cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirgīzu Autonomā Sociālistiskā Padomju Republika (1920—1925)
Padomju autonomijas izveide
Krievijas pilsoņu kara fronte pārvietojās arī pa kazahu stepēm, un laikos, kad pārsvars bija lielinieku Sarkanajai armijai, lielinieki savukārt risināja etniskās autonomijas problēmu. 1918. gada pirmajos mēnešos pēc Akmoļinskas ieņemšanas padomju varu pārstāvošie deputāti telegrafēja uz Maskavu, ka "čupiņas kadetu pašpasludinātā kazahu autonomija "Alašorda" uzskatāma par atceltu". Vienlaikus Omskā izveidoja kreisi noskaņoto kazahu partiju "Uš Žuz", kura gan tā arī neieguva masu atbalstu un drīz, sākoties balto pretuzbrukumam, izšķīda. 1918. gada aprīlī Krievijas Tautību tautas komisariāts (Наркомнац, t.i., mazākumtautību lietu ministrija) izskatīja autonomiju jautājumu un valdības dokumentos tika ziņots: "Tiek izstrādāta kirgīzu teritoriju autonomijas pasludināšana." Taču pēc mēneša vara atkal sāka pāriet balto pusē un atgriezās "Alaš" valdības — Alaš-Ordas — autonomija.
1919. gada 4. aprīlī, kad baltie atkal sāka ciest sakāves, sākās darbs pie padomju kontrolēta Viskirgīzu kongresa sasaukšanas, kurš notika un nākotnē ieplānoja Kirgīzu Autonomās Padomju Sociālistiskās Republikas pasludināšanu. 1919. gada jūnijā Tautību tautas komisariāts rīkoja īpašu sanāksmi par kazahu padomju autonomijas nodibināšanu. Ar KPFSR Tautas komisāru padomes lēmumu 1919. gada 10. jūlijā izveidoja Kirgīzu novada administrācijas revolucionārā komiteja. Revolucionārās komitejas jurisdikcija ietvēra kazahu apdzīvotās ziemeļu zemes, taču ne dienvidu kazahus Turkestānā. 1920. gada martā pieņēma lēmumu likvidēt Alašas autonomiju, kuras teritorija jau bija gandrīz pilnīgi padomju kontrolē.
1920. gada 14. augustā Tautas komisariāts apstiprināja “Dekrēta projektu par Kirgīzu Republiku”. 16. augustā notika Viskrievijas Centrālās izpildkomitejas prezidija vadībā esošās Administratīvās komisijas sēde, un tā pieņēma rezolūciju “Kirgīzu novada teritoriālā sastāva noteikšana”. 26. augustā Mihails Kaļiņins kā Viskrievijas Centrālās izpildkomitejas priekšsēdētājs un V. Ļeņins kā Tautas komisāru padomes priekšsēdētājs parakstīja "Dekrētu par Autonomas Kirgīzu Sociālistiskās Padomju Republikas izveidošanu" Krievijas PFSR sastāvā.
Teritorija
Lai gan "Alaš" partija jau bija atzīta par nelojālu un tikai amnestēta, tās biedriem tomēr ilgos strīdos ar padomju varas pārstāvjiem bija izdevies panākt visu ziemeļu kazahu zemju apvienošanu un kazahiem izdevīgu robežu pārgrozīšanu. Tā, 1920. gadā 29 gadus vecajam Alimhanam Jermekovam, kurš viesojās pie V. Ļeņina ar ziņojumu “Par situāciju Kirgīzu novadā kopumā un jo īpaši par robežu jautājumu”, izdevās aizstāvēt Akmoļinsku, Semipalatinsku, kā arī vēlāko naftas ieguves reģionu Gurjevu, uz kurām bija arī citi pretendenti.
Ahmetam Baitursinovam, valodniekam un kazahu rakstības reformatoram, izdevās atdalīt galvenokārt kazahu apdzīvoto auglīgo Kostanajas apgabalu no Čeļabinskas apgabala.
Pats "Alaš" partijas līderis Alihans Bukeihanovs personiski nepiedalījās sarunās par robežu noteikšanu, bet viņš centās sniegt argumentus un faktus saviem jaunākajiem domubiedriem.
1920. gada 20. septembrī ar VCIK dekrētu Kirgīzu ASPR teritorijā iekļāva Orenburgas apgabalu, un Orenburgas pilsēta kļuva par republikas galvaspilsētu. Dekrēts arī noteica, ka "Kirgīzu teritorijas, kas tagad ir daļa no Turkestānas republikas, iekļaušana Kirgīzu Republikas sastāvā notiks pie šo reģionu iedzīvotāju izteiktās gribas". Dekrēts noteica autonomās republikas valsts varas struktūru un pārvaldes struktūras vietējo padomju un to izpildkomiteju, Centrālās izpildkomitejas, Tautas komisāru padomes un tautas komisariātu formā. Valsts mehānismu veidoja pēc visas Krievijas modeļa saskaņā ar KPFSR konstitūciju.
Pastāvīgu institūciju izveide
1920. gada 4. oktobrī pulksten 18 Orenburgā Kirgīzu Revolūcijas komitejas (Kirrevkoma) priekšsēdētājs V. Raduss-Zenkovičs atklāja Kirgīzu Autonomās Padomju Sociālistiskās Republikas Strādnieku, zemnieku, kazaku, kirgīzu un Sarkanās armijas deputātu kongresu. Kongresā piedalījās 273 delegāti no visiem republikas reģioniem un 6 delegāti no Altaja provinces kazahu iedzīvotājiem. Delegātu vidū bija 128 kazahi, 127 krievi, 18 citu tautību pārstāvji. Kongresā pieņēma "Kirgīzu (Kazahu) ASPR darba tautas tiesību deklarāciju". Deklarācijā tika pasludināta Kirgīzu ASPR konstitucionālā veidošana, noteiktas valsts varas un valsts pārvaldes struktūras, zemes politika, pilsoņu pamattiesības un pienākumi, vēlēšanu sistēma un tās principi, tiesas organizācijas un darbības sistēma.
12. oktobrī Padomju dibināšanas kongress ievēlēja Kirgīzu ASPR Centrālo izpildkomiteju (CIK), kurā bija 76 locekļi un 25 kandidāti. CIK prezidijā bija 10 locekļi un 5 kandidāti: S. Mendeševs (priekšsēdētājs), V. A. Raduss-Zenkovičs, A. Džangiļdins, S. Seifuļļins, I. Kiseļovs un citi. CIK izveidoja Kirgīzu ASPR Tautas komisāru padomi, par kuras priekšsēdētāju ievēlēja V. Radusu-Zenkoviču. Kirgīzu Revolucionārā komiteja kā pagaidu institūcija visas savas pilnvaras nodeva Kirgīzu ASPR valdībai.
Pēckara atjaunošanās periods
1921. gada oktobrī Kirgīzu ASPR valdība — Tautas komisāru padome pieņēma dekrētu par kazahu un krievu valodas lietošanas kārtību valsts iestādēs, uzliekot par pienākumu visus lēmumus publicēt abās valodās, kā arī veikt lietvedību un saraksti dzimtajā valodā tajos apgabalos, kur pārsvarā ir kazahi. Tajā valdība arī aizliedza maksāt un saņemt kunu (naudassodu par slepkavību), atcēla kalimu (izpirkumu līgavas ģimenei), kā arī poligāmiju un levirātu — atraitnes pienākumu precēties ar vīra tuvāko radinieku.
Jaunā ekonomiskā politika
1921. gadā Krievijā notika pāreja uz nepu — mazāk radikālu kreiso politiku, kas paredzēja aizvietot pārtikas produktu repartīcijas jeb visa minimālo normu pārsniedzošā atņemšanu (Продразвёрстка) ar pārtikas produktu nodokli (Продналог); tika atļauts pusbrīvs tirgus un sīkā privātīpašuma formas. Pateicoties tam, dažu gadu laikā Krievijā izdevās atjaunot saimniecisko dzīvi, ko bija gandrīz iznīcinājis pilsoņu karš un lielinieku iepriekšējās ekonomiskās avantūras. Tomēr Vidusāzijā neps saskārās ar lielām grūtībām, jo teritorijā trūka transporta ceļu un attīstītas ekonomikas, ko varētu izmantot kā augšupejas pamatu. Turklāt jau kopš 1919. gada, kad lielinieki pārņēma faktisko varu mūsdienu Kazahstānas teritorijā, tajā ik gadus plosījās bads. Sausā 1921. gada vasara gan Kirgīzu ASPR rietumos, gan tuvējos Pievolgas reģionos noveda pie labības trūkuma un sekojošas lopu nobeigšanās. Trešdaļā no apstrādātās zemes iesētais pat neuzdīga. Smagāk cietušos apvidus valsts pat atbrīvoja no pārtikas nodokļa, no KASPR austrumu rajoniem, kā arī no Turkestānas un Krievijas sūtīja ievērojamu pārtikas palīdzību, tomēr tā visiem nepietika. Upuru skaits tiešā veidā nav zināms, taču no 1920. līdz 1922. gadam iedzīvotāju skaits samazinājās no 4,781 miljoniem līdz 3,796 miljoniem.
Cerot atrisināt pārtikas trūkumu, 1921. gadā valdība veica pasākumus, lai atbalstītu kazahu — klejotāju-lopkopju pāreju uz vietsēžu-zemkopju dzīvesveidu, konfiscēja kazahu labā zemes gabalus, kas tiem bija atņemta carisma laikā, vienlaikus pasludinot visu zemi par valsts īpašumu. Reizēm tā dēļ atņēma arī krievu, vācu un ukraiņu kolonistu jau iekoptās zemes, jo tos vainoja pārmērīgā bagātībā. Šo reformu pabeidza 1922. gadā.
Padomju sistēmas nostiprināšanās
1923. gadā Kirgīzu ASPR CIK izstrādāja un publicēja instrukcijas par padomju pārvēlēšanu, kurās saskaņā ar Krievijas PFSR konstitūciju tā noteica vēlēšanu kārtību. Atņēma balsstiesības tiem, kas bija kļuvuši par darba devējiem, lai gūtu peļņu, kas bija nopelnījuši no neatļautiem ienākumiem kā augļošanas vai spekulācijas, bijušajiem cara policijas darbiniekiem un aģentiem, kā arī visiem, kuriem atņēma tiesības tiesa.
1924. gada 5.—10. janvārī notika Kirgīzu ASPR Padomju ceturtais kongress. Kongresā cita starpā apsprieda republikas konstitūcijas projektu un CIK uzdeva pabeigt dokumenta izstrādi. Konstitūcija sastāvēja no 7 sadaļām un 18 nodaļām. Pirmajā sadaļā bija “KASPR darba tautas tiesību deklarācija”, ko pieņēma jau pirmais 1920. gada kongress. Konstitūcija apliecināja, ka Kirgīzu ASPR ir iekļauta KPFSR un ar to pašu arī pa to laiku nodibinātajā PSRS.
1925. gada februārī valdība pārcēlās no Orenburgas, kuru bija plānots nodot Krievijai tiešā pārvaldē, uz nelielu un netīru pilsētiņu Akmečetu Kazahstānas dienviddaļā ar nepilniem 10 tūkstošiem iedzīvotāju, kuru pēc diviem mēnešiem pārsauca par Kzilordu — Sarkano Ordu (aptuvenā nozīme — Sarkanā galvaspilsēta). Pilsētā tolaik vēl nebija ūdensvada un apūdeņošanas kanāli — ariki bija piesārņoti, toties bija telefona centrāle ar 12 abonentiem. Dzīvokļu trūkuma dēļ pēc valdības pārcelšanās pilsētā ieviesa dzīvokļu normu 4,5 m² uz cilvēku, kura izrādījās pārlieku optimistiska. Lai piespiestu speciālistus doties ceļā, Orenburgā aicināja nepieņemt darbā nevienu cilvēku bez iepriekšējā darba devēja piekrišanas. Projekts izgāzās gan būvnieku korupcijas, gan praktiskās neefektivitātes dēļ un pēc nepilniem pāris gadiem valdība pārcēlās uz Alma-Atu.
Teritoriālās izmaiņas
1924. gadā Kirgīzu APSR pievienoja Baškīrijas APSR daļu, bet Krievijai 1925. gadā nodota Orenburgas guberņa.
1924. gadā likvidēja dienvidos esošo Turkestānu un to pakāpeniski sadalīja starp etniski nosauktām valstīm, lai gan sākotnēji bija ļoti grūti izšķirt, kam kas atdodams. Kazahstāna saņēma visu savu mūsdienu teritoriju, kā arī papildus nelielu daļu no mūsdienu Uzbekistānas ziemeļos no Samarkandas, kas traucēja Taškentas kontaktu ar uzbeku rietumu un dienvidu zemēm. 1925. gadā Kazahstānai pievienoja atlikušo bijušās Turkestānas ziemeļrietumu daļu, kurā izveidoja Karakalpaku autonomo novadu (mūsdienās Uzbekistānas sastāvā).
Nosaukuma maiņa
1925. gada 15. jūnijā Kirgīzu ASPR pārdēvēja par Kazaku APSR, ko vēlāk, atbilstoši kazahu izrunai, — par Kazahu APSR un tālāk par Kazahijas PSR.
E numurs
E numurs ir Eiropas Savienībā un Šveicē izmantots apzīmējums pārtikas piedevām. Burts E apzīmē Eiropu, citur pasaulē pārtikas piedevu apzīmēšanai izmanto tikai numuru bez burta pirms tā. Eiropas Savienībā uz produkta etiķetes jānorāda visas pievienotās vielas, lietojot vai nu vielas nosaukumu, vai E numuru, un to funkcijas. Eiropas Savienībā pārtikai atļauts pievienot tikai vielas, kas pārtikai pievienojamajos daudzumos tiek uzskatītas par nekaitīgām, turklāt ir jābūt pierādāmai vajadzībai pēc šādas vielas pievienošanas un ar pārtikas piedevu nedrīkst tikt maldināti patērētāji. Jaunas pārtikas piedevas ieviešanas process aizņem apmēram desmit gadus — piecus gadus tiek veiktas pārtikas piedevas drošuma pārbaudes, pēc kurām vielu divus gadus izvērtē Eiropas pārtikas nekaitīguma iestāde. Vēl trīs gadi paiet, kamēr pārtikas piedevu atļauj izmantot visas Eiropas Savienības valstis. Daudzas no šīm vielām ir dabiskas izcelsmes. Tomēr ir arī tādas pārtikas piedevas, kuras, lietojot lielos daudzumos, var būt kaitīgas veselībai. Šo vielu atļautais daudzums pārtikas produktos ir ierobežots normatīvajos aktos. Ne visas vielas, kam piešķirts E numurs, ir atļauts pievienot pārtikai — zinātniski pētot pārtikas piedevu ietekmi uz veselību, var atklāties, ka, lai gan viela tikusi uzskatīta par drošu, tai tomēr varētu būt negatīva ietekme uz veselību, tāpēc to turpmāk aizliedz lietot pārtikas ražošanā.
Iedalījums
Pārtikas piedevām numuru piešķir aptuveni pēc to lietošanas mērķa. Jāņem vērā, ka ne visas konkrētam mērķim lietotas vielas ir ar atbilstošiem numuriem un dažām vielām var būt vairāki izmantojumi. Uz pārtikas produktu etiķetēm tiek norādīts, kādam tieši nolūkam viela pievienota.
E numuru uzskaitījums
Latvijā atļautās pārtikas piedevas.
Igaunijas Laucinieku savienība
Igaunijas Laucinieku savienība (, EMRL jeb EML; saukta arī par Maaliit — "Zemes savienība") bija 1917. gadā dibināta Igaunijas partija. Pārstāvēja lauku iedzīvotāju intereses. 1920. gadā reorganizēta par partiju Põllumeeste Kogud.
Igaunijas Laucinieku savienība tika izveidota 1917. gadā pēc Postimees publicētā raksta, kurā Dienvidigaunijas Zemnieku centrālā padome aicināja izveidot politisku spēku, kas pārstāvētu lauku iedzīvotājus. Jaunā partija izdeva laikrakstu Maalit.
Pēc Februāra revolūcijas Krievijā Pagaidu valdība 1917. gada 12. aprīlī Igaunijas guberņu apvienoja ar Livonijas guberņas igauņu apdzīvoto teritoriju, izveidojot Autonomo Igaunijas guberņu. Vasarā tika noteiktas Igaunijas guberņas pagaidu padomes vēlēšanas. Maijā un jūnija tika ievēlēti lauku kopienu pārstāvji, bet jūlijā un augustā — pilsētu pārstāvji. No 62 vietām Pagaidu padomē EML ieguva lielāko pārstāvniecību — 13 vietas. Igaunijas Laucinieku savienība kopā ar Igaunijas Demokrātisko partiju un Igaunijas Radikāli demokrātisko partiju izveidoja Demokrātisko bloku.
1918. gada februārī Igaunijas Satversmes sapulces vēlēšanās Demokrātiskais bloks ieguva 23 % balsu. Satversmes sapulce netika sasaukta, jo boļševiku kontrolētajā daļā vēlēšanas netika atzītas, un Vācijas spēki bija ieņēmuši daļu Igaunijas. Igaunijas Laucinieku savienība aicināja okupēt visu Igauniju, lai neļautu boļševikiem nostiprināties Igaunijā. Konstantīns Petss, kas EML bija pievienojies 1917. gadā, neatbalstīja šo ideju. Petss bija viens no trim Igaunijas Glābšanas komitejas (Eestimaa Päästekomitee) locekļiem, kas parakstīja neatkarības deklarāciju 1918. gada 24. februārī. Tajā pašā dienā viņu ievēlēja par tikko izveidotās Igaunijas Republikas Ministru kabineta vadītāju un iekšlietu ministru.
Pēc Vācijas kapitulācijas Pirmajā pasaules karā, 1919. gada aprīlī tika rīkotas jaunas Igaunijas Satversmes sapulces vēlēšanas. Igaunijas Laucinieku savienība no 120 vietām ieguva tikai astoņas.
1920. gada rudenī notika Igaunijas Laucinieku savienības otrais kongress, kurā nolemts partiju reorganizēt, primāri pārstāvot turīgos zemniekus un citas turīgās klases. Jaunās partijas nosaukums — Põllumeeste Kogud (Zemnieku kopība vai Zemnieku apvienība).
C tipa asteroīds
C tipa asteroīdi ir oglekli saturošu asteroīdu grupa. Kopumā apmēram 75 % no visiem asteroīdiem pieder šai grupai. Ārējā asteroīdu joslas daļā (>2,7 AU no Saules ) gandrīz visi ir C tipa asteroīdi.
C tipa asteroīdi ir tumši, pēc spektra atbilst oglekļa hondrīta meteorītiem. Albedo ir robežās no 0,03 līdz 0,1. Novērojot vienāda izmēra S tipa un C tipa asteroīdus, pirmo varēs redzēt ar binokli, bet otro tikai ar teleskopu.
Lielākais grupas pārstāvis ir 10 Higieja, diametrs ap 407 km.
Istoronals
Istoronals (ur) ir Hindukuša trešā augstākā kalnu virsotne Pakistānas ziemeļos. Kalns faktiski ir kalnu masīvs ar 11 virsotnēm, kas augstākas par 7000 metriem. Tas atrodas dažus kilometrus uz dienvidaustrumiem no Hindukuša augstākās virsotnes Tiričmira, no kura atdalīts ar Tiriča ledāju. Pirmoreiz kalna virsotnē uzkāpa amerikāņu/pakistāniešu ekspedīcija 1955. gadā.
Latvīšu Balborži
Latvīšu Balborži ir ciems Silajāņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 224 km attālumā no Rīgas.
Kūrmājas prospekts
Kūrmājas prospekts ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Kūrmājas prospekts sākas krustojumā ar Jūras ielu un Graudu ielu un beidzas Jūrmalas parka sākumā, krustojumā ar Hika ielu un Zvejnieku aleju. Aptuvenais ielas garums ir 600 metri un to pilnā garumā sedz asfaltbetons. Kūrmājas prospektā kustība norit pa divām joslām un caur to kursē 1. autobusa, 2. autobusa, 6. autobusa maršruti.
Ēkas
Ielā ir galvenokārt pirms kara savrupmāju un mūru ēku apbūve, no kurām vairākas ir iekļautas pilsētas un valsts aizsargājamo ēku sarakstā. Kūrmājas prospektā 16/18 atrodas Liepājas muzejs, kas ir Kurzemes lielākais muzejs. Uz ielas ir izvietoti Liepājas himnas Pilsētā, kurā piedzimst vējš bronzā darinātie tēli.
Vēsture
1990. gadā tas atguva Kūrmājas prospekta nosaukumu.
Munhwa Broadcasting Corporation
Munhwa Broadcasting Corporation (MBC, ko) ir Dienvidkorejas raidorganizācija, kas dibināta 1961. gadā. Tās vadošais televīzijas kanāls ir MBC TV 11. kanālā digitālajai un kabeļtelevīzijai.
MBC sastāv no multimediju grupas ar vienu virszemes televīzijas kanālu, trim radio kanāliem, pieciem kabeļtelevīzijas kanāliem, pieciem satelīta kanāliem un četriem DMB kanāliem.
Šumski
Šumski ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 37 km no novada centra Preiļiem, 10 km no pagasta centra Aglonas un 243 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem, netālu no Raudiņu ezera.
Sosnovka
Sosnovka var būt:
Sosņivka
Sosņivka (, līdz 1957. gadam - Kirove ) ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabala Červonohradas pilsētas pašvaldībā pie Rietumu Bugas. Dibināta 1955. gadā (Ukrainas PSR laikā) akmeņogļu ieguves rajonā kā Kirovas ciems. No 1968. gada - pilsēta. Kopš 1979. gada Sosņivkā darbojas Červonohradas ogļu bagātināšanas uzņēmums.
Automaģistrāle S8 (Polija)
Automaģistrāle S8 Vroclava—Bjalistoka ir zemākās klases automaģistrāle Polijā. Automaģistrāle sastāv no vairākiem posmiem, un tās garums pēc pilnas pabeigšanas būs 565,9 kilometri. S8 atrodas Lejassilēzijas, Lielpolijas, Lodzas, Mazovijas un Podlases vojevodistēs. Autoceļš pilnā garumā ietilpst Eiropas autoceļa E67 maršrutā, un posmā no Varšavas līdz Ostrova Mazoveckai ietilpst arī tā dēvētā Via Baltica maršrutā. Šobrīd pabeigti 402,65 kilometri no autoceļa, taču līdz 2016. gadam plānots izbūvēt vēl 35,29 kilometrus no paredzētā S8 maršruta.
Sākotnēji tika plānots S8 būvēt līdz pat Lietuvas robežai, pie Budzisko, taču 2009. gada 24. augusta tik izlemts neizbūvēt S8 pēc Bjalistokas. Tā vietā tika izlemts izbūvēt jaunu automaģistrāli S61, kura sākās Otrovā Mazoveckā.
Ģeoloģiskais stāvs
Ģeoloģiskais stāvs ir vispārējās ģeoloģiskās stratigrāfiskās skalas vienība, kas iekļaujas ģeoloģiskajā nodalījumā. Ģeoloģiskais stāvs sadalās sīkāk stratigrāfiskajās zonās. Tas iekļauj sevī iežu slāņkopu, kas ir izveidojusies viena ģeoloģiskā laikmeta laikā un atbilst konkrētam Zemes ģeoloģiskās attīstības posmam. Ģeoloģiskais stāvs raksturojas ar tipiskām tikai tam raksturīgām fosilo organismu ģintīm, apakšģintīm un sugu grupām. Izšķirošais kritērijs stāva apjoma un robežu noteikšanai ir biostratigrāfiskās analīzes dati.
Frīdas Kalo muzejs
Muzejā atrodas Frīdas Kalo, Djego Riveras un citu mākslinieku mākslas darbu kolekcija, kā arī pāra Meksikas tautas mākslas darbi, spāņu izcelsmes artefakti, fotogrāfijas, piemiņlietas, personīgās mantas u.c. Kolekcija ir izstādīta uz mājas sienām, kuru izskats ir saglabāts tāds, kāds tas bija 1950. gados. Mūsdienās šis ir populārākais muzejs Coyoacan apkaimē un visvairāk apmeklētais muzejs Mehiko.
Pjērs Trido
Žozefs Filips Pjērs Īvs Eliots Trido (fr; —), bieži saukts arī tikai iniciāļos PET,  bija Kanādas politiķis, 15. Kanādas premjerministrs (1968—1979 un 1980—1984). Ar amatā pavadītiem 15 gadiem un 164 dienām viņš ir trešais amatā ilgāko laiku pavadījušais Kanādas premjerministrs.
Trido atpazīstamību ieguva kā jurists, intelektuālis un Kvebekas politikas aktīvists. 1960. gados viņš uzsāka darbību federālajā politikā, pievienojoties Kanādas liberālajai partijai. Viņš kļuva par Lestera Pīrsona parlamentāro sekretāru un vēlāk kļuva par tieslietu ministru viņa valdībā. Trido kļuva par plašsaziņas līdzekļu sensāciju un 1968. gadā pārņēma liberāļu vadību. No 1960. gadu beigām līdz 1980. gadu vidum viņa personība nepieredzētā mērogā dominēja Kanādas politikā. Lai arī viņa moto bija "Saprāts pirms kaisles (en)", viņa personība un politiskā karjera Kanādā izraisīja polarizējošu reakciju.
Hermans Van Rompejs
Hermans Ahils Van Rompejs (Herman Achille Van Rompuy; dzimis Eterbekā, Beļģijā) ir flāmu politiķis.
1988. gadā viņš kļuva par Beļģijas Senāta locekli, 2008. gadā par Beļģijas premjerministru.
Pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā 2009. gadā Van Rompeju ievēlēja par pirmo Eiropadomes priekšsēdētāju.
Muzikālais kokteilis
"Muzikālais kokteilis" ir krāsaina radošās apvienības "Telefilma—Rīga" 1968. gada koncertfilma, kurā uzstājas populāri 60. gadu latviešu popmūzikas izpildītāji.
Ķīmijas studente eksāmena laikā izraisa sprādzienu. Pēc tā viņa attopas kā bārmene un turpmāko vakaru aizvada jautrā mūziķu un kafejnīcas apmeklētāju lokā, cienājot klātesošos ar dzērieniem. Vakara noslēgumā viņas draugs uzdāvina viņai ķīmijas mācību grāmatu.
Filmas režisore un scenārija autore ir Vija Bunka, operators Alnis Zandersons, mākslinieks Zigfrīds Antons. Koncertfilmas pirmizrāde Latvijas televīzijā notika 1968. gada novembrī.
Filmā piedalās Rīgas estrādes orķestra sieviešu vokālais ansamblis (Ilze Rusecka, Sarmīte Blimberga, Brigita Linde, Margita Urķe, Rasma Liepiņa, Renāte Griņko), dziedātāji Margarita Vilcāne un Zdzislavs Romanovskis, grupa "Eolika", aktieri Juris Strenga un Inese Gulbe, kā arī Tautas kinoaktieru studijas audzēkņi.
Filmā skan Raimonda Paula, Zigismunda Lorenca un Imanta Kalniņa dziesmas "Kokteilis", "Baltijas jūra", "Cik labi, ja tu blakus man", "Varam sintezēt visu bez riska", "Balāde par baltajiem kuģiem" un citas.
Pēc filmas izrādīšanas tai tika veltītas kritiskas recenzijas. Rakstnieks Antons Stankēvičs uzskata: "Lieks izskaistinājums iezadzies arī kinorežisores V. Bunkas pēdējās filmās "6x6" un "Muzikālais kokteilis". Te jau sāk zust pamatvērtība — pats muzikālais priekšnesums, ko nomāc pārsmalcinātas gaumes uzbāzība. Nevajadzētu pārāk tālu aiziet no tās sirsnības un vienkāršības, kuru režisore atrada filmā "No minora līdz mažoram". Arī laikrakstā "Literatūra un Māksla" tika kritizēta filmas atbilstība izklaides žanra prasībām: "Muzikālais materiāls ir jauns un interesants, arī tā dramaturģiskais izkārtojums filmā pārliecinošs. Tātad laikam tāpēc, ka, reiz atrastās izteiksmes formas atkārtojot, zūd pievilcība. Ne tikai V. Bunkas "Muzikālajā kokteilī", bet ari daudzās citu republiku telefilmās skaisti atkārtojas skaisti tērptu skaistu dziedātāju mazāk skaistas pastaigas skaistos interjeros, kuras parasti pārtrauc dziesmu tekstu izraisītās asociācijas, teksta tieša ilustrācija. Maz mūsu telefilmās, pat muzikālajās, īsta humora. Asprātīga montāža, straujš temps, jautrs teksts ir retums."
R. Paula dziesmas "Baltijas jūra" un "Cik labi, ja tu blakus man" iekļautas viņa dziesmu albumā "Tev, mana labā".
"Eolikas" izpildītās dziesmas "Varam sintezēt visu bez riska" ieraksts iekļauts DVD "50 gadi 50 dziesmās! Latvijas Televīzijai 50" (2004).
Andrejs Stass
Andrejs Stass (be, ru; dzimis 1988. gada 18. oktobrī) ir baltkrievu hokejists, centra uzbrucējs, Baltkrievijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2017) A. Stass spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Omskas "Avangard" sastāvā.
Viņa brālis Sergejs Stass arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Baltkrievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī piecos Pasaules čempionātos.
506. SS zenītartilērijas divizions
506. SS zenītartilērijas divizions bija Latviešu leģiona pretgaisa aizsardzības vienība VI SS korpusa sastāvā. Kaujas gaitas beidza ar Lielvācijas kapitulāciju Kurzemes cietoksnī 1945. gada maijā.
Izveidošana
506. zenītartilērijas divizionu izveidoja ar 1944. gada 28. jūnijam pavēli Nr. 1757/44 no 19. zenītartilērijas diviziona un 15. zenītartilērijas diviziona, atdalot no divizioniem 20 mm zenītlielgabalus. Par komandieri iecēla 19. diviziona komandieri pulkvežleitnantu Hariju Gusevu, divizionam atrodoties tiešā VI SS korpusa pakļautībā.
Kaujas darbība
506. zenītartilērijas divizions pildīja pretgaisa aizsardzības uzdevumus VI SS korpusa pakļautībā aizsardzības kaujās atkāpšanās laikā Latvijas teritorijā, tostarp kaujās Tirzas pozīcijās, Mores kaujās, kā arī Kurzemes cietoksnī līdz Lielvācijas kapitulācijai 1945. gada maijā. Diviziona vīri apbalvoti ar 47 II šķiras un 5 I šķiras Dzelzs krustiem.
Sergejs Rjazanskis
Sergejs Rjazanskis (Сергей Николаевич Рязанский, dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, bioloģijas zinātnieks.
Rjazanska pirmais kosmiskais lidojums sākās 2013. gada septembrī startējot kosmosa kuģī Sojuz TMA-10M. Viņš bija Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) 37. un 38. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes viņš atgriezās 2014. gada martā. Nākamajā dienā pēc nolaišanās Sergejs Rjazanskis sāka eksperimentu sēriju, kuras mērķis ir pārbaudīt kosmonautu spējas veikt dažādus uzdevumus pēc ilgstoša lidojuma nolaižoties uz planētas. 12. martā viņš centrifūgā veica vadāmas nolaišanās operācijas. 15. martā speciālā trenažierī Rjazanskis veica iziešanu skafandrā uz "citas planētas" virsmas.
Otro reizi kosmosā Sergejs Rjazanskis devās 2017. gada jūlijā, esot kosmosa kuģa Sojuz MS-05 komandierim. Bija SKS 52. un 53. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes atgriezās 2017. gada decembrī.
Eimija Makdonalda
Eimija Makdonalda (en; dzimusi ) ir skotu folkroka un indi popa dziedātāja un dziesmu autore.
Kļuva pazīstama 2007. gadā ar debijas albumu This Is the Life un singlu ar tādu pašu nosaukumu. Singls ierindojās sešu valstu topu pirmajā vietā, kā arī vēl 11 valstīs ierindojās pirmajā desmitniekā. Panākumus ASV sāka gūt 2008. gadā pēc dalības tādos sarunu šovos kā The Ellen DeGeneres Show un The Late Late Show with Craig Ferguson. 2010. gada martā E. Makdonalda izdeva otro studijas albumu A Curious Thing. Tas sasniedza pirmo vietu četru valstu topos un Apvienotajā Karalistē tika sertificēts ar zelta disku pārdotām vairāk nekā 100 000 albuma kopijām. Taču visā pasaulē albums tika pārdots 1 miljons kopijās. 2020. gadā iznāca jau piektais Makdonaldas studijas albums.
Kevins Strotmans
Kevins Strotmans (dzimis ) ir Nīderlandes futbolists, pussargs, Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada pārstāv Itālijas Serie A klubu Cagliari, kas viņu īrē no Marseļas "Olympique".
Sasniegumi
PSV Eindhoven
Zvārdes poligons
Zvārdes poligons bija vairāk nekā 24 000 hektāru plašs PSRS kara aviācijas bumbu mešanas treniņu poligons Zvārdes pagastā, kuru izveidoja 1954. gadā pēc PSRS Aizsardzības ministrijas pieprasījuma. Bumbu lauka centrā atradās Zvārdes baznīca un Ķērkliņu baznīca, kā arī Rīteļu kapsēta, kura tika pilnībā izpostīta. Zvārdes poligonā līdz mūsdienām saglabājies unikāls kurgāns – poligona novērošanas vieta.
Vēsture
1953. gadā ar Latvijas PSR Ministru padomes rīkojumu likvidēja Zvārdes un Ķērkliņu ciemus, lauksaimniecisko darbību pārtrauca pieci kolhozi: Staļina, Marksa, “Komunists”, “Vienība” un “Ļeņina ceļš”. Zvārdē izveidoja PSRS kara aviācijas poligonu, kur padomju kara lidotāji trenējās bumbu nomešanā. Vietējiem iedzīvotājiem pavēlēja līdz 1955. gada 1. maijam pamest savas mājas. Lidotājiem bija jāmācās trāpīt tanku, lidmašīnu, lielgabalu butaforijās. Trāpījumu par teicamu uzskatīja, ja lādiņš piezemējās tuvāk par 100 metriem no mērķa. Uzlidojumi tika veikti no Tukuma, Šauļu, Kaļiņingradas un citiem lidlaukiem.
Atmodas kustības laikā 1989. gada 21. jūlijā notika protesta akcijās pret Zvārdes poligonu. Tajās iesaistījās arī Minsteres latviešu ģimnāzijas skolotājs un vēlākais diplomāts Pēteris Elferts, kuru izraidīja no Latvijas ar liegumu atgriezties turpmākajos piecos gados. Kad 1993. gadā Padomju armija atstāja Zvārdes poligonu, tikai neliela daļa iedzīvotāju atgriezās savās bijušajās mājās. Zvārdes pagastā deklarējās ap 400 iedzīvotāju.
2015. gada maijā bijušajā poligona teritorijā notika Zemessardzes organizētās mācības „Zvārdes detonators 2015”, kurās karavīri turpināja ilgstoši ar sprādzienbīstamiem priekšmetiem piesārņotās teritorijas attīrīšanu, atrodot un iznīcinot 60 sprādzienbīstamus priekšmetus, tostarp divas aviācijas bumbas.
1705. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1705. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Zviedru okupētais Piltenes apgabals bija personālūnijā ar Kurzemes un Zemgales hercogu, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā. Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.
Notikumi
1705. gada vasarā Zemgalē iebruka ap 12 000 vīru liels Krievijas karaspēks Borisa Šeremetjeva vadībā, kas 16. jūlijā cieta sakāvi Mūrmuižas kaujā. Augustā un septembrī ap 16 500 vīru liela Krievijas armija cara Pētera I vadībā veselu mēnesi aplenca un bombardēja Jelgavas pili.
Džēreds Fogls
Džēreds Skots Fogls (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris.
Latviešu Sloboda
Latvīšu Sloboda (arī Latviešu Sloboda) ir ciems Ozolmuižas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 245 km attālumā no Rīgas.
Marijas iela (Jūrmala)
Marijas iela ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Marijas iela sākas krustojumā ar Mellužu prospektu un beidzas 80 metrus aiz krustojuma ar Vasaras ielu. Kopējais ielas garums ir 610 metri, tā ir klāta ar grants segumu, bet posmā no Mellužu prospekta līdz dzelzceļam ir asfalta segums. Ielai ir strupceļš, jo starpā atrodas dzelzceļš. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve, viena ēka ir iekļauta ievērojamo celtņu sarakstā.
Ielu savienojumi
Marijas iela ir savienota ar šādām ielām:
Štēli fon Holšteini
Štēli fon Holšteini ir vācbaltiešu dzimta, kas ieceļoja Livonijā 15. gadsimtā un kļuva par zemes īpašniekiem Zviedru Vidzemē, vēlāk Vidzemes guberņā. Ierakstīti Igaunijas un Vidzemes bruņniecības matrikulā. Krievijas impērijas valdība 1869. gadā atzina Štēlu fon Holšteinu dzimtas tiesības lietot mantojamu baronu titulu.
Cits Štēlu fon Holšteinu dzimtas atzars 17. gadsimtā no Vidzemes pārcēlās uz Zviedriju un tika uzņemts turienes bruņniecībā.
Bukavu
Bukavu ir pilsēta Kongo Demokrātiskajā Republikā, Dienvidkivu provinces centrs. Izvietojusies valsts austrumdaļā Kivu ezera dienvidu krastā.
Vēsture
Pilsētu ar Kostermansvilas (Costermansville) nosaukumu 1901. gadā tradicionālās Buši Karalistes teritorijā dibināja Beļģijas koloniālā administrācija. Līdz 1960. gadiem pilsētas iedzīvotāji lielākoties bija eiropieši, ko sekmēja subtropu klimats ezera krastā un atrašanās gleznainā vietā uz piecām pussalām. 1966. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā. Ruandas genocīda (1994) laikā Bukavu apkārtne bija hutu bēgļu centrs. Stipri izpostīta Kongo pilsoņu kara laikā (1996-2003).
Aleksandrs Ivanovs (mākslinieks)
Aleksandrs Ivanovs (dzimis, miris ) bija krievu gleznotājs, akadēmists. Gleznoja par Bībeles un antīkās mitoloģijas tēmām. Visplašāk pazīstamais darbs — monumentālā glezna "Kristus parādīšanās tautai" (Явление Христа народу, 1837—1857).
Dzīvesgājums
Dzimis mākslinieka ģimenē. Kopā ar Kārli Brilovu mācījās Pēterburgas Ķeizariskā mākslas akadēmijā. No 1830. līdz 1858. gadam dzīvoja Romā, kur sadraudzējās ar Nikolaju Gogoli un ietekmējās no nācariešu kopienas. 1858. gadā kopā ar savu mūža darbu — gleznu "Kristus parādīšanās tautai" — atgriezās Santpēterburgā. kur 15. jūlijā mira no holēras.
Makapa
Makapa (pt) ir pilsēta Brazīlijā, Amapas štata lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 493 634 iedzīvotāji. Upe atrodas Amazones krastos, netālu no tās ietekas Atlantijas okeānā. Pilsētu šķērso ekvators.
Džons Džeikobs Astors IV
Džons Džeikobs Astors IV (en) bija amerikāņu biznesmenis, nekustamo īpašumu attīstītjs, investors, izgudrotājs, rakstnieks un pulkvežleitnants Spānijas—ASV karā.
Astors nomira 1912. gada 15. aprīlī uz kuģa Titāniks, kas saskrienoties ar aisbergu nogrima. Viņš bija bagātākais pasažieris uz Titānika un tajā laikā tika uzskatīts par vienu no bagātākajiem cilvēkiem pasaulē. Viņa bagātība ir lēsta ap 87 miljoniem ASV dolāru, kas mūsdienu naudas izteiksmē ir ap 2,2 miljardiem ASV dolāru. Četrus mēnešus pēc Astora nāves piedzima viņa otrais dēls.
Klemāns Noels
Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja 2016. gada novembrī Levi, Somijā, 19 gadu vecumā. 2017. gada decembrī ieguva pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē, ieņemot 20. vietu slalomā Valdizērā. 2018. gada janvārī Davosā kļuva par pasaules junioru čempionu slalomā. Piedalījās Phjončhanā, startēja slaloma disciplīnā un ieņēma 4. vietu. Francijas izlases sastāvā piedalījās arī jaukto komandu sacensībās, kur arī tika iegūta 4. vieta.
Ewert and The Two Dragons
Ewert and The Two Dragons ir igauņu indīroka un indīpopa grupa. Tā dibināta 2009. gadā, kad izlaida pirmo albumu The Hills Behind the Hills. Grupas sastāvā ir vokālists Everts Sundja, Erki Pernoja spēlē ģitāru, Kristjans Kallass bungas un Ivo Etti basģitāru. Kopš 2011. gada koncertos grupu papildina trompetists Ārne Ots, saksofonists Indreks Varends un trombonists Johanness Kīks. Pirmā no grupas izdevējkompānijām bija latviešu I Love You Records. Ewert and The Two Dragons ir ļoti populāri Baltijas valstīs, kā arī citur Eiropā. 2011. gadā ar Good Man Down saņēma Igaunijas mūzikas balvu par labāko dziesmu un albumu.
Klemāns Noels
Karjera
Pirmo pjedestālu Pasaules kausa posmos ieguva Adelbodenē, Šveicē, slalomā ieņemot 2. vietu un piekāpjoties tikai Marselam Hiršeram. Nedēļu vēlāk Pasaules kausa posmā Vengenē izcīnīja savu pirmo uzvaru. 2019. gadā pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā, ieņemot 7. vietu slalomā.
Pekinā ieguva zelta medaļu slalomā, kļūstot par olimpisko čempionu.
L'Akvilas province
L'Akvilas province ir viena no Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Abruco reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir L'Akvila. L'Akvilas province sīkāk iedalās 108 komūnās.
Brazīlijas Pirmā Republika
Brazīlijas Pirmā Republika, oficiāli Brazīlijas Savienoto Valstu Republika (portugāļu: República dos Estados Unidos do Brasil) arī Vecā Republika, pastāvēja no Brazīlijas Impērijas gāšanas 1889. gada 15. novembrī līdz 1930. gada 24. oktobra militārajam valsts apvērsumam, kas aizsāka Vargasa ēru (1930-45). Šajos gados Brazīlija bija sekulāra federatīva prezidentāla republika, ar divkameru parlamentu, taču patiesā vara piederēja valsts turīgāko pavalstu – Sanpaulu un Minasžeraisas lielo zemes īpašnieku oligarhijas pārstāvjiem.
Vēsture
1889. gada 15. novembrī maršals Deodoro da Fonseka gāza karali Pedru II no troņa, pasludināja republikas izveidošanu un sevi par militārās valdības pagaidu prezidentu. 1891. gada 24. februārī tika pieņemta valsts konstitūcija, kas apvienoja prezidentālas un federālas republikas elementus. Bijušās provinces kļuva par autonomām pavalstīm. Kongress da Fonseku ievēlēja par prezidentu, taču drīz starp viņu un Kongresu radās konflikts, kura rezultātā prezidents bija spiests atkāpties. 1891. gada 23. novembrī par jauno prezidentu kļuva līdzšinējais viceprezidents, maršals Floriano Peišoto.
Lai arī valstī pastāvēja vēlēts parlaments, šajos gados tika samazināts balsstiesīgo iedzīvotāju skaits. Balsot varēja tikai 2,3% - 3,4% iedzīvotāju. Vēlēšanu rezultātus ietekmēja provinču oligarhija. Tā kā vēlēšanu rezultātus apstiprināja nevis neatkarīga vēlēšanu komisija bet valsts Kongress, tos vēl vairāk ietekmēja politiķi.
Šajos gados Prezidenta amatā viens otru nomainīja pārstāvji no Sanpaulu un Minasžeraisas pavalstīm, dodot republikai iesauku – kafija ar pienu (café com leite) – kas bija šo pavalstu lielākie lauksaimniecības produkti.
Pirmā Republika beidza pastāvēt 1930. gadā, kad militārā hunta par prezidentu iecēla Getulio Vargasu un sākās Vargasa ēra.
Politika
Lai apmierinātu Brazīlijas provinču prasības pēc autonomijas, republikā tika izveidota federāla valsts iekārta, kas pavalstīm piešķīra plašas brīvības. Vājo federālo valdību kontrolēja provinču oligarhija, radās īpaša vietējo varas bosu sistēma (coronelismo). Savā vidū viņi izlēma, kas kļūs par pavalsts gubernatoru, un kas tiks izvēlēts par prezidentu. Šajos gados armija izveidojās par valsti vienojošo spēku, kas vienīgais varēja nomierināt provinču dumpjus un saglabāt centrālo varu.
Pirmais pasaules karš un vēlāk sekojošā Lielā Depresija sagrāva pieprasījumu pēc valsts galvenā eksportprodukta – kafijas. Tas motivēja vietējās rūpniecības attīstību un lauksaimniecības produktu dažādošanu, lai labāk apmierinātu iekšējo patēriņu. Šajā situācijā straujāk attīstījās vidusšķira, kas sāk spēlēt lielāku politisko lomu valstī. Pēckara gados valstī palielinājās streiku skaits un 1922. gadā tika nodibināta komunistu partija.
Politiskais saspīlējums starp veco zemes īpašnieku oligarhiju no vienas puses un urbanizēto buržuāziju ar vidējā līmeņa armijas virsniekiem no otras puses, noveda līdz 1930. gada militārajam valsts apvērsumam, kas izbeidza Pirmās republikas pastāvēšanu. Apvēruma iemesli bija ekonomikas krīze, ko izraisīja kafijas pieprasījuma sabrukums pasaulē un vecās elites politiķu mēģinājums prezidenta amatā atkal iecelt sev paklausīgu kandidātu.
Ekonomika
Tā kā lielākā daļa apstrādājamās zemes piederēja dažiem simtiem bagāto zemes īpašnieku, lauksaimniecībā dominēja latifundijas un fazendas sistēma, kas koncentrējās uz eksporta produktu – kafijas, cukura un kokvilnas audzēšanu, noniecinot vietējo iedzīvotāju vajadzības. Tas noveda pie tā, ka 4/5 no pārtikai nepieciešamās labības tika ievesta no ārvalstīm. Zemes apstrādāšanā tika izmantotas primitīvas metodes, mehanizācija bija minimāla. Vāji attīstītā iekšzemes satiksme milzīgajā valstī nozīmēja to, ka provinces aktīvāk tirgojās nevis savā starpā, bet ar ārvalstīm. Valsts neapgūtajā Amazones baseinā uzplauka Manausa. Biznesa galvaspilsētas Sanpaulu iedzīvotāju skaits pieauga no 35 tūkstošiem 1883. gadā līdz 350 tūkstošiem 1907. gadā.
Seoul Broadcasting System
Seoul Broadcasting System (SBS, ko) ir Dienvidkorejas raidorganizācija, kas dibināta 1990. gadā. Tās vadošais televīzijas kanāls ir SBS TV 6. kanālā digitālajai un kabeļtelevīzijai.
SBS ir lielākā privātā raidorganizācija Dienvidkorejā, un tā pieder kompānijai Taeyoung Construction. Tā pārvalda savu vadošo televīzijas kanālu, kuram ir valsts mēroga tīkls ar 10 reģionālajām stacijām un trīs radio tīkliem. SBS nodrošina ciparu virszemes televīzijas pakalpojumu ATSC formātā kopš 2001. gada, bet T-DMB pakalpojumu kopš 2005. gada.
Kristabella Borga
Kristabella Borga (en; dzimusi Mgarā, Maltā) ir maltiešu dziedātāja, dziesmu autore un TV vadītāja. Kristabella piedalījās 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Lisabonā, Portugālē, pārstāvot Maltu ar dziesmu Tabu. Savā pusfinālā viņa ieguva 13. vietu, kas viņai neļāva kvalificēties finālam.
Stīvens Kempfers
Stīvens Alans Kempfers (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Kempfers pārstāv KHL komandu Kazaņas "Ak Bars". 2007. gada NHL draftā Kempfers ar kopējo 93. numuru ceturtajā kārtā izvēlējās Anahaimas "Ducks".
2010. gadā Bostonas "Bruins" sastāvā debitējis NHL. Vēlāk spēlējis Minesotas "Wild", Floridas "Panthers" un Ņujorkas "Rangers". 2021. gadā pievienojies KHL komandai Kazaņas "Ak Bars".
Kempfers ASV hokeja izlases sastāvā ir piedalījies 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Pisla (uzņēmums)
Pisla Oy ir Somijas metāla produktu uzņēmums. Tā galvenais birojs, projektēšanas un izstrādes centrs, kā arī ražošanas un loģistikas centrs atrodas Vītasāri. Uzņēmums ir dibināts 1976. gadā. Pisla Oy īpašnieks ir Zviedrijas uzņēmums Salix Group.
Pisla piedāvā celtniecības un interjera dizaina produktus, virtuves un ēdienu ārā gatavošanas piederumus, pirts un vannas istabas produktus. Grupai ir sava ražotne Somijā, kā arī tirdzniecības biroji un loģistikas centri Zviedrijā, Igaunijā un Krievijā.
Nosaukums Pisla ir veidots no somu senvārda pislaaki (krājumu un visu veidu piederumu kaste), kas savukārt ir aizgūts no zviedru vārda beslag.
Vēsture
1976. gadā Olavi Rautasalo un Marti Kivimeki (Martti Kivimäki) Tamperē iegādājās metāla izstrādājumu ražošanas līniju un nodibināja uzņēmumu Pisla Oy. Līnijas otrā galā sāka ražot logu un durvju furnitūru. Galvenie izstrādājumi bija: eņģes, logu stūri, kvēpu lūkas, aizbīdņi un citi. Produkcija tika piegādāta veikalos visā Somijā. Pirmo darbības gadu uzņēmums darbojās rūpniecības objektā, kas atrodas Vītasāri, Somijas vidienē. 1977. gadā uzņēmums pārcēlās uz savu pašreizējo vietu. Produktu klāsts pieauga līdz celtniecības iekārtām un instrumentiem.
2013. gada 1. jūnijā Pisla Oy no uzņēmuma Rakennustempo Oy iegādājās grila ēdienu gatavošanas Tundra Grill biznesu, kas bija bāzēts Joensū. 2015. gada 30. novembrī mātes uzņēmums Pisla Invest nopirka ēdienu ārā gatavošanas piederumu uzņēmumu Opa Muurikka Oy. 2017. gada 30. novembrī mātes uzņēmums Pisla Group iegādājās Zviedrijas uzņēmumu Demerx i Kinda AB, kas izstrādā un tirgo vannas istabas izstrādājumus un vannas istabas furnitūru.
2020. gadā Opa Muurikka Oy aktīvi tika apvienoti ar Pisla Oy, un 2. jūnijā Opa Muurikka Oy tika dzēsts no Somijas uzņēmumu reģistra. 2020. gada 2. septembrī uzņēmumu Pisla Oy nopirka Zviedrijas uzņēmums Volati AB (publ). 2021. gadā Volati biznesa grupa Volati Trading, kurā ietipla arī Pisla, tika pārdēvēta par Salix Group.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Limbažu novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Limbažu novadā.
1706. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1706. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Zviedru okupētais Piltenes apgabals bija personālūnijā ar Kurzemes un Zemgales hercogu, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā. Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.
Ahmeds Adlī
Ahmeds Adlī (ar; dzimis Kairā) ir Ēģiptes starptautiskais lielmeistars šahā (2005).
Biogrāfija
No 1997. gada pārstāvējis Ēģipti Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās, kuros izcīnījis zelta (2007. gadā U20 vecuma kategorijā) un bronzas (2004. gadā U18 vecuma kategorijā) medaļas. 2002. gadā dalījis otro vietu Ēģiptes šaha čempionātā. 2003. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Kairā un Āfrikas individuālajā šaha čempionātā kļuvis par kontinenta vicečempionu. 2004. gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējis Sergejam Rubļevskim. 2004. gadā Lusakā uzvarējis Āfrikas individuālajā šaha čempionātā. 2006. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Reikjavikā. 2007. gadā uzvarējis Bahreinas starptautiskajā šaha turnīrā, kā arī dalījis otro vietu Ņūdelī starptautiskajā šaha turnīrā (uzvarēja Aleksejs Drejevs). 2008. gadā kopā ar Zigurdu Lanku uzvarējis Hamburgas atklātājā šaha čempionātā. 2011. gadā Maputu atkārtoti uzvarējis Āfrikas individuālajā šaha čempionātā. 2014. gadā Hanijā izcīnījis bronzas medaļu Vidusjūras valstu individuālajā šaha čempionātā. Vairākkārt piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņās pēc izslēgšanas sistēmas (2005, 2007, 2009, 2011, 2013, 2015), kurās katru reizi zaudējis 1. kārtā. Ēģiptes komandu Eastern Company Al-Sharkia un El-Dakhlia sastāvos septiņas reizes (2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010) uzvarējis Arābu šaha klubu čempionātos. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 87. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Pārstāvējis Ēģiptes komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā Adlī piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2005. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis pirmais Ēģiptes šahists, kas kļuvis par šaha lielmeistaru.
Kims Komonss
Kims Komonss (en; Lankastera —  Mesa) bija ASV starptautiskais meistars šahā (1976).
Biogrāfija
1971. gadā uzvarējis Kalifornijas štata šaha čempionātā, apsteidzot Džeimsu Tardžanu. 1974. gadā kopā ar Pīteru Bijasasu dalījis pirmo vietu American Open starptautiskajā šaha turnīrā. 1976. gadā uzvarējis trīs turnīros Bulgārijā: Varnā, Plovdivā un Primorsko.
Pārstāvējis ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Vēlākajos gados nav turpinājis savu šahista karjeru. Beidzis Kalifornijas Universitāti ar bakalaura grādu fizikā. Mūža otrajā pusē dzīvojis Arizonā, kur bijis Mesas pilsētas mūzikas kluba Club Red dibinātājs un īpašnieks.
Bulgārijas vēsture
Pirmsākumi
Mūsdienu bulgāru priekšteči bija Āzijas cilšu grupa, kas apdzīvoja Volgu un no turienes Lielās Tautu staigāšanas laikā 6. gadsimta beigās pārceļoja Bizantijas teritorijā, aizņemot teritoriju uz dienvidiem no Donavas. Šajā teritorijā lielā skaitā jau dzīvoja agrāk ieceļojušas slāvu ciltis. Apmēram viena gadsimta laikā bulgāri pārslāvojās, pārņemot vietējo slāvu cilšu valodu un citas slāvu kultūras iezīmes. Vēlāk Bizantijas impērija atzina šo slāvu-bulgāru teritoriju par neatkarīgu valsti.
Viduslaiku Bulgārijas lielvalsts
9. gadsimta otrajā pusē, pateicoties Bizantijas misionāru Kirila un Metodija darbībai, bulgāri pieņēma pareizticību. Modificējot grieķu alfabētu, misionāri ielika pamatus mūsdienu kirilicas alfabētam, kas ir mūsdienu bulgāru un vairāku citu slāvu tautu rakstības pamatā. 11. gadsimta sākumā Pirmo Bulgārijas caristi iekaroja Bizantija. 11. gadsimta beigās sākās bulgāru sacelšanās pret Bizantijas varu, kas noslēdzās ar Otrās Bulgārijas caristes izveidošanos.
14. gadsimta otrajā pusē Osmaņu impērija iekaroja daļu Bulgārijas teritorijas uz dienvidiem no Balkānu kalniem. 1393. gadā osmaņi ieņēma galvaspilsētu Veliko Tarnovu. 1396. gadā pēc osmaņu uzvaras Nikopoles kaujā, Otrā Bulgārijas cariste beidza pastāvēt un Bulgārija nonāca Osmaņu impērijas pakļautībā.
Atjaunotā Bulgārijas valsts
1878. gadā, pēc Krievijas uzvaras 1877.-1878. gada Krievu-turku karā, starp Krievijas un Osmaņu impērijām tika noslēgts Sanstefano līgums, kas paredzēja vienotas valsts izveidošanu visās bulgāru apdzīvotajās zemēs. Lielbritānija un Austroungārija nevēlējās pieļaut tik lielu Krievijas ietekmes pieaugumu Balkānu un Vidusjūras reģionā. Tika sasaukts Berlīnes kongress, kura rezultātā izveidojās daudz mazāka Bulgārijas kņaziste un autonoma Austrumrumēlija, kas palika Osmaņu impērijas sastāvā līdz dumpim 1885. gadā.
1908. gadā Bulgārija juridiski pasludināja neatkarību no Osmaņu impērijas un tika izveidota Bulgārijas Karaliste. Starp 1910. un 1920. gadu Bulgārija iesaistījās Pirmajā, tad Otrajā Balkānu karā un Pirmajā pasaules karā Centrālo lielvalstu pusē. Otrajā pasaules karā, 1941. gada 1. martā Bulgārija pievienojās Ass valstīm un aprīlī okupēja daļu Dienvidslāvijas un Grieķijas teritorijas, bet pēc 1944. gada 9. septembra apvērsuma nostājās Sabiedroto pusē.
1946. gadā monarhija tika pasludināta par atceltu, cars izraidīts trimdā un nodibināta Bulgārijas Tautas republika. Pie varas nonāca komunisti un Bulgārija kļuva par Padomju Savienības satelītvalsti.