cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vindhelleveien (Lærdal)
Arbeidet med den nye veien ble ledet av kaptein og veiingeniør Henrik Christian Finne fra Voss. Den nye veien ble delvis bygd i samme trasé som den gamle. Den hadde god standard og var et imponerende anlegg, med opptil 12 meter høye murer på yttersiden av veien. Men den nye veien var nesten like bratt som den gamle, og veien fikk kort brukstid. I 1872 var eksplosiver blitt mer vanlig i veibygging, og det ble sprengt og bygget en helt ny vei langs Lærdalselvi på sørsiden av Klanten.
Veien fra 1872 fikk lengre brukstid, og var en del av hovedveien gjennom dalen (i dag europavei 16) helt fram til 2004, da den 3 km lange Borgundtunnelen forkortet hovedveien med flere kilometer. Veien fra 1872 hadde en langt mer moderne profil enn veien over Vindhella, med maksimal stigning 1:20 (5 %), men i biltrafikkens tidsalder ble også denne veien for smal og dårlig. Denne veien er i dag en del av riksvei 630.
Etter at veien ble lagt utenom Vindhella igjen, forfalt Vindhellavegen. Veien ble ødelagt av biltrafikk og anleggsmaskiner, og det ble til og med satt opp telefonstolper midt i veien. Etter noen større utrasinger organiserte Stein Erik Skoug fra Gjøvik, forfatter av boken "Kongeveien over Fillefjell", og Ingmar Nordstrand fra Hyllestad, i 1971 en ungdomsleir for å utbetre de verste skadene. Skoug tok òg initativet til foreningen "Vindhellas Venner" som hadde til formål å ta vare på de gamle veiene i Lærdal og spre opplysninger om disse.
De tre veigenerasjonene Sverrestigen, Vindhelleveien og gamle europavei 16 er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Bohrradius
Definisjon og verdi
CODATA-verdien til Bohr-radiusen (i SI-enheter) er 5.29177210903(80)×10−11 m.
Bohr-modellen har en radius for den niende eksiterte tilstanden til et hydrogenlignende atom. Bohr-radien tilsvarer n = 1.
Kagyu
Forskjellige Kagyu-tradisjoner
Phagmodrupa og hans elever grunla åtte "små tradisjoner" også.
Idag finnes ikke alle av disse tradisjonene som egenstendige tradisjoner.
Læren
Hovedoverdragelsen i Kagyu-skolen er Mahamudra-læren ("Det Store Seglet", "Det Store Symbolet") som Marpa hadde fått fra Naropa. Denne læren ble forklart i Gampopas forskjellige verker. Mahamudra baserer på forskjellige stiger i meditativ praksis, de såkalt "Fire yogaer i mahamudra":
Svært berømt er den såkalte "Seks yogaer fra Naropa", som ble satt sammen i en systematisk avhandling av Naropa. "De Seks yogaer" er kjent i nesten alle buddhistiske tradisjoner i Tibet. Gelug-lamaen Tsongkhapa har skrevet den mest berømte kommentaren til disse yogaene.
"De Seks Yogaer" er:
Utbredelse
Kagyu-tradisjonen fantes opprinnelig kun i områdene Tibet og Mongolia, men er i dag spredt over hele verden.
Vibrafon
Vibrafon er et musikkinstrument i slagverkfamilien. Den består av en rekke staver (taster) av metall som varierer i lengde, og som blir slått på av klubber (køller) surret inn med garn med en kule innenfor i ulik hardhetsgrad. Forskjellige kulers hardhet gir ulik karakter i klangen av instrumentet. Hver tast er stemt i en spesiell tone, og de er arrangert etter en kromatisk skala. Plasseringen av tastene er som på et piano.
Under hver tast er det plassert resonansrør som forsterker lyden. Inne i disse rørene er det plassert en liten plate med litt mindre diameter enn røret selv. Denne platen er igjen festet på en stang som gjør at platen kan rotere og dermed veksle mellom å tette igjen røret, eller åpne det. Stangen roteres ved hjelp av en liten elektrisk motor. Dette gir en «vibrerende» effekt (vibrato) som er opphav til navnet på vibrafonen.
Tonene på en vibrafon har en særdeles lang etterklang. På grunn av dette er det festet en dempemekanisme (engelsk: sustain pedal) under vibrafonen, på samme måte som på et piano. Når pedalen er nede, vil tonene klinge, mens når den er oppe vil tonenes etterklang dempes.
Pingjiang (Yueyang)
Pingjiang (kinesisk: 平江县; pinyin:  Píngjiāng Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Yueyang, inntil Dongtingsjøen.
Befolkningen var på 975,980 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Stedet for Pingjiangoppstanden (平江起义旧址, Pingjiang qiyi jiuzhi), et kommunistisk opprør i 1928, ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Samferdsel
Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.
Slaget om Kiev (1941)
Slaget om Kiev i 1941 fant sted under operasjon Barbarossa, den tyske invasjonen av Sovjetunionen, mellom august og september 1941. Som følge av slaget mistet den sovjetiske siden omkring en halv million soldater.
Westbourne Park undergrunnsstasjon
Westbourne Park undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjener Circle- og Hammersmith & City-linjene, og ligger i kollektivsone 2.
Toto XX
Toto XX: 1977–1997 er et samlealbum fra det amerikanske rockebandet Toto, utgitt i mai 1998. Albumet ble utgitt for å markere bandets 20-årsjubileum, og inneholder demoer, konsertopptak og annet tidligere uutgitt materiale.
Lavaca County
Lavaca County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det grenser mot Fayette County i nord, Colorado County i nordøst, Jackson County i sørøst, Victoria County i sør, DeWitt County i sørvest og mot Gonzales County i nordvest.
Lavaca Countys totale areal er 2 513 km² hvorav 1 km² er vann. År 2000 hadde fylket 19 210 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Hallettsville. Fylket har fått sitt navn etter elven Lavaca River.
Mads Jakobsen
Mads Jakobsen (født 1963) er en dansk lokalpolitiker for Venstre og borgermester i Struer kommune fra 1. januar 2022. Han etterfulgte Niels Viggo Lynghøj fra Socialdemokratiet. Jakobsen var også borgermester i kommunen i perioden 2014–2017.
Colorado County
Colorado County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det grenser mot Austin County i nordøst, Wharton County i sørvest, Jackson County i sør, Lavaca County i sørvest og mot Fayette County i nordvest.
Colorado Countys totale areal er 2 522 km² hvorav 28 km² er vann. I 2000 hadde fylket 20 390 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Columbus. Fylket har fått sitt navn etter elven Colorado.
Martin Lohne
Martin Lohne (født 27. desember 1952) er en norsk journalist og embetsmann. Han studerte ved Universitetet i Oslo til cand. mag.
Kollen lærerbolig
Kollen ble bygget i 1914. Huset var opprinnelig Clara og Ansteen Hokholts første bolig, men ble senere lærerbolig for Greverud skole i daværende Oppegård kommune i Akershus fylke.
Martin Lohne
Han begynte som journalist i Verdens Gang 1977. I 1981 ble han reporter og vaktsjef i NRK Dagsnytt, senere utenriksmedarbeider. Han var korrespondent i Asia med base i Singapore fra 1987 til 1991, leder for Utenriksavdelingen 1991−1994, og korrespondent i Europa med kontor i Brussel 1994−1998. I 1998 ble han informasjonsdirektør i Widerøes Flyveselskap, og ble i 2002 utnevnt avdelingsdirektør og informasjonssjef i Forsvarsdepartementet. Senere gikk han over til Avdeling for sikkerhetspolitikk og operasjoner. I perioden 2008-2012 var han ambassaderåd ved Norges delegasjon til EU i Brussel, der arbeidsområdet var EUs forsvars- og sikkerhetspolitikk. Fra 2012 til 2016 var han hovedlærer ved Sjefskurset ved Forsvarets høgskole, og i årene 2016-2020 var han tilbake i Forsvarsdepartementet, der han arbeidet med sikkerhetspolitisk analyse.
Kollen lærerbolig
Bygningshistorie
Hokholt startet landhandel og pølsemakeri i 1913 og etablerte seg i Kollen da huset sto ferdig i 1915. Kollen sto i krysset Kongeveien/Bjerkeveien. Huset ble revet i begynnelsen av 1980-årene. I tillegg til Kollen var Greverud lærerbolig tilknyttet Greverud skolekrets frem til 1980.
Fri Flyt (magasin)
Fri Flyt er et norskspråklig sportsmagasin, med fokus på friluftsliv, skisport, klatring og vannsport. Magasinet ble etablert av Anders Waage Nilsen og Eivind Eidslott i 1998. Erlend Sande har siden 2004 vært ansvarlig redaktør for magasinet. Selskapet Fri Flyt AS gir også ut magasinene Terrengsykkel, Ute, Klatring og Landevei.
Magasinet Fri Flyt kommer ut med åtte årlige utgaver.
Martin Lohne
I 1991 ble han tildelt Kringkastingsprisen for god nynorsk språkføring og ypperlig journalistisk håndverk.
Eric Verdonk
Eric Franciscus Maria Verdonk (født 28. mai 1959 i Taihape av nederlandsk opphav, død 3. april 2020) var en roer fra New Zealand som vant bronsemedalje under OL i 1988. Han gjentok nesten dette under OL i 1992 da han kom på en tett fjerdeplass. Under Samveldelekene i 1986 i Edinburgh tok han også bronsemedaljen i et løp vunnet av rolegenden Steve Redgrave. Hans beste innsats i VM i roing var en tredjeplass.
Fri Flyt (magasin)
Fri Flyt fikk i 2017 Fjellskikkprisen fra Røde Kors for sitt arbeide for å formidle viktigheten av trygg ferdsel.
Fri Flyt har gitt en rekke bøker om topptur på ski. Trygge Toppturer, Toppturer i Troms og Toppturar i Sunsmørsalpane.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening siste årene:
Simen André Edvardsen
Simen Andre Edvardsen (født 1. januar 1999) er en norsk ishockeyspiller. Han spiller løper for moderklubben Storhamar. Han har også spilt på U18- og U20-landslaget. Han er sønn av tidligere Storhamar-spiller, Tom-Rune Edvartsen.
My Heart Has a Mind of Its Own
«My Heart Has a Mind of Its Own» er en amerikansk sang, skrevet av Howard Greenfield og Jack Keller. Den ble en # 1-hit for Connie Francis i 1960.
Hit i 1960
Francis spilte inn «My Heart Has a Mind of Its Own» i studioet, Radio Recorders, in Hollywood CA under tre forskjellige sessioner 9., 25. og 31. juli 1960 med Jesse Kaye og Arnold Maxin som produsenter. Gus Levene var arrangør og dirigerte orkesteret. Musikerne innbefattet Art Kaplan på saksofon.
Flere opptak fra disse sessionene er fremdeles bevart. Den opprinnelige singlen MGM K 12923 brukte Take 49 (innspilt 31. juli 1960), men to uker inne i utgivelsesforløpet ble denne erstattet av Take 37 (innspilt 25. juli 1960), etter ønske fra Francis og sangens opphavspersoner.
May-Irene Aasen
May-Irene Aasen (født 3. november 1963 i Oslo) er en norsk billedkunstner og musiker.
My Heart Has a Mind of Its Own
Hit i 1960
«My Heart Has a Mind of Its Own» ble Francis' andre sammenhengende A-side som toppet Billboard Hot 100-listen og nådde førsteplassen på listen fra 26. september og beholdt plassen følgende uke. Singlen markerte også Francis' siste tilstedeværelse på R&B-listen som # 11.
I Storbritannia lå «My Heart Has a Mind of Its Own» som # 3.
May-Irene Aasen
Aasen har hatt separatutstillinger i Oslo, Malmö, Trondheim, Vega, Sande i Vestfold, Sørvågen, Svelvik, Moss, Stavanger, Skåtøy (Kragerø) og Kristiansand.
My Heart Has a Mind of Its Own
Hit i 1960
18. oktober 1960 spilte Francis inn en tyskspråklig versjon med tittelen «Mein Herz weiß genau, was es will», som var uutgitt til 1988.
May-Irene Aasen
I Norge har hun deltatt på utstillinger i blant annet Oslo, Høvikodden, Trondheim, Porsgrunn, Drammen, Harstad, Vardø, Bergen og Toten; samt to ganger på Østlandsutstillingen. I utlandet har hun vært representert på utstillinger i København, Hamburg, Paris, Arles og Barcelona.
My Heart Has a Mind of Its Own
Nyinnspillinger
I motsetning til Francis' foregående # 1-hit «Everybody's Somebody's Fool» ble ikke «My Heart Has a Mind of Its Own» en C&W crossover hit for Francis selv, men sangen ble deretter spilt inn av flere høyt profilerte kvinnelige countrysanger. Det begynte med Connie Smith på hennes LP-album Downtown Country (1966). In 1971 ble Smiths versjon tatt med på en samleplate med tittelen My Heart Has a Mind of Its Own.
Den mest suksessfulle countryversjonen var med Susan Raye i 1072. Den nådde Billboards Top 10 Country Singles-liste.
May-Irene Aasen
Hennes bilder er kjennetegnet av lyssettingen og stemninger, ofte i sort/hvitt. Hun oppdaget tidlig fotografiet som et eget visuelt kommuniserende språk gjennom arbeidene av Christer Strömholm, Robert Frank, Berenice Abbott, August Sander og Arnold Newman.
My Heart Has a Mind of Its Own
Nyinnspillinger
Debby Boone fikk en noe mindre suksessfull hit med sangen i 1979. Den lå som høyest på en 11.-plass.
American Football League Championship Game 1960
American Football League Championship Game 1960 var den første tittelkampen i AFL og ble spilt på 1. nyttårsdag i Jeppesen Stadium i Houston i Texas. Ettersom nyttårsdagen falt på en søndag ble de store bowl-kampene i college spilt på mandag 2. januar. Dette var den første gangen en av de store profesjonelle amerikansk fotballigaene spilte en sluttspillkamp i januar istedenfor i desember.
Houston Oilers, vinnerne i Eastern Division (10–4) møtte vinnerne av Western Division Los Angeles Chargers (10–4) i den første tittelkampen i den ny ligaen. Oilers, som spilte på hjemmebane, var favoritter i kampen.
AFL etablerte et format hvor hjemmelaget i tittelkampen skulle veksles mellom de to divisjonsmestrene hver år. Den første kampen skulle originalt spilles i Los Angeles Coliseum med en kapasitet på 103 000, men Chargers hadde hatt under 10 000 tilskuere per hjemmekamp. Ettersom ligaen var bekymret for at ABC ville trekke seg ut av kontrakten på grunn av de dårlige billettsalgene kom Chargers, Oilers og ligaen til enighet om å flytte kampen til Jeppesen Stadium i Houston, hvor kampen trakk 32 183 tilskuere, nær full kapasitet. Det regnet i fem strake dager før kampen.
Oilers’ quarterback George Blanda, som hadde pensjonert seg etter ti sesonger i NFL og ikke spilt i, kastet tre touchdownpasninger, sparket et field goal og tre ekstrapoeng på veien til en 24–16 seier for Houston.
My Heart Has a Mind of Its Own
Nyinnspillinger
«My Heart Has a Mind of Its Own» ble spilt inn Reba McEntire i begynnelsen av hennes karriere. Denne versjonen ble først utgitt på samlingen Oklahoma Girl (1994)
American Football League Championship Game 1960
Kampreferat
Chargers ledet 6–0 etter første kvarter med to field goals av Ben Agajanian, en av kun to spillere (Hardy Brown) som spilte i AAFC, NFL og AFL. I andre kvarter scoret Houston på en 17-yard pasning fra George Blanda til All-AFL fullback Dave Smith, og svarte deretter på et 27-yard field goal fra Agajanian med et 17-yard field goal av Blanda.
My Heart Has a Mind of Its Own
Nyinnspillinger
«My Heart Has a Mind of Its Own» var også én av flere popklassiske hits, som Sandy Posey gjorde coverversjoner av på CD-albumet, One Fine Day, som markerede Poseys tilbakevenden til hennes countrypolitanske røtter. Albumet inneholder også nyinnspillinger av Francis' «Who's Sorry Now?» og «My Happiness».
American Football League Championship Game 1960
Kampreferat
I siste kvarter tok Billy Cannon, vinner av Heisman-troféet, imot en kort pasning fra Blanda som han deretter løp 88 yards for en touchdown. Chargers, da under med åtte poeng, forsøkte å nå målsonen på siste forsøk med ballen. Dersom de hadde scoret kunne de gått for en 2-point conversion, men tiden løp ut da Chargers nådde Oilers’ 22-yard linje. Oilers vant den første ligatittelen i American Football League 24–16.
Den internasjonale organisasjonen for migrasjon
Den internasjonale organisasjonen for migrasjon (engelsk: International Organization for Migration (IOM)) er en internasjonal organisasjon og et globalt samarbeidsforum om migrasjonspolitiske spørsmål med sete i Genève i Sveits. Organisasjonen som er FNs migrasjonsbyrå, ble dannet i 1951 for å bistå i omplasseringen av flyktninger etter annen verdenskrig. IOM har (per 2020) 173 medlemsstater, 8 stater med observatørstatus, og kontorer i over 100 land. IOM har 13 844 ansatte og et årlig budsjett på 2 milliarder dollar. Organisasjonens offisielle språk er engelsk, fransk og spansk.
Fjellfilmfestivalen
Fjellfilmfestivalen er en årlig filmfestival som nylig er flyttet til Gjendesheim i Jotunheimen. Festivalen fokuserer på friluftsliv og fjellkultur.
May-Irene Aasen
Kunsten hennes er kjøpt inn av Oslo kommune, VGs kunstforening og NBBLs kunstklubb. Hun har også arbeidet som frilansfotograf, illustratør til plakater, plateomslag og tidsskrifter, samt laget to videoer for Universitetets kulturhistoriske museer. Hun fotograferte blant annet plateomslagene for Joachim Nilsens utgivelser (bortsett fra Trygge Oslo) etter Jokke & Valentinerne. Aasen har undervist ved VGs fotoklubb, foredrag 2002; Merkantilt Institutt Oslo, illustrasjonslinjen – foto workshop, 2000–2001 og Kunstuka, Svelvik kommune – trommeworkshop 1999 – 2006.
Katelin Guregian
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i åtter.
Mikael Dokken
Mikael Dokken (født 1. mai 1989 i Oslo) er en norsk ishockeyspiller. Han spilte løper for Frisk Asker fram til 2022. Moderklubben er Hasle-Løren Ishockey, han har også spilt for Storhamar Hockey, Lørenskog Ishockeyklubb og Furuset.
May-Irene Aasen
Hun er medlem av Norske Billedkunstnere, TONO og GramArt, og har fått stipend fra NBK, Billedkunstnernes vederlagsfond, Vega kommune, TONO og Norsk Kassettavgiftsfond.
Mikael Dokken
Tiden i Frisk Asker
Dokken har tilbakelagt to perioder i Frisk Asker og debuterte på A-laget i 2009. Siden da har han spilt over 400 kamper for klubben fram til 2022. Dokken er elmontør og har jobbet som for Asker-firmaet Arkel og var med på byggingen av den nye Varner Arena. Da han spilte på Frisk Asker.
Fjellfilmfestivalen
Arrangementet ble etablert i 2003 etter et initiativ av Anders Waage Nilsen og avdøde Ole Berge Drægni, daværende eier av Turtagrø Hotell. Fjellfilmfestivalen arrangeres av Stiftelsen Fjellkultur, som er opprettet av Fri flyt og Den Norske Turistforening, vanligvis i midten av september.
I 2008 ble det satt ny deltakerrekord med 700 betalende deltakere. Det var også første gang det var filmvisning på Fannaråken
Wilhelm Redieß
Friedrich Wilhelm Redieß eller Rediess (født 10. oktober 1900 i Heinsberg, død 8. mai 1945 på Skaugum i Asker) var en tysk SS-general. Han var Höherer SS- und Polizeiführer (SS- og politisjef) i Norge under Tysklands okkupasjon av landet under andre verdenskrig 1940–1945. I SS hadde Rediess graden Obergruppenführer.
Wilhelm Rediess begikk selvmord på Skaugum like etter den tyske kapitulasjonen i mai 1945. Josef Terboven, som hadde delt bolig med Redieß, tok sitt eget liv senere samme dag og sted.
Tidlig liv
Redieß ble født i Heinsberg i Rhinland i Det tyske keiserrike som sønn av en domstolsansatt. Etter skole og utdannelse ble han elektrotekniker. I juni 1918 ble han kalt inn i den tyske hæren, hvor han tjenestegjorde som infanterist inntil slutten på første verdenskrig i november 1918. Deretter jobbet han igjen som elektriker til han mistet jobben som følge av depresjonen i 1929.
I mai 1925 ble Redieß medlem i SA, nazistpartiets paramilitære gatetropper, og i desember 1925 ble han godkjent som medlem i NSDAP, Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti (nazistpartiet). I 1927 ledet han et SA-kompani i Düsseldorf hvorpå han sammen med sin enhet ble overført til SS i 1929. Som følge av dette fikk han hyppige forfremmelser og fikk grad av generalløytnant (SS-Gruppenführer) i 1935.
Øst-Prøyssen
Fra juni 1938 til juni 1940 var Wilhelm Rediess HSSPF i Øst-Prøyssen. I starten av krigen hadde Redieß ansvaret for å implementere Raselovene fra Nürnberg i Preussen, hvor han overvåket deportasjonene av jødene fra Østpreussen.
Fra 21. mai til 8. juni 1940 ble 1558 psykiatriske pasienter fra Allenberg, Kortau og Tapiau drept etter avtale mellom SS-sjef Wilhelm Koppe i Reichsgau Wartheland og Redieß. Bakgrunnen for drapene var en avtale mellom Redieß og gauleiter Erich Koch om at SS kunne bruke et tomt sykehus mot at de avlivet de psykiatriske pasientene. Da Redieß var i Poznan fikk han tilfeldigvis høre av Koppe hvordan Lange-kommandoen hadde avlivet et stort antall pasienter i Wartheland, ba Redieß om å få låne Lang og hans folk til jobben. Avtalen ble godkjent av Himmler. Førti pasienter om gangen ble stuet inn i en lastebil («gassvogn»), drept med gass fra en beholder og likene deretter dumpet i massegraver. Hver tur med gassvognen tok omtrent tre timer. Avlivingsarbeidet ble utført i Soldau (polsk: Działdowo) av en kommando under ledelse av Herbert Lange. Fanger fra Soldau konsentrasjonsleir måtte grave massegravene og ble deretter skutt og dumpet i graven. Koch inspiserte selv massegraven en gang. Otto Rasch, som drev Soldau konsentrasjonsleir, betalte Herbert Lange 2000 mark ved ankomst til å dekke kostnaden ved arbeidet. Redieß skulle betale 10 Reichsmark for hvert drap. Både Redieß og hans etterfølger Jakob Sporrenberg var sene med utbetalingen og saken er kjent i ettertid ved at brev om saken sirkulerte i byråkratiet. Drapene ble i korrespondansen omtalt som «evakuering». Sporrenberg videresendte kravet fra Koppe til Redieß' nye kontor i Oslo. I et brev til Himmlers hovedkontor erkjente Redieß at han hadde bestilt drapene, men at han ikke hadde tatt Koppes faktura alvorlig fordi drapene ble utført til fordel for det tyske riket og ikke for SS i Øst-Prøyssen. Redieß skrev også at Koch ikke hadde betalt for drapene. I februar 1941 gjentok Koppe kravet og fremholdt at Koch hadde gått med på å dekke kostnadene for avlivingen og at Redieß derfor måtte ha mottatt pengene.
Norge
Som en direkte følge av sitt initiativ i Øst-Prøyssen ble Redieß gitt kommandoen av SS-enhetene i Norge, med tittel Höherer SS- und Polizeiführer Nord, som belønning. Han ble HSSPF i Norge etter at forgjengeren Fritz Weitzel ble drept i bombeangrep i Düsseldorf. Som SS- og politisjef var han direkte underordnet SS-sjef Heinrich Himmler, men var lojal mot Josef Terboven som han trolig adlød eller var enig med. I kraft av sin stilling var han fryktet i Norge. På grunn av Terbovens dominans var SS og politiet mindre uavhengige enn i andre okkuperte land som Nederland og fungerte i stor grad som Terbovens apparat for undertrykking. Til gjengjeld fikk Redieß det norske politiet til disposisjon gjennom Politidepartementet og Jonas Lie. Terboven bestemte 25. oktober 1940 at alle viktige tiltak av fra norsk politis side måtte godkjennes av Redieß.
Redieß delte bolig med Terboven på Skaugum, mens begges familier var i Tyskland. På Skaugum bodde også Terbovens sekretærer og sjåførene for Terboven og Redieß. Redieß og Terboven hadde først kontor i stortingsbygningen, i februar 1945 flyttet de av sikkerhetsgrunner til Handelsgymnasets bygg som var ledig etter at Wehrmacht hadde flyttet til Lillehammer.
Redieß var øverste leder (Gerichtsherr) for SS- und Polizeigericht Nord som var virksom første gang i mars 1942. Terboven kunne benåde nordmenn dømt av denne retten. Dødsdommene ble bekreftet av Redieß før de ble fullbyrdet. Dette var på samme måte som krigsretten en militær domstol som skulle følge den tyske militære straffeloven. Til forskjell fra sivile domstoler var den ikke uavhengig, men underlagt jurisdiksjonssjefen Redieß. Han sto for tiltalen, innkalte domstolen, stadfestet dommen og bestemte iverksetting av straffen. Terboven ga i september 1941 (i forbindelse med unntakstilstanden i Oslo) domstolen utvidete oppgaver og ved å bruke SS-domstolen slapp Terboven å blande inn Wehrmacht. Overtredelse av Terbovens forordninger skulle etter dette føres for denne SS-domstolen. Bakgrunnen for endringen var samarbeidsproblemer med Wehrmacht om bruk av krigsretten. Den domstolen ble brukt til å holde disiplin internt i SS/politiet og av okkupasjonsmakten til å holde kontroll. Terboven var generelt mot benådning. Redieß og Terboven forbød norske forsvarsadvokater å møte i retten saker som gjaldt militær motstand fordi opplysninger kunne lekke tilbake til hjemmefronten. På høsten 1944 begynte Sipo på egen hånd å henrette motstandsfolk uten noen form for domstolsbehandling, dette var i henhold til «Führerbefehl» bekreftet av Redieß. Domstolen tok opp igjen arbeidet våren 1945. Den siste dødsdommen (mot en norsk SS-mann tiltalt for faneflukt) ble stadfestet av Redieß 11. april og fullbyrdet 19. april. Domstolen avsa den siste dommen 30. april og hoveddommer Hans Latza arbeidet 1. mai 1945 med nye saker.
Redieß anså Rolf Jørgen Fuglesang som leder for den tyskfiendtlige fraksjon i Nasjonal Samling, ifølge en hemmelig rapport til Himmler i desember 1944. Fulgesang mente at Redieß var svak og dum. Redieß slo hardt ned på tendenser til mismot og ordresvikt i egne rekker. Reidar Hedemann beskriver Redieß som en enkel sjel med forestillinger om å utvikle sprengstoff som kunne vinne krigen for Tyskland. Terboven ga direkte ordrer til Fehlis uten at Redieß grep inn. Mot slutten av okkupasjonen var det store motsetninger mellom Terboven og Fehlis, og Redieß formidlet da ordren fra Terboven til SD. Hans Fredrik Dahl beskriver Redieß som en passiv og søvnig type.
På Elverum ble det opprettet en SS-skole som Redieß besøkte dagen etter angrepet på Sovjetunionen. Under festlighetene på kvelden holdt han en oppildnende tale om bolsjevismen og nevnte blant annet at Sovjetunionen hadde forsynt seg av finsk territorium. Redieß uttrykte forventning til norske SS-menn skulle delta i væpnet kamp mot bolsjevismen. Overfor Finn H. Kjelstrup, sjefen for Den norske legion, gikk han inn for at opplæringen i legionen skulle skje i Tyskland. Etter opplæring skulle soldatene overføres til midt- eller sør-fronten i Sovjetunionen. Falkenhorst hadde avslått å sette legionen inn i Finland.
I august 1941 ga han ordre om at private radioapparater i store deler av landet skulle leveres inn. Hans Fredrik Dahl antar at Quisling sto bak denne aksjonen eller presset på for å få den gjennomført. I forbindelse med unntakstilstand ble radioapparatene også i Oslo-området inndratt. Redieß mente inndragningen var militært nødvendig. Terboven avslo benådning for Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm 10. september 1941, Redieß beordret da henrettelsen gjennomført samme dag. Det er noe uklart hvem som tok initiativet til deportasjon av de norske jødene, men Redieß var sammen med Terboven, Fehlis, Quisling og Karl Marthinsen med i diskusjonen.
Blant de tyske topplederne i Norge var Redieß den eneste Sverre Riisnæs pleide omgang med privat. Riisnæs' kone skal ha påvirket Redieß til å løslate bekjente. Redieß var generelt taus og reservert overfor nordmenn og hadde liten kontaktflate i det norsk samfunnet.
I mars 1941 kom det inn rapporter om at et stort antall norske kvinner var blitt gravide med tyske soldater, noe som førte til at Redieß implementerte Lebensborn-programmet i Norge. Programmet oppmuntret til å få barn av den ariske rasen og var vanligvis rettet mot SS-enheter. Til sammen ble det født 8.000 barn i Norge under Lebensborn, noe som gjorde Norge til det landet etter Tyskland med flest registrerte fødsler av «ariske» barn under andre verdenskrig.
Kapitulasjon og selvmord
Terboven og Franz Böhme reiste 3. mai 1945 til Flensburg der den siste rest av Tysklands sentralregjering under ledelse av Karl Dönitz holdt til. Terboven, Keitel og Jodl mente kampen kunne fortsette i Norge. Dönitz ville ha slutt på krigen og redde så mange tyske soldater som mulig unna sovjetisk fangenskap ved å hale ut kapitulasjonen lengst mulig. Dönitz ville ha de tyske styrkene i Norge som pant for å vinne tid overfor de allierte. Finansminister Lutz Schwerin von Krosigk ville kapitulere uten kamp.
Redieß ga 7. mai ordre til sekretærene om å brenne alle papirer på Terbovens kontor. Klokken 15:52 kom meldingen over radio om at Tyskland hadde kapitulert betingelsesløst på alle fronter. Til sekretæren på Skaugum sa Redieß: «Det er best De ikke er her mer nå. Men det er bedre for min familie at jeg ikke kommer hjem igjen.» Terboven orienterte 7. mai om at Dönitz hadde avsatt ham som Reichskommissar og at Wehrmacht skulle overta. Natt til 8. mai skjøt Redieß seg selv gjennom hodet med pistol. «Det var tidlig, han kom meg i forkjøpet» kommenterte Terboven som ga ordre om at Redieß' død skulle holdes hemmelig. Dönitz ga ordre om at kapitulasjonen i Norge skulle skje 8. mai klokken 24:00. Mannskap fra Milorg og Kompani Linge forsøkte å overta Skaugum 8. mai, men ble stanset av SS-vaktene i porten. Kvinnene ble sendt bort fra Skaugum før Terboven sprengte seg og liket.
Redieß begikk selvmord ved skyting da det tyske riket kollapset i Norge den 8. mai 1945. Hans levninger ble ødelagt da Rikskommissær Josef Terboven detonerte rundt femti kilo dynamitt i en bunker i Kloåsen på Skaugum-komplekset samme dag klokken 23:30. SS-mannskap hadde flyttet liket av Redieß til bunkeren og hjulpet Terboven med plassering av sprengstoff. Dagen etter forsøkte et arbeidslag på 10–20 mann å brenne restene fra bunkeren. Da norsk politi kom til Skaugum 9. mai klokken 18 ble likrestene undersøkt nøye for å faststlå om det virkelig var Terboven og Redieß. Kriminaletterforskere, rettsmedisinere, radiografer og tannleger medvirket i undersøkelsen. For Terboven fant politiet raskt spor som ga sikker identifisering. For Redieß stemte opplysningene slik at det var «overveiende sannsynlig» at var hans lik. Franz Böhme kapitulerte, som øverstkommanderende for Wehrmacht i Norge, for de allierte 8. mai. De gjenværende SS-folkene og tyske politifolk i Norge sto i utgangspunktet ikke under Franz Böhmes kommando.
Vitenskapsåret 1991
Vitenskapsåret 1991 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1991.
Dødsfall
tildelt nobelprisen i fysikk i 1956 og 1972 ||align=center|82 ||align=center|1908 ||
Inga Breder
Inga Breder (født 1855 i Bodø, død 28. desember 1933) var en aktiv amatørfotograf og medlem i Oslo Kamera Klubb.
Breder var født i Bodø, men flyttet tidlig til Drammen og senere til Kristiania (Oslo) i 1895. Hun ble medlem i Oslo Kamera Klubb allerede fra begynnelsen i 1921 og var en aktiv utstiller og svært aktiv i konkurransene. Hun var også avholdt som jurymedlem.
Breder fotograferte både landskap, bymotiver, portretter, interiører og stilleben. Spesielt hennes stilleben fikk stor oppmerksomhet og ble premiert på utstillinger. De speiler hennes interesse for kunst og evne til komposisjon. Hennes stilleben «Krystall» ble publisert i katalogen for «Första Internationella Utställningen» som ble holdt i Stockholm i 1926.
Preus museum eier en samling fotografier etter henne.
Latvijas Zaļā Partija
Latvijas Zaļā partija («Latvias grønne parti », LZP) er et latvisk politisk parti, grunnlagt den 3. januar  1990. Partiets ideologi er basert på økologi og grønne verdier. Partiet er en del av Det europeiske grønne partiet og er alliert med Den latviske bondeunionen i Unionen av grønne og bønder.
Fuyuan (Jiamusi)
Fuyuan (kinesisk: 抚远县; pinyin:  Fǔyuǎn Xiàn) er et fylke i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Jiamusi.
Befolkningen var på ca 110,000 innbyggere i 2010, opp fra 70,497 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Mangjitazhans gamle by (Mangjitazhan gucheng, 莽吉塔站故城) fra Mingdynastiets tid ble i 2006 tilføyd Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Megalomma
Megalomma er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Nokså små, slanke, metallisk fargede sandjegere. Hodet er stort og ovalt med nokså store, sigdformede kjever, fasettøynene store. Pornotum er tønneformet. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er lange og tynne.
Utbredelse
Artene er utbredt i Afrika.
Tagaytay City
Tagaytay City er en by på Filippinene som ligger i provinsen Cavite i regionen Calabarzon. Den har 71 181 innbyggere (1. mai 2015).
Barangayer
Byen er inndelt i 35 smådistrikter, barangayer, hvorav 26 er klassifisert som landsbygdsdistrikt og 9 som tettstedsdistrikt.
Guløyepingvin
Guløyepingvin (Megadyptes antipodes) er en sjøfugl som tilhører pingvinfamilien. Den er eneste nålevende art i slekten Megadyptes, og endemisk for New Zealand. Maoriene kaller den hoiho (støyende skrike eller støyskrike) og regner fuglen som hellig (taonga). Guløyepingvinen regnes som verdens sjeldneste pingvinart.
John Zhu Fengqing
Biografi
Zhu Fengqing ble presteviet i 1945 etter studier ved presteseminaret i Ningbo. Han ble valgt etter den kinesiske patriotiske katolske forenings prosedyrer til biskop av Hangzhou i 24. august 1988, og ble bispeviet 27. november samme år av den «patriotiske» biskop Aloysius Jin Luxian.
Guløyepingvin
Beskrivelse
Guløyepingvinen er oppkalt etter den blekgule (strågule) øyenfargen og ligner mye på topp pingvinene i slekten Eudyptes. Det vitenskapelige navnet betyr stor dykker fra sørlige land.
John Zhu Fengqing
Biografi
Han var også direktør for provinsen Jiangsus kommisjon for kirkelige anliggender og komitemedlem i Folkets politiske konsultative konferanse i Hangzhou.
Han døde den 12. desember 1997 i Nanjing, noe tid etter en alvorlig operasjon.
Guløyepingvin
Beskrivelse
Guløyepingvinen blir omkring 75 cm (62–79 cm) høy og veier normalt 4,31–6,69 kg. Vekten varierer med årstidene og hekkesesongen. Guløyepingviner kan bli omkring 20 år gamle.
John Zhu Fengqing
Biografi
Biskop Zhu var den syvende regjeringsapproberte katolske biskop som døde i 1997. Før ham døde biskopene Liu Huanbo av Heilongjiang (19. januar), Wang Xueming av Hohhot (10. februar), Chen Mushun av Zhaotong (9. april), Joseph Zong Huaide av Jinan og Zhoucun (27. juni), Li Shuren av Yueyang (7. oktober) og Cai Tiyuan av Shantou (24. november).
ABBA Live
ABBA Live er et konsertalbum med ABBA, utgitt i 1986.
Jonas Fjeldstad
Jonas Ekman Fjeldstad (født 22. november 1894 i Røyken, død 20. februar 1985 i Oslo) var en prisbelønt norsk oseanograf og matematiker.
Guløyepingvin
Beskrivelse
Underarter er ikke beskrevet, men det er kjent at det eksisterer distinkte forskjeller mellom fuglene på hovedøya og de andre øyene.
Utbredelse, habitat og bestand
Guløyepingvinen er endemisk for den sub-antarktiske klimasonen sør på New Zealand. Arten hekker sørøst på Sørøya (Bankshalvøya og Otagohalvøya), på Stewart Island og øyene rundt, samt på Aucklandøyene og Campbelløyene. Den har trolig trukket nordover fra et mer sørlig tilholdssted (kanskje Aucklandøyene) i løpet av de siste århundrene.
Forskerne tror at arten koloniserte større deler av New Zealand da waitahapingvinen (Megadyptes waitaha) døde ut der for noen århundrer siden, trolig jaktet til utryddelse av polynesiske nybyggere.
Arten er likeverdig marin og terrestrisk og hekker parvis solitært. Dens naturlige habitat er sjøen og tett skog og krattskog, som skjuler parene for hverandre og gir arten beskyttelse for sola og fugler som kan tenkes å angripe egg og kyllinger ovenfra. På land bygger den reder fra strandsonen og opp mot 250 meters høyde, helt opp mot 1 km fra sjøen.
Det knytter seg stor usikkerhet til estimatene av totalbestanden. I 1988/1989 talte den 5 930–6 970 individer. I 1997 ble bestanden estimert til 3 560–4 180 hekkende par og 2 370–2 790 par som ikke hekket.
Hekkeatferd
Guløyepingvinen er monogam, og sammen med skogpingvinen (Eudyptes pachyrhynchus) den eneste pingvinarten som hekker parvis solitært eller i små, løse grupper der redene bygges utenfor øyesyn for andre hekkende par. Som oftest i et relativt grøntbevokst habitat. Begge foreldrene bidrar likt til ruging og ungepass.
Karen Olsen Beck
Bakgrunn
Rita Karen Olsen ble født i Danmark til Walter Olsen og Karen Beck Olsen, som emigrerte til USA og ble amerikanske statsborgere. Hun vokste opp i Yorktown Heights i Westchester County i delstaten New York.
I ung alder ble hun interessert i sosiale spørsmål. Som student ved Mary Washington College (som senere ble University of Mary Washington) ble hun involvert i flere bevegelser som fremmet solidaritet med og forsvar av trengende mennesker. Etter avgangseksamen fra Mary Washington College begynte Olsen ved Universitetet i København for å studere samfunnsvitenskap. Hun tok deretter mastergraden i sosiologi ved Columbia University i New York City.
Guløyepingvin
Hekkeatferd
Guløyepingviner bygger alltid redet slik at det har dekning mot noe fast i ryggen, for eksempel av en newzealandsk lin (Phormium tenax), stein, trestamme eller lignende. Omgivelsene må gi redet beskyttelse mot sol og uvær. Avstanden mellom redene er vanligvis omkring 30–250 meter, minimum 4–6 meter. Reirtettheten varierer imidlertid med habitatet. Det er kjent at isolerte par kan vandre mer enn 1 km inn på land for å bygge rede. Hunnen er normalt 2–3 år gammel når hun hekker første gang, mens hannen typisk er 2–5 år.
Karen Olsen Beck
Costa Rica
Hun giftet seg med José Figueres Ferrer, den 7. februar 1954; da han var blitt landets president igjen, slik at Karen Olsen Beck da automatisk ble Costa Ricas førstedame. Olsen var 23 år gammel da bryllupet stod, mens Figueres var 47. Seremonien ble foretatt hjemme hos Figueres' bror, Antonio Figueres, av erkebiskop Ruben Odio Herrera av San José de Costa Rica. President Figueres var blitt skilt fra sin første hustru, den tidligere førstedamen Henrietta Boggs, den 1. januar 1954.
Guløyepingvin
Hekkeatferd
Hunnen legger 1–2 egg i september–oktober. Eggene legges med 3–5 dagers mellomrom. Inkubasjonstiden varer i 35–54 dager (i snitt 43 dager). Klekkingen starter som regel i begynnelsen av november og kyllingene blir flygedyktige tidlig i februar året etter. Foreldrene gjenvinner så kondisjonen (og legger på seg typisk 2–3 kg) og starter mytingen i februar–april. Mytingen varer i 3–4 uker, og guløyepingvinen myter hele fjærdrakten på en gang. I myteperioden taper fuglene seg gjerne 3–4 kg.
Karen Olsen Beck
Costa Rica
Karen Olsen Beck ble førstedame en gang til, da ektemannen var president også fra 1970 til 1974. Det var hans tredje presidentperiode.
Guløyepingvin
Hekkeatferd
Normalt dannes ikke ungfuglgrupper, men på grunn av lavere reirtetthet på Campbelløyene hender det at det oppstår mindre grupper som består av 3–7 ungfugler på disse øyene.
Karen Olsen Beck
Costa Rica
Med Figueres fikk hun fire barn, blant annet José María, som var Costa Ricas president fra 1994 til 1998, og Christiana Figueres, som ble spesialist på miljøspørsmål og klimaendringer, og ble Executive Secretary for United Nations Framework Convention on Climate Change.
Guløyepingvin
Ernæringsatferd
Guløyepingvinen ernærer seg i sjøen, typisk omkring 7–13 km fra land, og pingvinene svømmer i snitt 17 km for å komme til fangstområdene. Det er imidlertid tildels store forskjeller mellom de ulike populasjonene. Ikke bare med hensyn til avstander, men også hvor fuglene velger å jakte. Fuglene forlater hekkeplassene i grålysningen og returnerer tidlig på kvelden for å mate kyllingene. Utenom oppdrettsperioden kan fuglene tilbringe to–tre dager på sjøen av gangen. Et typisk dykk går til 20–60 m dybde, men det er kjent at arten kan dykke til minst 160 meter. Den kan også være neddykket i minst fire minutter.
Karen Olsen Beck
Costa Rica
Fra 1983 til 1984 var hun Costa Ricas ambassadør til Israel.
Jonas Fjeldstad
Han tok cand.real. ved Det Kongelige Frederiks Universitet og ble amanuensis i geofysikk 1922 ved Bergens Museum. Det var Fjeldstad som korrekt antok eksistensen av Lomonosovryggen som deler Polhavet i to store havbasseng. Til dette brukte han bølgedata innsamlet av Harald Ulrik Sverdrup. Bølgestudiene fortsatte i hans dr.philos. 1930, og han utviklet en generell teori for hvordan havets indre bølger oppfører seg kalt (Interne wellen, 1933). Fra 1939 var han dosent ved Universitetet i Oslo, professor fra 1947 til 1964.
Familie
Han var sønn av Johan Fjeldstad (1861–1947) og Emma Christine Ekman (1855–1936). I 1924 giftet han seg med Ellen Totland (1897–).
Leirfjord barne- og ungdomsskole
Skolen befinner seg sentralt på Leland, som er administrasjonssenteret i Leirfjord kommune. Skolen er omkranset av variert og vakker natur med både hav og fjell i umiddelbar nærhet, som ofte blir benyttet av skolen.
I tilknytning til skolen finnes det idrettshall, svømmehall og kantine som daglig benyttes. Uteområdet til skolen er stort, hvor elevene har tilgang til ballbinge, sykkelløype, stativer og ramper.
Guløyepingvin
Ernæringsatferd
Arten spiser fisk (normalt i mer enn 90% av tilfellene) og tiarmet blekksprut (i varierende grad) som den jakter på under dykking i sjøen. Det har blitt dokumentert at i sesonger der blekksprut utgjør en større del av dietten, så synker suksessraten i hekketiden.
De viktigste artene fuglen jakter på er rødtorsk (Physiculus bachus), blåtorsk (Parapercis colias), opalfisk (Hemerocoetes monopterygius), New Zealand brisling (Sprattus muelleri), blårygget New Zealand brisling (Sprattus antipodum), ahuru (Auchenoceros punctatus), sølvsidefisker (Atheriniformes) og tiarmet New Zealand blekksprut (Nototodarus sloanii). Sistnevnte er også kjent som pilblekksprut.
Predasjon
Guløyepingvinen er utsatt for predasjon fra landbaserte rovpattedyr, i sin tid innført av mennesket, som røyskatt, fritte, tamkatt og tamhund. Rotter og pungrotter tar dessuten både egg og kyllinger når anledningen byr seg. I tillegg er arten utsatt for predasjon når den ferdes på sjøen, blant annet av haier, barracudaer og New Zealand-sjøløve.
Cirrus
En cirrussky eller fjærsky er ikke noen "normal" skytype (haugskyer eller luftlag) men består av fallende iskrystaller (frossen nedbør fra ubetydelige skydotter i "tuppen") og er karakterisert ved tynne, pistrete tråder som ofte er vevd sammen i et slør. Når de faller ned i fuktig luft vokser disse tynne skytrådene og blir så utstrakte at de er umulig å skille fra hverandre og kan danne et slør kalt cirrostratus eller slørskyer. Av og til kan konveksjon i stor høyde danne tette ansamlinger av synlige (haug)skydotter kalt cirrocumulus eller makrellskyer. Namnet «cirrus» kommer av det latinske ordet som betyr «hårstrå» eller «hårdott».
Cirrus blir vanligvis dannet i høyder over 5000 m (16 000 fot). Det kan av og til se ut til at fallstripene er rette hvis det ikke er et vindskjær i luftlaget, og skyene ser ut som et komma (meiskyer eller cirrus uncinus). Hvis fallstripene er sammenfiltret er det en indikasjon på turbulens. De fallende iskrystallene fordamper før de når bakken. En mindre vanlig art av cirrusskyer er cirrus radiatus. Disse oppstår som lange parallelle striper, som ser ut til å stråle ut fra et punkt på himmelen.
Cirrusskyer medvirker både til atmosfærens drivhuseffekt og til Jordas albedo (mengden av sollys som Jorda reflekterer). Dermed er man ikke sikker på om nettoeffekten av cirrusskyene faktisk varmer opp eller kjøler ned Jorda. Mye av vanskelighetene rundt dette ligger i å modellere effekten av albedoen i skyer som består av krystaller av forskjellig størrelse og form. Eldre modeller underestimerte effekten av albedo i cirrusskyer. Bedringer av denne effekten i klimamodellene vil gi bedre klimavarsel.
Cirrusskyer kan både dannes i isolerte flak eller dekke store deler av himmelen, alt etter hvordan fukten er fordelt. Hvis cirrusskyene dekker store områder kan det tyde på at et frontsystem eller forstyrrelser i høyden nærmer seg. Cirrusskyer kan også være rester etter tordenvær. Ambolten som blir dannet i forbindelse med cumulonimbusskyer er egentlig cirrus. Ambolten blir dannet når tordenvær pumper fukt opp til toppen av troposfæren. Når uværet er fullt utviklet kan høydevinder fordele ambolten over himmelen og danne omfattande cirrusformasjoner over lange strekninger i den retningen vinden blåser. Et stort område med cirrus og cirrostratus er også vanlig i forbindelse med tropiske orkanar.
Antropogene Cirrusskyer kan også bli dannet ved fortetning av kondensasjonsstriper fra jetfly i fuktig høydeluft (Engelsk:ConTrail). Effekten av disse kondensasjonsstripene har blitt et økende problem og er en viktig del av diskusjonen rundt luftfart og klimaendringar. Flyging gjennom underkjølte lagskyer kan fremprovosere nedbørsutløsing som tapper ut skydråper og vanndamp bak flyet (Eng: DisTrail), i sjeldne tilfeller med synlig isutløsing ("FallStreak Holes", se neste avsnitt).
En svært sjelden og lite kjent cirrus-variant er de såkalte "Fallstripe-Hull" ("FallOut Streak / FallStreak Holes / Hole Punch Clouds") med en kjerne av fjærskyer dannet ved fremprovosert ising i tynne underkjølte skylag i mellomhøye luftlag (altostratus, og flate altocumulus=LinseSkyer) : Mens naturlig ising i ren luft først oppstår i svært kald luft i meget stor høyde, kan tilførsel av iskrystaller fra Cirrusskyer (svært sjelden) eller fuktighet og frysekjerner (sot, salt, sand) fra f.eks flytrafikk (stadig mer vanlig) utløse lokal ising i tynne underkjølte mellomhøye skylag som normalt bare inneholder skydråper enda temperaturen kan være -30 grader. Iskrystallene stjeler fuktighet fra skydråpene/luftlaget og lager et skarpt avgrenset hull (eller en stripe) i skylaget. Ved spesielle værforhold blir dette en vanlig følge når fly krysser tynne underkjølte lagskyer, altså en "DisTrail" med en kjerne av isnåler. Fenomenet er en parallell til "værmodifikason" (teknologisk regnmakeri) der man "sår" frysekjerner (mikroskopiske krystaller med SølvJodid) ned i skyer for å utløse nedbør.
Notozona
Notozona er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Middelsstore, brede, halvblanke, gjerne brokete fargede jordlopper. Bakbeina er utviklet til hoppebein med tykke lår.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra det sørlige Mexico i nord til det nordligste Sør-Amerika i sør.
Gonzales County
Gonzales County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det grenser mot Fayette County i nordvest, Lavaca County i øst, Dewitt County i sørøst, Karnes County og Wilson County i sørvest, Guadalupe County i vest og mot Caldwell County i nordvest.
Gonzales Countys totale areal er 2 771 km² hvorav 5 km² er vann. I 2000 hadde fylket 18 628 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Gonzales.
Trygve Westgård
Westgård ble etter kommunestyrevalget 2007 gjenvalgt gjennom et samarbeid med Høyre, hvor Høyre fikk varaordføreren med Thor Hals.
Han var vararepresentant til Stortinget for perioden 2009-2013.
Hver gang vi møtes
Hver gang vi møtes er et norsk musikalsk underholdningsprogram som har gått på TV 2 siden 2012. I serien ble syv kjente norske musikere samlet på kjærringøy i Bodø, for å synge hverandres sanger de ti første ordinære sesongene. Sesong 10 var jubileumssesong med 29 deltakere, og i sesong 12 var det åtte deltakere. Programserien har åtte episoder, én for hver dag som ble innspilt, med en artist i fokus i hver av de første syv episodene. Siste episoden synger er avslutning, som har bestått av duetter, gruppesang og låter deltakere har god tilknytning til. Navnet på programserien er hentet fra en tekstlinje i sangen «Venner», skrevet av Halvdan Sivertsen.
Serien er basert på det nederlandske formatet The Best Singers of the Netherlands (opprinnelig tittel: De beste zangers van Nederland).
Programmet fikk to priser under Gullruten 2012: beste underholdningsprogram og beste nye programserie, og vant også klassen beste underholdningsprogram under Gullruten 2013. Det har i tillegg blitt nominert i klassen beste underholdningsprogram foran Gullruten 2021 og Gullruten 2023, mens Emma Steinbakken og Isah sammen ble nominert til publikumsprisen for sesong 13 av programmet foran Gullruten 2023.
Første sesong ble i snitt sett av 600,000. Premieren av sesong to ble sett av 986,000.
Sesong 1 (2012)
Deltakerne i sesong 1, i 2012, var: Øystein Dolmen, Jan Eggum, Elvira Nikolaisen, Anne Grete Preus, Øyvind "Vinni" Sauvik, Halvdan Sivertsen og Bertine Zetlitz.