cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Drošības spilvens
Par automašīnu drošības spilvena izgudrotāju tiek uzskatīts vācietis Valters Linderers (Walter Linderer). Viņa drošības spilvenu piepūta saspiests gaiss, kuru iedarbināja vai nu trieciens buferī vai vadītājs. Viņš savu izgudrojumu patentēja 1953. gada 12. novembrī, bet līdzīgu sistēmu dažus mēnešus agrāk jau bija patentējis amerikānis Džons Hetriks (John W. Hetrick). Mūsdienās izmantoto tehnoloģiju 1963. gadā izstrādāja japānis Jasuzaburo Kobori (Yasuzaburou Kobori; 小堀保三郎). 1967. gadā amerikānis Alens Brīds (Allen K. Breed) izgudroja trieciena sensoru, kas sastāvēja no lodes, kas ar magnētu iestiprināta caurulē. Šis risinājums izrādījās ļoti veiksmīgs, un Brīds to piedāvāja Chrysler. 1970. gados Ford un General Motors drošības spilvenu ieviesa savās automašīnās. 1977. gadā General Motors pārtrauca drošības spilvenu iebūvēšanu klientu intereses trūkuma dēļ. Tikai 1990. gados sākās plaša drošības spilvenu izmantošana ASV automašīnās.
Laimas iela (Jūrmala)
Laimas iela ir maza iela Jūrmalā, Valteru apkaimē. Laimas iela sākas krustojumā ar Rubeņu ielu un beidzas krustojumā ar Aveņu ielu. Kopējais ielas garums ir 130 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Laimas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Laimas iela ir savienota ar šādām ielām:
Usma
Usma ir ciems Ventspils novada Usmas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Usmas ezera ziemeļrietumu krastā 52 km no novada domes Ventspilī un 142 km no Rīgas.
Vēstures avotos Usmas vārds pirmoreiz minēts 1253. gadā Kurzemes bīskapijas un Livonijas ordeņa Kurzemes sadalīšanas aktā. 18. gadsimtā Usmā pastāvējusi kroņa muiža (Usmaiten) ar zemnieku sētām. Mūsdienu apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā kolhoza «Usma» ciemats. Usmā atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, bibliotēka, feldšerpunkts, veikals, pasts, vairāki viesu nami, luterāņu baznīca. Usmas Elku liepa ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis. Usmas pamatskola slēgta 2009. gadā.
Jaunsaimnieki (Dekšāres pagasts)
Jaunsaimnieki (arī Jaunsaimnieki 1) ir ciems Rēzeknes novada Dekšāres pagastā. Izvietojies pagasta rietumos 3,9 km no pagasta centra Dekšārēm, 36 km no novada centra Rēzeknes un 203,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V735 (Stabulnieki–Sīļukalns–Varakļāni) un autoceļa A12 (Jēkabpils—Rēzekne—Ludza—Krievijas robeža (Terehova)).
Pēteris Mežaks
Pēteris Mežaks (1858—1941) bija latviešu virsnieks, Krievijas impērijas armijas ģenerālis. Krievu-ķīniešu vārdnīcas karavīriem autors (1903). Latvijas goda konsuls Harbinā, Ķīnā. Miris pēc 1941. gada jūnija deportācijas uz PSRS.
Dzīvesgājums
Dzimis 1858. gada 3. martā Mazsalacas pagasta Ceipēs lauksaimnieka Kaspara Mežaka ģimenē. Mācījās Cēsu pilsētas skolā. 1878. gadā iesaukts karadienestā, 1881. gadā beidza Rīgas kājnieku junkuru skolu (Рижское пехотное юнкерское училище) praporščika pakāpē, dienēja 115. Vjazmas kājnieku pulkā Rīgā.
1884. gadā korneta pakāpē nosūtīts dienēt Aizamūras apgabala Speciālajā robežapsardzes korpusā pie Ķīnas robežas, paaugstināts poručika (1885), tad rotmistra (1893) pakāpē. Apguva mongoļu un ķīniešu valodas, veica saraksti ar ķīniešu ierēdņiem. 1900.—1901. gadā piedalījās Bokseru sacelšanās apspiešanas militārajās operācijās Ķīnā, paaugstināts par apakšpulkvedi (1901), no 1902. gada bija Aizamūras apgabala Speciālā robežapsardzes korpusa štāba vecākais adjutants. Piedalījās Krievijas—Japānas karā (1904-1905) pulkveža pakāpē, komandēja Ķīnas-Austrumu dzelzceļa apsardzes rietumu iecirkņa komandieris.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada 6. jūlijā paaugstināts par ģenerālmajoru, komandēja 1. Aizamūras robežapsardzes kājnieku divīzijas 1. brigādi. Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gada oktobrī atvaļināts no dienesta. Pēc tam, kad Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada augustā kazaku atamans Grigorijs Semjonovs ieņēma Aizbaikāla teritoriju, viņš ģenerāli Mežaku nozīmēja par Čitas militāro ģenerālgubernatoru. No 1919. gada 24. februāra viņš bija Austrumsibīrijas armijas 2. kara apgabala priekšnieks. Pēc Baltās kustības sagrāves patvērās Ķīnā, no 1921. gada janvāra bija Latvijas goda konsuls Harbinā, ieguvis ASV goda pilsonību.
Pēc atgriešanās dzimtenē dzīvojis Rīgā, 1937. gadā saņēma uzaicinājumu piedalīties Japānas filmā par Krievijas-Japānas karu.
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada jūnijā apcietināts un deportēts uz Vjatlaga soda nometni, kur 1941. gada 5. vai 7. septembrī miris. Apglabāts 7. lēģera kapos pie Ļesnojes ciema.
Māras iela (Jūrmala)
Māras iela ir maza iela Jūrmalā, Valteru apkaimē. Māras iela sākas krustojumā ar Rubeņu ielu un beidzas krustojumā ar Aveņu ielu. Kopējais ielas garums ir 140 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Māras ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Māras iela ir savienota ar šādām ielām:
Cagliari Calcio
Cagliari Calcio ir Itālijas futbola klubs no Kaljāri, pilsētas Sardīnijā. Klubs dibināts, pašlaik spēlē Itālijas A sērijā. Mājas spēles aizvada Sant'Elia stadionā, kura ietilpība ir 16 000 vietu. Augstākais sasniegums bija 1970. gadā, kad kļuva par Itālijas futbola čempioniem. 1969. gadā bija vicečempioni. Eiropas kausos augstākais sasniegums ir iekļūšana UEFA kausa pusfinālā 1994. gadā.
Emīls Rotongs
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 234 punktus, izcīnot 59. vietu.
Tromeļa pils
Tromeļa pils jeb Tromeļa pilskalns atrodas Kurzemē, Talsu novada Rojas pagasta Melnsilā. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.
Pakalns, kas atrodas netālu no Ķilmiņupes ietekas jūrā, saistās ar teikām par jūras laupītāju Trommeli, kurš 14. gadsimtā aplaupījis kuģus Rīgas līcī. Šeit atradusies Trommeļa pils, kuras mūri vēl bijuši redzami 19. gadsimta beigās, kad iedzivotāji pils akmeņus un ķieģeļus izmantoja māju būvē. 1977. gadā šeit tika tika veikti arheoloģiskie izrakumi, kas konstatēja, ka viduslaikos šeit atradusies būve.
Jaunsaimnieki 2
Jaunsaimnieki 2 (arī Jaunsaimnīki 2) ir ciems Rēzeknes novada Dekšāres pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 8,6 km no pagasta centra Dekšārēm, 38,7 km no novada centra Rēzeknes un 207,6 km no Rīgas.
Artūrs Reinfelds
Artūrs Reinfelds (1911—2003) bija latviešu modernisma arhitekts.
Dzīvesgājums
Dzimis 1911. gada 1. februārī Viļķenes pagasta “Veclemšās” zemnieka ģimenē. Studēja Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātē (1928–1937), bija Perkonkrusta biedrs.
Līdztekus studijām strādāja arhitektu E. Štālberga un K. Bikšes birojos, piedalījās Pieminekļu valdes rīkotajās ekspedīcijās. 1937. gadā sāka strādāt Rīgas pilsētas būvvaldē. Kā arhitekta Štālberga asistents piedalījās Brīvības pieminekļa celšanas darbos un Latvijas Universitātes aulas izbūvē. 1938. gada sākumā uzvarēja jaunceļamā pasta krājkases nama projektu konkursā. Obligātā karadienesta laikā strādāja Kara būvniecības pārvaldē (1938–1939).
Pēc Latvijas okupācijas turpināja studijas LVU Arhitektūras fakultātes aspirantūrā (1940–1941), bija Arhitektūras fakultātes asistents E. Štālberga arhitektūras darbnīcā (1940–1945), tad docenta vietas izpildītājs, vecākais pasniedzējs (1945–1949). 1949. gadā atbrīvots no darba LVU. Vēlāk strādāja institūtā “Pilsētprojekts”, bija projektu galvenais arhitekts (1950–1979).
Kopā ar Vaideloti Apsīti projektēja 1958. gadā atklāto Maskavas metro «Rīgas» staciju, kas izceļas ar vienkāršību, gaumīgumu un skaistumu. Pirmo reizi Maskavas metro celtniecībā tika izmantotas keramiskās plātnes. Latvijas PSR metrostacijas celtniecībai piegādāja ne tikai materiālus, bet arī nosūtīja darbiem uz Maskavu vairāk nekā 30 meistarus.
1980. gadā pensionējās, miris 2003. gada 5. novembrī.
Projekti
Reinbergs izstrādāja projektus daudzām sabiedriskām, ražošanas un dzīvojamām ēkām:
Sergejs Zagrebeļnijs
Sergejs Zagrebeļnijs (ru; dzimis ) ir Uzbekistānas starptautiskais lielmeistars šahā (1993).
Biogrāfija
Divkārtējs Uzbekistānas šaha čempionāta uzvarētājs (1988, 1990). 1991. gadā pēdējā PSRS komandu šaha čempionātā Uzbekistānas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis Kečkemētā (Ungārija, 1993), Vladivostokā (1995), Drēzdenē (1999), Izraēlas atklātajā šaha čempionātā (2003), Ikārijā (Grieķija, 2007). Par panākumiem turnīros FIDE 1990. gadā Zagrebelnijam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1993. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Pārstāvējis Uzbekistānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Pēdējos gadus dzīvo Maskavā un ir pazīstams kā šaha treneris, kā arī šaha turnīru apskatnieks un tiešraižu komentētājs Krievijas šaha vietnē ChessPro.
Sīklesciems
Sīklesciems (agrāk Sikle) ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Nīcas pagastā. Izvietojusies pie autoceļa A11 3,5 km no pagasta centra Nīcas, 36,5 km no novada centra Grobiņas un 240 km no Rīgas.
Šarls Luaziljons
Šarls Leons Žoržs Luaziljons (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Luaziljons 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai pirmās kārtas posmā.
Nurijevs. Baltais krauklis
"Nurijevs. Baltais krauklis" (en) ir 2018. gada biogrāfiska drāma, kas balstīta uz Džūlijas Kavanahas grāmatu Rudolf Nureyev: The Life. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem un galveno lomu atveidotājiem ir Reifs Fainss. Citas lomas atveido Oļegs Ivenko, Adele Eksarčopolusa, Aleksejs Morozovs, Rafaēls Personazs, Luiss Hofmans, Sergejs Polunins un Maksimilians Grogorjevs. Filmas pirmizrāde notika Tellaridas filmu festivālā.
Filmas pamatā ir padomju baletdejotāja Rūdolfa Nurijeva dzīve, karjera un bēgšana no PSRS uz Rietumiem 1961. gadā.
Dārbi
Dārbi (, izrunā: ) ir pilsēta Apvienotajā Karalistē, Anglijā, Dārbišīras grāfistes lielākā pilsēta. Pilsēta atrodas Dērventas upes krastā, Peninu dienvidu daļā.
Dārbi 9. gadsimtā dibināja dāņu vikingi ar nosaukumu Deoraby. 16. gadsimtā tika uzcelta Dārbi katedrāle, kas ir viens no ievērojamākajiem tūristu apskates objektiem pilsētā.
Pilsētā bāzējas Anglijas futbola čempionāta (otrās spēcīgākās līgas) komanda Derby County F.C..
Zaļenieku luterāņu baznīca
Zaļenieku luterāņu baznīca jeb Zaļā evaņģēliski luteriskā draudze ir luterāņu dievnams Jelgavas novada Zaļenieku pagastā. Atrodas Zaļeniekos, netālu no Latvijas vietējā autoceļa (V1098) Ūziņi — Zaļenieki — Dobele Tērvetes upes kreisajā krastā. Dievkalpojumi notiek katra mēneša pirmajā un trešajā svētdienā. Mācītājs — Guntars Lūsītis.
Iškošimas grēda
Iškošimas grēda (tg) ir kalnu grēda Pamirā, Tadžikistānā. Izvietojusies Pamira dienvidrietumos, stiepjas ziemmeļu—dienvidu virzienā 95 km garumā starp Pandžas ieleju rietumos un Šohdaras ieleju ziemeļaustrumos. Austrumos paceļas Šohdaras grēda, par kuras daļu dažkārt tiek uzskatīta. Grēdas augstākā virsotne ir Majakovska smaile (6096 m). Grēda veidota galvenokārt no gneisiem, amfibolītiem un citiem pirmskembrija metamorfiskajiem iežiem; korē ap 315 ledāju ar kopējo platību ap 165 km². Nogāzēs kalnu stepes un tuksnesis, ielejās skrajas paegļu audzes. Grēdas rietumdaļā zināmi termisko minerālūdeņu avoti, pie viena no kuriem ierīkots Garmčašmas balneoloģiskais kūrorts.
Zaļenieku luterāņu baznīca
Vēsture
Pirmā koka baznīca Zaļeniekos celta drīz pēc 1567. gada (uz torņa minēts 1577. gads). 1632. gada vizitācijas protokolā teikts, ka baznīca ir ļoti veca, un nepieciešams celt jaunu baznīcu. 1665. gadā vecā celtne jau bija sabrukusi. 1697. gadā Jelgavas virspilskungs un Zaļenieku muižas nomnieks Kristians Ēvalds fon Kleists par draudzes līdzekļiem lika jaunā dievnama pamatus. 1699. gadā uzceltā baznīca ir minēta ar sarkaniem kārniņiem klātu jumtu, torni un sakristeju. Taču jau 19. gadsimta sākumā Zaļenieku baznīca jau bijusi pussagruvusi. Kurzemes guberņas arhitekts Heinrihs Eduards Dihts izstrādāja jauna dievnama projektu. 1822. gada 21. janvārī Kurzemes guberņas valde izdeva pavēli par jaunas baznīcas celtniecību. 1824. gadā vecā koka baznīca tika nojaukta. Pēc Dihta projektētās Bērzes baznīcas torņa sabrukšanas aizbēgušā arhitekta vietā ceturtās Zaļenieku baznīcas celtniecību 1828. gadā pabeidza jaunais guberņas arhitekts Johans Frīdrihs Šulcs. 1871-1872. gadā dievnamu paplašināja līdz 650 sēdvietām. Ievērojami paaugstināja zvanu torni. Draudzes telpā iebūvēja sānu luktas, kā arī piebūvēja sakristeju. 1872. gada 29. oktobrī iesvētīja pārbūvēto dievnamu. Savukārt, izremontēto baznīcu atkal iesvētīja jau 1928. gada 7. jūlijā. 1936. gadā celtni apmeta un nokrāsoja ārsienas, kā arī zvanu tornī apzeltīja krustu. Baznīca stipri cieta Otrā pasaules kara kaujās 1944. gada augustā. Kara laikā dievnamā tika ierīkots hospitālis, bet padomju laikā — zirgu stallis. 1977. gadā mācītāja Arņa Bergmaņa vadībā sākās artilērijas šāviņu nodarīto postījumu novēršana, torņa, draudzes telpas jumta un fasāžu atjaunošana. 2005. gadā baznīcu iekļāva Eiropas kultūras mantojuma sarakstā kā vienu no Latvijas sakoptākajiem kultūras pieminekļiem.
Eksterjers
Baznīca ir ampīra stila akmens-ķieģeļu mūra garenbūve ar poligonālu sakristeju. Par galveno ēkas akcentu kļuvis 142 pēdas (43,28 m) augstais zvanu tornis ar uzsvērtām dzegām un pusloka logailām ar arhivoltām. Tam abās pusēs simetriski piebūvētas kāpņu telpas. Garenfasādēs, tāpat kā tornī, iedziļinātas pusloka logailas ar arhivoltām. Uz dievnamu ved mūra vārti.
Interjers
Netradicionāli būvētas luktas virs galvenās ieejas un gar draudzes telpas sienām sadala vienjoma draudzes telpu trijās daļās. Tas rada trīsjomu telpas iespaidu. Luktas balsta slaidas kolonnas ar eklektiskiem, vīnogulāju vītnēm greznotiem kapiteļiem. Baznīcas logus grezno četras 1873. gadā darinātās Drēzdenes mākslinieka Jūliusa Hībnera vitrāžas. To centrā ir Jaunās Derības sižeti: "Svētais vakarēdiens", "Bēgšana uz Ēģipti", "Divpadsmitgadīgais Jēzus Templī" un "Iejāšana Jeruzalemē Pūpolu svētdienā".
Neogotiskā stilā 1872. gadā darināto altāri tradicionāli grezno pinakli, fiales, māsverks, trejlapji un četrlapji. Smailloka arkā Drēzdenes mākslinieka Jūliusa Hībnera altārglezna "Kristus pie krusta".
Dievnamā atrodas Liepājas ērģeļmeistara Kārļa Hermaņa par 2000 sudraba rubļiem būvētās ērģeles, kas iesvētītas 1862. gada 21. februārī.
Iepriekš zvanu tornī bija atradušies vairāki zvani. Tai skaitā 1577. gadā Mihaela Baijera lietais un Alofa Funkes dāvinātais 131 kg smagais zvans, 1630. gada zvans ar uzrakstu "Der Segen des Herren machet reich ohne Mühe, Anno 1630 hat der Amptman Daniel Brockhussen diese Grenchofsche Glocke umgiessen lassen", 1930. gadā J.K.Švenna lietais zvans. Pašreiz zvanu tornī atrodas Dumpju kapu čuguna zvans (Ø ~0,6 m) ar uzrakstu: "Vadi klusi dusā Dumpju kapi 1933.g. Drāšu fabrika Liepājā".
Baznīcas zemgrīdas kapenēs 1674. gadā apbedīta Zaļenieku muižas īpašnieka Georga fon Butlara sieva Helēna Barbara, kā arī Kristofs Levins fon Trota-Treidens ar sievu Johannu Doroteju fon Trota-Treidenu.
Apkārtne
Blakus baznīcai dienvidu pusē atrodas Zaļenieku kapi, kur apglabāti arī Pirmajā pasaules karā kritušie vācu karavīri.
Buķi
Buķi ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Sesavas pagastā. Izvietojusies pagasta dienviddaļā starp Sesavu un autoceļu V1072 5 km no pagasta centra Sesavas, 40 km no novada domes Jelgavā un 85 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies pie kādreizējām Buķu dzirnavām, izaugusi padomju gados.
Giorgijs Margvelašvili
Giorgijs Margvelašvili (ka; dzimis ) ir Gruzijas akadēmiķis un politiķis, kurš no 2013. gada 17. novembra līdz bija Gruzijas prezidents.
Studējis filozofiju, divreiz bijis Gruzijas sabiedrisko lietu institūta rektors (2000—2006, 2010—2012). 2012. gada oktobrī viņš kļuva par jaunizveidotā Bizinas Ivanišvili ministru kabineta locekli kā Gruzijas Izglītības un zinātnes ministrs. 2013. gada februārī viņš tika nozīmēts arī par premjerministra vietnieku. 2013. gada maijā Margvelašvili tika nosaukts kā Ivanišvili vadītās partijas Gruzijas sapnis prezidenta amata kandidāts un oktobrī uzvarēja prezidenta vēlēšanās ar 62% balsu. Margvelašvili nav nevienas politiskās partijas biedrs. Margvelašvili prezidentūra beidzās 2018. gada decembrī, viņš nekandidēja uz pārvēlēšanu.
Personīgā dzīve
Bez dzimtās gruzīnu valodas Margvelašvili pārvalda angļu un krievu valodu. Viņa hobijs ir adīšana. Margvelašvili reti izsakās par savu privāto dzīvi. Viņam ir meita Anna no pirmās laulības (dzimusi 1995. gadā), kura studējusi Maskavā. 2014. gada 10. septembrī Margvelašvili Dušeti pilsētā apprecēja savu ilgstošo partneri Maku Čičua (dzimusi 1965. gada 31. martā), kura bijusi grima māksliniece un epizodiski arī dziedātāja un aktrise. 2015. gada 2. februārī viņiem piedzima dēls Teimurazs.
Valmierai un Vidzemei
"Valmierai un Vidzemei" ir izveidota politiskā partija Latvijā. Partija orientējas sākotnēji uz Valmieras pilsētas attīstību, bet pēc 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas, partija pārstāv Valmieras novada intereses. Partija Saeimas vēlēšanās piedalās apvienības Jaunā Vienotība sastāvā. 14. Saeimā partiju pārstāv Jānis Skrastiņš Jaunās Vienotības frakcijas sastāvā.
Mihails Saltajevs
Mihails Saltajevs (uz; dzimis ) ir Uzbekistānas starptautiskais lielmeistars šahā (1995).
Biogrāfija
1991. gadā pēdējā PSRS komandu šaha čempionātā Uzbekistānas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis Karlmarksštatē (1990), Vladivostokā (1995), Maskavā (1995, 1996), Neiklosterē (2001), Esenē (2002), Hamburgā (2006).
Par panākumiem turnīros FIDE 1990. gadā Saltajevam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1995. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Pārstāvējis Uzbekistānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
The Invisible Woman
The Invisible Woman ir 2013. gada biogrāfiska drāma, kas balstīta uz Klēras Tomalinas tāda paša nosaukuma grāmatu. Filmas režisors un galveno lomu atveidotājiem ir Reifs Fainss. Citas lomas atveido Felisita Džonsa, Kristīna Skota Tomasa, Toms Holanders, Džoanna Skanlana un Džons Kavanahs. Filmas pirmizrāde notika Tellaridas filmu festivālā. Filmas pamatā ir patiesi notikumi.
Savas karjeras augstumos angļu rakstnieks Čārlzs Dikenss satiek daudz jaunāko Nelliju Ternanu, kura līdz pat Dikensa nāvei kļūst par viņa slepeno mīļāko.
Praška
Praška ir pilsēta Polijas dienvidos, Opoles vojevodistē.
Kristians Brekte
Kristians Brekte (dzimis 1981. gada 25. maijā) ir latviešu mākslinieks, scenogrāfs, gleznotājs, pazīstams ar provokatīviem darbiem. Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības katedras vadītājs un asociētais profesors.
Absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas scenogrāfijas nodaļu. Par darbu sēriju “Rīgas madonnas” (2010) nominēts Purvīša balvai.
Kopš 2009. gada pasniedz lekcijas LMA. Veidojis scenogrāfijas Dailes teātra un citu Latvijas teātru izrādēm.
Sienas gleznojums Akas ielā
2021. gada augustā K. Brekte pēc fonda "Mākslai vajag telpu" pasūtījuma radīja sienas gleznojumu (murāli) "Veltījums Džemmai Skulmei" uz Rīgas 40. vidusskolas ēkas Akas ielā. Darba saturs izraisīja diskusijas sabiedrībā un tika apķēpāts. Platformā ManaBalss.lv tika uzsākta parakstu vākšana, lai panāktu darba aizvākšanu no ēkas sienas. Tiesībsargs Juris Jansons izteicās, ka "Brektes murālis uz skolas sienas nerada draudus bērnu garīgajai veselībai", bet Valsts bērnu tiesību aizsardzības inspekcija publicēja paziņojumu, ka tas nepārkāpj Bērnu tiesību aizsardzības likumu.
Septembrī par citu Brektes darbu saturu policijā vērsās advokāte Viktorija Jarkina, saskatot tajos bērnu pornogrāfijas iezīmes, taču lieta tika izbeigta noziedzīga nodarījuma neesamības dēļ.
Darbu uz ēkas sienas pēc Brektes skices pārnesa mākslinieki Miķelis Mūrnieks un Kiwie.
Personīgā dzīve
Dzimis mākslinieku ģimenē — vectēvs Jānis Brekte un māte Ilona Brekte bijuši ievērojami akvarelisti, dvīņu māsa Patrīcija Brekte arī ir māksliniece.
Pastupīte
Pastupīte ir Skolasupītes kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.
Iztece - Dzērbenes pagasta dienvidos, uz rietumiem no Dzērbenes. Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā. Caurtekot zivju dīķus, ietek Skolasupītē augšpus Dzērbenes. Pastupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.
Gemini 8
Gemini 8 jeb Gemini VIII bija ASV NASA programmas Gemini kosmosa kuģa Gemini pilotējams lidojums. Palaists 1966. gada martā. Tas veica pasaulē pirmo kosmisko aparātu saslēgšanos orbītā. Pirmoreiz ASV kosmosa kuģis piedzīvoja kritisku situāciju, kuras dēļ apkalpei bija nepieciešams nekavējoties atgriezties uz zemes.
Apkalpe
Kuģa Gemini apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublieru apkalpe:
Mērķi
Gemini 8 bija plānots trīs dienu lidojums. Ceturtajā orbītas riņķojumā tam vajadzēja saslēgties ar pasīvo mērķi Agena Target Vehicle, ar kuru kosmosa kuģim vajadzētu pietuvoties un saslēgties četras reizes. Šāds uzdevums sākotnēji bija plānots Gemini 6, bet toreiz Agena tika zaudēts nesējraķetes avārijā.
Pirmās saslēgšanās laikā Deividam Skotam vajadzēja veikt divu stundu desmit minūšu iziešanu kosmosā. Tās laikā vajadzētu vairākkārt apmeklēt Agena (arī tad, kad tā atvienota).
Lidojuma gaita
15:00:03 UTC startēja nesējraķete Atlas-Agena un orbītā ievadīja augšējo pakāpi Agena-D (GATV 5003), kura bija modificēta, lai ar to varētu saslēgties kosmosa kuģis.
Gemini 8 veica manevru sēriju un pietuvojās Agena Target Vehicle. Saslēgšanās rokas režīmā notika 16. martā 22:14 UTC. Drīz pēc tam radās problēma. Agena vadības sistēma izpildīja tās atmiņā saglabāto komandu programmu (tā izrādījās kļūdaina), pagriežot saslēgto kompleksu par 90°. Kosmonauti pamanīja griešanos un deva komandu Gemini apturēt rotāciju. Kad tā bija apturēta, griešanās atsākās no jauna. Izrādījās, ka degviela kosmosa kuģim bija palikusi 30 %. Tika nolemts atvienoties no Agena.
Pēc sākotnējā plāna nolaišanās bija paredzēta pēc trim dienām Atlantijas okeānā. Šoreiz nolaišanās notika Klusajā okeānā, 03:22:28 UTC.
Kažova
Kažova (arī Kažava, Kažavas upe, Kažavka, augštecē Kažauka) ir Malmutas upes kreisā krasta pieteka Preiļu, Rēzeknes un Varakļānu novados.
Izteka no Sīļukalna pagasta Aklā purva (Sīļukalna pagasts). Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Pietekas: Varakļānu grāvis un Kokaru strauts. Šķērso dzelzceļa līniju Krustpils—Rēzekne II, autoceļu A12 (Jēkabpils—Rēzekne—Ludza—Krievijas robeža (Terehova)). Ietek Malmutā netālu no Cakuliem. Apdzīvotās vietas krastos: Ožinieki, Varakļāni, Storas.
Valsts Rīgas Operetes teātris
Valsts Rīgas Operetes teātris bija operetes teātris Latvijā, kas pastāvēja no 1963. līdz 1992. gadam. Operetē darbojās atsevišķas latviešu un krievu trupas.
Vēsture
Teātra ēka uzbūvēta 1874. gadā. 1908. gadā tajā ierīkoja varietē teātri, 1914. gadā — kinoteātri, kurš tajā darbojās līdz 1944. gadam.
1946. gadā to pārdēvēja par Valsts Muzikālās komēdijas teātri, 1952. gadā ar J. Štrausa opereti "Sikspārnis" tika atklātas teātra jaunās telpas kādreizējā teātra "Kazino" ēkā Brīvības (Ļeņina) ielā 96 ar 800 skatītāju vietām.
Atjaunošanas mēģinājumi
2006. gadā ar F. Lehāra operetes “Grāfs Luksemburgs” iestudējumu atkal atklāja Rīgas muzikālo teātri J. Kaijaka vadībā, taču 2009. gada ekonomiskā krīze tā darbību apturēja. Lai atjaunotu operetes izrādes, 2013. gadā tika dibināts Latvijas Operetes fonds. 2015. gadā notika pirmais Ikšķiles Starptautiskais Operetes festivāls, pēc tam tie Ikšķilē turpinājās. 2022. gadā notika ceturtais festivāls.
Jaunais Operetes teātris
2016. gadā tika izveidots nevalstisks “SIA Operetes teātris” ar 2022. gadā vairāk nekā 120 cilvēku trupu, ieskaitot tehniskos darbiniekus. Teātrim nav pastāvīgas vietas un tas īrē dažādas telpas, 2020. gados notiek sarunas par bijušā Ogres Tautas nama pārņemšanu.
Simons (vingrotājs)
Simons (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 233 punktus, izcīnot dalīto 60. vietu.
Rihards Bukarts
Rihards Bukarts (dzimis Jūrmalā) ir latviešu hokejists, spēlē malējā uzbrucēja pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) pārstāv Austrijas klubu EC KAC.
Riharda brālis Roberts arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Junioru vecumā spēlējis sporta skolas "Sāga" sastāvā, taču tad pievienojies MHL vienībai Stupino "Kapitan", kuras sastāvā aizvadīja 2011.—12. gada sezonu. Nākamajā sezonā spēlēja HK Rīga rindās, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku. No 2013. līdz 2016. gadam uzbrucējs spēlēja Rietumu hokeja līgas klubos Brendonas "Wheat Kings" un Portlendas "Winterhawks", 2015.—16. gada sezonas nogalē aizvadot arī savu debijas spēli AHL.
2016.—17. gada sezonas lielāko daļu aizvadīja ECHL, taču 14 spēlēs laukumā devās arī Amerikas hokeja līgas vienības Springfīldas "Thunderbirds" sastāvā. Nākamajā sezonā Bukarts atgriezās Eiropā, sezonu uzsākot Čehijas Ekstralīgas vienībā HK Zlīna, tad pievienojoties Rīgas "Dinamo", bet sezonu noslēdzot Vācijas hokeja līgas kluba Berlīnes "Eisbaren" sastāvā. Arī turpmākās divas sezonas uzbrucējs aizvadīja Vācijā, Švenningeres "Wild Wings" un Düsseldorfer EG rindās.
2023. gada Pasaules čempionātā, Latvijas izlasei izcīnot bronzas medaļas, Bukarts ar trīs vārtiem un astoņām rezultatīvām piespēlēm kļuva par turnīra ceturto rezultatīvāko spēlētāju.
Rita Kukaine
Rita Kukaine (dzimusi Sanktpēterburgā, mirusi  Rīgā) bija padomju un latvijas virusoloģe, Latvijas Zinātņu akadēmijas akadēmiķe, ilggadēja LZA Mikrobioloģijas institūta direktore. Rita Kukaine bija Latvijas Universitātes Goda doktore. Viņa bija arī pensionēto zinātnieku kluba "Emeritus" valdes priekšsēdētāja.
Biogrāfija
Rita Kukaine dzimusi Petrogradā 1922. gada 9. novembrī latviešu sarkanā strēlnieka ģimenē. 1946 gadā viņa ar izcilību pabeidza Latvijas Valsts universitātes Medicīnas fakultāti un ieguva ārsta specialitāti. Laikā no 1947. līdz 1950. gadam studēja aspirantūrā Medicīnas fakultātē. 1948. gadā iestājās PSKP. No 1950. līdz 1952. gadam strādāja par zinātnisko līdzstrādnieci Latvijas Traumatoloģijas un Ortopēdijas institūtā. No 1952. līdz 1962. gadam bija LPSR ZA Mikrobioloģijas institūta direktora vietniece. 1961. gadā Rīgas Medicīnas institūtā aizstāvēja doktora disertāciju par poliomielīta jeb bērnu triekas novēršanu Latvijā. 1962. gadā kļuva par Mikrobioloģijas institūta direktori. 1968. gadā kļuva par profesori. Par līdzdalību programmas "Revertāze" izstrādāšanā 1979. gadā tika apbalvota ar PSRS Valsts prēmiju. Saņēma arī A. Kirhenšteina prēmiju (1973. gadā).
1980. gadu vidū viņa tika ievēlēta par PSRS Augstākās padomes tautas deputāti. Atmodas kustības laikā 1989. gadā bija iekļauta izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā. Aktīvi darbojās Latvijas valsts neatkarības atjaunošanas procesā, no 1989. gada līdz 1991. gadam PSRS Augstākajā padomē pārstāvot Latvijas Tautas fronti. Par to viņa 2010. gada 4. maijā kļuva par Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieci.
Zinātniskā darbība
Viens no profesores Kukaines zinātniskās darbības virzieniem bija poliomielīta virusoloģijas un imunoloģijas pētījumi, pretpoliomielīta imunitātes veidošana, nonāvētās un dzīvās pretpolimielīta vakcīnas efektivitātes pētījumi un praktisko pasākumu sistēma vakcīnas ieviešanai Latvijā pret poliomielītu.
Mikrobioloģijas institūta pētījumi parādīja to, ka masveidīga iedzīvotāju vakcinācija radīja kolektīvu imunitāti pret poliomielītu un līdz ar to poliomielīta vīrusu izplatība Latvijā iedzīvotāju vidū ir beigusies.
Laika posmā no 1969.gada līdz 1980.gadam zinātniece pētījusi arī govju leikozes virusālo etioloģiju, endogēnos retrovīrusus, to raksturojumu un nozīmi patoloģijā. Viņa tika iedibinājusi jaunu virzienu molekulārajā bioloģijā - vīrusu molekulārā bioloģija.
Savas dzīves laikā viņa ir sarakstījusi 579 publikācijas.
Pauniņupīte
Pauniņupīte ir Meļļupes kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.
Iztece - Dzērbenes pagasta dienvidaustrumos. Tek rietumu virzienā. Ietek Meļļupē lejpus Pieņu purva. Pauniņupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.
Omolona (ciems)
Omolona (ru, ckt) ir nacionālais ciems Krievijas ziemeļaustrumos, Čukotkas autonomā apvidus Biļibinas rajonā. Izvietojies Omolonas upes labajā krastā 600 km no tās ietekas Kolimā.
Apdzīvotā vieta izveidota 1944. gadā kā ciemats pie rezerves lidlauka Aļaskas — Sibīrijas transporta koridorā, pa kuru no ASV uz PSRS transportēja lidmašīnas. Pakāpeniski ciemats kļuva par plaša apvidus centrālo un vēlāk arī vienīgo apdzīvoto vietu, uz kuru pārcēla iedzīvotājus no citām nelielajām apdzīvotajām vietām. Dažādos gados ciemu sauca arī par Uņaganu (Уняган) un Ščerbakovu (Щербаково), tagadējais nosaukums kopš 1960. gada. Ciemā dzīvo ap 800 iedzīvotāju, 57 % evenki, 20 % čukči. Galvenā nodarbošanās ir briežkopība, zveja un medības. Ciemā ir vidusskola, slimnīca, pasts, kultūras nams, viesnīca, maizes ceptuve. Sauszemes ceļu nav, ciema apgāde notiek ar aviācijas palīdzību vai navigācijas periodā pa upi — pie ciema beidzas Omolonas upes kuģojamais posms. Darbojas lidlauks, meteostacija.
Valmieras novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Valmieras novada pašvaldības vadītāji. Valmieras novads tika izveidots 2021. gada 1. jūlijā, apvienojot Valmieras pilsētu ar Beverīnas, Burtnieku, Kocēnu, Mazsalacas, Naukšēnu, Rūjienas un Strenču novadiem.
Uzskaitījums
{{legend| #033a7c| Valmierai un Vidzemei |border=1px solid #AAAAAA}}
Konstantīns Rērihs
Konstantīns Rērihs (ru, dzimis kā Konstantīns Kristofs Traugots Glauberts Šūšels de, miris ) bija Latvijā dzimis vācbaltiešu izcelsmes Sanktpēterburgas tiesas notārs. Nikolaja Rēriha tēvs.
Dzimis ārlaulībā Paplakas muižā istabenei Šarlotei Šūšelai un muižas pārvaldniekam Frīdriham Rēriham. Ir versija, ka Rēriha īstais tēvs bija muižas īpašnieks barons fon der Rops, jo dzīves laikā viņš visādi atbalstīja Konstantīnu. Ar barona atbalstu mācījās tehniskajā skolā Sanktpēterburgā. No 1858. līdz 1867. gadam strādāja par dzelzceļa ierēdni. 1860. gadā apprecējās ar Ostrovas tirgoņa meitu Mariju Kalašņikovu. 1863. gadā, samaksājis Aizputē nodevu, maina kārtu (сословие), kļūdams par "tirgotāju". 1867. gadā Sanktpēterburgā kļuva par notāru, par ko nostrādāja līdz 1898. gadam. Darbojās vairākās biedrībās. Rēriha mājās ciemojās daudzi tālaika sabiedrībā pazīstami intelektuāļi.
Ārējās saites
"Latvijas Arhīvi", Ivars Silārs "Nikolaja Rēriha vectēvs — Rērihs vai fon der Rops?"
Mežaraups
Mežaraups (sieviešu dzimtē Mežaraupa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Imants Mežaraups
Imants Mežaraups (dzimis, miris ) bija latviešu komponists, mūzikas pedagogs un diriģents.
Saidali Juldaševs
Saidali Juldaševs (uz; dzimis Taškentā) ir Uzbekistānas starptautiskais lielmeistars šahā (1996).
Imants Mežaraups
Izglītību ieguvis Setlmenta mūzikas skolā Filadelfijā, Pensilvānijas universitātē.
Saidali Juldaševs
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējis Uzbekistānas šaha čempionātos (1993, 2003), kā arī izcīnījis šajos turnīros sudraba (2006) un bronzas (2005) medaļas. 2001. gadā Kolkatā kļuvis par Āzijas individuālā šaha čempionāta sudraba medaļas ieguvēju. 2001. gadā piedalījies arī Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā zaudējis jau 1. kārtā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis Oralā (2003), Parsvnath Open (Indija, 2004), Mumbajā (2008), Pavlodarā (2009), UKM KL Masters (Malaizija, 2010).
Imants Mežaraups
Bijis ērģelnieks un mūzikas dzīves vadītājs Filadelfijas latviešu evaņģēliski luteriskajā Svētā Jāņa draudzē, kur darbojies laikā no 1975. līdz 1995. gadam. Tāpat strādājis Pensilvānijas universitātē, kur pasniedzis mūzikas teoriju un diriģējis kori un orķestri. Laikā no 1985. līdz 1993. gadam vadījis mākslas nozari Džērmtaunas akadēmijā, pasniedzis mūzikas teoriju, vēsturi, kompozīciju un elektronisko mūziku, kā arī diriģēja orķestri, kameransambli, kori un džeza ansambli.
Saidali Juldaševs
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā Juldaševam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1996. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Imants Mežaraups
1996. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā, kur strādājis dažādās mūzikas izglītības skolās, kā arī Talsu evaņģēliski luteriskās draudzes korī, kur darbojās kā diriģents un ērģelnieks. 1999. gadā kļuva par Latvijas Komponistu savienības biedru.
Saidali Juldaševs
Biogrāfija
Pārstāvējis Uzbekistānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Imants Mežaraups
Karjeras laikā Mežaraups ir saņēmis vairākus apbalvojumus, tai skaitā "Autortiesību bezgalības balvu 2012".
Arnolds Krūkliņš
Arnolds Krūkliņš (īstajā vārdā Arefijs Krūkliņš;dzimis (pēc vecā stila — ), miris ) bija latviešu vieglatlēts, soļotājs, 1936. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks, vairākkārtējs Latvijas meistars soļošanā.
Dzīvesgājums
Pārstāvēja sporta klubus — LAS, „Daugava”. Startējis 1936. gada olimpiskajās spēlēs Berlīne 50 km soļošanā kopā ar Jāni Daliņu un Adalbertu Bubenko, bet diskvalificēts. Latvijas meistars 50 km soļošanā 1935. gadā. Okupētās Latvijas meistars 10 km soļošanā 1941. gadā, četrkārtējs Latvijas PSR čempions: 30 km (1945, 1948), 10 km (1948) un 5 km (1949). Četrkārtējs PSRS čempions soļošanā: 10 km (1945), 20 km (1945 un 1946) un 50 km (1948). Trīs reizes sasniedzis Latvijas rekordus soļošanā: 3000 m (12:35.0 — 1943), 5000 m (21:39,9 — 1942; 21:27,0 — 1945).
My Mama Said
My Mama Said (sākotnēji: Turn Out The Light ) ir Zviedrijas popmūzikas grupas ABBA dziesma. Dziesmas autori ir Bjērns Ulveuss un Benni Andešons, bet vokālo sniegumu veido Angnētas Feltskūgas un Anni Fridas Lingstades balsis. Šī dziesma tika izdota 1974. gadā albuma Waterloo sastāvā. Dziesma tika ierakstīta 1973. gada 16. oktobrī, kad notika pirmā ierakstu sesija, kuras laikā grupas nosaukums oficiāli bija "ABBA". Uz ierakstu sesijas dokumentācijas lapas sākotnēji tika uzrakstīts līdz tam zināmais grupas nosaukums Björn, Benny, Agnetha & Frida, kas tika nosvītrots un blakus pierakstīts "ABBA". Dziesma ir veidota ar džeza elementiem, lai gan lielākā daļa albuma tika veidota roka vai popa stilā.
Esperanto jubilejas simbols
Esperanto jubilejas simbols (jubilea simbolo) ir kultūras simbols, kas izveidots 1987. gadā, lai atzīmētu Esperanto starptautiskās valodas 100 gadadienu. Pēc tās formas simbols dažkārt neoficiāli tiek saukts arī par meloni (melono), olu (ovo) vai regbija bumbu (rugbea pilko). Lai izveidotu šo Jubilejas simbolu tika rīkots speciāls konkurss, kurā uzvarēja brazīliešu esperantists Hilmars Iltons S. Ferreira 1983. gadā. Sākotnējais simbols nebija pilnīgi simetrisks.
Ar latīņu alfabēta E burtu un kirilicas alfabēta Э (no Эсперанто) burtu no otras puses šis jubilejas simbols interpretē kopību starp Austrumiem un Rietumiem. Simbola izveidošanas brīdī — saistāms ar auksto karu starp ASV un PSRS, kas bija lielākās lielvaras tajā laikā.
Nepieciešamība pēc esperanto simbola radās, jo daudz Esperanto runātāji uzskatīja, ka Esperanto karogs ir pārāk sektantisks. Mūsdienās daudzi cilvēki Jubilejas simbolu izmanto, lai pārstāvētu starptautisko Esperanto kultūru kopumā. Piemēram, Pasaules Esperanto asociācija un Esperanto-ASV biedrība simbolu izmanto kā savu atpazīšanas zīmi.
Variācijās par simbolu ietverta arī zaļa zvaigzne un teksts "ESPERANTO", kas ir nacionālais vai vietējais simbols. Piemēram, Lielbritānijas Esperanto asociācijas simbols ietver zaļo zvaigzni un vārdu "ESPERANTO".
Šarlote Geinsbūra
Savu muzikālo debiju piedzīvojusi 12 gadu vecumā, kopā ar savu tēvu dziesmā Lemon Incest. 15 gadu vecumā kopā ar tēvu izlaidusi pirmo kopīgo albumu. Vēlāk izlaidusi vēl četrus albumus.
Piedalījusies arī vairākās filmās, saņēmusi vairākas balvas, tostarp Cēzara balvu un Kannu kinofestivāla balvu kā labākā aktrise. Piedalījusies vairākās Larsa fon Trīra filmās kā "Antikrists" (2009), "Melanholija" (2011) un "Nimfomāne" (Nymphomaniac, 2013). Attēlojusi arī lomas filmās "21 grams" (2003), "Manis tur nav" (2007), "Neatkarības diena: Atdzimšana" (2016), "Sniegavīrs" (2017) un Lux Æterna (2019).
Latvijas PSR Augstākās Padomes II sasaukums
Latvijas PSR 2. sasaukuma Augstākās Padomes deputāti tika ievēlēti 1947. gada 16. februārī uz 4 gadiem (1947-1951). Kopumā tika ievēlēti 120 deputāti.
Latvijas PSR II sasaukuma Augstākā Padome noturēja 6 sesijas (visas Rīgā):
Rīgas pilsēta
Josifs Visariona d. STAĻINS — Rīgas ceturtais apgabals, Vjačeslavs Michaila d. MOLOTOVS — Rīgas divpadsmitais apgabals, Andrejs Aleksandra d. ŽDANOVS — Rīgas astoņpadsmitais apgabals, Viktors Sergeja d. ČEROKOVS — Rīgas trešais apgabals, Arnolds Fridricha d. DEGLAVS — Rīgas divdesmitais apgabals, Vilma Kristapa m. ELSE — Rīgas sešpadsmitais apgabals, Arnolds Jāņa d. FRIDERMANIS — Rīgas divdesmit piektais apgabals, Georgs Jāņa d. GAILE — Rīgas trīspadsmitais apgabals, Alfrēds Nikolaja d. JĒGERS — Rīgas četrpadsmitais apgabals, Jānis Bernharda d. KACENS — Rīgas otrais apgabals, Jānis Eduarda d. KALNBĒRZIŅŠ — Rīgas piecpadsmitais apgabals, Augusts Mārtiņa d. KIRHENŠTEINS — Rīgas divdesmit ceturtais apgabals, Vilis Teņa d. LĀCIS — Rīgas deviņpadsmitais apgabals, Vilhelms Pētera d. LECIS — Rigas vienpadsmitais apgabals, Alvīne Kārla m. LUBIŅA — Rīgas pirmais apgabals, Jēkabs Jura d. MED1ŅŠ — Rīgas devītais apgabals, Konstantīns Aleksandra d. NOVIKOVS — Rīgas divdesmit pirmais apgabals, Kārlis Mārtiņa d. OZOLIŅŠ — Rīgas divdesmit trešais apgabals, Apolonija Jāņa m. POĻIKEVIČA — Rīgas septiņpadsmitais apgabals, Lilija Dāvida m. PRIEDE - BĒRZIŅA — Rīgas astotais apgabals, Jānis Kārļa d. PUPURS — Rīgas divdesmit sestais apgabals, Elizabete Pētera m. SAVEĻJEVA — Rīgas sestais apgabals, Fridrichs-Aleksandrs Aleksandra d. ŠMITS — Rīgas septītais apgabals, Fjodors Jegora d. TITOVS — Rīgas divdesmit otrais apgabals, Teodors Eduarda d. ZAĻKALNS - Rīgas desmitais apgabals, Žanis Friča d. ZUIMAčS — Rīgas piektais apgabals.
Rīgas apriņķis
Olga Mārtiņa m. AUGUSTE — Ropažu apgabals, Eduards Jāņa d. GRĪNFELDS — Ogres apgabals, Vilhelms Jāņa d. LAIVIŅŠ — Mālpils apgabals, Jānis Ādolfa d. OZOLIŅŠ — Skrīveru apgabals, Kārlis Friča d. PRIEŽE — Ādažu apgabals, Auguste Jāņa m. TīSS — Siguldas apgabals, Jefims Afanasija d. ŽUKS — Slokas apgabals.
Aizputes apriņķis
Minna Jāņa m. KALNIŅA — Aizputes apgabals, Matvejs Ivana d. ORLOVS — Pāvilostas apgabals.
Bauskas apriņķis
Kārlis Jāņa d. CIELAVS — Bauskas apgabals, Arvids Jāņa d. KALNIŅŠ — Iecavas apgabals, Berta Toma m. KAŽOCIŅA — Bārbeles apgabals.
Cēsu apriņķis
Augusts Teņa d. ČULĪTIS — Vecpiebalgas apgabals, Jānis Pētera d. PUTNIŅŠ — Rankas apgabals, Hedviga Jāņa m. VALDMANE — Cēsu apgabals, Līna Ernesta m. ZAĻKALNE — Raunas apgabals.
Daugavpils pilsēta
Aleksejs Pētera d. SINČENKO — Daugavpils otrais apgabals, Sergejs Georgija d. ZEĻENOVS — Dsugavpils pirmais apgabals, Monika Kazimira m. ZĪMELE — Daugavpils trešais apgabals.
Daugavpils apriņķis
Vikentijs Franča d. ALEIDZĀNS — Krāslavas apgabals, Jānis Miķeļa d. GRĪNBERGS — Līvānu apgabals, Ādolfs Andreja d. KRAUSS — Izvaltas apgabals, Jāzeps Ignata d. LEIVANS — Līksnas apgabals, Aleksandrs Aleksandra d. ŅIKONOVS — Višķu apgabals, Nikolajs Alekseja d. PONOMAREVS — Dagdas apgabals, Olga Jāzepa m. SONDORE — Aglonas apgabals, Pēteris Jāņa d. VALESKALNS— Indras apgabals, Konstantīns Pāvela d. VORŽEVODOVS — Preiļu apgabals.
Ilūkstes apriņķis
Kārlis Pētera d. GAILIS — Ilūkstes apgabals, Arnolds Jāņa d. KALNIŅŠ — Bebrenes apgabals, Mārtiņš Brenča d. MEŽARAUPS — Skrudalienas apgabals.
Jelgavas pilsēta
Mirdza Jēkaba m. KĀRKL1ŅA — Jelgavas otrais apgabals, Jevgeņijs Pāvila d. RONIS — Jelgavas pirmais apgabals.
Jelgavas apriņķis
Staņislavs Staņislava d. LEITANS — Dobeles apgabals, Jānis Jāņa d. TRINKLERS — Tērvetes apgabals, Jānis Friča d. VANAGS — Auces apgabals, Josifs Juliāna d. VORSLOVS — Elejas apgabals, Emīlija Jēkaba m. ZANDAVA — Lielupes apgabals.
Jēkabpils apriņķis
Kārlis Kārļa d. BUDE — Jaunjelgavas apgabals, Milda Kriša m. BUNDULE - BIRKENFELDE — Viesītes apgabals, Andrejs Ivana d. VOROBJOVS - Kruštpils apgabals, Lonija Jūlija m. ZOBENE — Jēkabpils apgabals.
Divspārņu sistemātika
Divspārņu kārtas (Diptera) kārtā ir aprakstītas ap 150 000 sugas, kuras iedala apmēram180 dzimtās. Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar #.
Latvijas PSR Augstākās Padomes II sasaukums
Liepājas pilsēta
Rodions Fjodora d. ANSONS — Liepājas pirmais apgabals, Vasilijs Filipa d. GERASIMENKO — Liepājas piektais apgabals, Boriss Anatolija d. KOTLOVSKIS — Liepājas trešais apgabals, Auguste Oto m. NEILANDE — Liepājas otrais apgabals, Pēteris Jēkaba d. ZVAIGZNE — Liepājas ceturtais apgabals.
Liepājas apriņķis
Andrejs Jēkaba d. JABLONSKIS — Durbes apgabals, Marta Jāņa m. STRAUTIŅA — Grobiņas apgabals, Jūlijs Jura d. VENDE — Priekules apgabals.
Ludzas apriņķis
Jānis Pētera d. AUGŠKAPS — Istras apgabals, Pēteris Jāna d. BRIEDIS — Zvirgzdenes apgabals, Jevgeņijs Jāzepa d. DRIČS — Kārsavas apgabals, Franciska Jāzepa m. TRUKŠĀNE — Ludzas apgabals, Jūlijs Ādolfa d. VITS — Zilupes apgabals.
Madonas apriņķis
Voldemārs Franča d. DAMBERGS — Gulbenes apgabals, Roberts Jāņa d. ĶĪSIS — Lubānas apgabals, Marianna Jēkaba m. ZARIŅA — Kalsnavas apgabals, Kristaps Inta d. ZĪVERTS — Madonas apgabals.
Rēzeknes apriņķis
Aleksandrs Fjodora d. ALEKSANDROVS — Sakstagala apgabals, Ernests Jāņa d. AMERIKS — Maltas apgabals, Monika Jāņa m. BITE — Bērzgales apgabals, Anna Jāņa m. ČERBARDE — Rēzeknes apgabals, Michails Fjodora d. LEBEDEVS — Galēnu apgabals, Aleksandrs Nikolaja d. MlŠUTINS — Makašēnu apgabals, Ivans Aleksandra d. PONASENKOVS — Kaunatas apgabals, Aleksandrs Maksima d. TREILIBS — Varakļānu apgabals, Fjodors Nikolaja d. VOROŅINS — Viļānu apgabals.
Talsu apriņķis
Matīss Jāņa d. PLŪDONIS — Valdemārpils apgabals, Olga Anša m. ROTBERGA — Kandavas apgabals, Jānis Klāva d. ZOMMERS — Talsu apgabals.
Valkas apriņķis
Jānis Franča d. VOTČTOVS — Smiltenes apgabals, Līna Andreja m. ZVAIGZNĪTE — Valkas apgabals.
Valmieras apriņķis
Krišjānis Jēkaba d. DUKURS — Matīšu apgabals, Richards Jāzepa d. GREDZENS — Rūjienas apgabals, Arvīds Pētera d. GRIGULIS — Limbažu apgabals, Viktorija Andreja m. PRIEDĪTE — Alojas apgabals, Kārlis Laura d. ŠICS — Valmieras apgabals.
Ventspils apriņķis
Aleksandrs Leontija d. KĻAVIŅS — Piltenes apgabals, Emīlija Dāvida m. PĒTERSONE — Dundagas apgabals.
Tiesību institūts
Tiesību institūts ir tiesību normu kopums, kas regulē sabiedrisko attiecību noteiktu grupu. Regulējot tipiskās sabiedriskās attiecības, tiesību institūts iegūst relatīvu patstāvību. Tiesību institūti eksistē un funkcionē tiesību nozaru ietvaros.
Augšdaugavas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Augšdaugavas novada pašvaldības vadītāji. Augšdaugavas novads tika izveidots 2021. gada 1. jūlijā, apvienojot Daugavpils un Ilūkstes novadus.
Uzskaitījums
{{legend| #FF8000| Daugavpils novada partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Tiesību nozare
Tiesību nozare ir vislielākais elements tiesību sistēmā. Tiesību nozare ir savstarpēji saistītu tiesību institūtu un tiesību normu kopums, kas regulē relatīvi patstāvīgo vienveidīgu sabiedrisko attiecību jomu.
Jolanta Tarvida
Jolanta Tarvida (dzimusi Bauskā) ir latviešu tekvondo sportiste, 2023. gada Eiropas spēļu bronzas medaļas ieguvēja.
Karjera
Ar tekvondo sākusi nodarboties 2006. gadā. 2014. gada Pasaules čempionātā kadetiem Baku izcīnīja sudraba medaļu svara kategorijā līdz 44 kilogramiem.
2017. gada Eiropas junioru čempionātā Larnakā, Kiprā, ieguva bronzas medaļu. Tā paša gada decembrī startēja Eiropas čempionātā olimpiskajās svara kategorijās, kas gan ir tikai G-1 klases turnīrs, un arī izcīnīja bronzas medaļu, uz goda pjedestāla kāpjot kopā ar māsu Inesi, kas ieguva sudraba godalgu.
2018. gada Eiropas U-21 čempionātā Varšavā izcīnīja sudraba medaļu svara kategorijā līdz 57 kilogramiem. 2019. gadā uzvarēja Eiropas U-21 čempionātā Helsingborgā tajā pašā svara kategorijā. , kas 2021. gadā risinājās Tokijā, nekvalificējās.
2023. gada Eiropas spēlēs izcīnīja bronzas medaļu svara kategorijā līdz 62 kilogramiem.
Viļķenes grāvis
Viļķenes grāvis, Lietuvā Skarīte (lt) ir Ceraukstes kreisā krasta pieteka Lietuvā un, mazāk kā kilometru, Bauskas novada Brunavas pagastā. Iztece - pie Pasvaliečiem. Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Ceraukstē augšpus Tunkūniem.
Sietaliņš
Sietaliņš (arī Sietaliņu ezers) ir beznoteces ezers Cēsu novada Dzērbenes pagasta centrālajā daļā.
Ķurši
Ķurši ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Pededzes, 31 km no novada centra Alūksnes un 232 km no Rīgas.
Apdzīvoto vietu šķērso valsts reģionālais autoceļš P42.
Nedaudz vairāk nekā kilometra attālumā no ciema atrodas Ķuršu pareizticīgo baznīca un kapsēta.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
HK Zemgale/LBTU
HK Zemgale/LBTU ir hokeja klubs no Jelgavas, kas piedalās Mestis un Latvijas hokeja čempionāta virslīgā. Komandas augstākais sasniegums ir 2022. un 2023. gadā izcīnītais Latvijas čempiones tituls.
Vēsture
Jau Jelgavas ledus halles darbības otrajā sezonā, 2002. gadā, sadarbībā ar Valsts Aizsardzības ministriju tika izveidota Virslīgas komanda "ASK/Zemgale", ar bāzi Jelgavā. Sezonu nospēlējusi Latvijas virslīgas čempionātā komanda tika pārdēvēta par ASK/Ogre un pārcelta uz Ogres pilsētu, taču tās vietā Jelgavā tika izveidota jauna komanda "HK Zemgale", kuras vadība tika uzticēta pazīstamajam trenerim, Vladimiram Bistrovam. Komandā palika arī daudzi hokejisti, kas bija startējuši "ASK/Zemgale" sastāvā. Sezona tika aizvadīta viduvēji un noslēgumā iegūta sestā vieta.
2013.—14. gada regulāro sezonu "Zemgale" noslēdza otrajā vietā, kas ir tās līdz šim augstākais sasniegums Latvijas čempionātā, bet izslēgšanas turnīra pusfinālā zaudēja vēlākajai čempionei Rīgas Prizmai un ieguva 3. vietu. Nākamajā sezonā "Zemgalei" izdevās revanšēties. Lai gan jelgavnieki ceturtdaļfināla sērijā nonāca iedzinējos ar 0—2, nākamajās trīs spēlēs tika izcīnītas uzvaras, tādējādi pārspējot "Prizmas" hokejistus. Pusfinālā komanda piekāpās HK MOGO, kas vēlāk kļuva par čempioni.