cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eleja (Lielā Grieķija)
Vēsture
Impērijas beigu posmā palikušie iedzīvotāji bija spiesti patverties akropoles augšdaļā, lai izbēgtu no zemes pārpurvošanās, un šī apmetne kodeksos tiek minēta ar dažādiem nosaukumiem, kā piemēram Kasellamare della Bruka. Viduslaiku beigu posmā 1420. gadā tā kļuva par Sanseverino dzimtas feodālo valdījumu, kas tomēr drīz vien tika nodots kā dāvinājums Santissima Annunciatas bazilikai Neapolē. No 1669. gada šajā vietā nav reģistrēts neviens iedzīvotājs, bet pilsētas paliekas pazūd purvos. Tikai 19. gadsimtā arheologs Fransuā Lenormans saprata šīs vietas vēsturisko un kultūras nozīmi un uzsāka šeit pētījumus, kas turpinās līdz mūsdienām. Taču jāatzīmē, ka izrakumu dēļ, kas sākti pagājušajā gadsimtā, pilsēta, kas bija saglabājusies no viduslaikiem līdz 17. gadsimtam, diemžēl gandrīz pilnībā tika iznīcināta.
Skrundas muiža
Arhitektūra
Mežotnes pils otrā stāva plāns, forma un izmēri precīzi atbilst 45 gadus vēlāk celtās Skrundas pils pamat stāva visu telpu izkārtojumam. Abām ēkām un iekštelpām ir ne tikai vienāda forma, bet arī vienādi izmēri. Atšķirībā no Mežotnes pils, Skrundas pilij nav pirmā stāva – tā vietā zem abu galu korpusiem pamatos ir pagrabi. Tāpat Skrundas pilī nav trešā stāva – tā vietā ir bēniņi, kuros izbūvētas tikai divas telpas ar logiem portika kolonnu fasādē.
Ēkai raksturīgas fasādes portika kolonnas, lieli un stāvi sešrūšu logi pamat stāvā un mazi četrrūšu kvadrātlodziņi augšas stāvos. Tāpat ēkai ir tik raksturīgie šķērskorpusi, izteikti flīģeļi, kam augšā lieli pusloka logi. Savukārt apakšā galvenajiem logiem un durvīm abās pusēs ir šauri un gareni sānu logi. Johana Berlica iezīmētie lokveida puslogi sānu korpusa galos bija redzami vien senākajās fotogrāfijās. Visos jumtgales zelmiņos ir apaļi caurumi.
Atjaunošana
No Latvijas Būvnieku asociācijas rīkotajam konkursam "2011. gada labākās būves Latvijā" pieteiktajiem 24 objektiem Skrundas muiža nominācijā "Rekonstrukcija" saņēma trešo vietu. Pēc atjaunošanas Skrundas muižā viesiem ir pieejama viesnīca ar 12 labiekārtotiem numuriem, kā arī banketu zāles un konferenču telpas. Viesu ērtībai Skrundas muižā autobraucējiem ir izveidota auto stāvvieta.
Aina Muze
Aina Muze (dzimusi Plūcēja 1943. gada 16. jūlijā Liepājā, mirusi 2017. gada 18. jūnijā Rīgā) bija latviešu tekstilmāksliniece un pedagoģe. Vīrs Roberts Muzis — gleznotājs, meitas Elīna Lūsis-Grīnberga un Agata Muze — mākslinieces.
Izglītība un mākslinieciskā darbība
A. Muze absolvējusi Liepājas lietišķās mākslas vidusskolu (1962), kā arī Latvijas Mākslas akadēmijas Tekstilmākslas nodaļu Rūdolfa Heimrāta vadībā (1967). Strādājusi par stundu pasniedzēju LMA Tekstilmākslas katedrā (1995—2010), Kopš 1967. gada viņa piedalās izstādēs. Ir sarīkojusi personālizstādes, piedalījusies nozaru un mākslinieku grupu izstādēs, kā arī starptautiskajās žūrētajās skatēs. Darbi eksponēti gan Latvijā, gan ārzemēs — ASV, Krievijā, Kanādā, Francijā, Zviedrijā, Vācijā, Polijā, Japānā, Dānijā u.c. Strādājusi dažādās tekstilmākslas tehnikās (gk. gobelēna un jauktajās tehnikās), no 20. gs. 90. gadiem pievērsusies arī tekstilmozaīkai. Ir radījusi gan abstraktas dekoratīvas, gan figurālas kompozīcijas par vēstures, sakrālo, tautas mākslas mantojuma, u.c. tēmām. Biedrības “Latvijas tekstilmozaīka” dibinātāja un prezidente (2010—2017). Ir radījusi darbus sabiedriskajiem interjeriem Latvijā un Krievijā (kafejnīca “Lielais Kristaps”, 1983; restorāns “Rīga”, 1986, u.c.). 1972. gadā kļuvusi par Latvijas Mākslinieku savienības locekli.
Apbalvojumi
Apbalvota ar LMS medaļu par gada labāko gobelēnu (“Ars Longa”, 1979 un “Lielais Kristaps”, 1983). Ieguvusi LMS balvas “Gada labākā personālizstāde” (2003) un “Gada labākais mākslinieks” (2002) Ieguvusi Medaļu “Izstādes labākais darbs” un 2.pakāpes diplomu 2. starptautiskajā Lietišķās mākslas festivālā Maskavā, Krievijā (2010), Balvu par mūža ieguldījumu laikmetīgā gobelēna attīstībā 2. Starptautiskā Viskrievijas Triennālē (2015), apbalvota ar atzinību 5. starptautiskajā mākslas konkursizstādē Čhondžu, Korejā (2007). Darbi atrodas muzeju kolekcijās Latvijā, Krievijā, ASV un sakrālajos interjeros Dānijā, Zviedrijā.
Mark II (tanks)
Mark II ir Mark klases smagais tanks, ražots Lielbritānijā laikā no 1916. līdz 1917. gadam. Pēc tehniskajiem parametriem praktiski identisks Mark I. Ražoja William Foster & Co Ltd rūpnīcā Linkolnā kā mācību tanku (saražoti 50 eksemplāri) kopš 1916. gada decembra. Tā kā Mark IV modeļa ražošanas uzsākšana aizkavējās, Mark II tika nosūtīti uz fronti un piedalījās kaujā pie Arasas 1917. gada aprīlī.
Tankam bija 2 veidu pamatmodifikācijas:
1245. gads
1245. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Mark
Pamatkonstrukcija
Konstrukcija radīta 1915. gadā. Sākotnējā dizaina konstruktori: Viljams Tritons (William Tritton) un majors Valters G. Vilsons (Walter Gordon Wilson). Tanka galvenais uzdevums bija pārraut aizsardzības līnijas — šķērsot grāvjus (maks. platums 2,7 m), pārraut dzeloņstiepļu aizsprostus un izbrīvēt ceļu kājniekiem. Bruņas labi atvairīja strēlnieku ieroču lodes, artilērijas šāviņu šķembas, taču tiešs lielgabala šāviņa trāpījums tās caursita. Ekipāžu veidoja 8 tankisti: komandieris, vadītājs, 2 mehāniķi (regulēja gaitu) un 4 strēlnieki. Salons nebija atdalīts no dzinēja telpas — ventilācija bija slikta, tādēļ gaiss tanka iekšpuse bija piesārņots ar dzinēja izplūdes gāzēm, kā arī kordīta dūmiem no ieročiem, — gāzmaska vai respirators bija obligāts ekipāžas ekipējumā, lai tankisti nezaudētu samaņu. Gaisa temperatūra tanka iekšpusē kaujas apstākļos sasniedza +50 °C. Apkalpe valkāja bruņucepures, aizsargbrilles, kā arī speciālas bruņu maskas, kas pasargātu no tankā iekļuvušām šķembām. Sazināšanās ar štābu tika veikta ar pasta baložu vai ziņnešu palīdzību (vēlāk ar signālkarogiem).
Modifikācijas
Pamatā visiem Mark modeļiem bija 3 veidu pamatmodifikācijas:
Līdz 1. Pasaules kara beigām tanks tika vairākkārt uzlabots – modifikācijas Mark I, Mark II, Mark III, Mark IV, Mark V, Mark VI, Mark VII, Mark VIII, Mark IX u.c. - modernizējot to un labāk piemērojot kaujas apstākļiem.
Tika izveidota arī vieglo tanku sērija: Mark A Whippet, Mark B, Mark C Hornet, Mark D Medium.
Mark tipa tanki citu valstu bruņotajos spēkos
1920. gadā arī Latvijas armijas Autotanku brigādē izveidoja Tanku bataljonu, kurā iedalīja 2 "Mark V" ("Ģenerālis Balodis" un "Ministru prezidents Ulmanis"), kā arī trīs 18 t Mark B tipa tankus. ("Latgalietis", "Vidzemnieks" un "Ģenerālis Burts" — par godu britu ģenerālim Alfredam Bērtam), kurus Latvijas valdība iegādājās no sakautās krievu ģenerāļa Nikolaja Judeniča Ziemeļrietumu armijas krājumiem. Tanku bataljons sargāja Latvijas dienvidaustrumu robežas.
Lūks Vilsons
Lūks Vilsons (en; dzimis Dalasā, Teksasas štatā, ASV) ir amerikāņu aktieris.
Aktiera karjeru uzsāka 1994. gadā ar galveno lomu filmā Bottle Rocket. 1997. gadā viņš filmējās Telling Lies in America un "Kliedziens 2". 1998. gadā atgriezās pie lomām romantiskajās filmās ar lomu Best Men, kurā tēloja kopā ar Drū Berimoru, kā arī ar lomu Home Fries. Tāpat ir filmējies filmās "Čārlija eņģeļi" (2000), "Kā vecajos, labajos laikos" (2003), "Čārlija eņģeļi 2" (2003), "Mana bijusī superdraudzene" (2006), "Idiokrātija" (2006).
Abi viņa brāļi Ouens un Endrū ir aktieri.
Rovņica
Rovņica ir ciems Dubnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 222 km attālumā no Rīgas.
Adrians Beljū
Adrians Beljū (dzimis Roberts Stīvens Beljū (Robert Steven Belew) ) ir amerikāņu ģitārists, dziedātājs, dziesmu autors, multiinstrumentālists un mūzikas producents. Viņš ir zināms kā progresīvā roka grupas King Crimson dalībnieks.
Beljū ir izlaidis gandrīz 20 solo albumus ar ierakstu kompāniju Island Records un Atlantic Records starpniecību. Albumos iekļautā mūzika ir The Beatles ietekmēts poproks ar eksperimentālu pieeju. Viņa 2005. gada singls Beat Box Guitar tika nominēts Grammy balvai labākā roka instrumentālā izpildījuma kategorijā.
1981. gadā Beljū kļuva par King Crimson dalībnieku — galveno vokālistu. Neskatoties uz dalību grupā King Crimson, viņš ir arī uz popmūziku vairāk orientētās grupas The Bears dalībnieks, kā arī bija līderis pats savā grupā Gaga 1970. un 1980. gadu mijā. Beljū ir strādājis arī kā studijas ierakstu mūziķis un koncertgrupu mūziķis vairākiem mūzikas izpildītājiem, to vidū Deividam Bovijam, Frenkam Zapam, grupām Talking Heads un Nine Inch Nails.
Troņu spēle (seriāls)
"Troņu spēle" (en) ir ASV televīzijas drāmas seriāls, kura autori ir Deivids Benofs un D. B. Veiss. Seriāls uzņemts pēc rakstnieka Džordža R. R. Mārtina romānu sērijas "Dziesma par ledu un uguni" (A Song of Ice and Fire) motīviem, kuras pirmās daļas nosaukums ir "Troņu spēle" (A Game of Thrones). Seriāls ASV pārraida HBO televīzijas kanālā kopš. Seriāls noslēdzās ar astoto sezonu, kuras pirmizrāde bija 2019. gada 14. aprīlī.
Seriāls saņēmis pozitīvas kritiķu atsauksmes, kā arī vairākas balvas, tai skaitā astoņas Emmy balvas. Vairākus apbalvojumus ieguvuši seriāla aktieri, arī Tirionu Lenisteru attēlojošais Pīters Dinklidžs. Seriāls regulāri iekļūst ASV plašsaziņas līdzekļu veidotajos labāko seriālu sarakstos. Sākot ar otro sezonu, Metacritic mājaslapā seriāla reitings bijis vismaz "90".
Seriāls pazīstams ar lielo nelegālo lejupielāžu skaitu. Mājaslapa TorrentFreak nosauca šo par visvairāk nelegāli lejupielādēto TV seriālu kopš 2012. gada. Ceturtās sezonas pēdējā sērija The Children uzstādīja BitTorrent rekordu — pirmajās 12 stundās tā tika lejupielādēta ap 1,5 miljonu reižu, tāpat to vienlaicīgi dalīja 250 tūkstoši lietotāju.
Niedras (Nītaures pagasts)
Niedras, agrāk Tēviņēni, ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 5 km no pagasta centra Nītaures, 38 km no Ausmās un 79 km no Rīgas.
Maiļupsala
Maiļupsala ir ciems Aizkraukles novada Aiviekstes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 5,1 km no pagasta centra Kriškalniem, 3,0 km no Pļaviņām un 126,3 km no Rīgas.
Niedras (Nītaures pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem, Zaubes upes krastā.
Maiļupsala
Apdzīvotā vieta atrodas Pļaviņu austrumu pievārtē, uz dienvidiem no dzelzceļa līnijas Rīga—Daugavpils.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Čuhloma
Čuhloma (ru) ir pilsēta Krievijā, Kostromas apgabalā, Čuhlomas rajona administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala ziemeļdaļā Čuhlomas ezera dienvidaustrumu krastā.
Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1381. gadā kā pilsēta Gaļičas kņazistē. 1778. gadā kļuva par apriņķa centru, no 1928. gada — rajona centrs. Mūsdienās mežrūpniecības un kokapstrādes centrs.
Mālkalni (Aiviekstes pagasts)
Mālkalni ir ciems Aizkraukles novada Aiviekstes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 9,8 km no pagasta centra Kriškalniem, 8,8 km no Pļaviņām un 131,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie valsts autoceļu V924 (Pļaviņas–Krievciems) un V946 (Skujaiņi–Mālkalni) krustojuma.
Kristians Benteke
Kristians Benteke (dzimis; ) ir Beļģijas futbolists, MLS kluba D.C. United un Beļģijas futbola izlases uzbrucējs.
Benteke ir dzimis Kinšasā, Zairā, bet jau trīs gadu vecumā viņš ar ģimeni pārcēlās uz Ljēžu Beļģijā. Spēlējis vairākos Beļģijas klubos Benteke pārcēlās uz Aston Villa F.C. 2015. gadā Benteke pārcēlās uz Liverpool FC. Benteke īsti neiederējās Liverpool trenera Jirgena Klopa spēles stilā, tāpēc viņu pārdeva uz Crystal Palace F.C.
Beļģijas futbola izlasē 32 spēlēs guvis 12 vārtus.
Sasniegumi
Standard Liège
Aston Villa
Liverpool
Sauls Nigess
Sauls Nigess (es; dzimis ) ir Spānijas futbolists, pussargs, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Chelsea sastāvā, kas viņu īrē no Madrides "Atletico".
Sasniegumi
Atlético Madrid
Portlandes dzintars
Portlandes dzintars (dažkārt arī vienkārši Dzintars) bija trimdas latviešu popmūzikas un tautas mūzikas ansamblis, kas darbojās Portlendā, Oregonas štatā, ASV.
Vēsture
Trimdas latviešu ASV rietumkrasta ansambļa "Portlandes dzintars" pirmsākumi meklējami jau 1972. gadā, bet pirmo koncertu ar šo nosaukumu ansamblis sniedza 1973. gada 19. maijā, tai sekoja uzstāšanās Jaunatnes dienās Sanfrancisko un citi koncerti. 1975. gadā grupa devās pirmajā Ziemeļamerikas tūrē, uzstādamās latviešu centros ASV un Kanādā. Grupas kodolu veidoja Ritmaņu ģimenes locekļi, to vidū arī vēlāk pazīstamā komponiste Lolita Ritmane. Grupas repertuāru veidoja gan grupas dalībnieku dziesmas, gan Raimonda Paula un citu Latvijas komponistu dziesmas, gan arī populāru amerikāņu dziesmu latviskās versijas. Pirmās skaņuplates "Dzintars dzied" ierakstā piedalījušies: Brigita Ritmane-Osis — vokāls, klavieres, basģitāra, Lolita Ritmane — vokāls, klavieres, basģitāra, J. Grems — sitamie instrumenti, vokāls — Aivars Saukants, Alberts Ritmanis, Artūrs Livermors, Ilga Damberga, Inta Kurmiņa, Linda Raņķe, Māra Saukante.
Grupas darbība guva atzinīgas atsauksmes no Amerikas latviešiem. 1976. gada vasarā sekoja turneja pa ASV vidienes latviešu centriem, bet 1977. gadā — pa Austrālijas latviešu centriem. Šajā gadā grupas repertuārā iekļauta B. Ritmanes-Osis un A. Ritmaņa dziesma "Manai tautai", kas kļuva populāra trimdā un vēlāk, 80. gadu beigās Ievas Akurāteres izpildījumā arī Latvijā. Šī dziesma tika iekļauta tāda paša nosaukuma albumā, kurā visas dziesmas sarakstījuši grupas dalībnieki. Vienlaicīgi ar šo ierakstu iznāk arī albums angļu valodā "A Faraway Song". 1979. gada 21. jūnijā ansamblis pirmoreiz uzstājās Eiropā — Pasaules brīvo latviešu dziesmu dienās Gotlandē. Ansambļa aktīvā darbība beidzās 1979. gadā, kad tā dalībnieki devās studēt uz dažādām vietām ASV.
1980. gadā ierakstīts Brigitas Ritmanes-Osis un Lolitas Ritmanes albums "Meitenes dziesma Latvijai" ar pašu sarakstītām dziesmām, kura ierakstā piedalījās bijušie ansambļa dalībnieki. Grupas dalībnieki sanāca kopā uz koncertu 1982. gadā Portlendas dziesmu svētkos.
Florians Neihauss
Florians Neihauss (de, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Neihauss pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Menhengladbahas "Borussia".
Vācijas futbola izlases sastāvā Neihauss debitēja un savus pirmos vārtus guva v pret Turciju.
Sasniegumi
Fortuna Düsseldorf
Ostupe (Usmas ezers)
Ostupe ir Usmas ezerā ietekoša upe Ventspils novada Usmas pagasta dienvidos.
Izteka - uz ziemeļiem no Novadu tīreļa. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Usmas ezerā uz rietumiem no Amjūdzes.
Ostupi šķērso valsts autoceļš V1325 (Usma-Amjūdze).
Lazars Hristodulopuls
Lazars Hristodulopuls (dzimis ) ir Grieķijas futbolists, pussargs, Grieķijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Grieķijas Superlīgas kluba Atromitos.
Sasniegumi
Panathinaikos
AEK Athens
Olympiacos
Genādijs Kuzmičevs
Genādijs Kuzmičevs (arī Kuzmičovs, ru; dzimis ) ir Latvijas šahists un meistars korespondencšahā.
Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt četrpadsmit gadu vecumā. PSRS sporta meistarkandidāta normu šahā izpildījis 1961. gadā. Bijis pirmais šahists Latgales reģionā, kuram piešķirts šis nosaukums. Beidzis Daugavpils Pedagoģisko institūtu. Latvijas 5. korespondencšaha čempionāta (1964—1966) uzvarētājs. Vairākkārt piedalījies Latvijas šaha čempionāta finālos.
Daudzkārtējs Latvijas komandu šaha čempionātu laureāts:
Pazīstams arī kā šaha treneris. Dažādos gados bijis Latvijas jaunatnes šaha izlases un Rīgas Politehniskā institūta šaha komandas galvenais treneris. Kopā ar Nikolaju Žuravļovu un Imantu Dulbergu bijis 1980. gadā izdevniecības "Avots" izdotās grāmatas "Latvijas šahistu jaunrade" līdzautors. Šajā grāmatā apkopojis divas nodaļas par Latvijas šahistēm.
Pēdējos gadus dzīvo Alakantas provincē Spānijā un piedalās vietējos senioru šaha turnīros.
Lakšezers
Lakšezers (arī Lakšu ezers) ir noteces ezers Ventspils novada Usmas pagastā uz ziemeļiem no Usmas ezera.
Aizaugošs ezers. Dibens — dūņains. Krasti — zemi, grūti pieejami. Ietek Aburgas grāvis no Aburgas ezera. Iztek Dūņupīte uz Enguri.
Makrofīti — niedres, meldri, kalmes, vilkvālītes, ūdensrozes.
Ezerā dzīvo karūsas, līņi, līdakas, asari un plauži.
Riekstu sārtsporene
Ar terminu riekstu sārtsporene Latvijā dažādos avotos kā vienotu sugu apzīmē divas ārēji redzami atšķirīgas sēņu sugas vai to formas, kuras galvenie mikoloģiskie Interneta avoti pašlaik (2017.) atzīst par atsevišķām. Viena no tām ir Leucocoprinus cretaceus jeb Leucoagaricus cretaceus,, kuras cepurīte visu pastāvēšanas laiku klāta ar lieliem graudiem, otras, Leucoagaricus leucothites jeb Leucoagaricus naucinus, cepurīte ir gluda vai mazgraudaina. Cits Latvijas avots norāda uz Latvijā it kā eksistējošu neēdamu sugu zīdainā sārtsporene (Leucoagaricus holosericus), kādu lielie avoti neatrod, bet norāda kā vienu no Leucoagaricus leucothites sinonīmiem Agaricus holosericeus, piedevām norādot, ka griezumā tā dzeltējot, un daži avoti uzrāda Leucoagaricus leucothites dzeltējošu neēdamu varietāti, kā arī citu - iespiedumos brūnējošu varietāti. Fungi.lv, nosaucot riekstu sārtsporeni par Leucoagaricus cretaceus, vienlaikus min tai arī Leucoagaricus leucothites sinonīmus un fotogrāfijās rāda sēni ar gludu cepurīti. T.Lesoe raksta, ka patiesībā, iespējams, šī suga sastāvot no vairākām sugām, turklāt viņa grāmatas tulkojumā šī suga latviski nosaukta par gludo sārtsporeni. Praktiski, visas šīs sēnes vēl atrodas nestabilā klasifikācijas stāvoklī, tiek pārbīdītas no vienas ģints otrā un atpakaļ un pastāv ļoti daudzveidīgi viedokļi par to, kur ir atsevišķas sugas un kur varietātes.
Jautājums par pareizajiem sugu nosaukumiem latviešu valodā paliek apstrīdams, šeit tiek lietota versija, ka riekstu sārtsporene ir Leucoagaricus leucothites, gludā sārtsporene - nosaukuma sinonīms, zīdainā sārtsporene - tās dzeltējošā varietāte, bet Leucocoprinus cretaceus - cita suga pagaidām bez latviskā nosaukuma, kura turklāt salīdzinoši nesen pārcelta no sārtsporeņu ģints Leucoagaricus uz kroksardzeņu ģinti Leucocoprinus ar attiecīgu latīniskā nosaukuma maiņu.
Augšanas apstākļi
Humusa saprofīte. Aug no augusta līdz novembrim auglīgās augsnēs zālainās vietās — parkos, dārzos, tīrumos, ganībās, pļavās.
Līdzīgās sugas
Iespējama sajaukšana ar letāli indīgo balto mušmiri. Mušmires atšķiras no sārtsporenēm ar to, ka viņām kātiņa pamatne ietverta makstī, kādas sārtsporenēm nav. Pie tam, baltajai mušmirei ir nepatīkama smaka. Atmatenes atšķiras no šīm ģintīm ar ātri tumsnējošām lapiņām. Neēdamā zīdainā sārtsporene atšķiras no šīs ar savu dzeltēšanu griezumā.
Belizas administratīvais iedalījums
Belizas administratīvo iedalījumu veido 6 distrikti (angļu: district). Distrikti sīkāk tiek sadalīti 31 vēlēšanu apgabalos (angļu: Constituencies).
Digitālā arhitektūra
Digitālā arhitektūra ir reālas vai virtuālas būves, kas radītas ar datorizētās arhitektūras projektēšanas, programmēšanas un simulāciju palīdzību. Šis termins tiek lietots arī, lai apzīmētu ēkas, kurās tiek izmantotas digitālās tehnoloģijas, piemēram, ēkas ar digitālām, interaktīvām fasādēm.
Digitālā arhitektūra sevī ietver ne tikai reālas, bet arī virtuālas būves, kas veidotas nevis no fiziskiem materiāliem, bet darbojas kā no atsevišķiem elementiem veidota digitālā karte. Šādas virtuālas būves atrodamas kibertelpā, piemēram, virtuālās pasaulēs un tērzētavās.
Veidojot digitālo arhitektūru, dators netiek lietots tikai kā idejas prezentācijas rīks un "digitāls papīrs". Ar programmatūras palīdzību forma tiek veidota un transformēta.
Forma
Digitālā arhitektūra ietver sevī sarežģītus aprēķinus, kas ļauj izveidot nepieciešāmās konstrukcijas netradicionālām arhitektūras formām. Veidojot simulācijas, iespējams ilustrēt materiālu, konstrukciju un formu mijiedarbību. Pateicoties arhitektūras projektēšanas programmatūrai (piemēram, Grasshopper spraudnis Rhinoceros; Bentley's Generative Component), digitālā arhitektūra ļauj arhitektam veidot sarežģītas brīvformas, atsakoties no tradicionālās ģeometrijas. Ēkas forma var veidoties arī kā dažādu procesu, piemēram, auduma krokošanās, simulācija. Izmantojot simulācijas, arhitekta pārziņā ir nevis formas veidošana, bet simulācijas parametru izvēle. Rezultātā arhitekts izvēlas kādu no programmas piedāvātajām formām.
Materiāli
Digitālā arhitektūra paver iespējas būvēt ēkas, izmantojot digitāli izgatavotus materiālus. Tāpat kā, radot ēku formu, šie materiāli, izmantojot 3D modelēšanas programmatūru, var tikt veidoti netradicionālās formās. Projektējot objektu vai tā daļu, digitālie materiāli tiek veidoti nevis kā atsevišķas vienības, bet gan kā vienību kopums, kas ar algoritmu palīdzību tiek kārtoti noteiktās struktūrās. Šādi radīti materiāli tiek uztverti ne tikai kā faktūras vai plaknes, bet arī kā plastiski veidojumi ar dziļumu, paverot arhitektiem jaunas izteiksmes iespējas. Šādi materiāli tiek izgatavoti ar 3D printeru, lāzeru, robotu uc. digitālu ierīču palīdzību. Līdz ar to arhitektam ir iespēja pilnībā kontrolēt ēkas dizaina veidošanas procesus. Digitālās arhitektūras iespējas ļauj arī tradicionālus materiālus, piemēram ķieģelus, izmantot jaunos veidos un netradicionālās formās.
Efektivitāte
Digitālā arhitektūra, projektējot ēkas, paver iespējas kā galveno izvirzīt ēkas efektivitāti. Simulācijas ļauj veidot ēkas formu, balstoties uz nepieciešamajiem efektivitātes parametriem kādā jomā, piemēram, vērtējot klimata apstākļus, izmaksas, ekoloģiju uc.
Problēmas
Šobrīd galvenā problēma ir digitāli izgatavoto materiālu augstās izmaksas. To izgatavošanai nepieciešamās robotikas tehnoloģijas ir dārgas un sarežģitas. Attīstoties tehnoloģijām un izmaksām kļūstot zemākām, pavērsies iespēja plašāk lietot digitālo arhitektūru.
Gārnere
Gārnere var būt:
Jelgavas reālskola
Jelgavas reālskola bija valsts uzturēta reālskola, kas darbojās no 1857. līdz 1915. gadam Jelgavā. Mūsdienās agrākās reālskolas un institūta ēkā atrodas LBTU Ekonomikas un sabiedrības attīstības fakultāte.
Būt mīlētai
Būt mīlētai ir latviešu televīzijas seriāls, kas tika pārraidīts kanālā LTV1 no 2011. gada 21. marta līdz 2011. gada 8. jūnijam. Seriāls ir stāsts par dakteres Ievas privātpraksi, ģimeni un mīlestību.
Paegļu ezers
Paegļu ezers ir ezers Ventspils novada Usmas pagasta ziemeļaustrumos.
Nībelunga gredzens
Pirmais Nībelunga gredzena uzvedums norisinājās 1876. gada augustā (tas aizņēma 12 dienas). Dažādu zemju ievērojamākie mūziķi sabrauca uz šīm Vāgnera svinībām: Ferencs Lists, Kamils Sensānss, Pēteris Čaikovskis, kurš uzrakstījis interesantas atmiņas par pilsētu, teātri un izteicis iespaidus par tetraloģiju. Diemžēl sākotnēji teātris bijis pieejams tikai turīgākajiem sabiedrības slāņiem, to apmeklēja lielākoties Rietumeiropas un Amerikas naudasmaisi, kas to izvērsa par savdabīgu aristokrātisku „modi”. Izrāžu cenu nedemokrātiskums liedza plašākam klausītāju lokam dzirdēt lieliski izpildītos darbus.
Sižets
Reinas ūdeņos draiskojas trīs Reinas meitas — Floshilde, Voglinde un Vellgunde —, kam ir uzdevums sargāt Reinas zeltu. No pazemes parādās nakts rūķis (nībelungs) — punduris Alberihs. Reinas meitas viņu apsmej, un Alberihs sadusmojas. Reinas meitas atklāj, ka no Reinas zelta var izkalt gredzenu, kas dod neierobežotu varu, bet šo zeltu var iegūt tikai tas, kas nolād mīlestību. Alberihs to arī izdara un nolaupa zeltu.
Augstu virs mākoņiem pilī dzīvo dievi un viņu valdnieks Votāns (paralēles ar Odinu). Vienā naktī pili uzcēluši milži, kas dzīvo augstu kalnos. Par šo darbu viņiem apsolīta jaunības un skaistuma dieve Freiju. Milži nāk pēc solītā. Taču Votāns nevēlas to dot, jo tad dievi zaudētu mūžīgo jaunību. Pēc uguns dieva Loges padoma Freijas vietā piedāvā Reinas zeltu, kas tagad pieder Alberiham. Votāns un Loge nolaižas zemes dzīlēs un ar viltu piespiež Alberihu atdot gan zeltu, gan dimantus, gan bruņucepuri. Atdodot to, Alberihs atkal nolād gredzenu — tā valkātājs nolemts bojāejai.Tam tetraloģijas attīstībā milzīga nozīme. No šī brīža gredzenam piemīt liktenīgs spēks — milžu starpā izceļas ķīviņš un viens nogalina otru. Viens no viņiem pārveršas par pūķi un apmetas meža biezoknī. Dievi, atguvuši Freiju, pa varavīksnes tiltu dodas uz mirdzošo Valhallu. No apakšas, no Reinas — nāru raudas par zaudēto zeltu.
2. daļa: Opera "Valkīra"
"Valkīra" ir liriski dramatiska opera. Darbā savijas vairāki dramatiski tēlu likteņi: mīlētāji Zīglinde un Zīgfrīds, Votāns — tēvs, kurš aizliedzis savus bērnus. Darbības gaitā daudz negaidītu lūzumu, negaidītu kolīziju. Sižetiski tas ir Vāgnera meistardarbs. Tajā vairāk nekā citos darbos viņš izmantojis dziedošas, skaistas melodijas. Galvenie tēli ir tenors Zīgmunds, bass Hundings, soprāns Zīglinde, Votāns, bass, Brinnhilde, soprāns.
Sižets
Darbība norisinās Hundinga būdā un kalnos teiksmainos laikos. Briesmīga negaisa laikā, bēgot no tā, mežā būdā slēpjas izmocīts, ievainots un atbruņots kareivis. Viņu laipni sagaida skumja sieviete — Zīglinde, kurai rodas maigas jūtas pret varoni Izrādās, ka varoni sauc Velzungs (skumjais). Viņa dzīve bijusi dramatisma pilna. Reiz viņš aizstāvējis kādu meiteni no nelaimīga likteņa — precēt ģimenes izvēlētu vīru, nogalinājis viņas brāļus un saņēmis meitenes nosodījumu. Izrādās, ka šī bijusi skumjās sievietes ģimene un viņas drūmais vīrs Hundings izaicinājis skumjo vīru uz divkauju.
Palicis viens, viņš atcerējās stāstu par brīnumzobenu — Notungu, turklāt viņš jutis sirdī ienākam mīlu pret jauno meiteni, kuru, kā izrādās, sauc Zīglinde. Vēlāk meitene vērusies svešinieka sejā un taujājusi viņa vārdu, un izrādījies, ka viņš ir Zīgmunds, Velzes dēls. Līdz ar to viņa ir atradusi bērnībā pazaudēto brāli. Abi kopā bēg no Hundinga būdas. Paralēli tam augstākais dievs Votāns gatavo cīņai meitu Brinnhildi. Dieve Frika uzstāj, ka Zīgmunds jāsoda, jo cilvēki cietuši izvirtības sekas — Zīgmunds nozadzis cita sievu. Arī pats Votāns apņēmis Zemes sievieti un viņa tam dzemdējusi bērnus Zīgmundu un Zīglindi.
Cīņā ar Votāna negodīgu palīdzību Zīgmundu sakauj. Augstu kalnos skan valkīru uzvaras saucieni, trūkst vienīgi 9. valkīras — Brinnhildes, jo viņa uzskata, ka bez Zīgmunda nav jēgas dzīvot. Viņa kļūst par mirstīgo un dzīvos meža biezoknī. Brinnhilde lūdz tēvam taisnīgu spriedumu, jo ne pēc brīvas gribas viņš atdevis nāvei dēlu. Lūgšanas iežēlina Votānu — viņu atmodinās drosmīgs varonis, kas nebaidīsies no augstā dieva šķēpa. Dziļi noskumis, viņš iemidzina meitu uguns lokā, liesmām apņemot skatuvi.
3. daļa: opera "Zīgfrīds"
"Zīgfrīds" ir episka opera ar plūstošu, palēninātu notikumu gaitu, kuras pamatā ir nesteidzīgas sarunas — dialogi. Valda gaišas, bezrūpīgas noskaņas. Nav sarežģītu dramatisku pārdzīvojumu, traģisku kolīziju. Galvenā tēla raksturojumā liela nozīme dziesmai, dabas skatus attēlo orķestris.
Sižets
Tumšā mežā reiz dzīvojis kalējs — punduris Mīme ar zēnu Zīgfrīdu. Mīme saucis viņu par dēlu, bet Zīgfrīds tomēr ienīdis bailīgo audzinātāju. Uzzinājis savas dzimšanas noslēpumu, jaunais censonis devies pasaulē. Stāstā iesaistījies ceļinieks, kurš tinies apmetnī. Viņš uzdod Mīmem trīs jautājumus, uz kuriem Mīme nespēj atbildēt, un Ceļinieks izsmej punduri. Galu galā Ceļinieks atstāj dīvaina zobena atlūzas, kuras Zigfrīds, kurš ieradies nedaudz vēlāk, pārkaļ par jaunu ieroci. Nākamajā naktī nībelungs Alberihs sastapis Ceļinieku. Tas noticis pie alas, kurā glabājušies zelta krājumi un gredzens, kas piešķir neierobežotu varu pār pasauli. Alberihs, kuram ir naids pret dieviem, ilgojas tiem atriebties. Tādu pašu alku varā ir Mīme. Viņš audzinājis Zīgfrīdu, lai atgūtu gredzenu.
Lai iedvestu dēlā bailes, Mīme atved Zīgfrīdu pie alas. Tur Zīgrīdam nākas cīkstēties ar pūķi, kuru viņš uzvar. Pie ieejas viņu gaida iztapīgie punduri, kas piedāvā atsvaidzinātie ar dzērienu, tomēr Zīgfrīds tam nepiekrīt un nogalina Mīmi. Tas apliecina, ka lāsts, kas uzlikts gredzenam, turpina darboties. Zīgfrīds nu ieguvis spēju saprast putnu valodu un uzzina par brīnišķu meiteni, kas dus apburtā miegā.
Vētrainā naktī zibens gaismā augstākais dievs Votāns cenšas izsaukt no zemes dzīlēm likteņa dievi Erdu, lai no jauna uzzinātu pasaules nākotni. Tomēr, kopš Erda dzemdējusi Votānam valkīru Brinnhildi, viņa zaudējusi pareģes spējas: mātes pravietību mantojusi meita. Arī Brinnhilde nevar Votānam atbildēt — viņš novērsies no meitas, kad tā nostājusies pret viņa gribu. Tagad valdošais dievs labprātīgi atsakās no varas pār pasauli — tuvojas jauns varonis, kas nepazīst baiļu.
Zīgfrīds, ieguvis Nībelunga gredzenu, nolemj atbrīvot pasauli no gredzena lāsta. Viņš cīnās ar Ceļinieku, un, tā kā apbruņots ar spēcīgāko zobenu, uzvar viņu. Jaunekļa ceļā atveras uguns mūris, un viņš redz klints virsotnē guļošu kareivi. Zīgfrīds noņem bruņucepuri no viņa galvas, ar zobenu pārgriež bruņukreklu un ierauga daiļu meiteni. Viņu sagrābj bailes, bet Brinnhilde mostas jaunai, skaistai zemes dzīvei.
4.daļa: "Dievu mijkrēslis"
Nībelungu sāgas noslēgums ir skumjš, kas saskan ar tā laika Vāgnera noskaņām. To raksturo vārdi:
Lai gan muzikāli tas izskan diezgan gaiši, jo pabeidzot to, situācija Vāgnera dzīvē jau bija lielā mērā nokārtojusies. Īpaši tas izpaužas 4. daļā "Dievu mijkrēslis". Izteikti drūms ir tikai dievu valdnieka Votāna tēls. Gutrunas, Hāgena, Guntera tēlos izteiktas cilvēka alkas pēc burvju varas, kas iegūstama ar viltus līdzekļiem, parādot dabisku cilvēka būtības izpausmi. Darbība norisinās dažādās Vācijas vietās, visbiežāk pie Reinas.
Sižets
Darbība norisinās Reinas krastā teiksmainos laikos. Sižets sākas ar nakti, kad uz klints likteņdieves nornas vērpj likteņa pavedienu. Dievu valdīšanai tuvojas gals. Augstākais dievs Votāns gaida pēdējo dienu. Viņa bojāejas pamatā ir daudzkārtēji netīri nodarījumi, piemēram, Alberiha gredzena nolaupīšana. Tagad gredzens nes nāvīgu lāstu ikvienam, kas to grib piesavināties.
Varoni Zīgfrīdu savukārt vilina piedzīvojumu meklētāja gars, viņš devies uz Gibihungu pili, kur dzīvo drūmais Hāgens, Gunters, Gutruna. Viņus saista burvju līgums, saskaņā ar kuru Zīgfrīdam jāpalīdz Gunteram iegūt par sievu Brinnhildi, lai gan viņam jau ir sieva Gutruna, kuru savukārt iekāro Zīgfrīds. Viņš dodas brīnumainā ceļā, kur, pieņemot Guntera izskatu, sakauj pūķi. Ieguvēji būtu visi, jo Hāgens, apmierinot savas vēlmes, iegūtu gredzenu. Brinnhilde nevēlas māsām valkīrām atdot gredzenu un glābt tēvu. Notikumi izvēršas tā, ka Zīgfrīds Guntera izskatā atņem viņai gredzenu ar varu. Hāgens tai pašā laikā plāno, kā panākt, lai Alberihs kļūtu par pasaules valdnieku. To var izdarīt, nonāvējot Zīgfrīdu. Vēlāk, atvedot Brinnhildi un dodot viņu par sievu Gunteram, valkīra ir neizpratnē. Zīgfrīds viņu nepazīst. Brinnhilde nolemj atriebties bijušajam mīļotajam un kūda Hāgenu nonāvēt viņu. Hāgenu apžilbinājis Zīgfrīda dārglietu spīdums. Zīgfrīds atrodas Reinas krastā. Draiskulīgās nāras izpeld un lūdz atdot gredzenu, kas arī notiktu, ja vien nebūtu pieminēts, ka līdz ar to viņš atbrīvotos no nāves briesmām. Tas kaisles pilno Zīgfrīdu neapmierina. Gredzens paliek varoņa rokās. Hāgens mēģina nogalināt Zigfrīdu, kas, novēršot viņa uzmanību, arī izdodas. Vēlāk Hāgens, cīnoties par gredzenu, nogalina brāli. Beigās mirst arī Brinnhilde, kura metas liesmās, kurās sadeg arī Valhallas pils. Hāgens izmisīgi mēģina glābt gredzenu, tomēr nāras, jautri smiedamās, ierauj viņu dzelmē. Uz Zemes vairs nebūs noziegumu, jo gredzens nu dus Reinas dzīlēs.
Slīpe
Slīpe ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 4 km no pagasta centra Nītaures, 37 km no Ausmām un 87 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P32.
Divmāju kaķpēdiņa
Divmāju kaķpēdiņa (Antennaria dioica) ir kurvjziežu dzimtas kaķpēdiņu ģints augu suga, kura dabā ir sastopama gandrīz visur Eiropā (atskaitot dienvidu apgabalus) un dažviet Austrumāzijā. Latvijā tā ir sastopama visā valsts teritorijā.
Ārstniecības augs.
Morfoloģija
Stublājs ir stāvs un zaro ziedkopā. Rozetes lapas ir lāpstveida, aptuveni 1—3 cm garas un 0,3—0,8 cm platas. Stublāja lapas ir lancetiskas, sēdošas, 0,7—2 cm garas un 0,2—0,3 cm platas. Lapas mala ir gluda un gals ir īsi smails. Lapas plātnes apakšpusei ir zīdainais apmatojums, kurš tai piešķir pelēcīgu nokrāsu.
Stublāja galotnē ir 5-12 šauri ziedu kurvīši ap 0,5—1 cm garos ziedkātos. Zieda vīkala lapas ir izvietotas vairākās rindās, un iekšējās parasti ir sausas un plēvjainas. Ziedi var būt gan viendzimuma, gan divdzimumu. Visi ziedi ir stobrziedi; to krāsa atkarībā no dzimuma variē no gandrīz baltas līdz tumšsarkanai. Auglis ir sēklenis ar matkausu. Zied maijā un jūnijā.
Lomi-Bortnieki
Lomi-Bortnieki (arī Lomi-Bortnīki) ir ciems Preiļu novada Galēnu pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 8,1 km no pagasta centra Galēniem, 19,9 km no novada centra Preiļiem un 231,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V740 (Zeimuļi–Lomi–Riebiņi).
Pirms 2021. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Riebiņu novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Mark IV
Mark IV bija Mark klases smagais tanks (Mark I tālāka modifikācija), ražots kopš 1917. gada līdz 1918. gada rudenim.
Pirmie 200 tanki tika nosūtīti uz fronti 1917. gada 1. aprīlī. Kaujā pirmo reizi piedalījās 1917. gada novembra beigās pie Kambrē (Battle of Cambrai), pēc tam kaujās pie Ipras un Mesinas.
Konstrukcija
Pirmo reizi tanka motoram tika piemontēts trokšņu slāpētājs. Salīdzinot ar iepriekšējiem modeļiem, ievērojami uzlabota salona ventilācija.
1976. gada laikapstākļi Latvijā
Oktobris
Aukstākais oktobris Rīgā novērojumu vēsturē — mēneša vidējā gaisa temperatūra bija +2,7 °C. Ar pirmajām oktobra dienām iestājās sals, turklāt austrumu, ziemeļaustrumu rajonos sāka aizsalt upes un ezeri. Mēneša vidējā gaisa temperatūra bija no +0,3, +0,6 grādiem Vidzemes un Alūksnes augstieņu rajonos līdz +4 grādiem Baltijas jūras piekrastē.
Mark IV
Konstrukcija
Pirmajos modeļos dzinēja jauda bija 105 ZS, kas izrādījās nepietiekama, tāpēc vēlāk tanku ražoja ar 125 ZS motoru.
1976. gada laikapstākļi Latvijā
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Rozalina (Silajāņu pagasts)
Rozalina ir ciems Silajāņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 219 km attālumā no Rīgas.
Mark IV
Modifikācijas
1917. gadā tika izveidota pagarinātā versija "Ložņa" jeb Mark IV (T) (Mark IV Tadpole), aizsarggrāvju pārvarēšanai. Tā kā Vācijas impērijas armija sāka aktīvi izmantot sagūstītos tankus un ražot pati savus, Mark IV (F) (Mark IV Female) tika aprīkots ar papildus bruņojumu (lielgabalu) - Mark IV (H) ("Mark IV Hermaphrodite"). Sāka ražot arī remonta mašīnas versiju Mark IV (TT) (Mark IV Tank Tenders).
Kopā saražoja 1220 eksemplāru - 420 M (male), 595 F (female) un 205 remonta mašīnu. Aptuveni 1000 tankus saražoja Metropolitan Carriage Wagon & Finance Co, bet pārējos William Foster & Co. rūpnīcā Linkolnā u.c. (Wm Beardmore & Co., Mirrlees, Watson & Co u.c.).
Rozalina (Silajāņu pagasts)
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
1976. gada laikapstākļi Latvijā
Laikapstākļu statistika Rīgā
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Kopumā gada laikā Rīgā tika novērots šādas atmosfēras parādības:
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Dienas zemākā gaisa temperatūra un nakts augstākā gaisa temperatūra Rīgā. Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Zemākā gaisa temperatūra dienā:
Augstākā gaisa temperatūra naktī:
Alora
Alora (id) ir sala Indonēzijā, Mazo Zunda salu arhipelāgā, Aloras salu grupas lielākā sala. Administratīvi ietilpst Austrumu Nusa Tengaras provinces Aloras apriņķī. Lielākā apdzīvotā vieta ir apriņķa centrs Kalabahi. Salas iedzīvotāji pieder divām atšķirīgām etniskām grupām — alorieši, kas runā malajiešu-polinēziešu saimes valodās, kā arī papuasi, kas runā ap 15 dažādās papuasu valodās. 68% iedzīvotāju ir protestanti, 26% — musulmaņi.
Zelta Dibens
Zelta Dibens (ltg) ir ciems Preiļu novada Saunas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 9 km no pagasta centra Prīkuļiem, 16 km no novada centra Preiļiem un 209 km no Rīgas.
Alora
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Indonēzijas dienvidaustrumos. Ziemeļos to apskalo Floresas jūra, dienvidos — Savu jūra. Ombai šaurums austrumos to atdala no Vetaras, bet Pantaras šaurums rietumos — no Pantaras. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs kalnains; augstākā virsotne ir Munas kalns 1839 m vjl.
Aleksandrs Mežciems
Aleksandrs Mežciems (1891—1960) bija Krievijas Impērijas armijas, latviešu strēlnieku, vēlāk Latvijas armijas virsnieks. Kā 4. Vidzemes latviešu strēlnieku pulka ārsts-kapteinis piedalījās Ziemassvētku kaujās. Latvijas Universitātes Ķirurģijas klīnikas asistents.
Alora
Ģeogrāfija
Salās valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.
Aleksandrs Mežciems
Dzīvesgājums
Dzimis 1891. gada 4. aprīlī Trikātas pagastā. Mācījās Palsmanes draudzes skolā, vēlāk Rīgas Aleksandra ģimnāzijā. Studēja Tērbatas Universitātes Medicīnas fakultātē.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada jūlijā iestājās Krievijas Sarkanā Krusta dienestā un dienēja frontes pārsiešanas punktā 30. divīzijā. 1915. gada decembrī viņu iedalīja 4. Vidzemes latviešu strēlnieku bataljonā, tā sastāvā piedalījās daudzās kaujās. 1916. gada decembrī ieguva medicīnas doktora grādu. Janvāra kauju laikā 1917. gada 12. janvārī pie Ložmetējkalna kopā ar vairākiem sanitāriem glāba no nosalšanas vai gūsta daudz karavīru.
Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gadā beigās izstājās no Padomju Krievijas armijas un sāka strādāt par ārstu ordinatoru Tērbatas universitātē. Vācu okupācijas laikā 1918. gada jūlijā devās uz Arhangeļsku, kur Ziemeļkrievijas flotē strādāja par vecāko ārstu uz karakuģa "Jaroslavna". 1918. gada decembrī ar šo kuģi devās uz Franciju, kur strādāja kara slimnīcās līdz 1919. gada pavasarim.
Pēc atgriešanās Latvijā 1919. gada jūnijā iestājās Studentu rotā, nozīmēts par Liepājas lazaretes vecākā ārsta palīgu. 1920. gadā iecelts par vecāko ārstu pulkvežleitnanta pakāpē.
No 1921. gada 1. janvāra strādāja par Latvijas Universitātes ķirurgu asistentu Rīgas pilsētas 1. slimnīcā, atvaļinājās no dienesta 1. aprīlī. 1922. — 1940. gadā prof. Jēkaba Alkšņa vadītās LU ķirurģijas klīnikas asistents. Līdz 1932. gadam bija arī vecākais ārsts 5. Rīgas aizsargu pulkā, vēlāk galvenais ārsts Vispārējā apdrošināšanas biedrībā. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur strādāja bēgļu nometnēs. 1947. gadā emigrēja uz Angliju, dzīvoja Birmingemā.
Miris 1960. gada 3. maijā Volverhemptonā, Anglijā.
Dekāde
Dekāde ir desmit dienu ilgs laika posms. Dažkārt latviešu valodā kļūdaini ar dekādi apzīmē desmitgadi (šādu nozīmi izmanto citās valodās, piemēram angļu).
Sebastiāns Rūdijs
Sebastiāns Rūdijs (de; dzimis ) ir Vācijas futbolists. Pašlaik (2021) pārstāv Vācijas Bundeslīgas klubu TSG 1899 Hoffenheim un Vācijas futbola izlasi.
Rūdijs savu karjeru sāka VfB Stuttgart, sākumā spēlēja dublieru komandā. Vēlāk pievienojās TSG 1899 Hoffenheim, kur pavadīja septiņus gadus. No 2017. līdz 2018. gadam spēlēja Minhenes "Bayern". 2018. gada augustā pievienojās Schalke 04.
Sasniegumi
Bayern Munich
Vācija
Viļņas Pētera un Pāvila katoļu baznīca
<mapframe text="Viļņas Pētera un Pāvila katoļu baznīca" width=260 height=260 zoom=18 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1283798" } Viļņas Svēto apustuļu Pētera un Pāvila baznīca (lt, pl) ir 18. gadsimta beigās uzcelta baroka stila Romas katoļu baznīca, kas atrodas Lietuvas galvaspilsētas Viļņas Antakalna seņūnijā. Tiek uzskatīta par Polijas-Lietuvas baroka meistardarbu.
Pirms esošās baznīcas šajā vietā atradās Laterāna kanoniķu klosteris un baznīca, kas tika nopostīta Krievu - poļu kara laikā. Pašreizējo baznīcu 18. gadsimta beigās sāka celt Lietuvas lielhetmanis Mihails Kazimirs Pacs, kas pats apglabāts baznīcā. Baznīcas būvi pabeidza viņa brālis Žemaitijas bīskaps Kazimirs Pacs. Baznīcas interjeru veidoja meistari no Itālijas. Kopš uzcelšanas baznīcas interjers mainījies maz. 1803. gadā baznīcā uzstādīja Francišeka Smugleviča altārgleznu. 20. gadsimta sākumā ierīkoja ērģeles. Baznīca darbojās arī Lietuvas PSR laikā, bet no 1976. līdz 1987. gadam tika veikta tās restaurācija. No 1956. līdz 1989. gadam, kad Viļņas katedrāle bija pārvērsta par muzeju, baznīcā atradās Svētā Kazimira relikvijas. Dievkalpojumi baznīcā notiek lietuviski un poliski.
Paegļu valks
Paegļu valks ir Stendes labā krasta pieteka Ventspils novada Usmas pagasta ziemeļaustrumos.
Izteka - Stiklu Dižpurva dienvidi. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Stendē augšpus Uksmežu purva.
Paegļu valku nešķērso valsts autoceļi, tā krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Ēlandes tilts
Ēlandes tilts (sv) ir sešus kilometrus garš satiksmes tilts, kas savieno Zviedrijas sauszemes daļu (Kalmaru) ar Ferjestādeni, kas atrodas uz valsts otrās lielākās salas — Ēlandes. Tilts ir novietots uz 156 pīlāriem un tam ir pacēlums, kas domāts kuģu satiksmes nodrošināšanai pa Kalmaras šaurumu. Ēlandes tilts ir viens no garākajiem Eiropas tiltiem.
Horezmas PSR
Horezmas PSR, Horezmas Padomju Sociālistiskā Republika, bija īslaicīgi no 1923. līdz 1925. gadam pastāvoša padomju sociālistiskā republika, ko izveidoja Horezmas Tautas Padomju Republikas teritorijā pēc tās pievienošanas PSRS un likvidēja pēc sadalīšanas starp Turkmēnijas PSR (81%), Kazahijas APSR (10%) un Uzbekijas PSR (9%).
Vēsture
Pēc zaudētā Krimas kara (1853—1856) Krievijas impērija sāka ekspansiju Vidusāzijā. 1865. gadā krievu karaspēks ieņēma Taškentu, ko 1867. gadā pasludināja par jaundibinātās Turkestānas ģenerālgubernatūras centru, bet 1868. gadā bijušo Timura galvaspilsētu Samarkandu. Hivas haniste kļuva par Krievijas impērijas protektorātu 1873. gadā.
Izveide
Pēc tam, kad Krievijas pilsoņu kara laikā Sarkanā armija iekaroja Turkestānu, Hivas hanistes teritorijā tika izveidota Horezmas Tautas Padomju Republika.
1923. gada 30. oktobrī Horezmas TPR tika pārdēvēta par Horezmas PSR un pievienota PSRS.
Likvidācija
1925. gada 15. februārī Horezmas PSR likvidēja un tās teritoriju sadalīja starp nesen nodibināto Uzbekijas PSR, Turkmēnijas PSR un KPFSR Karakalpaku autonomo apgabalu.
Dženifere Gārnere
Dženifere Anna Gārnere (en) Hjūstonā, Teksasas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise.
Vispārēju popularitāti viņa guva ar dalību ABC seriālā Alias, kas tika pārraidīts laika posmā no 2001. līdz 2006. gadam. Seriālā filmēšanās periodā Dž. Gārnerei bija arī otrā plāna lomas filmās "Pērlhārbora" (2001) un "Noķer mani, ja vari" (2002). Pēc tam viņa filmējusies tādās filmās kā Pārgalvis (2003), "Cik man gadu?!" (2004), Elektra (2005) un "Džuno" (2007), "Dalasas pircēju klubs" (2013), "Piparmētra" (2018). 2001. gadā saņēma Zelta globusa balvu par lomu TV seriālā Alias.
Bijusi precējusies ar aktieri, režisoru un scenāristu Skotu Foliju no 2000. gada līdz 2003. gadam. 2005. gadā apprecējās vēlreiz — ar aktieri un režisoru Benu Afleku, ar kuru ir trīs kopīgi bērni. 2018. gadā Gārnere un Afleks izšķirās.
Benue
2012. gada oktobrī Benue applūda, kas izraisīja indīgo čūsku populācijas palielināšanos Bauči reģionā. Nākamā gada jūlijā tika paziņots, ka no čūsku kodumiem Bauči apgabalā miruši aptuveni 200 cilvēku.
Upes augstecē, Kamerūnas teritorijā, ierīkots Benues nacionālais parks.
Vims Jansens
Vilhelmuss Marinuss Antoniuss Jansens (nl, dzimis, miris ) bija Nīderlandes futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga un aizsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.
Gandrīz visu savu spēlētāja karjeru pavadījis Nīderlandes komandā Feyenoord, izcīnot vairākus titulus, tai skaitā četrus Eredivisie titulus un Eiropas kausu 1969–70. gada sezonā. 1980. gadā vienu sezonu nospēlējis ASV, bet tad atgriezies Nīderlandē, lai pievienotos Ajax, ar ko vēlreiz uzvarējis Eredivisie.
Nīderlandes futbola izlases sastāvā spēlējis no 1967. līdz 1980. gadam, kopumā aizvadot 65 mačus. Izcīnījis otrās vietas gan 1974., gan 1978. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī ieguvis trešo vietu 1976. gada Eiropas čempionātā.
Pēc spēlētāja karjeras beigām strādājis par treneri Beļģijā, Nīderlandē, Japānā un Skotijā. Vadot Feyenoord, viņš izcīnīja divus Nīderlandes kausus, savukārt, vadot Celtic, viņš izcīnīja vienu Skotijas Premjerlīgas titulu.
Spēlētāja karjera
Feyenoord
Ajax
Trenera karjera
Feyenoord
Celtic
Čakste
Čakste var būt:
Pīters Dinklidžs
Pīters Haidens Dinklidžs (en; dzimis ) ir amerikāņu kino, televīzijas un teātra aktieris. Viņš ir 1,35 m garš.
Kļuvis pazīstams ar galveno lomu filmā "Stacijas priekšnieks" (The Station Agent; 2003), pēc tam filmējies tādās filmās kā "Elfs" (2003), "Atzīstiet manu vainu" (Find Me Guilty; 2006), "Supersuns" (Underdog; 2007), "Nāve bērēs" (Death at a Funeral; 2007), "Nārnijas hronika: princis Kaspiāns" (The Chronicles of Narnia: Prince Caspian; 2008), "Ledus laikmets 4: Kontinentu dreifs" (2012) un "Man ļoti rūp" (2020). Kopš 2011. gada filmējas HBO seriālā "Troņu spēle", par lomu tajā saņēmis vairākus apbalvojumus.
Matjē Kārls
Matjē Kārls (fr; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, spēlēja aizsarga pozīcijā. 2009.—10. gada sezonā trīs spēles aizvadījis Nacionālās hokeja līgas kluba Monreālas "Canadiens" rindās. Karjeras otrajā pusē aizvadīja vairākas sezonas Eiropas vadošajās līgās.
Spēlētāja karjera
Spēlējis Kvebekas junioru hokeja līgā. 2006. gada NHL draftā viņu izraudzījās Monreālas "Canadiens" ar kopējo 53. kārtas numuru. Taču NHL debitējis vienīgi 2009.—2010. gada sezonā, pārsvarā spēlēja AHL.
2012. gada maijā pievienojās KHL klubam Rīgas "Dinamo". Sezonas otrajā pusē pārcēlās uz Šveices hokeja līgas klubu HC Genève-Servette, taču 2013. gada jūnijā noslēdza līgumu ar KHL jaunpienācēju Zagrebas "Medveščak". No 2015. līdz 2018. gadam spēlēja Vācijas hokeja līgas vienībā Manheimas "Adler", taču tad vienu sezonu pavadīja HK Linca sastāvā.
Zilganvioletā krāsa
Zilganvioletā krāsa jeb indigo krāsa ir krāsa, kura ir redzamās gaismas daļa un tās viļņa garums ir aptuveni no 420 līdz 450 nm. Parasti, runājot par redzamās krāsas spektru, kurā izdala septiņas pamatkrāsas, šī krāsa tiek saukta par zilo krāsu, bet zilā krāsa tiek saukta par gaiši zilo krāsu. Šajā spektrā zilganvioletā krāsa ir starp violeto un zilo krāsu.
Vēsture
Ap 2410. gadu p.m.ē. ēģiptieši atklāja indigo krāsvielu, kas deva iespēju krāsot kaut ko zilā krāsā. Šo krāsvielu ieguva no indigoferas auga zariem- tos vairākas stundas izskalojot ūdenī, lai izdalītos indigo. Eiropā indigoferas augs nokļuva tikai 16. gadsimtā, mūsdienās indigo zilo krāsu iegūst tikai sintētiski.
Mežezers (Aiviekstes pagasts)
Mežezers ir ciems Aizkraukles novada Aiviekstes pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5,9 km no pagasta centra Kriškalniem, 7,2 km no Pļaviņām un 125,6 km no Rīgas.
Stefans Ristovskis
Stefans Ristovskis (mk, dzimis ) ir Ziemeļmaķedonijas futbolists, spēlē labās malas aizsarga pozīcijā, Ziemeļmaķedonijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Ristovskis pārstāv Horvātijas Pirmās līgas komandu Zagrebas "Dinamo".