssjef slått sammen.
I noen land som både praktiserer parlamentarisme og maktfordeling, som Frankrike, må regjeringssjefen stå til ansvar både for statssjefen (presidenten) og de folkevalgte i nasjonalforsamlingen.
Norge
I Norge er den utøvende makt svekket i forhold til den lovgivende makt etter innføring av parlamentarisme i 1884. Statsforvaltningen, eller statsadministrasjonen, ligger tradisjonelt under den utøvende makt. Dette gjør at den utøvende makt øver en betydelig innflytelse over hvordan lover og stortingsbeslutninger fortolkes, ettersom en rekke lover overlater til regjeringen å gi utfyllende forskrifter. Også politi- og påtalemyndigheten er underlagt den utøvende makt. Det diskuteres for tiden om ikke tiltalebeslutninger bør bli offentlige, slik systemet er i en del andre land, blant annet Sverige.
HMS «Hotspur»
HMS «Hotspur» (H01) var en britisk jager i H-klassen.
Hun ble bestilt i 1934 og sjøsatt i 1936. Hun var i spansk farvann under den spanske borgerkrigen, for å opprettholde blokaden av landet. Hun deltok i det første sjøslaget om Narvik, hvor hun ble sterkt skadet, og 18 av besetningen omkom. Etter en rask reparasjon ble hun overført til Gibraltar for å delta i slaget om Dakar. Hun ble igjen sterkt skadet etter å ha kjørt på og senket en italiensk ubåt. Hun ble reparert på Malta, og gikk videre i tjeneste i Middelhavet. Hun deltok så i slaget om Matapan i mars, og videre var hun med å evakuerte britiske og australske styrker fra Kreta og Hellas i april – mai. Hun var i Libanon-Syria kampanjen inntil hun ble overfør til den østre flåten i mars 1942, hvor hun var i ett år, inntil hun ble bygget om til eskorte-jager, hvor hun så gikk for det meste i konvoier frem i Nord-Atlanteren frem til slutten av andre verdenskrig.
Etter krigen ble hun brukt som treningskip frem til 1948, hvor hun først ble satt som reserve, og så solgt til Den dominikanske republikk og omdøpt «Trujillo». I 1962 ble hun omdøpt til «Duarte», og til slutt solgt som skrapmetall i 1972.
Yunhe kullkraftverk
Yunhe kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Shandong, i det nordøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 240 MW. Operatør er Shandong Luaneng Group Co Ltd.
Turbo (album)
Turbo er det tiende studioalbumet til det britiske heavy metal-bandet Judas Priest.
Albumet ble innspilt i Compass Point Studios i Nassau, Bahamas og mikset i januar – februar 1986 i Record Plant Studios i Los Angeles, California. Albumet ble først utgitt 15. april 1986, og så gjenutgitt i 2002 med to bonusspor. Albumet var det første som bandet brukte gitarsynthesizere på.
Sporliste
Alle spor skrevet av Rob Halford, K.K. Downing og Glenn Tipton.
Avispapir
Anvendelse
Ca 80 % av avispapirproduksjonen går til avisproduksjon de resterende ca. 20 % går til trykksaker som ukeaviser, flyveblader, reklame og lignende.
Forbruket av avispapir var i 2006 fordelt på 35 % i Asia, 26 % i Nord-Amerika og 25 % i Vest-Europa. Latin-Amerika og Øst-Europa sto for ca. 5 % hver, mens Oseania og Afrika kun sto for en mindre mengde av forbruket.
Produksjon
Avispapir blir vanligvis lagd av mekaniske papirmasser eller returfiber. Det ferdige papiret blir levert på ruller til trykkeriet.
Papur newyddion
Fylkesvei 7366
Fylkesvei 7366 går mellom Raudsandaksla og Røssvoll i Rana kommune i Nordland.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 353. Opprinnelig hadde også Fv811 betegnelsen Fv7366.
Isla Mujeres
Isla Mujeres (spansk for «Kvinneøya») er ei øy i den meksikanske delstaten Quintana Roo. Den befinner seg i Det karibiske hav, like utafor Cancún langs kysten av Yucatánhalvøya. Øya er en del av kommunen Isla Mujeres, som også omfatter en stor del av fastlandet. Øya er rundt 7 kilometer lang og 650 meter brei. Den hadde 12 642 innbyggere i 2010.
Isla Mujeres er et populært turistmål. Øya nås med ferje fra Puerto Juárez eller Gran Puerto på fastlandet.
Louise Dahm Hedemark
Louise Dahm Hedemark (født 16. desember 1938 i Buenos Aires, død 10. juni 2022) var en norsk billedkunstner, i hovedsak virksom som maler og grafiker. Fire verk av henne er innkjøpt av Nasjonalmuseet.
Dahm Hedemark var utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo 1962–1963 under bl.a. Finn Faaborg, og ved Statens Kunstakademi i Oslo 1966–1970 under Reidar Aulie, Alf-Jørgen Aas, Halvdan Ljøsne og Arne Malmedal.
Hun gjorde seg tidlig bemerket som maler og grafiker med utstillinger blant annet i Kunstnerforbundet og ved deltakelse på Høstutstillingen. Hun var også medlem av juryen for Høstutstillingen og var knyttet til Norske Gafikeres Verksted i mange år.
Professor i kunsthistorie Dag Sveen har beskrevet bildene hennes som: «Sterkt emosjonelt ladete bilder i en ekspressiv form med heftig penselskrift og høyt oppdrevet fargeintensitet …»
Hun var datter av Christian Jacob Dahm (1884–1943) og Agnes Dahm f. Johannessen (1898–1986). Hun var gift i 1959 med Rolf Øistein Hedemark (1934–2002) og var bosatt på Fjellhamar.
Separatutstillinger
=== Kollektivutstillinger ===
Låktatjåkka holdeplass
Låktatjåkka er en holdeplass på Malmbanan i Kiruna kommune. Den blir betjent av fjerntog mellom Narvik og Luleå.
Lost Pines gasskraftverk
Brenselkilden er naturgass. Anlegget ble utbygd med ferdigstillelse i 2001. Operatør er selskapet Lower Colorado River Authority, representert ved datterselskapet GenTex Power Corp.
Fernandes Tourinho
Fernandes Tourinho er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Tic
Tic, flertall tics, er en betegnelse for plutselig, ufrivillig, kortvarig sammentrekning av muskler i ansikt eller hals. Disse kalles motoriske tics. Tics kan også ytre seg som lyder i form av kremting, hosting, banning eller gjentagelse av bestemte ord, og disse kalles vokale tics.
Motoriske tics kan ytre seg som grimaser, kniping i øynene eller små rykninger. Lignende muskelrykninger kan sees ved ansiktsnevralgi. Tics forekommer også som symptom ved Tourettes syndrom.
Tilstanden starter i barndommen og er ofte forbundet med tvangslidelser, hyperkinetiske forstyrrelser (ADHD) og andre psykiatriske tilstander. Under stress, utmattelse eller opphisselse øker forekomsten av tics. Årsaken til tics er forstyrrelse i hjernefunksjonen. Hemmende nervebaner i hjernen fungerer ikke slik som de skal og dermed blir enkelte grupper av nerveceller overaktive. Tilstanden er ufarlig. Tics-lidelser vil ikke kunne kureres ved behandling.
Charles Forsyth
Charles G. Eric Forsyth (født 10. januar 1885, død 24. februar 1951) var en britisk vannpolospiller som deltok i OL 1908 i London.
Forsyth ble olympisk mester i vannpolo under OL 1908 i London. Han var med på det britiske vannpololaget som vant vannpoloturneringen. De spilte kun én kamp, finalen mot Belgia, som de vant med 9-2.
CONCACAF-mesterskapet for menn 1977
CONCACAF-mesterskapet for menn 1977 ble arrangert i Monterrey og Mexico by i Mexico i 1977.
Luke Foxe
Luke Foxe (eller Fox; født 20. oktober 1586 i Kingston-upon-Hull i Yorkshire i England, død 15. juli 1635 i Whitby) var en engelsk oppdager som lette etter Nordvestpassasjen. I 1631 seilte han mye av den vestlige del av Hudsonbukta før han konkluderte med at gjennomseiling ikke var mulig. Etter han har vi fått navnene; Foxe Basin, Foxe Channel og Foxe Peninsula.
Han forlot Themsen i mai 1631 ombord i «Charles» sammen med sitt mannskap. Det tok 20 dager å arbeide seg gjennom Hudsonstredet, og de kom frem 1. juli. Blokkert av is nordover, seilte han sydover fra Southampton Island til Roes Welcome Sound og videre syd langs vestkysten til Port Nelson, Manitoba – hvor han fant Thomas Buttons vinterleir fra 18 år tidligere. Han dro så mot nord og møtte Thomas James den 29. august, dro deretter nordover mot Foxe Channel og inn i den lavere delen av Foxe Basin. Han snudde på 66°47'N, passerte Hudsonstredet på 10 dager og nådde England i oktober uten at noen av hans mannskaper hadde omkommet.
Unge år
Han var sønn av Richard Fox, sjømann, og ble født i Hull den 20. oktober 1586. Han lærte seg sjømannsskap på reiser til Frankrike, Spania og Middelhavet. Andre reiser gikk nordover til Baltikum, Danmark og Norge. Han seilte også langs Englands kyst og krysset Nordsjøen. Han tilbød oppdagelsesreisende John Knight sine tjenester som styrmann på en reise til Grønland, men fikk avslag da han ble ansett for å være for ung.
Planlegging og finansiering
Etter Hawkridges avbrutte reise i 1619 ble Foxe ansett som etterfølger til Robert Bylot og William Baffin (1615) i arktiske oppdagelser. I mellomtiden hadde Sir Thomas Button gjennomført arktiske reiser i 1612. Videre hadde Henry Hudson fullført sin reise i 1606, og endelig; George Waymouth s reise i 1585–87. Foxes første oppdragsgiver og beskytter var Henry Briggs som sammen med Sir John Brooke, sørget for kongelig oppmerksomhet på Foxes reise. Prosjektet tok først form i 1629 da det ble rettet en henvendelse til kongen. I en Petition of Luke Fox to the king for a small supply of money towards the discovery of a passage by the north-west to the South Sea, Hudson and Sir Thomas Button having discovered a great way, and given great hopes of opening the rest. Et lite orlogsskip fra Royal Navy på 70 tonn fikk han til disposisjon for sitt foretak.
Reisen gjennomføres
Fra denne posisjonen seilte Foxe sør for Coats Island frem til 19. juli da han avsluttet sitt søk for Nordvestpassasjen. Den 27. juli nådde han det lengste punktet på Buttons reise. På Southampton Island fant han rester og spor av en gravplass. Han hadde instruksjoner om ikke å gå lenger nord enn til 63. breddegrad. Han snudde sørvestover langs vestkysten av Hudson Bay frem til den 27. august. Da var han kommet til utløpet av Nelson River. Der fant han det som var igjen av en påskrevet plankebit som var reist av Button. Han erstattet den med en ny med sin egen inskripsjon. Han seilte øst-sydøst 61 sjømil frem til 30. august, og her møtte han sin rival, kaptein James med båten «Maria», (Maria av Bristol). Han kom etter hvert om bord og spiste en bedre middag og tilbragte 17 timer sammen med kaptein James. .
Foxe fortsatte nå på sin kurs til 55°14', senere kjent som Cape Henrietta Maria, ved James Bay. Den 3. september dreide han sitt skip nordover til han nådde Cape Pembroke på Coats Island fem dager senere. Fra 15. til 20. september observerte Foxe den kanalen som nå bærer hans navn ved kysten av Baffin Land. Den 22. september satte han kursen hjemover. Blant de mange øyer og sund på nordkysten av Hudson-stredet befant Foxe seg nær Resolution Island, ved inngangen til stredet. Den 5. oktober nådde han Cape Chidley. Foxe satt nå kursen hjemover mot Den engelske kanal, i stedet for den noe kortere, men også farligere, Nordsjøen. Den 31. oktober kom han hjem med hele sitt mannskap i god behold.
Senere liv
Foxe hadde store økonomiske problemer etter sine reiser og døde i Whitby i juli 1635.