cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kārena Bleka
1975. gadā Bleka attēloja lomu Roberta Oltmena mūziklā "Našvila", kur viņa sarakstīja un izpildīja divas dziesmas. Par savu sniegumu viņa nominēta Grammy balvai. Par lomu Džona Šlēsindžera filmā The Day of the Locust (1975) Bleka trešo reizi nominēta Zelta globusam. 1970. gados piedalījusies arī filmās Trilogy of Terror (1975), Burnt Offerings (1976) un Alfreda Hičkoka pēdējā filmā "Ģimenes lieta" (Family Plot, 1976).
Vēlāk piedalījusies filmās Come Back to the 5 & Dime, Jimmy Dean, Jimmy Dean (1982), Can She Bake a Cherry Pie? (1983), Invaders from Mars (1986) un "1000 miroņu nams" (House of 1000 Corpses, 2003).
Stranger Things
Stranger Things ir ASV zinātniskās fantastikas šausmu seriāls, kura autori ir brāļi Daferi. Viņi kopā ar Šonu Leviju un Denu Koenu ir arī seriāla izpildproducenti. Seriāla pirmā sezona straumēšanas servisā Netflix iznāca, otrā, trešā un ceturtā sezona attiecīgi iznāca 2017. oktobrī, 2019. gada jūlijā un 2022. gada maijā un jūlijā. 2022. gada februārī paziņoja, ka sekos piektā un noslēdzoša sezona.
Bergišgladbaha
Cilvēki
Bergišgladbahā ir dzimuši:
Stranger Things
Seriāla darbība risinās 20. gadsimta 80. gados, galvenokārt izdomātajā Hokinsas pilsētā Indiānas štatā, kurā notiek daudzi pārdabiski notikumi, jo īpaši to saikne ar naidīgu alternatīvo realitāti, ko sauc par Upside Down, pēc tam, kad tai izveidojusies saikne ar realitāti. Seriālā filmējās Vinona Raidere, Deivids Harbors, Finns Volfhards, Millija Bobija Brauna, Geitens Mataraco, Kalebs Maklaflins, Natālija Daiere, Čārlijs Hītons, Kara Buono, Metjū Modains, Noa Šnaps un Džo Kīrijs, Seidija Sinka, Deikars Montgomerijs, Šons Astins, Pols Raizers, Maija Hoka, Prija Fergusone un Brets Gelmens.
Bergišgladbaha
Sadraudzības pilsētas
Bergišgladbahai ir šādas sadraudzības pilsētas:
Stranger Things
Brāļi Daferi izveidoja Stranger Things kā detektītdrāmas un pārdabisku elementu sajaukumu, kas attēlots sajaucot šausmas, zinātnisko fantastiku un bērnišķīgu jūtīgumu. Uzsākot seriāla darbību 20. gadsimta 80. gados, brāļi Daferi iekļāva tajā atsauces uz šīs desmitgades popkultūru, savukārt sižeta līniju un režijas ​​aspektus iedvesmoja Stīvena Spīlberga, Džona Kārpentera, Deivida Linča, Stīvena Kinga, Vesa Kreivena un H. P. Lavkrafta darbi. Viņi arī smēlušies iedvesmu no eksperimentiem, kas tika veikti aukstā kara laikā, un sazvērestības teorijām par slepeniem valdības eksperimentiem.
Seriāls Stranger Things piesaistījis rekordlielu skatītāju skaitu straumēšanas servisā Netflix, un kritiķi to slavē par tā atmosfēru, aktiermākslu, skaņu celiņu, režiju, scenāriju un cieņas izrādīšanu 80. gadu filmām. Kritiķi uzskata, ka Stranger Things ir viens no Netflix vadošajiem seriāliem, jo tas ir ieguvis īpašu fanu bāzi un atzīts par daudzu tā jauno aktieru lielās karjeras sākumu. Seriāls saņēmis vairākas balvas un nominācijas, tostarp nominācijas Zelta globusa balvai, BAFTA televīzijas balvai, Amerikas režisoru ģildes balvai, Amerikas scenāristu ģildes balvai un Grammy balvai, kā arī ieguva Primetime Emmy balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu kategorijā "Labākais aktieru sastāvs drāmas seriālā", Amerikas Kinoinstitūta balvu, Kritiķu izvēles televīzijas balvu un People's Choice balvu.
Pārskats
Seriāla Stranger Things darbība norisinās izdomātā lauku pilsētiņā Hokinsā, Indiānas štatā, pagājušā gadsimta astoņdesmitajos gados. Blakus esošā Hokinsas Nacionālā laboratorija, šķiet, veic zinātniskus pētījumus Amerikas Savienoto Valstu Enerģētikas departamenta vajadzībām, tomēr tie slepeni veic eksperimentus paranormālo un pārdabisko lietu jomā, tostarp eksperimentus, kuros iesaistīti cilvēki. Nejauši viņi izveidojuši portālu uz alternatīvu dimensiju (The Upside Down). Alternatīvās dimensijas ietekme sāk postoši ietekmēt neko ļaunu nenojaušošos Hokinsas iedzīvotājus.
Pirmā sezona sākas 1983. gada novembrī. Vilu Baiersu nolaupa radījums no alternatīvās realitātes. Viņa māte Džoisa, pilsētas policijas priekšnieks Džims Hopers un brīvprātīgo grupa meklē zēnu. Ar psihokinēzes spējām apveltītā jaunā meitene vārdā Elevena aizbēg no laboratorijas, un viņu atrod Vila draugi. Elevena ar viņiem sadraudzējas un palīdz atrast Vilu.
Otrā sezona norisinās gadu vēlāk, 1984. gada oktobrī. Vils ir izglābts, taču viņam sāk rasties priekšnojautas par Hokinsas bojāeju, ko izraisīs būtne no alternatīvās realitātes. Kad atklājas, ka Vilu joprojām apsēdusi būtne no alternatīvās realitātes, viņa draugi un ģimene saprot, ka viņu realitāte ir apdraudēta.
Trešā sezona ir norisinās nākamajā gadā dažas dienas pirms ceturtā jūlija svinībām. Par pilsētnieku jauno aizraušanos kļuvis jaunais tirdzniecības centrs Starcourt Mall. Hopers arvien vairāk uztraucas par Elevenas un Maika attiecībām un mēģina no tām pasargāt savu meitu. Pilsētai nemanot, zem Starcourt esošā slepenā padomju laboratorija cenšas atvērt vārtus uz alternatīvo realitāti. Tikmēr Mind Flayer pārņem Billija saprātu un izmanto viņu savām vajadzībām.
Kosmiskais ātrums
Kosmiskais ātrums vienkāršoti ir ātrums, kas nepieciešams, lai pārvarētu kāda cita objekta pievilkšanas spēku. No mehāniskā viedokļa tā ir ķermeņa (piemēram, lielgabala šāviņa) kinētiskā enerģija, kas ir pietiekama, lai ķermenis pārvarētu debesu ķermeņa gravitācijas lauku bez citādas palīdzības, tai skaitā paša ķermeņa dzinēja papildu pielietošanas. Teorētiski šai ātrumā var neieskaitīt atmosfēras berzi; praksē to parasti ierēķina. Vienkāršojot pie aprēķiniem bieži uzskata, ka debesu ķermenis ir precīzi sfēriskas formas, pieņemot tā masu un rādiusu vienādu visos virzienos.
Par pirmo kosmisko ātrumu uzskata horizontālo ātrumu, kurš ir pietiekošs apļa orbītas ieņemšanai ap debesu ķermeni, par otro — pietiekošu aiziešanai no šī ķermeņa gravitācijas ietekmes kā galvenās, par trešo — attiecīgās Saules sistēmas atstāšanai, par ceturto — attiecīgās galaktikas atstāšanai no dotā punkta.
Apkārt Zemei
Lai ķermenis kļūtu par Zemes pavadoni un riņķotu ap to inerces dēļ, tam jānokļūst orbītā ap Zemi vismaz ar pirmo horizontāli vērstu kosmisko ātrumu, kas uz Zemes ir vienāds ar 7,91 km/s. Ja kosmiskais aparāts orbītā nonācis ar šādu ātrumu, tas turpina pārvietoties pa to inerces dēļ. Tas visu laiku sava smaguma ietekmē it kā krīt uz Zemi, bet lielā ātruma dēļ centrbēdzes spēks to notur orbītā. Dotajā gadījumā ķermeņa centrbēdzes spēks, kas rodas no ķermeņa kustības, ir vienāds ar tā smaguma spēku.
Starp citiem ķermeņiem kosmosā
Kosmosā starp visiem ķermeņiem darbojas gravitācijas spēks. Saskaņā ar 2. Ņūtona likumu, vieglākie ķermeņi orbitē ap masīvākajiem. Zvaigznes rotē ap galaktikas centru vai viena ap otru, planētas un daži citi mazāki ķermeņi ap zvaigznēm, ap planētām riņķo to pavadoņi. Ir dabiskie pavadoņi un mākslīgie pavadoņi.
Pavadoņa orbitālais kustības ātrums ir pirmais kosmiskais ātrums, kuru aprēķina pēc formulas:
v_1 — pirmais kosmiskais ātrums, m/s
G — gravitācijas konstante,
m_{pl} — planētas vai zvaigznes, ap kuru rotē pavadonis, masa, kilogramos
R_0 — planētas vai zvaigznes, ap kuru rotē pavadonis, rādiuss, metros
Ja pirmais kosmiskais ātrums tiek pārsniegts, tad pavadoņa orbītas forma kļūst par elipsi.
Otrais kosmiskais ātrums
Otro kosmisko ātrumu aprēķina pēc formulas: vai plašāk
Trešais kosmiskais ātrums
Lai ķermenis pārvarētu zvaigznes gravitācijas spēku, tam ir nepieciešams piešķirt trešo kosmisko ātrumu. Trešo kosmisko ātrumu aprēķina attiecībā pret zvaigzni, sekojošajā piemērā — Sauli.
m_S — Saules masa, kg
R_S — attālums līdz Saulei, m
Jāievēro, ka ķermenis pie starta saņem arī pašas Zemes kustības ātrumu.
Līdz šim neviens kosmisks aparāts nav atstājis Zemi ar trešo kosmisko ātrumu, visi aparāti, kas to sasnieguši, paātrinājušies pa ceļam. Tā, tolaik ātrākais Plutona un Koipera joslas pētīšanai domātais New Horizons atstāja Zemes apkaimi ar ātrumu ap 16 km/s, taču izmantoja Jupitera gravitācijas lauku, lai paātrinātos vēl par 4 km/s.
Ceturtais kosmiskais ātrums
Ceturtais kosmiskais ātrums ir ātrums, kas nepieciešams, lai pārvarētu galaktikas pievilkšanas spēku. Pēc pašreizējiem aprēķiniem, mūsu Saules apkaimē šis ātrums varētu būt ap 550 km/s. Aprēķini ir ļoti aptuveni, jo vairumu mūsu Galaktikas masas pārstāv tumšā matērija, kuras daudzums nav droši aprēķināts.
Skaitliski ceturto kosmisko ātrumu aprēķina pēc formulas:
φ
— gravitācijas potenciāls attiecīgajā galaktikas punktā
Oļģerts Nikodemus
Oļģerts Nikodemus (dzimis 1954. gada 29. septembrī Kuldīgā) ir Latvijas ģeogrāfs, Latvijas Universitātes profesors (no 2002. gada), LZA korespondentājloceklis (no 2005. gada). Specializējies augsnes zinātnē un ainavu ekoloģijā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1954. gada 29. septembrī Kuldīgā. Studēja Latvijas Valsts Universitātes Ģeogrāfijas fakultātē (1975—1981), strādāja par Botānikas un ekoloģijas katedras inženieri (1979—1987), vēlāk par LU Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātes lektoru (1987—1996). Pēc doktorantūras studijām (1995—1996) aizstāvēja doktora grādu un tika ievēlēts par fakultātes docentu (1997), asociēto profesoru (1998) un profesoru (2002). Strādāja par LU Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātes Vides zinātnes nodaļas vadītāju (2001–2007) un fakultātes dekānu (2007–2016).
Ektors Moreno
Ektors Moreno (es; dzimis ) ir Meksikas futbolists, aizsargs, Meksikas futbola izlases dalībnieks.
Sasniegumi
AZ
PSV
Meksika
1063. gads
1063. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Rousīnova
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1222. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Līdz Otrajam pasaules karam - ievērojams mēbeļražošanas centrs. Kopš 1993. gada — Čehijā.
1062. gads
1062. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Andrejs Požarnovs
Andrejs Požarnovs (dzimis ) ir latviešu ārsts un politiķis, bijušais LR Labklājības ministrs. Bijis 6. un 7. Saeimas, kā arī Rīgas domes deputāts. Īslaicīgi ieņēmis Baldones novada domes priekšsēdētāja amatu, pārstāv partiju "Gods kalpot mūsu Latvijai".
Dzīvesgājums
Dzimis 1962. gada 9. martā Rīgā Martas Laimdotas un Nikolaja Požarnovu ģimenē. 1980. gadā absolvēja Baldones vidusskolu, studēja Rīgas medicīnas institūtā, ko pabeidza 1987. gadā ķirurga-traumatologa specialitātē. Strādāja Rīgas pilsētas Sarkanā Krusta slimnīcā, bija traumatologs Stučkas (Aizkraukles) rajona slimnīcā (1987—1990), Aizkraukles rajona galvenais ārsts (1990—1993), ārsts traumatologs Rīgas Ātrās medicīniskās palīdzības slimnīcā (1993—1996).
Politiskās karjeras laikā Andrejs Požarnovs ieņēma vairākus atbildīgus amatus valsts un Rīgas pašvaldības uzņēmumos, tostarp bijis SIA "Rīgas pilsētbūvnieks" valdes priekšsēdētājs, darbojies AS "Pasažieru vilciens" un SIA "Rīgas satiksme" valdēs, kā arī VAS "Latvijas pasts", Privatizācijas aģentūras, SIA "Rīgas satiksme" un VAS "Latvijas dzelzceļš" padomēs.
Politiskā un sabiedriskā darbība
Strādājot Aizkraukles rajona slimnīcā, Andrejs Požarnovs bijis tās komjaunatnes pirmorganizācijas sekretārs. 1992. gadā viņš tika ievēlēts par Latvijas ārstu biedrības prezidentu un vadīja to līdz 1999. gadam.
2000. gada 5. maijā Saeima apstiprināja Andreju Požarnovu par labklājības ministru Andra Bērziņa valdībā. Ministra amatu A. Požarnovs ieņēma līdz 2002. gada maijam, kad pēc konflikta ar Ministru prezidentu bija spiests to atstāt.
2002. gadā notikušajās 8. Saeimas vēlēšanās Andrejs Požarnovs kandidēja no TB/LNNK saraksta, taču šoreiz netika ievēlēts. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās arī pārstāvēja apvienības "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK sarakstu un tika ievēlēts Rīgas domē. Tur darbojās Satiksmes un transportu lietu komitejā (priekšsēdētājs) un Pilsētas īpašuma privatizācijas komitejā (priekšsēdētāja vietnieks). Kandidēja uz vietu Rīgas domē arī 2009. gada pašvaldību vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
Pirms "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK un "Visu Latvijai" apvienības izveidošanas 2011. gadā A. Požarnovs apturēja savu darbību TB/LNNK. 2012. gada martā viņš piedalījās partijas "Gods kalpot Rīgai" dibināšanas sapulcē un tika ievēlēts tās valdē. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās Andrejs Požarnovs kandidēja uz deputāta vietu Rīgas domē no "Saskaņas Centra/Gods kalpot Rīgai" saraksta, bet ievēlēts netika, saņemot visvairāk svītrojumu.
2016. gadā Andrejs Požarnovs tika izvirzīts par jaundibinātās partijas "Gods kalpot mūsu Latvijai" priekšsēdētāju. Lai gan kopumā partija 2017. gada pašvaldību vēlēšanās startēja samērā neveiksmīgi, tomēr A. Požarnovs ne tikai tika ievēlēts Baldones novada domē, bet arī kļuva par tās priekšsēdētāju. Tomēr jau 2017. gada 4. novembrī viņš šo posteni zaudēja, kļūstot par priekšsēdētāja vietnieku (arī šo amatu samērā drīz zaudēja). 2018. gadā nesekmīgi kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no LSDSP, Kristīgi demokrātiskās savienības un "Gods kalpot mūsu Latvijai!" apvienības SKG.
2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz vietu Ķekavas novada domē no partijas "Saskaņa" saraksta, nebūdams tās biedrs, taču netika ievēlēts.
Ulpiāna
Ulpiāna bija sena romiešu pilsēta Mēzijā, kas atrodas mūsdienu Kosovas teritorijā. Tā tiek saukta arī Justiniāna Sekunda (la). Tā izvietojusies pie Gračanicas uz dienvidiem no Prištinas. 1955. gadā Ulpiāna tika iekļauta Serbijas arheoloģisko pieminekļu sarakstā ar īpašu nozīmi.
Pilsēta tiek pieminēta antīkā ģeogrāfa Strabona darbā ar nosaukumu "senā pilsēta". Ulpiāna tika nosaukta Romas imperatora Marka Ulpija Nervas Trajāna vārdā. Šī pilsēta bija nozīmīgs punkts ceļā, kas savieno Egejas jūru ar Donavu. Netālu no Ulpiānas atradās daudzas sudraba raktuves.
Notitia Dignitatum vēstīja, ka pilsētā atradies romiešu garnizons. Apgabala administratīvā reforma Diokletiāna laikā pasludināja Ulpiānu par jaunizveidotās Dardānijas provinces galvaspilsētu un bīskapa sēdekli. 479. gadā 3000 gotu lielā karaspēka uzbrukuma laikā, Teodorika Lielā vadībā pilsēta tika izlaupīta un izpostīta. Bizantiešu vēsturnieks Marcelīns Komits ziņoja, ka kāda Dardānijas pilsēta bija stipri cietusi 518. gada zemestrīces laikā. Iespējams, ka tā bija Ulpiāna.
Jevgēņijs Kotomins
Jevgēņijs Kotomins (1949) ir Latvijas fiziķis, habilitēts fizikas doktors (Dr. habil. phys., 1992), Latvijas Universitātes profesors (1996). Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (1993). Veicis starptautiskas nozīmes pētījumus materiālzinātnes jomā, izmantojot skaitļošanas metodes, izveidojis cietvielu kvantu ķīmijas virzienu, veicis aprēķinus daudzu punktveida defektu funkcionālo oksīdu un nitrīdu kristālu apjomā un uz virsmām.
Ulpiāna
Justiniāna I laikā Cēzarejas Prokopijs ziņoja:
6. gadsimtā pilsētu, pēc visa spriežot, izpostīja slāvi. Mūsdienu arheologi Ulpiānas teritorijā bija atraduši daudz monētu, bareljefu un celtņu pamatu.
Jevgēņijs Kotomins
Dzīvesgājums
Dzimis 1949. gada 20. septembrī Viļņā. Studēja Latvijas Valsts Universitātes (LVU) Fizikas un matemātikas fakultātē, kuru beidza 1971. gadā. Strādāja LVU Cietvielu fizikas institūtā par inženieri, vēlāk par zinātnisko līdzstrādnieku (1971-1974). Papildinājās Ļeņingradas Valsts Universitātes kvantu ķīmijas nodaļā (1973-1974).
1975. gadā LZA Fizikas institūtā aizstāvēja zinātņu kandidāta grādu par elektronu tunelēšanas lomu radiācijas inducētu defektu akumulācijā un tika ievēlēts par LVU Pusvadītāju fizikas katedras docentu. Strādāja par LVU Cietvielu fizikas institūta (LU CFI) pētnieku (1980-1985). 1986. gadā papildinājās Turīnas Universitātes teorētiskās ķīmijas departamentā.
1988. gadā aizstāvēja zinātņu doktora grādu par elektronu kontrolētās jonisko kristālu defektu uzkrāšanās un rekombinācijas teoriju un kļuva par LU CFI Teorētiskās fizikas un datormodelēšanas laboratorijas vadītāju.
1996. gadā viņu ievēlēja par LU profesoru, kā viesprofesors viņš strādāja arī Štutgartes Cietvielu pētniecības Maksa Planka institūtā (Max-Planck-Institut für Festkörperforschung, 1999-2000, 2005-2013), Osnabrikas universitātē (2000-2001), Karlsrūes Transurāna elementu institūtā (2005-2007), un Astanas universitātē (2008-2012). Pēc atgriešanās Latvijā strādā par LU CFI Pašorganizēto sistēmu kinētikas laboratorijas nodaļas vadītāju.
Maikls Bredlijs
Maikls Šīens Bredlijs (en, dzimis ) ir ASV futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, ASV futbola izlases dalībnieks. Kopš 2014. gada Bredlijs pārstāv MLS līgas komandu Toronto FC.
Savu karjeru 2004. gadā sācis MLS komandā MetroStars. Pēc tam pavadījis vairākus gadus Eiropā, spēlējot Nīderlandes komandā Heerenveen, Vācijas komandā Borussia Monchengladbach, Anglijas komandā Aston Villa un Itālijas komandās Chievo un Roma. 2014. gadā atgriezies MLS un pievienojies Toronto, ar kuru 2017. gadā ieguvis MLS kausu.
ASV futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Toronto FC
ASV
Hoseins Kanaāni Zādegāns
Mahmuds Hoseins Kanaāni Zādegāns (fa; dzimis ) ir Irānas futbolists, aizsargs, Irānas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada spēlē Irānas Pro Līga kluba Persepolis sastāvā.
Annan Athletic FC
Annan Athletic FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Enana.
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Sofija Tērnere
Sofija Tērnere (en, dzimusi ) ir Anglijas aktrise. Atpazīstamību ieguva ar Sansas Stārkas (Sansa Stark) tēla atveidošanu seriālā "Troņu spēle". Par darbību šajā seriālā ir nominēta vairākām balvām, kā arī dažas no tām ieguvusi. Pazīstama arī kā Džīnas Grejas tēla atveidotāja filmā "X-cilvēki: Apokalipse".
SKS 18. Krievijas viesekspedīcija
'''SKS 18. Krievijas viesekspedīcija' (ru jeb ЭП-18'') bija Krievijas rīkota īslaicīga Dānijas un Kazahstānas kosmonautu ekspedīcija uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Šī bija pirmā īslaicīgā viesekspedīcija pēc sešu gadu pārtraukuma. Dānijas eksperimentu programmas nosaukums bija iriss.
Viesekspedīcija startēja ar kosmosa kuģi Sojuz TMA-18M. tās apkalpe bija Dānijas pārstāvis Andreass Mogensens un Kazahstānas kosmonauts Aidins Aimbetovs Kopā ar viņiem kosmosa kuģī uz staciju tika nogādāts arī SKS 45. ekspedīcijas apkalpes loceklis Sergejs Volkovs.
Uz zemi Mogensens un Aimbetovs atgriezās kosmosa kuģa Sojuz TMA-16M nolaižamajā aparātā kopā ar SKS 44. ekspedīcijas apkalpes locekli Genādiju Padalku.
1061. gads
1061. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Portžantila
Portžantila (fr) jeb Mandži (Mandji) ir Gabonas otrā lielākā pilsēta un tās galvenā osta. Tā ir Gabonas naftas un kokrūpniecības centrs. Pilsēta izvietojusies uz salas Ogoves deltā.
Pilsēta nodibināta 19. gadsimta otrajā pusē kā franču tirdzniecības faktorija. 1900. gadā tā tika nosaukta franču koloniālā administratora Emila Žantila (Émile Gentil, 1866 – 1914) vārdā. Pēc Pirmā pasaules kara Portžantila darbojās kā kokmetariālu osta. Impulsu pilsētas attīstībai deva kompānijas Elf naftas ieguves uzsākšana reģionā. 20. gadsimta 60-ajos gados tika uzbūvēta naftas pārstrādes rūpnīca. Pilsētā attīstīta izklaides industrija un naktsdzīve.
Lauris Lizbovskis
Lauris Lizbovskis (dzimis Ventspilī) ir latviešu sporta žurnālists un politiķis, šobrīd ir 14. Saeimas deputāts. Pārstāv Latvijas Reģionu apvienību un "Apvienoto sarakstu".
Dzīvesgājums
Dzimis 1973. gada 5. decembrī. 1991. gadā absolvēja Ventspils 1. vidusskolu. Studējis Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē, taču studijas nav pabeidzis.
Strādājis par sporta žurnālistu un sporta pasākumu vadītāju. Ilgus gadus darbojies televīzijas kanālā LNT un par sporta ziņu moderatoru TV3 ziņās. Bijis arī loģistikas speciālists vīna izplatīšanas uzņēmumā. Brīvajā laikā pats aktīvi sporto, aizrāvies ar garo distanču skriešanu un riteņbraukšanu.
Precējies, ģimenē divi bērni.
2022. gada vasarā L. Lizbovskis iestājās Latvijas Reģionu apvienībā un rudenī notikušajās Saeimas vēlēšanās viņu ievēlēja par 14. Saeimas deputātu no "Apvienotā saraksta".
1060. gads
1060. bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
1059. gads
1059. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Fransvila
Fransvila (fr) ir pilsēta Gabonas dienvidaustrumos pie Mpasas ietekas Ogoves upē. Fransvila ir Transgabonas dzelzceļa galapunkts (dzelzceļš savieno Fransvilu ar valsts galvaspilsētu Librevilu). Pilsētu 1880. gadā Masuku ciemata vietā nodibināja Pjērs Savornjāns de Braza. Tā kā šeit izmitināja atbrīvotos vergus, to nosauca par Francheville ('atbrīvoto pilsēta'). Laika gaitā šis nosaukums pārvērtās par Franceville ('franču pilsēta')
Sym-Bionic Titan
Sym-Bionic Titan ir ASV animācijas seriāls, kuru izveidoja Gendijs Tartakovskis un Pols Radišs. Seriāls tika pārraidīts kanālā "Cartoon Network". Seriālu rādīja no līdz. Kopumā 1 sezonas laikā tika izveidotas 20 sērijas.
Lēnais valsis
Lēnais valsis ir valsis, kas dejojams pie tempa 28—32 taktis minūtē. Tas tiek izdalīts kā atsevišķa deja ar specifiskām figūrām un tehniku, atšķirībā no Vīnes valša. Lēnā valša taktsmērs ir 3/4.
Sym-Bionic Titan
Sižets
Kādas planētas princesei, viņas miesassargam un viņu palīgam robotam nākas bēgt no savas dzimtās planētas, kur notika apvērsums, uz Zemi. Uzzinot viņu atrašanās vietu, diktators regulāri sūta uz Zemi dažādus briesmoņus, lai iznīcinātu princesi.
Atcelšana
Cartoon Network seriālu atcēla. Seriālam viss bija kārtībā ar skatījumiem, taču tam nebija rotaļlietu kampaņas. Tādēļ seriāls tika atcelts.
Mladens Krstajičs
Mladens Krstajičs (sr; dzimis ) ir serbu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis aizsarga pozīcijā. No 2017. līdz 2019. gadam bija Serbijas futbola izlases galvenais treneris. Kopš 2022. gada vada Bulgārijas izlasi.
Karjera
Futbolu sācis spēlēt dzimtās pilsētas Zenicas komandā NK Čelik. Bosnijas kara laikā 1992. gadā ar ģimeni pārcēlies uz Serbiju un sācis spēlēt komandā FK Senta, vēlāk pārstāvējis OFK Kikinda. 1996. gadā pievienojies vienam no titulētākajiem Serbijas klubiem FK Partizan. Tā sastāvā trīs reizes uzvarējis Dienvidslāvijas čempionātā.
Nacionālajā izlasē debitēja, kad tā startēja zem Dienvidslāvijas nosaukuma, apvienojot Serbijas un Melnkalnes futbolistus. Pirmo spēli aizvadīja pret Maķedonijas izlasi. Serbijas un Melnkalnes futbola izlases sastāvā piedalījās 2006. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Kopumā izlases rindās (gan zem Dienvidslāvijas, gan Serbijas un Melnkalnes, gan Serbijas nosaukuma) aizvadījis 59 spēles un guvis divus vārtus.
2016. gada maijā Krstajičs kļuva par Serbijas izlases galvenā trenera Slavoļuba Muslina asistentu. Pēc tam, kad 2017. gada oktobrī Muslins tika atbrīvots no amata, kļuva par izlases galveno treneri. Sākumā bija iecelts kā pienākumu izpildītājs, bet tā paša gada decembrī tika oficiāli apstiprināts amatā. Krstajičs vadīja Serbijas izlasi 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. 2019. gada jūnijā pēc zaudējuma Ukrainai ar 0:5 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē tika atbrīvots no amata.
2021. gadā vadīja Serbijas klubu TSC Bačka Topola. 2021. gada decembrī tika apstiprināts par Izraēlas kluba Telavivas "Maccabi" galveno treneri. Sezonas beigās klubu atstāja un 2022. gada jūlijā kļuva par Bulgārijas izlases galveno treneri.
Jorma Ollila
Jorma Ollila (Jorma Ollila, dzimis 1950. gada 15. augustā) ir Somijas uzņēmējs. Viņš ir bijis uzņēmuma Outokumpu padomes priekšsēdētājs, Royal Dutch Shell padomes priekšsēdētājs, kā arī Nokia izpilddirektors un padomes priekšsēdētājs. Ir vairāku uzņēmumu padomes loceklis.
Izglītība
Jorma Ollila, mācoties Vāsas ģimnāzijā, ieguva Somijas Kultūras fonda stipendiju un Velsā Atlantijas koledžā pabeidza Apvienoto pasaules koledžu programmu, iegūstot starptautisko bakalaura diplomu (IB Diploma Programme). 1976. gadā viņš Helsinku Universitātē ieguva maģistra grādu politoloģijā. 1978. gadā Londonas Ekonomikas skolā ieguva maģistra grādu ekonomikā. 1981. gadā Helsinku Universitātē ieguva inženiera diplomu inženierfizikā. jau studiju laikā Ollila iesaistījās studentu politikā, un 1973. un 1974. gadā darbojās Somijas studentu savienības padomē. Ollila izgāja Rezerves virsnieku skolu (Reserviupseerikoulu), un ir kapteinis rezervē.
Karjera
1978. gadā Jorma Ollila sāka strādāt Citibank Londonas nodaļā, vēlāk — Helsinkos. 1985. gadā viņš tika pieņemts darbā Somijas uzņēmumā Nokia, lai pārvaldītu starptautiskās finanšu operācijas. 1986. gadā Ollila kļuva par Nokia finanšu direktoru. 1990. gadā viņš iecelts par mobilo telefonu nodaļas vadītāju. 1992. gada janvārī Jorma Ollila kļuva par Nokia izpilddirektoru, nomainot Simo Vuorilehto. Viņa vadībā Nokia kļuva par pasaulē lielāko mobilo telefonu ražotāju. 1999. gada martā Ollila kļuva par Nokia padomes priekšsēdētāju, amatu pildot līdz 2012. gada 3. maijam. 2006. gada maijā viņu izpilddirektora amatā nomainīja Olli Peka Kallasvuo.
Jorma Ollila bija Somijas ekonomikas pētījumu institūta priekšsēdētājs. Kopš 2005. gada viņš ir European Round Table of Industrialists priekšsēdētājs. 1996. gadā viņš kļuva par izdevniecības Otava padomes priekšsēdētāja vietnieku. Kopš 1997. gada Ollila ir UPM-Kymmene padomes loceklis. No 2000. līdz 2008. gadam viņš bija Ford Motor Company padomes loceklis. Kopš 2009. gada Jorma Ollila ir Helsinku Universitātes padomes loceklis.
2006. gadā Ollila kļuva par Royal Dutch Shell padomes priekšsēdētāju. 2013. gadā viņš kļuva par Outokumpu padomes priekšsēdētāju. Kopš 2013. gada viņš ir arī Tetra Laval padomes loceklis. 2015. gada maijā Royal Dutch Shell padomes priekšsēdētāja amatā Ollilu nomainīja Čārlzs Holidejs. 2018. gada janvārī Ollilu Outokumpu padomes priekšsēdētāja amatā nomainīja Kari Jordans.
Psammolepju dzimta
Apraksts
Psammolepju dzimtas pārstāvjiem branhiālo plātņu garums ir vienāds ar platumu, un to platā sānu mala noliecas uz leju. Postorbitālās plātnes ir apmēram vienādā garumā ar branhiālajām. Vēdera plātne priekšējā daļā ir ar koncentriskām augšanas joslām, bet aizmugurējā daļā klāta zvīņveida tesērām ar ekscentriski ciklomoru uzbūvi. Dzimtas jaunākajām sugām visa vēdera plātne klāta ar šādām tesērām. Muguras plātne ir plata, priekšpusē nedaudz ieliekta, bet aizmugurē noapaļota. Gandrīz visu plātni klāj tesēras, izņemot nelielu laukumu priekšpusē.
Izplatība
Psammolepju dzimtas pārstāvji dzīvoja no vidusdevona līdz augšdevona sākumam (živeta, apakšējais frāns). Tie bija izplatīti galvenajā devona laukā (arī Latvijā), Timānā, Donbasā un Skotijā.
Jaundundaga
Jaundundaga ir ciems Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā starp autoceļiem P125 un V1307 2 km uz ziemeļiem no pagasta centra Dundagas, 36,5 km no novada centra Talsiem un 156 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies pie Dundagas mācītājmuižas; tur atradies pagasta nespējnieku nams. Dundagas mācītājmuižas dzīvojamā ēka un parks ir valsts aizsargājams arhitektūras piemineklis.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Dubno
Dubno ir pilsēta Ukrainas rietumos, Rivnes apgabalā, Dubno rajona centrs.
Vīnes valsis
Vēsture
1930. gadu sākumā tas atdzima Austrijā un Vācijā kā tautas deja un atkal ienāca ballēs.
Dubno
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1100. gadā, Hipatija hronikā. 1240. gadā to nopostīja mongoļi. 1340. gadā tā iekļāvās Lietuvas lielkņazistē. 1492. gadā Konstantins Ostrožskis šeit uzcēla pili. Iekļāvusies Krievijā pēc Polijas Trešas dalīšanas 1795. gadā. 1917. gadā iesākuma ietilpa Ukrainas Tautas republikas sastāvā. 1921. gada Rīgas miera rezultātā Dubno iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Cietoksnī tika ierīkots liels cietums. 1939. gadā iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu. No 1941. gada 25. jūnija līdz 1944. gada 17. martam atradās vācu okupācijā. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Old Town Road
Old Town Road ir amerikāņu repera Lil Nas X dziesma, kas sākotnēji izdota. Pēc tam, kad dziesma ieguva popularitāti TikTok, Lil Nas X parakstīja līgumu ar Columbia Records, kas ieguva tās izplatīšanas tiesības. Dziesma kļuva par pasaules mēroga hītu, sasniedzot pirmo vietu daudzu valstu mūzikas topos, tai skaitā ASV Billboard Hot 100, Apvienotajā Karalistē un Vācijā.
Old Town Road ir producējis Nīderlandes producents YoungKio un tā veidošanā izmantota Nine Inch Nails dziesma 34 Ghosts IV. YoungKio šīs dziesmas bītu bija izveidojis aptuveni gadu pirms dziesmas izlaišanas un bija to izlicis pārdošanā tīmeklī. Par to, ka to ir izmantojis Lil Nas X, viņš uzzināja tikai tad, kad izdzirdēja Old Town Road kādā mīmā.
Dziesmu Lil Nas X sarakstīja pēc tam, kad izstājās no koledžas, lai uzsāktu mūziķa karjeru. Dziesmas piedziedājums radās no viņa vecāku un māsas iebildumiem pret viņa mūziķa karjeras izvēli (can't nobody tell me nothing — 'neviens man nevar neko iebilst'). Vēlāk viņš izvēlējās izmantot "veco pilsētas ceļu" ("old town road") kā panākumu simbolu.
Pēc dziesmas izlaišanas Lil Nas X tās popularizēšanai sāka dziesmus izmantot dažādos mīmos. Vēlāk šādus mīmus sāka veidot arī citi lietotāji, un tie kļuva populāri TikTok, kas strauji popularizēja dziesmu. Pirmais publicētais mūzikas video sastāv tikai no kadriem no 2018. gada vesterna stila datorspēles Red Dead Redemption 2.
Old Town Road spēja iekļūt gan galvenajā ASV singlu topā Billboard Hot 100, gan arī starp 50 populārākajām kantrimūzikas, kā arī hiphopa un R&B dziesmām ASV, kas vienlaikus ir izdevies vien nedaudz dziesmām. Tomēr Billboard izvēlējās izņemt dziesmu no kantrimūzikas topa ar pamatojumu, ka tai "neesot pietiekami daudz mūsdienu kantrimūzikas elementu". Lil Nas X izteicās, ka šajā lēmumā ir "ļoti vīlies".
Gan Billboard Hot 100, gan arī hiphopa un R&B mūzikas topā Old Town Road spēja sasniegt 1. vietu. Tā, būdama 1 minūti un 53 sekundes gara, kļuva par īsāko dziesmu, kas ir sasniegusi Hot 100 1. pozīciju kopš 1965. gada, kā arī piekto īsāko vēsturē. Tā pārspēja kanādiešu repera Drake rekordu kā dziesma ar visvairāk straumējumiem vienas nedēļas laikā — tā tika straumēta 143 miljonus reižu (tiek skaitīts kopā gan Old Town Road oriģināls, gan remikss ar Billiju Reju Sairusu).
Remiksi
tika izlaists pirmais oficiālais Old Town Road remikss, kurā piedalās amerikāņu kantrimūziķis Billijs Rejs Sairuss. Sairuss ir izteicies, ka viņš mīlēja Old Town Road oriģinālu jau tad, kad pirmo reizi to bija izdzirdējis. Tā kā šis remikss arī sasniedza 1. vietu Billboard Hot 100 (tā popularitātes dēļ tā dati tika skaitīti kopā ar oriģināla datiem), tas kļuva par pirmo Sairusa singlu, kas sasniedzis pirmo vietu Hot 100. tika izlaists šī remiksa oficiālais mūzikas video.
Ir paziņots, ka ir plānots remikss arī ar amerikāņu reperi Young Thug.
Maidera Unda
Maidera Unda Gonsalesa de Audikana (es; dzimusi ) ir bijusī spāņu brīvā stila cīkstone, Olimpisko un Eiropas spēļu, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.
Biogrāfija
Maidera Unda dzimusi 1977. gadā Vitorijā. No 2000. līdz 2010. gadam un 2012. gadā viņa kļuva par Spānijas čempioni. 2008. gadā Unda piedalījās olimpiskajās spēlēs Pekinā, kur ieņēma 5. vietu. 2009. gadā viņa ieguva bronzas medaļu pasaules čempionātā. Gadu vēlāk, 2010. gadā ieguva arī Eiropas čempionāta bronzas medaļu. 2012. gada olimpiskajās spēlēs Londonā pusfinālā zaudēja bulgāru cīkstonei Stankai Zlatevai, bet cīņā par bronzas medaļu pieveica baltkrievieti Vasiļisu Marzaļuku. Tajā pašā gadā viņa ieguva bronzas medaļu arī Eiropas čempionātā. 2013. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu Eiropas čempionātā un divus gadus vēlāk bronzas medaļu 1. Eiropas spēlēs Baku.
Berwick Rangers FC
Berwick Rangers FC ir futbola klubs, kura bāzes vieta ir Berika pie Tvīdas — vistālāk ziemeļos izvietotā Anglijas pilsēta. Lai arī kluba mājvieta ir Anglijā, tas spēlē Skotijas Otrajā līgā (Scottish League Two).
Latvijas Universitātes Zinātņu māja
Latvijas Universitātes Zinātņu māja jeb LU Zinātņu centrs ir Latvijas Universitātes divu fakultāšu — Fizikas, matemātikas un optometrijas fakultātes un Medicīnas fakultātes, kā arī sešu zinātnisko institūtu (Fizikas institūts, Ģeodēzijas un ģeoinformātikas institūts, Kardioloģijas un reģeneratīvās medicīnas institūts, Atomfizikas un spektroskopijas institūts, Materiālu mehānikas institūts un Astronomijas institūts) kopīgs akadēmiskais centrs Jelgavas ielā 3, Torņakalnā Rīgā. Ēka atklāta 2019. gada 28. janvārī. Ēka atrodas bijušās Kobronskansts dienvidu daļā.
Tā ir otrā ēka 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2023. gadam bija paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī jau esošā Dabas māja un būvējamā Rakstu māja, Tehnoloģiju māja, Veselības māja, Sporta māja, Veselības māja, kā arī Studentu un viesu māja.
Celtniecība
2016. gada 5. augustā LU vienojās ar pilnsabiedrību “LNK Industries Group” par Zinātņu mājas būvniecību vairāk nekā 21 miljona eiro vērtībā. Zinātņu mājas projekta autors ir arhitektu birojs SIA “Sestais stils”. Ēkas būvniecību sāka 2017. gada vasarā un pabeidza 2018. gada beigās. Zinātņu mājas svinīgā atklāšana notika 2019. gada 28. janvārī. Zinātņu mājas celtniecību finansēja Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) divu Latvijas Universitātes īstenotu projektu ietvaros "Latvijas Universitātes pētniecības infrastruktūras modernizācija un resursu koncentrācija viedās specializācijas jomās" un “Latvijas Universitātes STEM studiju virzienu infrastruktūras modernizācija un resursu koncentrācija”.
Ēka
Ēkai ir septiņi virszemes stāvi, pagrabstāvs un jumta stāvs, iekštelpu kopējā platība ir vairāk nekā 20 000 m2. Tajā ir iespēja mācīties līdz pat 2000 studentu, kā arī izveidotas darba vietas 450 zinātniskajiem un akadēmiskajiem darbiniekiem. Tajā ir 8 semināru telpas (katrā 10-20 vietu), 15 auditorijas: lielā auditorija ar 320 vietām; 6 vidējas auditorijas ar vietu skaitu virs 50; 8 mazās auditorijas ar vietu skaitu zem 50, 78 zinātniskās un mācību laboratorijas, 2 datorklases ar 48 darba vietām. Zinātņu mājas ēka veidota pēc viedmājas darbības principiem ar augstu energoefektivitāti. Ēkas apkures, ventilācijas, dzesēšanas un apgaismojuma sistēmas ir automatizētas, un to darbību iespējams atsevišķi ieprogrammēt, tādējādi ietaupot resursus. Daļa no ēkas pamata pāļiem ir termopāļi, un tiem ir iespējams pievienot apsildes un dzesēšanas iekārtas zemes siltuma izmantošanai.
Ēkas kopējās izbūves un aprīkošanas izmaksas, ieskaitot iekārtu un aprīkojuma iegādi ir 36 miljoni EUR. Apmēram 33% no būvniecības kopējām izmaksām veidoja inženiertīklu izbūve (ventilācija, apkure, ūdens, kanalizācija, dzesēšana, elektroapgāde, vājstrāvas u.c.).
Varaša
Varaša (uk) ir pilsēta Ukrainas rietumos, Rivnes apgabalā pie Stiras upes. Varašas rajona centrs. Sākusi veidoties 1973. gadā Varašas ciema vietā līdz ar Rivnes AES celtniecību. Nosaukta slavena padomju diversanta Nikolaja Kuzņecova (Николай Иванович Кузнецов, 1911-1944) vārdā par Kuznecovsku (Кузнецовськ). Pilsēta kopš 1984. gada. 2016. gadā pilsētai atjaunots vēsturiskais nosaukums.
Lapkoku baltenis
Lapkoku baltenis (la) ir zvīņspārņu tauriņu suga no balteņu dzimtas.
Apraksts
Pieaugušo tauriņu spārnu plētums ir 45—55 mm. Spārni parasti ir balti, ar melnām vēnām. Ūsas ir melnas, ar baltu galu.
Olas ir 1 mm garas un 0,5 mm platas, dzeltenas, ar skaidrām gareniskām ribām, kas olas galotnē nedaudz izstiepjas, veidojot kronim līdzīgu galotni.
Kāpuri ir līdz 40 mm gari.
Ekoloģija
Kāpuri ir polifāgi, tie barojas ar platlapju koku un krūmu lapām, galvenokārt no rožu dzimtas. Tai skaitā ābele, bumbiere, parastais mespils, parastā cidonija, parastā mandele, aprikožu, persiku un plūmju koki, ka arī vilkābeles (piemēram, Crataegus laevigata).
Ienaidnieki
Sarcophaga albiceps gaļasmušas kāpuri medī lapkoku balteņa kāpurus. No plēvspārņiem uz lapkoku balteņa parazitē šādi parazitoīdi:
Feniķiešu raksts
Feniķiešu raksts tika izmantots, lai rakstītu agrīnā dzelzs laikmeta semītu kanaāniešu valodās, kuras vēsturnieki iedalīja feniķiešu, pūniešu, ammoniešu, edomiešu, moābiešu un senebreju valodā, kā arī senajā aramiešu valodā. Raksta izmantošana Feniķijā (piekrastes Levantē) izraisīja tā plašu izplatību ārpus kanaāniešu areāla — feniķiešu tirgotāji izplatīja to visā Vidusjūras piekrastē, kur to pārņēma un adaptēja daudzas citas kultūras. Tas kļuva par vienu no visplašāk izmantotajām rakstīšanas sistēmām. Feniķiešu alfabēts tika izmantots Senajā Kartāgā līdz 2. gadsimtam pirms mūsu ēras (pazīstams kā pūniešu alfabēts), savukārt citviet tas izplatījās daudzos nacionālajos alfabētos, tostarp aramiešu un samariešu alfabētos, vairākos anatoliešu rakstos un agrīnajos grieķu alfabētos. Tuvajos Austrumos īpaši veiksmīgs kļuva aramiešu raksts, cita starpā radot ebreju kvadrātveida rakstību un persiešu un arābu rakstību.
Feniķiešu rakstā ietilpa 22 burti, izmantoti tikai līdzskaņi, teksti tika rakstīti horizontāli no labās uz kreiso pusi.
Vēsture
Agrākais zināmais alfabētiskais (jeb «protoalfabētiskais») raksts ir tā sauktais protosīnājas (vai protokanāniešu) raksts, kura artefakti sporādiski atrasti Sīnāja pussalā un Kanaānā vēlajā vidus un vēlajā bronzas laikmetā. Rakstība netika plaši izmantota līdz Sīriešu-Hetu valstu pacēlumam 13. un 12. gadsimtā pirms mūsu ēras.
Feniķiešu raksta ir tiešs bronzas laikmeta sabrukuma perioda «protokanaāniešu» raksta turpinājums. Uzraksti, kas atrasti uz feniķiešu bultu uzgaļiem netālu no Betlēmes un datēti ar aptuveni 1100. gadu p.m.ē., piedāvāja epigrāfistiem "trūkstošo posmu" starp abiem rakstiem. Tā sauktā Ahirama epitāfija, kuras datējums ir pretrunīgs, iegravēta uz karaļa Ahirama sarkofāga Biblā, Libānā, kas ir viens no pieciem zināmajiem bibliešu karaliskajiem uzrakstiem, un būtībā parāda pilnībā izstrādāto feniķiešu rakstību. Nosaukums rakstībai «feniķiešu» pēc konvencijas tiek piemērots attiecībā uz uzrakstiem, sākot ar 11. gadsimta vidu pirms mūsu ēras.
Izplatība
Sākot ar 9. gadsimtu pirms mūsu ēras, attīstījās feniķiešu alfabēta adaptācijas, tostarp grieķu, senitāliešu un anatoliešu rakstos. Alfabēta pievilcīgais jauninājums bija tā fonētiskais raksturs, kad viena skaņa tek attēlota ar vienu simbolu, kas nozīmēja tikai dažus desmitus simbolu, kas jāapgūst. Citos tā laika rakstos, ķīļrakstos un ēģiptiešu hieroglifos, tika izmantotas daudzas sarežģītas rakstzīmes, un, lai sasniegtu nepieciešamās prasmes, bija nepieciešama ilga apmācība, kas ierobežoja lasītprasmi tikai nelielai sabiedrības elitei.
Vēl viens feniķiešu raksta veiksmīgas izplatības iemesls bija feniķiešu tirgotāju jūras tirdzniecības kultūra, kas izplatīja alfabētu Vidusjūras Ziemeļāfrikas un Dienvideiropas piekrastē. Feniķiešu uzraksti ir atrasti arheoloģiskajās vietās vairākās bijušajās feniķiešu pilsētās un kolonijās visā Vidusjūras reģionā, piemēram, Biblā (mūsdienu Libānā) un Kartāgā Ziemeļāfrikā.
Alfabētam bija ilgtermiņa ietekme uz ar to saskarsmē esošo civilizāciju sociālajām struktūrām. Tā vienkāršība ne tikai ļāva to viegli pielāgot vairākām valodām, bet arī vienkāršajiem cilvēkiem iemācīties lasīt un rakstīt. Tas likvidēja ilglaicīgo lasītprasmes statusu kā karaliskās un reliģiskās elites ekskluzīvu sasniegumu, kas izmantoja informācijas monopolu, lai kontrolētu pārējos iedzīvotājus. Feniķiešu parādīšanās izjauca daudzus no šiem šķiru dalījumiem, lai gan daudzas Tuvo Austrumu karaļvalstis, piemēram, Asīrija, Babilonija un Adiabene, turpināja lietot ķīļrakstu juridiskos un liturģiskos kontekstos arī mūsu ērā.
Izpēte un atšifrēšana
Par feniķiešu raksta izcelsmes brīdi pēc zinātnieku konvencijas tiek nosacīti uzskatīts 1050. gads, jo līdz šim nav atklāti raksta paraugi, kas būtu droši datējami ar laika periodu pirms 11. gadsimta p.m.ē.
Neskatoties uz rakstības atšifrēšanu, raksta saistība ar feniķiešu civilizāciju tika noteikta tikai 19. gadsimtā; līdz tam tas tika uzskatīts par vienu no ēģiptiešu hieroglifu kursīva variantiem, līdzīgi kā hieratika un demotika.
Burti
Tabulā attēlota feniķiešu burtu grafiskā evolūcija no ēģiptiešu hieroglifiem, kā arī citu rakstību burtu evolūcija no feniķiešu burtiem. Feniķiešu burti attēloti unificētā idealizētā formā; to reālais izskats dažādos laikos un dažādos reģionos varēja ievērojami atšķirties.
Feniķieši burtu nosaukšanai izmantoja akrofonijas sistēmu: tiek izvēlēts vārds ar sakrītošu sākuma līdzskani. Šie nosaukumi nebija patvaļīgi — katra feniķiešu burta pamatā bija ēģiptiešu hieroglifs, kas apzīmēja ēģiptiešu vārdu; šis vārds tika tulkots feniķiešu valodā (vai cieši radniecīgā semītu valodā), tad tulkotā vārda sākotnējā skaņa kļuva par burta feniķiešu vērtību. Piemēram, feniķiešu alfabēta otrā burta pamatā bija ēģiptiešu hieroglifs, kas nozīmē «māja» (mājas zīmējums); semītu vārds «māja» bija bet; tāpēc feniķiešu burtu sauca par bētu, un tam bija skaņas vērtība /b/.
Gaļina Ulanova
Gaļina Ulanova (ru, dzimusi, mirusi ) bija krievu baletdejotāja (prima ballerina assoluta) un baleta pedagoģe.
Dzimusi Sanktpēterburgā baletdejotājas ģimenē. Mācījās pie Agripinas Vaganovas. No 1928. gada uzstājās Marijas teātrī. No 1944. līdz 1960. gadam bija Maskavas Lielā teātra primadonna. 1951. gadā ieguva PSRS Tautas skatuves mākslinieces nosaukumu. Četru Staļina prēmiju un Ļeņina prēmijas ieguvēja.
Edinburgh City FC
Edinburgh City FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Edinburga.
Vilis Bergmanis
Vilis Bergmanis (dzimis Jelgavas raj. Zaļeniekos — miris  Rīgā, apbedīts Meža kapos) bija teātra darbinieks un aktieris.
Biogrāfija
Pēc mācībām pagastskolā sācis aktiera gaitas Apollo teātrī (no 1907), Liepājas Latviešu teātrī (no 1908), Jaunajā Rīgas teātrī (no 1909). Kad Jaunā Rīgas teātra telpās 1916. gada 30. septembrī tika atklāts aktiera un režisora Kristapa Koškina izveidotais teātris "Komēdija", par tā aktieri kļuva arī V. Bergmanis. Darbojies Latviešu Pagaidu Nacionālajā teātrī Valkā (no 1918). 1920. gadā darbojies E. Smiļģa izveidotajā Dailes teātrī. 1921. gadā devies uz Krieviju, iestājies G. Kozinceva un L. Trauberga vadītajā kino darbinieku grupā “Eksentriskā aktiera fabrika”. Vadījis Ļeņingradas Latviešu teātri (1927—1934), bijis aktieris un režisors Noriļskas Drāmas teātrī. 1942. gadā bijis Sverdlovskas (Urālos) teātra vadošais aktieris un direktors. 1945. gada 9. maijā piedalījās uzvaras parādes filmēšanas organizēšanā Sarkanajā laukumā, Maskavā. Sarkanais laukums esot bijis sadalīts filmēšanas sektoros, viņa ziņā bijis tieši mauzolejs ar Staļina klātbūtni. 1949. gadā atgriezies Rīgā, par to atmiņās, kas publicētas žurnālā "Literatūra un Māksla", rakstījis:"'1949. gadā — Friča Rokpeļņa vēstule, aicinājums uz Rīgu. Divdesmit gadus vispār nebiju pa īstam latviski runājis. Nezināju arī par tuviniekiem. Tā ar milzīgu satraukumu 1949. gadā pēc Jāņiem braucu uz Rīgu. /../ Daudz kas šķita atmiņās lielāks, nu rādījās maziņš. Kaut vai tas pats vecais Stacijas laukums. Rokpelnis bija pirmais cilvēks, ar kuru satikos un runājos Padomju Latvijā. Piedāvāja man Muzikālās komēdijas teātri. Bet es gribēju spēlēt, spēlēt krievu teātrī. Vakarā tomēr aizgāju paskatīties Dunajevska “Brīvos vējus” Vērmaņdārzā. Tik mazas telpas, nederīga skatuvīte. Teicu, ka strādāšu, lai dod tikai citas telpas, es prasīju kino “Splendid Palace”, iztaisīšu teātri. Nē, nevarot to pašlaik. Bet vēlāk tā arī iznāca, ka citu kino pārtaisīja par teātri un Muzikālajā komēdijā man arī nācās strādāt.' "
Pēc atgriešanās Rīgā, bijis Operas un Baleta teātra direktora vietnieks, no 1952. līdz 1960. gadam direktors Drāmas teātrī (tolaik LPSR Valsts Akadēmiskais Drāmas teātris un A. Upīša Akadēmiskais drāmas teātris, tagad Nacionālais teātris). Ar autoritāti un organizatora pieredzi teātra ansamblim nodrošinājis augstu māksliniecisko un sabiedrisko prestižu. Aktīvi iestājies par nacionālo dramaturģiju, īpaši R. Blaumaņa lugu iekļaušanu teātra repertuārā, atbalstījis jauno aktieru un režisoru radošos centienus. No 1962. līdz 1964. gadam bijis Rīgas Operetes teātra direktors.
Radošais darbs
Viļa Bergmaņa radošais darbs bija cieši saistīts ar Jauno Rīgas teātri un Jelgavas Latviešu teātri. Jaunajā Rīgas teātrī viņš iestudējis daudzas nozīmīgas lomas. 1911. gada 26. janvārī teātrī notika Raiņa "Uguns un nakts" pirmizrāde A. Mierlauka režijā, kur Vilis Bergmanis bija Lielvārds. 11. martā — "Mērnieku laiku" dramatizējuma pirmizrāde, kur Bergmanis tēloja Pāvulu. Trešā interesantākā loma aktierim tai gadā bija Kulmanis A. Upīša lugā "Balss un atbalss". Tajā pašā gadā minētās lugas tika izrādītas ari Jelgavas publikai. Arī turpmākajos gados Vilim Bergmanim teātrī bija daudz ievērojamu lomu, un daudzi no iestudējumiem tika izrādīti Jelgavas Latviešu biedrības zālē. Viena no populārākajām lugām ar V. Bergmaņa piedalīšanos bija K. fon Holteja "Lenore" (1914.). Aktieris tajā darbojās kopā ar tuvu draugu — A. Amtmani-Briedīti, kuram, starp citu, ļoti paticis jokot un vēl vairāk kādu izjokot. Atmiņās Vilis Bergmanis rakstīja:"'Man 'Lenorē' bija pirmā mīļotāja loma. Kādu vakaru, labi iejuties tēlā, ar tīksmi gribu izbaudīt lomas pēdējo monologu. Izlietoju visu savu māku, lai savaldzinātu skatītājus, bet mana māka izpaužas galvenokārt ilgās pauzēs un nopūtās. Pēkšņi tai vietā, kur es apzvēru, ka mirstot mans pēdējais vārds būs 'Lenore' (tūlīt, tūlīt pašam būs acīs asaras), pēkšņi jūtu, ka cauri drapērijai man kāds dur ar adatu dibenā. Vai tiešām Briedītis? Kaut kā pabeidzu savu monologu un, kad aizkars nolaists, tūliņ ķeru ciet aizdomās turēto. 'Briedīt, atzīsties — tu biji tas, kas dūra man ar adatu!' Briedītis ir nedomā liegties. 'Kā tad, ka es. Tu tik ilgi pauzēji, ka es baidījos, vai nenokavēsim balli teātrī. Pats zini, cik daudz jaunu meiteņu mūs tur gaida!'"Šajā epizodē var saskatīt ne tikai Amtmaņa-Briedīša, bet arī paša Viļa Bergmaņa rakstura iezīmes.
Privātā dzīve
Brālis aktieris un režisors Arveds Bergmanis (1885 — 1938?), māsas — aktrise Anna Egloniece un sufliere Guste Bergmane. Bija precējies ar aktrisi Mirdzu Šmitheni.
Viesturs Roziņš
Viesturs Roziņš (dzimis 1990. gada 14. janvārī) ir latviešu režisors un mākslas terapeits.
Dzīvesgājums
2013. gadā beidzis Latvijas Kultūras akadēmiju un ieguvis bakalaura grādu Teātra režijā. 2018. gadā beidzis Rīgas Stradiņa universitāti un ieguvis maģistra grādu veselības aprūpē un drāmas terapeita kvalifikāciju. Strādā VSIA Strenču psihoneiroloģiskā slimnīcā un klīnikā "Dzintari" par sertificētu drāmas terapeitu. Paralēli iestudē projektus dažādos Latvijas teātros. Veidojis izrādes Dailes teātrī, Dirty Deal teatro, Goda teātrī, Valmieras Drāmas teātrī, teātra klubā Austrumu robeža, Daugavpils teātrī, Latvijas Leļļu teātrī, Buranteatr Čehijas Republikā. Veidojis režiju Latvijas Literatūras gada balvas ceremonijai 2016. un 2017. gadā.
Kaļķi (Dundagas pagasts)
Kaļķi, agrāk arī Kaļķmuiža vai Kaļķumuiža, ir ciems Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā autoceļu V1367 (Dundaga—Ģipka) un V1381 (Mazirbe—Vīdale—Kaļķi) krustojumā 9 km no pagasta centra Dundagas, 42 km no novada centra Talsiem un 166 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Kaļķu (Kalken) pusmuižas centru, no 1945. līdz 1971. gadam bija Kaļķu ciema padomes centrs.