cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jēkabnieku riņķa krusts
Apraksts
Aptuvenais tulkojums latviski:
Juris Lecis
Juris Lecis (arī Lecs, 1860—1935) bija latviešu baņķieris un publicists.
Jēkabnieku riņķa krusts
Vēsture
Gustavs Oto 1886. gada ziņojumā norāda, ka, skatoties pēc burtu veida un satura, krusts varētu būt datējams, agrākais, ar 17. gadsimtu. Viņaprāt, tas varētu arī būt veidots 16. gadsimta beigās vai pat viduslaikos, lai gan, pēc arheologa un vēsturnieka Andra Caunes pētījumiem, Jēkabnieku riņķa krusts būtiski atšķiras no citiem tuvējās apkārtnes riņķa akmeņiem. 1933. gada 8. jūnijā Jēkabnieku pagasta kanceleja iesniedza ziņojumu Pieminekļu valdei. Ziņojumā tika minēts, ka riņķa krusts ir sasvēries uz vienu pusi, tādēļ tā pamatne tika iestiprināta grants un cementa maisījumā. 1930. gados tika uzņemts viens no pirmajiem krusta fotonegatīviem, kas tagad glabājas Baltijas Centrālajā bibliotēkā. 1968. gada 7. martā krustu pētīja un fotografēja A. Caune, kurš 2006. gada 6. jūnijā krustu arī uzmērīja. Pēc arheologa domām, kapu sākotnējais nosaukums "Krustkalnu kapi" norāda, ka krusts, iespējams, atradies šajā vietā pirms kapu izveides.
Juris Lecis
Dzīvesgājums
1918. gadā atgriezās Jelgavā un 1919. gadā sāka strādāt par vēstures, ētikas un reliģijas mācības skolotāju Jelgavas zemkopības skolā. Tanī pašā laikā viņu ievēlēja par Jelgavas Nikolaja draudzes priekšnieku un luteriskās baznīcas Kurzemes konsistorijas prezidentu. Viņš sasauca pēdējo Kurzemes konsistorijas sinodi, vēlāk piedalījās LELB sinožu un sinožu komiteju sēdēs. 1920. gadā viņu apstiprināja par Valsts krājkases Jelgavas nodaļas priekšnieku, bet nodibinoties Latvijas Bankai, par Jelgavas nodaļas pārvaldnieku, šo amatu viņš izpildīja līdz 1934. gada 1. aprīlim, kad aizgāja pensijā. Līdztekus viņš bija jaunatnes ārpusskolas organizācijas "Viestura savienība" priekšnieks.
Miris 1935. gada 20. novembrī Jelgavas Sarkanā krusta slimnīcā, apbedīts 25. novembrī.
Eduards fon Firkss
Eduards Ludvigs Rūdolfs fon Firkss (1863—1911) bija vācbaltiešu ģenealogs un vēsturnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis Retingenes muižā Kauņas guberņā (tagad Ritine, Mažeiķu rajonā, Lietuvā).
No 1873. līdz 1881. gadam mācījās Jelgavas ģimnāzijā, tad studēja tieslietas Tērbatas Universitātē (1881-1886), pēc tam studēja vēsturi Gīsenas (1887) un Štrāsburgas (1887-1890) universitātēs.
1890. gadā atgriezās Jelgavā, 1894. gadā kļuva par Kurzemes bruņniecības arhivāru, apkopoja muižu hronikas. 1896.-1898. gadā viņš bija Baltijas provinču Ģenealoģijas biedrības priekšsēdis. Vadīja Kurzemes Provinces muzeja monētu un medaļu sekciju.
Miris Zūru  muižā.
Šerbrūka
Šerbrūka (fr) ir pilsēta Kanādā, Kvebekas provincē. 2016. gadā pilsētā dzīvoja 139 565 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas netālu no ASV robežas. Pilsētā atrodas Šerbrūkas Universitāte.
Vess Morgans
Vess Morgans (en; dzimis ) ir bijušais Jamaikas futbolists, aizsargs un Jamaikas futbola izlases dalībnieks.
Morgans pirmos 10 gadus savā profesionālajā futbola karjerā pavadīja Nottingham Forest komandā, kur kopumā aizvadījis 402 mačus. 2012. gadā pievienojies Leicester City. Bijis komandas kapteinis, kad tā izcīnīja gan Anglijas čempionāta titulu 2014. gadā, gan Anglijas Premjerlīgas titulu 2016. gadā. 2021. gadā paziņojis, ka sezonas beigās noslēgs savu karjeru.
Sasniegumi
Leicester City
Individuālie sasniegumi
Haiberas pāreja
Haiberas pāreja (ur, ps) ir kalnu pāreja Spīngaru kalnos Pakistānas ziemeļrietumos, netālu no Afganistānas robežas. Pārejas augstākais punkts atrodas 1030 metru augstumā, to šķērso Pešāvaras—Kabulas šoseja.
Pāreja kopš senatnes ir viena no svarīgākajiem ceļiem, kas savieno Vidusāziju un Dienvidāziju. Pa to virzījušies Kīra, Maķedonijas Aleksandra un Čingishana karaspēki, tas bijis senā Zīda ceļa sastāvdaļa. Arī mūsdienās pāreja saglabā savu stratēģisko nozīmi. Pēc Afganistānas kara sākšanās, liela daļa no NATO karaspēka apgādes tika nodrošināta pa šo pāreju.
Kumpāni
Kumpāni, arī Kumpani, ir ciems Limbažu novada Liepupes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Mustkalniem, 35 km no Salacgrīvas un 69 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A1 (Rīga (Baltezers)—Igaunijas robeža (Ainaži)).
Lavošnieki
Lavošnieki (arī Lavašnieki, Lavašņiks, Lavašnīks, Lavošņīks) ir ciems Viļakas novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos 11,4 km no pagasta centra Borisovas, 17,9 km no novada centra Viļakas un 264,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa V457 (Viļaka–Borisova–Bubņi). Lavošnieki atrodas vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis — Lavošnieku viduslaiku kapsēta.
Popera kunga pingvīni
Kāda uzņēmēja dzīvē ienāk lielas pārmaiņas pēc tam, kad viņš manto sešus pingvīnus.
Stallis
Stallis ir zirgu mājvieta. Stallis ir vieta, kur zirgus ieved uz nakti, dažos staļļos aukstā lietus laikā, bieži arī pārāk karstā laikā vai lai paglābtu no kukaiņiem. Zirgus staļļos apkopj, pabaro.
Stallī ir vairāki boksi (no angļu valodas vārda "box") jeb vecvārdā steliņģi, kuros katrā pa vienam zirgam. Ir arī palielināti boksi jeb steliņģi kumeļmātēm ar kumeļiem. Katrs bokss ir aiztaisāms, lai zirgs netiek patvaļīgi ārā. Boksus jātīra katru dienu vai retāk, ja to pieļauj izmantotais pakaišu materiāls. Stallim pa vidu ir eja starp boksiem visā staļļa garumā, pa kurieni zirgus izved ārā vai ieved iekšā.
Zirgi nedrīkst atrasties caurvējā, taču stallī jābūt svaigam gaisam.
Ir atvērtā tipa staļļi, kur zirgi iet iekšā paši, kad vēlas un ir slēgtā tipa staļļi, kur tos saved iekšā darbinieki, t.sk., zirgkopis. Vēlamais minimālais boksa izmērs, kur turēt 1 zirgu, lai tas var justies ērti un apgriezties, apgulties, ir 12 kv.m.
Līčupe (Lodumkas pieteka)
Līčupe ir neliela Lodumkas kreisā krasta pieteka Balvu novadā.
Tek austrumu virzienā paralēli Lodumkai. Ietek Lodumkā pie Vientuļiem, netālu no valsts robežas ar Krieviju.
Augštecē veido Medņevas un Vecumu pagasta robežu. Apdzīvota vieta upes krastos: Vientuļi. Upi nešķērso valsts autoceļi.
Akmentiņš
Akmentiņš (sieviešu dzimtē Akmentiņa) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „akmens” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Cibuļski
Cibuļski ir ciems Ambeļu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 238 km attālumā no Rīgas.
Paklenicas nacionālais parks
Paklenicas nacionālais parks (hr) ir 1949. gadā izveidots nacionālais parks Horvātijas rietumos, Dalmācijā, 20 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Zadaras. Ietver Velebita kalnu masīva dienvidu daļu. Parkā ietilpst divi karsta kanjoni - Lielā Paklenica un Mazā Paklenica. Parka teritorijā atrodas karsta alu sistēma, kas mākslīgi padziļināta, jo bija paredzēta kā slēpnis Dienvidslāvijas vadībai kara gadījumā. Parkā izveidotas takas vairāk nekā 150 kilometru garumā. To iecienījuši klinšu kāpēji.
Vislas līcis
Vislas līcis (pl) vai Kaļiņingradas līcis (ru) ir sekla sājūdens Baltijas jūras lagūna Polijas ziemeļaustrumos un Krievijas Kaļiņingradas apgabalā.
Līcī ietek Vislas attekas Nogata un Škarpava Polijas daļā, ka arī Pregoļa Krievijas daļā. No Gdaņskas līča to atdala Vislas strēle, bet tie savienojas caur Baltijskas šaurumu Krievijas pusē un, kopš 2022. gada — Vislas strēles kanālu Polijas pusē.
Kopš 13. gadsimta līcis atradās Vācu ordeņa valsts kontrolē, vēlāk Prūsijas hercogistes, Prūsijas Karaliste un Vācijas impērija. No 1466. līdz 1772. gadam līča rietumu daļa piederēja Karaļa Prūsijai. Pēc Pirmā pasaules kara rietumu daļa piederēja Dancigas brīvpilsētai, bet pēc Otrā pasaules līcis tika sadalīts starp Poliju un PSRS.
Līča krastos atrodas Elblonga, Tolkmicko, Police, Fromborka, Kriņica Morska Polijā un Kaļiņingrada, Baltijska, Primorska Krievijā.
Kaut mēs uzvarētu tās cīņas, par kurām nerunājam
"Kaut mēs uzvarētu tās cīņas, par kurām nerunājam" ir latviešu repera Pioniera 2022. gadā izdotais debijas albums. Tajā ir iekļautas 9 dziesmas. Populārākās albuma dziesmas ir "Būs kam būt", "Vampīrs" un "Negribu būt ielās".
Pioniera debijas albums “Kaut mēs uzvarētu tās cīņas, par kurām nerunājam” tapis 2022. gada laikā, tajā iekļautas 8 dziesmas un 1 skits. Vokālais ieraksts veikts “Kreisā Krasta studijā” Rīgā ar Gundaru Neimani (trakamelodija) pie pults. Ierakstus miksējis un māsterējis Dāvis Strauss Holivudā, ASV leģendārajā “Chalice recording studio”, kurā ierakstus veikuši tādi mākslinieki kā Kanje Vests, Jay-Z, Kendriks Lamārs, Nas u.c.
Albuma muzikālā pavadījuma veidošanā piedalījušies pašmāju bītmeikeri trakamelodija, Henrijs Eduards Mucenieks jeb Henny (taustiņi, ģitāra), Beatowski, kā arī rokgrupas “Līvi” taustiņinstrumentālists Guntars Mucenieks, kurš iespēlējis albuma noslēdzošas dziesmas “Dzimšanas diena” outro. Viesmākslinieku vidū “Kreisā Krasta” reperi Deniss, Ivans Baigais, Cepums, Henny un E.V., grupas “Kontraflovs” dalībnieki Dāvis Strauss un Artūrs Rikmanis. Albuma foto un promo materiālus sagatavojis Toms Rings. Foto uzņemti LU Rododendru selekcijas un izmēģinājumu audzētavā "Babīte". Dizainu veidojis Kanādā dzīvojošais mākslinieks Ivo Jusis, kurš ir arī “Kreisā Krasta” 2019. gada albuma “Tilts” dizaina autors.
Mohāča
Mohāča (hu) ir pilsēta Ungārijas dienvidos, Baraņas meģes Mohāčas apriņķa centrs Donavas upes labajā krastā.
Mohāča rakstos pirmoreiz minēta 1093. gadā. Ungārijas un Eiropas vēsturē Mohāča pazīstama kā divu izšķirošu kauju vieta. 1526. gada 29. augustā Osmaņu impērijas karaspēks Suleimana I vadībā sakāva ungāru, impērijas, čehu, poļu, pāvesta apvienoto karaspēku Lajoša II vadībā Mohāčas kaujā. Sakāve iezīmēja viduslaiku Ungārijas beigas un tās sadalīšanos trijās daļās. 1687. gada 12. augustā Mohāčas kaujas rezultātā sakāvi savukārt piedzīvoja osmaņi, kurus sakāva Habsburgu karaspēks. Šī kauja iezīmēja osmaņu spēka norietu un Habsburgu dominēšanas sākumu Ungārijā.
Pilsētas tiesības Mohāča ieguva 1724. gadā, tomēr 1868. gadā tās atkal zaudēja. 20. gadsimta sākumā pilsētā sāka attīstīties rūpniecība, 1910. gadā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 17 000. No 1918. līdz 1921. gadam Mohāča atradās Serbijas okupācijā. Pēc Trianonas līguma iekļāvās Ungārijā. 1924. gadā atkal ieguva pilsētas tiesības. Pēc Otrā pasaules kara, sociālistikās Ungārijas laikā, pilsētā tika uzcelta liela skaidu plašu rūpnīca.
Pēc tautas skaitīšanas datiem 2011. gadā pilsētā bez ungāriem dzīvoja arī vācieši (9,7 %), horvāti (3,9 %) un romi (3 %). Pirms Pelnu dienas notiek tradicionālas karnevāla svinības Busójárás. Mohāča ir šahista Zoltāna Ribli (Ribli Zoltán, 1951) dzimtā pilsēta.
Wrigley
William Wrigley Jr. Company (saīsināti tiek saukts kā Wrigley ) ir ASV uzņēmums, kas atrodas Čikāgā. Tas tika dibināts un sākotnēji pārdeva tādus produktus kā zupu un cepamo pulveri. 1892. gadā kompānijas dibinātājs Viljams Vriglijs juniors izlēma iepakot košļājamo gumiju pie katra cepamā pulvera iepakojuma, bet drīz tā kļuva populārāka par pašu cepamo pulveri, tāpēc kompānija pārorientējās, lai ražotu tikai košļājamo gumiju. 2008. gadā Mars ieguva Wrigley par aptuveni 23 miljardiem ASV dolāru.
Šobrīd šī uzņēmuma produkti tiek pārdoti aptuveni 180 pasaules valstīs un teritorijās, kā arī Wrigley uztur rūpnīcas aptuveni 50 valstīs un teritorijās.
Agris Jaunkļaviņš
Agris Jaunkļaviņš (dzimis Jēkabpilī) ir latviešu lauksaimnieks, sabiedriskais darbinieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).
Dzīvesgājums
Dzimis Jēkabpilī. Mācījās Skrīveru vidusskolā, studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē, pēc kuras absolvēšanas bija padomju saimniecības „Lestene” agronoms, tad padomju saimniecības „Vienība” galvenais agronoms (1967—1973), Tukuma rajona galvenais agronoms (1973—1984), kolhoza "Dzimtene" galvenais agronoms (1984—1990).
Politiskā darbība
A. Jaunkļaviņš bijis PSKP biedrs no 1971. līdz 1987. gadam.
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1988. gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē (LTF), 1990. gadā ievēlēts Tukuma rajona tautas deputātu padomē, kā arī tika ievēlēts par tās priekšsēdētāju.
1990. gadā A. Jaunkļaviņš kā Latvijas Tautas frontes atbalstīts kandidāts tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 190. Kandavas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. 1991. gadā A. Jaunkļaviņš piedalījās Latvijas Zemnieku savienības (LZS) atjaunošanā.
1994. gadā ievēlēts Tukuma rajona padomē no LNNK, LTF un LZS apvienotā saraksta un ievēlēts arī par rajona padomes priekšsēdētāju. 1997. gadā pēc priekšsēdētāja pilnvaru beigām kļuva par Tukuma rajona padomes izpilddirektoru, saglabājot šo amatu līdz pat rajona padomes likvidācijai 2009. gada administratīvi teritoriālās reformas rezultātā. 1997. gadā tika ievēlēts Tukuma pilsētas domē no saraksta "Godīgums, lietpratība, labdarība".
Kad 2009. gadā tika likvidēta Tukuma rajona padome, A. Jaunkļaviņš atlaistajiem darbiniekiem izmaksāja pabalstu piecu mēnešalgu apmērā, kurus Latvijas Republikas Augstākā tiesa viņam uzdeva atmaksāt.
2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Tukuma novada domē no Zaļo un Zemnieku savienības un "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" kopējā saraksta, taču 2010. gadā ieņēma vietu pašvaldībā Daigas Rečas vietā. Vēlreiz nesekmīgi kandidēja uz vietu Tukuma novada domē 2013. gada pašvaldību vēlēšanās, pārstāvot Zaļo un Zemnieku savienību.
Apbalvojumi
2000. gadā A. Jaunkļaviņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Saimons Frānsiss
Saimons Čārlzs Frānsiss (en; dzimis ) ir bijušais Anglijas futbolists, aizsargs.
Alojas pareizticīgo baznīca
Alojas Kristus piedzimšanas pareizticīgo baznīca ir Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams Limbažu novada Alojas pagastā, Alojas pilsētas ziemeļu pievārtē.
Saimons Frānsiss
Sasniegumi
Bournemouth
Alojas pareizticīgo baznīca
Pareizticīgo draudze Alojā ar Rīgas bīskapa Filareta (Gumiļevska) svētību dibināta 1846. gada 31. augustā laikā, kad no 1845. līdz 1848. gadam 700 Alojas luterāņi pievienojās pareizticībai. Līdz 1917. gadam draudze reģistrēta kā Stakenbergu draudze, jo tā atradās Stakenbergu muižā.
1846. gadā Stakenbergu muižai piederošās zemes tika uzcelta koka baznīca, un tai blakus pēc dažiem gadiem — pareizticīgo draudzes skola. Alojas Kristus piedzimšanas pareizticīgo baznīca iesvētīta 1895. gadā. Ēka tika būvēta no laukakmeņiem un sarkanajiem ķieģeļiem bizantiešu stilā. Tās arhitekts ir Jānis Frīdrihs Baumanis. Draudzes dokumenti gājuši bojā ugunsgrēkā 1991. gadā. Draudze tika atjaunota pēc Otrā pasaules kara un kādu laiku darbojās arī padomju laikā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas tika nozagtas gandrīz visas baznīcas ikonas. 2007. gadā draudzes darbība tika atjaunota.
Arnis Akmentiņš
Arnis Akmentiņš (dzimis, miris ) bija latviešu rakstnieks un gleznotājs.
Beidzis ģimnāziju, Valmierā sācis strādāt par žurnālistu laikrakstā "Tālavietis". Otrajā pasaules karā dienēja Latviešu leģionā. Viņu sagūstīja amerikāņi, dzīvoja nometnē Itālijā. Insbrukā, Austrijā, studēja tieslietas, Izceļojis uz Paragvaju, 1949. gadā pārcēlās uz dzīvi Argentīnā. Kordovā absolvējis Argentīnas Mākslas akadēmiju. Nodarbojies ar glezniecību, tēlniecību un biškopību.
1946. gadā izdotas ceļojuma piezīmes "Mūsdienu Itālija", 1989. gadā — grāmata "Argentīna nav Lejputrija". Vēl rakstījis prozu, romānu, stāstus. Argentīnas presē publicējis rakstus par mākslu un Latviju.
Orb-1
Orb-1 jeb Cygnus 2, saukts arī par Spaceship C. Gordon Fullerton bija ASV uzņēmuma Orbital Sciences bezpilota kravas kosmosa kuģa Cygnus otrais lidojums. Tā ir Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādes NASA programmas Commercial Resupply Services pirmā Orbital Sciences misija. Kosmosa kuģis palaists 2014. gada janvārī.
Kosmosa kuģis nosaukts astronauta Čārlza Gordona Fulertona vārdā, kurš miris 2013. gada 21. augustā.
Derīgā krava
Kosmosa kuģa hermētiskajā nodalījumā atradās 1261 kg kravas: zinātnisko eksperimentu iekārtas, rezerves daļas stacijas iekārtām, pārtika un citas lietas. Bez tam tur atradās 33 nanopavadoņi un to izmešanas mehānismi; pavadoņus paredzēs palaist brīvā lidojumā no stacijas Kibo moduļa.
Lidojuma gaita
Cygnus tika palaists 18:07:05 UTC ar nesējraķeti Antares 120 no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (MARS) starta laukuma LP-0A. Šis bija pirmais raķetes Antares versijas Antares 120 lidojums. Pēc atdalīšanās no raķetes Cygnus izvērsa tā saules bateriju paneļus un veica sākotnējās pārbaudes.
12. janvārī Cygnus pietuvojās SKS. Kosmosa kuģi ar stacijas manipulatoru, kuru vadīja Maikls Hopkinss un viņam palīdzēja Koiči Vakata, satvēra 11:08 UTC. Tad to pārvietoja uz Harmony moduļa pret Zemi vērsto pieslēgvietu. Savienošanās ar saslēgšanās mehānismu notika 13:05 UTC.
18. februārī 10:25 UTC ar manipulatoru Canadarm2 Cygnus tika atvienots no Harmony moduļa un 11:41 UTC palaists brīvā lidojumā. 19. februārī tas tika novadīts no orbītas. Aptuveni 18:20 UTC Cygnus iegāja atmosfērā un sadega virs Klusā okeāna dienviddaļas.
Louzi
Louzi var būt:
1949.—1950. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm
1949.—1950. gada Pasaules šaha čempionāts sievietēm notika no līdz  Maskavā. Turnīrs tika organizēts pēc FIDE lēmuma ar mērķi, noskaidrot nākamo pasaules šaha čempioni 1944. gadā Londonas bombardēšanas laikā bojā gājušās Veras Menčikas vietā.
Turnīrā piedalījās FIDE atlasītas 16 šahistes no 12 valstīm. Mača galvenā tiesnese bija Vera Čudova. Turnīrā uzvarēja PSRS pārstāves. Pirmā bija un par pasaules šaha čempioni kļuva Ludmila Rudenko — 11½ punkti. Otrā bija Olga Rubcova — 10½ punkti, trešo—ceturto vietu dalīja Valentīna Belova un Jeļizaveta Bikova — abām 10 punkti.
Fridrihsons
Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Slovēnija Eirovīzijas dziesmu konkursā
Slovēnija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 28 reizes, debitējot 1993. gada konkursā, kad Slovēniju pārstāvēja grupa 1x Band ar dziesmu "Tih deževen dan". Slovēnija Eirovīzijā nav uzvarējusi, bet labākais rezultāts ir bijis 1995. gada konkursā un 2001. gada konkursā, iegūstot 7. vietu.
Leons Tjēbo
Anrī Leons Tjēbo (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, izcīnījis olimpisko sudraba medaļu 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Tjēbo 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja trijās paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti, paukošanā ar špagu un paukošanā ar zobenu. No šīm trim disciplīnām viņš labāko rezultātu ieguva paukošanā ar zobenu, kur izcīnīja sudraba medaļu, savukārt paukošanā ar floreti viņš fināla kārtā izcīnīja 8. vietu.
Lauzi (Vecumu pagasts)
Lauzi (arī Louzi) ir ciems Balvu novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 5 km no pagasta centra Borisovas un 257,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V457 (Viļaka–Borisova–Bubņi).
Mihals Džimala
Mihals Džimala (poļu: Michał Drzymała; dzimis 1857. gada 13. septembrī Prūsijā, miris 1937. gada 25. aprīlī Lielpolijas vojevodistē Polijā) bija poļu zemnieks, simbols cīņai pret etnisko poļu pārvācošanu Vācijas Impērijā.
Konflikta konteksts
No 1850. līdz 1907. gadam Vācijas austrumu reģionus (Pomerāniju, Rietumprūsiju, Austrumprūsiju, Poznaņu un Silēziju) pameta 2 300 000 cilvēku, bet ieradās tikai 358 000, tātad migrācijas rādītājs bija 1 942 000 cilvēku. Vāciešu skaita samazināšanās austrumos un augstāks dzimstības līmenis lauku katoļu poļu vidū izraisīja ārkārtīgi lielas bažas Vācijas administrācijā un jo īpaši vācu nacionālistu vidū. Lai cīnītos pret šo parādību, tika ierosināti īpaši pasākumi, kas bija daļa no "Drang nach Osten" politikas:
Biogrāfija
Kad Prūsijas ierēdņi atteicās piešķirt Mihalam Džimalai tiesības uzcelt māju uz zemes gabala, ko viņš bija nopircis no vācieša Poznaņas provincē, viņš 1904. gadā nopirka cirka furgonu un sāka tajā dzīvot. Valdība noteica, ka furgons, kas 24 stundas stāv vienā vietā, ir mājoklis, tāpēc Džimala katru dienu to pārcēla.
Tā kā Džimalas slava pieauga (par šo zemnieku rakstīja pat Ļevs Tolstojs), cilvēki sāka nākt paskatīties furgonu. Tā rezultātā Džimala tika ieslodzīts cietumā kā nelikumīgas sapulces organizators. Pēc pieciem gadiem Džimala viltus iemeslu dēļ tika notiesāts ar naudas sodu. Kad viņš to nesamaksāja, viņu arestēja, un iznīcināja furgonu. Pēc atbrīvošanas no cietuma Džimala uzbūvēja zemnīcu, taču arī to nojauca. Tad 1909. gadā Džimala pārdeva zemi.
Neatkarīgajā Polijā Dzimala kā varonis saņēma saimniecību. Pēc nāves viņš tika apbalvots ar Polijas Atdzimšanas 5. pakāpes ordeni (1937). Vēl pirms Otrā pasaules kara viņa dzimtais ciems tika pārdēvēts par Džimalu. Otrā pasaules kara laikā vācieši nolīdzināja Džimalas kapu ar zemi. Tomēr pēc kara kapa vieta tika atjaunota.
Marija de Dominiči
Marija de Dominiči (it, dzimusi, mirusi ) bija Maltas gleznotāja, tēlniece un karmelītu ordeņa mūķene.
Dzīvesgājums
Dzimusi Vittorozijas pilsētā (tagadējā Birgu), viņas tēvs bija juvelieris, kas dievināja Maltas Bruņinieku ordeni. Ģimenē bija daudz mākslinieku, Marijas brāļi Raimondo un Frančesko arī kļuva par pazīstamajiem gleznotājiem. Mācījās pie mākslinieka un tēlnieka Matia Pretti, kas bija Valettas Svētā Jāņa katedrāles noformētājs. Tiek uzskatīts, ka laikaposmā no 1661. līdz 1666. gadam palīdzēja Pretti attēlot fresku ar Jāņa Kristītāja dzīvi un nāvi, kas attēlota uz katedrāles velves.
Bija karmelītu ordeņa locekle. 1682. gadā kopā ar Bruņinieku ordeņa lielmeistara brālēnu un viņa sievu pameta Maltu un pārvācās uz Romu, kur Marijai bija sava darbnīca, kur viņa nodarbojās ar skulptūru izgatavošanu un radīja gleznas pēc pasūtījuma. Marijas māja atradās netālu no Chiesa di San Giovanni dei Fiorentini baznīcas.
Mirusi 1703. gadā. Apbedīta Santa Maria in Traspontina baznīcā.
Darbi
Izņemot Maltas Svētā Jāņa katedrāles sienu un velves apgleznošanu, bija pazīstama kā vairāku svēto skulptūru autore, kurus izmantoja reliģijas svētkos un ielu gājienu dienās. Marijas vislabāk pazīstamie darbi ir "Apmeklēšana" (Zebučas draudzē), "Beato Franko" Valletas karmelītu baznīcā un "Pasludināšana" Valletas katedrālē.
Piemiņa
Marija ir minēta grāmatā Dictionary of Women Artists. 2010. gadā viņas vārdā tika nosaukts krāteris uz Merkurija. Šis fakts tika iekļauts grāmatā Malta: Women, History, Books and Places.
Estevans Gutjerress
Estevans Gutjerress (es; dzimis Monterrejā, Meksikā) ir meksikāņu autosportists, kurš 2012. gadā startēja GP2 čempionātā un ir F1 komandas Sauber testpilots.
Formula 1 karjera
. gada sezonas otrajā pusē, pēc tam, kad Sauber komandā labu sniegumu parādījušais Serhio Peress noslēdza līgumu ar McLaren par startēšanu šai komandā. gada sezonā, tika ziņots, ka Peresa tautietis Gutjerress ir viens no kandidātiem Peresa aizstāšanai Sauber komandā. Estevans Gutjerress debitēja Formula 1, piektdienas brīvajos treniņbraucienos aizstājot saslimušo Peresu.
Sauber (2013)
2012. gada novembrī tika paziņots, ka Gutjerress. gada sezonā būs viens no diviem Sauber komandas pilotiem kopā ar Niko Hilkenbergu, kurš iepriekš startēja Force India sastāvā.
Formula 1 rezultāti
* - Pašreizējā sezona.
Trojs Dīnijs
Trojs Dīnijs (dzimis ) ir Anglijas futbolists, uzbrucējs. Kopš 2021. gada spēlē Anglijas futbola čempionāts kluba Birmingham City F.C. sastāvā.
Cierpinski
Cierpinski ir ciems Aulejas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 255 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Maceņš, Cierps, Bierža ezers.
Lugi
Lugi var būt:
Juglas iela (Rīga)
Juglas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Juglas, Mežciema un Dreiliņu apkaimēs. Juglas iela sākas T veida krustojumā ar Brīvības gatvi un beidzas apļveida krustojumā ar Kaivas, Augusta Deglava un Lubānas ielu un Autoceļu P4. Kopējais ielas garums ir 5688 metri.
Vēsture
Juglas iela izveidojās Rīgas patrimoniālajā apgabalā kā ceļš no Pēterburgas šosejas līdz Strazdumuižai. Ielas statusu ieguva 1903. gadā, tolaik tās nosaukums bija Strazdumuižas iela (ru). 1938. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu.
1940. gadā iela beidzās krustojumā ar Murjāņu ielu, kur tolaik bija Rīgas robeža. Paplašinot Rīgas teritoriju 1974. gadā ielu pagarināja līdz krustojumam ar Biķernieku ielu. 2009. gadā izbūvēja ielas pagarinājumu līdz Dreiliņu rotācijas aplim.
Ielu savienojumi
Juglas iela krustojas ar šādām ielām:
Hortons (animācijas filma)
"Hortons" (en) ir 2008. gada ASV animācijas filma, kuras režisori ir Džimijs Heivords un Stīvs Martino. Galvenās lomas atveido Džims Kerijs, Stīvs Karels, Vils Ārnets, Sets Rogens, Aila Fišere un Eimija Polere. Filmas pirmizrāde notika.
Gaismas zobens
Gaismas zobens (en) ir izdomāts ierocis, ko popularizēja Džordža Lūkasa zinātniskās fantastikas filmu sērija "Zvaigžņu kari". To veido metāla projektors, kurš projicē spilgtu lāzera asmeni. Gaismas zobens tiek uzskatīts par vispopulārāko ieroci filmu vēsturē. Gaismas zobenam līdzīgi ieroči bija minēti literatūrā jau pirms "Zvaigžņu kariem", tai skaitā Aizeka Azimova 1952. gada grāmatu sērijā Lucky Starr.
Vizuālie efekti
Gaismas zobena vizualizācija filmā "Zvaigžņu kari" tika veidota korejiešu animatora Nelsona Šina vadībā. Šins veidoja specefektu, izmantojot rotoscope tehniku. Šins paskaidroja Lucasfilm personālam, ka tā kā gaismas zobens ir izgatavots no gaismas, zobenam vajadzētu izskatīties "mazliet nestabilam". Viņš ieteica ievietot ik pa laikam vienu kadru, kurā gaisma bija daudz vājāka, nekā citos kadros, veidojot gaismas vibrēšanu. Efekta radīšanas process ilga vienu nedēļu.
Krāsas
Gaismas zobeni filmās "Jaunā cerība" un "Impērija dod atbildes triecienu" ir vai nu zili (džediem) vai sarkani (sitiem). Filmā "Džedu atgriešanās" Lūka Debesgājēja (Marks Hemils) gaismas zobens ir zaļā krāsā. Filmās "Klonu uzbrukums" un "Situ atriebība" Meisam Vindū (Semjuels Džeksons) gaismas zobens ir violetā krāsā.
Tallinas bombardēšana Otrajā pasaules karā
Tallinas bombardēšana Otrajā pasaules karā bija Vācijas gaisa kara spēku (Luftwaffe) un PSRS tāldarbības aviācijas Otrā pasaules kara laikā vairākas reizes veiktās Igaunijas galvaspilsētu Tallinas bombardēšanas no gaisa. Pirmais gadījums bija 1941. gada "vasaras kara" laikā, kā vācu uzbrukumu dēvē Igaunijā (operācijas Barbarossa daļa). 1942.—1943. gadā sekoja vairākas bombardēšanas reizes.
Lielākā no bombardēšanām notika 1944. gada martā saistībā ar Narvas kauju, un to sauc par marta bombardēšanu (et). Pēc tam, kad padomju diversanti pārtrauca ūdens piegādi, vairāk nekā tūkstoš degbumbu aizdedzināja pilsētu, nogalināja 757 cilvēkus, no kuriem 586 bija civiliedzīvotāji un 75 karagūstekņi, ievainoti 659, bet pavasara atkusnī vairāk nekā 20 000 cilvēku atstāja bez pajumtes.
Padomju bumbošanas atstāja igauņos pretpadomju aizvainojuma un pretestības vēlmi, kas izpaudās aicinājumā Varemeist tõuseb kättemaks!, jeb “Atriebība pacelsies no drupām!”, kurš tika uzrakstīts uz teātra "Estonia" drupām. Šis sauklis kļuva par Waffen-SS 20. grenadieru (1. igauņu) divīzijas laikraksta nosaukumu.
Vācijas gaisa reidi 1941. gadā
Padomju Savienība 1940. gadā pārņēma varu pār Latviju, Lietuvu un Igauniju, iegūstot kontroli pār kara flotes bāzēm Baltijas jūrā, ieskaitot Tallinu. Vācu iebrukums 1941. gada vasarā ātri virzījās ziemeļaustrumu virzienā caur Baltijas valstīm, kurās viņi steidza iznīcināt padomju jūras spēku bāzes. Uz 1941. gada augustu padomju vistālāk rietumos atlikusī flotes bāze atradās Tallinā, padarot to par galveno vācu spēku mērķi. Luftwaffe sāka Tallinas bombardēšanu jau no pirmajām kara dienām jūnijā, un tā pastiprinājās augustā sakarā ar padomju mēģinājumiem evakuēt pilsētas iedzīvotājus, Baltijas flotes daļas, 8. armijas vienības un kara ražošanai nozīmīgu rūpniecību. Padomju spēki zaudēja kontroli pār Igauniju tai pašā 1941. gada augustā, kad vācieši sagrāba visu valsti.
Padomju gaisa reidi 1942.–1943. gadā
Tallina tika vairākkārt bombardēta 1942. gada maijā un septembrī. 1943. gadā padomju Gaisa spēki Tallinā veica vairākas bombardēšanas februārī, martā, maijā, augustā un septembrī.
Padomju gaisa reidi 1944. gadā
1944. gada februārī vācieši sāka Tallinā glabāt pārtikas un kara materiālu rezerves un tajā atradās rezerves vienības frontes līnijai Igaunijas teritorijā. Tallinas osta kļuva par galveno mezglu vācu preču jūras pārvadājumiem, kuri apgādāja fronti. Atbildot uz vācu aktivitātes palielināšanos Tallinā, padomju gaisa spēki pastiprināja pilsētas bumbošanu, cenšoties novājināt pretinieku.
Vissmagākie gaisa uzbrukumi bija 9. martā. Nedēļu pirms tam Tallinas mērs bija devis pavēli pilsētniekiem pamest pilsētu, taču evakuācija neizdevās, un bombardēšanas apjoms pārsniedza vietējo iedzīvotāju un Ziemeļu armijas grupas aprēķinus. Pirmo uzbrukumu 18:30—21:00 veica ap 300 lidmašīnas, kuras nometa 3068 bumbas, starp tām 1725 spridzinošās un 1300 aizdedzinošās. Bumbvedēji izdarīja otro triecienu pret galvaspilsētu pulksten 2 rītā vēl pusotras stundas garumā. Ugunsdzēsēju brigādēm trūka ūdens, jo padomju diversanti pirms gaisa reida bija uzspridzinājuši pilsētas sūkņu staciju. Liela daļa koka priekšpilsētu gāja bojā liesmās, un arī pilsētas centrs cieta lielus postījumus. Kopumā aptuveni divdesmit procenti ēku Tallinā tika nodedzināti līdz zemei.
Militārie postījumi pie tam bija nelieli, tika iznīcinātas dažas militārās būves un preču veikali. Lielākie militārie zaudējumi bija miljona litru degvielas sadegšana noliktavā. No uzņēmumiem, kuriem bija militāra nozīme, tika iznīcināta "Luther" saplākšņa rūpnīca un Urania-Werke kabeļu rūpnīca. Lielākā daļa bumbu nokrita uz mājokļiem un sabiedriskajām ēkām, ieskaitot teātri "Estonia", Nikolaja baznīcu, pilsētas sinagogu, četrus kinoteātrus un Tallinas pilsētas arhīvu.
Saskaņā ar oficiālo ziņojumu tika nogalināti 757 cilvēki, no kuriem 586 bija civiliedzīvotāji, 50 — militārpersonas un 121 — karagūstekņi. 213 guva smagas traumas, 446 — vieglas traumas. Starp ievainotajiem bija 65 karavīri un 75 karagūstekņi. Vēlāk tika atrasts vairāk upuru, un nāves gadījumu skaits tika lēsts līdz 800. Vairāk nekā 20 000 cilvēku pavasara atkusnī palika bez pajumtes, kamēr militārie objekti palika gandrīz neskarti. Tūlīt pēc bombardēšanas Somijas gaisa spēku bumbvedēji sekoja padomju bumbvedējiem uz to trīs gaisa bāzēm netālu no Ļeņingradas un bombardēja tās. Uzbrukuma laikā Tallinā tika notriektas apmēram divdesmit piecas padomju lidmašīnas, vēl desmit tajā pašā naktī iznīcināja somu gaisa spēki — Ilmavoimat.
Neskatoties uz lielo civiliedzīvotāju upuru skaitu un nelielo kaitējumu militārajām un stratēģiskajām iekārtām, avoti nav vienisprātis par to, vai padomju bombardēšanas reidu galvenais mērķis bija sagraut vietējo civiliedzīvotāju morālos spēkus, lai tie nepretotos padomju okupācijas spēku ienākšanai, jeb vai vaina bija darbību neprecīzumā. Neatkarīgi no padomju nolūkiem, augstais civiliedzīvotāju zaudējumu skaits reidos ievērojami palielināja Igaunijas sabiedrības naidīgumu pret padomju armiju. 27. februārī Lūnjas pagasta skolas pagalmā spēlējošos bērni nokļuva zem padomju gaisa reida, četri no viņiem gāja bojā. Viņu apbedīšanas datums tika pārvērsts par valsts piemiņas dienu, Henriks Visnapū uzrakstīja dzejoli "Uus Herodes" ("Mūsdienu Hērods"). Igauņu pretpadomju noskaņojums no tā tikai pastiprinājās.
Pēdējais padomju gaisa spēku bombardēšanas reids pret Tallinu tika sākts naktī uz 1944. gada 22. septembri. Padomju Savienība Igaunijas kontinentālo daļu otro reizi pilnībā ieņēma 1944. gada septembra beigās, tai skaitā Tallinu — 22. septembrī.
Piemiņas vietas
Pēdējās drupas — gar Harju ielu Vecpilsētā — kalpoja kā memoriāls reida upuriem; drupas tika noraktas 2007. gadā un pēc arheoloģiskiem pētījumiem virs tām tika izveidots parks.
Mazārešarīfas starptautiskā lidosta
Mazārešarīfas starptautiskā lidosta (ps, prs) ir civila un militāra starptautiska lidosta Afganistānas ziemeļos, 9 kilometrus uz austrumiem no Mazārešarīfas centra.
Lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2019. gadā nodrošināja aviosabiedrības Ariana Afghan Airlines, Kam Air un Turkish Airlines. Bez vietējiem reisiem regulāri pasažieru pārvadājumi notiek uz 4 valstīm (tās ir Indija, Irāna, Krievija un Turcija). Lidostu izmanto NATO un Afganistānas gaisa spēki. Pie tās atrodas Camp Marmal - lielākā bundesvēra militārā bāze ārpus Vācijas.
Lidosta ar PSRS palīdzību uzcelta 20. gadsimta piecdesmitajos gados. Pēc PSRS iebrukuma Afganistānā lidosta kalpoja par vienu no galvenajiem loģistikas mezgliem. 2013. gadā tika atklāts lidostas jaunais pasažieru terminālis.
Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības Ariana Afghan Airlines, Kam Air, Turkish Airlines. Bez vietējiem reisiem visu sezonu lidojumi notiek uz 5 valstīm (tās ir Indija, Irāna, Krievija, Pakistāna, Turcija).
Veneras dzimšana (Bugro)
Tas ir Bugro tour de force — nozīmīgākais viņa darbs. Audekla izmēri ir 3 × 2,18 metri. Temats un kompozīcija atgādina iepriekšējo šī temata attēlojumu Sandro Botičelli izpildījumā — "Veneras dzimšana", kā arī Rafaēla darbu "Galatejas triumfs".
Vēsture
"Veneras dzimšana" tika radīta 1879. gada Parīzes Salona izstādei. To apbalvoja ar Grand Prix de Rome balvu un Francijas valsts to iegādājās Luksemburgas muzejam. Glezna šobrīd atrodas Orsē muzeja pastāvīgajā kolekcijā Parīzē.
Ērberģe
Ērberģe ir ciems Latvijas dienvidos, netālu no Lietuvas robežas. Aizkraukles novada Mazzalves pagasta centrs Dienvidsusējas krastos. Ērberģē atrodas Mazzalves pamatskola (Ērberģes muižā), bibliotēka, luterāņu baznīca, degvielas uzpildes stacija, veikals, pasta nodaļa. Cauri Ērberģei iet reģionālais autoceļš P73 Vecumnieki—Nereta—Subate. Attālums pa ceļiem līdz novada centram Aizkrauklei — 46 km, līdz Rīgai — 94 km.
Veneras dzimšana (Bugro)
Apraksts
Gleznas centrā gliemenes čaulā stāv kaila Venera, to velk delfīns, viens no viņas simboliem. Noraudzīties Venēras ierašanos ieradušies piecpadsmit eņģeļi, ieskaitot Kupidonu un Psīhi, kā arī vairākas nimfas un kentruri. Vairums tēlu skatās uz viņu, bet divi kentauri pūš gliemežvākos, signalizējot par viņas ierašanos.
Jegričkas dabas parks
Jegričkas dabas parks (sr) ir valsts nozīmes aizsargājama teritorija Serbijas ziemeļos Jegričkas upes vidustecē, kas atbilst IUCN V kategorijai (aizsargājamai ainavai) un atrodas Vojvodinas Dienvidbačkas apgabalā Žabaļas, Temerinas, Vrbasas un Bačka Palankas kopienu teritorijā, ap 20 km uz ZA no Novisadas pilsētas. Kopējā teritorija ap 111 km². Pēc Serbijas standarta, 21,43% no parka ir II pakāpes aizsargājamā teritorija, pārējā — III pakāpes.
Veneras dzimšana (Bugro)
Apraksts
Venera tiek uzskatīta par sievišķīgā skaistuma un formas iemiesojumu un šīs iezīmes parādās gleznā. Viņas galva ir sagāzta uz vienu pusi un viņas sejas izteiksme rāda, ka viņa ir mierīga un apmierināta ar savu kailumu. Viņa paceļ rokas, izliecot savus gurnus, augšstilbu un brūnos matus elegantā "S" formas contrapposto, uzsverot sava ķermeņa līnijas.
Jegričkas dabas parks
Ģeogrāfija
Dabas parkā dominē upju, purvāju un dīķu biotopi. Aizaug ar niedrēm un pļavām. Parks atrodas apmēram 70 metru augstumā vjl., klimats ir mēreni kontinentāls, vasaras garas un siltas, ziemas bieži aukstas. Svarīgākā upe ir Jegrička, kuras tecējuma lielākā daļa ietilpst aizsardzības zonās.
Ērberģe
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Veneras dzimšana (Bugro)
Apraksts
Veneras modele bija Marija Žeoržīne, Linjes princese. 1861. gadā viņai bija īsas brīvdienas Parīzē kopā ar mīļoto. Abi kopā viņi bija modeļi Bugro gleznās "Psīhes nolaupīšana" un "Flora un Zefīrs". Pie "Veneras dzimšanas" un citām skicēm viņš strādāja vēlāk, izmantojot uzņemtās pāra fotogrāfijas. Daži no Bugro citiem darbiem, kā La Nuit, arī ir gleznoti pēc viņas līdzības. Mariju gleznoja arī Leons Bona un fotografēja Antuāns Samuels Adams-Salomons.
Jegričkas dabas parks
Flora un fauna
Parkā zināmas 80 ūdens un purvu augu sugas, no kurām daudzas ir aizsargājamas — baltā ūdensroze (Nymphea alba), parastā purvpaparde (Thelypteris palustris), peldošais ezerrieksts (Trapa natans), parastā pūslene (Utricularia vulgaris) u.c.
Veneras dzimšana (Bugro)
Apraksts
Veneras figūra tika palielināta no Bugro darba ''Nymphaeum, kas pabeigts gadu iepriekš — 1878. gadā. Nimfa ir nedaudz tievāka un viņas krūtis ir pilnīgākas un apaļākas. Veneras contrapposto ir izteiktāks un viņas mati ir garāki un gaišāki kā nimfai, bet tie izkārtoti gandrīz identiski.
Jegričkas dabas parks
Flora un fauna
Faunā ir aptuveni 150 reģistrētas dzīvnieku un putnu sugas, no kurām daudzas putnu sugas ir reti sastopamas un/vai apdraudētas — lielais dumpis (Botaurus stellaris), melnkakla dūkuris (Podiceps nigricollis), baltacis (Aythya nyroca), platknābis (Anas clypeata), meža zoss (Anser anser), niedru lija (Circus aeroginosus), mazais ormanītis (Porzana parva), zilrīklīte (Luscinia svecica), baltvaigu zīriņš (Chlidonias hybridus). Jegrička ir arī nozīmīgs ūdra patvērums, kas norāda uz veselīgu, bagātu un tīru zivju dzīvotni, kurā ietilpst apmēram 20 zivju sugu, ieskaitot samus, līņus un zandartus. Sastopami purva bruņurupuči, parastais un ūdens zalktis. Uz Jedričkas ir arī zivju dīķi.
Veneras dzimšana (Bugro)
Apraksts
Gleznas augšā pa kreisi mākoņos ir ēna. Tā izskatās pēc mākslinieka silueta ar galvu, pleciem, roku un paceltu dūri, kurā saskatāma ota.
Jegričkas dabas parks
Aizsardzības mēri
Tiek ierobežota pesticīdu lietošana, pastāv niedru pļaušanas aizliegums, pasākumi attiecībā uz uzvedības noteikumiem un atkritumu savākšanu. Aizsargātajā telpā tiek veikts pētniecības darbs, krastu un nogāžu labiekārtošana, sugu monitorings, teritorijā atļauti tūrisms un atpūta, caur visaizsargājamākajiem rajoniem ved upju tūristu maršruti.
2000. gadu beigās Jegričkas posmus apdzīvoto vietu tuvumā padziļināja un iztīrīja, krastos izveidoja promenādes un atpūtas vietas. Taču jau 2011. gadā upe atkal bija pilna ar atkritumiem.
Apdraudējumi
Dabas parku apdraud sadzīves atkritumi, notekūdeņi, niedru izciršana un dedzināšana, apkārtējo lauku pesticīdi un malu zvejniecība.
Sauriešu karjers
Sauriešu ģipšakmens karjers ir mākslīgu ūdenskrātuvju kopa Ropažu novadā, Stopiņu pagasta administratīvajā teritorijā. Tā kopējā platība ir 31 hektārs. Ūdenstilpes iedalāmas Ziemeļu, Rietumu un Dienvidu ūdenstilpēs, kuras ir savstarpēji savienotas, un atsevišķā Austrumu ūdenstilpē. Ūdenstilpes baro ģipšakmens ieguves laikā atsegtie zemūdens avoti, kas tām piegādā Latvijai neraksturīgi dzidru ūdeni ar redzamību līdz 5 m un vairāk. Tas piesaista gan atpūtniekus, gan nirējus.
Ūdens līmeņa celšanās
Ģipšakmens ieguve šeit sākta jau 1913. gadā, bet ūdenstilpes radušās SIA Knauf darbības rezultātā un 2010. gadā karjeri ierakstīti Zemesgrāmatā kā Stopiņu pašvaldības īpašums. SIA Knauf darbības laikā šajās ūdenskrātuvēs ūdens līmeni regulēja sūkņu stacija. Pašvaldībai pārņemot šos īpašumus, sūkņu stacija tika demontēta, līdz ar to vairs nepastāvēja nekādas ūdens līmeņa kontroles iespējas. Jau no 2008. gada iedzīvotāji informēja par ūdens līmeņa celšanos.
Ūdens līmeņa izmaiņas redzamas piekrastes joslā, kur redzami zem ūdens palikuši koki, kas vietām apzāģēti ūdens līmeņa augstumā. Kāpjot ūdens līmenim, izveidojusies Dienvidu ūdenskrātuve, kas savienota ar R ūdenskrātuvi ar grāvja palīdzību. Pēc ūdens līmeņa celšanās, applūstot ceļam, Z ūdenskrātuve ir savienota ar R ūdenskrātuvi.
Apvidus raksturojums
Karjeros raksturīgi stāvi akmeņaini krasti, daudzviet grūti pieejami. Atpūtas iespējas ierobežotas sakarā ar apgrūtinātu piebraukšanu. Apsaimniekotu peldvietu nav. Dienvidu ūdenskrātuves apvidū motokrosa trase un apvidū pastiprināta nekontrolēta motociklistu un kvadraciklistu aktivitāte.
Ūdenskrātuves raksturojamas kā Oligotrofie ezeri, ar aukstūdens zivjaudzēšanas potenciālu, piemēram ezera forelēm. Bioloģiskā daudzveidība zema. Novērota rauda, rudulis, asaris, vīķe, līdaka, līnis un karpa.
Gar krastiem niedru un vilkvālīšu joslas. Zemūdens veģetācija, kurā dominē daudzlapes, bagātīgāka ir Ziemeļu ūdenskrātuvē, kura appludināta kopš 1984. gada. Sakarā ar atšķirīgu vecumu, ezeros novērojama progresīva barības bāzes izaugsme. Sauriešu karjera dzelmē, kas sasniedz 15 m, nekad nesasilst ūdens, dziļumā tas paliek 6-8 grādu robežās, kaut ūdens virspusē tas var sasniegt 16-18 grādus.
Dmitrijs Lobanovs-Rostovskis
Krievijas armijas dienestā no 1779. līdz 1827. gadam. Piedalījās Krievu—turku karā (1768—1774), Krievu—turku karā (1787—1792) un Koscjuško sacelšanās apspiešanā. 1812. gada kara laikā nodarbojās ar kaujas daļu formēšanu. 1813. gadā tika iecelts Krievijas Valsts padomē. No 1817. līdz 1827. gadam bija Krievijas impērijas justīcijas ministrs.
Princeses Dobroslavas iela (Ščecina)
Princeses Dobroslavas iela bija Ščecinas iela, Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Dobroslavas iela sākas krustojumā ar Atbrīvošanas avēniju un beidzas krustojumā ar Baltā Leška ielu. Ielu oficiāli likvidēja 1978. gadā.
Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidota 19. gadsimtā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tās sākotnējais nosaukums bija Johannesa Bugenhāgena iela (vācu: Bugenhagenstraße). 1945. gadā tā tika pārsaukta par Princeses Dobroslavas ielu (polu: ulica Księżnej Dobrosławy).
Litomišlas pils
Litomišlas pils (cs) ir 16. gadsimtā celta pils Čehijas pilsētas Litomišlas centrā. Tā ir viena no vislabāk saglabātajām renesanses arhitektūras pilīm Centrāleiropā, tāpēc 1999. gadā tā tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 18. gadsimtā pils ieguva dažas baroka iezīmes. 1824. gadā pils aldara ģimenē piedzima komponists Bedržihs Smetana. 1796. gadā pilī iekārtota teātra zāle, kas saglabājusies līdz mūsdienām. No 19. gadsimta vidus līdz Otrajam pasaules karam pils piederēja Turnu un Taksisu dzimtai. Mūsdienās pilī notiek operas festivāli.
Deniss Stepanovs
Deniss Stepanovs (skatuves pseidonīms Deniss) ir Latvijas hiphopa mūziķis un jauktās cīņas mākslas sportists. Mūzikas apvienības "Kreisais Krasts" dalībnieks.
Kosovas pilsētu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā uzskaitītas Kosovas pilsētas. Pašlaik Kosovā ir 38 pilsētas.
Rodeviša
Rodeviša ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1411. gadā.
Irlavas skolotāju seminārs
Irlavas skolotāju seminārs (de) bija privāta mācību iestāde Irlavas pagastā no 1840. līdz 1900. gadam, kuras pamatuzdevums bija sagatavot latviešu skolotājus Kurzemes guberņas skolu vajadzībām. Semināra ēkas no 1839. līdz 1841. gadam par saviem līdzekļiem cēla un līdz 1900. gadam uzturēja Kurzemes bruņniecība. Šajā laikā seminārā izglītību ieguva 853 audzēkņi, no kuriem vairāk kā 700 vēlāk strādāja par skolotājiem.
Rodeviša
Cilvēki
Rodevišē dzimis tramplīnlēcējs Henrijs Glass (Henry Glaß, 1953).
Irlavas skolotāju seminārs
Vēsture
Seminārs sastāvēja no divgadīgas draudzes skolas apkārtējo pagastu bērniem, ko gadā ieguva apmēram 100 bērni, bet semināra augstākajā nodaļā sagatavoja skolotājus, un tajā mācījās līdz 30 studentu. Uzņemamo semināristu skaitu noteica konkrēti apstākļi un netika piedāvāts stingri noteikts apmācības laiks — izglītotākie un spējīgākie mācījās tikai gadu vai divus, bet vājāk sagatavotie studēja ilgāk nekā trīs gadus.
Kā mācību priekšmeti seminārā bija krievu, latviešu un vācu valodas, pedagoģija, rēķināšana, ģeometrija, vispārēja vēsture un Krievijas vēsture, vispārējā un Krievijas ģeogrāfija, dabas mācība, fizika, mūzika, dziedāšana, zīmēšana, glītrakstīšana, vingrošana un dārzkopība. Visi priekšmeti, izņemot reliģiju, vācu un latviešu valodu, sākumā tika mācīti vācu, pēc pārkrievošanas politikas sākuma 1870. gados — krievu valodā. Viens no izcilākajiem Irlavas semināra skolotājiem bija ērģelnieks, dziesmu svētku virsdiriģents un mūzikas attīstības veicinātājs Jānis Bētiņš (1830—1912). 1868. gadā tika izveidots Irlavas jauktais koris J. Bētiņa vadībā, kas bija viens no pirmajiem koriem Kurzemē, kas piedalījās gan Kurzemes dziesmu svētkos Dobelē 1870. gadā, gan Pirmajos Vispārējos dziedāšanas svētkos Rīgā 1873. gadā.
Baltijas pārkrievošanas laikā 1900. gadā ar Kurzemes landtāga lēmumu semināru Irlavā slēdza. No 1920. līdz 1944. gadam bijušajā semināra ēkā izvietoja Irlavas mazgadīgo noziedznieku zemkopības un amatniecības koloniju, kuras direktors līdz 1925. gadam bija Indriķis Palēvičs. 1946. gadā šeit izvietoja Raiņa vārdā nosaukto bērnunamu, 1972. gadā uzcēla jaunu dzīvojamo korpusu audzēkņiem un daudzdzīvokļu namu darbiniekiem.
Semināra audzēkņi
Seminārā mācījās literatūrvēsturnieks un rakstnieks Ludis Bērziņš, ērģelnieks un diriģents Jānis Bētiņš, latviešu fotomākslas viens no pamatlicējiem Mārtiņš Buclers, zinātnieks un publicists Pauls Dauge, luterāņu mācītājs Frīdrihs Freibergs, ērģelnieks un diriģents Jānis Kade, dzejnieks Atis Ķeniņš, folklorists Ansis Lerhis-Puškaitis, komponists un ērģelnieks Oskars Šepskis, komponists un diriģents Ernests Vīgners, literatūrvēsturnieks Teodors Zeiferts.
Fernāns Bulmāns
Fernāns Bulmāns (fr) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Saldus novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Saldus novada pašvaldības vadītāji. Saldus novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Ezeres, Jaunauces, Jaunlutriņu, Kursīšu, Lutriņu, Nīgrandes, Novadnieku, Pampāļu, Rubas, Saldus, Šķēdes, Vadakstes, Zaņas, Zirņu, Zvārdes pagastus un Saldus pilsētu. 2021. gada 1. jūlijā Saldus novadu apvienoja ar Brocēnu novadu.
Uzskaitījums
{{legend| #EF9D48| Tautas partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue| Reģionu alianse |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #01796F| Latvijas Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #00FF80| Latvijas Zaļā partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Cihani
Cihani ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
DC Extended Universe
DC Extended Universe (saīsināti DCEU) ir ASV mediju franšīze un kopīgais visums, kas centrējas ap supervaroņu filmas un televīzijas seriālus, ko producē DC Studios un izplata Warner Bros. Pictures. Tā ir balstīta uz DC Comics radīto komiksu tēlu piedzīvojumiem. DCEU sevī ietver arī komiksus, īsfilmas, romānus un videospēles. Kopīgais visums, līdzīgi kā oriģinālais DC Universe komiksu izdevumos un televīzijas raidījumos, veidots, savienojot vairākus sižeta elementus, notikumus un varoņus.
Jau kopš 2002. gada Warner Bros. plānoja savās filmās apvienot dažādus DC Comics supervaroņus, kad Volfgangs Petersens nolēma režisēt Supermena un Betmena filmu franšīzes krustojumu. 2008. gadā apturēja plānoto "Taisnības līgas" filmas izveidi, kā arī atlika sākotnējos kopīgā visuma plānus, pēc filmas "Zaļais lukturis" kritiķu sliktajām atsauksmēm un komerciālās neveiksmes. Pašreizējo kopīgo visumu Warner Bros. uzsāka 2013. gadā.
Lugi (Vecumu pagasts)
Lugi ir ciems Viļakas novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 14,2 km no pagasta centra Borisovas, 10,4 km no novada centra Viļakas un 256,8 km no Rīgas.