cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Indijas dižsikspārnis
Barība
Pievakarē Indijas dižsikspārņi kļūst nemierīgi. Kādā brīdī viss bars paceļas gaisā un kopīgi aizlido uz barošanās vietu. Bieži vien tā atrodas tālāk par 50 kilometriem. Tumsā augļēdājsikspārņi nelieto eholokāciju kā kukaiņēdājsikspārņi, bet izmanto ožu un redzi. Ar lielajiem un plakanajiem dzerokļiem sagrauž un sasmalcina augļus un izsūc saldo sulu. Mīkstumus un sēklas izspļauj. Mīkstos augļus, piemēram, banānus, aprij veselus. Augļēdājsikspārņi labprāt mielojas ar ziedputekšņiem un ziedu nektāru.
Tropu džungļos augi zied dažādos laikos, tādēļ augļi ienāk visu gadu. Sikspārņiem atliek vien atcerēties, kad nogatavojas dažādi augļi. Meklējot tos, visticamāk, vadās pēc ožas. Vietās, kur nav augļu, kolonija sadalās grupās un visu apēd pat grūti pieejamos kokos.
Žoržs Lemetrs
Studējis Lēvenas Katoļu universitātē, kurā arī bija fizikas profesors. Lemetrs izvirzīja teoriju par Visuma izplešanos. Divus gadus pēc tam, kad Lemetrs publicēja savus aprēķinus, amerikānis Edvīns Habls paziņoja par Visuma izplešanos, un visi sasniegumi tika piedēvēti Hablam. Vēl Lemetrs pirmais ieguva izteiksmi, kas pašlaik pazīstams kā Habla likums, kā arī bija pirmais, kas aptuveni noteica Habla konstanti. Izvirzīja teoriju par Visuma rašanos (pašlaik pazīstama kā Lielā sprādziena teorija), ko nosauca par "Pirmatnējā atoma hipotēzi" vai "Kosmisko olu".
Dāvis Cucurs
Dāvis Cucurs (dzimis 2000. gada 19. martā) latviešu futbolists, malējais aizsargs. Šobrīd pārstāv Latvijas Virslīgas klubu BFC Daugavpils.
Indijas dižsikspārnis
Vairošanās
Indijas dižsikspārņi dzimumgatavību sasniedz 1—2 gadu laikā, viņu pārošanās periods ilgst no jūlija līdz oktobrim. Pēc īsas lakstošanās Indijas dižsikspārņi pārojas kokos, kur parasti atpūšas. Šie dzīvnieki neveido pārus — tēviņš pārojas ar vienu no mātītēm, kas atrodas blakus. Pēc pieciem mēnešiem (tas ir samērā ilgs grūtniecības laiks tik mazam zīdītājam) piedzimst viens mazulis. Mazie Indijas dižsikspārņi piedzimst daudz attīstītāki nekā lielākajai daļai citu sikspārņu. Mazuļi ir kustīgi, un viņiem uzreiz ir atvērtas acis. Piedzimst bez zobiem, uz muguras biezs kažoks, bet vēders gandrīz pliks. Sver apmēram 250 gramu, tas ir, apmēram vienu trešo daļu no mātes smaguma. Māte pati baro mazuļus un par viņiem rūpējas, tēviņš nekādu interesi par pēcnācējiem neizrāda. Pirmajā nedēļā mazuļi uzrāpjas mātei uz krūtīm un kopā ar viņu lido uz barošanās vietām. Indijas dižsikspārņi mazuļus baro apmēram piecus mēnešus, tomēr mazuļi paliek kopā ar māti līdz astoņu mēnešu vecumam. Pēc gada tie jau ir pilnībā attīstīti, bet dzimumgatavību sasniedz vēl pēc gada.
Indijas dižsikspārnis un cilvēki
Kaut arī Indijas dižsikspārnis ir samērā liels sikspārnis, tas nav dzīvnieks, no kura baidās. Viņam ir draudzīgs suņa purniņš, bet fakts, ka ir veģetārietis, ļauj domāt, ka viņš nedara pāri citiem. Kādreiz dižsikspārnis ēda tikai savvaļas augļus, taču mūsdienās viņš arvien biežāk lido uz plantācijām, tā izraisot konfliktus. Reizēm lauksaimnieki sargā savus tīrumus, apsmidzinot augļus ar indīgām vielām, un tūkstošiem sikspārņu iet bojā. Pakistānas vienā daļā Indijas dižsikspārņa tauki tiek izmantoti medicīnā, tādēļ tur šie dzīvnieki tiek medīti.
Dāvis Cucurs
Sasniegumi
BFC Daugavpils
Čedžudo (province)
Vēsturiski
1273. gadā mongoļu Juaņu dinastija uz salu nosūtīja militāro gubernatoru, un to pilnībā pārvaldīja gandrīz simt gadu.
Dāvis Cucurs
Sasniegumi
1. līga: 2018
Ārējās saites
https://www.transfermarkt.com/davis-cucurs/profil/spieler/595893
Ketija Ledeki
Ketlīna (Ketija) Ženevjēva Ledeki (en; dzimusi ) ir amerikāņu peldētāja. Ar septiņām olimpisko spēļu un 26 Pasaules čempionāta medaļām tiek uzskatīta par visu laiku izcilāko peldētāju starp sievietēm.
Čedžudo (province)
Vēsturiski
Džosonu dinastija s laikā visas Čedžudo salas daļēji neatkarīgās administratīvās tiesības un sistēmas tika iekļautas Džosonu centralizētajā valsts pārvaldē.
Sienapurva upīte
Izteka uz rietumiem no Fabrikantu mājām. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Daugavā pie Daugavas Dzirnavām, iepretim Dzelmēm. Pašā grīvā upi šķērso valsts autoceļš P85 (Rīgas HES — Jaunjelgava).
Ketija Ledeki
15 gadu vecumā startēja, kas bija viņas pirmās starptautiskās sacensības. Tajās ar otru visu laiku labāko rezultātu uzvarēja 800 m distancē. izcīnījusi četras zelta un sudraba medaļu, kļūstot par vienu no medaļām bagātākajiem sportistiem šajās olimpiskajās spēlēs, arī bija viena no medaļām bagātākajām peldētājām ar divām zelta un divām sudraba medaļām. Sešas zelta medaļas individuālajās distancēs ir rekords peldētājām, ASV sportistēm un otrs labākais rezultāts starp visiem olimpisko spēļu peldētājiem (pēc Maikla Felpsa).
Čedžudo (province)
Vēsturiski
1416. gadā salu sadalīja 3 lielos administratīvos apgabalos, katru no tiem pārvaldīja savs miertiesnesis.
Ketija Ledeki
Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātā garajā baseinā, kurā izcīnījusi 26 medaļas (no tām 21 zelta medaļa, 16 individuālās zelta medaļas). Uzvarot sešas reizes Pasaules čempionātā 800 m brīvā stila distancē viņa kļuva par pirmo peldētāju, kas sešreiz spējusi uzvarētu vienā un tajā pašā distancē. K. Ledeki ir pašreizējā pasaules rekordiste 800 m un 1500 m brīvā stila distancē, bijusi rekordiste arī 400 m. Karjeras laikā 14 reizes labojusi pasaules rekordus.
Čedžudo (province)
Vēsturiski
1864. gada augustā 2 no apgabaliem nonāca tiešā Džollas provinces gubernatora pārvaldībā, taču jau 1880. gada janvārī šo sistēmu atcēla.apgabalu nesaskaņu dēļ.
Ketija Ledeki
Piecas reizes (2013—2016, 2018) tikusi atzīta par gada labāko peldētāju pasaulē starp sievietēm. 2016. gadā žurnāls Time viņu iekļāva 100 pasaulē ietekmīgāko cilvēku sarakstā, kurā Ledeki bija jaunākā iekļautā persona.
Čedžudo (province)
Vēsturiski
Japāna anektēja Koreju 1910. gadā. 1915. gadā Čedžudo sala tika iekļauta salu sistēmā, kas piederēja Čollanamdo provincei. 1931. gadā tai tika piešķirts ciemata statuss. 1945. gadā Japāna atteicās no Korejas.
1955. gada 1. septembrī Čedžu ciemats ieguva pilsētas statusu ar 40 administratīvajām nodaļām. 1956. gadā provincē bija viena pilsēta, divi novadi, trīs ciemati un desmit rajoni.
Džungmuna tūristu kompleksa izbūves rezultātā 1981. gadā Sogvi ciemats un Džungmuna rajons apvienojās Sogvipo pilsētā.
Šobrīd
Kopš 2006. gada 1. jūlija Čedžudo ir pirmā un vienīgā Dienvidkorejas autonomā province. Tajā ietilpst divas pilsētas (si), Čedžu un Sogvipo.
Īpašajai provincei ir plašākas administratīvās pilnvaras, kas iepriekš bija tikai centrālajai valdībai. Čedžu plāno kļūt par brīvu starptautisko lielpilsētu.
Sabiedrība un kultūra
Sala ir salīdzinoši izolēta, tāpēc Čedžudo iedzīvotāju kultūra un valoda atšķiras no kontinentālās Korejas. Čedžudo sala ir mājvieta tūkstošiem leģendu. Iespējams, īpašākais kultūras artefakti ir visuresošie, no bazalta bluķa izgrebtie dol hareubang ("akmens vectētiņi").
Vēl viens atšķirīgs Čedžudo aspekts ir matriarhālā ģimenes sistēma. Ģimenes galvas bieži vien bija sievietes, jo viņas kontrolēja ienākumus. Spilgtākais piemērs ir haenyo ("jūras sievietes"). Viņas nopelnīja iztiku, nirstot visu cauru gadu bez jebkāda ekipējuma, lai ievāktu dažādas jūras veltes. 1960. gadu sākumā 21% salas sieviešu bija nirējas, nodrošinot 60% salas zvejniecība s ieņēmumu. Tomēr straujās ekonomiskās attīstības un modernizācijas dēļ, mūsdienās aktīvi strādā mazāk nekā 4500 haenyeo.
Ķīniešu tūristu un uzņēmēju pieplūdums
Pēdējos gados Čedžudo province ir kļuvusi par populāru ķīniešu tūristu un komercuzņēmēju galapunktu. Čedžudo pievilcību veicina salas tuvums Ķīnai (tikai 2 stundu lidojums no Pekinas), iespēja ieceļot bez vīza s, kā arī pastāvīgā iedzīvotāja statusa piešķiršana ķīniešu tautības dzīvokļu īpašniekiem. Šādas politikas dēļ Ķīnas pilsoņu klātbūtne Čedžudo ir krasi palielinājusies. The New York Times ziņo, ka gandrīz puse no visiem 6,1 miljona ķīniešu tūristiem, kas apmeklēja Dienvidkoreju 2014. gadā, devās uz Čedžudo. Turklāt Ķīnas pilsoņiem piederēja 830 ha zemes Čedžudo salā, salīdzinot ar 2009. gada 2 hektāriem.
Kaut arī šāds cilvēku pieplūdums ir labvēlīgs Čedžudo ekonomika i, šis fenomens uztrauc daudzus Čedžudo iedzīvotājus. Joprojām atminoties Japānas okupāciju, Čedžudo iedzīvotāji baidās, ka viņu sala kļūst par "Ķīnas koloniju". Šīs bailes vēl vairāk pastiprina Ķīnas militārās aktivitātes palielināšanās Austrumķīnas un Dienvidķīnas jūrās, un Dienvidkorejas augošā ekonomiskā atkarība no Ķīnas,
Nesenā aptaujā 68% Čedžudo iedzīvotāji uzskatīja, ka ķīniešu tūristu pieplūdums nepalīdz Čedžudo attīstībai. Čedžudo iedzīvotāju sajūta, ka ķīnieši neciena Dienvidkoreju vai vietējās tradīcijas, ir novedusi pie biežiem kautiņiem starp vietējiem un ķīniešu tūristiem bāros un veikalos.
Čedžu jūras spēku militārā bāze
2007. gada jūnijā Dienvidkorejas valdība izvēlējās Kangdžongu, ciematu salas dienvidu piekrastē, par $970 miljonu vērtās jūras karaspēka bāzes celtniecības vietu. Ciemata iedzīvotāji ir publiski izteikuši pretestību un iesnieguši prasību tiesā, lai mēģinātu bloķēt celtniecību
Reliģija
Pēc 2015. gada tautas skaitīšanas datiem, 23,4% Čedžudo iedzīvotāju piekopj budismu un 17,9% — kristietību (10% protestantismu un 7,9% katolicismu). 58% populācijas pārsvarā nav reliģiozi vai piekopj korejiešu šamanismu.
Starptautiskās sacensības
Čedžudo bija viena no 2002. gada FIFA Pasaules kausa izcīņas rīkotājpilsētām. Spēles norisinājās Čedžu Pasaules kausa stadionā, kas tika uzbūvēts tieši šim notikumam.
Čedžu pilsēta rīkoja AIBA 2014 Pasaules boksa čempionātu sievietēm, kas norisinājās manēžā "Halla".
Ēdieni
Čedžudo sala ir vistālāk uz dienvidiem no Korejas pussalas, kā arī vislielākā Dienvidkorejas sala. Tā kā saldūdens nav plaši pieejams, rīsi tiek audzēti tikai nelielos apmēros, un galvenās lauksaimniecības kultūras ir graudaugi — prosa, griķi un mieži. Tāpēc tradicionāla Čedžudo maltīte pārsvarā sastāv no galvenā ēdiena japgokbap (bļoda ar dažādiem tvaicētiem graudiem), piedevām jaban (sālīta kaltēta zivs), un sojas pupiņu zupas. Čedžudo ēdieni ir gatavoti no vienkāršām sastāvdaļām, un tie parasti ir sāļi.
Maltītēs bieži ēd arī jēlas jūras veltes hoe. Čedžudo virtuvē nav raksturīga kimči marinēšana, jo siltā klimata dēļ nav jāgatavo krājumi ziemai, kas ir raksturīgi citām provincēm. Čedžudo raksturīgie ēdieni ir putra ar zivīm, jūras veltēm, jūraszālēm vai sēnēm.
Čedžudo salā plaši audzē apelsīna paveidu gamgyul, kas ir līdzīgs mandarīnam. Par delikatesi uzskata melnās cūkas. Tās ir pazīstamas sava melnā apmatojuma un neparastās gaļas tekstūras dēļ. Melno cūku gaļa ir uzturvielām bagāta, un tai nav cūkgaļai raksturīgās smaržas. Tāpat tās atšķiras ar savām garenajām sejām, šaurajiem šņukuriem un mazajām, piepaceltajām ausīm. Arī zirgu gaļa ir Čedžudo salas delikatese.
Tūrisms
Čedžudo tūristiem ir pieejami dažādi atpūtas sporta veidi, tostarp golfs, izjādes ar zirgiem, medības, makšķerēšana, kalnu kāpšana utt. Atkarībā no gadalaika Čedžudo rīko vairākus festivālus tūristu piesaistei: pingvīnu peldēšanas konkursu ziemā, ķiršu ziedu festivālu pavasarī, vasaras saulgriežu nakts pludmales festivālu vasarā un Čedžudo zirgu festivālu rudenī, kā arī vēl daudz citus.
Lielākā daļa tūristu ierodas Čedžudo caur Čedžu Starptautisko lidostu un pārvietojas pa salu ar nomas mašīnām.
Uz salas atrodas Nexon Datoru muzejs.
2011. gadā New7Wonders fonda kampaņā "New 7 Wonders of Nature" Čedžudo tika izvēlēta par vienu no 7 Jaunajiem pasaules dabas brīnumiem.
Verbovka
Verbovka ir Zilupes kreisā krasta pieteka Ludzas novadā.
Sākas netālu no Zaļesjes pagasta Bukatinas ciema. Upe tek uz ziemeļaustrumiem, šķērsojot autoceļu P52 (Ploski—Zilupe—Šķaune—Ezernieki), ietekot Zilupē lejpus Pasienes. Apdzīvotās vietas krastos: Bukatina, Podavaļina.
Uškāni
Uškāni ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 266 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Rāznas ezers.
Rožsārtā bērzlape
Rožsārtā bērzlape (Russula rosea) ir bērzlapju ģints bazīdijsēne. Tā ir sastopama Eiropā lapu koku un jauktā tipa mežos, auglīgās augsnēs. Sēne bieži aug dižskābaržu tuvumā, veidojot ar tiem mikorizu. Tā netiek uzskatīta par izplatītu sēni un Latvijā ir sastopama reti.
Sēnei līdzīgas ir ūdeņainā bērzlape, sīvā bērzlape, cinobrsarkanā bērzlape un dažas citas bērzlapju sugas. Rožsārtā bērzlape parasti no tām atšķiras ar gaišāku cepurītes nokrāsu, kas var būt nedaudz rozīgos toņos, tāpat arī ar vairāk ieliektu cepurītes formu.
Pamauragas
Pamauragas ir augu ģints kurvjziežu dzimtā. Dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijas mērenajā joslā un Āfrikas ziemeļrietumos, taču sugas ir introducētas arī citviet pasaulē. Pamauragas ir tuvi radniecīgas mauragām (Hieracium), un tās mēdz neizdalīt kā atsevišķas ģintis. Ja pamauragas apskata kā atsevišķu ģinti, tajā ir klasificētas vairāk nekā 250 sugas.
Sugas
Latvijā ir sastopamas šādas pamauragu sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:
Citas ģintī klasificētās sugas un dabiski sastopamie hibrīdi (nepilns saraksts):
2016. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā
2016. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā bija 23. Eiropas čempionāts vieglatlētikā, kas notika Amsterdamā, Nīderlandē, no līdz.
Latviju šajā čempionātā pārtstāvēja 16 sportisti. Par Eiropas čempionu šķēpa mešanā kļuva Zigismunds Sirmais.
Jakubs Krejčīks
Jakubs Krejčīks (cz, dzimis ) ir Čehijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Krejčīks pārstāv KHL komandu Minskas "Dinamo".
Iepriekš pārstāvējis Čehijas Ekstralīgas komandas Prāgas "Slavia" un Brno "Kometa", KHL komandas Prāgas "Lev", Zagrebas "Medveščak" un Helsinku "Jokerit", Zviedrijas hokeja līgas komandu Örebro HK un Somijas hokeja līgas komandas Raumas "Lukko" un Oulu "Kärpät". Ar "Kometa" komandu 2017. un 2018. gadā kļuvis par Čehijas Ekstralīgas uzvarētāju.
Čehijas hokeja izlases sastāvā piedalījies četros Pasaules čempionātos.
Carl Gustaf
Carl Gustav, jeb Carl Gustaf un M2CG ir 84 mm kalibra prettanku ierocis. To konstruēja Zviedrijas armijas vajadzībām 1948. gadā, un joprojām ražo Zviedrijas firma Saab Bofors Dynamics.
Kaut gan ierocim ir jau 67 gadi, Carl Gustav un tā modifikācijas joprojām aktīvi izmanto ap 40 dažādu valstu bruņotie spēki, ieskaitot Latvijas Nacionālos bruņotos spēkus, arī Lietuva, Igaunija, ASV un daudzas citas NATO dalībvalstis, padarot to par vienu no vispopulārākajiem prettanku ieročiem pasaulē.
Pateicoties savam lielajam munīcijas klāstam, Carl Gustav dod iespēju kājniekiem iznīcināt vai smagi bojāt tankus, bruņumašīnas, bunkurus un citus smagi nocietinātus objektus.
Munīcija
Ir iespējams lietot vairākus granātu veidus - dūmu granāta 469B, apgaismošanas granāta 545, kumulatīvā granāta HEAT 751 ar diviem kaujas lādiņiem un uzspridzinātājiem (nosegtu bruņu caursitei), granāta HEDP 502 sienu un bruņu caursitei apdzīvotās vietās; šķembu granāta HE 441B ar distances darbības uzspridzinātāju (sprādzienam trajektorijā) un likvidatoru atsitiena brīdī, kumulatīvā granāta HEAT 551.
Kaujas pieredze
Carl Gustav sava garā mūža laikā ir pabijis daudzos karstajos punktos, tostarp Afganistānā, Irākā, Sīrijā un Folklendu salās. Folklendu karā britu karavīrs pat pielietoja Carl Gustav kā ieroci pret ienaidnieku kuģi. Parasti gan šis ierocis tiek lietots īpaši nocietināta pretinieka punkta uzspridzināšanai no droša attāluma, kā arī kaujas lauka apgaismošanai sliktas redzamības gadījumā.
.example
.example ir rezervēts augšējā līmeņa domēns. Domēnu 1999. gada jūnijā rezervēja Interneta inženieru padome (Internet Engineering Task Force) un tas parasti tiek lietots dokumentācijā vai citos tehniska satura dokumentos, kad domēna nosaukumi tiek lietoti kā piemēri, vai lai prezentētu DNS protokola vai interneta konceptus un veiktu pārbaužu testus.
Citi rezervētie domēni ir .invalid, .localhost, .test.
Šie kopējie augšējā līmeņa domēni tika rezervēti, lai mazinātu konfliktu un neskaidrību iespējas.
Valentīna Zeile
Valentīna Zeile (1937—2018) bija latviešu ekonomiste un politiķe. Viena no Latvijas Republikas Augstākās Padomes deputātiem, kuri 1990. gada 4. maijā nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas deklarāciju.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1937. gada 1. martā Rēzeknes apriņķa Bukmuižas pagastā zemnieka Boļeslava Dubras un viņa sievas Feliciānas ģimenē. Tēvs gāja bojā Otrajā pasaules karā, māte pēc kara beigām strādāja Kokneses skolā, vēlāk pārcēlās uz Rīgu un strādāja Aviācijas rūpnīcā.
V. Zeile studēja Latvijas Valsts universitātes Ekonomikas fakultātē. No 1955. gada strādāja par kredītinspektori un kredītu daļas vadītāju PSRS valsts bankas Pļaviņu nodaļā, vēlāk Rīgas pilsētas izpildkomitejā un Latvijas Valsts universitātē.
Sākoties Atmodas kustībai, Valentīna Zeile kļuva par Latvijas Tautas frontes Tautsaimniecības komisijas vadītāju. 1990. gadā Valentīnu Zeili no Preiļu vēlēšanu apgabala ievēlēja Latvijas Augstākajā Padomē, viņa bija tās Ekonomikas komisijas locekle, vēlāk – Budžeta komisijas vadītāja, piedalījās Latvijas Bankas izveidošanā, tās likumdošanas sagatavošanā un pieņemšanā. 1990. gada 4. maijā nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas deklarāciju.
Pēc dalības Augstākajā Padomē līdz 2011. gadam bija Latvijas Bankas padomes locekle.
Mirusi 2018. gada 18. augustā Rīgā, apglabāta Rīgas Pirmajos Meža kapos.
Kristers Tobers
Kristers Tobers (dzimis Dobelē) ir Latvijas futbolists, pussargs, Latvijas futbola izlases spēlētājs. Kopš 2023. gada jūlija parstāv Šveices Superlīgas klubu Grasshopper.
Karjera
2018. gadā sāka spēlēt Latvijas Virslīgā FK Liepāja sastāvā. spēlē pret FK Spartaks guva savus pirmos vārtus Virslīgā. 2020. gada janvārī uz īres līguma pamata pievienojās Polijas Ekstraklasa klubam Gdaņskas "Lechia". 2020. gada augustā pilnībā pārgāja uz Lechia. Pēc 2022.—2023. gada sezonas, klubam izkrītot uz Polijas 1. līgu, līgums netika pagarināts. 2023. gada jūlijā pievienojās Šveices Superlīgas klubam Grasshopper.
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. 2019. gada martā pirms 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas pirmajām spēlēm, pirmoreiz tika izsaukts uz Latvijas izlasi, debitējot 21. martā jau pirmajā šī atlases cikla mačā pret Ziemeļmaķedoniju. 2023. gada jūnijā iecelts par Latvijas izlases kapteini. 2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Turciju guva savus pirmos vārtus izlases labā.
Povils Tautvaišs
Povils Tautvaišs (lt, en; Mažeiķi — 1980. gada novembris Čikāga) bija Lietuvas un ASV šahists.
Biogrāfija
1930. gadu beigās bijis viens no Lietuvas vadošajiem šahistiem. 1937. un 1938. gadā piedalījies Lietuvas šaha čempionātu finālos, kuros abos ierindojies pirmajā desmitniekā. 1941. gadā dalījis 4.-5. vietu Lietuvas šaha čempionātā.
Pārstāvējis Lietuvas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā, Sarkanai armijai tuvojoties Lietuvai, devies uz Vāciju. 1948. gadā piedalījies Vācijas šaha turnīros: Eslingenē dalījis 3.-5. vietu, bet Oldenburgā kļuvis par turnīra uzvarētāju.
1949. gadā pārcēlies uz ASV. Gadu nodzīvojis Bostonā, bet vēlāk pārvācies uz Čikāgu. Bijis daudzkārtējais Čikāgas un Ilinoisas štata šaha čempionātu uzvarētājs. 1956. gadā Detroitā dalījis 2.-3. vietu Savelija Tartakovera piemiņas turnīrā. 1957. gadā Milvoki turnīrā New Western Open dalījis 3.-5. vietu, bet 1958. gadā Milvoki turnīrā North-Central Open dalījis 2.-3. vietu. ASV šahistu aprindās bijis pazīstams kā Vecais lapsa (en).
Igors Mirnovs
Igors Mirnovs (dzimis 1984. gada 15. septembrī) ir krievu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2017) Mirnovs spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Maskavas "Spartak" sastāvā.
Spēlētāja karjera
"Dinamo" uzbrucējs spēlēja līdz pat 2007.—08. gada sezonas vidum, kad pārcēlās uz Magņitogorskas "Metallurg" rindām, tajā aizvadot arī 2008.—09. gada sezonu. 2009.—10. gada sezonā Mirnovs spēlēja uzreiz trīs KHL klubos - Mitišču "Atlant", Balašihas "HK MVD" un Novosibirskas "Sibir".
"Sibir" sastāvā uzbrucējs aizvadīja arī visu 2010.—11. gada sezonu, to noslēdzot līgas rezultatīvāko spēlētāju divdesmitniekā, taču 2011. gada vasarā hokejists pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām. Trīs gadus vēlāk Mirnovs pārcēlās uz Kazaņas "Ak Bars".
316. mikroautobusu maršruts (Rīga)
316. minibusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta mikroautobusu maršruts, kas kursē no Centra līdz Ķengaragam. Bijušais 216. maršruta mikroautobuss. No kļuva par 316. mikroautobusu maršrutu, kurā nedarbojās Rīgas domes piešķirtās atlaides.
Maršruts tika slēgts 2022. gada 9. septembrī, kad paziņoja par "Rīgas Mikroautobusu Satiksmes" maksātnespējas procesa uzsākšanu.
Maršruts
Centrs - Ķengarags kursēja pa šādām ielām - Baznīcas, Brīvības, Brīvības bulvāris, Raiņa bulvāris, Gogoļa, Sadovņikova, Ludzas, Lauvas, Lomonosova, Lubānas, Salaspils, Rušonu, Prūšu, Ikšķiles, Lokomotīves, Višķu.
Ķengarags - Centrs kursēja pa šādām ielām - Višķu, Lokomotīves, Ikšķiles, Prūšu, Rušonu, Salaspils, Lubānas, Lomonosova, Lauvas, Kalna, Lazdonas, Sadovņikova, Gogoļa, Marijas, Merķeļa, Tērbatas,  Baznīcas.
Pieturvietas
316. mikroautobusu maršrutā pavisam kopā bija 50 pieturas. Virzienā Ķengarags — Baznīcas iela bija 24 pieturas, bet virzienā Baznīcas iela — Ķengarags bija 26 pieturas.
Torbēnupīte
Torbēnupīte (arī Bērzupe, Tarbānupīte) ir Dīriķupītes kreisā satekupe Ogres novada Birzgales pagastā, uz austrumiem no Birzgales.
Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā. Pie Kieģeļniekiem, satekot ar Degļupīti no labās puses, izveido Dīriķupīti.
Sakrālā ģeometrija
Sakrālā ģeometrija ( — 'svēts') ir reliģisku vai mitoloģisku priekšstatu kopums par pasaules formu, kas ir dzīves pamatā, ģeometriju, harmoniju un sakārtotību. Sakrālā ģeometrija jeb svētā ģeometrija ietver sevī universālus modeļus, kuri ir pamatā visu realitātē eksistējošo lietu formai un izkārtojumam telpā.
Visbiežāk sakrālās ģeometrijas principi ievēroti sakrālo ēku arhitektūrā un sakrālajā mākslā. Ģeometrija un matemātiskas attiecības, harmonija un proporcijas ir klātesošas arī mūzikā, gaismā un kosmoloģijā. Šī vērtību sistēma tiek uzskatīta par plaši izplatītu pat aizvēsturē.
Vēsture
Sakrālās ģeometrijas principi radušies Senajā Ēģiptē. Harmonisku proporciju pielietojums redzams viņu tempļos un būvēs, piemēram, Imhotepa projektētajā Džosera piramīdā 1. gadu tūkstotī p.m.ē. Ēģiptieši pieturējās pie sīki detalizētiem kanoniem sakrālās un laicigās telpas organizācijā, pamatojoties galvenokārt uz proporcijām. Ģeometriskās figūras mākslā un arhitektūrā tika veidotas izmantojot taisnu līniju un kompasu, bez izmēru mērījumiem, paļaujoties uz pareizām proporcijām. Harmonija, kas balstās uz pareizu proporciju ievērošanu, tika uztverta kā apliecinājums visa pamatā esoša dievišķā plāna izpausmei.
Rauls Šnore
Rauls Edmunds Šnore (dzimis, miris ) bija latviešu arheologs un numismāts. Rīgas Pilsētas vēsturiskā muzeja direktors (1936—1941).
Sakrālā ģeometrija
Vēsture
Seno ēģiptiešu viena no nozīmīgākajām sakrālās ģeometrijas figūrām ir ankhs (☥) — mūžīgās dzīvības simbols. Tajā ietvertas divas figūras — aplis un krusts. Aplis (ovāls) nozīmē mūžību un dzīves ritu, krusts simbolizē pāreju no bezgalības uz telpu. Ankhs tiek uzskatīts arī par gudrības simbolu, to var atrast daudzos faraonu laika dievu un garīdznieku attēlos.
Rauls Šnore
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā kuģu kapteiņa Pētera Šnores (1860—1928) ģimenē. Mācījās Viļa Olava tirdzniecības skolā (1908—1911) un Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā (1911—1915). Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krievijas Tālajiem Austrumiem, kur mācījās Nikolajevskas pie Amūras reālskolā (1915—1919). Krievijas pilsoņu kara laikā iestājās Imantas pulkā (1919—1920).
Sakrālā ģeometrija
Vēsture
Sakrālā ģeometrija ietver sevī ne tikai ģeometrisko figūru proporcijas, bet arī harmoniju attiecībās starp daļām un to kopumu.
Rauls Šnore
Dzīvesgājums
Pēc atgriešanās dzimtenē bija Izglītības, vēlāk Iekšlietu ministrijas ierēdnis (1920—1923). Līdztekus studēja Latvijas Universitātes arhitektūras (1920—1922), pēc tam vēstures fakultātē (1922—1932), piedalījās arheoloģiskajās ekspedīcijās, t.sk. Zviedrijā (1929).
Sakrālā ģeometrija
Vēsture
Renesanses laikā bieži vien tie paši cilvēki, kas bija atbildīgi par ēku konstruēšanu, gleznoja arī tā laika gleznas, piemēram, Mikelandželo. Tas noveda pie tā, ka sakrālā ģeometrija tika ietverta kā mākslā tā arī arhitektūrā. Rodžers Bēkons, vēlāk arī Leonardo da Vinči un Albrehts Dīrers, veica eksperimentus optikā un šo eksperimentu dēļ veidojās perspektīvas noteikumi, kas atbrīvoja māksliniekus no plakanās divdimensiju glezniecības, kas bija raksturīga viduslaikiem. Tajā pašā laikā veidojās arī grieķu un romiešu arhitekturālās idejas kuras bija saistītas ar sakrālo ģeometriju. Šīs idejas veicināja celtniecības izaugsmi Renesanses laikā.
Sakrālās ģeometrijas piecas pamatattiecības
1.Skaitlis π (pī). Skaitļa π (pī) attiecību var atrast jebkurā aplī. Ja apļa diametru pieņem kā 1, tad riņķa līnijas (apļa) garumu var izteikt kā π (pī). Sakrālajā ģeometrijā aplis simbolizē garīgo pasauli.
2. Kvadrātsakne no skaitļa 2 (≈1,414). Sakrālajā ģeometrijā kvadrāts asociējas ar fizisko pasauli, tādēļ ka kvadrāts ir kaut kas pilnīgi noteikts — ja viena no malām ir 1 vienību gara, tad tā perimetrs ir 4. bet laukums ir 1 kvadrātvienība (1 *1). Savukārt šāda kvadrāta diagonāles garums ir vienāds ar kvadrātsakni no 2 (=1,414), ja tā mala ir 1, simbolizējot horizontālā un vertikālā, laicīgā un garīgā vienotību.
3. Kvadrātsakne no skaitļa 3 (≈1,732). Pārklājoties diviem apļiem ar kopēju rādiusu (=1) tie veido figūru Vesica Piscis, kuras vertikālā ass ir vienāda ar kvadrātsakni no 3 (≈1,732). Renesanses mākslinieki to bieži izmantoja mākslā un arhitektūrā.
4. Kvadrātsakne no 5 (≈2,236). Ja taisnstūri veido divi kvadrāti, kuru mala ir 1, tad šāda taisnstūra diagonāle ir vienāda ar kvadrātsakni no 5 (≈2,236). Šāda veida taisnstūri (dubulto kvadrātu) var atrast dažādu pazīstamu sakrālo celtņu pamatā (Zālamana templī, Valdnieka kamerā Lielajā piramīdā).
5. Skaitlis φ (fī) jeb Zelta griezums. Tas sastopams gan dabā, gan mākslā un arhitektūrā.
Rauls Šnore
Dzīvesgājums
1928. gadā apprecējās ar arheoloģi Elvīru Vilciņu.
Bija Krāslavas ģimnāzijas skolotājs (1928—1930), pēc tam LU Filoloģijas un filozofijas fakultātes subasistents (1930—1931) un Valsts vēsturiskā muzeja arhivāra palīgs (1930—1932), preparators (1932—1933). Papildinājās Stokholmas Baltijas institūtā (1931), apmeklēja muzejus Stokholmā, Upsālā, Visbijā u.c. 1933. gadā Šnore saņēma Kristapa Morberga stipendiju un devās papildināt zināšanas arheoloģijā un numismātikā Londonas, Kembridžas un Oksfordas muzejos.
Pieminekļu valdes vecākais inspektors (1934—1935), Rīgas pilsētas monētu krātuves pārzinis (1935—1936), Rīgas pilsētas vēsturiskā muzeja direktors (1936—1941). Papildinājās Berlīnē un Hamburgā (1939). 1939. gadā viņš vadīja arheologu grupu, kas senās Rīgas ostas akvatorijā teritorijā starp tagadējo Vaļņu, Rīdzenes un 13. janvāra ielu aptuveni 6,5 metrus zem tagadējā ielas līmeņa Vecrīgā atsedza sena kuģa atliekas, t.s., Rīgas kuģi, kas bija nogrimis netālu no Rīgas upes kreisā krasta.
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas vācu okupācijas 1941. gada jūlijā Raulu Šnori kā nacionāli noskaņotu latvieti atstādināja no muzeja direktora pienākumiem, 1942. gada 1. janvārī viņu pārcēla darbā uz Cēsīm par Centrālā vēstures muzeja Cēsu nodaļas vadītāju ar uzdevumu pārraudzīt arī Valmieras un Valkas muzejus.
1942. gadā viņš pētīja Priekuļu pagasta Kalna Kunču akmeņu krāvumu, 1943. gadā Drabešu pagasta Rakstupītes senkapus. Papildinājis Cēsu Vēstures un mākslas muzeja fondus. No 1942. gada oktobra līdz 1943. gada jūlijam bija Cēsu Valsts ģimnāzijas latīņu valodas skolotājs. Izglāba no aizvešanas uz Vāciju Cēsu Vēstures un mākslas muzeja fondus, kas tika nobēdzināti Centrālā vēstures muzeja pagrabos. Lai izvairītos no šīs darbības sekām, muzeja direktors Valdemārs Ģinters komandēja viņu uz muzeja Ventspils nodaļu. 1945. gada sākumā vācu kara žandarmi arestēja Raulu Šnori par uzturēšanos Kurzemē bez atļaujas un izvairīšanos no darba dienesta Vācijā, ievietoja Liepājā izmeklēšanas cietumā, no kura viņu atbrīvoja tikai pirms kara beigām. 1945. gada 8. maijā Šnore no Ventspils ar velkoni "Rota" devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, bet ceļā to aizturēja padomju karakuģis.
Pēc atgriešanās Rīgā Šnori iecēla par Rīgas pilsētas Doma muzeja direktora vietnieka vietas izpildītāju, bet rudenī par docentu Latvijas Universitātes Vēstures fakultātes Seno laiku vēstures katedrā. 1946. gada 4. janvārī viņu apcietināja par Latvijas neatkarības laika relikviju slēpšanu, ar kara tribunāla spriedumu 1946. gada 15. aprīlī notiesāja par dzimtenes nodevību un izsūtīja uz 10 gadiem soda nometnē Krievijas PFSR. Veselības stāvokļa dēļ ar Mordоvijas APSR Augstākās tiesas lēmumu 1955. gada 25. janvārī viņu atbrīvoja no nometnes kā nedziedināmi slimu.
Pēc atgriešanās Latvijā viņš turpināja strādāt kā arheologs Elvīras Šnores vadītajos izrakumos Ludzas Šelupinkos, Budjankā, Kivtos, apzināja Lielā Ludzas ezera krastus, kā arī tulkoja krievu valodā rakstus, t.sk. monogrāfijas "Nukšu kapulauks" (1957) un "Asotes pilskalns" (1961). Vienlaicīgi viņš nopietni strādāja pie vairākiem aktuāliem Latvijas arheoloģijas jautājumiem — saimniecības vēstures, arheoloģijas terminoloģijas jautājumiem, Latvijas arheoloģiskās kartes izveidošanas, arheoloģisko senvietu aprakstīšanas un kartografēšanas, viņu uztrauca arī arheoloģijas pieminekļu aizsardzības jautājumi. 1960. gadā Latvijas PSR Augstākā tiesa noņēma Raulam Šnorem sodāmību.
Zlēkas
Zlēkas ir ciems Kurzemē, Ventspils novada Zlēku pagasta centrs. Atrodas pie autoceļu P123 (Zlēkas — Ugāle), V1309 (Piltene—Zlēkas) un V1326 (Ugāle—Cirkale—Zlēkas) krustojuma. Zlēkās atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, luterāņu baznīca, bibliotēka, bērnudārzs "Rūķītis", pasta nodaļa, aptieka un ģimenes ārsts.
Rauls Šnore
Dzīvesgājums
Miris Rīgā. Apbedīts 1. Meža kapos.
Zlēkas
Vēsture
Apdzīvotā vieta veidojusies pie Zlēku muižas (Gut Schleck). Zlēku pamatskola, kas dibināta 1796. gadā kā pirmā skola Kurzemē, darbojusies nepārtraukti 220 gadus, līdz slēgšanai 2016. gadā.
Rauls Šnore
Dzīvesgājums
Reabilitēts 1995. gada 31. janvārī.
Zlēkas
Zlēku traģēdija
1944. gadā, Otrā pasaules kara noslēguma posmā, daudzi Zlēku pagasta iedzīvotāji sniedza palīdzību padomju partizāniem un izlūkiem, atbalstīja vācu armijas dezertierus. Ostlandes vadītāju ģenerāli Fridrihu Jekelnu bija saniknojusi kureliešu leitnanta Roberta Rubeņa bataljona militārā pretošanās vācu 16. armijas daļām, un viņš it kā esot uz kartes uzvilcis riņķi, kur bija jāveic sodīšana. No 1944. gada 7. līdz 10. decembrim soda ekspedīcija zvēriski atriebās vietējiem iedzīvotājiem: nodedzināja astoņas mājas un nošāva visus iedzīvotājus, tajā skaitā bēgļus, pavisam ap 160 cilvēku.
Latvijas Zinātņu akadēmijas loceklis fiziķis Oļģerts Lielausis bija traģēdijas aculiecinieks (1944. gadā viņam bija 14 gadi) un vadīja LZA iniciatīvas grupu, kuras uzdevums bija saglabāt vēsturei informāciju par latviešu pretestības kustību Otrā pasaules kara laikā un tās upuriem. "Bet šī lieta pačibēja un līdz šim nekādi neizdodas to nopietni iekustināt," teicis akadēmiķis. "Zlēkās ir pastrādāts lielākais kara noziegums Latvijas teritorijā, kas līdz šim ir aizmirsts. Zlēku traģēdijas lietu padomju laikā pētīja akadēmiķis Vilis Samsons, kurš pats bija cīnījies padomju partizānos. Domāju, ka Zlēku traģēdijā cietušajiem ir jāparāda pienācīgs gods un šī goda atdošanas vieta simboliski būtu Karātavkalns Zlēkās. 160 cilvēku tika iznīcināti par kureliešu cīņu par Latvijas neatkarības atjaunošanu," uzskata Oļģerts Lielausis.
Pētījumi
Iecere par pētījumiem par Zlēku vēsturi no laikiem pirms Kristus līdz mūsdienām radusies Zlēku evaņģēliski luteriskās draudzes mācītājam Jānim Kalniņam un mecenātiem Zintai un Ģirtam Štekerhofiem, kuri gribējuši, lai arī nākamās paaudzes apjauš kultūrvēsturiskā mantojuma nozīmi. Mākslas zinātnieks, LZA prezidents Ojārs Spārītis uzrakstījis ceļvedi "Zlēku baznīcai 370", bet rakstniece Laimdota Sēle četrus gadus reizi nedēļā ieradās pagastā, tikās ar iedzīvotājiem, lai vāktu mutiskās un rakstiskās liecības un fotogrāfijas par vēsturi un uzrakstītu savu pamatīgo pētījumu. Ceturtdienas rakstniece parasti pavadīja arhīvā vai muzejā.
Grāmata tika laista tautā pasākumā, kurā piedalījās vairāk nekā 100 cilvēku. "'Šis darbs mani bija paņēmis savā varā tā, ka vairs nevarēju atteikties, un, ja sākumā bijīgi domāju, kā lai izvaicā cilvēku par viņa dzimtas notikumiem, vēlāk sapratu – to var un vajag. Arī mazie notikumi veido raibo dzīves pavedienu, un cilvēki šajā pētījumā bija vissvarīgākie – kā viņu gaišie, tā skumjie brīži. Es centos tuvoties patiesībai.” Laimdota Sēle"
Literatūra
Ojārs Spārītis. Zlēku baznīcai 370. Rīga, 2015. -- 31 lpp. ISBN 998-487-9888.
Laimdota Sēle. "Zlēkas. Laiki un likteņi". Rīga, 2015. -- 709 lpp.
Alehandro Gonsaless Injaritu
Alehandro Gonsaless Injaritu (es, dzimis ) ir meksikāņu kinorežisors, kinoproducents, scenārists un komponists.
Gonsaless Injaritu ir pirmais meksikāņu kinorežisors, kas izvirzīts Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais režisors" un Amerikas režisoru ģildes balvai kā labākais režisors. Viņš arī ir pirmais meksikāņu kinorežisors, kas ieguvis balvu par labāko režiju Kannu kinofestivālā filmai "Bābele" (2006).
Sešas viņa mākslas filmas, Amores perros (2000), "21 grams" (2003), "Bābele" (2006), "Biutiful" (2010), "Putncilvēks" (2014) un "Cilvēks, kurš izdzīvoja" (2015), ir guvušas pozitīvas kritiķu atsauksmes. Injaritu filma Amores perros ieguva BAFTA kino balvu kā labākā filma, kas nav angļu valodā. Filma "Bābele" tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā filma un Injaritu tika nominēts kā labākais režisors, bet balvas nesaņēma. Toties par filmu "Putncilvēks" Injaritu saņēma trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas — par labāko filmu, labāko režisoru un labāko oriģinālscenāriju, kā arī Zelta globusa balvu par labāko scenāriju. Vēl vienu Zelta globusa un Amerikas Kinoakadēmijas balvu saņēmis kā labākais režisors par filmu "Cilvēks, kurš izdzīvoja".
18. šaha olimpiāde
18. šaha olimpiāde notika no 1968. gada 17. oktobra līdz 7. novembrim Šveices pilsētā Lugāno.
Olimpiādes galvenais tiesnesis bija starptautiskais tiesnesis Jaroslavs Šaitars (Čehoslovākija).
Priekšsacīkstes
Sacensībās piedalījās 53 valstu komandas. Komandas tika sadalītas septiņās grupās, septiņas vai astoņas komandās katrā. No katras grupas divas labākās iekļuva "A" finālā, nākamās divas "B" finālā, piektā un sestā vieta "C" finālā, bet atlikušās "D" finālā. Priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas, šīs olimpiādes turnīros mērojās spēkiem savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
"B" fināls
15. Nīderlande, 16. Anglija, 17. Austrija, 18. Izraēla, 19. Spānija, 20.—21. Kuba un Šveice, 22. Islande, 23. Somija, 24. Zviedrija, 25. Brazīlija, 26. Beļģija, 27. Mongolija, 28. Skotija.
"C" fināls
29. Austrālija, 30. Norvēģija, 31. Itālija, 32. Venecuēla, 33. Turcija, 34. Grieķija, 35.—36. Portugāle un Dienvidāfrika, 37. Tunisija, 38. Īrija, 39. Luksemburga, 40. Puertoriko, 41. Maroka, 42. Monako.
"D" fināls
43. Singapūra, 44. Francija, 45. Paragvaja, 46.—47. Meksika un Dominikāna, 48. Honkonga, 49. Kostarika, 50. Lībija, 51. Kipra, 52. Virdžīnijas salas, 53. Andora.
Labākie pie galdiņiem
!Galdiņs, Vieta||Vārds, Uzvārds||Valsts||Grupa||Rezultāts||Procenti
Utāni
Ciema apkārtnē atrodas Dielīņs.
Pahmans
Pahmans var būt:
Pauls Lopenove
Pauls Lopenove (de; dzimis, miris ) bija vācbaltiešu Kaives mācītājs.
No 1835. līdz 1844. gadam mācījās ģimnāzijā Rīgā. No 1844. līdz 1849. gadam studēja teoloģiju Tartu Universitātē. No 1849. līdz 1863. gadam - Narvas Konstantīna Hunniusa zēnu privātskolas seno valodu skolotājs. Ordinēts 1860. gadā. No 1863. līdz 1895. gadam - mācītājs Jīelehtmē uz austrumiem no Tallinas. Radījis skolas mācību grāmatas, nodibināja skolu Prangli salā.
Belo šaurums
Belo šaurums (en) ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Somersetas salu ziemeļos un Būtijas pussalu dienvidos. Savieno Būtijas līci austrumos ar Franklina šaurumu dienvidos. Šaurumā atrodas vairākas nelielas salas. Krasti stāvi, klinšaini.
Pirmie no eiropiešiem šaurumu atklāja kanādiešu pētnieks Viljams Kenedijs (William Kennedy) un franču flotes virsnieks Žans Renē Belo (Joseph René Bellot), kas to sasniedza suņu pajūgos 1852. gadā — tas pierādīja, ka Somerseta ir sala. Ar kuģi pirmoreiz šaurums šķērsots tikai 1937. gadā ar kuģi Aklavik Skotija Gella vadībā. Pie šauruma austrumu ieejas atrodas pamesta Hudzona līča kompānijas apmetne Fortrosa (darbojās no 1937. līdz 1948. gadam).
Visikums
Visikums, arī Veisikums vai Vētraine, ir ciems Alūksnes novada Jaunalūksnes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 10 km no pagasta centra Kolberģa, 15 km no novada centra Alūksnes un 216 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu P40 un V396 krustojuma, Lielās Sarkanītes krastā.
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušo Visikuma muižu. Latvijas PSR laikā tajā izveidots kultūras nams, mūsdienās viesu nams.
Džonatans Tehau
Džonatans Tehau (Jonathan Tehau; dzimis ) ir Taiti futbolists, pašlaik (2017) spēlē A.S. Tefana un Taiti izlasē. Viņa brāļi Lorenzo Tehau un Alvins Tehau, kā arī brālēns Teaonui Tehau arī spēlē Taiti izlasē.
Izlases karjera
Džonatans Tehau guva pirmos vārtus Taiti izlases vēsturē FIFA Konfederāciju kausā, tos gūstot pēc stūra stitiena ar galvu, panākot rezultātu 1-3. Vēlāk viņš iesita bumbu arī savos vārtos, kļūstot par pirmo Konfederāciju kausa vēsturē, kas ir iesitis bumbu gan pretinieku, gan savos vārtos.
Izlases statistika
Uz .
Zaborje
Zaborje ir ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 18,6 km no pagasta centra Pasienes, 30 km no novada centra Zilupes un 329,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa V520 (Meikšāni–Draudzības kurgāns).
Čornomorska
Čornomorska (uk), līdz 2016. gadam Iļļičivska (Іллічівськ), ir pilsēta Ukrainas dienvidrietumos, Odesas apgabalā. Izvietojusies Melnās jūras krastā 29 km no apgabala centra Odesas, kuras aglomerācijā ietilpst. Iļļičivskas pilsētas padomei pakļauts Oleksandrivkas pilsētciemats un divi ciemi. Iļļičivskas osta ir trešā lielākā Ukrainā pēc kravu apgrozījuma.
Pilsētas teritorija apdzīvota kopš seniem laikiem. No 1791. gada teritorija nonāca Krievijas Impērijas sastāvā un šajā vietā sāka apmesties grieķi, albāņi, moldāvi un vācieši, kas izveidoja Buhovas (Бугово) ciemu. 1927. gadā ciemu pārdēvēja par Iļļičevsku. 1950. gadā limānā pie Iļļičivskas tika sākta kara kuģu rūpnīcas būve, 1958. gadā ciemam piešķirts pilsētciemata statuss un sākta jūras ostas būve. 1973. gadā piešķirtas pilsētas tiesības.
Saskaņā ar dekomunizācijas politiku Iļļičivska pārdēvēta par Čornomorsku. 2016. gada 4. februārī pārdēvēšanas lēmumu apstiprināja Ukrainas Augstākā Rada.
Lastova
Lastova (hr) ir Horvātijas sala Adrijas jūrā, valsts galējos dienvidos. Ap Lastovas salu atrodas vēl 45 mazākas salas, no kurām apdzīvota tikai viena, izveidojot Lastovas arhipelāgu. Salā saglabājusies 15. un 16. gadsimta venēciešu arhitektūra. Notiek tradicionāls karnevāls (poklad). Kopš 2006. gada Lastovas arhipelāgs ir dabas parks.
Olehs Siņehubovs
Olehs Siņehubovs (ukraiņu: Олег Васильович Синєгубов; dzimis 1983. gada 10. augustā Harkivā) ir ukraiņu jurists, advokāts un tieslietu zinātņu doktors, kurš kopš 2021. gada 24. decembra ir pašreizējais Harkivas apgabala gubernators. Kopš Krievijas 2022. gada 24. februārī notikušā iebrukuma Ukrainā Siņehubovs vada Harkivas apgabala civilmilitāro pārvaldi.
Biogrāfija
Olehs Siņehubovs dzimis 1983. gada 10. augustā Harkivā.
Tēvs — agronoms. Māte — grāmatvede.
Absolvējis Harkivas 147. vidusskolu.
2000. gadā iestājās Harkivas Nacionālajā Iekšlietu universitātes Juridiskajā fakultātē. 2004. gadā ar izcilību absolvējis Iekšlietu departamentu un ieguvis jurista kvalifikāciju.
No 2008. gada janvāra līdz 2008. gada jūlijam — Ukrainas Iekšlietu ministrijas Dienvidu dzelzceļa LO stacijas Osnovas apgabala izmeklēšanas nodaļas izmeklētājs.
Politiskā darbība
2018. gadā viņš kandidēja uz Ukrainas Augstākās pretkorupcijas tiesas tiesneša amatu, taču neizturēja konkursa atlasi.
2019. gadā Augstākās Radas vēlēšanu laikā viņš bija partijas "Tautas kalps" 180. vēlēšanu apgabala tautas deputāta kandidāta, Oleksija Krasova uzticības persona.
2019. gada oktobrī valdība vienojās par Oleha Siņehubova iecelšanu Poltavas apgabala valsts pārvaldes vadītāja amatā.
2019. gada 11. novembrī Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis iecēla Siņehubovu Poltavas apgabala valsts pārvaldes priekšsēdētāja amatā. Atlaists 2021. gada 24. decembrī.
Kopš 2021. gada 24. decembra — Harkivas apgabala valsts pārvaldes priekšsēdētājs. Viņa pirmais lēmums šajā amatā bija Poltavas reģionālās valsts pārvaldes Izglītības un zinātnes departamenta direktores Vitas Kovaļskas iecelšana par viņa padomnieci. Kovaļska tiek apsvērta gubernatora vietnieces amatam, kur viņa vadīs humānās palīdzības bloku.
Privātā dzīve
Sieva — Anna Žuravļova, strādā Harkivas Nacionālās medicīnas universitātes 3. iekšķīgo slimību un endokrinoloģijas nodaļā.
Audzina 2016. gadā dzimušo dēlu.
Mūsu stulbais brālis
"Mūsu stulbais brālis" (en) ir 2011. gada ASV komēdija, kuras režisors ir Džese Peretzs. Galvenās lomas atveido Pols Rads, Zoja Dešanela, Elizabete Benksa, Emīlija Mortimera, T. Dž. Millers un Ādams Skots. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Filmā ne pārāk apķērīgs vīrietis iejaucas un rada haosu savu trīs māsu dzīvēs.
Biksējas—Cūku purvs
Biksējas—Cūku purvs ir zemais purvs Smiltenes novada Blomes pagastā. Izvietojies Sedas līdzenuma dienvidu malā Abula kreisajā krastā starp tā pietekām Nigru un Mutulīti. Veidojies, nepietiekamas noteces dēļ pārpurvojoties sauszemei. Purva lielākā daļa nosusināta: 320 ha platībā ar drenāžu, bet 250 ha platībā — ar vaļējiem grāvjiem. Iekultivēti tīrumi. Dienvidrietumu malā Biksējas ciems.
Madars Razma
Madars Razma (dzimis Priekulē) ir latviešu šautriņu metējs, kurš piedalās Profesionālās darts organizācijas (PDC) organizētajos turnīros. Razma ir kļuvis par seškārtēju Latvijas čempionu individuālajās sacensībās (2010, 2012, 2014, 2015, 2016, 2019), septiņkārtēju Latvijas čempionu pāros (2010, 2011, 2013, 2014, 2016, 2017, 2019).
Razma ir uzvarējis 7 starptautiskus Pasaules darta federācijas (WDF) un Britu darta organizācijas (BDO; pusprofesionāla šautriņu mešanas organizācija, asociēta ar WDF) organizētos turnīrus, piedalījies trijos BDO pasaules čempionātos (2014, 2015, 2016), labākais rezultāts ir astotdaļfināls (2015, 2016).
Uzvarot 2019. gada PDC Baltic & Nordic Pro tūres kopvērtējumā, Razma kvalificējās 2020. gada PDC pasaules čempionātam, kļūstot par pirmo Latvijas pārstāvi, kas to ir izdarījis. 1. kārtas mačā ar rezultātu 2—3 piekāpās Harijam Vordam.
2022. gada novembrī sasniedzis 32. vietu Order of Merit rangā.
Alfons Priedīte
Alfons Priedīte (1908—1993) bija latviešu kultūrtehniķis un nacionālās pretestības kustības dalībnieks, kurš 1944. gadā organizēja bēgļu laivas uz Zviedriju.
Dzīvesgājums
Dzimis 1908. gada 5. decembrī Jaunlaicenes pagasta Lūšos mežsarga ģimenē. Mācījās Apes pamatskolā, tad Rīgas Valsts tehnikumā, kuru absolvēja 1929. gadā. Strādāja pie Latgales sādžu sadalīšanas viensētās, no 1933. gada Zemkopības ministrijas kultūrtehniskajā nodaļā Ventspilī.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gada maijā iesaistījās Latvijas Centrālās padomes organizētajā bēgļu pārcelšanā no Kurzemes piekrastes. 1944. gada oktobrī ieradās Gotlandē un pēc kara dzīvoja Zviedrijā.
Dzīvojot Zviedrijā, aktīvi iesaistījās sporta organizēšanā - volejbola un īpaši basketbola.
Deivids Drāznieks
Deivids Drāznieks (dzimis ) ir Latvijas futbolists, uzbrucējs. Pašlaik (2020) Drāznieks pārstāv Latvijas Virslīgas komandu FK Liepāja. Karjeru sāka FK Liepājas dublieru komandā.
Karjera
Futbolu sācis spēlēt 9 gadu vecumā dzimtajā Liepājā, kur pirmais treneris bija Rolands Pocjutis. Pašā sākumā spēlējis kā vārtsargs, bet vēlāk kļuvis par uzbrucēju.
Pirms 2019. gada sezonas pievienojās FK Metta/LU komandai.
Pirms tam D.Drāznieks karjeru aizvadījis dzimtās komandas FK Liepāja sastāvā, divu sezonu garumā izceļoties ar 7 vārtu guvumiem dublieru čempionātā, kā arī 2018. gada sezonā ar 4 vārtiem U-18 Elites grupā.
2017. gadā jaunais futbolists debitēja FK Liepāja komandas sastāvā, Latvijas Kausa izcīņas 1/16 finālā pret BFC Daugavpils. Aizvadītā sezona gan Deividam bijusi saraustīta savainojumu dēļ.
Ivars Žvīgurs
Ivars Žvīgurs (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu basketbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā.
Biogrāfija
Izglītību ieguvis Rīgas 11. vidusskolā, Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē.
Viņa dēls Ivars Rihards Žvīgurs arī ir basketbolists.
Basketbolu sācis spēlēt Rīgas 2. sporta skolā. 1967. gadā sācis karjeru Rīgas VEF, to pārstāvēja līdz 1973. gada, pēc tam uz dažām sezonām pārgāja uz Rīgas ASK, savukārt 1977. gadā atgriezās VEF sastāvā, kur spēlēja līdz 1984. gadam. 1975. gadā kļuvis par Latvijas čempionu.
107 spēles aizvadījis Latvijas PSR basketbola izlases sastāvā. Izcīnījis 3. vietu 1983. gada PSRS Tautu spartakiādē (vēl startējis 1971. (9. vieta), 1975. (6. vieta) un 1979. (6. vieta) gada spartakiādēs). Četrus gadus pārstāvējis PSRS izlasi (1970—1972; 1979). 1970. gadā PSRS U-19 izlases sastāvā tika svinēta uzvara Eiropas U-19 čempionātā.
1992. gada Latvijas Basketbola līgas spēlē, pārstāvot komandu "Nākotne", tika diskvalificēts uz mūžu no Latvijas basketbola par tiesneša FIBA nozīmītes noraušanu.
Utināni (Rušonas pagasts)
Utināni ir ciems Rušonas pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 214 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V742.
Vitkapupīte
Vitkapupīte (arī Alstiķupīte, Vitkopupīte, Vitkops) ir Daugavas kreisā krasta pieteka Bauskas un Ogres novados.
Izteka no Taurkalnes Aklezera ziemeļu krasta. Tek ziemeļu — ziemeļaustrumu virzienā. Vidustecē caurtek mākslīgajam Vitkapu ezeram. Ūdenskrātuve trīs pusēs norobežota ar dambi, dienvidu krastā dabiska nogāze. Ietek Daugavā pie Alstiķu mājām. Pašā grīvā upi šķērso valsts autoceļš P85 (Rīgas HES—Jaunjelgava).
Žoglova
Žoglova ir ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 13,3 km no pagasta centra Pasienes, 24,8 km no novada centra Zilupes un 324 km no Rīgas.