cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pseidonimitāte
Pseidonimitāte ir atvasināta no vārda pseidonīms, kas nozīmē 'izdomāts vārds', slēptas identitātes stāvoklis. Pseidonīms identificē tā turētāju, kas var būt viena vai vairākas personas, un piemīt, bet neatklāj savus īstos vārdus (t.i., juridiskās identitātes). Lielākā daļa pseidonīmu lietotāju lieto pseidonīmus, lai paliktu anonīmi, bet anonimitāti ir grūti sasniegt, un bieži vien ir saistīta ar juridiskas dabas jautājumiem. Reālai anonimitātei nepieciešama atgiezeniskās saites neesamība (angļu val. — unlinkability), piemēram, kad uzbrucēja veiktā pārbaude par pseidonīma turētāju nesniedz nekādu jaunu informāciju par pseidonīma turētāja patieso vārdu.
Piemēri
Lai gan terminu visbiežāk izmanto attiecībā uz identitāti un internetu, jēdzienam pseidonimitāte ir sena vēsture. Antīkajā literatūrā to bieži lietoja attiecībā uz slavenu personu, nevis saistībā ar slēpšanu vai viltus nolūkā; tas, iespējams, izmantots Jaunajā Derībā, apustuļa Pētera otrajā vēstulē. Piemēram, 18.gadsimtā izdotās visas  Federālistu  avīzes, tika parakstītas ar pseidonīmu "Publius", un ko pārstāvēja trīs cilvēki Džeimss Medisons, Aleksandrs Hamiltons, un Džons Džejs. Šīs avīzes tika rakstītas daļēji reaģējot uz vairākām Antifederālistu avīzēm, arī parakstītām ar pseidonīmiem. Pseidominitātes rezultātā, vēsturnieki zina, ka avīzes rakstīja Madisons, Hamiltons un Džejs, bet nav spējuši noteikt precīzi, kurš no trim autoriem ir rakstījuši attiecīgo avīzi.
Logini
Logini var būt:
Valdis Muktupāvels
Zinātniskā darbība
Tradicionālās kultūras un mūsdienu kultūras procesu pētījumos uzmanība pievērsta folkloras kustībai Latvijā, sadzīves un kora dziedāšanai, tradicionālās kultūras lomai jaunu identitāšu tapšanā, rietumbaltu kultūras mantojumam. Folkloras kustības nozīmība sabiedriskajās norisēs atspoguļota rakstā “The 'Dangerous' Folksongs: The Neofolklore Movement of Occupied Latvia in the 1980s” un tā latviskajā variantā “Varas un pretestības valoda, zīmes un simboli 20. gs. 80. gadu folklorisma mūzikā un muzicēšanā”, ir veidoti divu nozīmīgu personu – Ilgas Reiznieces un Helmī Staltes – radošās darbības portretējumi. Baltu valodu, etnisko un kultūrvēstures aspektu mijiedarbība un panbaltisma koncepcija apcerēta rakstā “Baltu kultūridentitāte: reģionālais un temporālais aspekts“ (2006), tā varianti publicēti arī Lietuvā un Baltkrievijā. Jauno, baltu tradicionālajā kultūrā balstīto reliģisko kustību idejas, attīstība un stāvoklis mūsdienās atspoguļots pētījumā „Baltic Religion: New Religious Movements“, kas publicēts Makmillana izdevniecības (ASV) starptautiskajā izdevumā “Encyclopedia of Religion” (2005). Profesores Janīnas Kursītes vadītā projekta “Rietumbalti un viņu kaimiņi kultūru krustcelēs” ietvaros iegūtie rezultāti atspoguļoti rakstā “Modern Prussians and Prussianness” un žurnāla “Karogs” publikācijā “Dzīvi mirušie prūši un prūsieši” (2006).
Pseidonimitāte
Piemēri
Pseidonimitāte ir kļuvusi par nozīmīgu parādība internetā un citos datortīklos. Datortīklos, pseidonīmi piešķir dažādas pakāpes anonimitāti, sākot no ļoti savstarpēji saistāmiem publiskiem pseidonīmiem (saikne starp pseidonīmu un cilvēku ir publiski zināma vai arī to ir viegli atrast), iespējams, savstarpēji saistāmiem ne publiskiem pseidonīmiem (saite ir zināma sistēmas operatoram, bet tā netiek publiskota), un līdz pat nesaistītiem pseidonīmiem (saite nav zināms sistēmas operatoram, un tas to nevar noteikt). Piemēram, īsts anonīms pārsūtītājs ļauj interneta lietotājiem izveidot nepiesaistītus pseidonīmus.
Valdis Muktupāvels
Muzikālā un folkloriskā darbība
Kā komponists ir pievērsies lielu un mazu formu vokālai un instrumentālai mūzikai, ir rakstījis mūziku kino un TV raidījumiem. Korim “Ave Sol” ir tapis cikls “Rīga ir sākusies” (1998), atskaņots Rīgas 800 gadu jubilejas koncertā sv. Pētera baznīcā. Cikls “Skaņumeža mistērija” (2007) bērnu koriem un solistiem, apvienotajam kokļu orķestrim, instrumentālajai grupai un ērģelēm ir skanējis 24. vispārējo latviešu dziesmu svētku tautas mūzikas koncertā. Oratoriju “Pārcēlājs” (2004) ar Pētera Brūvera, Karola Vojtilas un dažādu tradīciju sakrālajiem tekstiem ir ieskaņojis Latvijas Radio koris Sigvarda Kļavas vadībā, ieskaņojums ir publicēts kompaktdiskā. Folkoratorija “Mūsu esmes upes” (2018) ir divreiz skanējusi Lielbritānijā un, diriģējot Kasparam Ādamsonam, kora “Sōla” un instrumentālā ansambļa izpildījumā Latvijā. Instrumentālā kamermūzika ir tapusi dažāda veida ansambļiem, tostarp “Mīļa dziesmiņa” ir skanējusi stīgu kvarteta, flautu kvarteta, saksofonu kvarteta un solo klavieru izpildījumā. Dziesmas komponētas jau kopš 70. gadu sākuma, pazīstamākās ir “Mīl katrs baltu maizes riku”, ko popularizēja Ilga Reizniece un “Iļģi”, un kopā ar brāli Māri radītā “Pīmiņ, brōļ”, kas pēc regulāras skanēšanas 80. gadu beigu raidījumā “Latgola” kļuva gan par Rīgas latgaliešu biedrības “Trešō zvaigzne” himnu, gan par patriotisku dziesmu pašā Latgalē.
Pseidonimitāte
Piemēri
Sistēmas operatori (sysops) vietnēs, kas piedāvā pseidonimitāti, piemēram, Wikipedia, nav ieinteresēti savās sistēmās veidot sasvstarpēji nesaistītas saiknes, jo tas padara neiespējamu pietiekami ātri iegūt informāciju par ļaunprātīgu lietotāju, lai apturētu vandālismu un citu nevēlamu uzvedību. Tiesībsargājošās iestādes, baidoties no lavīnveidīgām nelikumīgām darbībām arī nav entuziastiski noskaņoti. Tomēr daži lietotāji un privātuma aktīvisti, piemēram, Amerikas Pilsoņu brīvības savienība uzskata, ka interneta lietotāji ir pelnījuši lielāku pseidonimitāti, lai viņi varētu sevi aizsargāt pret identitātes zādzību, nelikumīgu novērošanu no valsts puses, un citām nevēlamām sekām, kad izmanto internetu (tostarp nejaušu informācijas atklāšanu par viņu personisko informāciju, kā aprakstīts nākamajā sadaļā). Šādu viedokli ar likumu atbalsta dažās valstīs (piemēram, Kanādā), kas garantē pilsoņiem tiesības izteikties, izmantojot pseidonīmu. Tomēr šīs tiesības nedod iedzīvotājiem tiesības pieprasīt pseidonīmas runas publicēšanu attiecībā uz aprīkojumu, kas nav viņu īpašumā.
Stīvens Gārdiners
Stīvens Gārdiners (en; dzimis ) ir Bahamu Salu vieglatlēts, startē sprinta sacensībās, galvenokārt 400 m un 200 m distancēs. Izcīnījis zelta medaļu 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs 400 m distancē. Uzvarējis arī 2019. gada Pasaules čempionātā.
Gārdineram pieder Bahamu salu rekords 200 m, 300 m un 400 m distancēs.
Valdis Muktupāvels
Muzikālā un folkloriskā darbība
Kopš 1982. gada, kad kopā ar Ilgu Reiznieci, Ilzi Lasmani un Māri Muktupāvelu tapa mūzika Andra Slapiņa filmai “Latviešu folklora”, ir rakstīta mūzika vairāk nekā 10 kino filmām un vairākiem TV raidījumiem, tostarp režisora Pētera Krilova filmai “Dina” (2005) un NDR Naturfilm un Vides filmu studijas kopdarbam “Lettland. Wildnis zwischen Russland und Riga” (2003) (saīsinātā latviešu variantā “Skanošie gadalaiki”), kas ir ieguvusi Bratislavas mēra balvu 30. starptautiskajā vides filmu festivālā Ekotopfilm (2003), UNESCO diplomu (ECO 2004), 1. vietu Matsalu 2. starptautiskajā dabas filmu festivalā Igaunijā (2004) un galveno balvu 11. starptautiskajā Vladimira Pušalska filmu festivālā Polijā (2005).
Kā mūziķis ir spēlējis dažāda veida ansambļos, kā arī veidojis solo programmas. Līdzās skolas laika muzicēšanai vietējās rokgrupās ir spēlējis Līvānu eksperimentālās bioķīmiskās rūpnīcas estrādes ansamblī, ko vadīja Edmunds Zazerskis (1974–1975). Fragmentāri darbojies kapelā “Vecie draugi” (80. gadu pirmajā pusē). Dziedājis vīru korī “Tēvzeme” (1975–1978) un jauktajā korī “Skaņupe” (1977–1978).
Pseidonimitāte
Pseidonimitāte un konfidencialitāte
Lielākā daļa tīmekļa vietņu, kuras piedāvā pseidonimitāti, saglabā informāciju par lietotājiem. Šīs vietas bieži vien nav labi aizsargātas no uzbrukumiem to datu bāzu sistēmām. Piemēram, 2000. gadā pusaudzis no Velsas ieguva informācija par vairāk nekā 26000 kredītkaršu kontiem, arī par Bila Geita kontu. 2003. gadā VISA un MasterCard paziņoja, ka iebrucēji ieguva informāciju par 5,6 miljoniem kredītkartkaršu. Vietnes, kas piedāvā pseidonimitāti ir arī neaizsargātas pret konfidencialitātes pārkāpumiem. Pētījumā par iepazīšanās portāliem un pseidonīmajiem pārsūtītājiem, Kembridžas Universitātes pētnieki atklāja, ka sistēmas šajās tīmekļa vietnēs, ko izmanto, lai aizsargātu lietotāju datus var viegli apdraudēt, pat tad, ja izmantotais pseidonīmais kanāls ir aizsargāts ar kriptēšanu. Pseidonīmajiem lietotājiem ir jāpatur prātā, ka, ņemot vērā pašreizējo attīstības līmeni tīmekļa drošības inženierzinātnēs, viņu īstie vārdi var tikt atklāti jebkurā laikā.
Pseidonimitāte un tiešsaistes reputācija
Pseidonimitāte ir svarīga komponente, kas ir atrodama tiešsaistes izsoļu pakalpojumu (piemēram, eBay) reputācijas sistēmās, diskusiju vietnēs (piemēram, Slashdot) un enciklopēdijas projektu vietnēs (piemēram, Wikipedia). Pseidonīms lietotājs, kurš ir ieguvis pozitīvu reputāciju iegūst uzticību no citiem lietotājiem. Kad lietotāji uzskata, ka viņi tiks atalgoti, iegūstot labvēlīgu reputāciju, tie biežāk sāk uzvesties saskaņā ar portāla politiku.
Valdis Muktupāvels
Muzikālā un folkloriskā darbība
Latvijā sākoties folkloras kustībai, pievienojies folkloras kopai “Skandinieki” (1979–1983), drīz uzaicināts vadīt Rīgas Lietišķi dekoratīvās mākslas vidusskolas folkloras kopu “Savieši” (1980–1984). Šajā laikā pievērsies tautas mūzikas instrumentu spēles atjaunošanai – pašam un kopā ar citiem eksperimentējot, radoši apgūstot dokumentētos materiālus un līdzīgu instrumentu spēles pieredzi citās zemēs. Tādējādi praksē ieviesti vairāki instrumenti: Kurzemes un Latgales kokles, dūdas, ģīga, niedru stabule, ganurags, koka taure, āžrags, vargāns, tāss. Pēc Latvijas Valsts konservatorijas kompozīcijas un muzikoloģijas studentu folkloras ekspedīcijas Kombuļos un Aulejā no dalībniekiem izveidojis grupu “Kombuļi” (1985–1986), grupas koncertprogramma ir ieskaņota, un to skaņuplatēs publicēja Poljazz Polijā (1989) un RiTonis Latvijā (1991). Krišjāņa Barona 150. jubilejas gadā pievienojies aktiera Edgara Liepiņa spēlmaņu grupai, ar programmu “Pasmaidi, sirds gaiša kļūs” (1985–1989) uzstājies gandrīz 300 koncertos Latvijā, ASV un Kanādā, muzicējis arī nākamajā programmā “Ārprāc ‘88” (1988, atjaunota 2018–2019). 1988. gadā Latvijas Kultūras fonda paspārnē izveidojis ansambli “Rasa” (1988–1998), tā pirmā programma “Prūšos manas kājas autas”, kuras pamatā latviešu tautasdziesmas par prūšiem un jaunprūšu valodā tulkotas lietuvininku dziesmas, intensīvi skanēja Dziesmotās revolūcijas laikā. Programma “Saule deva savu meitu” tika atskaņota koncertu sērijā Pasaules kultūru namā Parīzē, vēlāk ieskaņota un publicēta kasetē Latvijā (1993) un kompaktdiskā Francijā (1995). Ir izveidojis un vadījis arī Toronto latviešu folkloras kopu “Laipa” (1989). Kopā ar brāli Māri ir ieskaņojis albumu “Viņegrets” (1990), uzstājies koncertos Latvijā un Lielbritānijā (1990), kā arī ansamblī “Vecmuktu ūdensrozes” Latvijā un Dānijā (1993). Duetā ar sievu Rūtu ir uzstājies Latvijā un Lietuvā (1995–2019), 26 koncertos Norvēģijā (1995, 1998), Senās mūzikas festivāla koncertā Zviedrijā (2018), ar baltu tautu mūzikas programmu “Mani balti bāleliņi” 15 koncertos ASV un Kanādā (2019).
Sintezējot intuitīvās muzicēšanas un Ziemeļindijas klasiskās mūzikas elementus, uzstājies koncertos, TV un radio raidījumos kopā ar Sergeju Ancupovu (1989–2014). Pārstāvot Latviju, ir piedalījies UNESCO 60 gadu jubilejai par godu veidotā orķestra koncertā Parīzē (2006). Kā multiinstrumentālists ir darbojies projektā “Dabas koncertzāle” (2006–2014), Rīgas saksofonu kvarteta programmās (2012–2018) “Ozols”, “Melnā stārķa lidojums”, “Izstādes glezniņas” un “Skanošie laikmeti”, kā arī Baltijas biennāles RIBOCA atklāšanā Venēcijā (2017).
Pseidonimitāte
Pseidonimitāte un tiešsaistes reputācija
Ja lietotāji var iegūt jaunas pseidonīmu identitātes par brīvu vai par ļoti zemām izmaksām, uz reputācija balstītas sistēmas ir neaizsargātas pret slēptiem uzbrukumiem (sauktu arī par sērijveida pseidonimitāti), kurā ļaunprātīgie lietotāji pastāvīgi kompromitē savu veco identitāti un iegūst jaunu, lai izvairītos no sekām par savu rīcību: "Internetā neviens nezina, ka vakar jūs bijāt suns, un tāpēc šodien būtu jābūt par suņubūdu." Interneta lietotājus, kas ir aizliegti tīmekļu vietnēs vienīgi par to, lai atgrieztos ar jaunām identitātēm, sauc par zeķu marionetes.
Tiesas prāvas
2013.gada oktobrī Eiropas Cilvēktiesību tiesa lietā "Akciju sabiedrība "Delfi" pret Igauniju" nosprieda, ka igauņu ziņu portāls "Delfi" bija atbildīgs par lietotāju apmelojošiem komentāriem.
Lemešova (Šķilbēnu pagasts)
Lemešova ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 3,7 km no pagasta centra Rekovas, 19,7 km no novada centra Viļakas un 250,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies uz ziemeļritumiem no Rekovas, nomaļus no valsts autoceļiem, Rikas upes krastā.
Revūca
Revūca ir pilsēta Slovākijā, Banska Bistricas apgabala Revūcas apriņķa centrs.
Vēsture
Pirmoreiz rakstos minēta 1243. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Lučeneca gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Naģrēce. 1556. gadā pilsētu nopostīja turki. 1862. gadā šeit tika nodibināta pirmā slovāku valodas ģimnāzija Slovākijā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (92,1 %), dzīvo arī čigāni (4,1 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (39,4 %), nereliģiozi (34,5 %) un luterāņi (19,8 %).
Rozā lietus
Tā tapusi 1992. gada sākumā kopā ar grupas solistu Oļegu Andrejevu (Alex), kurš kādu laiku bija darbojies grupā "Rīga" ASV. Dziesmu iekļāva 1996. gadā iznākušajā "Opus Pro" albumā „Dzimene”.
2018. gadā "Rozā lietus" ieguva 48. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Bertalans Farkašs
Bertalans Farkašs (Farkas Bertalan; dzimis ) ir Ungārijas pirmais kosmonauts, 1980. gadā veicot lidojumu kosmosā ar PSRS kosmosa kuģi. Bijis gaisa spēku lidotājs, brigādes ģenerālis. Darbojas aviācijas biznesā. Ir esperanto valodas entuziasts.
Dzīvesgājums
Bertalans Farkašs piedzima Ģulahāzas ciemā, Sabolčas-Satmāras meģē. 1967. gadā viņš pabeidza vidusskolu un iestājās Augstākajā lidotāju tehniskajā skolā. No 1969. līdz 1972. gadam mācījās Padomju Savienībā Krasnodaras augstākajā kara lidotāju skolā. 1972. gadā sāka dienēt Ungārijas pretgaisa aizsardzības iznīcinātāju aviācijā.
1978. gada janvārī Bertalans Farkašs kopā ar Bēlu Maģari kļuva par kosmonauta kandidātu. Martā sāka gatavoties kosmiskajam lidojumam Kosmonautu sagatavošanas centrā PSRS. Ungāru kosmonauta lidojumam pēc sākotnēja plāna bija jānotiek 1979. gadā, bet, tā kā Bulgārijas kosmonauta lidojumā radās tehniskas problēmas (Sojuz-33 nespēja saslēgties ar orbitālo staciju), lidojums tika atlikts uz nākamo gadu. 1980. gada 11. maijā Bertalans Farkašs oficiāli tika apstiprināts kosmosa kuģa Sojuz-36 pamatapkalpē.
Bertalans Farkašs savu pirmo un vienīgo kosmisko lidojumu sāka 1980. gada 26. maijā, kosmosa kuģī Sojuz-36 kopā ar Valēriju Kubasovu dodoties uz staciju Saljut-6. 3. jūnijā viņi atgriezās uz Zemes kosmosa kuģī Sojuz-35.
1986. gadā Farkašs pabeidza studijas Budapeštas Tehniskajā universitātē Transporta mašīnbūves fakultātē. Pēc tam līdz 1992. gadam Tehniskajā universitātē veica zinātniskos pētījumus, nodarbojoties ar kosmisko aparātu sūtītās informācijas apstrādes problēmām.
1996. gadā Farkašs kļuva par Ungārijas militāro atašeju ASV, bet pēc trīs mēnešiem vietējā policija viņu aizturēja par automašīnas vadīšanu reibumā, un Farkašs tika atsaukts uz Ungāriju. 1999. gadā viņš sāka strādāt Militārajā universitātē par pētnieku, nodarbojoties ar vides aizsardzības problēmām. Bija Krievijas un Ungārijas kopuzņēmuma AO Pannon Barter prezidents. Ir lidsabiedrības Atlant-Hungary Airlines padomes priekšsēdētājs un līdzīpašnieks. Kopš 2003. gada ir uzņēmuma Airlines Service and Trade prezidents. 2006. gadā iekļuva Ungārijas parlamentā, pārstāvot partiju Ungārijas demokrātiskais forums.
Danone
Danone ir starpnacionāls franču pārtikas uzņēmums, kura galvenā mītne atrodas Parīzē. Uzņēmums ir iekļauts Parīzes fondu biržas Euronext sarakstā, kur tas ir iekļauts CAC 40 akciju tirgus indeksā.
Gadu gaitā uzņēmums ir attīstījies četrās jomās: svaigi piena produkti un augu izcelsmes produkti, ūdens pudelēs, medicīniskā un zīdaiņu uzturs.
Gvido Šneiders
Gvido Šneiders (, 1866—1948) bija vācbaltiešu izcelsmes zoologs un pasniedzējs, Rīgas Politehniskā institūta, vēlāk Latvijas Universitātes (1907—1921) un Tartu Universitātes (1921–1923) profesors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1866. gada 30. septembrī Tallinā (toreizējā Rēvelē). Pēc Rēveles ģimnāzijas beigšanas (1886) viņš studēja medicīnu un zooloģiju Tērbatas Universitātē (1886–1891). Pēc tam strādāja Neapoles Zooloģiskajā stacijā (1896–1897), vadīja Sevastopoles Bioloģisko staciju (1897–1900), un darbojās Krievijas impērijas Izglītības ministrijā Sanktpēterburgā (1900–1907). 1896. gadā viņš ieguva maģistra grādu Sanktpēterburgas universitātē un 1903. gadā doktora grādu Helsinku universitātē. Kopš 1901. gada G. Šneiders bija Rīgas Dabaspētnieku biedrības (Naturforscher-Verein zu Riga) biedrs.
1907. gadā Šneiders sāka strādāt par mācībspēku Rīgas Politehniskajā institūtā, 1911. gadā viņu ievēlēja par profesoru. 1920.–1921. gadā profesors Šneiders vadīja Latvijas Universitātes Zooloģijas kabinetu, pēc tam strādāja Tartu Universitātē (1921–1923). Vēlāk G. Šneiders pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā. Otrā pasaules kara laikā dzīvoja Pozenē, Vācijas okupētajā Polijā. Miris 1948. gada 31. maijā Greifsvaldē, PSRS okupācijas zonā Vācijā.
Darbi
Gvido Šneideram bija plašas zooloģiskās intereses, viņš bija atzīta autoritāte nematožu (Nematoda) pētījumos, viņam par godu nosauktas nematodes Chromadorita guidoschneideri (Filipjev, 1929), Elaeophora schneideri (Wehr & Dikmans, 1935) un Eleutherolaimus schneideri (Turpeenniemi, 1997). Viņa vārdā nosaukts arī hidrozojs Perarella schneideri (Motz-Kossowska, 1905).
Dziedonis
"Dziedonis" ir Latvijas Universitātes vīru koris, kas dibināts.
Vēsture
Kora pirmsākumi meklējami, kad tika dibināta Pirmā latvju vīru kora biedrība “Dziedonis”, kas , 23 dziedātājiem izpildot Alfrēda Kalniņa dziesmu “Kas tie tādi spēka vīri” diriģenta Jāņa Sieriņa vadībā, pārtapa par Latvijas Universitātes vīru kori "Dziedonis". 1926. gadā koris pirmo reizi piedalījās VI Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos.
Otrā pasaules kara laikā kora darbība bija apsīkusi, bet, pateicoties Haraldam Mednim un ilggadējiem kora dziedātājiem, 1947. gadā pirmo reizi pēc kara tika atsākti kora mēģinājumi. No 1950. līdz 1953. gadam koris bija apvienots ar LU vīru kori, bet 1953. gadā koris sadalījās divās daļās, izveidojot Poligrāfiķu Centrālā kluba vīru kori “Dziedonis” un vīru kori “Tēvzeme”.
1955. gada septembrī savu radošo sadarbību ar vīru kori “Dziedonis” uzsāka jauns diriģents — Imants Kokars. 35 gadi kora vēsturē pavadīti Imanta Kokara vadībā ar kora māksliniecisko izaugsmi un spožiem sasniegumiem — uzvarām Dziesmu svētku koru karos Latvijā un starptautiskajos konkursos.
1960. gadā korim tika piešķirts Tautas kora goda nosaukums, bet 1967. gadā tam piešķir Latvijas PSR Nopelniem bagātā kolektīva goda nosaukumu. 1995. gadā tas kļuva par LU Fizikas un matemātikas fakultātes vīru kori “Dziedonis”. 2014. gadā koris atzīmēja 90 gadu jubileju ar koncertu LU aulā.
Mākslinieciskie vadītāji
Kora vēsturē tā mākslinieciskie vadītāji bijuši vairāki Latvijā pazīstami koru diriģentiː
Aizpūrīši (Sīļukalna pagasts)
Aizpūrīši ir ciems Sīļukalna pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 208 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V761.
Pansija pilī
"Pansija pilī" ir latviešu rakstnieka Anšlava Eglīša atmiņu romāns, sarakstīts 1962. gadā, laikā, kad autors dzīvoja emigrācijā ASV. Romānā darbība noris Inciemā, autors apraksta savu jaunību Latvijas Republikas starpkaru periodā. Romānā aprakstītas daudzas ievērojamas tālaika Latvijas kultūras personības, kas viesojušās pie Eglīšu ģimenes. Autors pats zīmējis ilustrācijas.
Centrisms
Centrisms jeb centriska politika ir politiska nostāja, ko raksturo piekrišana līdzsvaram starp sociālo vienlīdzību un sociālo hierarhiju, kā arī pretošanās izteikti kreisai un izteikti labējai politikai. Savukārt centriski kreisa politika un centriski labēja politika apvieno centrismu ar attiecīgi kreisu vai labēju politiku.
Luksemburgas distrikts
Luksemburgas distrikts (fr, lb, de) ir viens no trijiem Luksemburgas distriktiem, kas atrodas valsts dienvidu daļā. Distrikts robežojas ar Dīkirhes distriktu ziemeļos un ar Grēvenmaheres distriktu austrumos, bet dienvidos tas robežojas ar Franciju un ar Beļģiju rietumos.
Distrikta kopējā platība ir 904,34 km², pēc 2015. gada datiem distriktā dzīvo 411 312 iedzīvotāji. Tas ir Luksemburgas otrais lielākais distrikts pēc platības un lielākais distrikts pēc iedzīvotāju skaita.
Sveins Tafts
Sveins Tafts (en; dzimis ) ir bijušais Kanādas šosejas riteņbraucējs, uzvarējis 2006.—2007. gada UCI Amerikas tūres kopvērtējumā. Tafts ir divkārtējs Kanādas čempions grupas braucienā un vienpadsmitkārtējs čempions individuālajā braucienā.
Personīgā dzīve
S. Tafts dzimis Lenglijā, Britu Kolumbijā, Kanādā. Viņa vectēvs Arne Tafts pārstāvēja Norvēģiju Olimpiskajās spēlēs distanču slēpošanā.
Tafts 15 gadu vecumā pameta skolu, lai ceļotu apkārt kopā ar savu suni. Vairākus nākamos gadus viņš pavadīja, kāpjot kalnos un veicot garus ceļojumus ar velosipēdu, to skaitā 4000 jūdžu ceļojumā uz Aļasku.
Pārstāvot Symmetrics riteņbraukšanas komandu, Tafts dzīvoja treilerī pie komandas īpašnieka Kevina Kaningema mājas Lenglijā. Blakus treilerī dzīvoja Tafta komandas biedrs Kristians Meiers. Komandas biedri viņus sauca par treileru parka puišiem, atsaucoties uz līdzību ar populāru kanādiešu televīzijas seriālu Trailer Park Boys.
Sportista karjera
Tafts pirmoreiz sacensībās startēja 1999. gadā Britu Kolumbijas provinces čempionātā. Labs rezultāts viņam ļāva iekļūt Broadmark Capital komandā, kam sekoja īsi periodi Mercury un Prime Alliance komandās. Pirmos lielākos panākumus Tafts guva, pārstāvot Kanādas komandu Symmetrics, kas 2005.—2008. gadā bija augsta līmeņa komanda Ziemeļamerikā. 2004. gadā viņš pirmoreiz kļuva par Kanādas čempionu individuālajā braucienā.
Tafts tika iekļauts Kanādas sastāvā 2008. gada Olimpiskajām spēlēm Pekinā grupas un individuālajam braucienam. Ilgstoši turoties pirmajā vietā individuālajā braucienā, gala rezultātā Tafts bija 7. vietā.
Viņa augstvērtīgākais rezultāts ir otrā vieta 2008. gada Pasaules čempionātā individuālajā braucienā. Varēzē, Itālijā, notiekošajās sacensībās Tafts pēdējos piecos kilometros piedzīvoja tehnisku neveiksmi, sadurot velosipēda riepu.
2011. gadā Taftam bija jāstartē Pegasus Cycling sastāvā, bet komandai neizdevās piesaistīt plānotos sponsorus. Tafts tika piesaistīts Kanādas Pro-Continental komandai SpiderTech-C10. Tafts uzvarēja Kanādas čempionātā grupas un individuālajā braucienā. Augustā tika paziņots, ka nākamajā sezonā Tafts pievienosies Austrālijas komandai .
Tafts karjeru noslēdza 2019. gadā  komandā.
Skidzeļa
Skidzeļa jeb Skideļa  ir pilsēta Baltkrievijas rietumos uz austrumiem no Grodņas. Cukurrūpnīca.
Rakstos pirmoreiz minēta 1501. gadā. No 1615. gada - Radzivilu īpašumā. Līdz Polijas Trešajai dalīšanai 1795. gadā, kad Skidzeļa iekļāvās Krievijā, tā bija Lietuvas lielkņazistes (Žečpospolitas) sastāvā. Starp pasaules kariem - Polijā. Kad 1939. gada septembrī PSRS iegruka Polijas austrumdaļā, pilsētā sākās poļu iedzīvotāju grautiņi jeb t.s. Skidzeļas sacelšanās. Pēc Otrā pasaules kara Skidzeļā (nevis apgabala centrā Grodņā) bija Komunistiskās partijas apgabala komiteja.
Ķiršu lietus
"Ķiršu lietus" ir Zigmara Liepiņa dziesma ar Alfreda Krūkļa vārdiem.
Dziesmu 1974. gadā blūza stilā sacerēja Raimonda Paula grupas "Modo" taustiņinstrumentālists Zigmars Liepiņš, tā iekļauta grupas 1974. gada albumā "Vēl nav par vēlu". 1975. gadā tā tika pārveidota valša ritmā un Noras Bumbieres izpildījumā piedalījās Latvijas radio rīkotajā dziesmu aptaujā „Melodiju parāde” ("Mikrofona aptauja" bija aizliegta). 1978. gadā dziesma izdota skaņuplatē.
2018. gadā "Ķiršu lietus" ieguva 49. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Pludmales volejbols
Pludmales volejbols ir komandu sporta veids, kas izveidots no tradicionālā volejbola spēles likumiem. Abu komandu spēlētāji sit bumbu pāri laukuma vidū izvietotam tīklam, cenšoties to piezemēt pretinieka laukuma pusē; atšķirībā no klasiskā volejbola, komandā ir tikai divi spēlētāji un laukuma pamatne ir smilšaina.
Vēsture
Sporta veids kā pludmalē spēlējams volejbols, iespējams, ir cēlies Havaju salās 20. gadsimta sākumā, bet kā divu pāru sacensība izveidots 1930. gadā ASV Kalifornijā. Ap to pašu laiku pludmales volejbols parādījās Latvijā. Vienotus noteikumus izstrādāja turpat Kalifornijā 1965. gadā, 1986. gadā šo sportu atzina Starptautiskā volejbola federācija (FIVB) un kopš 1998. gada gandrīz visas galvenās sacensības tajā, ieskaitot Pasaules tūri, ietilpst viņas kompetencē. Pirmais FIVB organizētais turnīrs notika 1987. gadā Riodežaneiro Brazīlijā. Kopš. gada tas ir iekļauts Olimpisko spēļu programmā. Vairākkārt tajās piedalījušies arī Latvijas pāri. Augstākais sasniegums bija. gada spēlēs Londonā, kur pāris Pļaviņš-Šmēdiņš ieguva bronzas medaļas. . gada spēlēs Tokijā Latvijas pāri gan sieviešu, gan vīriešu konkurencē izcīnīja ceturtās vietas. Vairākkārt iegūtas medaļas Eiropas čempionātos.
Noteikumi
Pludmales volejbola spēle notiek pludmalē vai smilšainā laukumā ar vismaz 40 cm dziļu smilšu slāni, iežogotā 8x16 metru laukumā, kas vidū pārdalīts ar tīklu (tā augšējā līnija ir 2,43 m vīriešu un 2,24 m sieviešu sacensībās). Ap laukumu ir vismaz 3 metru plata rezerves josla un vismaz 7 m augsta brīva telpa virs tā. Katrā laukuma pusē atrodas divi vienas komandas spēlētāji, kuri, sitot pa bumbu, cenšas to piezemēt pretinieka laukuma pusē. To nepieciešams izdarīt ar ne vairāk kā trīs sitieniem pa bumbu vai diviem, ja bumba atgriezusies pēc veiksmīga pretinieka bloka. Pirmajā gadījumā viens spēlētājs nedrīkst skart bumbu divreiz pēc kārtas. Bumba jāpārvieto tikai ar jebkuras ķermeņa daļas (parasti roku) sitieniem, spēles laikā to nedrīkst grūst vai satvert. Bumba ir mazliet lielāka kā parastajā volejbolā (66-68 cm apkārtmērā) un nav tik stingri piepūsta.
Spēle un katra punkta izspēle sākas ar servi — spēlētājs nostājas pie aizmugures līnijas un pametis bumbu gaisā, sit to pāri tīklam, mērķējot tās piezemēšanos pretinieka laukuma pusē. Ja pretinieki uzņem servi (citi varianti ir to neuzņemt, kas var būt neveiksmīgas darbības rezultāts, vai novērtējums, ka bumba piezemēsies ārpus laukuma, kas nozīmē punktu par labu aizsargājošai pusei un tādēļ tai izdevīgāk to neskart), viņiem trīs vai mazāk sitienos tā jānogādā atpakaļ servētāju laukuma pusē. Cīņa turpinās, līdz bumba skar zemi vai nu laukumā (kas nozīmē zaudētu punktu komandai, kuras pusē tas noticis), vai ārpus tā (tad punktu zaudē komanda, kas pēdējā skārusi bumbu). Komanda, kas gūst punktu, servē nākamajā izspēlē. Komandu servētāji pēc kārtas mainās pie katras serves puses nomaiņas.
Gadījumā, ja pretinieki skar bumbu virs tīkla vienlaikus, komanda pēc tam var izpildīt trīs bumbas skārienus; ja bumba pēc šīs sadursmes aizlido, skarot tīkla sānu antenas, tad izspēle tiek atsākta bez punkta piešķiršanas. Paša tīkla skaršana spēlētājiem ir aizliegta, tomēr atļauts šķērsot tīkla līniju zem tā, ja tas netraucē pretinieku spēlei.
Spēle ilgst līdz 21 punktam divos setos; ja tajos rezultāts ir 1:1, tad izspēlē trešo setu līdz 15 punktiem. Ja pie punktu robežas starpība ir mazāka par 2 punktiem, sets tiek turpināts līdz šīs starpības sasniegšanai. Lai mazinātu laika apstākļu ietekmi, puses mainās vietām biežāk kā parastajā volejbolā, pēc katriem 7 punktiem 21 punkta setos un katriem 5 — 15 punktu setā.
Nomaiņas nav atļautas; ja kāds pāris nespēj turpināt spēli, tas saņem zaudējumu. Katram spēlētājam vienu reizi spēlē ir tiesības uz medicīnisku pārtraukumu līdz 5 minūtēm. Parasti tiek spēlēts basām kājām, taču nepiemērotos temperatūras apstākļos var tikt lietotas zeķes.
Nav telpu volejbolam raksturīgo spēlētāju specializācijas ierobežojumu, katrs spēlētājs var veikt jebkuru funkciju.
Fitch Group
Fitch Group ir ASV reģistrēts finanšu pakalpojumu uzņēmums. Tas ir ASV Hearst Corporation un Francijas FIMALAC kopuzņēmums (katram pieder 50 % Fitch kapitāldaļu). Dibināts 1913. gadā. Galvenais birojs izvietots Ņujorkā (ASV) un Londonā (Apvienotā Karaliste).
Fitch grupā ietilpst uzņēmumi:
Vēsture
1913. gada 24. decembrī Džons Nouls Fičs (John Knowles Fitch) dibināja uzņēmumu Fitch Publishing Company.
1997. gadā Fitch apvienojās ar Londonā bāzēto IBCA Limited uzņēmumā Fitch IBCA. IBCA īpašnieks bija Francijas uzņēmums FIMALAC. 2000. gadā Fitch nopirka kredītreitingu uzņēmumu Duff & Phelps Credit Rating Co., kurš 1994. gadā bija atdalījies no Duff & Phelps. 2000. gadā arī iegādāts banku reitingu uzņēmums BankWatch, kurš agrāk bija Thomson Financial sastāvā.
2005. gadā iegādāts risku analīzes programmatūras uzņēmums Algorithmics. 2006. gadā 20 % Fitch Group kapitāldaļu iegādājās ASV uzņēmums Hearst Corporation.
2011. gadā meitas uzņēmums Algorithmics pārdots IBM. 2012. gadā Hearst ieguva 50 % Fitch Group kapitāldaļu.
Fitch Ratings kredītreitingi
S&P publisko kredītreitingus gan publiskiem, gan privātiem uzņēmumiem, kā arī valstīm kopumā. Kredītreitingi tiek sastādīti gan ilgtermiņam gan īstermiņam.
Ilgtermiņa kredītreitingi
Ilgtermiņa kredītreitingi rāda aizņēmēja spēju laikus pildīt savas kredītsaistības. Reitingi variē no AAA līdz D pēc skalas, kuru Fitch ieviesa 1924. gadā un vēlāk to adaptēja un licencēja arī Standard & Poor's. Starpreitingiem tiek pievienots pluss vai mīnuss, līdzīgi kā S&P.
Investīciju šķira (Investment Grade):
Neinvestīciju šķira (Non-Investment Grade; saukta arī par spekulatīvo šķiru):
Īstermiņa kredītreitingi
Īstermiņa kredītreitings tiek rādīts 12 mēnešu periodā.
Slēgtais satvēriens
Slēgtais satvēriens ir dejotāju savstarpējais novietojums, kas tiek izmantots galvenokārt klasiskajās Eiropas un Amerikas balles dejās.
Katra partnera abas pēdas atrodas aptuveni 10 cm attālumā viena no otras. Partneri stāv ar seju viens pret otru, dāma iepretī kunga labajam plecam. Partneru skata līnija vērsta pāri viens otra labajam plecam. Kunga labā plauksta ietver dāmas kreisās lāpstiņas apakšējo daļu. Dāmas kreisā plauksta ir novietota uz kunga labā augšdelma vidū starp elkoni. Kungs piedāvā dāmai savu kreiso plaukstu, bet dāma uzliek uz tās savu labo plaukstu.
Aizsili (Salnavas pagasts)
Aizsili ir ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 284 km attālumā no Rīgas.
Saltupi
Saltupi ir vasarnīcu ciems Smiltenes novada Launkalnes pagastā. Atrodas Smiltenes austrumu pievārtē 16,5 km no pagasta centra Launkalnes, 3,0 km no novada centra Smiltenes un 132,7 km no Rīgas.
Apdzīvoto vietu ar autoceļu P27 (Smiltene—Gulbene) savieno autoceļš V255 (Smiltene–Pavāri), tā atrodas Abula upes labajā krastā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Svarcelšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Svarcelšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 24. jūlija līdz 4. augustam. Latvijas svarcēlājs Ritvars Suharevs 81 kg svara kategorijā ieņēma 6. vietu	(pacēla 358 kg), bet Artūrs Plēsnieks 109 kg svaru kategorijā izcīnīja bronzas medaļu.
Inguna Minusa
Inguna Minusa (dzimusi Rīgā) ir latviešu pludmales volejboliste. Startējusi kopā ar Inesi Jursoni.
Karjeras lielākie panākumi pieaugušo konkurencē ir 2009. gada Eiropas čempionātā izcīnītā uzvara un 2010. gada Eiorpas čempionātā izcīnītā 5. vieta. Pasaules čempionātos vairākkārt ir ieņēmusi dalītu 17.—32. vietu. Vairākkārt kļuvusi par Latvijas čempioni.
2009. gadā I. Minusa izveidoja "Minusas Volejbola skolu".
Logini (Šķilbēnu pagasts)
Logini (latgaliešu: Luogini) ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos 6,2 km no pagasta centra Rekovas, 18,7 km no novada centra Viļakas un 245,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V477 (Šķilbēni–Logini), Rikas upes krastā.
Serhio Rodrigess
Profesionāļa karjeras sākumā spēlēja Spānijas klubā Madrides "Estudiantes". 2006. gada NBA draftā viņu izraudzījās Fīniksas "Suns" ar kopējo 27. kārtas numuru, bet jau drafta dienā tika aizmainīts uz Portlendas "Trail Blazers" pret naudas kompensāciju. "Trail Blazers" sastāvā spēlēja līdz 2009. gadam, kad viņu aizmainīja uz Sakramento "Kings". 2010. gadā S. Rodrigess nokļuva Ņujorkas "Knicks" plaša 9 spēlētāju maiņas darījuma ietvaros, kura galvenās personas bija Treisijs Makgreidijs un Kevins Mārtins.
2010. gada vasarā, pēc četrām NBA aizvadītām sezonām, S. Rodrigess atgriezās Eiropā un noslēdza 3 gadu līgumu ar Spānijas ACB līgas klubu Madrides "Real", ko pēc tam vēl pagarināja. Šajā laikā viņš kļuva par Eirolīgas čempionu 2015. gadā un labāko spēlētāju 2014. gadā. Abās sezonās S. Rodrigess tika atzīts arī par Eiropas Gada labāko basketbolistu.
2016. gada vasarā S. Rodrigess atgriezās NBA, noslēdzot līgumu ar Filadelfijas "76ers".
Spānijas izlase
Spānijas izlases sastāvā ieguvis divas olimpiskās medaļas (sudraba Londonā 2012. gadā un bronzas Riodežaneiro 2016. gadā). Tāpat viņš ir pasaules čempions basketbolā (21 gada vecumā spēlēja 2006. gada pasaules čempionātā Japānā, kur Spānija spēja apsteigt ASV izlasi un kļūt par čempioniem), kā arī Eiropas čempions un vairākkārtējs medaļnieks.
Mūsdienu divžauņi
Mūsdienu divžauņi (Neocoleoidea) ir galvkāju divžauņu apakšklases (Coleoidea) kohorta, kas apvieno visus mūsdienu divžauņus. Otra divžauņu kohorta ir senie divžauņi (Belemnoidea), kas apvieno izmirušos, aizvēsturiskos divžauņus. Mūsdienu divžauņus iedala 2 lielās grupās: astoņkājveidīgajos (Octopodiformes) un desmitkājveidīgajos (Decapodiformes). Mūsdienu divžauņiem viens taustekļu pāris ir vai nu zaudēts, vai izmainījies. Desmitkājveidīgajiem (Decapodiformes) ceturtais taustekļu pāris ir kļuvis ļoti garš, ar piesūcekņiem to kubveida galos. Astoņkājveidīgajiem (Octopodiformes) ir mainījies otrais taustekļu pāris: vampīrkalmāriem tas ir kļuvis ievērojami īsāks, un tiek izmantots tikai kā maņu orgāns, bet astoņkājiem šis taustekļu pāris ir izzudis pilnībā.
Šīs grupas divžauņi sastopami visos pasaules okeānos, polāros apgabalus ieskaitot. Tie mājo gan okeāna dzelmē, gan uzturas ūdens virsmas tuvumā.
Bugenvilas autonomais reģions
Bugenvila (en, tokpisins: Bogenvil), oficiāli Bugenvilas autonomais reģions ir autonoms reģions Papua-Jaungvinejā. Reģiona lielākā sala ir Bugenvila, lai gan šajā reģionā ietilpst arī Bukas sala un citas mazākas salas un atoli. Reģiona galvaspilsēta ir Buka, bet lielākā daļa valdības ēku atrodas salas lielākajā pilsētā Aravā. 2011. gadā reģionā dzīvoja 249 358 iedzīvotāji. Reģiona oficiālās valodas ir angļu un tokpisins, kā arī vairākas citas austronēziešu valodas. Ģeogrāfiski Bugenvila un Buka salas atrodas Zālamana salu arhipelāgā. Vēsturiski reģions ir pazīstams kā Ziemeļzālamanas (North Solomons).
Koloniālajā periodā šo reģionu dažādos laika posmos bija okupējuši vācieši, austrālieši, japāņi un amerikāņi. Reģiona nosaukums nāk no salas atklājēja franču pētnieka Luija Antuāna de Bugenvila, kurš salu sasniedza 1768. gadā.
Rubiju dzimta
Rubiju dzimta (Rubiaceae), arī madaru dzimta, ir divdīgļlapju klases dzimta. Tajā ietilpst vairāk nekā 600 ģintis un vairāk nekā 11 tūkstoši sugu. Tā ir ceturtā lielākā segsēkļu dzimta.
Bugenvilas autonomais reģions
Laika posmā no 1988. gada līdz 1998. gadam reģionā norisinājās pilsoņu karš starp Bugenvilas pagaidu valdību un Papua-Jaungvineju. Strīda galvenais iemesls bija vara un zelta raktuves Bugenvilas reģionā. Pilsoņu karš prasīja vairāk nekā 15 000 cilvēku dzīvību. 2001. gadā tika parakstīts miera līgums un tika izveidota Bugenvilas autonomā valdība.
2019. gada nogalē Bugenvilā norisinājās neatkarības referendums, kurā 98,31% iedzīvotāju nobalsoja par Bugenvilas neatkarību no Papua-Jaungvinejas.
Rubiju dzimta
Galvenokārt rubiju dzimtas augi aug tropos un subtropos. Pārsvarā koki, krūmi, liānas, retāk arī lakstaugi. Augiem ir divdzimumu ziedi, tiem ir divkāršs apziednis, sakārtoti cimozās ziedkopās. Vienkāršas, veselas lapas, kas sakārtotas pretēji vai arī mieturī. Skaldauglis ar sīkām sēklām. Vairākas sugas tiek kultivētas, tostarp kafijkoku sugas, kas ir starp pasaulē vērtīgākajiem kultūraugiem.
Latvijā aug vienīgi lakstaugi, konstatētas 4 ģintis (20 sugas), populārā ir madaru ģints (16 sugas, 3 no tām ir aizsargājamas).
Polinēziešu valodas
Kopumā ir aptuveni 40 polinēziešu valodas. Tā kā Polinēzijas salas tika apdzīvotas salīdzinoši nesen, polinēziešu valodas ir diezgan tuvas viena otrai un bieži savstarpēji saprotamas. Runātāju skaits: 900 000 cilvēku.
Jūlija Džima
Jūlija Džima (uk; dzimusi ) ir ukraiņu biatloniste, 2014. gada olimpisko spēļu čempione stafetē, vairākkārtēja pasaules čempionātu medaļniece.
Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja stafetē Oberhofā. Tajā pašā posmā izcīnīja savus pirmos punktus PK ieskaitē, ieņemot 33. vietu sprintā. 2012. gadā pirmo reizi piedalījās arī pasaules čempionātā. Nākamajā pasaules čempionātā 2013. gadā Nove Mesto izcīnīja pirmo PČ medaļu — sudrabu stafetē. 2013.—2014. gada sezonas 2. PK posmā Hohfilcenē pirmo reizi individuāli izcīnīja vietu uz goda pjedestāla ar 2. vietu iedzīšanā.
Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2014. gadā Sočos Ukrainas komandas sastāvā kļuva par zelta medaļas ieguvēju stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza 15 km distancē, iegūstot 7. vietu. 2017. gada Pasaules čempionātā Hohfilcenē izcīnīja sudraba medaļu stafetē.
Polimēri
Polimēri ir lielmolekulāri ķīmiski savienojumi ar virkņveida molekulām, kuras sastāv no liela skaita (līdz pat aptuveni 105) elementārposmu, kas šajā virknē periodiski atkārtojas. Attiecīgo vielas elementārposmu sauc par monomēru. Rezultējošo polimēra molekulu nosaka pēc tās molekulmasas (polimerizācijas pakāpes). Polimēri var būt gan sintētiski ražoti, gan veidojušies dabiskos procesos. Kokvilna, zīds, ziloņkauls, dzintars un koks ir tikai daži dabiskas izcelsmes polimēru piemēri. Bieži vien polimērmateriālus sauc par plastmasām, taču plastmasas iegūst, polimēriem pievienojot papildvielas - plastifikatorus, krāsvielas, stabilizatorus vai pildvielas.
Jūlija Džima
Karjera
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā sprintā nestartēja slimības dēļ, bet individuālajā distancē ierindojās 20. vietā, startēja arī jauktajā un sieviešu stafetē.
Polimēri
Polimēru un plastmasu nozīme tehnikā ievērojami palielinājusies pēdējos gadu desmitos, jo to nelielais blīvums un plastiskums jau relatīvi zemās temperatūrās padara polimērmateriālus viegli un samērā lēti ražojamus.
Jūlija Džima
Karjera
Līdz šim vienīgo individuālo uzvaru izcīnījusi 2019. gada decembrī PK posmā Pokļukā 15 km distancē. 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā atkal kļuva par laureāti stafetē, iegūstot bronzas medaļu. Šo panākumu atkārtoja 2020. gadā Antholcā. Arī 2021. gadā Pokļukā kļuva par bronzas medaļas ieguvēju stafetē.
Piedalījās Pekinā, labāko rezultātu individuāli sasniedza distancē ar kopēju startu, ieņemot 7. vietu, arī stafetē bija 7. vietā.
Polimēri
Vēsture
Dabīgie polimēri pastāvējuši jau kopš dzīvības rašanās uz Zemes, bet sintētisko polimēru vēsture ir samērā nesena. Daži sintētiskie polimēri iegūti kopš 19. gadsimta vidus, taču neko daudz nezinot par to uzbūvi. Ideju, ka polimēri ir lielmolekulāri savienojumi, pirmo reizi izteica vācu ķīmiķis Hermanis Štaudingers (Hermann Staudinger) ap 1920. gadu, un šī ideja nostiprinājās zinātnieku vidū turpmākajās dekādēs. Mērķtiecīga polimēru sintēze, apzinoties to īpašības, sākās ap 1929. gadu, pateicoties amerikāņu ķīmiķim Volisam Kerotersam (Wallace Carothers).
Polimēru uzbūve un stāvokļi
Polimērus var aplūkot dažādos mērogos. Viens monomērs izmēros reti kad pārsniedz dažus angstrēmus, bet pati polimēra molekula tipiski ir ar kārtu dažus desmitus nanometru gara. Polimēru ķēdes var veidot dažādas virkņu struktūras – lineāras, sazarotas, šķērsšūtas, kā arī var veidoties kopolimēri.
Lielākā mērogā var ieraudzīt polimēra ķēžu klasterus – tad novērojamas likumsakarības, kas raksturo polimērmateriāla morfoloģiju atkarībā no ķēžu mijiedarbības rakstura. Ja ķēdes ir sakārtotas noteiktās struktūrās, tad šādu polimēra apgabalu sauc par kristālisku, pretējā gadījumā – par amorfu. Polimēra īpašības nosaka tā raksturīgās temperatūras – stiklošanās temperatūra Tg un kušanas temperatūra Tm.
Amorfie polimēri
Amorfo polimēru fizikālās īpašības, lai arī gana plaši pētītas, ir daudz sliktāk izskaidrotas nekā kristālisku polimēru īpašības. Amorfiem polimēriem (piemēram, poli(metilmetakrilātam) un polistirolam) raksturīga nesakārtota struktūra un praktiski neelastīga polimērķēde. Zem stiklošanās temperatūras amorfie polimēri atrodas stiklveida stāvoklī un nav novērojama gandrīz nekāda polimērķēžu kustība. Virs stiklošanās temperatūras polimērs kļūst līdzīgs viskozam šķidrumam, jo polimērķēdes segmenti var kustēties daudz brīvāk. Tad polimērs atrodas superelastīgā stāvoklī. Polimēru fizķīmiskās īpašības diezgan krasi mainās, pārejot no stiklveida stāvokļa superelastīgā stāvoklī. Amorfiem polimēriem novērojama tikai stiklošanās temperatūra.
Kristāliskie polimēri
Kristāliskiem polimēriem piemīt strukturāla regularitāte, stipri starpmolekulārie spēki, kā arī neliela polimērķēdes elastība. Visbiežāk kristāliskā polimērā atrodami gan sakārtoti, gan nesakāroti apgabali, tāpēc pareizāk būtu teikt, ka polimērs var būt tikai daļēji kristālisks. Polimēri ar lielu kristālisko apgabalu īpatsvaru ir polietilēns un poliamīds. Kušanas temperatūra Tm saistīta ar kristālisko reģionu pāreju no sakārtota stāvokļa nesakārtotā. Virs kušanas temperatūras kristāliskie polimēra apgabali arī kļūst plūstoši, un polimērs atrodas viskozi tekošā stāvoklī. Kristāliskiem polimēriem novērojamas abas raksturīgās temperatūras – gan stiklošanās, gan kušanas temperatūra.
Polimēru nomenklatūra
Vispilnīgākais nosaukumu veidošanas apraksts šobrīd ir IUPAC piedāvātais “Compendium of Polymer Terminology and Nomenclature : IUPAC Recommendations ” jeb tā sauktā Violetā grāmata.
Bieži lieto arī vēsturiskos nosaukumus vai rūpniecībā ieviestās abreviatūras. Daži atšifrējumi populārākajām polimēru abreviatūrām apkopoti tabulā zemāk.
Nosaukumu veidošanas pamatprincipi (pēc IUPAC)
Ja nosaukums ir daudznozīmīgs (piemēram, poli(viniloksirāns) var atbilst dažādām struktūrām), tad pēc vielu klases nosaukuma aiz kola norāda monomēra nosaukumu. Poli(viniloksirāns) var tik precizēts kā polialkilēns:viniloksirāns vai poliēteris:viniloksirāns.
Polimēru fizikālās īpašības
Garās polimēru ķēdes un lielā molekulmasa zināmā mērā nosaka polimērmateriālu īpašības. Ļoti viegli to parādīt, aplūkojot fizikālo īpašību maiņas alkānu homologām sērijām – etilēna polimēram. Nelielam ķēdes garumam (C atomu skaits no 6 līdz 10) vielas ir samērā viegli gaistoši šķidrumi; palielinoties etilēna grupu skaitam, savienojumi kļūst līdzīgi vaskiem ar zemām kušanas temperatūrām. Kad etilēna grupu skaits pārsniedz apmēram 200 vai 300, materiāls kļūst līdzīgs cietai vielai, un tā īpašības atbilst tām, ko ikdienā saistām ar polietilēnu.
Mehāniskās īpašības
Polimēru mehāniskās īpašības var raksturot ar deformēšanas diagrammu palīdzību. Diagramma attēlo spriegumu  (spēku uz laukuma vienību) atkarībā no ķermenim piešķirtā pagarinājuma. Pagarinājumu (deformāciju) parasti izsaka kā daļu no sākotnējā ķermeņa garuma, līdz ar to deformācija ε tiek definēta saskaņā ar vienādojumu:
kur ΔL ir ķermenim piešķirtais pagarinājums pie noteiktā sprieguma un L ir ķermeņa sākotnējais garums.
Dažādu polimēru klašu raksturīgās mehāniskās īpašības un polimēru piemēri apkopoti tabulā zemāk.
Akustiskās īpašības
Polimērus mēdz izmantot kā skaņas izolatorus, tad svarīgi aplūkot to akustiskās īpašības. Ātrums, ar kādu skaņa tiek pārvadīta caur cieta materiāla slāni, ir proporcionāls šī materiāla Junga modulim un apgriezti proporcionāls tā blīvumam.
Polimēros skaņas ātrumam ir atkarība no šī polimēra stāvokļa, jo mainās materiāla īpašības. Piemēram, skaņas viļņi daudz ātrāk izplatīsies polimērā, kas ir stiklveida stāvoklī nekā viskozi tekošā stāvoklī. Superelastīgā stāvoklī esošā polimērā skaņa tipiski izplatās aptuveni 100 reizes lēnāk nekā stiklveida stāvoklī. Virs kušanas temperatūras skaņas ātrums samazinās atkarībā no temperatūras, jo pieaug polimērmateriāla blīvums, taču palielinās atkarībā no spiediena.
Ja skaņas viļņa ceļā ir robežvirsma starp diviem materiāliem ar dažādām īpašībām, tad skaņas vilnis var atstaroties, atstarotās skaņas daļa ir atkarīga no materiālu akustiskās impedances. Lai pēc iespējas lielāka skaņas daļa atstarotos, otrās vides akustiskajai impedancei jābūt daudz lielākai. Praksē, ja polimēru lieto skaņas atstarošanai, tad  tam pievieno pildvielas (piemēram, mēdz lietot plasticizētu PVC ar bārija sulfātu). Bieži vien izmanto arī kompozītu plāksnes, bet tas ir efektīvi tikai atsevišķos gadījumos.
Skaņas izolēšanai var lietot polimērus, kas skaņu labi absorbē. Materiāli, kuru akustiskā impedance ir tāda pati kā gaisam, ir vislabākie skaņas absorbētāji. Tā kā skaņas viļņi vidē tiek absorbēti analogi mehāniskām vibrācijām, tad vislabākie absorbētāji ir elastomēri un amorfie polimērmateriāli, absorbcijas procesā skaņas vilnis tiek pārvērsts siltumā.
Tā kā polimēru putām impedance ir vienas lieluma kārtas ar gaisu, tie slikti atstaro skaņas viļņus, tas padara polimēru putas par ideāliem materiāliem akustiskajās telpās, kur nepieciešams izvairīties no daudzkārtējas skaņas atstarošanās.
Harpiju apakšdzimta
Harpiju apakšdzimta (Harpiinae) ir vanagu dzimtas (Accipitridae) apakšdzimta. Šajā apakšdzimtā ir 3 plēsīgo putnu sugas, kas katra veido savu ģinti. Vēl nesenā pagātnē harpiju apakšdzimtas sugas tika sistematizētas klijānu apakšdzimtā (Buteoninae), līdz 2005. gadā saskaņā ar DNS pētījumiem vanagu dzimtā tika veiktas ievērojamas sistemātikas izmaiņas. Harpiju apakšdzimtas sugas putni ir lieli augumā un ļoti spēcīgi.
Polimēri
Akustiskās īpašības
Ja salīdzina ar koku, tad pat puskristāliskie polimēri ir ļoti labi skaņas izolētāji. Vislabākie šim nolūkam ir tie polimēri, kuru stiklošanās temperatūra ir zem istabas temperatūras. Bieži lieto termoplastus un vāji šķērsšūtus elastomērus. Elastomērus bieži līmē pie metāla plāksnēm, lai izvairītos no rezonanses lieces vibrāciju radītajām skaņām.
Harpiju apakšdzimta
Kopīgās īpašības
Visas trīs sugas ir vienas no lielākajiem plēsīgajiem putniem un tās mājo Amerikas, Filipīnu un Jaungvinejas tropiskajos lietus mežos. Visas sugas ir ļoti spēcīgas un tām ir līdzīgs uzvedības modelis, tomēr daži zinātnieki uzskata, ka Vecās pasaules Jaungvinejas ērgļi nav māsas taksons Amerikā dzīvojošajiem cekulainajiem ērgļiem un neotropikas harpijām. Uzskata, ka tuvākie radinieki harpiju apakšdzimtas sugām ir vanagērgļi (Hieraaetus), bet šī hipotēze nav pārbaudīta ar molekulārajiem pētījumiem.
Polimēri
Elektriskās īpašības
Polimēri ir labi izolatori – tos bieži izmanto vara vadu pārklājumos un elektroierīču korpusu izgatavošanai, lai patērētāji nenonāktu kontaktā ar vadošajām ierīces daļām. Ilgu laiku pat tika uzskatīts, ka elektrovadoši polimēri nav iespējami.