cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ingalill Olsen
Bakgrunn og virke
Olsen har lang lokalpolitisk erfaring fra Måsøy, hvor hun var ordfører fra 1995 til sitt innvalg på Stortinget i 2009. I hennes siste periode som ordfører hadde Arbeiderpartiet rent flertall i kommunestyret med 9 av 17 representanter. Olsen var tredjekandidat til Stortinget i 2009, og ble valgt da Arbeiderpartiet gjorde et sterkt valg og kapret Olsens distriktsmandat fra Sosialistisk Venstreparti. Hun mistet den faste plassen og ble første vara i perioden 2013–2017, før hun igjen ble valgt inn på fast plass i 2017.
Dragon Hill
Dragon Hill er et skihoppanlegg i Yabuli i Kina. Det består av to hoppbakker med størrelse K125 (HS140) og K90 (HS100). Anlegget ble brukt under de asiatiske vinterlekene i 1996 og vinter-universiaden 2009, samt Kinas nasjonale vinterleker i 2008. Storbakken er Kinas største hoppbakke.
Normalbakken sto ferdig modernisert i november 2007; storbakken ble bygd mellom august 2006 og oktober 2008. Anerkjent bakkerekord i K125-bakken er 138,5 meter, satt av Jörg Ritzerfeld (Tyskland) og Kim Hyun-ki (Sør-Korea) under vinter-universiaden 23. februar 2009. Choi Heung-chul (Sør-Korea) hoppet 145,5 meter i prøveomgangen i det samme rennet. I K90-bakken er rekorden 100 meter, satt av Marcin Bachleda (Polen) og David Unterberger (Østerrike) i lagkonkurransen under vinter-universiaden 25. februar 2009.
Kongsnegl
Systematisk inndeling
Denne inndelingen følger Bouchet & Rocroi 2005 (se litteraturliste).
Ingalill Olsen
Bakgrunn og virke
På Stortinget var Olsen i perioden 2017–2021 medlem av transport- og kommunikasjonskomiteen.
Carl Erik Mannerheim
Carl Erik Mannerheim (født 14. desember 1759, død 15. januar 1837) var en finsk-russisk embetsmann og greve, ansett som en av grunnleggerne av det selvstendige Finland. Han var farfars far til president Carl Gustaf Mannerheim.
Mannerheim var major i Den russisk-svenske krig (1788–1790) og sluttet seg til Anjalaforbundet, han ble dømt til døden for forræderi, men benådet. Under finskekrigen 1808-1809 ledet Mannerheim en deputasjon til tsaren i oktober 1808 og bidro til at tsaren innkalte en finsk lovgivende forsamling, den såkalte Borgå lantdag. Mannerheim var landshövding i Åbo og Björneborgs län 1816-1820 og så senator og sjef for finansdepartementet 1822-1826. Mannerheim ble utnevnt til greve i 1824.
Manuskript
Før trykkerikunsten ble oppfunnet i Europa og Johann Gutenberg oppfant løse typer støpt i metall i 1455, ble bøker i Europa kopiert med håndskrift. Det var tidkrevende og kostbart, og det ble lagd få eksemplarer. Alle bøker og dokumenter var da betegnet som manuskripter. Manuskripter er ikke definert av deres innhold, som kan kombinere skriving med matematiske kalkuleringer, kart, forklarende figurer eller illustrasjoner. Manuskripter kan være i bokform, skriftruller eller i kodeks (håndskrift i bokform). Illuminerte manuskripter er beriket med bilder, dekorasjoner i kantene, detaljerte og siselerte initialer, og helsideillustrasjoner.
I biblioteker som har en håndskriftsamling, omfatter denne også moderne, håndskrevne dokumenter, som for eksempel brev og dagbøker.
Historiske manuskripter
Før oppfinnelsen av blokktrykk (tretavletrykk) i Kina eller løse typer støpt i metall i et trykkeri i Europa måtte alle skrevne dokumenter både bli produsert og reprodusert for hånd. Historisk ble manuskripter produsert i form av skriftruller (kalt volumen på latin, genitiv voluminis) eller bøker (kodeks, fra latin codex) Manuskripter ble framstilt på vellum eller annet pergamentpapir, på papyrus, og på papir (se Papirets historie). Pergament (latin etter byen Pergamon i Anatolia) er et skriftstykke skrevet på holdbart og elastisk skinn av esel, svin eller kalv.
I Norden i tidlig middelalder ble også bark fra bjørketrær benyttet til å skrive på, men disse har gått tapt, unntatt i Russland hvor slikte dokumenter fra 1000-tallet har blitt avdekket. I India ble blader fra palmetrær med en særskilt lang, rektangulær form benyttet fra oldtiden og tidvis helt opp til 1800-tallet. Kunnskapen om framstille papir ble spredt fra Kina via den islamske verden til Europa fra 1300-tallet, og ved slutten av 1400-tallet hadde papir allerede i stor grad erstattet pergament i de fleste tilfeller. Et unntak var en langvarig tradisjon i Storbritannia siden middelalderen at britisk lov skulle fortsatt framstilles på pergament, og denne prosessen ble først utfordret i moderne tid. I 2016 ble således en tusen år gammel tradisjon avsluttet for å spare rundt 80 000 pund.
Da greske og latinsk verker ble utgitt, ble det gjort tallrike profesjonelle kopier samtidig av skrivere i et scriptorium (skrivestue), hver av dem gjorde en enkelt kopi fra en original som ble deklamert høyt.
De eldste skriftlige manuskripter som har blitt bevart i perfekt tørrhet fra middelalderen i deres hvilested, har enten vært plassert innenfor sarkofager i egyptiske graver, eller gjenbrukt som bandasjering av mumier, kastet på søppeldyngene ved Oxyrhynchus, eller i hemmelighet lagt i sikker forvaring i krukker, forseglet og gravlagt (som Nag Hammadi-skriftene), eller oppbevart i tørre huler (som Dødehavsrullene). Manuskripter på tokarisk språk, skrevet på palmeblader, overlevde i ørkengraver i Tarimbekkenet i regionen Xinjiang, helt vest i Kina. Vulkansk aske har delvis bevart en del av romerske bibliotek i Villa dei Papyri («Papyrusenes villa») i Herculaneum i Italia, grunnet utbruddet fra vulkanen Vesuv i 79 e.Kr.
Ironisk nok har alle de manuskripter som omsorgsfullt ble bevart i bibliotekene i antikken gått tapt. Papyrus har en levetid på bortimot et århundre eller kanskje to i relativt fuktige italienske eller greske forhold; kun de verker som ble kopiert på pergament, som regel etter den generelle konversjonen til kristendommen, har overlevd, og heller ikke alle av disse.
Opprinnelig var alle bøker i manuskriptform. I Kina, og senere i andre deler av Øst-Asia, ble blokktrykk benyttet for bøker fra en gang på 600-tallet. De eldste daterte eksempler er Diamantsutraen fra 868. I den islamske verden og i Vesten var alle bøker i manuskriptform fram til innføringen av løse typer i 1455. Manuskriptkopiering av bøker fortsatte i minst et århundre da trykking av bøker fortsatt var kostbart. Private eller myndighetenes dokumenter fortsatte å forbli håndskrevet fram til oppfinnelsen av skrivemaskin på slutten av 1800-tallet. Grunnet sannsynligheten for at feil i teksten ville komme hver gang et manuskript ble kopiert er avstamning av ulike versjoner av samme tekst en fundamental del av studiet og kritikken av alle tekster som bli formidlet i manuskript.
I løpet av den første tusenåret e.Kr. i Sørøst-Asia ble dokumenter av tilstrekkelig viktighet innskrevet på myke metallark som kobberplater, myknet ved varme og innskrevet med en stift av metall. På Filippinene ble prøvedokumenter så tidlig som rundt 900 e.Kr. ikke innskrevet med en stift, men ble punktert omtrent på samme vis som dagens matriseskrivere. Denne typen dokumenter var sjeldne sammenlignet med å skrive på vanlige blader og bambusstaver. Imidlertid var verken blader eller papir like varige som metalldokumenter i varmt og fuktig klima. I Burma ble det buddhistiske Kammavaka-manuskripter, skrevet på plater av messing, kobber eller elfenbein, og selv på kasserte munkekapper som ble foldet og lakket. I Italia ble en del viktige etruskiske tekster på lignende vis risset inn på tynne gullplater: lignende ark har blitt avdekket i Bulgaria. Teknisk sett er alle disse inskripsjoner enn egentlige manuskripter.
Studiet av skriving, eller håndtekster, i bevarte manuskripter har fagbetegnelsen paleografi, læren om gamle skriftarter, uavhengig av språk. I Vesten fra den antikke perioden og via de første århundrene av den kristne tidsalder, ble manuskripter skrevet uten mellomrom mellom de enkelte ordene (scriptio continua), noe som gjorde disse svært vanskelig å lese for et utrenet hode. Bevarte kopier av disse tidlige manuskriptene skrevet på gresk eller latin og vanligvis datert fra 300- til 700-tallet, er klassifisert i henhold til deres bruk av kun store bokstaver eller kun små bokstaver. Hebraiske manuskripter, som Dødehavsrullene gjør ingen slik skjelning. Manuskripter som benytter kun store bokstaver kalles versaler eller majuskler mens de som kun bruker små bokstaver kalles minuskler. Vanligvis er manuskripter skrevet i majuskler som i skrifttypen uncial gjort med langt større omsorg fra skriverens side. Skriveren løftet pennen mellom hver strøk, frambrakte en umiskjennelig effekt av regelmessighet og formfullhet. På den annen side, men minuskler kan bli skrevet hvor pennen tidvis løftes, kan de også bli skrevet i kursiv som har liten eller ingen løfting av pennen.
Illuminerte manuskripter
Illuminerte manuskripter er spesielt forseggjorte bøker med dekorerte initialer (første bokstav i et kapittel) og illustrasjoner i margen og ellers. Det er i mange tilfeller brukt bladgull. Ordet illuminere betyr å opplyse eller belyse noe med forskjellige festlige lysarrangementer, og brukes her i overført betydning om forgylte bokstaver og skinnende bilder som smykker og beriker manuskriptene.
Et godt eksempel på europeiske illuminerte manuskripter er middelalderens tidebøker, som det i dag kan sees vakre eksempler på i flere kjente museer.
Moderne manuskripter
I moderne tid har manuskript også fått andre betydninger:
Manuskripter av disse typene omtales også ofte med kortformen «manus».
Debra Winger
Marie Debra Winger (født 16. mai 1955 i Cleveland Heights i Ohio) er en amerikansk skuespiller.
Winger har blitt Oscarnominert tre ganger i klassen beste kvinnelige hovedrolle for sine roller i filmene En offiser og en gentleman, Terms of Endearment og Shadowlands.
Fylkesvei 1704
Fylkesvei 1704 går mellom Stavsjø og Kvam i Ringsaker kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 39 (Hedmark).
Ba Dinh
Ba Đình er et distrikt i Hanoi som ligger vest for Hoan Kiem-distriktet. Her finnes Ho Chi Minh-mausoleet og et kunstmuseum (Bao Tang My Thuat) som inneholder både tradisjonell og moderne vietnamesisk kunst. Et armémuseum finnes også, med sovjetiske og kinesiske våpen, men også med beslaglagte franske og amerikanske. Militærområdet Citadellet ligger i østre del av Ba Đình.
Mega Man
Mega Man (også kalt Megaman, og kjent som ロックマン Rockman i Japan) er en serie av videospill fra Capcom, vanligvis figuren Mega Man i hovedrollen som ble skapt i 1987 av Akira Kitamura og Keiji Inafune ved Capcom i Japan. Den første spillet Mega Man Classic, ble gitt ut i 1987 og det har siden blitt gitt ut over 50 spill til forskjellige konsoller. I desember 2010, hadde serien solgt over 29 millioner spill verden over, som har gjort spillserien til Capcoms mest lønnsomme spilleserie.
Det siste innslaget i Mega Man-serien; Mega Man 11 (utgitt oktober 2018) kom 8 år etter forgjengeren og regnes som en suksess da det har passert én million solgte enheter. Spillet ligger på platinalisten til Capcom og hadde per juni 2020 solgt 1,2 millioner på verdensbasis.
Øssur Winthereig
Øssur Winthereig (født 1. november 1958 i Skopun) er en færøysk journalist.
Han tok studentereksamen ved Føroya Studentaskúli i 1978 og eksamen ved Danmarks Journalisthøjskole i 1988. Han har også studert statsvitenskap ved Aarhus Universitet. Han begynte som programmedarbeider i Útvarp Føroya i 1978. Han var nyhetssjef i Sjónvarp Føroya 1999–2008 og informasjonsrådgiver for Hagstova Føroyas folketellingsprosjekt 2009–2014. Fra 2014 er han frilansjournalist. I 2004 utgav han boken Skjót journalistin sammen med journalisten Grækaris Magnussen, som påviste uregelmessigheter i statsminister Anfinn Kallsbergs regnskaper og fremtvang hans avgang.
Ved folketingsvalget i 1994 stilte Winthereig på Verkamannafylkingins liste, og fikk nest flest personstemmer på Færøyene, men partiet fikk intet mandat. I 1995 var Winthereig ønsket å avløse Óli Jacobsen som medlem av Færøyenes regjering, men avslo.
Otredal prosti
Otredal prosti, inntil 1931 benevnt Torri(s)dal prosti, er et prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Vennesla.
Historikk
Torridal prosti ble opprettet ved kgl.res. 10.05.1862. Prostiet omfattet opprinnelig Oddernes og Øvrebø prestegjeld overført fra Råbyggelaget prosti, Søgne prestegjeld overført fra Mandal prosti, tilbakeført til Mandal prosti ved kgl. res. 09.08.1883) og Tveit prestegjeld overført fra Vestre Nedenes prosti, tilbakeført til Vestre Nedenes ved kgl. res. 09.08.1883, igjen overført til Torridal prosti etter at Birkenes var skilt ut som eget sognekall ved kgl. res. 17.08.1905.
I tillegg ble de tre prestegjeldene Evje, Bygland og Valle overført til Torridal prosti fra Setesdal prosti i 1883. Ved kgl.res. 12.06.1931 ble navnet endret fra Torridal til Otredal prosti. Åseral sogn ble 1.1.2019 overført fra Mandal prosti til Otredal prosti.
Sogn og kirker i Otredal prosti
Vennesla kommune:
Bygland kommune:
Bykle kommune:
Evje og Hornnes kommune:
Iveland kommune:
Valle kommune:
Åseral kommune:
Hermann von Richthofen
Hermann Freiherr von Richthofen (født 20. november 1933, død 17. juli 2021) var en tysk diplomat, jurist og adelsmann (friherre).
Han var ambassadør til Storbritannia fra 1989 til 1993 og tysk NATO-ambassadør fra 1993 til 1998.
Von Richthofen har mottatt Brandenburgs fortjenstorden.
Han er grandnevø av flyveren Manfred von Richthofen, «den røde baron», og hans navn gjorde ham til en mediefavoritt i Storbritannia.
Mellersta Finlands län
Mellersta Finlands län (finsk: Keski-Suomen lääni) er et historisk len i Finland. Lenet bestod i tidsrommet 1960–1997 og omfattet det nåværende landskapet Mellersta Finland. Administrasjonssete i lenet var Jyväskylä.
Mellersta Finlands län ble opprettet i 1960 ved at deler av Vasa län, Tavastehus län, Kuopio län og S:t Michels län ble sått sammen til et nytt len.
Følgende kommuner ble overført fra Vasa län: Jyväskylä, Jyväskylä landkommune, Kannonkoski, Karstula, Keuru, Kinnula, Kivijärvi, Konginkangas, Kyyjärvi, Laukas, Multia, Petäjävesi, Pihlajavesi, Pihtipudas, Pylkönmäki, Saarijärvi, Sumiainen, Suolahti, Toivakka, Uurainen, Viitasaari, Äänekoski og Äänekoski landkommune. Fra Tavastehus län ble overført: Jämsä, Jämsänkoski, Koskenpää, Korpilahti, Muurame og Säynätsalo, fra Kuopio län ble overført: Hankasalmi og Konnevesi, mens fra S:t Michels län ble overført: Joutsa, Leivonmäki og Luhanka.
I 1974 ble også Kuhmois overført fra Tavastehus län.
Etter landskapsreformen i 1997 ble Mellersta Finlands län en del av Västra Finlands län.
Hjelp til selvhjelp
Hjelp til selvhjelp er et prinsipp om å yte en form for hjelp som gjør at den mottakende part får evnen til å klare seg selv etter at hjelpen opphører.
En rekke frivillige organisasjoner og bistandsland benytter seg av denne formen for hjelp. Man refererer ofte til et ordtak : «Gi en mann en fisk, og han har mat for en dag. Lær en mann å fiske, og han har mat for resten av livet.»
Škoda Auto
Škoda Auto (bedre kjent som Škoda) er et tsjekkisk bilmerke som er eid av den tyske bilprodusenten Volkswagen. Bilmerket kan spore sin historie tilbake til 1895, da Laurin & Klement (L&K) ble stiftet i det som den gang var Østerrike-Ungarn. Fra 1905 produserte L&K biler, og hadde suksess både på hjemmemarkedet og internasjonalt. Under første verdenskrig produserte de krigsmateriell, og etter krigen ble de kjøpt opp av Škoda (1924), det største industrikonsernet i Østerrike-Ungarn og så Tsjekkoslovakia. Etter en liten nedgang ble bilmerket nok en gang populært på 1930-tallet.
Etter andre verdenskrig havnet Tsjekkoslovakia bak jernteppet og ble administrert som en del av planøkonomien, men Škoda klarte å beholde sitt gode rykte til ut på 1960-tallet. Utviklingen stagnerte så, og de produserte biler med design fra 1960-tallet til ut på 1980- og 90-tallet.
Safe and Sorry
Safe and Sorry er et musikkalbum med duoen Ulf Risnes og Øyvind Holm fra 2009.
Pekka Salminen
Pekka Ilmari Salminen (født 3. juni 1981 i Jorois) er en finsk tidligere skihopper som representerte Puijon Hiihtoseura.
Han debuterte internasjonalt i kontinentalcupen sesongen 1996/97. I 1998 var han på det finske laget som tok bronsemedaljer i lagkonkurransen i junior-VM i St. Moritz, og året etter tok Finland med ham på laget lag-sølv i junior-VM i Saalfelden. I verdenscupen debuterte han med 50.-plass av 51 deltakere i Kuopio 4. mars 1998.
Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 39.-plass sesongen 1999/2000, og samme sesong ble han nummer 36 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Den beste individuelle plasseringen i enkeltrenn i verdenscupen var 8.-plass i Lahtis 6. mars 1999. Han var også på det finske laget som ble nummer 3 i lagkonkurransen i Sapporo 27. januar 2002. I kontinentalcupen var 15.-plass i 2001/02 hans beste sammenlagtplassering.
Hans siste verdenscuprenn var i Kuusamo i november 2004; hans siste internasjonale renn var i vinter-Universiaden i Pragelato (Torino) i januar 2007.
Ho Chi Minh-mausoleet
Ho Chi Minh-mausoleet er stedet der Hồ Chí Minhs balsamerte legeme finnes. Ho Chi Minh ønsket selv å bli kremert, men etter hans død ble etterlevningene konservert. Mellom 1973 og 1975 oppførte man mausoleet. Bygningen ligger i distriktet Ba Dinh i Hanoi og er åpent for besøkende.
Settlers
Settlers har flere betydninger:
Sagardighi kraftverk
Sagardighi kraftverk, også kjent under navnet Durgapur, er et kullkraftverk på vestbredden av elva Hooghly River i distriktet Murshidabad i delstaten Vest-Bengal i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på to like store blokker/turbiner. Et kinesisk anleggsselskap (Dongffang Electric) har under bygging en tredje blokk, kalt Durgapur, slik at effekten kommer opp i 900 MW. Operatør er det indiske selskapet West Bengal Power Development Corp Ltd.
Amara curta
Amara curta er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Amara curta finnes i nesten hele Europa og østover i Asia. Finnes i Norge.
Utseende
Amara curta er i underkant av 10 mm lang. Fargen er matt, mørk bronsefarget. Antennene og beina er mer rødlige. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men uten å være markert utstikkende. Sidene og bakhjørnene er like brede som dekkvingenes skuldre, slik at billen får et ovalt utseende. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midtlinjen / sømmen) mangler helt børstepunkter, en fordypning med ett stivt oppstående hår.
Levevis
Amara curta tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Barry Marshall
Barry J. Marshall (født 30. september 1951 i Kalgoorlie, Vest-Australia) er en australsk lege og professor i klinisk mikrobiologi ved University of Western Australia (UWA). Han er kjent for å ha bevist at bakterien Helicobacter pylori er den fremste grunnen til mavesår. Dette var stikk i strid med tidligere medisinsk forskning som i årtier har hevdet at mavesår skyldes stress, krydret mat og for meget syre.
Professor Marshall fullendte sin medisinerutdannelse ved University of Western Australia i 1974. Han møtte Robin Warren, en patolog med interesse for gastritt, under spesialiseringen i indremedisin ved Royal Perth Hospital i 1981. Sammen forsket de på sammenhengen mellom spiralbakterier og gastritt. Hypotesen om sammenhengen mellom Helicobacter pylori og mavesår og mavekreft kom i 1982.
Teorien om H. pylori ble latterliggjort av etablerte forskere og leger, da man ikke trodde noen bakterier kunne leve i den sure mavesekken. For å få folk til å ta teorien alvorlig drakk Marshall et reagensrør med bakterier og fikk raskt mavesår. Mavesåret kurerte han med antibiotika.
I 2005 fikk han og Robin Warren Nobelprisen i fysiologi eller medisin «for deres oppdagelse av bakterien Helicobacter pylori og dens rolle ved gastritt og mavesår». Professor Marshall driver fortsatt forskning på H. pylori og leder et laboratorium ved UWA.
Bon
BON eller Bon har flere betydninger:
Todd County
Todd County er navnet på tre fylker i USA:
Marcelo H. del Pilar
Marcelo H. del Pilar y Gatmaitan, populært kjent som Plaridel (født 30. august 1850 i San Nicolas (da barrio Cupang) i Bulacan i provinsen Bulacan på Filippinene, død 4. juli 1896 i Barcelona i Spania) var en av de fremste av de såkalte «propagandister» som med sitt forfatterskap kjempet for filippinsk frihet.
Bakgrunn
Han var kinesisk-filippinsk, sønn av Julian H. del Pilar og Blasa Gatmaitan, et begavet barn som raskt lærte seg å spille piano, fiolin og fløyte. Han var også en dyktig fekter og hadde en god sangstemme.
Hans første skolegang var i et kollegium eid av Sra. Herminigilda Flores, deretter gikk han på Colegio de San Jose, og så på Santo Tomás-universitetet i Manila der han tok juridisk eksamen i 1880. Han giftet seg med sin kusine Marciana del Pilar og de fikk syv barn.
Redaktør
I 1882 ble han redaktør av Diariong Tagalog – en avis som rettet sterk kritikk mot den måten spanjolene regjerte landet og behandlet folket på. Han hadde selv sammen med Basilio Teodoro Moran, også grunnlagt avisen. Han skrev satirer mot de spanske munkeordenene, under pennenavnet «Plaridel». Hans to mest kjente verker er Dasalan at Tuksuhan ("Bønner og fristelser") og Kaiingat Kayo ("Vær forsiktig").
Da han i 1889 dro til Barcelona i Spania overtok han etter Graciano Lopez Jaena som redaktør av La Solidaridad – propagandistenes talerør i Spania. Han ble også leder for den politiske seksjonen av Asociación Hispano-Filipina de Madrid. Marcelo H. del Pilar ønsket reformer, og var ingen agitator for politisk selvstendighet. Som en av lederne för propagandabevegelsen blant filippinske studenter i Spania bidro han med artikler til La Solidaridad i Madrid, der han gikk inn for følgende dagorden:
Etter år av publikasjon fra 1889 til 1895 hadde La Solidaridad begynt å skrante under pengemangel, uten å ha avstedkommet konkreta forandringer på Filippinene. Det siste nummeret utkom den 15. november 1895.
Plaget av sykdom (tuberkulose) gikk det nedover med Marcelo H. del Pilar. Han døde den 4. juli 1896 i Barcelona.
Europamesterskapet i BMX-sykling
Europamesterskapet i BMX-sykling ble arrangert første gang i 1982 i Beek en Donk, og arrangeres hvert år. Fra 1996-2013 kjørtes det en sammenlagtkonkurranse med flere løp, men fra 2014 ble det gamle formatet gjeninnført.
Stories from the City, Stories from the Sea
Stories from the City, Stories from the Sea er et album fra 2000 av den engelske sangeren PJ Harvey. Albumet ble spilt inn i i Milton Keynes i mars og april i 2000 og ble Harveys andre store kommersielle suksess, etter gjennombruddet med To Bring You My Love, med i overkant av en million solgte kopier.
Albumet inneholder duetten «This Mess We're In» der Harvey synger sammen med Radiohead-vokalisten Thom Yorke, og han bidro også med støttevokal og keyboard på «One Line» og «Beautiful Feeling». Harvey vant Mercury Prize i 2001 for dette albumet og ble i tillegg nominert til BRIT Awards to år på rad og Grammy for beste rockealbum og beste kvinnelige opptreden for singelen «This Is Love».
Sporliste
Alle sangene er skrevet av PJ Harvey.
Grønnfagerfly
Grønnfagerfly (Heliothis viriplaca) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae).
Robin Warren
J. Robin Warren (født 11. juni 1937) er en australsk lege og forsker som er anerkjent for oppdagelsen av bakterien Helicobacter pylori i 1979.
Grønnfagerfly
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 30 – 33 mm), lysbrunt nattfly med et rødlig eller grønnlig skjær. Kroppen er svært kraftig. Forvingen er lysbrun, midtfeltet mørkere, med et rødlig eller grønnlig skjær. Den har en mørk flekk på framkanten nær vingespissen. Bakvingen er hvit med en stort, brunsvart flekk i midten, noe svart bestøvning på framkanten og bredt brunsvart ytterkant med en eller to hvite flekker. Larven er rosa med hvite lengdestriper, med spredte, korte, oppstående børster.
Knudaheio
Knudaheio er et jærhus i Time på Jæren. Det er kjent som kunstnerhjem etter forfatteren Arne Garborg som bygde huset i 1898 og brukte det som feriested og dikterstue i de siste 25 årene av livet sitt, fra 1899 til 1924. Både Arne og ektefellen Hulda Garborg er bisatt her.
Grønnfagerfly
Levevis
Arten forekommer helst i åpne områder. Den er en rask flyger og kan foreta lange vandringer – de individene som er funnet i Nord-Europa er innfløyne, men etter store invasjoner kan arten etablere bestander der for noen tid. Larvene utvikler seg på blomsterhoder og frøemner av ulike urter, blant andre haukeskjegg (Crepis spp.), kløver (Trifolium spp.), smeller (Silene spp.) og blåknapp (Centaurea spp.). De kan også drepe og spise andre larver. De voksne sommerfuglene flyr i to generasjoner, i mai – august. De er aktive både om dagen og om natten.
Utbredelse
Arten er funnet over det meste av Europa, men har bare faste bestander i sør. I Norge kjenner man to sikre funn, fra Nesodden i Akershus i 1914 og fra Nøtterøy i Vestfold i 1969, begge i august.
Robin Warren
Warren ble født i Adelaide i Syd-Australia. Han fullførte sin medisinerutdannelse i 1961, og spesialiserte seg i patologi ved Royal Melbourne Hospital. I 1967 ble han medlem av Royal College of Pathologists of Australasia, og har siden den tid vært ansatt som ledende patolog ved Royal Perth Hospital i Vest-Australia.
Sammen med sin kollega Barry Marshall påviste Warren at bakterien er årsaken til mavesår. Han hjalp deretter til med å utvikle en enkel diagnostisk test for å påvise bakterien i mavesårpasienter. I 2005 ble Warren og Marshall tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin.
Beneficium ordinis
Beneficium ordinis vil si at den som har et krav (kreditor, fordringshaver, kravshaver) må søke å få dekket sitt krav i en bestemt rekkefølge. En forutsetning for at det kan foreligge et beneficium ordinis er at kreditoren har flere (debitorer, skyldnere) å kreve oppfyllelse av kravet fra. Dette kalles gjerne samskyld. Men forskjellen på ren samskyld og der en debitor har beneficium ordinis er at han må kreve en av debitorene fullt ut før han kan kreve den som har et beneficium ordinis. Har for eksempel en kausjonist et beneficium ordinis, kalles han simpel kausjonist, og hans kausjon for simpel kausjon. I disse tilfellene må kreditor ha utfylt alle alternativer for å oppnå dekning hos hovedskyldneren før han kan gå på kausjonisten.
Smiley
En smiley, smilemerke eller smilefjes er et tegnet symbol, som viser et stilisert ansikt med øyne og munn plassert inne i en sirkel.
Jianghai
Jianghai (kinesisk: 江海区 ; pinyin: Jiānghǎi Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Jiangmen i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.
Smiley
Randtegninger ved overgangen fra epistler til brev (historikk)
Smiley oppsto som randtegninger i brev tidlig på 1600-tallet. Ved overgangen fra høytidelige og moralske epistler, (som skjedde gjennom større mobilitet og skrivekunstens allmenne utbredelse), ble det vanligere å skrive små beskjeder og brev som ble sendt til familie og venner. En egen genre her var Amerikabrevene, men de inneholdt gjerne temmelig trivielle iakttakelser, og i beste fall rent humoristiske meddelelser. Enkelte forsynte brevene med ledsagende randtegninger i form av en sirkel med smilemunn eller vice versa; en sur munn dersom det var uflaks, vanskeligheter eller ulykker som ble meddelt.
Hippietid
Designet til det kjente, buttonformede emblemet ble skapt ved et amerikansk universitet i 1963. Det opprinnelige smileymerket viste kun smilefjeset, men det ble snart plassert en mengde forskjellige ansiktsuttrykk innenfor rammene av den samme, trill runde sirkelen.
Forholdet til broder emotikon
En spesiell grafisk form for smileys, emotikon eller «følelsesmerker», ble skapt av amerikanske typografer på 1860-tallet; f.eks. ,  eller   som viser enkle ansiktsuttrykk uten sirkel og liggende på siden med tegn som skal forestille øyne, nese og munn. Ettersom slike var relatert til trykktyper eller skrifttegn fikk de ingen stor utbredelse. Det skjedde først gjennom lanseringen av e-post at emotikonet fikk ny aktualitet. Det mest brukte var smilefjeset plassert i en personlig hilsen. Enkelte dataprogrammer og mobiltelefoner har også automatisk overføring av skrevne emotikon til smileys.
Tilsvarende følelsesuttrykk er også blitt standard i SMS-meldinger, lagt inn som faste ikon i tegnmenyen.
Tottori
Tottori kan vise til:
Jan-Eirik Jensen
Jan-Eirik Jensen (født 9. juni 1960) er en norsk lokalpolitiker. Han var ordfører i Loppa kommune, valgt for Kystpartiet, fra 2007 til 2015. Han har en stilling som formann i driftsavdelingen og brannbefal i kommunen.
Artur da Costa e Silva
Artur da Costa e Silva (født 3. oktober 1902, død 17. desember 1969) var en brasiliansk offiser og politiker. Han ble valgt til president av kongressen i 1966, og avla presidenteden 15. mars 1967.
Itajá (Rio Grande do Norte)
Itajá er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Hiroki Yamada (skihopper)
Hiroki Yamada (japansk: 山田 大起, Yamada Hiroki) (født 19. mai 1982 i Iiyama) er en japansk skihopper som representerer Kitano Construction Corporation.
Han debuterte internasjonalt i kontinentalcupen sesongen 1999/2000. I verdenscupen debuterte han med 46.-plass (av 50 deltakere) i Sapporo 22. januar 2000. Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen er 24.-plass i 2001/02, og samme sesong ble han også nummer 24 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Den beste individuelle plasseringen i enkeltrenn i verdenscupen er 4.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 2002 og i Hakuba 24. januar 2002. Han var også på det japanske laget som ble nummer 2 i lagkonkurransen i Sapporo 27. januar 2002.
I OL i Salt Lake City (Park City) i 2002 ble han nummer 33 i normalbakken. Han var også på det japanske laget som ble nummer 5 i lagkonkurransen.
Narsil
Narsil er i J.R.R. Tolkiens Midgard et mystisk sverd, som ble båret av Elendil, far til Isildur. Narsil ble smidd av dvergen Telchar i første tideverv og skinte av lyset fra sol og måne. Navnet Narsil er høyalvisk (Quenya) og består av ordene Nar (ild) og Thil (hvit flamme). Sverdet ble brukt av Elendil den Høye, i den første krigen mot Sauron; både på slaget ved Dagorlad og ved beleringen av Barad-dûr. Ingen ork kunne motstå det, og det var fryktet av alle på slagmarken. Under beleringen av Barad-Dûr da Sauron selv kom ut og kjempet mot Elendil og Gil-galad, ble Narsil knekt under vekten av Elendil da han falt over det. Men hans sønn Isildur klarte å skjære Den Ene Ringen av fingeren på Sauron med den ene splinten, noe som beseiret ham for denne gang. Etter slaget ble splintene av Narsil oppbevart i Kløvendal inntil Krigen om Ringen brøt ut. Sverdet ble da gjensmidd under navnet Andúril (Vestens Flamme) og båret av Aragorn.
Gegenstände in Tolkiens Welt Andúril Lista artefaktów Śródziemia Luettelo Keski-Maan aseista Föremål i Tolkiens värld
Hanois citadell
Hanois citadell ble bygd i 1805 av keiser Gia Long der tidigere Thang Long-citadellet hadde ligget. Størstedelen ble ødelagt av franskmennene i 1894. Senere er stedet blitt en militærbase og hjem for høyere offiserer og deres familier. Det gjenstår bare deler av murene, Hanois flaggtårn og den nordre port (Cua Bac Mon) av det gamle anlegget.
Den nordre port har et tempel på toppen tilegnet motstandsmennene Nguyễn Tri Phương (1800–1873) og Hoàng Diệu (1829–1882). På fremsiden vises et kanonhull forårsaket av franske kanoner under et angrep den 25. april 1882.
Fylkesvei 1702
Fylkesvei 1702 går mellom Nes kirke og Helgøya i Ringsaker kommune.
Puning
Puning (kinesisk: 普宁; pinyin: Pǔníng) er et distrikt i byprefekturet Jieyang i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 1 620 km² og teller 2,04 mill. innbyggere (2003).
Språket teochew, et minnan språk, har hjemstavn i denne delen av Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Ivo Josipović
Ivo Josipović (født 28. august 1957 i Zagreb) er en kroatisk politiker og komponist. Han var Kroatias president fra 18. februar 2010 til 15. februar 2015.
Josipović representerer Kroatias sosialdemokratiske parti i nasjonalforsamlingen og stilte i desember 2009 til valg som Kroatias president. Han vant flest stemmer av de tolv kandidatene og gikk videre til andre valgomgang 10. januar 2010, der han møtte den uavhengige kandidaten Milan Bandić, som tidligere også tilhørte det sosialdemokratiske partiet. Josipović ble valgets vinner med 60,3 % av stemmene.
Josipović er utdannet jurist fra Universitetet i Zagreb og har også utdanning fra musikkakademiet i Zagreb. Han er professor ved juridisk fakultet ved Universitetet i Zagreb og underviser også ved musikkakademiet.
Itaú
Itaú er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Tokushima
Tokushima kan vise til:
Abbediengveien (Oslo)
Abbediengveien (1-21, 2-8) er en vei i bydel Ullern i Oslo. Veien går fra St. Edmunds vei til Harbitzalléen. Veien fikk sitt navn i 1917 etter gården Abbediengen.
Lonesome Jim
Lonesome Jim er en amerikansk film fra 2006. Filmen er regissert og produsert av Steve Buscemi.
Handling
Jim er neste tretti år gammel, og deprimert. Han bestemmer seg for å flytte fra New York til en liten by i Indiana der foreldrene bor. Der må han takle en enda mer deprimert storebror, en onkel som langer dop og en sykepleier som ønsker å oppmuntre ham. Livet blir stadig bedre for Jim, selv om han egentlig ønsker å være nedbrutt og deprimert. Når broren forsøker å ta sitt eget liv ved å kjøre bilen sin inn i et tre og blir forkrøplet, tar han over som trener for niesens basketballag, og når politiet setter moren i søkelyset på grunn av onkelens narkotikahandel, bestemmer han seg for å handle. I tillegg må han finne ut av sin forelskelse i den muntre sykepleieren.
George Town (Caymanøyene)
George Town er hovedstaden på Caymanøyene. Den ligger på øya Grand Cayman. George Town har 34,878 innbyggere (2018). Byen er en viktig cruisehavn og betjenes av flyplassen Owen Roberts internasjonale lufthavn.
Vest-Nedenes prosti
Sogn og kirker i Vest-Nedenes prosti
Lillesand kommune:
Grimstad kommune:
Birkenes kommune:
Preussens utenriksministre
Dette er en oversikt over Preussens utenriksministre. Se også Tysklands utenriksministre og Preussens statsministre.
Antoine Bordang
Antoine Bordang var en luxembourgsk turner.
Norman Iversen
Norman Iversen (født 15. oktober 1910 i Bergen, død 10. august 1964 samme sted) var en norsk frivillig i den spanske borgerkrigen, og sabotør og motstandsmann mot den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Etter krigen var han aktiv i Norges Kommunistiske Parti i Bergen.
Spania-frivillig
Iversen hadde bakgrunn som sjømann, og var blant de radikale sjøfolk som sluttet seg til De internasjonale brigadene i den spanske borgerkrigen. Han gikk over grensen til Spania 17. februar 1937. I brigadens hovedkvarter i Albacete traff Iversen også den norske spaniakjemperen Asbjørn Sunde.
Sommeren 1938 var Iversen innrullert i 3. kompani i den skandinaviske avdelingen i Thälmann-bataljonen, og deltok i Den andre spanske republikkens siste store offensiv, slaget ved elven Ebro. Hans bataljon var blant de første som krysset elven da kampene startet. Slaget endte i et bittert nederlag, der 30 000 av Iversens frender døde og enda flere ble skadet eller tatt som krigsfanger. For Iversen og hans kamerater ble slaget begynnelsen på slutten i Spania. Restene av de internasjonale brigadene ble trukket ut. Iversen kom seg hjem til Norge høsten 1938 - i live.
Motstand i Norge
Da Iversen sommeren året etter ble oppsøkt av Asbjørn Sunde og spurt om å delta i videre kamp om den kom til Norge var han aldri i tvil. Dermed sluttet han seg til et nettverk av motstandsfolk som senere ble kjent som Wollweber-gruppen, der fienden først og fremst var den framvoksende tyske nazi-makten. Kjernen i gruppa som vokste fram på Vestlandet var Iversen, Frank Nilsen og Leif Myrmel. I Bergen ble det rekruttert blant spaniafarere, - blant havnearbeidere og arbeidere på Bergen Mekaniske Verksted.
Under okkupasjonen fortsatte den norske delen av Wollweber-organisasjonen, og utviklet seg til det som etter hvert ble kjent som sabotasjeorganisasjonen Osvald-gruppen, ledet av Asbjørn Sunde. I dette illegale arbeidet ble Iversen sentral - under dekknavnet «Birger».
Under avhørene av en fange klarte tyskerne 9. april 1942 å presse fram opplysninger om Iversens identitet. Sipo i Bergen ble sendt for å pågripe ham, men lykkes ikke. Hans kone fortalte at han var «på påsketur», og hun ble selv arrestert. Da tyskerne først fikk navnet hans fant de også opplysninger om ham i det gamle overvåkingsarkivet i Bergen, og avdekket både hans innsats i Spania og opplysninger om at han hadde vært i Moskva før krigen. Nå var Iversen blant sabotørene tyskerne lette etter når de slet med problemet: «Terrorgruppe in Norwegen».
I 1942 måtte Iversen flykte. 28. november passerte han grensa til Sverige på et av flykningetråkkene gjennom skogen. Som flyktning livnærte han seg ved strøjobber som skogs- og veiarbeider. Oppholdet ble imidlertid kortvarig. Høsten 1943 møtte han Osvald-gruppas Leif Myrmel i Stockholm, og budskapet var klart: NKP og motstandsbevegelsen i Bergen lå nede, etter ødeleggende tyske opprulliger. Han trengtes for å bygge opp virksomheten igjen.
I lag med Myrmel returnerte han derfor til Norge for å fortsette motstandsarbeidet. Der møtte han også Asbjørn Sunde og sentrale NKP-ere. Thorkild Jakobsen, Ørnulf Egge og Peder Furubotn traff Iversen og Sunde i Osvald-gruppens daværende hovedkvarter på Einastranda.
Moe skole
Moe skole er en 10-årig grunnskole i Sandefjord. Skolen drives i henhold til Privatskoleloven av Det evangelisk-lutherske kirkesamfunn (DELK). Skolen har godkjennelse for inntil 140 elever.
Norman Iversen
Motstand i Norge
Iversen deltok selv i en rekke dramatiske oppdrag, blant annet i aksjonen mot Modum Sparebank i april 1944. og den dramatiske forflytningen av Osvald-gruppen fra Eina til Randsfjorden.
Moe skole
Skolen holder til i Moveien, og det har vært kontinuerlig skoledrift der siden ca. år 1900. I 1995 brant skolen og kirken ned til grunnen og kun en liten del av bygget ble stående tilbake. I november 1997 stod det nye bygget ferdig. Omtrent samtidig kjøpte menigheten også en enebolig, og i 2008 ble det kjøpt ytterligere en enebolig. Begge eneboligene benyttes i dag til klasserom, kontorer og lager. I 2009 ble det bygget tilbygg på drøyt 500 kvadratmetre.
Norman Iversen
Motstand i Norge
Da Asbjørn Sunde i 1944 demobiliserte Osvald-gruppen og sendte de fleste av sine folk til Sverige fortsatte Iversen motstandsarbeidet i Bergen. Der var sabotasjeorganisasjonen etter hvert blitt underlagt britiske, hemmelige SOE.
24. november 1944 slo Gestapo i Bergen til: Etter å ha vært blant byens mest etterlyste i tre år ble Iversen til slutt tatt. Mishandlingen av fangen begynte allerede ved arrestasjonen. Da han ble brakt til Gestapokvarteret i Veiten 3 gikk mishandlingen over til planmessig tortur; leggklemmer, kokeplate, piskeslag og stokker. Han ble slått helseløs før han til slutt sprakk og måtte innrømme at han var «Birger». Han var blant fangene som ble reddet av frigjøringsdagen og tyskernes kollaps. Iversen kom ut av det tyske fangenskapet fysisk og psykisk merket, - men i live.
Etterkrigstiden
I de første fredsårene var han en av få motstandsmenn som hadde vært sentrale på begge fløyer i motstandsbevegelsen, både i den kommunistledede sabotasjen og i den vestlig- og London-dominerte aktiviteten. For innsatsen mottok han også hedersbevisning fra Supreme Commander, Dwight D. Eisenhower.
Faglig og politisk var småbarnsfar Iversen aktiv i Bergen de første etterkrigsårene, både i fagforening og i NKP. Han engasjerte seg spesielt for havnearbeiderne, der arbeidskårene på brygga var harde, ofte i overkant harde. I partiet gikk han inn i Bergen-ledelsen, der han satt fra 1948 til 1952.
Iversens ekteskap endte etter åtte års samliv. I 1964 havnet han selv på sanatorium. I august tok han sitt eget liv.
Det største spillet (film)
Det største spillet er en norsk krigs- og dramafilm fra 1967, regissert av Knut Bohwim. Filmen er basert på en bok av Per Hansson ved samme navn. Premieren fant sted 2. juledag 1967, på kinoer i Oslo, Bergen, Stavanger, Kristiansand S, Drammen, Porsgrunn, Ålesund, Narvik og Flekkefjord.
Handling
Filmen handler om sørlendingen Gunvald Tomstad og hans dramatiske opplevelser da han under okkupasjonen måtte ta på seg en byrde som ingen kunne bære uten å bli merket for livet, hvis de i det hele tatt fikk overleve. Ingen spesialister hadde lært den unge Gunvald opp i å mestre det største spillet. Han var amatør i verdens farligste yrke, men kanskje må man i verdens krigshistorie lete lenge for å finne et menneske, som i måneder og år gjennomførte et vellykket dobbeltspill under så grenseløst vanskelige og farlige omstendigheter.
Mer om filmen
Filmen hadde originalmusikk komponert av Egil Monn Iversen. Musikken ble fremført av Kringkastingsorkesteret under Øivind Berghs ledelse.
Mottakelse
Den fikk terningkast fire av VG. «En film som riktignok mangler den direkte appell, men som likevel er en fremragende rekonstruksjon av kontraspionen Tomstads innsats under krigen», skrev anmelderen.
Roar Ingdal
Roar Ingdal (født 14. november 1967) er en norsk bedriftsleder. I januar 2020 ble han ansatt som direktør i Pangea Property Partner. Han er styreleder i Straa AS, styreleder for Thorbjørnrud Hotell og styremedlem i SBA AS. 1. januar 2019 gikk han inn som administrerende direktør i entrepenørselskapet SBA AS. I perioden januar 2017 til desember 2018 var han arbeidende styreleder  Oslofjord Property AS/Oslofjord Operations. Han ble i 2013 ansatt som administrerende direktør i First Hotels. Han har tidligere vært konserndirektør i Nordic Choice Hotels, adm.dir i Norgani Hotels, Royal Caribbean Cruise Line og adm.dir for Norlandia Hotels & Resorts. Han var også direktør i Visa Norge AS i 5 år. Før den tid var 8 år i Color Line, med ansvar for salg og marked. Han har flere Master of Management-fag fra BI.
Cathy Berberian
Catherine Anahid Berberian (1925–1983) var en amerikansk mezzosopran og komponist av armensk opprinnelse.
Berberian var en usedvanlig allsidig sanger som fortolket avantgardistisk samtidsmusikk, armenske folkesanger, Monteverdi, The Beatles og egne komposisjoner.
I sitt mest kjente verk, Stripsody (1966), utforsker hun vokalteknikken ved hjelp av onomatepoetiske tegneserielyder.
Liv
Foreldrene, Yervant og Louise Berberian, var armenske innvandrere til USA.
I 1950 giftet hun seg med komponisten Luciano Berio. Han skrev flere stykker for henne, blant annet Circles, Sequenza III, Visage og Récital. De fikk en datter sammen, jazztrommisen Christina Berio (født 1. november 1953), og ble skilt i 1964.
Cathy Berberian døde sannsynligvis av et hjerteattakk, bare 58 år gammel. Luciano Berio skrev Requies: in memoriam Cathy Berberian til hennes minne. Stykket ble uroppført Lausanne 26. mars 1984.
Verk og virke
Berberian var en forbløffende allsidig sanger med et bredt repertoar. Stemmen hennes omfattet tre oktaver.
Hun sang overveiende samtidsmusikk av Igor Stravinskij, Darius Milhaud, Hans Werner Henze, Luigi Nono, John Cage, Bruno Maderna, Henri Pousseur, Sylvano Bussotti og Luciano Berio. Ved hjelp av sine talenter som skuespiller og komiker, trakk hun publikum nærmere den moderne musikken.
Berberians egne komposisjoner var avantgardistiske, vittige forsøk på å definere en ny musikk. For eksempel Stripsody (1966) som bare består av tegneseriestriper og snakkebobler. Hun skrev også klaverstykkene Morsicat(h)y (1971) og Awake and Read Joyce (1972).
Amara equestris
Amara equestris er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Amara equestris finnes i nesten hele Europa, samt østover i Asia. Finnes i Norge.
Utseende
Amara equestris er i underkant av 10 mm lang. Fargen er mørk brunlig, nesten svart, med en svak metallglans. Antennene og beina er lysere, rødlige. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men uten å være markert utstikkende. Sidene og  bakhjørnene er like brede som dekkvingenes skuldre, slik at billen får et ovalt utseende. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midtlinjen / sømmen) mangler helt børstepunkter, en fordypning med ett stivt oppstående hår.
Levevis
Amara equestris tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Scott Maurstad
Scott Maurstad (født 20. august 1988) er en norsk dubber, stemmeskuespiller, instruktør og oversetter. Han er sønn av skuespilleren Mari Maurstad og musikeren Aage Kvalbein, og bror til barneskuespillerne Aslak Maurstad og Stinius Maurstad.
Scott Maurstad har spilt i Barne-TV-serien Fritt Fram (med programleder Asgeir Borgemoen). Fra serien ble det gitt ut to musikkalbum med Asgeir Borgemoen og Scott Maurstad i spissen, og med Jørund Fluge Samuelsen fra Trang fødsel som musikalsk medhjelper. Det første albumet, Fritt Fram, vant Spellemannprisen 2000 i klassen barneplate.
Scott Maurstad har også erfaring som dubbeinstruktør, og som kreativt ansvarlig for en rekke filmer og tegneserier som dubbes til norsk (både i Kino- og TV-sammenheng). Han har også lånt stemmen sin til utallige figurer på TV.
Un bon vin blanc
Un bon vin blanc (en god hvitvin ), er et utsagn som består av fire enstavelsesord, som gjerne brukes for elever som skal lære fransk, ettersom hvert ord representerer en av de fire franske nasalene, samtidig som den også gir en viss mening. Noen fransktalende uttaler gjerne den første og den tredje nasalen  likt, noe som resulterer i at de i sin uttale bare har tre nasaler.
Jandaíra (Rio Grande do Norte)
Jandaíra er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Pestfagerfly
Pestfagerfly (Helicoverpa armigera) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae).