cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2. SS apmācības pulks
2. SS apmācības pulks bija Latviešu leģiona kājnieku papildinājumu vienība 19. ieroču SS grenadieru divīzijas sastāvā. 1944. gada maijā tika izformēts, personālsastāvu izmantojot divīzijas atbalsta vienību izveidei.
Izveidošana
Pēc reihsfīrera Himlera 1944. gada 7. janvārī izdotās pavēles, kas paredzēja 2. SS brigādi pārformēt par divīziju, radās vajadzība pēc papildus personālsastāva, gan esošo vienību papildināšanai, gan jaunu, divīzijai piekritīgu, vienību izveidei kā prettanku divizions, sapieru bataljons vai trešais grenadieru pulks.
Šim nolūkam jau 1944. janvārī tika pieņemts lēmums par apmācības pulku izveidi no jauniesauktajiem un Volhovas frontē viegli ievainotajiem, par 2. apmācības pulka komandieri ieceļot pulkvežleitnantu Kārli Aperātu, ar rīkojumu pulku formēt Vaiņodē.
Personālsastāva komplektēšanu pulkvežleitnants Aperāts uzsāka ar došanos uz Valku, ar mērķi pulka vajadzībām novirzīt ap 300 jauniesaukto, kas bija mobilizēti robežapsardzības pulku vajadzībām. Ierodoties Valkā nācās secināt, ka jauniesauktie ir vāji apgādāti, uz 300 vīriem ir tikai viens instruktors un viens virsnieks, kā arī netiek nodrošināts silts uzturs, pie tam vietējie iedzīvotāji jaunkareivjiem pienes alkoholu - pēdējo problēmu risināja, pārceļot jauniesauktos uz Strenču mežniecību, 7 km no apdzīvotām vietām.
1944. gada 17. februārī 2. apmācības pulkā bija 14 virsnieki, 29 instruktori un 796 kareivji, kā arī 900 artilēristi, tostarp 23 artilērijas virsnieki un 98 instruktori. Februāra beigās daļa artilēristu tika novirzīta 19. artilērijas pulka izveidei un 24. februārī to skaits pulkā bija tikai 474. Neskatoties uz to, 21. martā pulka sastāvs bija sasniedzis 2456 vīrus.
Dienesta gaitas
Apmācības diviziona komandieris - kapteinis Pavlovskis
13. aprīlī pulkā bija palikuši 23 virsnieki, 83 instruktori un 1284 kareivji, no tiem I bataljonu ap 400 vīru sastāvā 14. aprīlī nosūtīja divīzijas rīcībā.
Pulks pilnībā tika izformēts 1944. gada maija vidū, izveidojot divīzijas fizilieru bataljonu, kā arī prettanku divizionu un sapieru bataljonu, atlikušos vīrus sadalot starp grenadieru pulkiem.
QS pasaules universitāšu reitings
QS pasaules universitāšu reitings līdztekus Šanhajas ARWU un Times Higher Education reitingiem ir viens no pasaules trim ietekmīgākajiem universitāšu reitingiem. To veido britu uzņēmums Quacquarelli Symonds (QS) company, vadoties pēc vairākiem indikatoriem: pasaules mēroga reputācijas, augstskolu mācībspēku un darba devēju aptauju rezultātiem, citējamības, pasniedzēju un studentu skaita attiecības, kā arī ārvalstu studentu un mācībspēku īpatsvara.
Rezultāti
2015. gadā QS reitingā 200 labākās pasaules universitātes atradās 31 valstī, visvairāk ASV (51), Lielbritānijā (29), Vācijā (13), Nīderlandē (11), Kanādā (10), Japānā (10) un Austrālijā (8). Londona bija vienīgā pilsēta pasaulē, kurā tolaik atradās piecas no Top 100 universitātēm, tai sekoja Bostona un Honkonga, katrā bija pa 3 labākajām universitātēm, savukārt Ņujorkā, Parīzē, Tokijā, Melnburnā un Pekinā atradās divas no Top 100 augstskolām.
Latvijas un Baltijas augstskolas
Kopš 2013. gada QS pasaules universitāšu reitingā atrodas Latvijas Universitāte (LU), vēlāk tajā tika iekļauta arī Rīgas Tehniskā Universitāte (RTU) 2017. gadā un Rīgas Stradiņa Universitāte (RSU) 2018. gadā.
Kopējā pasaules universitāšu reitingā 2019./2020. studiju gadā RTU bija 701.-750. vietā, LU un RSU abas 801.-1000. vietā. Salīdzinājumam, Tartu Universitāte bija 301., Viļņas Universitāte 458. Viļņas Ģedimina tehniskā universitāte 591.-600. pozīcijā. Savukārt Tallinas Tehnoloģiju universitāte ieņēma 601.-650. vietu, Kauņas Tehnoloģiju universitāte 751.-800. vietu, bet Vītauta Dižā Universitāte un Tallinas Universitāte 801.-1000. vietu.
Savukārt atsevišķajā Centrālās un Austrumeiropas un Centrālās Āzijas (EECA 2020) universitāšu reitingā Latvijas Universitāte 2020./2021. studiju gadā atradās 39., Rīgas Tehniskā Universitāte 54., Rīgas Stradiņa Universitāte 141., bet Latvijas Lauksaimniecības Universitāte 174. pozīcijā.
Biķernieku memoriāls
Biķernieku memoriāls ir memoriāls, kas veltīts Otrā pasaules kara holokausta upuriem. Memoriāls atrodas Biķernieku mežā, Rīgā, Latvijā.
Memoriāls tika atklāts. Tas veidots pēc arhitekta Sergeja Riža projekta. Memoriāls ir veidots kā neregulāras formas ieplakā novietots akmeņu "mežs". Kopumā te ir 5000 plēsta granīta akmeņi, kādi raksturīgi ebreju kapiem. Piemiņas vietas izveidi finansiāli atbalstījušas dažādas Vācijas organizācijas un valdība, Austrālijas Nacionālais fonds un Rīgas pašvaldība.
Mazais ganiņš
Mazais ganiņš un viņa brīnišķais ceļojums ir latviešu grafiķa un bērnu grāmatu autora Alberta Kronenberga grāmata, kas izdota 1931. gadā.
Vēsture
Grāmatu ar A. Kronenberga tekstu un zīmējumiem 1931. gadā izdod Emīlija Benjamiņa. Sākotnēji viņš pieaicināts tikai kā ilustrators, taču tad, kad iecerētais teksta autors noteiktajā laikā nav iesniedzis manuskriptu, A. Kronenbergs nolēmis sacerēt vārsmas pats. E.Benjamiņa darbu akceptējusi, un tā aizsākās Kronenberga bērnu grāmatu autora karjera. 1987. gadā grāmatas pirmizdevuma atkārtots izdevums nāk klajā Stokholmā, izdevniecībā "Atvase", 1997. gadā to Rīgā izdod "Aģentūra A.K." un 2017. gadā Jūrmalā biedrība "Kronenbergs un draugi".
1958. gadā Latvijas Valsts izdevniecībā nāk klajā jauns grāmatas variants ar nosaukumu "Mazais ganiņš un viņa brīnumainie piedzīvojumi". Padomju Latvijā iepriekšējā versija netika pārpublicēta, jo tajā bija atsauces uz reliģiskiem tēliem un svētkiem (Svētais Pēteris, Ziemassvētki, Dieviņš, eņģelīši). Kad izdevniecība piedāvāja autoram izņemt no darba atsauces uz reliģiju, viņš radīja pilnīgi jaunu teksta variantu.
1988. gadā tiek ierakstīta Raimonda Paula komponētā dziesmuspēle bērniem "Mazais ganiņš" bērnu vokālā ansambļa "Dzeguzīte" izpildījumā. Top arī televīzijas raidījums ar šī cikla dziesmām. 1992. gadā izdota dziesmuspēles nošu grāmata. R. Pauls izmantojis 1958. gadā publicēto darba versiju.
1998. gadā grāmatas dramatizējumu Leļļu teātrī ar Jāņa Lūsēna mūziku iestudē režisori Vija Blūzma un Māris Koristins.
2011. gadā grāmatas dramatizējumu ar R. Paula mūziku Leļļu teātrī iestudē režisors Valdis Pavlovskis.
2012. gadā R. Paula dziesmuspēli jaunā aranžējumā ieraksta tābrīža "Dzeguzītes" sastāvs un izdod CD albumu.
2017. gadā Latvijas Nacionālajā teātrī grāmatas dramatizējumu iestudē režisors Jānis Znotiņš, 2023. gadā tiek iestudēts tā atjaunojums ar citu aktieru sastāvu.
Raimonda Paula dziesmuspēles albums
Albumu bērnu vokālais ansamblis "Dzeguzīte" ieraksta 1988. gadā, tas tiek izdots skaņuplatē 1990. gadā. Ierakstā piedalās instrumentāla grupa R. Paula vadībā.
Elkšņi (Dricānu pagasts)
Elkšņi ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 243 km attālumā no Rīgas.
Trikātas draudzes novads
Trikātas draudzes novads bija viens no Vidzemes guberņas Valkas apriņķa (līdz 1783. gadam — Cēsu apriņķa) draudzes novadiem.
Muižas
1782. gadā Trikātas draudzes novadā bija šādas muižas:
Aristida Briāna iela
Aristida Briāna iela ir pilsētas nozīmes iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Centra apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Krišjāņa Valdemāra ielu un Nītaures ielu pilsētas centra ziemeļaustrumu daļā, virzās Brasas apkaimes virzienā (vairāk uz austrumiem), iela beidzas krustojumā ar Miera ielu un Tallinas ielu, kas uzskatāma par ielas turpinājumu Grīziņkalna virzienā. Kopējais ielas garums — 656 metri, visā garumā klāta ar asfalta segumu. Autotransporta satiksmei atvēlētas pa vienai braukšanas joslai katrā virzienā, lielākajā daļā ielas pāra numuru pusē ierīkotas maksas autostāvvietas.
Iela nosaukta Aristida Briāna — Francijas premjerministra, kurš 1921. gadā parakstīja Antantes valstu vēstuli, ar kuru tika atzīta Latvijas Republikas de jure neatkarība — vārdā.
Vēsture
Mūsdienu Aristida Briāna iela daļēji izveidojusies pēc palisādu nocietinājumu Blieķu jeb Balinātāju vārtu rajonā nojaukšanas 18. gadsimta otrajā pusē. Pirmo reizi Rīgas pilsētas ielu sarakstos tā minēta 1808. gadā ar nosaukumu Blieķu iela (de, ru — "balināšanas iela"). Iela atrodama 1867. gada Rīgas kartē, bet 1885. gadā iela kā blakusceļš tika pievienota Nikolaja ielai (tagadējā Krišjāņa Valdemāra iela).
1933. gada 18. maijā Krišjāņa Valdemāra ielas daļu no jaunuzceltās Franču liceja ēkas līdz Miera ielai pārdēvēja par Aristida Briāna ielu. Tādā veidā tika nolemts godināt bijušo Francijas premjerministru Aristidu Briānu, kurš veicināja Latvijas Republikas de jure neatkarības atzīšanu 1921. gadā.
Padomju okupācijas laikā 1941. gada sākumā ielu pārdēvēja franču rakstnieka un komunista Anrī Barbisa vārdā par Anrī Barbisa ielu. Vācu okupācijas laikā no 1942. līdz 1944. gadam tās nosaukums bija Vilhelma Ostvalda iela (de), godinot vācbaltiešu ķīmiķi un filozofu, 1909. gada Nobela prēmijas laureātu Vilhelmu Ostvaldu. Padomju savienībai 1944. gadā atgūstot kontroli pār Rīgu, ielai tika atgriezts Anrī Barbisa ielas vārds (ru).
Aptuveni divus gadus pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1992. gada aprīlī iela atguva savu pirmatnējo — Blieķu ielas — nosaukumu, bet 1996. gada 26. novembrī tai atgrieza Aristīda Briāna ielas vārdu.
Ielas raksturojums
Ielas nepāra numuru pusē posmā no Šarlotes ielas līdz Palīdzības ielai attīstīta industriāla rakstura apbūve, minētajā teritorijā notiek alkoholisko un bezalkoholisko dzērienu izgatavošana. Iepretīm alus darītavas kompleksam iela pagriežas aptuveni 45 grādu leņķī ziemeļaustrumu virzienā, vienlaicīgi krustodamās ar šauro Annas ielu, kas ir vienvirziena iela Aristida Briāna ielas virzienā. Sākot no Annas ielas, brauktuves labajā (pāra numuru) pusē daļēji gājēju ietves līmenī ierīkotas maksas autostāvvietas.
Aiz krustojuma ar Palīdzības ielu nepāra numuru pusē atrodas neliels skvērs, aiz tā arhitektoniski vērtīgs savrupnama komplekss — tā sauktais "Štricka nams", tālāk izbūvēta arī piebrauktuve pie tirdzniecības kompleksa "Alojas kvartāls" ar iekļautu "Rimi" lielveikalu. Jāatzīmē, ka Palīdzības iela ir vienvirziena iela nepāra numuru pusē Krišjāņa Valdemāra ielas virzienā, pāra numuru — Brīvības ielas virzienā. Īsi pirms ceļa beigām iela izveidojusies ieslīpa — pagriežas atkal vairāk austrumu virzienā, un abās pusēs saglabājusies vēsturiskā mazstāvu koka ēku apbūve. Aristida Briāna iela beidzas krustojumā ar Miera ielu un Tallinas ielu, kas uzskatāma par tās turpinājumu Grīziņkalna virzienā. Turpat netālu atrodas Rīgas Dzemdību nams un VAS "Latvijas Pasts" Rīgas 1. pasta nodaļa.
Ielu savienojumi
Aristida Briāna iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Sabiedriskā transporta saiknes ielā ir viduvējas — kursē divi trolejbusu maršruti, taču pastāv iespēja Krišjāņa Valdemāra ielas pieturvietās iekāpt 3. maršruta trolejbusā (uz Sarkandaugavu) vai 11. maršruta autobusā (uz Sarkandaugavu, Vecmīlgrāvi), Miera ielas pieturvietās — 11. maršruta tramvajā (uz Čiekurkalnu, Mežaparku), bez iepriekšminētajām apkaimēm attiecīgās transporta līnijas nodrošina arī tiešo savienojumu ar Stacijas laukuma apkārtni.
Abos virzienos ielā nodrošināta 5. trolejbusu maršruta kustība, kas ļauj ērti nokļūt Grīziņkalna, citu Rīgas maģistrālo vai pilsētas nozīmes ielu (Avotu iela, Aleksandra Čaka iela, Krišjāņa Barona iela, Brīvības iela) apkaimēs, kā arī Nacionālā teātra tuvumā un Pārdaugavā — Ķīpsalā un Āgenskalnā. Turpretī 25. maršruta trolejbusi, ielā kursējot tikai vienā virzienā (uz Brīvības ielu), piedāvā iespēju nokļūt Pārdaugavā, Ķīpsalas, Āgenskalna priežu, Dzirciema un Iļģuciema apkaimēs. Pieturvietas minētajām trolejbusu līnijām atrodas abos ielas galos.
Ielā izbūvēti arī rezerves trolejbusu kontakttīkla vadi pagrieziena no Aristida Briāna ielas uz Krišjāņa Valdemāra ielu Sarkandaugavas virzienā veikšanai, lai tos izmantotu kontaktstieņi trolejbusa vadītājam būtu jāpārliek manuāli. Aktīvā transporta kustībā minētais kontakttīkla savienojums šobrīd netiek izmantots.
Neisa (Vācija)
Neisa (de, ) ir pilsēta Vācijas rietumos, Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajā zemē, Reinas-Rūras aglomerācijā. Tā atrodas Reinas upes kreisajā krastā, tieši pretī Diseldorfai. 2019. gadā Neisā dzīvoja 154 tūkstoši iedzīvotāju. Neisa un Trīre tiek uzskatītas par Vācijas vecākajām pilsētām.
Personālā bagātība
Personālā bagātība ir fizisko personu īpašums. Parasti tā ietver sevī zemi, mājas, mākslas darbus, dārglietas, automašīnas u. t. t. Personālajā bagātībā ieskaita arī finanšu aktīvus, tādus kā banknotes un monētas, banku depozītus, celtniecības sabiedrību depozītus un kompāniju akcijas.
Nacionālā bagātība ir bagātību summa, kas pieder valsts pilsoņiem, neatkarīgi no tā, vai tas ir personiskais vai sabiedriskais īpašums.
Dienvidamerikas valstu un atkarīgo teritoriju uzskaitījums
Šajā sarakstā apkopotas visas Dienvidamerikas valstis un atkarīgās teritorijas. Dienvidamerikā ir 14 suverēnas valstis un 3 nesuverēnas teritorijas.
Dienvidamerika rietumos robežojas ar Kluso okeānu, savukārt austrumos ar Atlantijas okeānu. Ziemeļrietumos tā robežojas ar Ziemeļameriku un Karību jūru. Dienvidamerikas platība ir 17 840 000 km², 3,5% no visas Zemes virsmas. 2011. gadā Dienvidamerikā dzīvoja vairāk nekā 385 miljoni iedzīvotāju. Dienvidamerika ir 4. lielākais kontinents.
Starp Ziemeļameriku un Dienvidameriku precīza robeža nav zināma, bet ir zināms, ka tā iet pa Panamas zemesšaurumu. Tādēļ atsevišķos gadījumos Panama tiek pieskaitīta pie Dienvidamerikas valstīm. Tāpat Dienvidamerikai dažkārt mēdz pieskaitīt Trinidādu un Tobāgo.
Kosmos-146
Kosmos-146 (Космос-146) jeb 7K-L1 № 2P (7К-Л1 № 2П) bija PSRS 7K-L1 sērijas kosmosa kuģa prototipa pirmais lidojums. Palaists orbītā 1967. gada 10. martā.
7K-L1 programmas gala mērķis bija diviem kosmonautiem veikt Mēness aplidojumu un atgriezties uz Zemes. Lai to droši paveiktu, bija nepieciešami vairāki bezpilota izmēģinājumu lidojumi. Šī lidojuma galvenais uzdevums bija izmēģināt dzinējbloku Blok D, kam kosmosa kuģis būtu jāievada augsti eliptiskā orbītā, tādējādi imitējot trajektoriju uz Mēnesi. Tā kā kosmosa kuģim nebija plānota nolaišanās, kosmosā tika sūtīta vienkāršota modifikācija 7K-L1 № 2P ar nolaižamo aparātu bez karstuma vairoga un ar ierobežotu sistēmu daudzumu.
Lidojuma gaita
7K-L1 № 2P tika palaists 11:30:33 UTC ar nesējraķeti Proton-K / Blok D (UR-500K) no Baikonuras kosmodroma 81. starta laukuma 23. palaišanas iekārtas. Pēc ievadīšanas zemā Zemes orbītā TASS paziņojumā tam dots nosaukums Kosmos-146.
Pretrunas
Nav īsti skaidrs, vai raķešbloks Blok D veica vienu vai divus manevrus. Ja ir notikusi Blok D otrā iedarbināšana, vai ticis sasniegts otrais kosmiskais ātrums un L1 ievadīts augsti eliptiskā orbītā?
PSRS Gaisa spēku virspavēlnieka palīgs kosmosa jautājumos Nikolajs Kamaņins, kas bija klāt pie L1 palaišanas, par šo startu savā dienasgrāmatā 11. martā rakstīja: "Raķete UR-500K un visas tās pakāpes nostrādāja teicami. Kuģis ievadīts orbītā, paātrināts līdz otrajam kosmiskajam ātrumam un novirzīts uz Mēnesi. Ar šo eksperiments arī beidzās."
Latvijas ceļa zīmes
Latvijas ceļa zīmes ir standartizētas zīmes, kas Latvijā nodrošina transportlīdzekļu drošu kustību, kā arī informē satiskmes dalībniekus. Ceļa zīmes Latvijā nosaka Ceļu satiksmes noteikumi, tām jāatbilst standartam LVS 77-1:2016 "Ceļa zīmes. 1. daļa: Ceļa zīmes", LVS 77-2:2016 "Ceļa zīmes. 2. daļa: Uzstādīšanas noteikumi" un LVS 77-3:2016 "Ceļa zīmes. 3. daļa: Tehniskās prasības". Latvija ir pievienojusies Vīnes konvencijai par ceļu satiksmi un Vīnes konvencijai par ceļa zīmēm un signāliem, kas standartizē ceļa zīmes. Latvijas ceļa zīmēs izmantots DIN 1451 burtveidols.
Kosmos-146
Pretrunas
Kamaņins savukārt par L1 otrā eksemplāra (Kosmos-154) palaišanu 9. aprīlī rakstīja: "Šodien atkārtoti neieslēdzās Blok-D, un mēs nevaram nosūtīt L-1 uz Mēnesi. Šajā kuģī ir automāts, kas pēc ieskriešanās dzinēja (Blok-D) ieslēgšanas atšauj stabilizējošo iekārtu. Otrajam L-1 kuģim bija nolemts atslēgt šo automātu un Blok-D izmantot divas reizes: ievadot orbītā un paātrinājumam uz Mēnesi." Cilvēciskas kļūdas dēļ šis automāts netika atslēgts, un Kosmos-154 Blok-D nevarēja veikt otro manevru. Ja šāds automāts bija aktīvs Kosmos-146 lidojumā, tad Blok-D arī nebūtu varējis veikt otro iedarbināšanu.
Kosmonautikas vēstures pētnieks Antons Pervušins 2014. gadā izdotajā grāmatā "Kauja par Mēnesi. Patiesība un meli par Mēness sacensību" rakstīja: "Bloka 'D' pirmā ieslēgšana, lai ievadītu kuģi orbītā, noritēja veiksmīgi, bet bloka vadības sistēmas traucējumu dēļ otrā ieslēgšana izraisīja Kosmos-146 novirzīšanos no aprēķinātās trajektorijas. Apogejs palielinājās, bet perigejs samazinājās, un rezultātā kuģis lidojuma otrajā dienā nobremzējās un sadega atmosfērā."
Zviedru kosmosa inženieris un kosmonautikas vēstures pētnieks Svens Grāns ir pētījis pieejamos datus par šī starta objektiem orbītā. Kosmos-146 palaišanas datums nebija piemērots Mēness sasniegšanai. Viņš nav atradis pierādījumus, ka Kosmos-146 būtu ievadīts augsti eliptiskā orbītā, kāds bijis šī starta galvenais uzdevums. Ar L1 noticis kāds gadījums laikā starp 10. un 22. Zemes apriņķojumu (15 līdz 33 stundas pēc palaišanas). Ja šajā laikā bijis Blok-D manevrs, lai ievadītu kosmosa kuģi augsti eliptiskā orbītā, tad tas ir neparasti, jo visos vēlākajos Blok-D lidojumos otrā iedarbināšana notika pirmajā apriņķojumā virs Atlantijas dienvidiem. Šeit varbūt tika izmēģināts 1966. gada decembrī Vasilija Mišina piedāvātais rezerves scenārijs Mēness aplidojuma veikšanai? Tā kā UR-500K raķete (tai tika izmantota toksiska degviela) vēl nebija izmēģināta, sākotnējiem pilotējamām ekspedīcijām varētu izmantot divus startus. Vispirms startētu UR-500K, ievadot Blok-D ar bezpilota L1 zemā Zemes orbītā. Tad ar nesējraķeti Sojuz tiktu palaists kosmosa kuģis 7K-OK ar apkalpi. Kuģi saslēgtos, kosmonauti pa ārpusi pārietu uz L1. Pēc tam kuģi atvienotos, 7K-OK nolaistos uz Zemes bez apkalpes, bet Blok-D paātrinātu L1 trajektorijā uz Mēnesi.
Kalnaziedu pilskalns
Apraksts
Kalnaziedu pilskalns ierīkots zemes mēlē, kuru no trijām pusēm apņem dziļas gravas. Pilskalna augstums 17 m. Mūsdienās pilskalna A un DA pakāji jau apskalo Pļaviņu HES ūdenskrātuves ūdeņi. Pilskalna plakumam ir noapaļota četrstūra forma (izmēri 110x80m.). Tas senatnē intensīvi arts, tāpēc domājams, ka dabiski nenorobežotā Z daļa kādreiz bijusi aizsargāta ar grāvi un valni, kas zuduši lauksaimnieciskās darbības rezultātā.
Pilskalnu savas Vidzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā apsekojis un uzmērījis Ernests Brastiņš 1930. gadā. Pilskalnā vairākkārt ir notikuši arheoloģiskie izrakumi. 1963 - 64. gadā V. Urtāna vadībā un 1981 - 1982. gadā A. Stubava un N. Jefimovas vadībā. Arheoloģiskie izrakumi parādīja, ka pilskalns bijis apdzīvots no 1. g. tūkst. p.m.e. beigām līdz m.e. 9/10.gs. Tomēr pilskalnā atrasts ļoti maz senlietu un nav arī konstatētas intensīvas saimnieciskās darbības vai tirdzniecības sakaru pēdas, kas raksturīgas citiem Daugavas krastos esošajiem pilskalniem. Tas vedina domāt, ka Kalnaziedu pilskalns bijusi mazintensīvi apdzīvota 2. - 10. gadsimta patvēruma vieta, kur briesmu brīžos slēpušies ļaudis, kas apbedīti netālajā tagad appludinātajā Aizkraukles Lejasbitēnu kapulaukā. Netālu no pilskalna, pašā Daugavas krastā atrodas Kalnaziedu Upurozols.
Elza Preisa
Neilgi pirms Otrā pasaules kara iestājusies Latvijas Universitātes Filoloģijas un vēstures fakultātē. Kara dēļ studijas nepabeidza. Kara laikā sāka strādāt studijā Rīgas Filma par arhivāri. Pēc tam, kad Rīgas Filma evakuējās Rīgā ienākušās padomju armijas dēļ, darbu turpināja Rīgas mākslas filmu studijā, kā arī kinohronikas studijā.
1945. gadā sākusi strādāt par kinohroniku režisora asistenti montāžas darbā. Strādājusi pie vairākām latviešu filmām, tai skaitā "Pēc vētras", "Šķēps un roze", "Kapteinis Nulle", "Kapteiņa Enriko pulkstenis" un "Pie bagātās kundzes". Aktīvas darba gaitas beigusi 1975. gadā ar darbu pie filmas "Melnā vēža spīlēs".
Suveizdi
Suveizdi, arī Lielie Suveizdi (ltg), ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 3 km no pagasta centra Šķeltovas, 16 km no novada centra Aglonas un 264 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V636.
Popervāle
Popervāle ir ciems Talsu novada Lubes pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidos Mazrojas krastā 3 km no pagasta centra Anužiem, 19 km no novada centra Talsiem un 127 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Popervāles muižas (Pappe Arwalen, Popsch Erwalen, Poperwalen ) centra. Muiža vēstures dokumentos pirmo reizi minēta 1582. gadā, kad hercoga Magnusa laikā izlēņota Piltenes rakstvedim P. Gekem. Popervāles muižas komplekss (pils celta 1808. gadā) ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Ārējās saites
Pilis.lv Popervāles muiža
Rūta Donelija
Rūta Donelija (Ruth Donnelly) var būt:
Stīvens Strāzburgs
Stīvens Džeimss Strāzburgs (en; dzimis Sandjego, Kalifornijas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu beisbolists, spēlē starta pičera pozīcijā, ASV beisbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2012) pārstāv MLB klubu Vašingtonas "Nationals", kurā aizvadījis visu savu profesionāļa karjeru.
2009. gada MLB draftā viņu Vašingtonas "Nationals" izraudzījās ar kopējo pirmo kārtas numuru. viņš ar "Nationals" parakstīja 30,2 miljonus ASV dolāru vērtu līgumu, tas tika izdarīts vienīgi 77 sekundes pirms līguma parakstīšanas termiņa beigām. Līguma summa bija rekordliela, tika pārspēts Marks Priors, kurš 2001. gadā parakstīja 10,5 miljonus ASV dolāru vērtu līgumu. MLB līgā viņš debitēja pret Pitsburgas "Pirates".
2010. gada augustā viņam tika atklāts elkoņa kaula saites plīsums, pēc operācijas viņš iziet 12—18 mēnešus ilgu rehabilitācijas procesu.
Piedalījās 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs, kur ASV izlases sastāvā izcīnīja bronzas medaļu.
Lemāna-'66: Lielais izaicinājums
"Lemāna-'66: Lielais izaicinājums" (en) ir 2019. gada ASV drāmas filma. Filmas režisors ir Džeimss Mengolds, scenārija autori Džezs Batervorts, Džons Henrijs Batervorts un Džeisons Kellers. Galvenās lomas atveido Mets Deimons un Kristians Beils, pārējās lomās: Džons Berntāls, Katrīna Balfa, Treisijs Letss, Džošs Lukass, Noa Džūps, Remo Džirone un Rejs Makinons.
Elkšņi (Ilzeskalna pagasts)
Elkšņi ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 260 km attālumā no Rīgas.
Lemāna-'66: Lielais izaicinājums
Sižets seko apņēmīgai amerikāņu inženieru un dizaineru komandai, kuru vada automobiļu dizaineris Kerols Šelbijs un viņa britu šoferis Kens Mailss, kuriem Henrijs Fords II un Lī Jakoka dod uzdevumu uzbūvēt Ford GT40, jaunu sacīkšu automobili, kuram ir iespēja beidzot uzvarēt ilgstoši dominējošo Ferrari sacīkšu komandu 1966. gada Lemānas 24 stundu sacīkstēs. Filmas tapšanas sākumposmā galvenajām lomām bija izvēlēti Toms Krūzs un Breds Pits. 2018. gada februārī tika noslēgts līgums ar Mengoldu, un tajā pašā vasarā aktieru sastāvam pievienojās Deimons, Beils un pārējie. Filmēšana sākās 2018. gada jūlijā Kalifornijā un ilga nedaudz vairāk par diviem mēnešiem.
Filmas "Lemāna-'66: Lielais izaicinājums" pirmizrāde norisinājās Teluraidas kinofestivālā. ASV un Latvijas kinoteātros filmu sāka demonstrēt tā paša gada 15. novembrī. Filmas vispasaules ienākumi pārsniedz 200 miljonus ASV dolāru un tā ir saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes, sevišķi par aktierspēli un sacīkšu ainām. ASV Nacionālā kinokritiķu padome ir izvēlējusies šo filmu kā vienu no desmit labākajām 2019. gada filmām. Tāpat filma ir saņēmusi četras nominācijas 92. Kinoakadēmijas balvai, tostarp arī kategorijā "Labākā filma". Beils par savu tēlojumu tika nominēts 77. Zelta globusa balvai kā labākais aktieris drāmā un 26. Ekrāna aktieru ģildes balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā.
Unalaška
Unalaška (en, ale) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga otra lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Unalaška ir apdzīvotākā no Aleutu salām, tās ziemeļos atrodas 1774. gadā dibinātā Unalaškas pilsētiņa, kas ar 4400 iedzīvotājiem ir arhipelāga lielākā apdzīvotā vieta.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga austrumos Foksu salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. Sala kalnaina, tās augstākais kalns ir aktīvais vulkāns Makušins 2036 m vjl. Salas krasti stipri izroboti ar daudziem līčiem un pussalām. Piekrastē vairākas mazākas saliņas, lielākā no kurām ir Sedanka.
Aldis Bērziņš (sportists)
Aldis Imants Bērziņš (dzimis Vilmingtonā, Delavēras štatā, ASV) ir bijušais latviešu izcelsmes ASV volejbolists.
Viņa tēvs ir no Litenes un māte — Liepājas.
Piedalījies 1984. gada Losandželosas vasaras olimpiskajās spēlēs ASV volejbola izlases sastāvā. Turnīrā tika izcīnīta zelta medaļa. Vēl A. Bērziņš izlases sastāvā izcīnījis uzvaru 1985. gada Pasaules kausā, pats spēlētājs tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju. Startējis Pasaules čempionātos — 1978. gadā tika izcīnīta 19. vieta un 1982. gadā — 13. vieta.
Pēc karjeras beigām viņš uzsāka strādāt par treneri. 1996. gada Atlantas vasaras olimpiskajās spēlēs viņš bija ASV sieviešu izlases galvenais treneris, pirms tam četrus gadus bijis izlases trenera palīgs.
Izglītību ieguvis Ohaio štata universitātē, 1977. gadā absolvēja Astronomijas fakultāti, kā arī Sandjego štata universitātē.
Ar volejbolu nodarbojas arī viņa dēli. Viens no dēliem Miķelis pārstāvēja Latviju 2015. gada Universiādē.
Rūta Donelija (šahiste)
Biogrāfija
No 1972. līdz 1989. gadam piedalījusies deviņos ASV sieviešu šaha čempionātos. 1972. gadā ieguvusi 3. vietu, kas deva iespēju piedalīties 1973. gada starpzonu turnīrā Menorkā. Divreiz 1992. un 1993. gadā ieguvusi bronzas medaļu Pasaules senioru šaha čempionātos sievietēm.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Mjanmā
Sarakstā apkopotas tās vietas Mjanmā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Mjanmas ir iekļauta 2 vietas (kultūras objekti), savukārt 15 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Mjanma Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1994. gada 29. aprīlī.
Bagana atrodas Ayeyarwady upes līkumā Mjanmas centrālajā līdzenumā, un tā ir svēta ainava, kurā ir izcils budisma mākslas un arhitektūras klāsts. Septiņas sērijas īpašuma sastāvdaļas ietver daudzus tempļus, stupas, klosterus un svētceļojumu vietas, kā arī arheoloģiskās paliekas, freskas un skulptūras. Īpašums sniedz iespaidīgas liecības par Baganas civilizācijas virsotni (11.–13. gadsimts pēc mūsu ēras), kad šī vieta bija reģionālās impērijas galvaspilsēta. Šis monumentālās arhitektūras ansamblis atspoguļo agrīnās budistu impērijas reliģiskās pieķeršanās spēku.
Saknes vārdu serveris
Saknes vārdu serveris ir nosaukumu serveris interneta domēna vārdu sistēmas (angļu: Domain Name System) saknes zona. Tas tieši atbild uz pieprasījumiem par ierakstiem root zonā un atbild uz citiem pieprasījumiem, atgriežot autoritatīvo vārdu serveru sarakstu attiecīgajam augstākā līmeņa domēnam (TLD). Saknes nosaukumu serveri ir kritiska interneta infrastruktūras sastāvdaļa, jo tie ir pirmais solis cilvēku lasāmo resursdatoru vārdu tulkošanā (atrisināšanā) IP adresēs, kuras tiek izmantotas saziņā starp interneta resursdatoriem.
DNS un noteiktu protokolu ierobežojumu kombinācija, proti, nesadrumstaloto lietotāja datogrammu protokola pakešu praktiskais lielums, izraisīja lēmumu ierobežot sakņu serveru skaitu līdz trīspadsmit serveru adresēm. Anycast adresācijas izmantošana ļauj sakņu servera gadījumu faktiskajam skaitam būt daudz lielākam un ir 1086 kopš 2020. gada 2 jūlija.
Root domēns
DNS ir hierarhiska nosaukumu sistēma datoriem, pakalpojumiem vai jebkuram resursam, kas piedalās internetā. Šīs hierarhijas augšdaļa ir Root domēns. Root domēnam nav oficiāla nosaukuma, un tā iezīme DNS hierarhijā ir tukša virkne. Var uzskatīt, ka visi pilnībā kvalificētie domēna vārdi (FQDNs) internetā beidzas ar šo tukšo virkni root domēnam un tādējādi beidzas ar pilnas pieturas rakstzīmi (etiķetes atdalītāju), piemēram, "www.example.com.". Tas parasti ir netieši, nevis skaidri izteikts, jo mūsdienu DNS programmatūra faktiski neprasa, lai, mēģinot tulkot domēna vārdu uz IP adresi, būtu jāiekļauj beigu punkts.
Saknes domēnā ir visi interneta augstākā līmeņa domēni. Kopš 2015. gada jūlija, tajā ir 1058 augšējā līmeņa domēnu, ieskaitot 730 vispārīgus augstākā līmeņa domēnus (gTLD) un 301 valsts koda augstākā līmeņa domēnus (ccTLD) root domēnā. Turklāt ARPA domēns tiek izmantots tehnisko nosaukumu atstarpēm interneta adresēšanas un citu resursu pārvaldībā. TEST domēns tiek izmantots internacionalizētu domēnu vārdu pārbaudei.
Atrisinātāja darbība
Ja datoram internetā ir jāatrisina domēna nosaukums, tas izmanto atrisinātāj programmatūru. Atrisinātājs sadala nosaukumu savās etiķetēs no labās uz kreiso. Pirmais komponents (TLD) tiek pieprasīts, izmantojot root serveri, lai iegūtu atbildīgo autoritatīvo serveri. Katras etiķetes pieprasījums atgriež precīzākus vārdu serverus, līdz vārdu serveris atgriež sākotnējā vaicājuma atbildi.
Kaut arī jebkura vietēja DNS ieviešana var ieviest savus privātus root nosaukumu serverus, terminu "root nosaukumu serveris" parasti lieto, lai aprakstītu trīspadsmit labi zināmus sakņu nosaukumu serverus, kas ievieš saknes nosaukuma vietas domēnu interneta oficiālajai globālās ieviešanas vietnei. Domēna vārdu sistēma. Atrisātāji izmanto mazu 3 KB lielu root.hints failu kuru publicēja Internatic lai sākumpalaist sākotnējo saknes serveru adrešu sarakstu.
Saknes servera adreses
Ir norādīti 13 loģiski saknes nosaukumu serveri, kuru formā ir loģiski nosaukumi, kur svārstās no a līdz m. Trīspadsmit vārdu serveru izvēle tika veikta sākotnējās DNS specifikācijas ierobežojumu dēļ, kas, lietojot Lietotāja datogrammu protokolu (UDP), nosaka maksimālo paketes lielumu 512 baiti. Tehniski tomēr četrpadsmit vārdu serveri ietilpst IPv4 paketē. IPv6 adrešu pievienošanai root nosaukumu serveriem nepieciešami vairāk nekā 512 baiti, ko veicina EDNS0 paplašinājums līdz DNS standartam.
Tas nenozīmē, ka ir tikai 13 fiziski serveri; katrs operators izmanto vairāk nekā vaig datortehnikas, lai nodrošinātu uzticamu servisu pat tad, ja notiek aparatūras vai programmatūras kļūme. Turklāt visi darbojas vairākās ģeogrāfiskās vietās, izmantojot maršrutēšanas paņēmienu, ko sauc par anycast adresēšanu, nodrošinot lielāku veiktspēju un vēl lielāku kļūdu toleranci. Informatīvā mājas lapa pastāv katram loģiskajam serverim (izņemot G-Root) root domēna servera tehnisko operāciju asociācijā ar tīmekļa adresi formā http://burts.root-servers.org/, kur burts svārstās no a līdz m.
Root nosaukuma serveri var ieviest arī lokāli vai pakalpojumu sniedzēja tīklā. Šādi serveri tiek sinhronizēti ar oficiālo root zonas failu, ko publicējis ICANN.
Tā kā root nosaukumu serveri ir nozīmīga interneta sastāvdaļa, tie ir vairākkārt pakļauti uzbrukumam, lai gan neviens no uzbrukumiem nekad nav bijis tik nopietns, lai nopietni ietekmētu interneta veiktspēju.
Saknes servera uzraudzība
DNS sakņu serveru sistēmas padomdevēja komiteja ir ICANN komiteja. ICANN statūti piešķir DNS sakņu serveru sistēmas konsultatīvajai komitejai pilnvaras pārvaldīt domēna vārdu sistēmas saknes nosaukumu serverus.
Saknes zonas fails
Saknes zonas fails ir neliela (apmēram 2 MB) datu kopa kuras publikācija ir root nosaukumu serveru galvenais mērķis. To nedrīkst sajaukt ar failu root.hints, ko izmanto, lai sākumpalaistu atrisinātāju.
Saknes zonas fails atrodas hierarhiskas sadalītas datu bāzes virsotnē, ko sauc par domēna vārdu sistēmu (DNS). Šo datu bāzi izmanto gandrīz visas interneta lietojumprogrammas, lai pasaules mēroga unikālos nosaukumus, piemēram, www.wikipedia.org, tulkot citos identifikatoros, piemēram, IP adresēs.
Indulis Ozols
Indulis Ozols (1933) ir latviešu ekonomists un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts un Latvijas basketbola savienības prezidents (1992—1995).
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā. Strādāja par Latvijas PSR Veselības aizsardzības ministrijas Darba un pārvaldes zinātniskās organizācijas centra direktoru.
Atmodas kustības laikā Ozols iesaistījās Latvijas Tautas frontes nodaļas veidošanā. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 6. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā Ozols nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Viņš bija Balsu skaitīšanas komisijas priekšsēdētājs un Apvienotās budžeta komisijas priekšsēdētāja vietnieks.
Pēc deputāta pilnvaru beigām Ozols strādāja par Veselības aizsardzības ministrijas Darba organizācijas centra direktoru, vēlāk par "Rīgas modeļu nama" vadītāju. 2004. gadā tika ierosināta krimināllieta par viņa piekaušanu Ģertrūdes ielā 44.
Domeniko Skarlati
Džuzepe Domeniko Skarlati (it; dzimis, miris ) bija itāliešu komponists, kas lielu daļu no radošā mūža pavadīja Spānijas un Portugāles galmos.
Indulis Ozols
Apbalvojumi
2000. gadā Ozolu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.
Domeniko Skarlati
Dzimis Neapolē mūziķa Alesandro Skarlati ģimenē. 1701. gadā tika iecelts par Neapoles galma kapellas ērģelnieku. Vēlāk darbojās Venēcijā, Romā. No 1719. līdz 1727. gadam strādāja Lisabonā, no 1729. līdz 1733. gadam darbojās Seviļā, līdz 1733. gadā devās uz Madridi, kur nodzīvoja atlikušos 25 mūža gadus.
Radījis dažādu žanru skaņdarbus, mūsdienās populārākās ir Skarlati 555 sonātes taustiņinstrumentiem.
Zarafšona
Zarafšona (tg, uz) ir 877 kilometrus gara upe Tadžikistānā un Uzbekistānā.
Zarafšonas upei jau no senatnes bijusi liela nozīme reģiona apgādē ar ūdeni un upes krastos atrodas vairāki ievērojami kultūras centri. Upes krastos atrodas Pendžikenta, Katakerghona, Navoji un Buhāra. Upe vidustecē tā tek gar Samarkandu un savienota ar pilsētu caur seno Dargomas kanālu. Upes augštecē, Tadžikistānā, uzceltas vairākas HES.
Laluvjēra
Laluvjēra (nl, de, fr) ir pilsēta Beļģijā, Valonijā, Eno provincē. pilsētā dzīvoja 80 719 iedzīvotāji.
Cilvēki
Laluvjērā dzimuši:
Ķīšezera iela
Ķīšezera iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā. Visā garumā tā veido robežu starp Čiekurkalna un Mežaparka apkaimēm. Tā sākas krustojumā ar Gaujas ielu un Gustava Zemgala gatvi un beidzas krustojumā ar Ezermalas ielu. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 1287 metri.
Ielas raksturojums
Plānots, ka Ķīšezera iela tiks par topošā Ziemeļu transporta koridora daļu.
Ielu savienojumi
Ķīšezera iela ir savienota ar šādām ielām:
Jui Janji
Jui Janji (zh, ; dzimis Hubei) ir Ķīnas starptautiskais lielmeistars šahā (2009).
Biogrāfija
2004. gadā izcīnījis Pasaules junioru šaha čempiona nosaukumu U10 vecuma grupā. 2007. gadā Maskavā dalījis pirmo vietu starptautiskā šaha festivāla Aeroflot Open C turnīrā. 2009. gadā izcīnījis bronzas medaļu Āzijas individuālajā šaha čempionātā. 2009. gadā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā iekļuvis 3. kārtā. 2011. un 2012. gadā izcīnījis Āzijas individuālā šaha čempionāta sudraba medaļas. 2012. gadā ieņēmis otro vietu arī Ķīnas šaha čempionātā. 2013. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 2014. gadā uzvarējis Ķīnas šaha čempionātā un Āzijas šaha čempionātā. 2014. gadā Dohā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Qatar Masters Open, apsteidzot Anišu Giri un Vladimiru Kramņiku. 2019. gada oktobrī Hantimansijskā FIDE Pasaules kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas ieņēmis 4. vietu. 2021. gada maijā uzvarējis Ķīnas šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā izcīnījis 4. vietu 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Pārstāvējis Ķīnas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Meža prospekts (Rīga)
Meža prospekts ir prospekts Mežaparka apakaimē Rīgā. Tā sākas krustojumā ar Ezermalas ielu un beidzas pie dzelzceļa līnijas Zemitāni—Skulte, aiz kuras pārtop par Tilta ielu. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 2499 metri.
Meža prospektā atrodas arī 11. tramvaju maršruta un 9. autobusu maršruta galapunkts "Mežaparks".
Vēsture
Ierīkots 20. gs. sākumā Ķeizarmežā (tag. Mežaparkā) no Ketlera ielas (tag. Kokneses prospekta) līdz Novgorodas (tag. Siguldas) prospektam. 1911. gadā nosaukta par Ķeizara prospektu; 1923. gadā pārdēvēts tagadējā nosaukumā. 20. gados pagarināts (no Ezermalas ielas līdz toreizējam Mīlgrāvja dzelzceļam).
Ielas raksturojums
Meža prospekts ir 2,499 km garš vietējas nozīmes prospekts Mežaparka apkaimes austrumos. Tā sākas krustojumā ar Ezermalas ielu un virzās rietumu virzienā kā asfaltēts ceļš. Iela krustojas ar Siguldas prospektu. Pēc tam tā savienojas ar Kokneses prospektu, nākamie krustojumi ielai ir ar Gatartas, ar Bergenas, ar Gdaņskas, ar Janševska prospektu un Stendera ielām. Tad tā krustojas ar Inčukalna, Siguldas prospektu un Varoņu ielām un beidzas krustojumā ar Viestura prospektu, kura tālāk turpinās kā Tilta iela.
Ielu savienojumi
Meža prospekts ir savienots ar šādām ielām: Meža prospekts pārtop Tilta ielā
Harieta Martino
Harieta Martino (en; dzimusi, mirusi ) bija 19. gadsimta angļu socioloģe un rakstniece.
Rakstījusi par socioloģijas, reliģijas, sadzīves un feminisma tēmām. Tulkojusi angliski Ogistu Kontu. Tiek uzskatīta par pirmo socioloģi sievieti. Pazīstamākie darbi: Illustrations of Political Economy (1834), Society in America (1837), Deerbrook (1839), The Hour and the Man (1839). Popularizēja vigu partijas, Adama Smita, abolicionisma un sieviešu izglītošanās idejas. Dzīves laikā uzturējās Londonā, ASV, Tainmutā, Amblsaidā.
Pērnavas vaivadija
Pērnavas vaivadija (Województwo parnawskie) bija Pārdaugavas Livonijas hercogistes administratīva vienība, kas izveidota pēc 1598. gada pārvaldes reformas no Pērnavas prezidiāta (prezydencja parnawska). Pērnavas vaivadijā bija iekļautas mūsdienu Igaunijas un Latvijas teritorijas uz ziemeļiem no Gaujas. Zviedrijas kontrolē no 1621. gada, Polijas-Lietuvas kopvalsts no vaivadijas formāli atteicās ar 1660. gada Olivas miera līgumu.
Izveidošana
Pēc Polijas-Lietuvas ūnijas uzvaras Livonijas karā (Jamzapoļskas miera līgums), karalis Stefans Batorijs 1582. gadā veica Livonijas zemju pārdalīšanu. Gandrīz visas bijušo bīskapiju zemes kļuva par kroņa īpašumu, kuru sadalīja trīs daļās, ar pārvaldes centriem Tērbatā, Alūksnē un Koknesē. Tikmēr bijušās Livonijas ordeņa zemes sadalīja lēņu zemēs, ko izdalīja vietējiem vācu, kā arī poļu un lietuviešu muižniekiem. Lēņos neizdalītajās zemēs izveidoja 26 stārastijas (Rīgas, Cēsu, Daugavgrīvas, Kokneses, Pērnavas, Vīlandes, Tērbatas, Neihauzenes, Alūksnes, Raunas, Kerepecas, Haseles, Oberpāles, Rēzeknes, Laikas, Aizkraukles, Daugavpils, Siguldas, Tauras, Ērgļu, Cesvaines, Krimuldas, Turaidas, Limbažu, Suntažu, Gulbenes).
Stefans Batorijs apstiprināja 1582. gada 4. decembrī izdoto Livonijas konstitūciju (Constitutiones Livoniae):
1582. gadā Stefana Batorija iesāktā zemju revīzija turpinājās līdz 1590. gadam, un tika atsākta pēc Sigismunda III pieņemtās Livonijas Otrās ordinācijas 1599. gadā. Tad arī atsākās zemju piešķiršana vācu muižniekiem, jo iepriekš tās ieguva Lietuvas un Polijas muižnieki, kas tagad kontrolēja gandrīz pusi Livonijas zemju. Vācu muižnieki naidīgi izturējās pret jauno varu – tā atņēma viņu zemes, un spieda atteikties no protestantisma. Sākoties poļu-zviedru karam situācija mainījās, Sigismundam III cenšoties nosargāt vācu muižniecības lojalitāti. Tas gan neizdevās, un lielākā daļa vietējo muižnieku uzreiz pārgāja zviedru protestantu pusē.
Iekarošana un likvidācija
1600. - 1601. gadā zviedriem izdevās iekarot Pērnavas vaivadiju. Tomēr Lietuvas lielhetmanis Jans Karols Hodkevičs ātri atkaroja zaudēto Valmieru, Vīlandi un citas pilsētas. 1602. gada sākumā zviedru rokās bija palikusi tikai Pērnava. 1604. gadā Polijas-Lietuvas karaspēks uzvarēja divās lielās kaujās Zviedru Igaunijā, netālu no Paides. 1605. gadā Zviedru Igaunijā ieradās 5000 vīru lieli zviedru papildspēki. 1608. gadā zviedru karavadonim grāfam Mansfeldam izdevās ieņemt Vīlandi. Tomēr 1609. gadā Hodkevičs atgriezās Vidzemē, ieņēma Pērnavu, sakāva zviedru floti pie Salacgrīvas un Mansfelda karaspēku netālu no Gaujas.
Karš atsākās 1617. gada sākumā, pēc tam, kad Zviedrija bija noslēgusi izdevīgo Stolbovas miera līgumu ar Krieviju. 1617. gadā krīt Pērnava. 1620.-1622. gados Polijas-Lietuvas karaspēks cieta smagas sakāves pie Rīgas un Zemgalē. Ar 1622. gada novembra Jelgavas pamiera noteikumiem ūnija atteicās no zviedru iekarotajām Livonijas zemēm. Oficiāli Polijas-Lietuvas ūnija no Pērnavas vaivadijas teritorijas atteicās ar Olivas miera līguma parakstīšanas 1660. gadā.
Galvenās pilis
Pērnavas pilsēta, Vīlandes pils, Turaidas pils, Krimuldas pils, Helmetas pils, Tarvastas pils, Ērģemes pils, Karkuzes pils, Salacgrīvas pils, Limbažu pils, Valmiera.
Pērnavas vaivadi
Pēc Pērnavas zaudēšanas nominālie vaivadi bija:
2013. gada Rīgas domes vēlēšanas
2013. gada Rīgas domes vēlēšanas notika 2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Rīgas domē tika ievēlēti 60 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 12 kandidātu saraksti, kas veidoti no 611 kandidātiem. Rīgā vēlēšanas notika 158 iecirkņos.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Saskaņas Centra un Gods kalpot Rīgai apvienotais saraksts (58,54%), bet kopā pilsētas domē iekļuva 3 saraksti. Rīgas domes vēlēšanās piedalījās 229 910 vēlētāji jeb 55,55% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 229 118, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 228 057 vēlētāji.
Reprise Records
Reprise Records ir ASV mūzikas ierakstu kompānija, ko 1960. gadā dibināja Frenks Sinatra. Reprise Records pieder Warner Music Group. 1963. gadā F. Sinatra to pārdeva Warner Music Group. Uzreiz pēc kompānijas dibināšanas Sinatra aizgāja no Capital Records/EMI un izlaida jaunu albumu Ring-A-Ding-Ding. Šajā ierakstu kompānijā F. Sinatram pievienojās skatuves komiķis Daddy Fox, Bings Krosbijs, Rozmarīns Klūnijs, Esquivel, un citi mākslinieki, ar kuriem Sinatram bija draudzīgas attiecības. Sinatra ierakstu studijā ierakstīja dziesmas līdz 1988. gadam, un tas bija milzīgs panākums ar savu hitu atkārtotiem izdevumiem.1963. gada sākumā Reprise iegādājās Warner Bros.. Pēc Records pārdošanas daudzi mākslinieki zaudēja savus noslēgtos līgumus.
2012. gadā Reprise Records oficiāli pārtrauca savu darbību.
Pedolācis
Pedolācis (en) ir interneta mīms, antropomorfs lācis-pedofīls, kurš mīl cilvēku bērnus. To izplatīja tīmekļa vietne 4chan.
2010. gadā Kanādas mākslinieks Maikls Bariks radīja joku, ar Photoshop programmas palīdzību iemontējot «pedolāci» attēlā pie Vankūveras olimpisko spēļu talismaniem, kas vēlāk tika pārpublicēts vairāku valstu laikrakstos.
Elkšņi (Tabores pagasts)
Elkšņi ir ciems Tabores pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 247 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Elernes katoļu baznīca.
Stamatijs Masuris
Stamatijs Masuris (gr) bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Masuris olimpiskajās spēlēs startēja maratona distancē. Viņš bija viens no 17 sportistiem, kas tajās piedalījās. Kaut gan precīza finiša laiks nav zināms, viņš ir bijis viens no deviņiem sportistiem, kas veica visu distanci, finišējot 8. vietā.
Sgajevski
Sgajevski, arī Zgajevski, ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 32 km no novada centra Preiļiem, 7 km no pagasta centra Aglonas un 237 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V744, Rušona ezera krastā.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Lielā Kolumbija
Lielā Kolumbija ir nosaukums, kuru mūsdienās izmanto, lai apzīmētu valstisku veidojumu, kas no 1819. līdz 1831. gadam pastāvēja Dienvidamerikas ziemeļos un Centrālamerikas dienvidos. Šajā īsu laiku pastāvošajā republikā ietilpa teritorijas, kas mūsdienās atrodas Kolumbijas, Venecuēlas, Ekvadoras, Panamas, Peru ziemeļu, Gajānas rietumu un Brazīlijas ziemeļrietumu zemēs. Valsts oficiālais nosaukums bija Kolumbijas Republika.
Pirms republikas izveides Lielās Kolumbijas teritorijā atradās Jaunās Granādas vicekaraliste, Venecuēlas ģenerālkapteiņa pārvaldītās teritorijas un Venecuēlas Trešā Republika. Savukārt 1831. gadā, kad Lielā Kolumbija beidza pastāvēt, tās teritorija tika sadalīta starp Jaunās Granādas Republiku, Venecuēlu un Ekvadoru.
Valsts prezidents bija Simons Bolivars.
Glendaloha
Glendaloha (en, ga) ir Ķeltu baznīcas klostera drupas, kas atrodas tāda paša nosaukuma Viklova kalnu ielejā mūsdienu Īrijas austrumos, Viklovas grāfistē.
Klosteri 6. gadsimtā dibināja Svētais Kevins un tas bija ievērojams ķeltu baznīcas reliģiskais centrs. 1398. gadā angļi mūkus no klostera padzina, tomēr Glendaloha saglabājās kā svētceļojumu objekts. No 1825. līdz 1957. gadam apkaimē ieguva svina rūdu - galenītu. Mūsdienās Glendaloha ir populārs tūrisma objekts.
Leonards Latkovskis (valodnieks)
Leonards Latkovskis vecākais (dzimis 1905. gada 14. septembrī Varakļānu pagasta Bokānos; miris 1991. gada 30. jūlijā Luisvilā, ASV) bija latviešu valodnieks un rakstnieks, latgaliešu etnogrāfs un folklorists. Mācījās Varakļānu vidusskolā. 1926. gadā uzsāka filoloģijas studijas Latvijas Universitātē, līdztekus studijām strādāja par Pļaviņu pilsētas ģimnāzijas skolotāju, bet 1933. gadā sāka mācīt Aglonas klasiskajā ģimnazijā, ko vadīja Aloizs Broks. Vēlāk strādāja par Kārsavas ģimnāzijas direktoru. Precējies ar Albīnu Putāni, deviņi bērni, tostarp dēls Leonards Latkovskis (1943—2015).
Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tad 1950. gadā uz ASV, kur bija Belarmines koledžas profesors svešvalodu katedrā 25 gadus, mācot grieķu, latīņu, ebreju, franču, spāņu, vācu, krievu, itāļu un poļu valodu. Trimdā publicēja vairākus etnogrāfiskus pētījumus par Latgales kultūru un lugas.
Pēc viņa nāves pie Varakļānu pils ieejas atklāta piemiņas plāksne.
Umnaka
Umnaka (en, ale) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga trešā lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Sala mazapdzīvota, vienīgā apdzīvotā vieta Nikoļska ar 39 iedzīvotājiem (2020) atrodas Umnakas dienvidrietumu krastā.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga austrumos Foksu salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. Sala kalnaina, veidojas no diviem ar 5 km platu zemesšaurumu savienotiem vulkāniskiem masīviem. Dienvidu daļā atrodas salas augstākais kalns — aktīvais vulkāns Vsevidovs 2149 m vjl. Ziemeļu daļu veido otrs aktīvais Okmoka vulkāns ar 9,3 km diametra kalderu. Vsevidovs pēdējoreiz izvirdis 1957. gadā, bet Okmoks — 2008. gada jūlijā—augustā. Uz ziemeļiem no aprimušā Rečešnoja vulkāna atrodas vienīgā Aļaskā zināmā geizeru ieleja ar 5 aktīviem geizeriem.