cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hotina
Vēsture
Par pirmo reizi, kad Hotina tika pieminēta rakstos, dažkārt uzskata 9. gadsimta sākumu, tomēr droši tā zināma no 14. gadsimta sākuma. Pilsētas attīstība saistīta ar 13. gadsimtā celto pili. Vēstures gaitā pilsēta vismaz 20 reizes mainījusi valstisko piederību. Līdz 17. gadsimta beigām tā bija strīdus teritorija starp Poliju-Lietuvu un Moldāvijas kņazisti. 1621. gada rudenī pie Hotinas notika Hotinas kauja, kurā Žečpospolitas karaspēks (Jana Karola Hodkeviča vadībā) un Zaporožjes kazaki (Petro Sahaidačnija vadībā) sakāva osmaņu un krimiešu spēkus sultāna Osmana II vadībā. 1673. gada 11. novembrī pie pilsētas notika otra Hotinas kauja, kurā poļi Jana III Sobeska vadībā sakāva turku spēkus. No 1711. gada (ieņemot to Ziemeļu kara laikā) līdz 1812. gadam (zaudēta Krievu—turku kara rezultātā) tā bija Osmaņu impērijas sastāvā, bet no 1812. līdz 1917. gadam - Krievijas Impērijas Besarābijas guberņā. 1917. līdz 1918. gadam Hotina bija Moldāvijas Demokrātiskās Republikas pilsēta, līdz iekļāvās Rumānijā. 1919. gada janvārī un februārī pilsētas apkaimē notika Hotinas sacelšanās, kurā ukraiņi vērsās pret Rumānijas varas iestādēm. 1940. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, to iekļāva Ukrainas PSR. Otrā pasaules kara gados no 1941. līdz 1944. gadam Hotina atkal bija Rumānijā. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Hotinā dzimis Osmaņu impērijas lielvezīrs Alemdars Mustafa pašā (Alemdar Mustafa Paşa, 1755 — 1808).
Parīzes Universitāte
Parīzes Universitāte (fr), pazīstama arī kā Sorbonna (Sorbonne, la Sorbonne), bija universitāte Parīzē, Francijā. Viena no pirmajām Eiropā dibinātajām universitātēm.
Vēsture
Dibināta 12. gadsimta vidū. Nedarbojusies no 1793. līdz 1896. gadam.
Bija četras fakultātes: medicīnas, teoloģijas, tiesību un mākslu. Ap 1257. gadu teologs Roberts de Sorbons dibināja garīgo koledžu, kas tika nosaukta viņa vārdā par Sorbonnas koledžu. Sākot ar 17. gadsimtu, nosaukums Sorbonna tika attiecināts uz visu Parīzes Universitāti.
Sadalīšana
Pēc 1968. gada studentu nemieriem Parīzes universitāte 1970. gadā tika reorganizēta, tika izveidotas 13 patstāvīgas universitātes. Trīs universitāšu nosaukumā ir saglabāts Sorbonnas vārds. 2017. gadā šīs universitātes ietilpa šādās augstskolu grupās:
Samuēls Golds
Samuēls Golds (de; dzimis, miris ) bija ebreju izcelsmes Ungārijā dzimis ārsts, žurnālists un šaha problēmists.
Klucis — nepareizais latvietis
"Klucis. Nepareizais latvietis" ir 2008. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Pēteris Krilovs.
Sižets
Latvijā dzimušajam māksliniekam Gustavam Klucim bija pārliecība par to, ka mākslas principos nepieciešama revolūcija. Šī pārliecība sakrita ar Ļeņina iecerēto vispasaules revolūciju, tāpēc Klucis kļuva par Ļeņina labo roku šo plānu popularizēšanā. Tomēr totalitārajai varai ir nepieņemama radošā brīvība.
Milēna Demonžo
Milēna Demonžo (fr; dzimusi Marī-Elēna Demonžo (fr), mirusi ) bija franču kino, televīzijas un teātra aktrise un rakstniece.
Biogrāfija
Demonžo ir dzimusi Nicā, Dienvidfrancijā. Viņas tēvs bija Alfrēds Žans Demonžo (dzimis 1897. gada 30. janvārī Nicā karavīra un itāļu grāfienes dēls), māte — Klaudija Trubņikova (dzimusi 1904. gada 17. maijā Harkivā, Ukrainā, Krievijas Impērijā). Viņai no mātes pirmās laulības bija pusbrālis Leonīds Ivantovs, dzimis Harbinā (Ķīnā) 1925. gada 17. decembrī.
Demonžo mācījās aktiermākslu Parīzes Cours Simon kursos. Viņai bija arī klasiskās pianistes izglītība un jaunībā viņa sapņoja kļūt par profesionālu pianisti.
Karjera
Savā septiņas dekādes ilgajā karjerā piedalījusies vairāk nekā 100 iestudējumos franču, itāļu, angļu un japāņu valodās. Demonžo kļuva slavena 21 gada vecumā ar Ebigeilas Viljamsas lomu filmā Les Sorcières de Salem (1957), par ko viņa saņēma BAFTA kino balvas nomināciju kā daudzsološākā jaunā aktrise un labākās aktrises balvu Karlovi Varu starptautiskajā kinofestivālā. Starp citām Demonžo nozīmīgām kinolomām ir arī Elzas loma Oto Premingera filmā "Esiet sveicinātas, skumjas" (Bonjour Tristesse, 1958), kur viņa tēloja kopā ar Deboru Kāru un Deividu Nivenu, kā arī Milēdijas Vinteres loma filmā "Trīs musketieri" (Les Trois Mousquetaires, 1961).
Aktrise, kas karjeru sāka 1950. un 1960. gados kā blonds sekssimbols,  spēja izvairīties no viena tipāža lomām, piedaloties dažādu kino žanru filmās, tostarp trilleros, vesternos, komēdijās, romantiskās piedzīvojumu filmās, vēsturiskās drāmās un pat peplās, tādās kā Il ratto delle sabine (1961) kopā ar Rodžeru Mūru vai Oro per i Cesari (1963).
Demonžo atveidoja Elēnas lomu, filmējoties kopā ar Luiju de Finesu un Žanu Marē kulta filmas "Fantomass" triloģijā: "Fantomass" (1964), "Fantomass trako" (1965) un "Fantomass pret Skotlendjardu" (Fantômas contre Scotland Yard, 1967). Trīsdesmit gadus vēlāk viņa atkal piedalījās vienā no veiksmīgākajām Francijas kinokomēdiju triloģijām, atveidojot madāmas Pikas lomu Fabjēna Ontenjentes filmās Camping (2006), Camping 2 (2010) un Camping 3 (2016).
Demonžo divas reizes nominēta Cēzara balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā" par lomām filmās "Orfevras krastmala 36" (36 Quai des Orfèvres, 2004) un La Californie (2006). 2017. gadā viņu apbalvoja ar Goda Leģiona ordeni, bet 2007. gadā viņa saņēma Francijas Republikas Mākslas un literatūras ordeni.
Saimons Jeitss
Saimons Filips Jeitss (en; dzimis ) ir Lielbritānijas treka un šosejas riteņbraucējs. Pašlaik viņš pārstāv  komandu.
Karjera
Pēc četru mēnešu diskvalifikācijas par dopinga pārkāpumiem, kas neļāva viņam startēt 2016. gada Tour de France, viņš uzvarēja jauno braucēju klasifikācijā 2017. gada Tour de France.
Jeitss uzvarēja 2018. gada Vuelta a España kopvērtējumā un kombinācijas klasifikācijā. Jeitss uzvarēja arī 2018. gada UCI Pasaules tūres sezonas kopvērtējumā.
2019. gada Tour de France Jeitss uzvarēja sacensību 12. posmā, gūstot savu pirmo uzvaru tūrē. Jeitss uzvarēja arī tūres 15. posmā.
2020. gada Giro d'Italia laikā Jeitsam tika apstiprināta saslimšana ar COVID-19, pirms starta viņš tika pieskaitīts kopvērtējuma uzvaras pretendentiem.
Privātā dzīve
Viņa dvīņubrālis Ādams arī ir profesionāls riteņbraucējs, abi vairākas sezonas pārstāvēja  komandu.
Niklass Krūnvals
Niklass Krūnvals (dzimis 1981. gada 12. janvārī) ir bijušais zviedru hokejists, aizsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Spēlējis Nacionālās hokeja līgas kluba Detroitas "Red Wings" rindās, pildot arī tās kapteiņa palīga funkcija. 2008. gadā kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu, Krūnvals kļuva par divdesmito neformālā Trīs zeltu kluba biedru. 2019. gada 3. septembrī paziņoja par hokejista karjeras beigām.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Krūnvals uzsāka Zviedrijas Elitsērijas kluba Jūrgordenas IF rindās, kas 1999.—2000. sezonā izcīnīja Zviedrijas čempiones titulu. Pēc debijas sezonas noslēguma, 2000. gada NHL draftā Krūnvalu ar kopējo 29. numuru izvēlējās Detroitas "Red Wings" vienība. Niklass gan turpināja spēlēt Jūrgordenas IF vienībā, arī nākamajā sezonā kopā ar klubu izcīnot līgas čempiona titulu.
Uz Ziemeļameriku Krūnvals pārcēlās vien pēc 2002.—03. sezonas beigām, savā pirmajā NHL sezonā Detroitas kluba rindās aizvadot 20 spēles. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Krūnvals palika Ziemeļamerikā, spēlējot "Red Wings" Amerikas hokeja līgas fārmklubā, pēc sezonas beigām tiekot atzīts par līgas labāko aizsargu. Lielāko daļu 2005.—06. sezonas Niklass izlaida ceļa traumas dēļ. 2007.—08. sezonā Krūnvals "Red Wings" rindās izcīnīja Stenlija kausu. Gūstot 15 rezultativitātes punktus, Krūnvals bija Stenlija kausa izcīņas rezultatīvākais aizsargs. Nākamajā sezonā Krūnvals kopā ar klubu sasniedza Stenlija kausa finālu, kurā gan sīvā cīņā piekāpās Pitsburgas "Penguins" vienībai.
Zviedrijas izlases rindās spēlējis 2006., 2010. un 2014. gada Olimpiskajās spēlēs, 2006. gadā kļūstot par Olimpisko čempionu, bet 2014. gadā izcīnot sudrabu. Ceļa traumas dēļ 2006. gada spēlēm Niklass tika pieteikts vien kā rezervists, taču aizvadīja divas spēles Matiasa Olunda turnīra gaitā gūtās traumas dēļ. Piedalījies arī trijos Pasaules čempionātos. 2003. gadā kopā ar izlasi Krūnvals izcīnīja sudraba medaļas, bet 2006. gadā, tiekot atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju, kļuva par Pasaules čempionu.
Roberts Korens
Roberts Korens (sl, dzimis ) ir Slovēnijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā spēlējis Slovēnijā, Norvēģijā, Anglijā un Austrālijā.
Slovēnijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 2003. līdz 2011. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā, kur bijis izlases kapteinis.
Sasniegumi
West Bromwich Albion
Mājputni
Mājputni ir domesticēti putni, kurus cilvēks audzē, lai iegūtu olas, putnu gaļu un spalvas, kā arī dekoratīviem un estētiskiem mērķiem. Mājputni tiek audzēti visā pasaulē, kur dzīvo arī cilvēks. Putnkopība ir ļoti nozīmīga lauksaimniecības nozare. Izplatītākie mājputni ir vistas. Izplatītas ir arī pīles, zosis, tītari, paipalas. Arī strausus mēdz audzēt kā mājputnus.
Beloglazovka
Beloglazovka ir ciems Silmalas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 239 km attālumā no Rīga, Rēzeknes novada Ciskādu apkaimē. Nozīmīgas kaujas Latvijas Brīvības cīņās.
Autoceļš P90
P90 autoceļš Rīgas HES—Pulkarne ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļus A5 un P85 4,5 km no Rīgas HES ar autoceļu P89 pie Pulkarnes. Autoceļa kopējais garums ir 2,3 km un tas visā garumā ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Ķekavas novadu.
1954. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1954. gada pasaules čempionāts brīvā cīņā notika no 22. līdz 25. maijam Tokijā (Japāna).
Roguļeva
Roguļeva ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 4,2 km no pagasta centra Rekovas, 18,7 km no novada centra Viļakas un 251,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem, Rikas upes.
Jānis Straubergs
Jānis Straubergs (1886—1952) bija latviešu matemātikas skolotājs un kultūrvēsturnieks. Pētīja latviešu valodas attīstību saistībā ar Latvijas kultūras vēsturi no 16. gadsimta. Rīgas pilsētas bibliotekārs (1938-1940).
Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gada 24. novembrī Džūkstes pagasta "Lielstraģos". Viņa jaunākais brālis bija folklorists Kārlis Straubergs (1890-1962). Mācījās Džūkstes Lancenieku skolā pie Lerha-Puškaiša, tad Džūkstes "Ērģelniekos" pie skolotāja T.Veidemaņa. No 1901. gada mācījās Valmieras skolotāju seminārā un 1905. gada revolūcijas laikā kā semināristu priekšstāvis aktīvi piedalījās 1. Latviešu skolotāju kongresā, par ko vēlāk tika izslēgts no semināra.
Tikai 1907. gadā Pēterburgā ieguva apriņķa skolotāja tiesības, kā eksterns beidza Jelgavas klasisko ģimnāziju (1908). Studēja teorētisko mehāniku Maskavas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1909-1912) un specializējās aerodinamikā. Strādāja par matemātikas skolotāju Jekaterinogradas ģimnāzijā Volgas vāciešu apgabalā (1912-1917), sāka publicēties latviešu žurnālā "Māja un Skola" (1913). Pēc Februāra revolūcijas pārcēlās uz Maskavu, kur bija skolotājs Stroganova mākslas skolā un Dailes skolā (1917-1918).
1918. gadā Straubergs atgriezās Latvijā un strādāja Valmieras ģimnāzijā (1918-1919), tad Rīgas 3. pilsētas ģimnāzijā (1919-1935). Līdztekus studēja filozofiju Getingenes Universitātē (1921–1923), bija Tautas augstskolas lektors un direktors. Publicēja rakstus par matemātiku, ar autora atļauju tulkoja latviski tolaik jauno Einšteina Relativitātes teoriju (1926).
Izzinot matemātikas vēsturi, Straubergs 1928. gadā saka strādāt Rīgas pilsētas arhīvos, kuru izpēte kļuva par mūža darbu. Viņš galvenokārt pievērsās latviešu skolu vēsturei un kultūrvēsturei. 1937. gadā tika izdots viņa fundamentālais darbs par Rīgas vēsturi.
1938. gadā Jānis Straubergs kļuva par Rīgas pilsētas bibliotekāru.
Pēc Otrā pasaules kara strādāja Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Vēstures institūtā (1947–1950). Miris 1952. gada 29. aprīlī Rīgā.
Šarls Amberžē
Šarls Anrī Adriēns Amberžē (fr; dzimis, miris ) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārta braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Anna Irbe
Anna Irbe (dzimusi, mirusi ) bija latviešu luterāņu misionāre Indijā, piedalījās tamilu Evaņģēliski luteriskās baznīcas izveidošanā.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1890. gada 19. septembrī Dzērbenē luterāņu mācītāja, vēlākā bīskapa Kārļa Irbes un viņa sievas Lūcijas ģimenē. 1912. gadā viņa Ženēvā beidza Žēlsirdīgo māsu skolu. Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur viņa apprecējās ar krievu muižnieku Kaļitajevu. Krievijas pilsoņu kara laikā viņas vīrs un vecākais dēls nomira no tīfa, bet Anna Irbe kopā ar jaunāko dēlu Kirilu atgriezās dzimtenē.
1924. gadā Vecajā Sv. Ģertrūdes baznīcā LELB bīskaps Kārlis Irbe savu meitu Annu iesvētīja par misionāri. Pēc misijas skolas beigšanas Anglijā viņa 1925. gadā ieradās Koimbatorā un sāka darbu Zviedrijas luterāņu baznīcas misijā Madrasas prezidentūrā. Ar sava tēva palīdzību 1931. gadā viņa ieguva Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas atbalstu misijas darbam Britu Indijā. 1933. gadā viņa mežā starp Koimbatoras un Polači (Pollachi) pilsētām ieraka krustu kā pamatakmeni vēlākajam Karunagarapuri ("Kunga žēlastības") ciemam, pati dzīvoja būdiņā tikpat vienkārši kā vietējie bezkastas ļaudis (pana, ādivāsī). Ciemā bez evaņģēlistu mājām uzcēla atraitņu namu, bērnu-atradeņu māju, skolu un aptieku. Viņas palīgs bija indiešu teologs G. Stīvens (Stephen).
Anna Irbe bija iecienīta kā garīgā māte, kuras padomi un dzīves uzskati derēja kā atsvaidzinājums pārējiem misionāriem, bez tamilu un latviešu valodas Anna Irbe prata tekoši runāt arī angļu, franču, krievu un zviedru valodās. 1937. gadā Annu Irbi apmeklēja LELB ārmisijas sekretārs mācītājs Roberts Feldmanis. Pēc Latvijas okupācijas Karunagarapuri misija pārgāja Zviedrijas luterāņu baznīcas aprūpē, kura uzskatīja šo ciemu par paraugmisijas staciju. 1951. gadā Anna Irbe izbeidza darbu Karunagarapuri ciemā.
Pēdējos divus gadus viņa nodzīvoja Nilgiri kalnos mācītāja Stīvena vecākā dēla — ceļu inženiera ģimenē. Viņš bija dzimis Karunagarapuri ciemā, un Anna Irbe viņu uzskatīja par savu audžu dēlu. Mirusi 1973. gada 13. februārī Tirupaturā (Tiruppathur). Viņas dēls Kirils Irbe bija lidojošo ārstu vienības (flying doctor) galvenais inženieris Zambijā. Mūsdienās LELB Misija Indijā nosaukta par Annas Irbes Latvijas evaņģēliski luterisko Baznīcu Indijā (AILELBI).
Ārējās saites
"Ārmisija"
"Tas laiks" filma par Annu Irbi
Hermanis Maiers
Hermanis Maiers (de; dzimis ) ir bijušais austriešu kalnu slēpotājs.
Karjeras laikā viņš četrreiz uzvarēja Pasaules kausa izcīņas kopvērtējumā (1998, 2000, 2001, 2004), tāpat izcīnījis divas Olimpisko spēļu medaļas (abas 1998. gadā) un trīs Pasaules čempionāta zelta medaļas (1999. gadā divas un 2005. gadā vēl vienu). Tāpat viņš ir otrs visvairāk uzvaras Pasaules kausa posmos izcīnījušais sportists pēc zviedra Ingemara Stenmarka, kopumā uzvarējis 54 sacīkstēs.
Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (1998, 2006). 1998. gadā Nagano viņš izcīnīja uzvaru supergigantā un milzu slalomā. 2006. gadā Turīnā austrietis izcīnīja sudraba medaļu supergigantā un bronzas medaļu — milzu slalomā. Pasaules čempionātos kopumā izcīnījis sešas medaļas. Papildu trim zeltiem, H. Maiers izcīnījis divus sudrabus un vienu bronzu.
Saulcerīte Viese
Saulcerīte Viese (dzimusi Jēkabpilī, mirusi  Rīgā) bija latviešu rakstniece un literatūrzinātniece. Pētījusi Raini un Aspaziju, par viņiem ir sarakstījusi arī vairākas grāmatas.
Dzīves gājums
Dzimusi Jēkabpilī. 1955. gadā absolvēja Latvijas Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultāti, 1958. gadā sāka publicēt savus darbus. Strādāja Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzejā (1955—1973), izdevniecībā "Liesma" (1973—1978).
No 1978. līdz 1990. gadam Viese vadīja Latvijas Rakstnieku savienības Mežaparka attīstības biedrību. Rakstīja īsprozas grāmatas, pētījumus, sastādīja Raiņa gadagrāmatas laikā no 1975. līdz 1989. gadam, kā arī pirmos sešus Aspazijas Kopotus rakstus (1985—1988). Atmodas kustības laikā 1989. gadā bija iekļauta izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā.
Apbalvojumi un pagodinājumi
1968. gadā kļuva par Latvijas Rakstnieku savienības biedri, 1985. gadā saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātās kultūras darbinieces goda nosaukumu, 1990. gadā Raiņa prēmiju.
1995. gadā Viese apbalvota ar V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un Aspazijas balvu.
Serhijs Hončars
Hončars neizturēja asins pārbaudi 1999. gada Tour de Suisse laikā un tika atsaukts no sacensībām. Lai arī tā bija tikai asins veselības, nevis dopinga pārbaude, Tour de France organizatori nolēma nepielaist viņa komandu  dalībai 1999. gada Tour de France. 2007. gada 11. maijā Hončaru uz 30 dienām diskvalificēja viņa komanda T-Mobile Team, pēc tam, kad tika nosakaidroti asins pārbaudes rezultāti no Lježa-Bastoņa-Lježa un Tour de Romandie sacensībām. 19. jūnijā T-Mobile paziņoja, ka lauž līgumu ar sportistu.
Kad Hončars 2010. gadā nevarēja atrast sev jaunu komandu, viņš beidza karjeru.
Makss Reinhards
Makss Reinhards (de; dzimis kā Maksimiliāns Goldmanis (Maximilian Goldmann), miris ) ir ebreju izcelsmes austriešu novatorisks teātra režisors, pedagogs un administrators. No 1904. gada līdz nacistu nākšanai pie varas 1933. gadā vadīja Berlīnes Vācu teātri (Deutsches Theater). 1929. gadā Vīnē nodibināja teātra semināru (Max Reinhardt Seminar), kurā aktiera meistarību ieguvušaa daudzas teātra un kino zvaigznes, tostarp Marlēna Dītriha, Hedija Lamarra, Pola Negri, Lenija Rīfenštāle. 1920. gadā bija viens no Zalcburgas festivāla dibinātājiem. Pēc Austrijas anšlusa 1938. gadā devās uz Lielbritāniju, vēlāk uz ASV, kur 1940. gadā kļuva par pilsoni.
Esmeralda Ermale
Esmeralda Ermale (kopš laulības Esmeralda Treimane, dzimusi Iecavā) ir latviešu aktrise.
Esmeralda Ermale dzimusi 1956. gadā Iecavā. Vidējo izglītību ieguvusi Iecavas vidusskolā. Vēlāk mācījusies Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studijā un Valsts konservatorijas Teātra fakultātē. 1977. gadā vienlaikus ar LVK beigusi arī Dailes teātra VI studiju.
Dailes teātrī Esmeralda Ermale darbojusies no 1974. gada; no 1977./78. gada sezonas bijusi teātra štata aktrise. Vēlāk štatu samazināšanas dēļ darbu atstājusi, bet 2022. gadā atkal piedalījusies Ināras Sluckas izrādē "Sievietes daļas". Filmējusies no 1973. gada, kad debitēja kino Baibas lomā Gunāra Pieša filmā Pūt, vējiņi.
Esmeralda Ermale strādā arī televīzijā, vadot raidījumus "Dzīvīte" (iepriekš LTV1, tagad LNT) un "Daudz laimes!" (LTV1).
Personīgā dzīve
E. Ermale vairāk kā 30 gadus nodzīvoja laulībā ar pazīstamo arhitektu Edgaru Treimani. Ģimenē izaugušas divas meitas: Liene un Ilze.
Virdžīnija Madsena
Virdžīnija Geila Madsena (en, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.
Madsenas kinodebiju piedzīvoja 1983. gadā ar filmu Class. Pēc tam viņa pārcēlās no dzimtās Čikāgas uz Losandželosu, kur režisors Deivids Linčs viņu iekļāva savā zinātniskās fantastikas filmā "Kāpa" (1984). Vēlāk piedalījusies vairākās veiksmīgās pusaudžu filmās, kā Electric Dreams (1984), Modern Girls (1986) un Fire with Fire (1986).
Plašāku atpazīstamību ieguvusi ar lomu šausmu filmā Candyman (1992). Par lomu Aleksandra Peina komēdijdrāmā "Sānceļi" (Sideways, 2004) Madsena tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā".
Upmale (Baltinavas novads)
Upmale ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada dienvidu daļā 11 km no novada centra Baltinavas un 289 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P45, aptuveni 500 metrus no Latvijas—Krievijas robežas.
Mežmalas iela (Jūrmala)
Mežmalas iela ir galvenā iela Jūrmalā, kas savieno Slokas un Krastciema apkaimes. Mežmalas iela sākas krustojumā ar Rītupes ielu un beidzas krustojumā ar Jūrkalnes ielu. Krustojumā, kur sākas Mežmalas iela, tā turpinās kā Piekrastes iela, bet krustojumā, kur beidzas Mežmalas iela, tā turpinās kā E. Veidenbauma iela. Kopējais ielas garums ir 3450 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Mežmalas ielā satiksmes kustība norit divās joslā. Ielai ir daudz līkumu un apbūve ir tikai vienā pusē, jo otrā ir mežs. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve. Mežmalas ielā atrodas Jūrmalas pilsētas attīrīšanas iekārtas.
Sabiedriskais transports
Pa Mežmalas ielu kursē 3. autobuss. 3. autobusam Mežmalas ielā ir 5 pieturas. Arī 5. autobuss, no 20. gadsimta 90. gadiem līdz tā slēgšanai, kursēja pa Mežmalas ielu.
Ielu savienojumi
Mežmalas iela ir savienota ar šādām ielām:
Beļova
Beļova ir ciems Mežvidu pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 272 km attālumā no Rīgas.
Ēģiptiešu dievu svētnīca Tērā
Ēģiptiešu dievu svētnīca ir svētnīca senajā Tērā. Tā tika izveidota hellēnisma laikmetā, kad Grieķijas teritorijā bija pozitīvāka attieksme pret jauniem dieviem un kultiem, un attīstījās austrumu un ēģiptiešu dievu pielūgšana. Tērā ēģiptiešu dievi Serapiss, Izīda un Anubiss ieguva atzinību 3. gadsimta pr.Kr. sākumā, un šis kults ātri integrējās sabiedrībā un salas iedzīvotāju privātajā reliģiskajā dzīvē. Ēģiptiešu dievu triādes kults Tērā, kas attiecināms šajā periodā uz Ptolemeju valdījumiem, ir cieši saistīts ar liela Ptolemeju garnizona klātbūtni un darbību salā. Svētnīca, veltīta par godu ēģiptiešu dieviem, ir dibināta 3. gadsimta pr.Kr. pirmajā pusē. Tā būtībā veidoja nelielu brīvdabas konstrukciju, t.i. terasi, kas izveidota no mākslīga uzbēruma, kura divas puses norobežotas ar akmens sienu. Mūsdienās ir saglabājusies galvenokārt svētnīcas klintī iecirstā daļa ar nišām priekš votīviem ziedojumiem no vienas puses un klintī iecirstām pamatnēm kulta statuju novietošanai no otras puses.
Saimons Birčs
"Saimons Birčs" (en) ir 1998. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Marks Stīvens Džonsons. Galvenās lomas atveido Džims Kerijs, Džozefs Mazelo, Olivers Plets, Deivids Stratērns, Īans Maikls Smits un Ešlija Džada. Filmas pirmizrāde notika.
Filmas pamatā ir Džona Ērvinga 1989. gada romāns "Lūgšana par Ouenu Mīniju" (A Prayer for Owen Meany), bet filmā iekļauta tikai romāna pirmā puse, kā arī mainītas beigas. Ērvings neticēja, ka viņa romānu varētu veiksmīgi ekranizēt, tādēļ lūdza filmas nosaukumā aizstāt romāna varoņa vārdu Ouens Mīnijs ar citu vārdu — Saimons Birčs. Kaut arī filma būtiski atšķiras no romāna, Ērvings atzina filmas režisora un scenārija autora Džonsona izvēli attēlot tikai daļu no romāna.
Filmā stāstīts par 12 gadus veco Džo Ventevērtu un viņa labāko draugu Saimonu Birču, kurš no dzimšanas ir punduris. Saimons ir pārliecināts, ka Dievs viņam dzīvē paredzējis kādu lielu mērķi.
Sonija Gandija
Sonija Gandija (hi, Soniyā Gāndhī; en, dzimusi ) ir Indijas politiķe. Viņa dzimusi Itālijā kā Edvidže Antonija Albīna Maino (it). 1968. gadā apprecējās ar vēlāko Indijas premjerministru Rādživu Gandiju. 1998. gadā, septiņus gadus pēc vīra slepkavības, kļuva par Indijas Nacionālā kongresa prezidenti.
1351. gads
1351. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Sergejs Urusovs
Sergejs Urusovs (ru; - ) bija Krievijas kņazs, virsnieks un meistars šahā.
Biogrāfija
Cēlies no senas Krievijas kņazu Urusovu dzimtas. Bijis Krievijas armijas virsnieks un piedalījies Krimas karā (1853—1856). Sevastopoles aizsardzības laikā (1854—1855) iepazinies ar nākamo krievu rakstnieku Ļevu Tolstoju, kurš arī bijis šī kara dalībnieks. Viņu starpā izveidojusies draudzība, kas pastāvējusi līdz Urusova mūža beigām. Ar šahu sācis aizrauties jaunībā. Tā kā tajos laikos Krievijā praktiski netika rīkoti šaha turnīri, tad savu meistarību Urusovam nācies pārbaudīt individuālos mačos ar pazīstamiem šahistiem. 1853. gada aprīlī Sanktpēterburgā spēlējis maču ar tolaik spēcīgāko Krievijas šahistu Aleksandru Petrovu, kuru zaudējis ar 1:3. 1854. gadā nospēlējis neizšķirti maču ar Kārli Janišu - 2:2. Tolaik spēcīgāko Sanktpēterburgas šahistu Iļju Šumovu Urusovam izdevies uzvarēt trijos mačos: 1853. gadā - 8½:4½ (+7−3=3), 1854. gadā - 12:9 (+12−9=0), 1859. gadā - 6½:2½ (+6−2=1). 1862. gadā Sanktpēterburgu apmeklēja Ungārijas meistars Ignacs Kolišs, ar kuru Urusovs nospēleja neizšķirti - 2:2 (+2-2). 1866. gadā Urusovs uzvarēja vācu meistaru Filipu Hiršfeldu ar 3:2 (+2−1=2). Kā šahists Urusovs bija labs atklātņu teorētiķis. Tāpat viņam bija laba galotņu tehnika. 1878. gadā Urusovs beidza savu šahista karjeru. Savas dzīves laikā viņš bija savācis bagātu šaha grāmatu bibliotēku, kuru pirms nāves uzdāvināja Ļeva Tolstoja dēlam Iļjam.
FC Pakruojis
FC Pakruojis ir 2016. gadā dibināts Lietuvas futbola klubs no Pakrojas, kas šobrīd spēlē Lietuvas Pirmās līgas čempionātā.
1994. gada Pasaules čempionāts hokejā
1994. gada Pasaules čempionāts hokejā notika Bolcāno, Kanazē un Milānā, Itālijā no 1994. gada 25. aprīļa līdz 8. maijam. Tas bija 58. Pasaules čempionāts hokejā.
Benislavova
Benislavova ir ciems Ozolaines pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 256 km attālumā no Rīgas.
Sniedziņš sniga, putināja
Sniedziņš sniga, putināja ir 1892. gadā tapusī Jāzepa Vītola latviešu tautasdziesmas apdare, ko dziesmu svētku apvienotais vīru koris dziedāja 1895. gada Ceturto Vispārējo latviešu Dziesmu un Mūzikas svētku laicīgo dziesmu koncertā.
Vēsture
1895. gada dziesmusvētkos tautas dziesmas "Sniedziņš sniga, putināja" harmonizējums vīru korim tikpat kā nepamanīts izskanēja aiz "Beverīnas dziedoņa" slavas. Melodija esot pierakstīta Jelgavas apkārtnē. Tā ir īsti vītoliska, hromatismiem bagāta strofveida miniatūra, un pārējo Jelgavas svētku harmonizējumu vidū tā izceļas kā viens no tehniski tīrākajiem darbiem. Taču šādas miniatūrgleznas, kuru Vītolam, ieskaitot tautasdziesmas apstrādājumus solo un klavierēm, ir pāri par 300, lielo darbu ēnā parasti neievēro, un klausītājs nereti paiet tām garām, īpatno skaistumu neredzējis.
Piemēram, Poruks, šo dziesmu kopā ar Jurjāna "Bandinieka rudziem" pieminot, rakstīja, ka „abas (tās) ir bez īstas komponista vajadzības tikušas dzemdinātas, un, ka viņas dziedot arī mira, par to lai neskumstam".
Māris Melgalvs
Māris Melgalvs (dzimis Rīgā, miris  Jūrmalā) bija latviešu dzejnieks.
Biogrāfija
1975. gadā absolvējis Rīgas 49. vidusskolu. 1982. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļu. Strādājis Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzejā (1982—1984, 1992—1995), žurnālā "Liesma" (1987—1990), vadījis laikraksta "Literatūra un Māksla" dzejas nodaļu (1987—1990). Tāpat bijis jauniešu fotostudijas "Īriss" vadītājs.
Dzejas publikācijas no 1976. gada. Izdevis četrus dzejoļu krājumus: "Meldijās iešana" (1980), "Labu vakar" (1984), "Sarmots ugunskurs" (1989), "Mākoņu pasts pienāk vēlu" (1997). 1985. gadā kļuvis par Latvijas Rakstnieku savienības biedru.
M. Melgalvs ir viens no galvenajiem rokgrupas "Pērkons" dziesmu tekstu autoriem, viņa dzeja izmantota slavenākajām grupas dziesmām - "Pie baltas lapas", "Balāde par gulbi", "Mana dienišķā dziesma", "Zaļā dziesma", "Gandrīz tautasdziesma", "Dziesma par sapumpurotu zaru" un citām.
Autoceļš P91
P91 autoceļš Mežvidi—Baldone ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P89 Mežvidos ar Baldones centru. Autoceļa kopējais garums ir 3,2 km un tas visā garumā ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Ķekavas novadu.
Vēsture
pieņemts lēmums, ka autoceļa P91 posma Mežvidi-Baldone(0,0-2,1km) seguma periodisko uzturēšanu veiks SIA "STRABAG" par līgumcenu 32,296 EUR.
Baiama šaurums
Baiama šaurums (en) ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Melvila salu rietumos un Baiama Mārtina salu austrumos. Savieno Vikonta Melvila šaurumu dienvidos ar Baiama Mārtina šaurumu ziemeļos. Nosaukts par godu britu flotes admirālim Tomasam Baiamam Mārtinam (Thomas Byam Martin).
1974. gada 30. oktobrī uz aizsalušā šauruma ledus nogāzās Panarctic Oil avioreiss Nr.416, nogalinot 32 no 34 cilvēkiem, kas atradās lidmašīnā, un nogremdējot lidmašīnu.
Rozumegi
Rozumegi ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 7 km no pagasta centra Rekovas, 18,1 km no novada centra Viļakas un 254 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem. Visticamāk, ciemu dibināja igauņu ģimenes, kuras no 19. gadsimta beigām līdz Pirmajam pasaules karam dzīvoja Šķilbēnu pagastā (no et — 'Rožkalni'), dažām no tām paliekot pagastā arī pēc tam un latviskojoties.
Ķengaraga tirgus
Ķengaraga tirgus bija tirgus Maskavas ielā 250A Rīgas Ķengaraga apkaimē.
No 1992. gada tirgošanās vietu pārvaldīja SIA "FRI", 2005. gadā tai piešķīra tirgus statusu. 2022. gada janvārī Ķengaraga tirgus zaudēja tirgus statusu.
Batakoplūmes
Batakoplūmes (Flacourtia) ir vītolu dzimtas ģints, kurai pieder 15 tropos un subtropos sastopamas krūmu un nelielu koku sugas.
Veģetācija
Batakoplūmes nav augāja dominanti, bet visai bieži sastopamas gan sausās, gan mitrās augtenēs.
Sugas
Visplašāk pazīstamās batakoplūmju sugas:
Izmantošana
Ēdami augļi ir Indijas batakoplūmei, tāpat ievāc Madagaskaras batakoplūmi un Nigērijas batakoplūmi, kā arī Malakas pussalā sastopamo rukamu.
Voldemārs Vimba
Voldemārs Vimba (1904—1985) bija latviešu gleznotājs, pazīstams ar savām vēsturiskajām gleznām, gleznojis arī žanra kompozīcijas.
Dzīvesgājums
Voldemārs Vimba dzimis 1904. gada 31. maijā Pēterpilī. Mācības uzsāka Pēterpilī, kur apmeklēja nodarbības Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā. Pēc Oktobra revolūcijas Vimbu ģimene atgriezās Latvijā. Voldemārs vispirms dzīvoja Augulienā, pēc tam Stāmerienā. Studēja glezniecību Latvijas Mākslas akadēmijas (LMA) Figurālās glezniecības meistardarbnīcā (1923-1933) pie Ģederta Eliasa, kuru pabeidza ar diplomdarbu “Zaļumballe”. Darbojās mākslinieku apvienībā Radigars. Viņa vēsturiskā glezna "Viestura cīņa pret vācu iebrucējiem 1219. gadā" atrodas Rīgas pils Valsts Svētku zālē.
1944. gadā viņu uzņēma Latvijas PSR Mākslinieku savienībā. Pēc Otrā pasaules kara beigām viņš bija pasniedzējs Jāņa Rozentāla mākslas vidusskolā un LMA Zīmēšanas katedras vecākais pasniedzējs (1947-1950). Strādāja par dekoratoru Operas un baleta teātrī, vēlāk par dekoratīvo noformētāju kombinātā "Māksla".
Vienlaikus radīja daudz gleznu, ainavu, kluso dabu un vitrāžu (kopā ar E. Cēsnieku un E. Treilonu). Pēdējās personālizstādes bija 1984. gadā Salaspilī, Siguldā un Rīgā.
Miris Rīgā 1985. gada septembrī.
Daiļrades raksturojums
V. Vimbas darbos reizēm jūtama arhaiska noskaņa, bieži nosaukumos izmantotas latviešu dainu rindas, piemēram, “Sniga sniegi, putināja”. Mākslinieks uzskatāms par spējīgu figurālistu, veidojot masu skatus vēsturiskajai tēmai veltītajos darbos, kur attēlotas seno cilšu brīvības cīņas – “Saules kauja” u.c. Vairums darbu darināti eļļas tehnikā, taču mākslinieks uzskatāms arī par labu zīmētāju un šī radošā mantojuma daļa arī sastāda ievērojamu autora daiļrades vērtību.
Volutīna granulas
Volutīna granulas ir kompleksēto neorganisko polifosfātu intracitoplazmatiskas (šūnu citoplazmas iekšienē esošas) uzkrāšanās forma. Volutīna granulu klātbūtne tiek izmantota kā identifikācijas kritērijs, kad mēģina izolēt Corynebacterium diphtheriae Leflera vidē (speciālā substancē, ko izmanto difterijas baciļu audzēšanai). Polifosfāta granulas sauc arī par metahromām granulām, jo tām piemīt metahromatiskais efekts (tās kļūst sarkanas, krāsojot ar metilēnzilo). Volutīna granulas intensīvāk uztver anilīna krāsas, nekā šūnu citoplazma.
Bezbiļetnieks
Bezbiļetnieks (sarunvalodā zaķis) ir persona, kura izmanto kāda transportlīdzekļa pakalpojumus nemaksajot par tām, vai arī persona, kurai nav ieejas biļetes kādā kultūras vai sporta pasākumā. Viena no populārākajām metodēm cīņā ar bezbiļetniekiem ir naudassoda uzlikšana. Soda summa ir atkarīga no konkrētā pārvadātāja braukšanas noteikumiem.
Viktors Kāns
Viktors Kāns (fr; ru; Maskava —  Nica) bija Krievijā dzimis Francijas šahists.
Biogrāfija
Pazīstams arī kā šaha žurnālists un vairāku šaha grāmatu autors, no kurām lielākos panākumus ir guvusi 1947. gadā kopā ar Žoržu Reno uzrakstītā šaha taktikas mācību grāmata "Māksla nomatot" (fr).
Zlatans Ļubijankičs
Zlatans Ļubijankičs (sl, dzimis ) ir Slovēnijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Ļubijankičs vada Slovēnijas komandu ND Slovan.
Savas spēlētāja karjeras laikā spēlējis Slovēnija, Beļģijā un Japānā.
Slovēnijas futbola izlasi pārstāvējis no 2006. līdz 2015. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Domžale
Gent
Urawa Red Diamonds
Barsuki (Ņukšu pagasts)
Barsuki ir ciems Ņukšu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 273 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V524.
Cilvēks uz Mēness
"Cilvēks uz Mēness" (en) ir 1999. gada ASV biogrāfiska komēdija, kuras režisors ir Milošs Formans. Galvenās lomas atveido Džims Kerijs, Denijs DeVito, Kortnija Lava un Pols Džamati. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā tiek apskatīta komiķa Endija Kaufmana dzīve, sākot ar viņa bērnību. Filmā liela uzmanība tiek pievērsta jokiem, ar kuriem Kaufmans bija slavens, it īpaši konfliktam ar cīkstoni Džeriju Loleru, kā arī dziedātāja Tonija Kliftona atveidošanai.
Ingemars Stēnmarks
Jāns Ingemars Stēnmarks (sv; dzimis ) ir bijušais zviedru kalnu slēpotājs.
Karjeras laikā viņš trīs reizes uzvarēja Pasaules kausa izcīņas kopvērtējumā (1976, 1977, 1978), tāpat izcīnījis divas Olimpisko spēļu medaļas (abas 1980. gadā) un trīs Pasaules čempionāta zelta medaļas (1978. gadā divas un 1982. gadā vēl vienu). Viņš ir uzvaras visvairāk Pasaules kausa posmos izcīnījušais sportists, kopumā uzvarējis 54 sacīkstēs.
Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (1976, 1980, 1988). 1976. gadā Insbrukā sportists izcīnīja bronzas medaļu milzu slalomā. 1980. gadā Leikpleisidā viņš guva uzvaru slalomā un milzu slalomā. Pasaules čempionātos kopumā izcīnījis četras medaļas. Papildu trim zeltiem, I. Stēnmarks izcīnījis vienu bronzu.
Žoržs Nerūts
Žoržs Nerūts (fr; dzimis, miris ) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Mets Biondi
Metjū Nikolass Biondi (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu peldētājs. Viņš pārsvarā startēja brīvā stila un tauriņstila peldējumos.
Žoržs Nerūts
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārta braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Mets Biondi
Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs. 1984. gadā Losandželosā izcīnījis zeltu 4x100 m brīvā stila stafetē. Nākamajās Olimpiskajās spēlēs Seulā M. Biondi triumfēja piecas reizes (50 m un 100 m brīvā stila peldējumi, 4x100 m parastajā, 4x200 m parastajā un 4x100 m brīvā stila stafetē), kā arī izcīnīja pa vienai sudraba (100 m tauriņstilā) un bronzas (200 m brīvajā stilā) godalgai. 1988. gada Olimpiskajās spēlēs viņš bija visvairāk medaļas izcīnījušais sportists. 1992. gada spēlēs Barselonā sportists ASV komandas sastāvā izcīnīja uzvaru 4x100 m parastajā stafetē un sudrabu 50 m brīvajā stilā. Ar panākumiem startējis arī Pasaules čempionātos, kur izcīnījis 6 zelta medaļas (kopā 11). Divas reizes karjerā ticis atzīts par gada labāko peldētāju pasaulē (1986, 1988).
Artis Nīmanis
Biogrāfija
2003. gadā ieguvis bakalaura grādu, bet 2006. gadā — maģistra grādu Latvijas Mākslas akadēmijā, stikla dizainā.
Nīmanis ar stiklu strādājis vairāk kā 20 gadus. Aizraušanās ar stiklu sākās tēva — tēlnieka Eduarda Nīmaņa — iespaidā. Kopš 2004. gada Artis Nīmanis ir zīmola “an&angel” stikla trauku galvenais dizainers. 2013. gadā Artis Nīmanis kopā ar stikla mākslinieku Gati Vasiļjevu radīja pasaulē pirmo funkcionālo stikla divriteni.
Radošā darbība
Nīmanis ar saviem darbiem piedalījies daudzās izstādēs Latvijā un ārvalstīs. Viņa darbi eksponēti grupu izstādēs, kā arī izveidotas vairākas personālizstādes.
2009. gada novembrī notika viņa personālizstāde "31 sajūtas" galerijā "A Sūna", Rīgā. Tajā pašā gadā viņš piedalījās arī Rīgas Dizaina un Mākslas vidusskolas pedagogu-mākslinieku darbu izstādēs. 2011. gadā piedalījās grupas izstādēs "Gada balva dizainā '08, '09, '10" Rīgā; "Stikla Balss'11" Rīgā; "Raunas vārti" Cēsīs; Rīgas Dizaina un Mākslas vidusskolas pasniedzēju izstādē Rīgā; "Balts.Melns.Sarkans." Valmierā; kā arī stikla mākslas izstādē Латвийское стекло Sanktpēterburgā, Krievijā.
Nākamajos gados piedalījās grupas izstādē Poltar, Slovēnijā (2012); starptautiskā izstādē Silēzijas muzejā Katovicē, Polijā (2013); grupas izstādē "Rotācija", Siguldā (2014); personālizstādē ''ART IS ART. Latvian Voice in Glass Latvijas vēstniecībā Vašingtonā, ASV (2014); stikla mākslas simpozijā Glass Jazz, Paņevežā, Lietuvā (2014); personālizstādē ART IS ART. Latvian Voice in Glass'' Fransa Meijera muzejā Mehiko, Meksikā (2015).
Sojuz TMA-12M
Sojuz TMA-12M (ru) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas palaists orbītā 2014. gada martā, nolaidās 2014. gada septembrī.
Apkalpes
Kuģa Sojuz TMA-12M apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublējošā apkalpe:
Lidojuma gaita
Sojuz TMA-12M tika palaists 21:17:23  UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas ("Gagarina starta").
Kosmosa kuģa saslēgšanās ar SKS bija paredzēta 03:04 UTC (aptuveni 6 stundas pēc starta). Trešā korekcijas manevra laikā radās problēma ar orientācijas sistēmu, kā dēļ automātika neiedarbināja dzinēju. Tuvošanās stacijai tika atcelta, un nolemts tuvošanos un saslēgšanos veikt pēc tradicionālās divu dienu shēmas.
Saslēgšanās ar staciju notika 27. martā 23:53:33 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā. 28. martā 02:34 UTC kosmosa tika atvērtas lūkas un kuģa apkalpe iegāja stacijā.
No stacijas Sojuz TMA-12M atvienojās 23:01 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 11. septembrī 02:23 UTC, 148 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 169 dienas 5 stundas 6 minūtes.
Sarisu
Sarisu (, kas nozīmē "dzeltenais ūdens") ir Azerbaidžānas lielākais ezers, kas atrodas Kūras-Araksas zemienē, Imišli un Sabirabadas rajonā.
Pārskats
Sarisu ezers stiepjas gar Kūras upi no Imišli rajona uz dienvidaustrumiem līdz Sabirabadas rajonam 22 kilometru garumā. Tas ir viens no četriem ezeriem, kas atrodas šajā apkārtnē. Ezera ūdens ir saldūdens. Ezerā ir pieplūdums no Aggola ezera caur kanālu, to papildina arī gruntsūdeņi un lietus, bet aizplūde ir uz Kūras upi. Noplūdi uz Kūru regulē slūžu stacija Muradbejli ciemā.
Sarisu krasta līniju galvenokārt veido mitrāji un purvi. Kopējā platība ir 65,7 kvadrātkilometri. Aptuvenais ūdens tilpums ezerā ir 60 miljoni m3. Vidējais dziļums ir 1–3 metri, pie krasta līnijas 0,1–0,9 metri. Ūdens apjoma pieaugums galvenokārt novērojams pavasara un rudens sezonā. Ziemas sezonā vidējais ledus segšanas periods ir 11 dienas. Ezers ir bagāts ar karpām un raudām. Labvēlīgi apstākļi pie ezera ziemā piesaista 300-350 tūkstošus migrējošo putnu. Sarisu ir augsta mineralizācija.
Sarisu ezers ir pēc platības un tilpuma lielākais Azerbaidžānā, bet lielākā ūdenstilpe ir Mingečeviras ūdenskrātuve valsts ziemeļos.
Plūdi
Dažkārt Kūras upe pārplūst. Tā dēļ 1976. gadā ezers palielinājās 3-5 reizes. 2010. gada maijā apkārtni piemeklēja lieli plūdi. Spēcīgas lietavas izraisīja Kūras upes līmeņa paaugstināšanos par 12 cm un Sarisu ezera līmeņa paaugstināšanos par 20 cm. 2010. gada 24. maijā Muradbejli ciems, kuru ieskauj ezers dienvidos un Kūras upe ziemeļos, sabrūkot dambim, pilnībā applūda. Muradbejli un trīs citi ciemati Sabirabadas rajonā, kā arī četri ciemati Saatli rajonā tika evakuēti.
Potjomkins
Potjomkins (ru, no iesaukas потёмка — 'tumšais/-ā'; sieviešu dzimtē Potjomkina (Потёмкина)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Rīgas Svētā Jāņa Priekšteča baznīca
Rīgas Svētā Jāņa Priekšteča pareizticīgo baznīca (pilnais nosaukums: Pravieša, Priekšteča un Kristītāja Svētā Jāņa galvas nociršanas pareizticīgo baznīca) ir Latvijas Pareizticīgās Baznīcas dievnams Rīgā, Latvijā. Atrodas Kalna ielā 21. Viena no lielākajām pareizticīgo baznīcām Rīgā.
Baznīcas vēsture saistīta ar blakus esošo Rīgas Visu Svēto un Rīgas Kazaņas Dievmātes ikonas baznīcu. Pirms Pirmā pasaules kara Svētā Jāņa Priekšteča draudze atradusies koka Visu svēto pareizticīgo baznīcā. Šī bija viena no apmeklētākajām pareizticīgo baznīcām Rīgā.
Mūra baznīcas celtniecība tika uzsākta 1913. gadā pēc Rīgas eparhijas arhitekta Vladimira Lunska projekta. Pēc Pirmā pasaules kara, kas izjauca baznīcas celtniecību, baznīca cietusi apšaudē. Vecajā koka baznīcā dievkalpojumi notika arī pēc kara. 1925. gadā tika uzsākta baznīcas atjaunošana (celtniecības pabeigšana) arhitekta Vladimira Šervinska. Pabeigtā baznīca tika iesvētīta. Veco koka baznīcu, kas arī bija veltīta Svētajam Jānim Priekštecim, pārdēvēja par Kazaņas Dievmātes ikonas baznīcu.
Krusta kupola baznīca, kuras apjomos un dekoratīvajos elementos parādās jūgendstila elementi (viena no retajām tādām kulta ēkām Rīgā). Baznīcā atrodas vairākas vērtīgas 19. gadsimta nogales un 20. gadsimta sākuma ikonas. No 1995. līdz 1996. gadam tika uzcelts zvanu tornis pēc arhitekta P. Štokmaņa projekta.
CODA
CODA ir 2021. gada Francijas un ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisore un scenārija autore ir Šāna Heidere. Filmā galvenās lomas atveido Emīlija Džonsa, Euhenju Derbess, Trojs Kotsars, Fredija Volšs-Pīlo, Denjels Durants un Marlija Matlina. Filma ir angļu valodas rīmeiks 2014. gada Francijas un Beļģijas filmai La Famille Bélier.
Filma stāsta par pusaudzi Rūbiju Rosi (Džonsa), vienīgo dzirdošo ģimenes locekli, kas cenšas palīdzēt savai ģimenei makšķerēšanas biznesā, vienlaikus cerot kļūt par dziedātāju. Filmā piedalās nedzirdīgi aktieri, kuri izmanto amerikāņu zīmju valodu.
Filmas CODA pirmizrāde notika, 2021. gada Sandensas kinofestivālā, kur izplatīšanas tiesības par festivāla rekordsummu, 25 miljoniem ASV dolāru, iegādājās Apple. Filma kopš ir pieejama straumēšanas platformā Apple TV+. Filma saņēma pozitīvas kritiķu vērtējumu, lai gan atsauksmes no nedzirdīgo biedrībām bija dalītas. Amerikas Kinoinstitūts filmu CODA izraudzījās kā vienu no 10 labākajām 2021. gada filmām.
Filma 94. Kinoakadēmijas balvu ceremonijā nominēta trīs kategorijās, kurās visās arī uzvarēja — tā saņēma balvu kategorijā "Labākā filma", Kotsars saņēma balvu kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā", savukārt Heidere saņēma balvu kategorijā "Labākais adaptētais scenārijs". CODA kļuva par pirmo filmu, ko izplata straumēšanas serviss, un pirmo filmu, kas pirmizrādi piedzīvoja Sandensas kinofestivālā, kas ir saņēmusi labākās filmas balvu.
Starship Technologies
Vēsture
Uzņēmumu Starship Technologies 2014. gada 1. jūlijā dibināja Skype dibinātāji Januss Frīss un Ahti Heinla. 2014. gada augustā tika izveidots pirmais robota prototips. 2015. gada pavasarī par uzņēmuma izpilddirektoru kļuva Allans Martinsons. 2016. gadā vairākās pilsētās ASV un Apvienotajā Karalistē Starship sāka robotu piegādes pilotprojektus.
2017. gada janvārī uzņēmums ieguva 17,2 miljonu dolāru sākotnējo finansējumu. 2017. gadā Starship sāka komercpakalpojumus. 2018. gada martā Allans Martinsons atstāja izpilddirektora amatu. 2018. gada aprīlī piegādes pakalpojumus sadarbībā ar Co-op un Tesco sāka piedāvāt Miltonkeinsā, Apvienotajā Karalistē. 2018. gada jūnijā uzņēmums no esošajiem investoriem ieguva sākotnējo ieguldījumu 25 miljonu ASV dolāru apjomā, vienlaikus paziņojot arī par Leksa Baiera (Lex Bayer) iecelšanu par izpilddirektoru.
2019. gada janvārī sadarbībā ar Sodexo tika sākta pārtikas piegāde Džordža Meisona universitātes pilsētiņā. 2019. gada aprīlī Starship Technologies svinēja savu. komerciālo piegādi Miltonkeinsā. 2019. gada augustā Starship Technologies bija veicis vairāk nekā komerciālu piegāžu un kļuva par pirmo autonomo transportlīdzekļu uzņēmumu, kas to ir veicis. 2020. gada martā Starship kļuva par pirmo robotu piegādes pakalpojumu operatoru, kas darbojās Lielbritānijas pilsētas centrā pēc tā pakalpojuma atklāšanas Miltonkeinsas centrā. Līdz tam tas darbojās ierobežoti Miltonkeinsas priekšpilsētās.
Piegādes roboti
Ar elektrību darbināmi roboti brauc pa ietvēm gājēju ātrumā ar maksimālo ātrumu 6 kilometri stundā, un tos izmanto tikai salīdzinoši neliela attāluma vietējai piegādei. Lai noteiktu braukšanai piemērotu reljefu, roboti izmanto malu noteikšanu ar datorredzi un kartēšanas paņēmienus. Robota masa ir 25 kg bez kravas, tas var pārvietot līdz 9 kg kravas.
Roboti ir aprīkoti ar sensoru komplektu, kurā ietilpst kameras, GPS, inerces mērījumu ierīce, ultraskaņas sensori, radars un citi sensori. Robotiem ir skaļruņi, tāpēc tie var sazināties ar satiktajiem cilvēkiem.
Somālijas administratīvais iedalījums
Somālijas administratīvo iedalījumu veido 18 reģioni (gobollada), kuri sīkāk iedalās 90 distriktos (degmooyin). Somālijas teritorijā kopš 1990. gadu sākuma ir divas pašpasludinātas republikas ziemeļos - Somālilenda un Puntlenda, kā arī autonoms reģions — Galmuduga, valsts ziemeļu daļā.
Deivids Lodžs
Deivids Džons Lodžs (dzimis ) ir angļu rakstnieks un literatūrkritiķis. Līdz 1987. gadam bija Birmingemas Universitātes angļu literatūras profesors. Vispazīstamākie rakstnieka darbi ir humora caurstrāvoti romāni par akadēmisko vidi. "Mazā pasaule" tulkots latviski.
Jamaikas zilknābis
Jamaikas zilknābis jeb Jamaikas pīle (Oxyura jamaicensis) ir pīļu dzimtas (Anatidae) ūdensputnu suga, kas pieder pie zilknābju apakšdzimtas (Oxyurinae). Tā dabīgais izplatības areāls aptver Ziemeļameriku, bet, izbēgot no dekoratīvo putnu dārziem, suga iedzīvojusies arī Eiropas savvaļā.
Akopjans
Akopjans (hy — 'Akopa (Jēkaba) dēls', no personvārda Akobs (Հակոբ); sieviešu dzimtē Akopjana) ir armēņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Jamaikas zilknābis
Izplatība
Jamaikas zilknābis ir plaši izplatīta pīļu suga un ligzdo Ziemeļamerikas Lielo līdzenumu prēriju biotopā (apmēram 86% populācijas ), izvēloties gan lielas, gan nelielas, aizaugušas ūdenstilpes, kā arī Vestindijas purvu ezeros. Daļa populācijas ir nometnieki, bet ziemeļos dzīvojošie īpatņi ir gājputni, kas ziemo ASV un Meksikas purvaino reģionu ūdenstilpēs, jūras līču krastos, kā arī neaizsalstošos, lielos ezeros.
Eiropā
Eiropā Jamaikas zilknābis pirmo reizi savvaļā nonācis Lielbritānijā, 1950. gados dažiem īpatņiem izbēgot no dekoratīvo putnu dārziem un iedzīvojoties. Tas mūsdienās sastopams arī Nīderlandē, Francijā, Beļģijā un Spānijā.