cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Inger Nordal
Kritikk av sosiobiologi
I et intervju med forskningsmagasinet Apollo i 2003 uttalte Nordal at det er «en kjempestor forskjell på mennesker og alle andre dyr. Alle andre dyr fødes med mye mer modne hjerner, mer instinkter. Mennesket fødes med en tilnærmet ”tom” hjerne. Vi vet ikke om hjernen til guttebabyer og jentebabyer er forskjellige eller har ulikt potensial.» Zoologen Iver Mysterud imøtegikk påstanden. Hun har også vært kritisk til TV-programmet Hjernevask. I 2010 uttalte hun at «'Hjernevask' misbruker biologien ved at Eia benytter seg av biologiske argumenter som ikke er holdbare når man kun utfører eksperimenter på dyr og ikke mennesker.»
Veterinærinstituttet
Veterinærinstituttet er et beredskaps- og forskningsinstitutt under Landbruks- og matdepartementet, og utfører oppgaver og gir kunnskapsstøtte til Landbruks- og matdepartementet, Nærings- og fiskeridepartementet, Mattilsynet, Miljødirektoratet med flere. Veterinærinstituttet har et eget styre oppnevnt av Landbruks- og matdepartementet. Veterinærinstituttet har en sentral rolle i den nasjonale beredskapen, og er leverandør av diagnostikk, overvåkning, risikovurderinger og forskning til den norske matforvaltningen og som støtte til bærekraftige bionæringer. Veterinærinstituttet har en fri og uavhengig rolle i faglige spørsmål.
Veterinærinstituttets viktigste funksjon er beredskap og kompetanseutvikling for å avverge helsetrusler mot fisk, landdyr og mennesker innenfor konseptet Én helse. Diagnostikk og kunnskapsutvikling alltid vært et fundament for instituttets virksomhet. I dag er kjerneaktivitetene i tillegg forskning, innovasjon, overvåking, risikovurdering, rådgiving og formidling. Veterinærinstituttet er nasjonalt og internasjonalt referanselaboratorium.
Statlig tilknytning
Veterinærinstituttet er et forvaltningsorgan med særskilt fullmakt under Landbruks- og matdepartementet. Faglig og økonomisk sorterer Veterinærinstituttet både under Landbruks- og matdepartementet og Nærings- og fiskeridepartementet. Bevilgninger over statsbudsjettet utgjør mellom 40 og 50 prosent av totalinntekten, resten er inntekter skaffet til veie gjennom forskningsprosjekter og oppdrag – som regel etter konkurranse.
Veterinærinstituttet samarbeider tett med forvaltningsinstitusjoner, en rekke universiteter og forskningsinstitutter, næringsaktører og andre faginstanser nasjonalt og internasjonalt. Veterinærinstituttets viktigste forvaltningspartnere er Mattilsynet, men også NIBIO, Havforskningsinstituttet, Miljødirektoratet samt Folkehelseinstituttet og helsemyndighetene.
Historie
Veterinærinstituttet ble etablert i Oslo i 1891 som et diagnoselaboratorium for dyresykdommer i landbruket. Instituttet var da det første av sitt slag i Norden. Veterinærinstituttets hovedoppgave var fra starten av å bekjempe og utrydde alvorlige smittsomme dyresykdommer som tuberkulose, hønsetyfus og brucellose som truet både dyr og mennesker. Instituttet fikk etter hvert i oppdrag å forebygge også andre sykdomsutbrudd, samt produsere ulike sera og vaksiner. Parallelt med framveksten av oppdrettsnæringen i Norge, har instituttet fra 1960- og 70-åra arbeidet med fiskehelse og –velferd til det som i dag utgjør om lag halvparten av instituttets aktivitet. I 1990-årene ble instituttet utvidet med regionale enheter i Bergen, Harstad, Sandnes, Trondheim og Tromsø. De seneste tiårene ble arbeidet for å overvåke, begrense og øke kunnskapen om  antibiotikaforbruk, forekomst av antimikrobiell resistens og bekjempelse av toksinologiske agens i miljøet mer i fokus sammen med en satsing på epidemiologisk kunnskapsutvikling i smittesporing, sykdomsbekjempelse og risikovurdering  dag berører den faglige virksomheten hele næringskjeden fra planter via fôr, fisk, landdyr og mat til mennesker.
Organisering
Veterinærinstituttet er i dag en helhetlig, nasjonal kunnskapsinstitusjon som utfører en risikobasert overvåkning på oppdrag fra forvaltningen. Hovedkontoret er på Ås. I tillegg til har instituttet kontorer fem steder fra Sandnes i sør til Tromsø i nord. Formålet er å kunne tilby diagnostikk og kunnskapstjenester over hele landet tilpasset regionale og nasjonale behov i forvaltning og næringsliv.
Fra 1914 til 2021 holdt instituttet til på Adamstuen i Oslo, på et delt område med Mattilsynet, VESO og den tidligere Veterinærhøgskolen som nå heter NMBU Veterinærhøgskolen. I 2008 vedtok Stortinget å bygge nye fasiliteter for Veterinærinstituttet, og i 2021 ble Veterinærinstituttet samlokalisert med NMBU Veterinærhøgskolen på Ås.
Veterinærinstituttet har 330 medarbeidere. Av disse har 122 doktorgrad og de aller fleste høyere utdanning.
Ubbe Svendsen
Ubbe (også kalt Ulf, – død etter 1104) var en uekte sønn av Svend Estridsen.
Ifølge Saxo ble Ubbe ved Erik Eiegods død valgt til konge i 1104, fordi kong Eriks uekte sønn Harald Kesja hadde gjort seg forhatt som regent med sitt brutale styre. Ubbe anså ikke seg selv som skikket til vervet, og peket i stedet på broren Niels. Muligvis kjøpte Niels brorens tilbaketreden.
Annin tofu
Annin tofu (kinesisk: 杏仁豆腐, pinyin: Xìngrén dòufu) er en myk og geléaktig dessert laget av aprikoskjerner, agar og sukker. Det er en tradisjonell dessert i pekingkjøkkenet, det kantonesiske kjøkken, Hongkong-kjøkkenet og det japanske kjøkken.
The Divine Comedy (album)
The Divine Comedy er skuespilleren Milla Jovovićs første og eneste studioalbum. Da albumet kom ut ble hun kreditert under navnet Milla. Albumet er oppkalt etter et verk av Dante Alighieri.
Polikarpov
Polikarpov var et sovjetisk byrå som fikk navnet sitt etter flykonstruktøren og lederen av byrået Nikolaj Nikolajevits Polikarpov. Byrået utviklet en rekke flytyper i mellomkrigstiden og under den andre verdenskrig. Blant de mest kjente er jagerflyet I-16 og U-2 som er en av de mest produserte flytyper i verden.
Datahierarki
Et datahierarki er en systematisk organisering av data, ofte i hierarkisk form, som viser sammenhenger mellom mindre og større komponenter. De kan brukes for å finne systematiske relasjoner mellom informasjon. Det er et grunnleggende konsept i datateori og databaseteori, og bidrar til å vise forholdet mellom mindre og større komponenter i en database eller datafil. De brukes til å gi en bedre følelse av forståelse om komponentene i data og hvordan de er relaterte.
Datahierarki er et resultat av riktig oppsett av data uten redundans. Datahierarki er spesielt viktig i databaser med referanseintegritet, tredje normalform (3NF) eller med perfekte nøkler. Å unngå redundans fører til slutt til et riktig datahierarki som representerer forholdet mellom data og viser relasjonsstrukturen.
Komponenter
Komponenter i et datahierarki kan være:
Syvdagersslaget
Syvdagersslaget var en rekke på seks store slag fra 26. juni til 1. juli 1862 nær Richmond under den amerikanske borgerkrigen. Konføderasjonens general Robert E. Lee drev invasjonshæren til Unionen, Army of the Potomac ledet av generalmajor George B. McClellan, vekk fra Richmond og i retrett ned Virginia-halvøya. Rekken med slag var kulmineringen av Peninsula-felttoget og var ikke et eget felttog.
Slaget startet den 25. juni 1862 med et angrep fra unionshæren i det mindre slaget ved Oak Grove, men McClellan mistet raskt initiativet da Lee satte i gang en serie av angrep i slaget ved Beaver Dam Creek (Mechanicsville) den 26. juni, slaget ved Gaines' Mill den 27. juni, de mindre aksjonene ved Garnett's og Golding's Farm den 27. og 28. juni og angrepet på Unionens bakre vaktstyrker i Savage's Station den 29. juni. McClellans Army of the Potomac fortsatte sin tilbaketrekning mot sikkerheten ved Harrison's Landing ved James-elva. Lees siste mulighet til å avskjære unionshæren var i slaget ved Glendale den 30. juni, men dårlig utførte ordrer gjorde at fienden klarte å unnslippe til en sterk defensiv stilling på Malvern Hill. I slaget ved Malvern Hill den 1. juli satte Lee forgjeves i gang frontalangrep og ble påført store tapstall i møtet med det sterke forsvaret av infanteri og artilleri.
De syv dagene tok slutt med at McClellans hær var i relativ sikkerhet ved siden av James-elva etter å ha mistet nesten 16 000 menn under retretten. Lees hær som hadde vært på offensiven, mistet over 20 000. Da Lee ble overbevist om at McClellan ikke ville utgjøre en trussel mot Richmond, beveget han seg nordover og satte i gang Nord-Virginia-felttoget og Maryland-felttoget.
Bakgrunn
Peninsula-felttoget var det mislykkede forsøket fra McClellan på å ta den konfødererte hovedstaden Richmond og gjøre slutt på krigen. Det startet i mars 1862 da McClellan gikk i land med sin hær ved Fort Monroe og begynte åbevege seg nordvestover opp Virginia-halvøya i begynnelsen av april. Den konfødererte brigadegeneralen John B. Magruders defensive stilling ved Warwick-linja overrasket McClellan. Hans håp om en rask fremrykning var ødelagt, og McClellan beordret sin hær om å forberede seg til en beleiring av Yorktown. Rett før beleiringsforberedelsene var fullført, begynte de konfødererte, nå under direkte ledelse av Joseph E. Johnston, å trekke seg tilbake mot Richmond. De første harde kampene i felttoget skjedde i slaget ved Williamsburg den 5. mai, hvor unionsstyrkene oppnådde noen taktiske seire, men de konfødererte fortsatte sin tilbaketrekning. En flankebevegelse med amfibiestyrker til Eltham's Landing den 7. mai lyktes ikke å avskjære den konfødererte retretten. I slaget ved Drewry's Bluff den 15. mai ble et forsøk fra US Navy på å nå Richmond via James-elva slått tilbake.
Et mindre slag skjedde ved Hanover Court House da McClellans hær nådde utkanten av Richmond, men det ble fulgt av et overraskelsesangrep av Johnston i slaget ved Seven Pines den 31. mai og 1. juni. Slaget fikk ingen vinner og hadde høye tapstall, men det hadde en varig effekt på felttoget. Johnston ble såret og erstattet den 1. juni av den mer aggressive Robert E. Lee. Lee brukte nesten en måned på å utvide sine defensive linjer og organisere sin Army of Northern Virginia. McClellan tilpasset seg til dette ved å sitte passivt i fronten hans og vente på tørt vær og veier, frem til starten på Syvdagersslaget. Lee hadde utviklet et rykte for forsiktighet tidlig i krigen, og han visste at han ikke var McClellan tallmessig overlegen. Likevel planla han et offensivt felttog som markerte begynnelsen på den aggressive naturen som karakteriserte ham i resten av krigen.
Styrkene
Arméene som kjempet i Syvdagersslaget bestod av nesten 200 000 menn som la muligheten for de største slagene i krigen. Men erfaringen eller forsiktigheten til de involverte generalene forhindret konsentrasjon av styrkene og massen som var nødvendig for avgjørende taktiske seire.
Konføderasjonen
Lees Army of Northern Virginia var større enn den han arvet av Johnston og var med sine 92 000 menn den største konfødererte hæren som var samlet i løpet av krigen.
Planer for offensiver
Lees plan var å krysse Chickahominy med hoveddelen av hæren for å angripe Unionens nordlige flanke. Dette etterlot kun to divisjoner under Huger og Magruder til å holde en skyttergravslinje mot McClellans overlegne styrke. Dette ville konsentrere rundt 65 500 menn mot 30 000 og etterlot bare 25 000 til å beskytte Richmond og holde de andre 60 000 av unionshæren unna. Konføderasjonens kavaleri under Stuart hadde rekognosert Porters høyre flanke som del av en modig, men militært meningsløs, runde rundt hele unionshæren fra 12. til 15. juni, og oppdaget at den var sårbar.
Lee hadde til hensikt at Jackson skulle angripe Porters høyre flanke tidlig om morgenen den 26. juni, og A.P. Hill skulle bevege seg fra Meadow Bridge til Beaver Dam Creek som flyter ut i Chickhominy, og rykke frem mot de føderale skyttergravene. Lee håpet at Porter ville evakuere skyttergravene sine under press, noe som ville forhindre et direkte frontalangrep. Etter dette skulle Longstreet og D.H. Hill passere gjennom Mechanicsville og slutte seg til slaget. Huger og Magruder skulle foreta avledningsmanøvrer på sine fronter for å distrahere McClellan fra Lees reelle intensjoner. Lee håpet at Porter ville bli overveldet fra to sider av massen på 65 000 menn, og de to konfødererte divisjonene skulle bevege seg mot Cold Harbor og kutte McClellans kommunikasjoner med White House Landing.
McClellan planla også en offensiv. Han hadde mottatt etterretning om at Lee var forberedt til å bevege seg og om at general Jacksons styrkes ankomst fra Shenandoah Valley var nær. McClellan var klar over Jacksons nærvær ved Ashland Station, men gjorde ingenting for å forsterke Porters sårbare korps for elva. Han bestemte seg for å gjenoppta offensiven før Lee kunne det. Han forventet at Jacksons forsterkninger ville komme marsjerende fra nord, derfor økte han kavaleripatruljene på sannsynlige ankomstveier. Hans ønsket å rykke sitt beleiringsartilleri rundt 2,5 km nærmere byen ved å ta det høyereliggende området ved Nine Mile Road rundt Old Tavern. Han planla et angrep på Oak Grove, sør for Old Tavern og Richmond and York River Railroad som en forberedelse på dette. Dette ville plassere mennene hans slik at de kunne angripe Old Tavern fra to retninger.
Oak Grove
McClellan planla å rykke frem mot vest, langs aksen til Williamsburg Road, i retning av Richmond. Mellom de to arméene var en liten tett skog, 1,1 km bred, delt i to av kilden til White Oak Swamp. To divisjoner av III Corps ble valgt til angrepet, ledet av Hooker og Kearny. Mot disse var divisjonen til Huger.
Kort tid etter kl. 08.00 den 25. juni satte unionsbrigadene til brigadegeneralene Daniel E. Sickles (Excelsior-brigaden) og Cuvier Grover fra Hoohers divisjon, samt John C. Robinson, i gang. Robinson og Grover gjorde god fremgang i sentrum, men Sickles' menn fra New York møtte problemer da de beveget seg gjennom sine abatis, så gjennom de øvre delene av sumpen og møtte til slutt hard motstand fra de konfødererte som førte til at de føderale ikke lenger var ordnet på en linje. Huger dro fordel av forvirringen ved å sette i gang et motangrep med brigaden til brigadegeneral Ambrose R. Wright mot Grovers brigade. På et kritisk tidspunkt i slaget avleverte 25th North Carolina i brigadegeneral Robert Ransoms brigade, i deres første strid, en perfekt synkronisert salve mot Sickles brigade. Dette brøt opp deres utsatte angrep og sendte 71st New York i retrett i panikk. Sickles beskrev dette som «ydmykende forvirring.»
Heintzelman beordret at forsterkninger skulle sendes fremover og informerte også McClellan som forsøkte å styre slaget ved telegraf 5 km unna. McClellan beordret at hans menn skulle trekke seg tilbake til deres skyttergraver, noe som forundret hans underordnede på åstedet. McClellan ankom fronten kl 13.00 og så at situasjonen ikke var så dårlig som han fryktet. Han gav da ordre om at mennene skulle rykke fremover og ta tilbake området de allerede hadde kjempet om en gang den dagen. Kampene varte til mørkets frembrudd.
Det lille slaget var McClellans eneste taktiske offensive aksjon mot Richmond. Hans angrep skaffet bare litt over 500 meter til prisen av over 1000 menn på begge sider, og det var ikke sterkt nok til å spore av offensiven som Lee planla og som allerede var i bevegelse.
Beaver Dam Creek (Mechanicsville)
Lees plan krevde at Jackson skulle begynne angrepet på Porters nordlige flanke tidlig den 26. juni. A.P. Hills lette divisjon skulle rykke frem fra Meadow Bridge når han hørte Jacksons kanoner rydde vekk Unionens fremskutte vaktposter fra Mechanicsville og så rykke frem til Beaver Dam Creek. D.H. Hill og Longstreet skulle passere gjennom Mechanicsville og støtte Jackson og A.P. Hill. Sør for elven skulle Magruder og Huger avlede de fire unionskorpsene foran seg.
Lees kompliserte plan gikk umiddelbart galt. Jacksons menn var trette på grunn av sitt nylige felttog og lange marsj og lå minst fire timer bak skjema. Kl. 15.00 ble A.P. Hill så utålmodig at han satte i gang sitt angrep uten ordrer, et frontalangrep med 11 000 menn. Porter forlenget og forsterket sin høyre flanke og trakk seg tilbake for å konsentrerte seg langs Beaver Dam Creek og Ellerson's Mill. 14 000 soldater i skyttergraver, hjulpet av 32 kanoner i seks batterier, slo der tilbake gjentatte konfødererte angrep med betydelige tapstall.
Totalt sett var slaget en taktisk seier for Unionen hvor de konfødererte led store tap og ikke oppnådde noen av sine spesifikke mål på grunn av alvorlig dårlig utføring av Lees plan. I stedet for over 60 000 menn som knuste fiendens flanke, hadde kun fem brigader, rundt 15 000 deltatt i kampene. Deres tap var på 1484 menn mot Porters 361. Men til tross for den kortvarige unionssuksessen, var det starten på en strategisk katastrofe. McClellan begynte å trekke tilbake hæren sin mot sørøst og fikk aldri tilbake initiativet.
Gaines' Mill
Morgenen den 27. juni var unionsstyrkene konsentrert i en halvsirkel mens Porter trakk linje sin tilbake til et øst-vestlig fremspring nord for elva, mens de fire korpsene sør for elva ble værende i sine opprinnelige stillinger. McClellan beordret Porter til å holde Gaines' Mill uansett hva det måtte koste slik at hæren kunne flytte sin forsyningsbase til James-elva. Flere av McClellans underordnede oppfordret ham til å angripe Magruders divisjon sør for elva, men han fryktet det enorme antallet konfødererte han trodde var foran ham og nektet å dra fordel av den overveldede overlegenheten han faktisk hadde ved fronten.
Lee fortsatte sin offensiv den 27. juni og satte i gang det største konfødererte angrepet i krigen, rundt 57 000 menn i seks divisjoner. A.P. Hill gjenopptok sine angrep over Beaver Dam Creek tidlig om morgenen, men oppdaget at linja var lett befestet. Tidlig om ettermiddagen møtte han sterk motstand fra Porter som hadde satt ut sine styrker langs Boatswain's Creek, og det sumpaktige terrenget var et betydelig hinder mot angrepet. Da Longstreet ankom sør for A.P. Hill, så han problemene med å angripe over et slikt terreng og ventet til Stonewall Jackson kunne angripe til vesntre for Hills.
For andre gang på de syv dagene, var derimot Jackson for sen. D.H. Hill angrep den føderale høyre flanken og ble holdt tilbake av brigadegeneral George Sykes. Han rygget tilbake for å vente på at Jackson ankom. Longstreet fikk ordre om å foreta et avledningsangrep for å stabilisere linjene til Jackson kunne ankomme og angripe fra nord. I Longstreets angrep forsøkte Picketts brigade et frontalangrep og han ble slått tilbake under kraftig beskytning med store tap. Jackson nådde endelig D.H. Hills stilling kl. 15.00 og startet sitt angrep kl. 16.30.
Porters linje ble reddet av at Slocums divisjon beveget seg inn i stilling for å styrke forsvaret hans. Kort tid etter at det ble mørkt, satte Konføderasjonen i gang enda et angrep, riktignok dårlig koordinert, men denne gang kollapset den føderale linja. Brigadegeneral John Bell Hoods Texasbrigade åpnet et hull i linja, i likhet med Picketts brigade i sitt andre forsøk for dagen. Kl. 04.00 den 28. juni trakk Porter seg tilbake over Chickahominy og brente broene bak seg.
For andre dag på rad klarte Magruder å lure McClellan sør for elva ved å bruke mindre avledningsangrep. Han klarte å beskjeftige 60 000 føderale soldater mens de tyngre kampene skjedde nord for elva.
Unionens tilbaketrekning
Natten til 27. juni beordret McClellan at hele hans hær skulle trekke seg tilbake til en sikker base ved Harrison's Landing ved James-elva. Hans handling har forundret militærhistorikere helt siden den gang. Han var faktisk i en sterk stilling og hadde motstått sterke konfødererte angrep, mens han kun hadde satt en av sine fem korps inn i slaget. Porter hadde prestert godt mot tunge odds. Videre var McClellan klar over at krigsdepartementet hadde opprettet en ny Army of Virginia og beordret at den skulle sendes til halvøya for å forsterke ham. Men Lee hadde gjort ham nervøs, og han overga initiativet. Han sendte et telegram til krigsministeren som inkluderte uttalelsen: «Dersom jeg redder denne hæren nå, sier jeg deg rett ut at jeg kan hverken takke deg eller noen annen person i Wahington — du har gjort ditt beste for å ofre denne hæren.»
McClellan beordret at Keyes' IV Corps skulle bevege seg vest for Glendale og beskytte hærens tilbaketrekning, og Porter skulle bevege seg til det høyereliggende området ved Malvern Hill for å utvikle defensive stillinger. Forsyningstogene fikk ordre om å bevege seg særover mot elva. McClellan dro til Harrison's Landing uten å spesifisere en eksakt tilbaketrekningsrute og uten å utnevne en nestkommanderende. Resten av Syvdagersslaget hadde han ikke direkte kommando over slagene. Gaines' Mill og Unionens retrett over Chickahominy var en psykologisk seier for Konføderasjonen og signaliserte at Richmond var utenfor fare.
Lees kavaleri rapporterte at unionsstyrkene hadde oppgitt sitt forsvar av Richmond and York River Railroad og forsyningsdepotet i White House ved York-elva. Den informasjonen, pluss synet av store støvskyer sør for Chickahominy, overbeviste til slutt Lee om at McClellan hadde satt kursen for James-elva. Frem til dette tidspunktet forventet Lee at McClellan ville trekke seg tilbake mot øst for å beskytte sin forsyningslinje til York-elva, og han plassere sine styrker til å reagere på det, ute av stand til å handle skikkelig mens han ventet på bevis på McClellans intensjoner.
Garnett's og Golding's Farm
Konfødererte sør for Chickhominy utførte et stort rekognoseringsangrep for å bestemme plasseringen til McClellans tilbaketrekkende hær, mens Lees hovedangrep på Gaines' Mill pågikk den 27. juni. Magruder beordret brigadegeneral Robert A. Toombs' brigade fremover for å «føle på fienden.» Toombs, en politiker fra Georgia med avsky for profesjonelle offiserer, satte i stedet i gang et skarpt angrep ved morgengry mot Baldy Smiths divisjon fra VI Corps nær Old Tavern ved gården til James M. Garnett. Angrepet ble lett slått tilbake av brigaden til brigadegeneral Winfield S. Hancock.
Toombs ble den 28. juni igjen beordret til å utføre en rekognosering, men endret det til et angrep over samme område og møtte fienden ved gården til Simon Gouldin (også kjent som Golding). Toombs tok på seg å beordre sin kollega, brigadegeneral George T. Anderson, til å slutte seg til angrepet. To av Andersons regiment, 7th og 8th Georgia, gikk foran Toombs' brigade inn i angrepet og ble utsatt for intense føderale motangrep fra 49th Pennsylvania og 43rd New York og mistet 156 menn.
Nossa Senhora do Socorro
Nossa Senhora do Socorro er en by og kommune i delstaten Sergipe i nordøstregionen av Brasil.
Syvdagersslaget
Garnett's og Golding's Farm
Disse var de eneste angrepene sør for Chickahominy i forbindelse med Gaines' Mill, men de hjalp til med å overbevise McClellan om at han ble utsatt for angrep fra alle kanter, økte nervøsiteten hans og hans bestemthet på å få sin hær i sikkerhet ved James-elva.
Savage's Station
Hoveddelen av McClellans hær samlet seg den 29. juni rundt Savage's Station på Richmond and York River Railroad. Dette var et føderalt forsyningsdepot siden rett før Seven Pines. De forberedte seg for en vanskelig kryssing gjennom og rundt White Oak Swamp. dette gjorde den uten sentralisert dirigering siden McClellan personlig hadde beveget seg sør for Malvern Hill etter Gaines' Mill uten å gi rettledning til korpsbevegelsene under retretten eller utnevne en nestkommanderende. Skyer av svart røyk fylte lufta siden unionsstyrkene hadde fått ordre om å brenne alt de ikke kunne bære. Unionsstyrkenes moral sank som en stein, særlig for de sårede som innså at de ikke ble evakuert fra Savage's Station sammen med resten av hæren.
Kniga masterov
Kniga masterov (originaltittel: Книга мастеров) er en russisk film fra 2009, regissert av Vadim Sokolovskij.
Syvdagersslaget
Savage's Station
Lee gjennomførte en komplisert plan for å forfølge og ødelegge McClellans hær. Longstreets og A.P. Hills divisjoner snudde tilbake mot Richmond og så sørøstover mot kryssene ved Glendale, Holmes' divisjon satte kursen enda lenger sør mot området i nærheten av Malvern Hill, og Magruders divisjon ble beordret om å bevege seg østover for å angripe de føderales bakstyrker. Stonewall Jackson som ledet tre divisjoner skulle gjenoppbygge en bro over Chickahominy og sette kursen sørover mot Savage's Station, hvor han skulle knytte seg til Magruder og gi et sterkt slag som kunne få unionshæren til å snu seg og kjempe mens den trakk seg tilbake. McClellans bakre styrker ved Savage's Station bestod av fem divisjoner fra Sumners II Corps, Heintzelmans III Corps og Franklins VI Corps. McClellan regnet sin fremste korpskommandant, Sumner, som inkompetent, derfor utnevnte han ingen til å lede bakstyrken.
Den første kontakten mellom hærene skjedde kl. 09.00 den 29. juni, en kamp hvor fire regimenter var involvert 3 km vest for Savage's Station. Denne varte i rundt to timer før styrkene beveget seg bort fra hverandre. Imens rykket ikke Jackson frem slik Lee hadde planlagt. Han tok seg tid til å gjenoppbygge broene over Chickahominy, og han fikk en uforståelig ordre fra Lees stabssjef som fikk ham til å tro at han skulle bli værende nord for elva og vokte krysningspunktene. Disse mislykkede gjennomføringene av den konfødererte planen ble matchet av unionssida. Heintzelman bestemte seg på egen hånd for at hans korps ikke trengtes for å forsvare Savage's Station, derfor bestemte han seg for å følge resten av hæren uten å informere sine medgeneraler.
Magruder stod ovenfor problemet med å angripe Sumners 26 600 menn med sine egne 14 000. Han nølte til 17.00 da han sendte kun to og en halv brigade fremover. Unionsartilleriet åpnet ild og fremskutte vaktposter ble sendt fremover for å møte angrepet. De to brigadefrontene til Kershaw og Semmes begynte å presse den trange defensive linja til en av Sedgwicks brigader. Sumner klarte denne delen av slaget på ujevnt vis og valgte regimenter til kamp fra forskjellige brigader nesten på måfå. Innen alle disse enhetene nådde fronten, var de to sidene omtrent likeverdige, to brigader hver. Magruder hadde vært konservativ i sitt angrep, men Sumner var enda mer konservativ. Av de 26 regimentene han hadde i korpset sitt, deltok kun 10 ved Savage's Station.
Kniga masterov
Handling
En vakker og snill jente, datteren til Baba Jaga, oppdager en magisk stein kalt Alatyr i en åker. Dette forvandler snart hjertet hennes til en stein, og setter henne under en merkelig forbannelse. Men hvis noen vekker Alatyr-steinen til live igjen, kommer hun imidlertid til å bli verdens hersker. Men hun blir etter hvert mer grusom og egoistisk, og er fascinert av ideen å bli hersker.
I mellomtiden lager hun et snakkende magisk speil, som hun behandler som en sjelløs ting. Dessuten lager hun en stor hær av stein-soldater, kalt Ardars. Hun sender dem ofte for å terrorisere vanlige mennesker. Senere vokser den unge foreldreløse Ivan, som bor i en vanlig landsby. Faren hans hadde tidligere blitt kidnappet av stein-grevinnen, og Ivan planlegger i hemmelighet å hevne dette.
Syvdagersslaget
Savage's Station
Kampene endret seg til en blodig stillstand da mørket falt på, og kraftig tordenvær begynte å bevege seg inn. «Land Merrimack», det første tilfellet av et pansret jernbanebatteri som ble brukt i kamp, bombarderte Unionens front, noen av granatene nådde så langt bakover som felthospitalet. Den siste hendelsen den kvelden var da Vermont-brigaden i et forsøk på å holde flanken sør for Williamsburg Road, angrep inn i skogene og ble møtt med morderisk beskytning. De fikk større tap enn noen annen brigade på slagmarken den dagen.
Tapstallene var rundt 1500 på begge sider, i tillegg til 2500 tidligere sårede unionssoldater som ble etterlatt for å bli tatt til fange da deres felthospital ble evakuert. Stonewall Jackson krysset til slutt elva rundt kl. 02.30 den 30. juni, men det var for sent til å knuse unionshæren slik Lee hadde håper. General Lee gav Magruder en reprimande, men ansvaret for den mistede muligheten må deles likt med det dårlige stabsarbeidet ved Lees eget hovedkvarter og en mindre enn aggressiv prestasjon av Jackson.
Glendale (Frayser's Farm) og White Oak Swamp
De fleste elementene i unionshæren hadde klart å krysse White Oak Swamp Creek innen kl. 12.00 30. juni. Omtrent en tredjedel av hæren hadde nådd James-elva, men resten marsjerte fremdeles mellom White Oak Swamp og Glendale. Etter å ha inspisert marsjlinja den morgenen, red McClellan sørover og gikk ombord i panserskipet USS «Galena».
Mens de ventet på lyder fra Hugers forventede angrep, konfererte Lee, Longstreet og den besøkende konfødererte president Jefferson Davis kl. 14.00 på hesteryggen da de kom under kraftig artilleribeskytning som såret to menn og drepte tre hester. A.P. Hill, kommandanten i den sektoren, beordret at president og de høyere generalene skulle sendes bakover. Longstreet forsøkte å stilne de seks batteriene til de føderale kanonene som skjøt i hans retning, men artilleribeskytningen over lang distanse viste seg å være utilstrekkelig. Han gav ordre til oberst Micah Jenkins om å angripe batteriene som førte til generell kamp rundt 16.00.
Angrepene var forsinket og ikke satt i gang slik det var planlagt, men disse angrepene til A.P. Hills og Longstreets divisjoner under Longstreets kommando viste seg å være det eneste som fulgte Lees ordre om å angripe hovedstyrken til Unionen. Longstreets 20 000 menn ble ikke forsterket av de andre konfødererte divisjonene under Huger og Jackson, til tross for at de var innenfor en 5 km lang radius. De angrep den usammenhengende unionslinja på 40 000 menn som var arrangert i en over 3 km lang bue nord og sør for veikrysset i Glendale, men de hardeste kampene var sentrert rundt stillingen som ble holdt av reservedivisjonen fra Pennsylvania til V Corps, 6000 menn under brigadegeneral George A. McCall, rett vest for Nelson Farm.
Eystein Paasche
Eystein Karl Mørner Paasche (født 17. september 1932 i Oslo, død 27. november 2016 ) var en norsk botaniker og spesialist på plankton.
Syvdagersslaget
Glendale (Frayser's Farm) og White Oak Swamp
Tre konfødererte brigader gjorde angrepet, men Longstreet beordret dem fremover stykkevis over flere timer. Brigadegeneral James L. Kempers virginiere angrep gjennom de tette skogene først og dukket opp foran fem av batteriene til McCalls artilleri. Brigaden gjennomførte et entusiastisk, men uordnet, angrep, deres første kamperfaring, som førte dem gjennom kanonstillingene og brøt gjennom McCalls hovedlinje med Jenkins støtte. Dette ble fulgt opp noen få timer senere av brigadegeneral Cadmus M. Wilcox' alabamere. De konfødererte brigadene møtte sterk motstand, av og til å kamper ansikt til ansikt.
Divisjonene til Hooker (mot sør) og Kearny og Slocum (mot nord) på McCalls flanker, holdt stand mot gjentatte konfødererte angrep. Sedgwicks' divisjon som hadde enheter både i reserve og rundt White Oak Swamp, kom opp for å fyll hullet etter et brutalt motangrep. Harde kamper fortsatte til rundt 20.30. Longstreet sendte nesten alle brigader i divisjonene han ledet, mens på unionssida hadde de blitt sendt inn individuelt for å tette hullene i linja ettersom de oppstod.
Slaget var taktisk uten avgjørelse, men Lee mislyktes i å oppnå sitt mål om å forhindre de føderale å unnslippe og krøple McClellans hær, dersom han ikke ødela den. Unionstapene var 3797, de konfødererte nesten det samme på 3673, men mer enn 40% høyere i drepte og sårede. Jacksons ving av hæren og Franklins korps bestod av tusenvis av menn, men aksjonen ved White Oak Swamp inkluderte ikke infanteriaktiviteter og ble begrenset til først og fremst en artilleriduell med få tap.
Eystein Paasche
Siden 1973 var han professor i marin biologi (botanikk) ved Universitetet i Oslo. Han publiserte flere avhandlinger om planktonalgenes fysiologi og økologi.
Syvdagersslaget
Malvern Hill
Det siste slaget i Syvdagersslaget var det første hvor unionshæren okkuperte gunstig grunn. Malvern Hill tilbød god observasjon og artilleristillinger som ble forberedt dagen før av Porters V Corps. McClellan selv var ikke tilstede på slagmarken, og Porter var den fremste av korpskommandantene. Bakkene var ryddet for trær, noe som gav svært god oversikt, og de åpne markene mot nord kunne bombarderes av 250 kanoner, utplassert av oberst Henry J. Hunt, McClellans sjef for artilleriet. På den andre siden av det åpne landskapet, var terrenget preget av sumpgrunn og tette skoger. Nesten hele Army of the Potomac okkuperte høyden og linja strakk seg i en svær halvsirkel fra Harrison's landing helt til høyre og til Morells divisjon fra Porters korps helt til venstre som okkuperte de nordvestlige bakkene på høyden.
Britiske samveldeleker 1974
Britiske samveldeleker 1974. Lekene (British Commonwealth Games) var de tiende lekene som senere (fra 1978) ble til Samveldelekene (Commonwealth Games). De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1958-1974) het (British Empire and Commonwealth Games). Lekene i 1974 ble arrangert i Christchurch på New Zealand i perioden 24. januar til 2. februar 1974. Det var 1276 utøvere og 372 funksjonærer fra 38 nasjoner som deltok i ti sporter. Lekene ble åpnet av Prins Charles. Australia ble beste nasjon med 29 gullmedaljer foran England med tjueåtte.
Syvdagersslaget
Malvern Hill
Lee angrep den direkte i stedet for å forsøke å omgå den på flankene, i håp om at hans artilleri ville rydde vei for et vellykket infanteriangrep. Planen hans var å angripe høyden fra nord på Quaker Road ved å bruke divisjonene til Stonewall Jackson, Ewell, D.H. Hill og Whiting. Magruder fikk ordre om å følge Jackson og plassere styrkene sine til høyre for ham da han nådde slagmarken. Hugers divisjon skulle også følge med, men Lee reserverte seg retten til å plassere ham basert på utviklingen. Divisjonene til Longstreet og A.P. Hill som hadde deltatt mest i Glendale dagen før, ble holdt i reserve.
Eystein Paasche
Han var gift med filologen Rosamaría Paasche. Han var sønn av litteraturhistoriker Fredrik Paasche.
Britiske samveldeleker 1974
Deltakende nasjoner
Det var 38 nasjoner/land/lag som deltok i lekene i 1974
Syvdagersslaget
Malvern Hill
Igjen var Lees kompliserte plan dårlig utført. De ankommende soldatene var forsinket av svært gjørmete veier og dårlige kart. Jackson ankom ved den sumpaktige bekken kalt Western Run og stoppet der. Magruders guider sendte han ved en feiltagelse på Long Bridge Road mot sørvest, bort fra slagmarken. Til slutt var slaglinja samlet med Hugers divisjon (brigadene til Wright og Armistead) på de konføderertes høyre side og D.H. Hills divisjon (brigadene til brigadegeneral John Bell Hood og oberst Evander M. Law) på Quaker Road til venstre. De ventet på det konfødererte bombardementet før de angrep.
Uheldigvis for Lee, slo Henry Hunt til først ved å sette i gang det største artilleribombardementet i krigen fra 13.00 til 14.30. Unionens kanonmenn hadde overlegent utstyr og ekspertise, og satte de fleste av Konføderasjonens batterier ut av spill. Til tross for tilbakeslaget sendte Lee sitt infanteri fremover kl. 15.30, og Armisteads brigade hadde noe fremgang gjennom linja til Unionens skaprskyttere. Kl. 16.00 ankom Magruder og han ble beordret fremover for å støtte Armistead. Hans angrep var stykkevis og dårlig organisert. Imens sendte D.H. Hill sin divisjon fremover langs Quaker Road forbi Willis Church. Langs hele slaglinja, kom de konfødererte kun innenfor 200 meter fra Unionens sentrum og ble slått tilbake innen natten falt på. De led store tap.
Lees hær hadde et tapstall på 5355 (mot 3214 i inionsstyrkene) i dette bortkastede forsøket, men den fortsatte å følge etter unionshæren helt til Harrison's Landing. På Evelington Heights, som var del av eiendommen til Edmund Ruffin, hadde de konfødererte en mulighet til å dominere unionsleirene da de potensielt gjorde sin stilling på bredden av James-elva uforsvarlig, men de konfødererte stillingene ville da blitt utsatt for Unionens kanonbåter. Høydene var en eksepsjonell sterk defensiv stilling som ville vært vanskelig for Unionen å ta med infanteri. Kavalerikommandanten Jeb Stuart nådde høydene og begynte et bombardement med kun en kanon. Dette advarte de føderale om den potensielle faren, og de tok høydene før konføderert infanteri kunne nå området.
Etterspill
Syvdagersslaget gjorde slutt på Peninsula-felttoget. Army of the Potomac slo leir rundt Berkely-plantasjen, fødestedet til William Henry Harrison. Unionens defensive stilling var så sterk at Lee ikke vurderte å angripe den og trakk seg i stedet tilbake til forsvarsverket til Richmond. Med ryggen mot James-elva, var hæren beskyttet av Unionens kanonbåter, men led kraftig under varme, luftfuktighet og sykdom. I august ble de trukket tilbake på ordre fra president Lincoln for å forsterke Army of Virginia i Nord-Virginia-felttoget og det andre slaget ved Bull Run.
Effektene av Syvdagersslaget var utstrakte. Etter en vellykket start på halvøya som forespeilet en tidlig slutt på krigen, ble moralen i nord knust av McClellans tilbaketrekning. Til tross for høye tapstall og klønete taktiske prestasjoner av Lee og hans generaler, var den konfødererte moralen skyhøy, og Lee fikk mot til å fortsette sin aggressive strategi gjennom andre Bull Run og Maryland-felttoget. McClellans tidligere posisjon som øverstkommanderende for alle Unionens arméer, som var ledig siden mars, ble fylt den 23. juli 1862 av generalmajor Henry W. Halleck, selv om McClellan beholdt sin kommando over Army of the Potomac. Lee reagerte på prestasjonene til sine underordnede ved å reorganisere hæren sin og ved å tvinge frem en forflytning av Holmes og Magruder ut av Virginia.
Arkeologiåret 1807
Arkeologiåret 1807 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1807.
Storbritannia under EM i svømmesport 2021
Storbritannia deltok under EM i svømmesport 2021 i Budapest i Ungarn fra 10. til 23. mai 2021.
Johan Caspar Herman Wedel Anker
Johan Caspar Herman Wedel Anker (født 9. desember 1845, død 13. mai 1895) var en norsk billedkunstner.
Storbritannia under EM i svømmesport 2021
Medaljevinnere (ufullstendig)
Svømming under EM i svømmesport 2021 – 100 meter rygg kvinner
Johan Caspar Herman Wedel Anker
Anker studerte først arkitektur i Hannover, men skiftet senere over til kunststudier blant annet under Johan Fredrik Eckersberg og senere Hans Gude i Berlin. Anker spesialiserte seg som landskapsmaler.
25. oktober 1881 giftet han seg med Carolina Marie Edevina komtesse Wedel Jarlsberg (1852–1927).
Thomas Hengelbrock
Thomas Hengelbrock (født 9. juni 1958 i Wilhelmshaven) er en tysk fiolinist, dirigent. Han tiltrådte i 2011 som sjefdirigent i NDR Elbphilharmonie Orchester i Hamburg.
Holen kraftverk (Årøyvassdraget)
Holen kraftverk (Årøyvassdraget) er et vannkraftverk ved Veitastrondsvatnet i Luster kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 234 meter fra Holetjørni.
Installert effekt er 8,2 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 22 GWh.
Luster Småkraft AS eies av Småkraft AS og Luster Energiverk AS, med 50% hver.
Om planene i 2009
Middelvannføring i Yngsdalselvi ved Holetjørni er 2,03 m3/s, og alminnelig lavvannføring er 0,11 m3/s. I dag er middelvannføring i Holeelvi ved Veitastrondsvatnet 2,04 m3/s. Etter utbygging vil den (i sommerhalvåret) bli på 0,12 m3/s, hvorav 0,11 m3/s er minstevannføring fra inntaket og 0,01 m3/s er tilsig fra restfeltet.
Det er planlagt 1 m regulering av Holetjørni (som ikke er uten konflikter), nedgravd rørgate og kraftstasjon i dagen i Hola. Da prosjektet er lokalisert til vestsiden av Veitastrondsvatnet må utbyggingen skje uten veitilkomst. Det skal da bygges kai og noen små veistubber i Hola. Disse vil revegeteres etter at prosjektet er gjennomført.
Luperolophus
Luperolophus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 3 arter.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Albertina Carlsson
Albertina Carlsson (født 12. juni 1848, død 1930) var en svensk zoolog.
Carlsson var lærerinne ved Södermanlands høyere læreanstalt for jenter 1881–1907, og ble æresdoktor ved Stockholms högskola i 1927. Hun utga et 30-talls større og mindre arbeider hovedsakelig innen området den sammenliggende anatomien. Spesielt omfatter hennes undersøkelser en del eiendommelige pattedyrsformers systematiske stilling og slektskapsforhold.
Alf Kåre Tveit
Alf Kåre Tveit (født 26. april 1967) er en tidligere fotballspiller som spilte for Viking Fotballklubb fra 1988 til 1993, hvor han blant annet fikk med seg opprykk, seriegull og cupgull. «Fygaren» Tveit ble tatt ut i landslagstroppen mot Skottland, men fikk aldri sin første landskamp.
National pipe thread
American National Standard Pipe Thread, ofte bare kalt national pipe thread (NPT), er et sett med amerikanske tekniske standarder for rørgjenger, som inkluderer både koniske og rette gjenger for forskjellige formål. Standarden har ulike serier for ulike formål, for eksempel for applikasjoner hvor det stilles krav til styrke, trykkforsegling eller begge deler. De ulike seriene har egne forkortelser og fulle navn, som NPT, NPS, NPTF, NPSC, med flere (se avsnittet Serier under).
NPT-gjenger må ikke forveksles med britiske og ISO-rørgjenger.
Alf Kåre Tveit
Fikk kallenavnet fygaren for sine feiringer etter scoringer. Han strakte armene sine rett ut fra kroppen og løp flere meter i sikk-sakk. En av hans mer minnerike "fygar-feiringer" kom etter at han hadde stupheadet ballen i mål. Hans luftferd stoppet ikke før hodet hans traff stolpen, og han ble liggende skadet i flere minutter. Etter behandling, reiste han seg opp, strakte ut armene og feiret scoringen med en "fygar".
Kollingan
Kollingan er et fjell i det nordligste hjørnet av Drangedal kommune, på grensa til Kviteseid kommune i Telemark. Høyeste topp har en høyde på 909 meter over havet.
Alf Kåre Tveit
Huskes også for den kontroversielle situasjonen mot Vard i 1988 hvor han på overtid headet ballen ut av hendene på Vard-keeperen, rundet keeper og ble lagt i bakken. Det påfølgende straffesparket, satt inn av Arild Ravndal, sendte Viking til 1. divisjon på bekostning av Start, som måtte ut i kvalifisering.
National pipe thread
Historie
I 1864 mens amerikaneren William Sellers var president ved Franklin Institute utviklet han en standard for muttere, bolter og skruer som fikk navn United States Standard thread, som blant annet inneholdt en standard for rørgjenger.
Alf Kåre Tveit
Alf Kåre Tveit bor og jobber i dag (2006) i Sandnes, og spiller oldboys fotball. Han har sluttet å feire målene sine med en "fygar", men sier at hans sønn feirer sine mål på samme måte som faren gjorde det i glansdagene.
National pipe thread
Bruk
Vanlige NPT-størrelser i USA er.
Forveksling
NPT-gjenger er en utbredt rørgjenge, men må ikke forveksles med andre vanlige typer rørgjenger som eksempelvis British Standard Pipe, ISO 7-1, 7-2, 228-1 eller 228-2.
Serier
De ulike NPT-typene er listet opp i tabellen under:
Spesifikasjoner
NPT er definert i ANSI/ASME-standarden B1.20.1.
Konusen for alle typer NPT-gjenger er definert som 62.5 mm i diameter per meter lengde (1 tomme per 16 tomme). Dette tilsvarer en vinkel mellom konusen og pipens senterakse på tan-1(1/32) = 1.7899°
Standard for amerikansk nominell rørstørrelse (Nominal Pipe Size, ofte forkortet NPS - som ikke må forveksles med forkortelsen NPS for gjengestandarden National pipe straight) er løst tilknyttet den innvendige diameteren av Schedule 40-serien av størrelser. På grunn av veggtykkelsen til et Schedule-rør vil den faktiske diameteren på NPT-gjenger være større enn ytterdiameteren til den tilhørende Nominal Pipe Size-størrelsen, og denne forskjellen blir særlig betydelig for små rørdiametre. Rør i andre Schedule-serier enn Schedule 40-serien har samme ytterdiameter, men andre veggtykkelser. Derfor vil innerdiameteren til en gitt størrelse av Schedule-rør være ulik fra Nominal Pipe Size, mens ytterdiameteren for en gitt nominell Schedule-størrelse er den samme for alle Schedules.
Gjengeform
NPT- og NPS-gjenger har 60° flankevinkel har "Seller"-form på gjengen (flate topper og daler). Bunnen mellom flankene har en bredde på 1/8 av gjengestigningen. På utvendige den gjengen er bredden på toppflaten også 1/8 av stigningen (hvilket gjør at gjengen får en høyde på 0.64952 * stigningen), mens på innvendige gjenger er bredden på toppflaten 1/4 av stigningen (slik at gjengen får en høyde på 0.54126 * stigningen).
National pipe taper fuel (NPTF)
National Pipe Taper Fuel (NPTF), også kalt Dryseal American National Standard Taper Pipe Thread, er definert i ASME B1.20.3 og er utformet for å gi en mer lekkasjefri kobling uten bruk av teflonteip (PTFE) eller annen tetningsmasse. NPTF-gjenger har samme grunnleggende form som NPT-gjenger, bortsett fra at gjengetopp og -bunn er justert til presspasning for å eliminere spirallekkasje.
Løvetannbarn (film)
Løvetannbarn (fransk: Ma vie de Courgette, engelsk: My Life as a Courgette) er en fransk-sveitsisk stop motion animasjonsfilm fra 2016 som er regissert av Claude Barras. Den ble vist på filmfestivalen i Cannes.
Filmen vant både publikumsprisen og prisen for beste film under Annecy International Animated Film Festival. Den ble valgt ut som Sveits sin kandidat til beste fremmedspråklige film til den 89. Oscar-utdelingen, og i desember 2016 ble den plukket ut som en av ni filmer som ble vurdert til å bli nominert til den 89. Oscar-utdelingen.
Handling
Icare bor sammen med moren sin, som har blitt alkoholiker etter at faren til Icare forlot familien deres. En dag når moren hans kommer etter ham i beruset raseri, skyver Icare henne ved et uhell ned trappene, og forårsaker hennes dødsfall. Senere forteller Icare hva som skjedde til politibetjent Raymond, og informerer at han foretrekker å bli kalt Courgette fordi dette var morens kallenavn for ham. Raymond bringer Courgette til et barnehjem. Simon, en av de andre barna der forteller ham historiene om alle de andre barna ved hjemmet - hvilke foreldre som er enten døde eller, som i Simons tilfelle, har problemer med loven. Courgette forteller ham deretter om hva som skjedde med hans egen mor.
Filosofiåret 1718
Filosofiåret 1718 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1718.
Rennesøy
Rennesøy er ei øy i Boknafjorden i Stavanger kommune. Rennesøy var fram til 2020 navnet på en egen kommune - Rennesøy kommune. Fra 1. januar 2020 er Rennesøy en kommunedel i Stavanger.
Løvetannbarn (film)
Handling
Men Camille ønsker å reise sammen med Raymond i stedet, og han godtar motvillig å ta med begge barna på en utflukt. Ett par uker senere skal en dommer snakke med Camille og tanten hennes for å slå fast hvor Camille skal bo. Men det blir avslørt at hun hadde brukt en MP3-spiller for å avsløre hvordan tanten fornærmet henne. Tanten mister besinnelsen med Camille, rett foran dommeren - og forslaget om at Camille skal bo hos tanten sin blir avvist.