cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1643. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1643. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.
Lapišas mežs
Lapišas mežs ir valsts nozīmes aizsargājama teritorija Rumānijas ziemeļrietumos, kas atbilst IUCN IV kategorijai (apsaimniekotam dabas liegumam) un atrodas Selažas žudeca rietumos Nušfalevas komūnā.
Ģeogrāfija
Liegums atrodas pie Selažas žudeca rietumu robežas ar Bihoras žudecu, netālu no Barkevas upes, Nušfalevas kopienas dienvidrietumu teritorijā, starp Drigiujas un Kosniču de Žosas ciematiem, pie valsts autoceļa DN1H, 12 km attālumā no Šimleusilvanjejas pilsētas un 41 km no Zaleu (Zalevas) pilsētas.
Lapišas mežs tika pasludināts par aizsargājamu teritoriju ar valdības 2004. gada 30. novembra lēmumu Nr. 2151 (Par aizsargājamo dabas teritoriju režīma izveidi jaunās teritorijās). Tas aizņem 430,40 hektāru platību pakalnos ap Barkeulujas pļavām vēsturiskās Silvānijas teritorijā, kura antīkajā laikmetā tika saukta par mežu zemi un kuras mežu neliela atlieka ir pašreizējais liegums. Liegumu pārvalda Zaleu mežniecības pārvalde, kas ir pakļauta Šimleusilvanjejas mežniecību apriņķim.
Dabas liegums sastāv no mežiem, izcirtumiem, dīķiem un pļavām ar Silvānijas kalniem raksturīgo floru un faunu.
Bioloģiskā daudzveidība
Lapišas mežs tika izveidots, lai aizsargātu bioloģisko daudzveidību un uzturētu labvēlīgus apstākļus savvaļas florai un faunai Transilvānijas ziemeļrietumos. Floras koku sugas liegumā iekļauj galvenokārt: dažādas ozolu (Quercus) sugas, ieskaitot parasto ozolu (Quercus robur), ungāru ozolu (Quercus frainetto) un klinšu ozolu (Quercus patrea), parasto osi (Fraxinus excelsior), parasto liepu (Tilia cordata), saldo ķirsi (Prunus avium), balto robīniju (Robinia pseudoacacia), melno priedi (Pinus nigra) un parasto priedi (Pinus sylvestris).
Zālājos sastopamas daudzas augu sugas, tai skaitā dziedniecības lakacis (Pulmonaria officinalis), blīvguma cīrulītis (Corydalis solida), lielā strutene (Chelidonium majus ), sirds mātere (Leonurus cardiaca), ārstniecības tauksakne (Symphytum officinale), ganu plikstiņš (Capsella bursa-pastoris), milzu auzene (Festuca gigantea), sarkanā auzene (Festuca rubra) un pļavas skarene (Poa pratensis).
Dabas liegums nodrošina dzīves apstākļus daudziem zīdītājiem un putniem, no kuriem daži ir aizsargāti Eiropas līmenī vai atrodas IUCN Sarkanajā sarakstā.
Starp liegumā atzīmētajām zīdītāju sugām ir staltbrieži (Cervus elaphus), dambrieži (Dama dama), stirnas (Capreolus capreolus), meža caunas (Martes martes), Eiropas kāmji (Cricetus cricetus), rudās lapsas (Vulpes vulpes crucigera), mežacūkas (Sus scrofa) un meža kaķi (Felis silvestris silvestris).
Ievērojamas putnu sugas: mazais dzenis (Dendrocopos minor), vidējais dzenis (Dendrocopos medius), zaļžubīte (Carduelis chloris), koku čipste (Anthus trivalis), mazā ausainā pūcīte (Otus scopus), zilzīlīte (Parus caeruleus), krauklis (Corvus corax), dzeltenā stērste (Emberiza citrinella) un bezdelīgu piekūns (Falco subbuteo). Pavisam liegumā sastopamas 24 starptautiski aizsargājamas putnu sugas.
Apkaimes pieminekļi un tūrisma objekti
Lieguma tiešā tuvumā ir vairāki vēsturiski un kultūras pieminekļi, kas ir arī liegumu apmeklējošo tūristu apskates objekti:
Baltiešu pulks
Baltiešu pulks bija vācbaltiešu militārā vienība Igaunijas brīvības cīņu laikā, kas piedalījās karadarbībā Igaunijas Republikas valdības un ģenerāļa Judeniča komandētās Krievijas Ziemeļrietumu armijas pusē pret Sarkano armiju no 1918. līdz 1920. gadam. Pulka komandieris bija pulkvedis Konstantīns fon Veiss.
Vēsture
1918. gada 29. decembrī Tērbatā izveidoja vācbaltiešu bataljonu (Baltenbataillon) ar 450 karavīriem. No 1919. gada janvāra tas piedalījās kaujās pie Narvas un Krievijas teritorijā uz austrumiem no Peipusa. 26. maijā tas piedalījās Gdovas ieņemšanā, bet augustā 1. Igaunijas divīzijas sastāvā cīnījās pie Lugas upes. No 8. oktobra Baltiešu pulks Ziemeļrietumu armijas 5. Līvena divīzijas sastāvā piedalījās karagājienā uz Petrogradu, pēc sakāves to atkal pakļāva Igaunijas armijas virspavēlniekam. Pēc 1920. gada 2. februāra Tartu miera līguma noslēgšanas ar Krieviju Baltiešu pulku norīkoja Igaunijas krasta apsardzei un 16. augustā izformēja.
1645. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1645. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.
Zālīša iela
Zālīša iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā. Tā sākas krustojumā ar Struktoru ielu un beidzas pie krustojuma ar Tālivalža un Bajāru ielu. Ielas garums ir 251 metrs.
Ielu savienojumi
Zālīša iela krustojas ar:
Vēsture
Ielas trase nosprausta 20. gadsimta 30. gadu sākumā kā jaunierīkotās Stūrīša ielas posms. 1934. gadā Stūrīša ielas posms no Struktora (tag. Struktoru) ielas līdz Tālivalža un Bajāru ielu satecei nosaukts par Zālīša ielu (par godu pirmajam Latvijas Republikas apsardzības ministram, vienam no latviešu strēlnieku bataljonu organizētājiem Jānim Zālītim). Vācu okupācijas laikā ielas nosaukums bija Krauterstrasse (Zālīša ielas nosaukumu vācu valodā kļūdaini pārveidojot par Zāļu ielu). Kopš pēckara gadiem, neraugoties uz vairākkārtējām ielu nosaukumu pārdēvēšanas kampaņām, ielai saglabāja Zālīša ielas nosaukumu, jo padomju režīma varasvīri, acīmredzot, nebija atskārtuši, ka iela nosaukta par godu Latvijas Republikas ministram. Tikai 1987. gadā Rīgas pilsētas izpildkomiteja pieņēma lēmumu ielu pārdēvēt par Madlienas ielu. 1994. gadā ielai atjaunoja nosaukumu Zālīša iela.
Apbūve
Ielā individuālo dzīvojamo māju (pāra nr. pusē) un 80. gados celtu vairākstāvu dzīvojamo namu (nepāra nr. pusē) apbūve.
Krīveņi (Malnavas pagasts)
Krīveņi ir ciems Malnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 287 km attālumā no Rīgas.
Jaunzēlandes Ārējās salas
Jaunzēlandes Ārējās salas (en vai New Zealand Outlying Islands) ir kopīgs apzīmējums neapdzīvotajām Jaunzēlandes salu teritorijām ārpus tās kontinentālā šelfa, kas neietilpst nevienā no valsts administratīvajām vienībām (izņemot Solandera salas) un tiek pārvaldītas tieši. Piecas Jaunzēlandes Subantarktikas salu grupas, tostarp to jūras teritorijas, ir iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
74. BAFTA kino balva
74. BAFTA kino balva tika pasniegta labākajām pilnmetrāžas spēlfilmām un dokumentālajām filmām, kas 2020. gadā demonstrētas Lielbritānijas kinoteātros. Balvu pasniegšanas ceremonija norisinājās 2021. gada 10. un 11. aprīlī Karaliskajā Albertholā Londonā, un tās pasniedza Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija.
Nominanti paziņoti. ASV drāma "Klejotāju zeme" un britu pieaugšanas (coming-of-age) drāma Rocks saņēma visvairāk nominācijas — septiņas katra filma, bet visvairāk balvas, četras, ieguva filma "Klejotāju zeme", tajā skaitā arī kategorijā "Labākā filma".
Laureāti un nominanti
Nominanti tika paziņoti. Balvas ieguvējus paziņoja 2021. gada 10. un 11. aprīlī.
Hacidakis
Hacidakis (gr) bija grieķu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Hacidakis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja 300 metru šaušanā ar šauteni. Diemžēl viņa iegūtais rezultāts precīzi nav zināms, viņš varētu būt ieņēmis 6. līdz 18. vietu.
Pabažu iela (Rīga)
Pabažu iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā. Tā sākas pie krustojuma ar Struktoru ielu un beidzas strupceļā. Ielas garums ir 67 metri.
Ielu savienojumi
Pabažu iela krustojas ar:
Indulis Folkmanis
Indulis Folkmanis (dzimis ) ir latviešu tēlnieks. Darbi galvenokārt Daugavpilī un tās apkārtnē.
Dzīvesgājums
No 1954. līdz 1959. gadam mācījās Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā. Pēc sadales nosūtīts uz Daugavpili, kur kļuva par pilsētas galveno mākslinieku.
1975. gadā Folkmanim piešķirts Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslinieka nosaukums. Piedalījies Rēzeknes pieminekļa "Vienoti Latvijai" atjaunošanā. 1999. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni. Folkmaņa darbi atrodas Balvos, Bebrenē, Daugavpilī, Eglainē, Ilūkstē, Krāslavā, Rēzeknē, Salienā.
1647. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1647. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.
Krīveņi (Zvirgzdenes pagasts)
Krīveņi ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 280 km attālumā no Rīgas.
Kijivas Krievzeme
Kijivas Krievzeme (uk) jeb Senā Krievzeme (senskandināvu: Garðaríki, grc, senaustrumslāvu: Рѹ́сь vai роусьскаѧ землѧ — 'rusu zeme', la) ir vēsturnieku dots apzīmējums pārslāvoto rusu kņazu (Rurikoviču) viduslaiku valstu savienībai Austrumeiropā ar galvaspilsētu Kijivā. Kā galvenie satiksmes ceļi kalpoja lielās upes ("Ceļš no varjagiem uz grieķiem"), kas savienoja Baltijas jūras piekrasti ar Melnās un Kaspijas jūras ostām.
9.—10. gadsimtā, līdzīgi citiem Ziemeļeiropas vikingu pārvaldījumiem, Senā Krievzeme jeb Gardarīke bija līdztiesīgu Rurika dzimtas ķēniņu (kņazu) karadraudžu savienība, kas piedalījās kopīgos karagājienos. Pēc kristīgās ticības un kopīgas rakstības izplatīšanās 11. gadsimtā pārsvaru guva integrācijas procesi un pieauga Kijivas lielkņazu vara. 12.—13. gadsimtā kņazu dinastiju cīņu dēļ Senā Krievzeme pēc 1132. gada sadalījās suverēnās kņazistēs, kuras pakļāva Zelta Orda un Lietuvas dižkunigaitija
Pirmsākumi
Saskaņā ar senāko krievu hroniku, varjags Ruriks ap 860. gadu tika ievēlēts par Novgorodas valdnieku. 882. gadā Rurika pēctecis kņazs Oļegs (Helgi) atņēma Kijivas pilsētu hazāriem, bet tikai pēc 969. gada Krievzemes kņazi atbrīvojās no meslu maksāšanas hazāru kaganiem. Pēc Kijivas kņaza Vladimira Svjatoslaviča kristīšanās 988. gadā visā Krievzemē virzienā uz ziemeļiem pakāpeniski izplatījās kristietība un kirilicas raksts.
Pārvalde
Jau no paša sākuma Krievzeme nebija vienota valsts, bet gan Rurika dinastijas kņazu pārvaldītu valstu savienība slāvu, somugru un baltu cilšu apdzīvotās zemēs. Kā galvenais tika atzīts Kijivas kņazs, kas tika saukts par lielkņazu. Vienojošais faktors bija kopīga kristīgā reliģija, kopīga rakstība un kopīgs tirdzniecības ceļu tīkls pa lielajām upēm. Senās Krievzemes kņazi ar savām karadraudzēm piedalījās kopīgos karagājienos, kurus vadīja Kijivas lielkņazs.
Visi Rurika dinastijai piederošie vīrieši uzskatīja Krievzemi par kopīgu mantojumu, vienīgais izņēmums bija Polockas Rurikoviči, kas sevi drīzāk uzskatīja par cita skandināvu ķēniņa — Ragnvalda pēcnācējiem. Tādēļ katram Rurikovičam pienācās dalienas ķēniņvalsts (kņaziste). Vecākajiem dzimtas locekļiem pienācās turīgākās kņazistes pie galvenajiem ūdensceļiem (Novgoroda, Čerņihiva, Vladimira, Smoļenska, Turova, Perejaslavļa). 972. gadā Svjatoslava dēli, bet 1015. un 1023. gadā lielkņaza Vladimira dēli sadalīja Krievzemi savā starpā, turklāt Polockas kņaza Izjaslava pēcnācēji izveidoja savu dinastiju, kas nepakļāvās Kijivas lielkņaziem. 1054. gadā lielkņazs Jaroslavs sadalīja valsti atsevišķās kņazistēs, bet Kijivas lielkņazam Vladimiram Monomaham un viņa dēlam Mstislavam atkal izdevās atjaunot Kijivas varu pār kņazistēm. Līdz 12. gadsimtam visi dzimtas atzari mantoja tiesības kļūt par Kijivas lielkņaziem vecuma hierarhijas kārtībā, tādēļ, nomainoties Kijivas lielkņazam, mainījās arī visu citu kņazistu valdnieki.
Iedzīvotāji
Senās Krievzemes iedzīvotāju sastāvs bija ļoti neviendabīgs. Dregoviči, drevļani, baltie horvāti, kriviči, poļani, poločani, radimiči, severjani, slovēņi (Ilmeņa slāvi), vjatiči, volīnieši runāja dažādās austrumslāvu valodās. Savukārt čudi, karēļi, merji, muromi, vesi, voti un citas ziemeļdaļā dzīvojošas maztautas runāja somugru valodās. Krievzemes vidusdaļā vēl bija saglabājušās Dņepras baltu austrumgalindu salas.
Reto Berra
Reto Berra (Reto Berra; dzimis 1987. gada 3. janvārī) ir šveiciešu hokejists, vārtsargs, Šveices hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) Berra spēlē Šveices hokeja līgas vienībā HC Fribourg-Gottéron.
Kijivas Krievzeme
Iedzīvotāji
Valdošo slāni veidoja rūsu cilmes kņazi un viņu karadraudzes, kas pēc normānisma teorijas piekritēju domām bija skandināviskas vai jauktas izcelsmes.
Reto Berra
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Berra sāka 2003.—04. gada sezonā, kad aizvadīja debijas spēli NLB līgas kluba GCK Lions rindās. Jau divas sezonas vēlāk hokejists aizvadīja divas spēles arī Šveices hokeja līgas kluba Cīrihes "Lions" sastāvā.
Kijivas Krievzeme
Literārā valoda
Kopīga literārā valoda izveidojās tikai pēc Senās Krievzemes kristīšanas 988. gadā, kad mūki no tagadējās Bulgārijas un Ziemeļmaķedonijas teritorijām izveidoja t.s. senslāvu baznīcas valodu, kas tika lietota ne vien liturģiskām, bet arī literārām vajadzībām. Sākotnējā glagolicas rakstu drīz vien aizstāja kirilicas raksts. Austrumslāvu valodu iespaidā no senslāvu baznīcas valodas izveidojās senkrievu valoda, kaut arī kā literārā valoda tika lietota baznīcslāvu valoda.
Reto Berra
Spēlētāja karjera
2007. gadā Berra pārcēlās uz HK Davosas rindām, kļūstot par kluba otro vārtsargu, 2008.—09. gada sezonā kopā ar klubu kļūstot par Šveices čempionu. 2009.—10. gada sezonu hokejists uzsāka jau kā HK Bīle pamatvārtsargs. 2012. gadā Berra tika atzīts par visas līgas labāko vārtsargu.
Kijivas Krievzeme
Literārā valoda
Baznīcslāvu valodā ir uzrakstīti galvenie šī perioda rakstu pieminekļi:
Sabrukums
Par Kijivas Krievzemes kā valstu savienības iziršanas laiku nav vienprātīga vēsturnieku viedokļa. Par savienības beigu gadu tiek uzskatīts 1132. gads, kaut arī Kijivas lielkņazi tika ievēlēti līdz pat 1240. gadam, kad Kijivu pakļāva mongoļu hani. 1132. gadā Kijivas lielkņaza Mstislava Vladimiroviča trīs dēli vienojās par kņazistu sadalīšanu, pārkāpjot pirms tam esošo Rurika dinastijas amatu mantošanas kārtību. Tas izraisīja viņu karu ar pārējiem lielkņaza Vladimira Vsevolodoviča (Monomaha) mazdēliem un noveda pie patstāvīgu savā starpā karojošu valstu izveides. Vājinoties Kijivas lielkņaza varai, atsevišķās kņazu valstis kļuva suverēnas un to valdnieki naidojās savā starpā un paši sevi dēvēja par lielkņaziem.
Reto Berra
Spēlētāja karjera
2017. gada aprīlī noslēdza trīs gadu līgumu ar Šveices hokeja līgas vienību HC Fribourg-Gotteron, taču jūlijā noslēdza viena gada līgumu ar Anahaimas "Ducks". "Ducks" rindās nākamajā sezonā Berra aizvadīja piecas spēles.
Kijivas Krievzeme
Sabrukums
Pēc tam Kijivas lielkņazu vara bija vairs tikai nomināla un dažādie Rurikoviču klani valdīja suverēnās kņazistēs. Tā kā mantojuma tiesības uz kņaza titulu bija visiem Rurika dinastijai piederīgajiem, tad kņazistes tika sadalītas arvien mazākās dalienas kņazistēs, kurās valdošie kņaziņi (latīņu: regulus) atradās vasaļattiecībās ar savu feodālo senioru.
1923. gada Latvijas čempionāts futbolā
1923. gada Latvijas čempionāts futbolā bija 2. Latvijas čempionāta futbolā sezona.
Reto Berra
Spēlētāja karjera
Šveices hokeja izlases rindās piedalījies 2014. gada olimpisko spēļu turnīrā, izcīnījis sudraba medaļas 2013. gada un 2018. gada Pasaules čempionātā.
1923. gada Latvijas čempionāts futbolā
Rīgas meistarsacīkšu uzvarētāji (FK Ķeizarmežs) finālā tikās provinces (Kurzeme, Zemgale, Latgale, Vidzeme) meistariem — LNJS Liepājas nodaļu. Finālā ar 4—0 uzvarēja un par čempioniem kļuva FK Ķeizarmežs futbolisti.
Kijivas Krievzeme
Sabrukums
Šajā laikā kristītie Jersikas un Kokneses ķēniņi bija Polockas kņazu, bet Tālavas un Atzeles valdnieki — Pleskavas kņazu vasaļi, tādēļ no senkrievu valodas letgaļu valodā ieviesās kristietības termini un tradīcijas.
Pēc Kijivas Krievzemes sairšanas izveidotās suverēnās valstis
Pēc lielkņaza Mstislava nāves 1132. gadā Kijivas lielkņazu tiešā pakļautībā palika Kijivas, Turovas, Perejaslavas un Vladimiras-Volīnijas kņazistes, bet Čerņihivas-Severskas, Smoļenskas, Rostovas-Suzdaļas, Muromas-Rjazaņas, Peremišļas, Terebovļas kņazistes un Novgorodas zeme kļuva patstāvīgas. Tālaika hronikās kņazistes sāka dēvēt par "zemēm", ko agrāk lietoja tikai uz suverēnām teritorijām («Русская земля», «Греческая земля»).
12. gadsimtā izveidojās 13 suverēnas zemes, no kurām deviņās valdīja savas valdnieku (kņazu un lielkņazu) dinastijas.
Vēsturiskais mantojums
Kijivas Krievzemes austrumu un dienvidu zemes pakļāva Zelta Ordas impērija, bet rietumu zemes pakāpeniski nonāca Lietuvas dižkunigaitijas pakļautībā. Vienīgi Novgorodas zeme saglabāja relatīvu suverenitāti, kaut arī bija spiesta maksāt meslus mongoļu haniem. 13.gs. vienīgi Novgorodas un Pleskavas zemēs saglabājās senajai Krievzemei raksturīgās tradīcijas un pārvaldes formas ar sapulcēm („večēm”) un vēlētiem karavadoņiem — kņaziem. Pēc mongoļu hanu iebrukuma lielākā daļa no kņazistēm kļuva par Zelta Ordas vasaļvalstīm un par pakļauto krievu zemju vietvalžiem tika izraudzīti Sudzaļas — Vladimiras kņazi, kas savu varas simbolu — „jarliku” saņēma no mongoļu hanu rokām Itiļā Volgas lejtecē. Vēlāk par mongoļiem pakļautās Krievzemes varas centru kļuva Maskava, kuras lielkņazi 15. gadsimtā atbrīvojās no mongoļu virskundzības un 16. gadsimtā izveidoja Krievijas caristi, kas uzskatāma par modernās Krievijas valstiskuma sākumu. 14. gadsimtā Lietuvas valdnieki, kas sevi dēvēja par dižkunigaišiem (lielkņaziem) pakāpeniski pakļāva bijušās Kijivas Krievzemes rietumu un vidusdaļu un 1362. gadā lielkņazs Aļģirds ieņēma Kijivu. Lietuvas dižkunigaitijas pārvaldes iekārta bija balstīta uz Kijivas Krievzemes tradīcijām un tās ietvaros pakāpeniski izveidojās mūsdienu baltkrievu un, daļēji, ukraiņu nācijas. Mongoļiem nepakļautās Galīcijas-Volīnijas kņazs Daniels 1254. gadā no Romas pāvesta saņēma karaļa kroni un tika kronēts par Rutēnijas karali, vēlāk viņa valsti iekļāva Polijas karalistes sastāvā.
Al-Suli
Abu Bakrs Muhameds bin Jahja al-Suli (ar; aptuveni 880. gads — 946. gads Basra) bija arābu šahists.
Biogrāfija
Dzīvojis Abāsīdu kalifāta laikā. Sarakstījis kalifāta sava laika dzejas vēsturi vairākos sējumos. Kļuvis slavens ar savu šatrandža spēles (mūsdienu šaha priekštece) prasmi, Bagdādes kalifu galmā ilgu laiku bijis labākais šahists. Bijis arī autors diviem traktātiem par šatrandžu, kuri nav saglabājušies līdz mūsdienām. Kalifāta galma intrigu dēļ bijis spiests pamest Bagdādi un bēgt uz Basru, kur nomiris trūkumā.
Sastādījis šatrandžas pozīcijas - mansubas, dažas no kurām ir saglabājušās līdz mūsdienām.
Šatrandža noteikumi ir atšķīrušies no mūsdienu šaha noteikumiem. Lai uzvarētu, bija pieteikami paņemt pretinieka pēdējo figūru. Figūru gājieni arī bija atšķirīgi - tā ar mūsdienu dāmas priekšteci gājienus varēja izdarīt tikai uz blakus esošo diagonālo lauciņu un tika uzskatīta par vāju figūru.
'''1. Kf8 Kf5 2. Kf7! Kg4 3. Kg8 Kh5 4. Kh7!''', un baltie uzvar.
PSG Zlín
PSG Zlín ir hokeja komanda, kas bāzēta Zlīnā, Čehijā, un spēlē Čehijas 1. līgā. Komanda dibināta 1928. gadā. 2004. un 2014. gadā komanda izcīnīja Čehijas čempiones titulu.
2022. gadā komanda pirmo reizi kopš 1979. gada pazemināta no Čehijas vai Čehoslovākijas hokeja čempionāta augstākās divīzijas.
Ilgus gadus komandas rindās aizvadījuši tādi hokejisti kā Petrs Čajāneks, Jaroslavs Balaštīks, Petrs Leška, Miroslavs Okāls.
No 2015. līdz 2018. gadam Zlīnā spēlēja Roberts Bukarts, taču 2017.—18. gada sezonā arī viņa brālis Rihards. No 2017. līdz 2020. gadam komandu pārstāvēja Ralfs Freibergs. 2018.—19. gada sezonā Zlīnā spēlēja Edgars Kulda, savukārt 2021.—22. gada sezonā Patriks Zabusovs un Roberts Mamčics.
Mazbojas
Mazbojas ir ciems Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagastā. Ciems atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 15 km no pagasta centra Kazdangas, 41 km no novada centra Grobiņas un 179 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P115 (Aizpute—Kalvene). Veidojusies ap vēsturisko Mazboju (Klein-Bojen) pusmuižu.
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi
Šajā lapa uzskaitīti 1996. gada Eiropas čempionāta futbolā oficiāli apstiprinātie izlašu sastāvi. Sastāvi ar 22 futbolistiem tika iesniegti līdz 1996. gada 8. jūnijam. Dzimšanas dati korekti uz 8. jūniju — dienu, kad sākas čempionāts.
🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 [[england national football team|england]]
Treneris: Terijs Venabless
Treneris: Gīss Hidinks
Treneris: Kreigs Brauns
Treneris: Arturs Žorže
🇧🇬 [[bulgaria national football team|bulgaria]]
Treneris: Dimitars Penevs
🇫🇷 [[france national football team|france]]
Treneris: Emē Žakē
🇷🇴 [[romania national football team|romania]]
Treneris: Angels Jordenesku
🇪🇸 [[spain national football team|spain]]
Treneris: Havjers Klemente
🇨🇿 [[czech republic national football team|czech republic]]
Treneris: Dušans Uhrins
🇮🇹 [[italy national football team|italy]]
Treneris: Aridžo Saki
🇷🇺 [[russia national football team|russia]]
Treneris: Oļegs Romancevs
🇩🇪 [[germany national football team|germany]]
Treneris: Berti Fogtss
Treneris: Rihards Mellers Nilsens
Treneris: Miroslavs Blaževičs
Treneris: Antoniu Oliveira
🇹🇷 [[turkey national football team|turkey]]
Treneris: Fatihs Terims
1648. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1648. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.
Dārznieks (nozīmju atdalīšana)
Dārznieks var būt:
Grieķija olimpiskajās spēlēs
Grieķija olimpiskajās spēlēs piedalās kopš vasaras olimpisko spēļu atjaunošanas 1896. gadā. Grieķija ir viena no retajām mūsdienu valstīm, kas ir piedalījusies pilnīgi visās vasaras olimpiskajās spēlēs. Grieķija, atšķirībā no citām Rietumu valstīm, 1980. gada Maskavas olimpiskajās spēlēs startēja ar savu valsts karogu, neraugoties uz to, ka Grieķijas valdība atbalstīja amerikāņu veikto spēļu boikotu. Grieķija ziemas olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1936. gadā. Kopš 1936. gada tā ir piedalījusies gandrīz visāš ziemas olimpiskajās spēlē, izņemot 1960. gada Skvoveli spēles.
Grieķija ir organizējusi divas vasaras olimpiskās spēles tās galvaspilsētā Atēnās. Grieķija organizēja pašas pirmās vasaras olimpiskās spēles 1896. gadā un 2004. gada vasaras olimpiskās spēles. Kā arī tā ir organizējusi 1906. gada neoficiālās olimpiskās spēles. Grieķija ir antīko olimpisko spēļu mājvieta. Olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā notikušajā nācij parādē Grieķija vienmēr stadionā ieiet kā pirmā tādejādi godinot olimpisko spēļu dzimšanas vietu. Vienīgais izņēmums līdz šim bija 2004. gadā, kad tā olimpiso spēļu atklāšanā stadionā iegāja kā noslēdzošā valsts. Pirms katrām olimpiskajām spēlēm seno olimpisko spēļu vietā Olimpijā tiek iedegta olimpiskā lāpa, kas atspoguļo senos grieķu rituālus un tādejādi tiek uzsākta olimpiskās lāpas stafete. Olimpisko spēļu noslēguma ceremonijā vienmēr tiek pacelts Grieķijas karogs, kā arī pašreizējās un nākamās rīkotājvalsts karogi.
Grieķija olimpiskajās spēlēs līdz šim ir izcīnījusi 121 olimpisko medaļu, 35 zelta, 45 sudraba un 41 bronzas medaļu, ierindojoties 36. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Visas šīs medaļas ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs. Kopumā Grieķija medaļas ir izcīnījusi 15 olimiskajos sporta veidos. Visvairāk medaļu, 29 medaļas, Grieķija ir izcīnījusi vieglatlētikā. Vairākpar 10 medaļām Grieķija vēl ir izcīnījusi cīņas sportā, svarcelšanā, šaušanā un vingrošanā. No olimpiskajām spēlēm visveiksmīgākās tai ir bijušas 1896. gadā, kad tās sportisti kopā ir izcīnījuši 46 olimpiskās medaļas. Visvairāk medaļu, 4 medaļas, no Grieķijas sportistiem ir izcīnījis svarcēlājs Pirro Dima un vieglatlēts Konstantīns Ciklitirs.
Rīkotās spēles
Grieķija ir organizējusi dovas vasaras olimpiskās spēles — Pirmās olimpiskās spēles mūsdienās 1896. gadā un 2004. gada spēles. Abas šīs spēles tika organizētas galvaspilsētā Atēnās. Līdz šim Parīze, Losandželosa un Atēnas ir vienīgās pilsētas kurās ir divreiz organizētas vasaras olimpiskās spēles, savukārt Londona ir vienīgā pilsēta, kur tās ir notikušas jau trīs reizes. Atēnās tika rīkotas arī 1906. gada neoficiālās olimpiskās spēles, kuras Starptautiskā Olimpiskā komiteja tajā laikā uzskatīja par olimpiskajām spēlēm.
Medaļām bagātākie sportisti
Šajā tabulā apkopoti tikai tie sportisti, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Grieķiju ir ieguvuši trīs un vai vairāk olimpiskās medaļas.
Karognesēji
Grieķijas sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
Vizovice
Vizovice (cz) ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Zlīnas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1261. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Ekonomika
Pilsēta atrodas pazīstama alkoholisko dzērienu ražotne "Rudolf Jelínek".
Tūrisms
Šeit kopš 2003. gada notiek smagā metāla mūzikas festivāls "Masters of Rock".
Cilvēki
Vizovice ir komponista Aloisa Hābas (Alois Hába, 1893-1973) dzimtā pilsēta.
Interesanti fakti
Vizovices apkaimē notiek 1977. gada dziesmā "Jožin z bažin", kas 2008. gadā kļuva par interneta fenomenu, apdziedātie notikumi.
Valmieras draudzes novads
Valmieras draudzes novads bija viens no 16 Vidzemes guberņas Valmieras apriņķa draudzes novadiem.
Vēsture
Valmieras novads izveidojies kā viens no trim Tālavas zemes galvenajiem novadiem blakus Burtniekiem un Trikātai, caur to veda senais ceļš no Gaujas ielejas uz Pleskavu un Ugauniju. Pēc Tālavas dalīšanas 1224. gadā to ieguva Zobenbrāļu ordenis, vēlāk tas bija viens no Livonijas ordeņa Gaujas koridora novadiem. Livonijas ordeņa mestrs Villekens no Endorpes Tālavas pārvaldei 1283. gadā Gaujas labajā krastā uzcēla mūra pili un Svētā Sīmaņa baznīcu. 1323. gadā Valmiera minēta ar nosaukumu "Valdemāra pilsēta".
Livonijas kara laikā 1560. gadā krievu karaspēks aplenca un bombardēja Valmieru, tomēr cietoksni ieņemt nespēja. 1577. gadāValmieras cietoksnis padevās Livonijas ķēniņam Magnusam.
Muižas
Valmieras draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:
Klūgu iela (Rīga)
Klūgu iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā. Tā sākas pie krustojumā Raunas ielu un beidzas strupceļā pie Ieriķu ielas (savienojums gājējiem). Ielas garums ir 169 metri, lielākā ielas daļa klāta ar asfalta segumu. Klūgu ielā ir dažāda veida dzīvojamās ēkas.
Neciešamie bosi 2
"Neciešamie bosi 2" (en) ir 2014. gada ASV komēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Šons Anderss. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Beitmens, Čārlijs Dejs, Džeisons Sudeikis, Dženifere Anistone un Kriss Pains. Filmas pirmizrāde notika Londonā. Filma ir turpinājums 2011. gada filmai "Neciešamie bosi".
Niks, Kurts un Deils nolaupa miljonāra dēlu Bērtu, lai šantažētu miljonāru, pēc tam, kad Bērts iegāž trijotni biznesa darījumā.
Pēdējais duelis
"Pēdējais duelis" (en) ir 2021. gada Apvienotās Karalistes un ASV vēsturiska drāma. Filmas režisors ir Ridlijs Skots. Filmā galvenās lomas atveido Mets Deimons, Ādams Draivers, Džodija Komere un Bens Afleks. Filma ir balstīta uz 2004. gada tāda paša nosaukuma grāmatu.
"Pēdējais duelis" savu pirmizrādi piedzīvoja 78. Venēcijas kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši izceļot aktierspēli.
Daudzvērtīgie spirti
Daudzvērtīgie spirti jeb polioli ir spirti, kuru molekulās ir divas vai vairāk hidroksilgrupas (OH grupas).
Izmantošana
Daudzvērtīgajiem spirtiem piederošie cukurspirti tiek izmantoti kā pārtikas piedevas. Lai arī to salduma pakāpe ir zemāka, nekā attiecīgajiem cukuriem, no kā tie iegūti, cukurspirtiem ir mazāka kaloritāte, un tos parasti lieto kopā ar citiem saldinātājiem, kuriem ir ļoti augsta salduma pakāpe, piemēram, acesulfāmu un aspartāmu.
Pjērs Paolo Pazolīni
Pjērs Paolo Pazolīni (dzimis, miris ) bija itāliešu kinorežisors, žurnālists, rakstnieks un dzejnieks. Pazolīni bija ļoti daudzpusīga personība, filozofs un intelektuālis.
Laktoni
Laktoni ir tādi esteri, kuri −COO− grupējumu satur ciklā (t. i., estera ogļūdeņražu atlikumi veido gredzenu). Laktonus sauc arī par cikliskajiem esteriem vai iekšējiem esteriem. Laktonus var uzskatīt par piesātinātiem skābekli saturošiem heterocikliskajiem savienojumiem, kas blakus skābekļa heteroatomam satur karbonilgrupu. Tā kā laktoni viegli veidojas, hidroksikarbonskābēm atšķeļot ūdeni, tos sauc arī par hidroksikarbonskābju anhidrīdiem. Iespējami arī laktoni ar nepiesātinātu ciklu, piemēram, angelikalaktoni; tāpat nepiesātināto laktonu formā var eksistēt tādas vielas kā askorbīnskābe.
Laktonu nosaukums atvasināts no laktīda nosaukuma, kura izcelsme savukārt saistīta ar pienskābi, no kuras laktīds veidojas ( — 'piens'). Laktīdu var uzskatīt par divkāršu laktonu.
Nomenklatūra
Laktonus pieņemts iedalīt pēc cikla izmēra — laktonus ar trīsatomu ciklu sauc par α-laktoniem, ar četratomu ciklu — par β-laktoniem, ar piecatomu — par γ-laktoniem utt. Šie nosaukumi radušies no atbilstošo hidroksikarbonskābju nosaukumiem, kur aiz karboksilgrupas sekojošos oglekļa atomus secīgi apzīmē ar grieķu alfabēta burtiem. Piemēram, laktonu, kas veidojas no 5-hidroksibaldriānskābes jeb δ-hidroksibaldriānskābes, sauc par δ-valerolaktonu ( — 'baldriāns'). Pēc cita principa, laktonu nosaukumus atvasina no atbilstošo alkānu nosaukumiem, pievienojot tiem izskaņu -olīds (piemēram, butirolaktonu sauc par butanolīdu, valerolaktonu — par pentanolīdu, bet laktonus ar lielu cikla garumu — par makrolīdiem).
Iegūšana
Laktonus galvenokārt iegūst, ciklizējot hidroksikarbonskābes vai halogēnkarbonskābes (X−(CH2)nCOOH, kur Х ir halogēna atoms vai hidroksilgrupa).
Sevišķi viegli laktoni veidojas no γ-oksiskābēm un δ-oksiskābēm. Bieži reakcijās, kurās būtu jārodas tādām oksiskābēm, rodas atbilstošie laktoni.
Butirolaktonu var iegūt, katalītiski oksidējot tetrahidrofurānu vai 1,4-butāndiolu.
Valerolaktonu iegūst, selektīvi reducējot glutārskābes anhidrīdu vai katalītiski oksidējot tetrahidropirānu.
β-Laktonus pārsvarā iegūst ar speciālām metodēm, piemēram, β-propiolaktonu iegūst no formaldehīda un ketēna.
α-Laktonu vietā parasti veidojas laktīdi — cikliskie diesteri no divām 2-oksikarbonskābju molekulām.
Īpašības
Laktonu īpašības līdzīgas parasto neciklisko esteru īpašībām, piemēram, sildot kopā ar sārmiem vai skābēm, tie hidrolizējas, rodoties atbilstošajām hidroksikarbonskābēm. Reaģējot ar amīniem, laktoni veido amīdus. Laktoni spēj polimerizēties par lineāriem poliesteriem [−(CH2)nCOO−]x (cikla atvēršanās notiek saitē С−О).
α-Laktoni cikla saspriegtības dēļ ir ļoti nestabilas vielas.
β-Laktoni karsējot atšķeļ CO2 un rodas alkēni.
Augstākie laktoni karsējot izomerizējas par nepiesātinātajām karbonskābēm. Visstabilākie ir γ-laktoni; δ-laktoni veidojas grūtāk un tiem ir lielāka tieksme uz cikla atvēršanos.
Izmantošana
Laktonus lieto organiskajā sintēzē, medikamentu un smaržvielu ražošanā. Daži laktoni, piemēram, β-propiolaktons, ir bioloģiski aktīvas vielas.
Kanādas—PSRS supersērija
Kanādas—PSRS supersērija bija astoņu hokeja spēļu sērija starp Kanādas un PSRS izlasēm, kas notika 1972. gada septembrī. Tā bija pirmā reize PSRS un Kanādas komandu savstarpējo spēļu vēsturē, kad Kanādas izlasi pārstāvēja NHL hokejisti. Šī bija Kanādas izlases pirmā dalība starptautiskajās sacensībās pēc tam, kad izlase strīda ar IIHF dēļ bija atsaukusi dalību no sacensībām. Sērija tika rīkota, lai noskaidrotu labāko hokeja izlasi. Pirmās četras spēles tika aizvadītas Kanādā, savukārt pārējās četras — Maskavā. Kanāda uzvarēja četrās spēlēs, PSRS — trijās, taču vienā spēlē tika fiksēts neizšķirts.
Frankfurtes "Lions"
Ilgus gadus komandas rindās aizvadījuši tādi hokejisti kā Mihaels Rumrihs, Manfrēds Vulfs, Jerži Pocs, Mihaels Bresags, Trevors Erharts, Jirži Lāla un Iļja Vorobjovs.
Meņģeles riņķa krusts
Meņģeles riņķa krusts ir riņķa krusts Meņģeles kapsētas ziemeļu daļā, Meņģeles pagastā, Ogres novadā. Akmens krusts ir ticis veidots viduslaikos. Riņķa krusta diametrs ir 70 cm, tas ir 71 cm augsts un 17 cm biezs, tajā ir iekalts vienāda garuma četrzaru krusts, kuram zari uz riņķa ārpusi paplašinās. Meņģeles riņķa krusts ir veidots no dzeltenpelēka dolomīta, pēc formas tas ir nedaudz saplacināts un no abām pusēm nedaudz izdrupis krusta vecuma dēļ. Krusts pašlaik atrodas tā sākotnējā vietā.
Šis riņķa krusts atrodas Meņģeles Veco kapu dienvidaustrumos, netālu no kapu vārtiem. Par Vecajiem kapiem tiek saukta Meņģeles kapu ziemeļu daļa. Ir pieņēmums, ka Meņģeles Vecie kapi varētu būt viduslaiku kapsēta. 1928. gadā Elvīras Tabakas ziņojumā Pieminekļu valdei atzīmēts, ka Meņģeles baznīcas apkārtnē atrasti alvoti gredzeni, nauda un riņķa saktas. Meņģeles kapsēta bija pirmā kapsēta Meņģeles pagastā. 2001. gadā krustu apzināja un uzmērīja Latvijas dabas pētnieks Guntis Eniņš, kurš nodeva ziņas par krusta eksistenci vēsturniekam Andrim Caunem.
Linda Olte
Linda Olte (dzimusi ) ir latviešu režisore un scenāriste.
No 1985. līdz 1992. gadam mācījusies Juglas ģimnāzijā. No 1992. līdz 1997. gada mācījusies Rīgas Amatniecības vidusskolas reklāmas dizaina nodaļā. 1999. gadā Šveicē apmeklējusi Filmu un Video producēšanas skolu. 2004. gadā absolvējusi Latvijas Kultūras akadēmijas Teātra un ekrāna mākslas katedru video operatoru specialitātē.
Piedalījusies vairākos festivālos, tai skaitā "2 Annas", starptautiskā studentu filmu festivālā "SLEEPWALKERS", "Lielā Kristapa" festivālā, kā arī starptautiskā filmu festivālā "Visionaria". Kā režisore strādājusi pie filmām "Dubļainais ceļš" (2003), "Pusdivi" (2003), "Kliedz!" (2004), "IeElpot" (2009), "2018" (2019), "Māsas" (2022). Par filmu "Māsas" ieguva Lielā Kristapa balvu kā labākā režisore.
Borislava
Borislava ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabala Drohobičas rajonā pie Skoles Beskidu kalniem. Sens naftas ieguves centrs. Mūsdienās viena no dažām vietām pasaulē, kur iegūst naftas paveidu ozekerītu.
Niedrica
Niedrica (dažos avotos minēta kā Niedrīca) ir dzelzceļa stacija Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā līnijā Daugavpils—Indra. Pasažieru vilcieni stacijā nepietur.
Stacija atvērta 1935. gadā kā pieturas punkts Kurpnieki un uzreiz pēc tam pārdēvēta par Niedrīcu. Pēc Otrā pasaules kara staciju sauc par Niedricu. Līdz 2002. gadam šeit pieturēja maršruta Rīga—Daugavpils—Indra dīzeļvilcieni.
Borislava
Vēsture
Pēc Pirmā pasaules kara laikā atradās jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, 1939. gadā pilsētu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Borislavu ieņēma vācu karaspēks. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā. Holokaustā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena.
Pēc kara lielākā daļa poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika pārcelti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Borislava bija Ukrainas PSR sastāvā.
1650. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1650. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.
Metronidazols
Metronidazols ir sintētisks 5-nitroimidazola atvasinājums ar antibiotisku un antiprotozoju darbību. To izmanto anaerobās infekcijas profilaksei un terapijai, dažādas izcelsmes peritonītu, ginekoloģiskas un pēcdzemdību infekciju, kā arī endokardītu gadījumā. Tas ir efektīvs arī giardiāzes, trihomoniāzes un amebiāzes ārstēšanā. Tas ir pirmais izvēles preparāts vidēji smagos Clostridium difficile izraisīta kolīta gadījumos. Metronidazols ir pieejams gan orālā, gan krēma, gan intravenozā formā. Tā kā preparāts labi uzsūcas no gremošanas trakta un nokļūst audos,amebiāzes un citu protozoonožu izraisīto slimību ārstēšanai lieto iekšķīgi. Citos smagos gadījumos metronidazolu ievada vēnā. Metronidazola blaknes ir dispepsija, galvassāpes, alerģiskas reakcijas (nieze, nātrene), metāliska garša, sarkani-brūns urīns, reizēm arī lēkmes. Tas izraisa arī disulfirāmam līdzīgu reakciju un riebumu pret alkoholu. Metronidazolu nevajadzētu lietot agrā grūtniecībā, kā arī barojot ar krūti.
Baltpieres zoss
Baltpieres zoss (Anser albifrons) ir liela auguma pīļu dzimtas (Anatidae) putnu suga. Izdala 5 pasugas. Baltpieres zosij ir ļoti plašs izplatības areāls, kas aptver Eirāziju un Ziemeļameriku, Grenlandes un Islandes salas ieskaitot. Tā ligzdo tundrā, izplatības areāla ziemeļu reģionos, bet ziemot dodas uz dienvidiem ezeru, dīķu un jūras līču krastos, kā arī purvos, par barošanās vietām izmantojot lauksaimniecības tīrumus. Tās tuvākā radiniece ir mazā zoss (Anser erythropus). Abas sugas ārēji ir ļoti līdzīgas, atšķiroties to augumu izmēram.
Latvijā
Baltpieres zoss latvijā ir bieži novērojama caurceļojot. Tā rudeņos no Eiropas ziemeļiem dodas ziemot uz Ziemeļjūras dienvidu piekrasti Britu salās, bet pavasarī atpakaļ uz ligzdošanas vietām. Tā parasti uzturas kopā ar sējas zosīm. Ceļošanas laikā, lai barotos, zosis nolaižas uz lauksaimniecības zemēm, purvos, pie ezeriem un zivju dīķiem. Latvijā sastopama baltpieres zoss nominālpasuga.
Izskats
Baltpieres zoss ir liela auguma zoss, bet nedaudz mazāka par sējas un meža zosi. Tās ķermeņa garums ir 64—81 cm, spārnu plētums 130—165 cm, svars 1,93—3,31 kg. Vislielākā no visām pasugām ir Aļaskā Kuka līča piekrastē ligzdojošā Tules baltpieres zoss (A. a. elgasi), kura ir tumšāka par pārējām pasugām un kurai ir arī visgarākais knābis. Abi dzimumi izskatās vienādi, bet tēviņi ir lielāki nekā mātītes. Baltpieres zoss apspalvojums ir pelēkbrūns ar tumši brūnu muguru un virsasti, un gaiši pelēkām krūtīm, uz kurām ir tumši brūnas vai melnas, neregulāras šķērsjoslas un raibumi. Uz pieres pie knābja pamatnes tai ir balts apspalvojums, kā arī balta ir zemaste un spārnu priekšējā mala. Baltpieres zoss kājas ir koši oranžas, bet knābis rozīgi oranžs. Jauniem putniem nav baltā laukuma uz pieres un tumšo raibumu uz krūtīm.
Uzvedība un barība
Baltpieres zosis veido ilgstošus, monogāmus pārus un vecākiem veidojas ļoti ciešas attiecības arī ar pēcnācējiem. Rudenī visa ģimene kopā migrē uz ziemošanas teritorijām, bet nākamajā pavasarī jaunie putni ļoti bieži kopā ar vecākiem atgriežas ligzdošanas vietās, turklāt ciešās ģimenes attiecības starp vecākiem un pēcnācējiem saglabājas visa mūža garumā.
Baltpieres zoss galvenokārt barojas ar zāli, ganoties tīrumos un pļavās, bet tā barojas arī ar sēklām un graudiem, dažādiem tundras augiem un ūdensaugiem, kas aug seklumā. Baltpieres zoss labprāt barojas arī ar ogām, ūdens kukaiņiem un to kāpuriem.
Ligzdošana
Baltpieres zosis dzimumbriedumu sasniedz 3 gadu vecumā. Tām ir raksturīga cirkumpolāra ligzdošana. Lielākā daļa populācijas ligzdo polārā loka tuvumā. Tās neveido kolonijas un ligzdas atrodas attālināti viena no otras. Baltpieres zosis tundrā ierodas maija beigās vai jūnija sākumā, bet migrāciju uz ziemošanas vietām uzsāk septembra sākumā. Vairošanās sezona ir ļoti īsa un jebkura kavešanās var apdraudēt izaudzināt jauno paaudzi. Ja ligzdošanas vietās ilgi saglabājas sniegs vai uznāk neparedzēta sniega vētra, tad sekmīga ligzdošana ir apdraudēta. Ligzda, kas ir sekla, izkasīta bedrīte un izklāta ar sasu zāli un dūnām, parasti tiek iekārtota garākas zāles vai neliela krūms krūma aizsegā kāda purva vai slīkšņas tuvumā. Ļoti bieži ligzda ir pacēluma galā, lai izvairītos no negaidītas ūdens līmeņa pacelšanās. Dējumā ir 3—6 baltas olas, visbiežāk 5 olas. Inkubācijas periods ilgst 22—27 dienas. Uzreiz pēc izšķilšanās zosulēni sāk staigāt, peldēt un sekot saviem vecākiem. Lai arī mazuļi barojas paši, vecāki par tiem rūpējas un tos aizsargā. Lidot jaunās zosis sāk, sasniedzot 38—45 dienu vecumu.
Sistemātika
Baltpieres zosij ir 5 pasugas:
Osi Vēnenens
Osi Vēnenens (dzimis 1980. gada 18. augustā) ir bijušais somu hokejists, aizsargs, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 479 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Fīniksas "Coyotes", Kolorādo "Avalanche", Filadelfijas "Flyers" un Vankūveras "Canucks". Tāpat, deviņas sezonas aizvadījis Helsinku "Jokerit" sastāvā. Somijas izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2014. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī kļuvis par 2011. gada Pasaules čempionu.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Vēnenens sāka 1998.—99. gada sezonā SM līgas kluba Helsinku "Jokerit" rindās. Vien divus gadus vēlāk hokejists pārcēlās uz Ziemeļameriku, 2000.—01. gada sezonu aizvadot NHL vienībā Fīniksas "Coyotes". "Coyotes" hokejists spēlēja līdz pat 2003.—04. gada sezonas otrajai pusei, kad tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche". 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja "Jokerit", taču tad atgriezās "Avalanche" sastāvā.
2007.—08. gada sezonu Vēnenens aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas klubā Djurgårdens IF, taču tad noslēdza viena gada līgumu ar Filadelfijas "Flyers". 2008.—09. gada sezonas izskaņā aizsargs gan tika aizmainīts uz Vankūveras "Canucks" vienību. 2009.—10. gada sezona Osi spēlēja KHL klubā Minskas "Dinamo", taču tad atgriezās Helsinku "Jokerit" sastāvā. No 2010. līdz 2014. gadam Vēnenens pildīja komandas kapteiņa funkcijas. Pēc 2015.—16. gada sezonas noslēdza karjeru.
Krīvmaizes
Krīvmaizes ir ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 246 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P36.
Janne Jalasvāra
Janne Jalasvāra (dzimis 1984. gada 15. aprīlī) ir somu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2016) Jalasvāra spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba HK Soči sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Jalasvāra sāka 2002.—03. gada sezonā, kad aizvadīja 14 spēles SM līgas kluba Espo "Blues" rindās. Jau nākamajā sezonā aizsargs "Blues" rindās aizvadīja pilnu sezonu. 2006. gadā Jalasvāra pievienojās Kupio "KalPa" rindām, 2009. gadā tās sastāvā izcīnot līgas bronzas medaļas.
2010.—11. gada sezonas vidū Jalasvāra no "KalPa" pārgāja uz KHL klubu Maskavas "Dinamo". Tās rindās kļuva par divkārtēju Gagarina kausa čempionu.
Skūpsts uz veiksmi
Ešlija, kura dzīvo Manhatanā, ir veiksmīgākā sieviete apkārtnē. Savukārt Džeiks ir pilnīgs pretstats Ešlijai veiksmes ziņā. Kad abi satiekas masku ballē un noskūpsta viens otru, viņi apmainās ar savām veiksmēm.
SpaceX CRS-15
SpaceX CRS-15 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services (CRS) pagarinātajā programmā. CRS-15 orbītā palaists 2018. gada jūnijā; nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās augustā.
Derīgā krava
Hermētiskajā sekcijā bija arī nanopavadoņi Biarri-Squad 1, Biarri-Squad 2, Biarri-Squad 3, Bhutan 1, MAYA, UiTMSAT
Nehermētiskajā kravas sekcijā (985 kg) bija divas kravas:
Lidojuma gaita
Kravas kuģis SKS sasniedza 2. jūlijā. 10:54 UTC to satvēra ar stacijas manipulatoru Canadarm2, ko vadīja Ričards Arnolds un Endrū Feistels. Kosmosa kuģis tika pārvietots uz Harmony moduļa apakšējo pieslēgvietu; pilnībā pieslēgts 13:52 UTC.
5. jūlijā ar manipulatoru Canadarm-2 no Dragon nehermētiskās kravas sekcijas izņemta ECOSTRESS iekārta. Tā tika pārvietota uz Kibo moduļa atklāto platformu pie EFU10. 6. jūlijā vairs nevajadzīgā FSE plāksne tika ievietota Dragon bagāžas nodalījumā, bet LEE tika pārvietots uz ESP-2. 11. jūlijā Dragon nehermētiskās kravas sekcijā tika ievietota vecā krava HREP (HICO/RAIDS Exposed Payload), kas stacijā bija nogādāta 2009. gadā ar HTV-1.
Atgriešanai uz zemi hermētiskajā nodalījumā tika ievietots arī Canadarm-2 LEE S/N 202. 3. augustā 10:30 UTC Dragon ar Canadarm2 palīdzību tika atvienots no Harmony moduļa. Brīvā lidojumā kravas kuģis palaists 16:38 UTC. Dragon 21:23 UTC iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 22:17 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Klusajā okeānā punktā 119° R 28° Z. Lidojuma ilgums 35 diennaktis.
Veļķi (Tukums)
Veļķi ir individuālo māju mikrorajons Tukumā, kas strauji izveidojās 20. gadsimta 70. un 80. gados. Veļķu priedes attēlotas mākslinieka Kārļa Neiļa gleznā „Tukuma gadatirgus” (1936), kas glabājas Tukuma muzeja krājumā.
Veļķos atrodas Veļķu pilskalns — Tukuma pilskalns pilsētas rietumu daļā, Pilskalna ielas kreisajā pusē.
Francijas Vēstnesis
"Francijas Vēstnesis, pielikums avīzei "Liberty, Kansas Evening Sun"" (en) ir 2021. gada ASV komēdija, kuras režisors, producents un scenārija autors ir Vess Andersons. Filmā galvenās lomas atveido Benisio del Toro, Adriens Brodijs, Tilda Svintone, Lea Sedū, Frānsisa Makdormanda, Timotijs Šalame, Lina Kudri, Džefrijs Raits, Matjē Amalričs, Stīvs Parks, Bills Marijs un Ouens Vilsons.
Filma ir par Kanzasas avīzes redakciju izdomātā Francijas pilsētā. Filma sastāv no trijiem dažādiem stāstiem.
"Francijas Vēstneša" pirmizrāde notika 2021. gada Kannu kinofestivālā.
STMicroelectronics
STMicroelectronics N.V. ir Nīderlandē reģistrēts elektronikas iekārtu un komponenšu ražotājs. Galvenais birojs atrodas Ženēvā. Dibināts 1987. gadā.
STMicroelectronics  akcijas tiek kotētas biržās: Borsa Italiana, Euronext un Ņujorkas fondu biržā.
Vēsture
1987. gadā Itālijas pusvadītāju ražotājs SGS Microelettronica apvienojās ar Francijas Thomson pusvadītāju nodaļu Thomson Semiconducteurs. Jaunā uzņēmuma nosaukums bija SGS-THOMSON. 1987. gadā no Thorn EMI nopirkts Apvienotās Karalistes uzņēmums Inmos, kas ražoja mikroprocesorus transputeriem.
1994. gadā no Kanādas Nortel nopirkts pusvadītāju bizness. 1994. gada 8. decembrī SGS-THOMSON sāka akciju kotēšanu Parīzes fondu biržā un Ņujorkas fondu biržā. 1998. gadā Thomson SA savas daļas uzņēmumā pārdeva, un tas tika pārdēvēts par STMicroelectronics; akcijas sāktas kotēt biržā Borsa Italiana.