cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valda Baroniņa
Dzīvesgājums
No 2000. gada V. Baroniņa strādā Latvijas Dabas fondā kā augu sugu un biotopu eksperte. Vadījusi dabas aizsardzības plānu izstrādi vairākām īpaši aizsargājamām dabas teritorijām (Klāņu purvs, Aizkraukles purvs, Melnā ezera purvs, Ukru gārša, Zvārdes meži ), piedalījusies Eiropas Savienības aizsargājamo biotopu kartēšanā Lietuvā (2012—2014) un Latvijā (2017—2019). Latvijas Botāniķu biedrības biedre. Valdas Baroniņas ievāktais ziedaugu un paparžaugu herbārijs glabājas LU Bioloģijas institūta Botānikas laboratorijas herbārijā (starptautiskais herbārija kods — LATV).
Darbi
Rakstījusi arī “Хорология Флоры Латвийской ССР”, Baltijas floras konspektam (Flora of the Baltic countries, 1993, 1996, 2003), Ģimenes Enciklopēdijai, Enciklopēdijai Latvijas Daba, Latvijas Sarkanajai grāmatai (2003) u.c.
Tu dzīvo tikai divreiz
Tu dzīvo tikai divreiz (en) ir 1967. gada britu spiegu filma un Džeimsa Bonda filmu sērijas piektā filma, kurā britu specdienesta MI6 aģentu 007 attēlo skotu aktieris Šons Konerijs. Filmas sižets ir balstīts uz 1964. gada Iana Fleminga romānu ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors pirmo reizi ir Luīss Gilberts, kurš vēlāk bija režisors arī filmām "Spiegs, kurš mīlēja mani" (1977) un "Mēnesgājējs" (1979).
Filmā Džeimsam Bondam jānovērš kara draudi starp ASV un PSRS, kas izcēlušies pēc mistiskām kosmosa kuģu nozušanām.
Jaungvinejas mikrovardītes
Jaungvinejas mikrovardītes (Paedophryne) ir šaurmutvaržu dzimtas (Microhylidae) ģints, kas apvieno 6 sīciņas varžu sugas. Tās sastopamas Jaungvinejas dienvidaustrumos (Milnbejas un Centrālajā provincē) un tuvējās D'Antrkasto salās. Mazās vardītes mājo kalnainā vidē ar bieziem tropu lietus mežiem, uzturoties sūnās un mitrajā kritušo lapu zemsedzē.
Ģints atklāšana
Pirmās Jaungvinejas mikrovardītes tika pamanītas 2000. gadu sākumā. Pagāja vairāki gadi, līdz zinātnieki saprata, ka ir atklājuši jaunas sugas un jaunu varžu ģinti. Ģints un pirmās divas sugas tika izsludinātas 2010. gadā, divas sugas 2011. gadā un vēl divas 2012. gadā. Zinātnieki uzskata, ka Jaungvinejas mežos joprojām slēpjas vēl neatklātas vardīšu sugas.
Tā kā vardītes ir ļoti mazas, tās pamanīt lietus meža zemsedzē ir ļoti grūti. Vienīgais, kas vardītes nodod, ir to kurkstēšana. Uzmanīgi vērojot zemi un cenšoties atrast skaņas avotu, ir izdevies atklāt šīs mazās vardītes. Ģints zinātniskais nosaukums Paedophryne atvasināts no diviem grieķu valodas vārdiem un latviski nozīmē "bērns" (paedos) un "varde" (phryne).
Kopīgās īpašības
Visas sešas ģints sugas ir mazākās vardītes pasaulē, un tās visas ir apmēram istabas mušas lielumā. Mazākā ģintī ir Jaungvinejas dienvidaustrumos dzīvojošā Amau vardīte (Paedophryne amauensis), kuras ķermeņa garums ir 7–8 mm. Tā ir arī ne tikai mazākā vardīte pasaulē, bet arī mazākais mugurkaulnieks pasaulē.
Pārējās šīs ģints vardītes ir tikai par dažiem milimetriem lielākas, nekā Amau vardīte. Lielākā ir Fērgusona salā dzīvojošā Fērgusona vardīte (Paedophryne oyatabu), kuras mātītes ķermeņa garums ir 11,3 mm. Visām sugām mātītes ir par kādu milimetru lielākas nekā tēviņi.
Tā kā vardītes ir ļoti maziņas, to kājiņas ir ir tik smalciņas, ka tām ir grūti pārvietoties. Pēdās ir samazināts pirkstu skaits, priekšējām pēdām ir trīs pirksti bez peldplēvēm, pakaļējām četri pirksti, arī bez peldplēvēm. Mātīte vienā vairošanās sezonā iznēsā divus ikrus. Sīkās vardītes barojas ar nelieliem bezmugurkaulniekiem, piemēram, ērcēm.
Skudru Grebeži
Skudru Grebeži, arī Skudru Grebieži, ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 30 km no novada centra Preiļiem, 4 km no pagasta centra Aglonas un 236 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V745. Netālu no apdzīvotās vietas atrodas neliels ezers — Skudriņka.
2022. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls
2022. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls jeb '''47. Toronto Starptautiskais kinofestivāls''' norisinājās no 2022. gada 8. līdz 18. septembrim.
Skudru Grebeži
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
2022. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls
2022. gada festivāls galvenokārt notika klātienē; Digital TIFF Bell Lightbox platformā bija pieejama tikai neliela filmu izlase, kas bija daudz mazāka nekā 2020. un 2021. gadā. Festivālā atkal notika svinīgie pasākumi, kas 2020. un 2021. gadā nenotika COVID-19 pandēmijas dēļ.
Līdz jūlija vidum festivāls bija novirzījies no ierastās prakses, proti, publicējot desmit vai divdesmit filmu sarakstu, lai sāktu paziņojumus par programmām, un tā vietā nāca klajā ar vairākiem paziņojumiem par vienu filmu, pirms beidzot 28. jūlijā publicēja savu pirmo paplašināto sarakstu ar pilno gala un īpašo prezentāciju programmu. Papildu filmas izziņoja augustā, līdz 23. augustā izdeva pilno festivāla programmu. Festivāla izpilddirektors Kemerons Beilijs norādīja, ka pilnajā programmā ir aptuveni 200 spēlfilmas un aptuveni 40 īsfilmas, kas ir lielākais festivāla filmu klāsts kopš 2019. gada.
Sallijas el Hosaini filma "Peldētāji" atklāja kinofestivālu, bet noslēdza Mērijas Heronas filma Dalíland. Filma "Fabelmeni", ko demonstrēja kā īpašo pirmizrādi, ieguva People's Choice balvu, un tā ir pirmā Stīvena Spīlberga filmas pirmizrāde festivālā. Džordana Pīla filma "Nē", lai gan jau tika izlaista kinoteātros pirms festivāla, tik un tā demonstrēta arī IMAX programmā Cinesphere kā īpašā pirmizrāde galvenajā festivāla sarakstā.
2013. gada Latvijas čempionāts šahā
2013. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas šaha čempionāts vīriešiem un sievietēm, kas notika no 13. līdz 20. aprīlim 2013. gadā Rīgā Mihaila Tāla šaha klubā (Vaļņu iela 9, 3. stāvs).
2022. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls
Festivāls arī norādīja, ka, ņemot vērā Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā, valsts atbalstītas Krievijas filmas un organizācijas ir aizliegtas festivālā, lai gan joprojām atļauta ir neatkarīgo Krievijas filmu veidotāju dalība.
2013. gada Latvijas čempionāts šahā
Atlases sacensības
Čempionāta izspēles sistēma, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, netika mainīta. Vīriešu turnīrā bija daudzpakāpju atlases turnīri, kas ietvēra ceturtdaļfinālu, pusfinālu un reģionālās atlases sacensības. Pusfināla un reģionālo sacensību uzvarētāji kvalificējās finālam. Tāpat finālam kvalificējās Latvijas 2013. gada U18 zēnu čempionāta pirmo divu vietu ieguvēji, U16 zēnu čempionāta pirmās vietas ieguvējs, un Latvijas 2013. gada senioru čempionāta pirmo divu vietu ieguvēji. Bez atlases vīriešu čempionāta finālā varēja piedalīties Latviju pārstāvoši šaha lielmeistari un starptautiskie meistari, kā arī Latvijas 2012. gada čempionāta pirmo desmit vietu ieguvēji. Sievietēm atlases sacensības nenotika, bet fināls bija viens atsevišķs atvērta tipa turnīrs, kurā varēja piedalīties Latviju pārstāvošas šahistes ar vismaz I sporta klasi.
Latvijas vīriešu čempionāta ceturtdaļfināls
No 17. līdz 22. janvārim 2013. gadā Rīgas Šaha federācijas telpās notika Latvijas vīriešu čempionāta ceturtdaļfināla sacensības. Tās risinājās 8 kārtās pēc Šveices sistēmas ar apdomas laiku 60 minūtes visai partijai plus 30 sekundes par katru izdarīto gājienu. 51 dalībnieka konkurencē uzvaru ar 6½ punktiem izcīnīja O.Petrovskis, otro vietu pēc papildus koeficienta ieguva F.Poļakovs, bet trešajā vietā ierindojās A.Vīns - abiem pa 6 punktiem. Pirmo 10 vietu ieguvēji nodrošināja vietu čempionāta pusfinālā.
2022. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls
TIFF Tribute balva
Festivāla norises sākumā pasniedza TIFF Tribute balvas, kas ieviestas 2019. gadā, lai godinātu aktierus un filmu veidotājus par izciliem sasniegumiem karjeras laikā.
2013. gada Latvijas čempionāts šahā
Latgales reģionālā atlase
No 15. līdz 17. martam Daugavpils pilsētas šaha-dambretes klubā notika Latgales novada 2013. gada atklātais čempionāts šahā, kas vienlaicīgi bija Latvijas 2013. gada vīriešu čempionāta Latgales reģionālā atlase. Tas risinājās pēc Šveices sistēmas 7 kārtās ar apdomas laiku 50 minūtes visai partijai plus 10 sekundes par katru izdarīto gājienu. 25 dalībnieku konkurencē uzvaru ar 6 punktiem uzvaru izcīnīja O.Indričāns, otro vietu ar 5½ punktiem ieguva N.Krilovs, bet trešo un ceturto vietu dalīja V.Žuravļovs un E.Dzirkalis - abiem pa 5 punktiem. Pirmo divu vietu ieguvēji nodrošināja vietu Latvijas 2013. gada šaha čempionāta finālā, bet nākamo divu vietu ieguvēji ieguva tiesības piedalīties čempionāta pusfinālā.
Latvijas 2013. gada senioru čempionāts
No 15. līdz 17. martam 2013. gadā Rīgas Šaha federācijas telpās notika Latvijas 2013. gada senioru čempionāts. Tas risinājās pēc Šveices sistēmas 7 kārtās ar apdomas laiku 50 minūtes visai partijai plus 20 sekundes par katru izdarīto gājienu. 36 dalībnieku konkurencē uzvarēja J.Daudzvārdis - 6 punkti, bet otro vietu izcīnīja J.Visockis ar 5½ punktiem. Abi uzvarētāji iekļuva Latvijas 2013. gada šaha čempionāta finālā.
2022. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls
TIFF Tribute balva
Filmas My Policeman aktieri Harijs Stailss, Emma Korina, Džīna Makī, Lainass Roučs, Deivids Dousons un Rūperts Everets saņēma vienu no divām aktieru balvām, kas ir pirmā reize, kad balvu pasniedz aktieru ansamblim, nevis vienam aktierim, savukārt Sems Mendess saņēma režisora balvu. Brendans Freizers saņēma Tribute balvu par sniegumu filmā "Valis".
2013. gada Latvijas čempionāts šahā
Latvijas 2013. gada jauniešu čempionāta fināli
No 22. līdz 26. martam 2013. gadā Rīgas Šaha skolā notika Latvijas jauniešu čempionāta fināli visās vecuma grupās. Apdomas laiks turnīros bija 90 minūtes visai partijai plus 30 sekundes par katru izdarīto gājienu. U16 zēnu grupā 10 dalībnieku konkurencē uzvarēja A.Šumskis, kas ieguva 8 punktus no 9, un ieguva tiesības piedalīties Latvijas čempionāta finālā. U18 zēnu grupā 7 dalībnieku konkurencē labākais bija D.Starcevs, kas ieguva 5 punktus no 6, bet otrais ar 4½ punktiem palika D.Dunaveckis. Abi šīs grupas uzvarētāji ieguva tiesības piedalīties Latvijas čempionāta finālā.
Kurzemes reģionālā atlase
No 28. līdz 30. martam Liepājas kompleksās sporta skolas šaha nodaļas telpās notika Latvijas 2013. gada vīriešu čempionāta Kurzemes reģionālās atlases turnīrs. Tas risinājās pēc Šveices sistēmas 7 kārtās ar apdomas laiku 50 minūtes visai partijai plus 10 sekundes par katru izdarīto gājienu. 26 dalībnieku konkurencē uzvaru ar 6 punktiem izcīnīja M.Doronkins, otro vietu ar 5½ punktiem ieguva Ā.Ozoliņš. Pirmo divu vietu ieguvēji nodrošināja vietu čempionāta finālā.
2022. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls
TIFF Tribute balva
Komponiste Hildura Gudnadoutira saņēma Variety Artisan balvu, Sallija el Hosaini saņēma Emerging Talent balvu, Bafija Senmarī saņēma Džefa Skolles balvu un Mišela Jeo saņēma Share Her Journey Groundbreaker balvu.
Tradicionālās balvas
Festivāla galveno balvu saņēmēji paziņoti 18. septembrī.
Akmenīca
Akmenīca var būt:
2013. gada Latvijas čempionāts šahā
Latvijas vīriešu čempionāta pusfināls
No 28. marta līdz 1. aprīlim 2013. gadā Rīgas Šaha federācijas telpās notika Latvijas vīriešu čempionāta pusfināls. Tas risinājās pēc Šveices sistēmas ar apdomas laiku 90 minūtes visai partijai plus 30 sekundes par katru izdarīto gājienu. 24 dalībnieku konkurencē ar 7 punktiem uzvaru izcīnīja K.Kalniņš, otro vietu pēc papildus koeficienta ieguva A.Bernotas, bet trešajā vietā ierindojās K.Kretainis - abiem pa 6½ punktiem. Pirmo 10 vietu ieguvēji nodrošināja vietu čempionāta finālā.
Vidzemes reģionālā atlase
No 6. līdz 7. aprīlim Mālpils sporta hallē notika Latvijas 2013. gada vīriešu čempionāta Vidzemes reģionālās atlases turnīrs. Tas risinājās pēc Šveices sistēmas 7 kārtās ar apdomas laiku 50 minūtes visai partijai plus 10 sekundes par katru izdarīto gājienu. 14 dalībnieku konkurencē uzvaru ar 5½ punktiem izcīnīja A.Vīns un ieguva vienīgo vietu čempionāta finālā.
Zemgales reģionālā atlase
No 6. līdz 7. aprīlim Jelgavas Valsts ģimnāzijā notika Latvijas 2013. gada vīriešu čempionāta Zemgales reģionālās atlases turnīrs. Tas risinājās pēc Šveices sistēmas 7 kārtās ar apdomas laiku 45 minūtes visai partijai plus 15 sekundes par katru izdarīto gājienu. 20 dalībnieku konkurencē pārliecinoši uzvarēja G.Rasa ar 6½ punktiem, otro vietu pēc papildus koeficienta ar 5 punktiem izcīnīja J.Kločāns. Pirmo divu vietu ieguvēji nodrošināja vietu čempionāta finālā.
Turnīra gaita
Abi fināli noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās ar apdomas laiku 90 minūtes visai partijai plus 30 sekundes par katru izdarīto gājienu. Vīriešu turnīrā piedalījās 29 dalībnieki, bet sievietēm bija 18 dalībnieces.
Vīrieši
Vīriešu čempionātā par favorītiem tika uzskatīti lielmeistari Igors Kovaļenko, Normunds Miezis, Arturs Neikšāns un Jevgeņijs Svešņikovs, kuri visi guva uzvaras 1. kārtā. Tomēr jau nākamajā kārtā no turnīra izstājās Miezis, un pēc 3. kārtas par līderiem izvirzījās Kovaļenko un Neikšāns. 4. kārtā abi līderi savstarpējo spēli beidza neizšķirti, un viņus panāca Jevgeņijs Svešņikovs. 5. kārtā Kovaļenko uzvarēja Svešņikovu un kļuva par vienīgo līderi. Arī 6. kārtā visi līderi - Kovaļenko, Neikšāns, Svešņikovs - savas partijas uzvarēja. Taču 7. kārtā Jevgeņijs Svešņikovs ātri vienojās par neizšķirtu ar Neikšanu, ļaujot Kovaļenko nostiprināt savu līdera pozīciju. 8. kārtā visi līderi savas partijas beidza neizšķirti, un Kovaļenko saglabāja viena punkta pārsvaru pār tuvākajiem sekotājiem. Pēdējā, 9. kārtā Kovaļenko negaidīti zaudēja Ņikitam Meškovam, Neikšāns savu partiju beidza neizšķirti, bet lielmeistars Svešņikovs sensacionāli zaudēja Kristapam Kretainim. Līdz ar to par Latvijas 2013. gada čempionu ar pirmo savu mēģinājumu kļuva Igors Kovaļenko, sudraba medaļu ieguva Artūrs Neikšāns, bet bronzas - Kristaps Kretainis.
Sievietes
Sievietēm galveno cīņa par uzvaru prognozēja starp lielmeistarēm Lauru Roguli, Ilzi Bērziņu un starptautisko meistari Katrīnu Šķiņķi, taču pēc 4. kārtas par vienīgo līderi negaidīti izvirzījās jaunā Marija Golubeva. 5. kārtā jauno līderi pārspēja Rogule un kopā ar Katrīnu Šķiņķi kļuva par līderi. Tomēr 6. kārtā Rogule dramatiskā cīņā pārtērēja apdomas laiku pret Margaritu Parhomenko, un pēc negaidītā kārtas atrisinājuma bija uzreiz trīs līderes – Margarita Parhomenko, Katrīna Šķiņķe un Marija Golubeva, kurām visām pa 4½ punktiem. 7. kārtā vienpersonisku vadību turnīrā pārņēma Katrīna Šķiņķe, kas uzvarēja Mariju Golubevu. 8. kārtā Šķiņķe uzvarēja arī Parhomenko un saglabāja vadību. Tomēr pēdējā, 9. kārtā Katrīna Šķiņķe nespēja uzvarēt, un viņu panāca gan Laura Rogule, gan Ilze Bērziņa, kas savas partijas uzvarēja. Pēc papildrādītājiem 1. vietu un savu septīto Lavijas čempiones titulu ieguva Laura Rogule, 2. vietu - Katrīna Šķiņķe, bet 3. vietu - iepriekšējā gada čempione Ilze Bērziņa.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! Reitings !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! Punkti !! Vieta !! TB1 !! TB2 !! TB3
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! Reitings !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! Punkti !! Vieta !! TB1 !! TB2 !! TB3
Akmineica
Akmineica, arī Akmenīca, ir upe Latgalē, Udrijas ezera pieteka Rēzeknes un Krāslavas novados, Rāznas nacionālā parka teritorijā. Sākas mežainā apvidū Kaunatas pagastā pie Borovajas augšpus Asticu ezera, līkumo dienvidaustrumu virzienā pa Rāznavas pauguraini cauri vairākiem nelieliem ezeriņiem (Asticu ezers, Daņilovkas ezers, Riuseits). Ietek Udrijas ezera ziemeļaustrumu krastā. Upei 10 nelielas pietekas, pa kurām uzņem apkārtējo ezeru ūdeņus. Divreiz šķērso autoceļu P55.
ER2T
ER2T ir piepilsētas līdzstrāvas elektrovilciens ar rekuperatīvi reostatisko bremzēšanas sistēmu. Tas tika ražots Rīgas Vagonbūves rūpnīcā, sērijveidā no 1987. gada oktobra līdz 1996. gada septembrim.
Meduszāles
Meduszāles (la) ir graudzāļu dzimtas ģints, kura ir sastopama Āfrikā un Eirāzijā.
ER2T
Sakarā ar piepilsētas pasažieru pārvadājumu apjomu pieaugumu, Rīgas Vagonbūves rūpnīca 1980. gados izstrādāja elektrovilcienu ER24 ar pagarinātu vagona garumu (21,5 m, nevis 19,6 m). Tika paredzēts, ka to sērijveida ražošana sāksies ap 1987.—1988. gadu, un ka tie kopumā būs vienādi ar ER2R, un ar nedaudz palielinātiem izmēriem. Bet šo vilcienu ražošana aizkavējās, un RVR pieņēma lēmumu izveidot "pārejas" modeli ER2T, ar ER2 izmēriem, bet ar aprīkojumu no ER24 un samazinātu sēdvietu skaitu vagonu galos, un ar nelielām konstrukcijas atšķirībām. Elektrovilcienu ER2T ražošana, nomainot ER2R ražošanu, sākās 1987. gada rudenī un turpinājās 9 gadus, beidzoties ar ER2T-7249 izlaišanu. 1994. gadā tika izlaists elektrovilciens ER2T-7947 (starp ER2T-7246 un 7247). 2000. gadā no pasūtītajiem vagonu korpusiem Ļvivas Vagonbūves rūpnīcā tika izlaists ER2T-7250. 2003. gadā Rīgas Vagonbūves rūpnīcā tika uzbūvēts ER2T-7251 Gruzijai, kas bija pēdējais vilciens ER2T. 1990. gadā eksperimentālā kartā tika uzbūvēti 6 sastāvi (7180-7185) ar rekordlielu garumu - 14 vagoni, un ar kondicionieriem mašīnistu kabīnēs. Visi šie elektrovilcieni tika ekspluatēti Maskavas dzelzceļa Kijivas virzienā. Mūsdienās vagonu skaits šajos vilcienos ir samazināts uz 12.
Meduszāles
No meduszālēm pārtiek dažu zvīņspārņu (Lepidoptera) sugu kāpuri, tostarp noras samtenis (Lasiommata maera), eglāju samtenis (Pararge aegeria) un lauka sīksamtenis (Coenonympha arcania).
Sugas
Meduszāļu ģintī ir iekļautas šādas sugas,  no kurām divas ir sastopamas Latvijā:
ER2T
ER2T Latvijā
Latvijā no RVR 1988. gadā tika saņemti 6 desmitvagonu elektrovilcieni ER2T - ER2T-7113—7118, 1989. gadā 2 galvas sekcijas 2206 un 2207. 1994. gadā tika saņemta starpsekcija ER2T-131703 + 131710 (visticamāk, vagoni ir no elektrovilciena ER2R-7086 Ukrainā, kuri tika atsūtīti sadegušo vagonu ER2-131703 un 131710 vietā un saņēma sērijas apzīmējumu ER2T). Gandrīz visi piekabvagoni (izņemot 3) ir pārbūvēti par galvas vagoniem. No 66 vagoniem 26 ir modernizēti, 2 ir norakstīti. Mūsdienās vilcieni tiek ekspluatēti 14 sastāvos, no kuriem 1 ir 6 vagonu, pārējie - 4 vagonu.
Vseslavičs
Vseslavičs var būt:
P. Ibo
P. Ibo (fr) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, taču tajā nefinišēja.
Pāvels Meļņikovs (ministrs)
{{Personas infokaste }}
Pāvels Meļņikovs (ru, dzimis, miris ) bija krievu inženieris un valsts darbinieks, pirmais Krievijas impērijas satiksmes ministrs (1865—1869). Dzelzceļa transporta pamatlicējs Krievijas impērijā, viens no Sanktpēterburgas—Maskavas dzelzceļa līnijas autoriem. Citu projektu starpā Meļņikovs projektējis Daugavpils pretplūdu dambjus.
Miris savā īpašumā Ļubaņā, apglabāts vietējā dzelzceļnieku baznīcā.
Līva (stacija)
Līva (et) ir dzelzceļa mezgla stacija Igaunijā, Tallinā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Lelle. Līva atrodas 7 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 64 km attālumā no Lelles dzelzceļa mezgla stacijas un tajā pietur visi Tallinas, Raplas, Lelles, Pērnavas, Tiri un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni. Līvas dzelzceļa stacijā Tallinas-Lelles dzelzceļa iecirknis savienots ar Ilemistes dzelzceļa staciju.
Vēsture
Līvas stacija atklāta 1913. gadā kā Igaunijas šaursliežu dzelzceļa sistēmas mezgla stacija, kurā saslēdzās Tiri—Tallinas un Līvas—Nemmes šaursliežu dzelzceļa iecirkņi. 1917. gadā Līvas stacijā izbūvēts ūdenstornis.
1971. gadā dzelzceļa iecirkņi Vīlande—Lelle—Tallina un Pērnava—Lelle—Tallina pārbūvēti uz 1520 mm dzelzceļa platumu, līdz ar to Līvas stacija kļuva par platsliežu dzelzceļa staciju. Šaursliežu dzelzceļa iecirknis Līva—Nemme 1971. gadā tika likvidēts.
Stacijas ēka
Līvas stacijas ēka ir vienkārša divu apjomu vienstāva dolomīta bloku ēka ar divslīpju jumtu. Dolomītu bloku konstrukcija izmantota arī stacijas ūdenstorņa sienu uzbūvei.
Henrijs Besemers
Sers Henrijs Besemers (dzimis, miris ) bija angļu izgudrotājs un uzņēmējs. Vairāk nekā 100 patentu autors. Viens no pazīstamākajiem viņa izgudrojumiem ir Besemera process tērauda iegūšanai no baltā čuguna (pig iron).
Gubeņi
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Ābeļi (Lībagu pagasts)
Ābeļi ir ciems Talsu novada Lībagu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā Ābelīša ezera krastā pie autoceļa P128 3,5 km no pagasta centra Mundigciema, 3 km no novada centra Talsiem un 121 km no Rīgas.
Eižens Anrī Gravlots
Eižens Anrī Gravlots (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Viņš piedalījās 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un bija pirmais olimpiskais čempions paukošanā ar floreti.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Gravlots 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja paukošanā ar floreti. Viņš priekšsacīkšu grupā uzvarēja Grieķijas sportistus Atanasiju Vuru, Konstantinu Milioti-Komninu un Georgiju Balakaki. Savukārt finālā viņa pretinieks bija tautietis Anrī Kallo. Gravlots viņu fināla cīņā uzvarēja ar trim floretes pieskārieniem pret vienu pieskārienu. Līdz ar to viņš izcīnīja zelta medaļu.
Vladimirs Žarkovs
Vladimirs Žarkovs var būt:
Funkcijas grafiks
Matemātikā funkcijas grafiks f ir sakārtotu pāru kopums (x, y), kur f(x) = y. Izplatītajā gadījumā, kur x un f(x) ir reāli skaitļi, šie pāri ir punktu Dekarta koordinātu sistēmas divu dimensiju plaknē un tādējādi veido šīs plaknes apakškopu.
Divu mainīgo funkciju gadījumā tas ir funkcijas, kuru domēns sastāv no pāriem (x, y), grafiks parasti attiecas uz sakārtoto trīskāršu kopu (x, y, z) kur f(x,y) = z, pāru vietā ((x, y), z) tāpat kā iepriekš minētajā definīcijā. Šī kopa ir trīsdimensiju telpas apakškopa; divu reālu mainīgo nepārtrauktai reālās vērtības funkcijai tā ir virsma.
Lustūzis (klints)
Lustūzis ir smilšakmens klints, kas atrodas Līgatnes upes labajā krastā Līgatnes centrā, iepretīm Spriņģu ielai un Līgatnes dīķim. Ietilpst Gaujas nacionālā parka teritorijā. Valsts nozīmes aizsargājams dabas objekts. Tā platība ir 4,454 ha, garums gar straumi 250 m, garums gar meža malu katrā no klints pusēm — 50 m.
Funkcijas grafiks
Zinātnē, inženierzinātnēs, tehnoloģijās, finansēs un citās jomās grafiki ir rīki, ko izmanto daudziem mērķiem. Vienkāršākajā gadījumā viens mainīgais tiek attēlots kā cita funkcija, parasti izmantojot taisnstūra asis.
Lustūzis (klints)
Nosaukums
Nosaukumu ieguvis, pateicoties mazai nojumei — lustūzītim klints virsotnē, kur senāk pulcējās Līgatnes pūtēju orķestris.
Otrs nosaukums — "Alu iezis" — raksturo to, ka šeit ir izkalts liels skaits daudzums alu un pagrabu.
Alas
Lustūzis ir vienīgais smilšakmens Līgatnē, kur pagrabos alas ierīkotas vairākos stāvos. Pagrabus līgatnieši šeit veidoja jau kopš 18. gadsimta. Vairākos pagrabos iedzīvotāji joprojām glabā ziemas krājumus. Dažu alu griestos vēl līdz mūsdienām saglabājušies āķi gaļas uzkāršanai.
Līgatnes vēstures pētnieks Aivars Balodis par Lustūža alām un pagrabiem raksta : "'Pirmie pagrabi šeit veidoti ap 1770. gadu celto miltu dzirnavu un tajās dzīvojošo iedzīvotāju vajadzībām. Daži no tiem veidoti samērā plaši, kas veicinājis iežu nobrukumus, līdz ar ko līdz mūdienām saglabājušies daļēji. Nokļūšanai pagrabos šeit laikam arī bijis pirmais gājēju tiltiņš pār Līgatnes upi. Kā vēsta hronika un veco ļaužu atmiņu pieraksti, tad nākamais pagrabu būves posms šajā iezī bijis pēc 1815.—16. gados uzcelto papīra dzirnavu Anfabrika (Handfabrik) un to vajadzībā celto papīra žāvēšanas un galīgas apstrādes ēku uzcelšanas, kuras, tāpat kā vecā miltu dzirnavu ēka, daļēji tika izmantotas arī kā strādājošo mājokļi. Starp tām bija arī ēka, kura vēlāk pārbūvēta un pēdējā laikā pirms nodegšanas pazinām kā vietējās varas rezidenci." "Nākošais posms pagrabu būvei Lustūža iezī bijis pēc 1884. un 1886. gados uzcelto Zaķusalas un no 1889. līdz 1891. gadam uzceltām Krogus kalna, tagad Skolas kalna mājām. Lūstūža ieža pagrabus izmantojis arī 1895. gadā celtais patērētāju biedrības 'Konzums' veikals, ēka, kuru šodien pazīstam kā Līgatnes aptieku'."
Caurumi
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A6.
Anrī de Bajē-Latūrs
Anrī de Bajē-Latūrs (fr; dzimis, miris ) bija beļģu aristokrāts un trešais Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidents laika posmā no 1925. līdz 1942. gadam.
1903. gadā kļuva par Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekli, bija viens no Beļģijas Olimpiskās komitejas dibinātājiem. Tāpat bijis viens no Antverpenē organizatoriem. Bajē-Latūrs par Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidentu tika ievēlēts 1925. gadā, kad Pjērs de Kubertēns kļuva par goda prezidentu. Amatā atradās līdz pat nāvei 1942. gadā, par jauno SOK prezidentu tika ievēlēts toreizējais viceprezidents zviedrs Sīgfrids Ēdstrems.
Jānis Gulbis
Jānis Gulbis (dzimis Kuldīgas apriņķī) ir latviešu ārsts, pedagogs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts. Divas reizes ievēlēts Rīgas domē, LSDSP biedrs.
Dzīvesgājums
Dzimis Kuldīgas apriņķī. Pēc studijām Rīgas Medicīnas institūtā strādāja par Rīgas 2. medicīnas skolas pasniedzēju, bija PSKP biedrs. Viņa vārds atrodams VDK aģentu kartotēkā ar norādi “vervēšanas kandidāts” (ru), ieraksts kartītē veikts 1990. gada 6. decembrī.
Atmodas kustības laikā 1989. gadā J. Gulbis iesaistījās Latvijas Tautas frontes veidošanā un tika ievēlēts Rīgas tautas deputātu padomē. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 16. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā J. Gulbis nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšnās ievēlēts Rīgas domē no Latvijas Demokrātiskās darba partijas. 1995. gadā nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) saraksta. 1997. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās J. Gulbi atkal ievēlēja par Rīgas domes deputātu no LSDSP saraksta. 1998. gadā nesekmīgi kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās.
1999. gadā viņš bija atjaunotās LU Medicīnas fakultātes stundu pasniedzējs un līdz 2009. gadam Rīgas Bērnu tiesību aizsardzības centra direktors.
2001. gada pašvaldību vēlēšanās J. Gulbi atkal ievēlēja Rīgas domē. Sekojošajās vēlēšanās gan viņa kandidēšana nebija sekmīga: 8. Saeimas vēlēšanā s 2002. gadā, 2005 . gada Rīgas domes vēlēšanās, 9. Saeimas vēlēšanās 2006. gadā un 2009. gada Rīgas domes vēlēšanās.
Apbalvojumi
2000. gadā J. Gulbi apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.
Lauru pilskalns
Lauru pilskalns ir pilskalns, kas atrodas Limbažu novada Alojas pagasta ziemeļos Īģes upes labajā krastā.
Baltijas somu valodas
Vairums mazo Baltijas somu valodu ir vai nu apdraudētas vai izmirušas.
Igauņu valodas veru dialekts dažkārt tiek klasificēts kā atsevišķa valoda, ja to klasificē kā atsevišķu valodu, tajā tiek izšķirts setu dialekts.
Neskaitot Latvijā endēmisko lībiešu valodu, valsts teritorijā vairākus gadsimtus bijusi votu valodas sala – tā saucamie Bauskas krieviņi, kā arī igauņu valodas salas – leivi un luci (skat. arī Latvijas igauņi).
Klasifikācija
Urāliešu saimes filoģenētiskā struktūra (līdz ar to Baltijas somu valodu radniecības pakāpe ar citām šīs saimes valodām) ir strīdīgs jautājums.
Tradicionāli urāliešu virssaime tiek iedalīta sekojoši
Taču tā kā koka modelis ir strīdīgs jautājums, daži autori izvēlas "agnostisku" piegājienu urāliešu valodu klasifikācijai, izvairoties no hierarhiska iedalījuma, tā vietā klasificējot visas grupas kā tiešas meitas urāliešu saimei (dažkārt saukts par "ķemmes modeli").
Mingečevira
Mingečevira (az) ir pilsēta Azerbaidžānā. pilsētā dzīvoja 102 861 iedzīvotājs. Mingečevira ir ceturtā lielākā pilsēta Azerbaidžānā. Atrodas Kūras upes krastā. Pilsētā ir hidroelektrostacija.
Anaklēts
Svētais Anaklēts, saukts arī par Anenklētu (la; dzimšanas laiks nav zināms, miris Romā), bija trešais Romas bīskaps un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem. Romas katoļu baznīcas svētais.
Tektoniskais valnis
Tektoniskais valnis ir gara, lēzena antiklināla platformas struktūrforma. Tās garums var sasniegt vairākus desmitus vai pat simtus kilometru, bet platums parasti nepārsniedz dažus desmitus kilometru. Relatīvais augstums visbiežāk ir vairāki simti metru. Virs šāda vaļņa bieži vien atrodas vairāki, parasti virknē izvietoti pacēlumi. Tektoniskie vaļņi bieži ir saistīti ar tektonisko lūzumu līnijām, un ir novietojušies paralēli tām. Parasti šie vaļņi ir veidojušies vairāku ģeoloģisko periodu garumā. Latvijā tipisks tektoniskais valnis ir Valmieras-Lokno izcilnis.
Sārtais balodis
Sārtais balodis (Nesoenas mayeri) ir baložveidīgo kārtas putns, kas endēms Maurīcijai. Šī suga bija tuvu izmiršanai, kad 1977. gadā Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests uzsāka tās glābšanas programmu. Pasākumu rezultātā Sarkanajā grāmatā 2000. gadā sārto balodi no kritiski apdraudētas sugas ierindoja apdraudēto sugu sarakstā.
Izskats
Sārtais balodis ir vidēja auguma balodis ar proporcionāli garu asti un īsiem spārniem, apmēram klinšu baloža lielumā. Ķermeņa garums aptuveni 36—40 cm, svars tēviņam 315—350 g, mātītei 291 g. Apspalvojums lielākoties gaiši sārts. Sārtas arī kājas un knābis, tā gals dzeltenīgs. Piere un galva balta, spārni tumši brūni, platā aste sarkanīgi brūna. Acis ieskauj sarkani, kailu ādu loki.
Tēviņi un mātītes ārēji līdzīgi, vienīgi mātītēm apspalvojums nedaudz blāvāks.
Izplatība
Pirms kolonizācijas līdz aptuveni 1500. gadam sārtie baloži apdzīvoja visu Maurīciju, ieskaitot arī zemienes. 19. gadsimtā fragmentāras populācijas bija saglabājušās vienīgi salas kalnainajā daļā. Galvenie izzušanas iemesli bija vietējo mežu izciršana, lielākoties cukurniedru vajadzībām, izmedīšana un tādu invazīvo sugu kā krabjēdājmakaku (Macaca fascicularis), žurku, mazo Āzijas mangustu (Herpestes javanicus) un kaķu ievešana. Nelabvēlīgu efektu izraisīja arī svešzemju augu ieviešana, kuri pamazām izspieda un nomāca vietējo veģetāciju.
Šobrīd sastopams piecās atsevišķās vietās Melnās upes aizas nacionālajā parkā Maurīcijas dienvidrietumos un no plēsējiem brīvā Egretas saliņas dabas rezervātā.
Barība
Pārtiek no sēklām, augļiem, pumpuriem, ziediem, lapām, atvasītēm, kā arī kukaiņiem. Barojas galvenokārt kokos, bet arī uz zemes.
Vairošanās
Ligzdošana notiek gandrīz visu gadu, izņemot spalvu nomaiņas laikā, tomēr galvenokārt sausajā sezonā. Sārtie baloži veido ilgstošus monogāmus pārus, kopā būvē vaļīgu, no žagariem sakrautu ligzdu, kas atrodas koku lapotnes augšējos zaros. Tēviņš ap ligzdu aizsargā nelielu teritoriju. Dējumā ir 1—2 baltas olas. Inkubācijas periods ilgst ap 14 dienām. Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Tēviņš perē pa dienu, mātīte pa nakti un no rīta. Jaunie putni ligzdu pamet pēc 7 nedēļām, bet tie paliek kopā ar vecākiem vairākas nedēļas, līdz iemācās patstāvīgi baroties.
Sezonā ir vairāki perējumi, mātītei izdējot 5—10 olas. Tā kā tēviņu ir vairāk nekā mātīšu, tad var novērot tēviņu pārus, kas būvē ligzdu un kopīgi aizsargā ligzdas teritoriju.
Melderi
Melderi var būt:
Sārtais balodis
Aizsardzība
1950. gados bija atlicis ap 50 sārto baložu, bet 1970. gadu vidū to skaits jau noslīdēja līdz 20 putniem, kas mitinājās salīdzinoši nelielā Melnās upes aizas nacionālā parka platībā. 1986. gadā savvaļā bija vairs tikai 12 šīs sugas pārstāvju, kuru visus piecu ligzdu perējumus izēda žurkas.
Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests un tā paspārnē izveidotais Maurīcijas savvaļas fonds 1976. gadā uzsāka sugas pavairošanu nebrīvē, un 1987. gadā dabiskajā vidē veiksmīgi pirmo reizi tika atgriezti 42 nebrīvē uzaugušie putni. 2009. gadā Maurīcijā dzīvoja jau ap pieciem simtiem sārto baložu.
Р
Р (р) ir kirilicas burts. Vispārīgi šis burts apzīmē alveolāru vibrantu /r/ (latviešu valodā atbilst R burtam). Atsevišķos gadījumos to izrunā palatizētu, tas ir, kā /rʲ/ (atbilst vēsturiskajam latviešu burtam Ŗ). Burts ir radies no grieķu alfabēta burta ro. Krievu alfabētā burts р ir 18. burts pēc kārtas, baltkrievu — 18. burts, bulgāru alfabētā — 17. burts, serbu — 20. burts, ukraiņu — 21. burts.
Metjū Arnolds
Dzimis Ragbi skolas vadītāja, Viljama Vērdsverta drauga Tomasa Arnolda ģimenē. Studējis Oksfordas Universitātē, kur ietekmējies no Oksfordas kustības. Vēlāk pēc profesijas bija skolu inspektors, darba darīšanās daudz ceļoja pa valsti. 1849. gadā tika izdots pirmais Arnolda dzejoļu krājums.
Sepulas
Sepulas (pl) ir mīklaini nenoskaidrotas dabas un nozīmes objekti Staņislava Lema fantastiskajā stāstā "Četrpadsmitais ceļojums" no cikla "Ijona Klusā zvaigžņu dienasgrāmatas". Tiek pieminētas arī romānā "Apskate uz vietas".
Pats Staņislavs Lems dažās intervijās apgalvoja, ka nezina, vai neatceras, kas ir sepulas. Savā pēdējā intervijā uz šo jautājumu viņš atbildēja pavisam īsi: "Ja es pats to zinātu!" Krievu fiziķis teorētiķis Moisejs Kaganovs atceras, ka kādā sarunā Lems teicis — ja būtu zinājis, ka sepulas vajās viņu visu mūžu, viņš tās nebūtu izdomājis.
Sepulas Lema darbos
Romānā "Apskate uz vietas" noskaidrojas, ka enciklopēdija, ko savulaik Klusajam iedevis profesors Tarantoga, bijusi falsifikācija.
Interesanti fakti
Polijā kopš 1983. gada piešķīra literāro prēmiju "Zelta Sepula" par fantastikas žanra darbiem. Pirmā šī prēmija tika piešķirta poļu fantastam Janušam Zaidelam (Janusz Andrzej Zajdel) un vēlāk tika pārdēvēta viņa vārdā.
Krievu paleoentomologs Aleksandrs Rasņicins viņa atklāto izmirušo mezozoja ēras kukaiņu dzimtu nosaucis par Sepulcidae. Dzimtā ir divas ģintis — Sepulca un Sepulenia. Savas grāmatas, kur pieminētas divas šo kukaiņu sugas Sepulca mirabilis (brīnišķīgā sepula) un Sepulenia syricta (svilpjošā sepulēnija), eksemplāru viņš nosūtīja Staņislavam Lemam. .
Zeltaleja
Zeltaleja ir ciems Gulbenes novada Stradu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P35, Mellupes upes krastā.
Neļķu revolūcija
Neļķu revolūcija bija kreisi noskaņotu armijas virsnieku īstenota 1974. gada 25. aprīļa revolūcija Portugālē, kas gāza kopš 1933. gada pastāvējušo konservatīvo Estado Novo režīmu. Revolucionārā nestabilitāte valstī turpinājās līdz 1975. gada beigām. Neļķu revolūcija bija pēdējā militārā sacelšanās Rietumeiropā, kā arī iezīmēja Vidusjūras valstu demokratizēšanos – Pulkvežu režīms Grieķijā un Francisko Franko režīms Spānijā krita nākamā gada laikā. Par revolūcijas radikālāko posmu var uzskatīt laiku no 1974. gada 25. aprīļa revolūcijas līdz 1976. gada 25. aprīļa parlamenta vēlēšanām.
Revolūcijas iemesli
Portugālē no 1932. gada līdz 1968. pastāvēja premjerministra Salazara diktatūra. 1933. gadā viņš izveidoja jaunu Portugāles valsts modeli, kas ar nosaukumu Estado Novo (Jaunā valsts) turpināja pastāvēt arī pēc viņa slimības un nāves 1970. gadā. Jaunais premjerministrs Marselu Kaetano bija sens Salazara politiskais līdzgaitnieks un režīma būtībā nekādas liberālas izmaiņas neveica. 1973. gada 28. oktobra parlamenta vēlēšanas joprojām piedalījās tikai kandidāti no vienīgās valstī legālās partijas.
Neapmierinātība ar situāciju valstī un Portugāles koloniālo karu noveda pie opozīcijas veidošanās armijā, kuras virsnieku korpuss no personīgās dienesta pieredzes izprata koloniālo karu bezjēdzību.
25. aprīlis
4.20 naktī tehnikas un armijas vienības no savām bāzēm sāka doties uz Lisabonu, kur ieņēma privātu radiostaciju un pārraidīja Uzsaukumu #1, kurā aicināja portugāļus saglabāt mieru un palikt savās mājās, aicināja pārējos armijas un policijas spēkus neiesaistīties cīņās, lai nevajadzīgi neizlietu portugāļu asinis. Pēc tam radio sāka atskaņot režīma aizliegtās dziesmas. Armijas vienības devās uz Nacionālās aizsardzības ministrijas, valsts radio un telegrāfa ēkām. Par spīti lūgumam, ielās izgāja cilvēki, kas apsveica sacelšanās dalībniekus. Režīma aizstāvībai ielās izvestās tanku vienības arī pārgāja sacelšanās pusē un līdz 9.30 visas Lisabonas kara apgabala daļas bija pievienojušās revolūcijai.
Prezidents Tomašs, Premjerministrs Kaetano un valdība patvērās Nacionālās republikāņu gvardes kazarmās Karmu laukumā. Ielās izgājušie sajūsmināto cilvēku pūļi padarīja kazarmu bruņotu ieņemšanu neiespējamu, tāpēc tika uzsāktas sarunas par valdības padošanos, kas notika 17.00. Kaetano nevēlējās valsts varu ceremoniāli nodot armijas kapteinim Maijam, tāpēc 18.00 vara ceremoniāli tika nodota ģenerālim Antoniu de Spinolam, valstī pie varas nāca Nacionālās glābšanas hunta. Vakarā tika publicēts Dekrēts #1, kas paziņoja par Prezidenta un valdības atstādināšanu no amatiem, kā arī līdzšinējā parlamenta likvidēšanu.
26. aprīlis
Naktī uz 26. aprīli pārstāja darboties režīma slepenpolicija, tās ēku ieņēma jūras kājnieki. 1.24 naktī Portugāles TV uzstājās Nacionālās glābšanas hunta. Jūras kājnieki ieņēma cietumu, kurā ieslodzīti politiskie cietumnieki.
Pēc revolūcijas
1974. gada 15. maijā tika izveidota pirmā Pagaidu valdība, kurā bez virsniekiem iekļauti arī sociālistu un komunistu pārstāvji. Par Prezidentu tika iecelts ģenerālis Spinola, kam radās nesaskaņas ar revolūciju organizējušajiem virsniekiem no Bruņoto spēku kustības, tāpēc 1974. gada septembrī par Prezidentu iecēla ģenerāli Košta Gomešu. Reaģējot uz labējo virsnieku mēģinājumu 1975. gada 11. martā veikt valsts apvērsumu, tika izveidota Portugāles Revolucionārā Padome, kuru vadīja premjerministrs Vasko Gonsālvešs. Jaunā valdība bija galēji kreisa. Valstī tika nacionalizēta lielākā daļa banku un rūpniecības uzņēmumu. 1975. gada aprīlī notika Konstitucionālās sapulces vēlēšanas, kurās sociālisti ieguva 38%, Tautas Demokrātiskā partija 26% un Komunisti 12% balsu. 1975. gadā sociālisti, protestējot pret komunistu ietekmes palielināšanos, aizgāja no valdības. 1975. gada 19. septembrī, pēc antikomunistu protesta demonstrācijām valsts ziemeļu reģionos, premjerministrs Gonsālvešs tika atcelts no amata un tika izveidota jauna valdība, kurā dominēja sociālisti un viņu atbalstītāji. 1975. gada 25. novembrī kreisie virsnieki neveiksmīgi mēģināja īstenot jaunu valsts apvērsumu. 1976. gada 25. aprīlī spēkā stājās jaunā Portugāles konstitūcija, kas legalizēja valstī veiktās nacionalizācijas un nosacīja, ka valstī tiek celts sociālisms. 1976. gada 14. jūlijā par prezidentu ievēlēja ģenerāli Eanišu, bet par premjerministru kļuva sociālistu vadītājs Mariu Suārešs. 1979. gada decembra vēlēšanā pie varas nāca centriski labējā Demokrātiskā alianse un Neļķu Revolūcijas radikālais periods bija beidzies. 1982. gada 30. oktobrī tika pieņemti konstitūcijas labojumi, kas atcēla punktus par sociālisma celtniecību un likvidēja Portugāles Revolucionāro Padomi.
Akmeņkalnu Velnapēdas akmens
Akmeņkalnu Velnapēdas akmens (arī Akmeņkalnu Dižakmens, Akmeņkalnu Velnapēda) ir dižakmens Talsu novada Dundagas pagastā uz robežas ar Ventspils novada Puzes pagastu. Izvietojies uz meža stigas pagasta rietumu izvirzījumā 6 km no Akmeņkalnu mājām. Dižakmens ir gaišpelēks ortogneiss ar koši melnām dzīslām. No akmens atšķelti 2 lieli atlūžņi un daudz sīkāku šķembu. Akmens virsmu rotā vairākas garas plaisas, kuru dēļ akmens ieguvis savu nosaukumu — šī iedobe atgādinot velna pēdas. Kopš 1925. gada valsts aizsardzībā, kopš 2000. gada dabas piemineklis — ģeoloģisks veidojums.
Parhomenko
Parhomenko (uk) ir ukraiņu cilmes uzvārds, kas cēlies no grieķu personvārda Parfenijs jeb Parhoms.
Cegaļne
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P64. Ciema apkārtnē atrodas Mazais Kolupa ezers.
Akmenka (Giedraiču seņūnija)
Akmenka (lt) ir ciems Molētu rajona pašvaldības Giedraiču seņūnijā. Izvietojies seņūnijas dienvidrietumu pierobežā 4 km no seņūnijas centra Giedraičiem, 28 km no rajona pašvaldības centra Molētiem un 44 km no Viļņas.
Apdzīvotā vieta atrodas Širvintas upes labā krastā, bet pirmie minējumi par Akmenku ir sastopami Giedraiču baznīcas grāmatas pierakstos par 1838. gadu.
Lino Ventura
Lino Ventura (it; dzimis Andžolīno Džuzepe Paskuale Ventura (it) Parmā, miris  Senklū) bija itāļu izcelsmes franču aktieris.
Autoceļš P102
P102 autoceļš Dobele—Jaunbērze ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P97 Dobelē gar Lejasstrazdiem ar autoceļu P98 pie Jaunbērzes. Autoceļa kopējais garums ir 13,7 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Dobeles novadu.
Kapiņu Ruskuļi
Kapiņu Ruskuļi ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 35 km no novada centra Preiļiem, 9 km no pagasta centra Aglonas un 242 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta ir daļēji izzudusi.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa P60.
Šteinfelds
Šteinfelds (de — 'akmenslauks'; sieviešu dzimtē Šteinfelde) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Indriči
Indriči ir ciems Balvu novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 2 km no pagasta centra Borisovas un 254,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas uz ziemeļiem no pagasta centra Borisovas, pie autoceļa V457 (Viļaka–Borisova–Bubņi).
Domeniko Krišito
Domeniko Krišito (it, dzimis ) ir Itālijas futbolists, spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Krišito pārstāv Itālijas A sērijas komandu Genoa.
Savu karjeru sācis Genoa komandā. 2004. gadā pievienojies Juventus, kur viņš nespēja nostiprināties komandas rindās un 2006. gadā atgriezies atpakaļ Genoa. 2011. gadā pievienojies Krievijas komandai Zenit Saint Petersburg, kur pavadījis septiņus gadus, izcīnot divus Premjerlīgas čempionu titulus un nospēlējot 225 mačus. 2018. gadā atgriezies Genoa.
Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 2009. līdz 2018. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Zenit
Ropčice
Ropčice ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē uz rietumiem no Žešovas.
Pirmoreiz rakstos apdzīvota vieta minēta 1252. gadā. 1266. gadā apmetni nopostīja rutēņu, tatāru un lietuviešu karaspēks Švarna vadībā. 1362. gadā Kazimirs III Lielais piešķīra apmetnei Magdeburgas tiesības. 17. un 18. gadsimtā pilsēta panīka. No 1772. gada (Polijas Pirmā dalīšana) līdz 1918. gadam pilsēta ietilpa Austrijā.
Rodri
Rodrigo Ernandess Kaskante (es, dzimis ), zināms arī kā Rodri (Rodri), ir spāņu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Rodri pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Manchester City un Spānijas futbola izlasi.
Sasniegumi
Atlético Madrid
Manchester City
Spānijas izlase
Dracēnas
Vairākas dracēnu sugas ir iecienīti mājas augi, un tās var tikt audzētas visur, kur ir pietiekami siltas ziemas. Šie augi gandrīz nekad neuzzied, ja netiek turēti ārpus telpām.
Sistemātika
Ģinti pirmo reizi aprakstīja itāļu dabas zinātnieks Domeniko Vandelli 1768. gadā. 2009. gadā APG III sistēma (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma) dracēnas iedalīja asparāgu dzimtā. Iepriekš tās piederēja dzelmiršu dzimtai vai agavju dzimtai, vai kopā ar kordilīnēm bija izdalītas atsevišķā dracēnu dzimtā Dracaenaceae.
Nosaukums
Dracēnu jeb pūķkoku latīniskā nosaukuma pamatā ir dažu sausieņu sugu sveķainās piensulas īpašība kļūt sarkanai saskarē ar gaisu, tā izraisot nepamatotas asociācijas par "pūķa asiņu" tematiku.
Apraksts
Dažādu izmēru augi, taču vienīgi dažas sugas — D. americana, D. arborea, D. cinnabari, D. draco, D. ombet un D. tamaranae — līdzinās kokiem, sasniedzot 20 m garumu. Šīs dracēnas ārēji atgādina koku ar lapu kroni. Lielākajai daļai dracēnu sugu ir īss stumbrs un tie ir mazāki, krūmveida augi.
Lapas pamatā šauras, iegarenas. Lielajām dracēnām stīvas, krūmveida — lokanas. Mazie ziedi sarkani, dzelteni vai zaļi. Auglis — oga ar vienu līdz trim sēklām.
Pazīstamākā dracēna ir El Drago Milenario ("tūkstoš gadu sena dracēna"), 22 metrus augstais īstās dracēnas pārstāvis, kas aug Tenerifē. Agrāk tūkstošos gadus lēstais šī koka vecums bija pārspīlēts; vecākajiem kokiem nemēdz būt vairāk kā 300 gadu.
Izplatība
Daudzveidības centrs atrodas Āfrikā, dažas sugas sastopamas Madagaskarā, Āzijā, Sokotrā, Vidusjūras reģionā, Centrālamerikā, Kubā, Austrālijas ziemeļos un Klusā okeāna salās.
Veģetācija
Sastopamas tropu un subtropu joslā visai dažādos biotopos, tostarp — pat applūstošos lietus mežos.
Manerheima līnija
Manerheima līnija (fi) bija fortifikācijas līnija Karēlijas zemesšaurumā, kuru Somija uzbūvēja aizsardzībai pret iespējamu PSRS uzbrukumu. Ziemas kara laikā tā kļuva zināma kā "Manerheima līnija" pēc Somijas armijas virspavēlnieka feldmaršala Karla Gustava Emila Manerheima vārda. Līnija tika izveidota divos posmos: no 1920. līdz 1924. gadam un no 1932. līdz 1939. gadam.
Vēsture
Līnija aptuveni 132 km garumā stiepās no Somu līča līdz Lādogas ezeram. Tā sastāvēja no aizsardzības mezgliem, kuri viens no otra atradās 3 — 4,5 km (maksimāli līdz 8 km) attālumā. Katru mezglu aizsargāja viens līdz divi strēlnieku bataljoni ar artilērijas atbalstu. Aizsardzības mezgli sastāvēja no 4 līdz 6 atbalsta punktiem, kuros katrā bija 3 līdz 5 pastāvīgas uguns vietas (ložmetēju un artilērijas). Katru aizsardzības būvi aptvēra ierakumi, kuri arī savienoja mezglus.
Somu līča un Lādogas ezera krastos Manerheima līniju sedza lielkalibra artilērija. Līnija daudzviet tika izveidota, izmantojot dabiskus šķēršļus: ezerus, upes, mežus, purvus, akmeņu grēdas.
Lai aizkavētu kājnieku uzbrukumu, gar līniju tika izvietoti dzeloņstiepļu aizžogojumi (ežu ragaiņu un spirāļu veidā) un mīnas. Šos aizžogojumus papildināja prettanku konstrukcijas. Vairāku tonnu granīta bluķi parasti tika ierakti četrās rindās divos metros vienu no otra šaha galdiņa izkārtojumā.
Pēc kara beigām Karēlijas zemes šaurums nonāca PSRS kontrolē. Padomju sapieri demontēja un uzspridzināja aizsargbūves. Turpinājuma kara laikā Somijas puse neatjaunoja Manerheima līniju.
Kokneses draudzes novads
Kokneses draudzes novads bija viens no 25 Vidzemes guberņas Rīgas apriņķa draudzes novadiem.
Muižas
1782. un 1826. gadā Kokneses draudzes novadā bija šādas muižas:
Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā — jauktā komandu stafete
Jauktā stafete Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā ir sacensību veids, kas iekļauts pasaules čempionāta šosejas riteņbraukšanā programmā. Čempionātā sacenšas nacionālās komandas, kuras veido seši braucēji — 3 vīrieši un 3 sievietes. Pirmo reizi Pasaules čempionāta programmā šis veids tika iekļauts 2019. gada Pasaules čempionātā, kas notika Apvienotajā Karalistē.
Patriks Makau Musjoki
Patriks Makau Musjoki (Patrick Makau Musyoki; dzimis ) ir kenijiešu vieglatlēts, startē garajās skriešanas distancēs. Bijušais pasaules rekordists maratonā.
2011. gada Berlīnes maratona distanci P. Makau veica 2:03:38 stundās, labojot Hailes Gebraselasie iepriekšējo pasaules rekordu par 21 sekundi. Pasaules ātrākais maratons gan tika noskriets 2011. gada aprīlī Bostonā (2.03:02, Džefrijs Mutai), taču tas ir pasaules labākais sasniegums, nevis rekords, jo Bostonas maratona trase neatbilst pasaules rekorda reģistrēšanas nosacījumiem. Uzvaru Berlīnes maratonā P. Makau guva arī 2010. gadā. Tāpat viņš ir pazīstams pusmaratonu skrējējs, ir svinējis uzvaru vairākos pusmaratonos Eiropā. P. Makau pieder piektais visu laiku izcilākais rezultāts pusmaratonā (58:52).
Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā pusmaratonā: izcīnījis divas zelta medaļas (2007, 2008 — abas komandu vērtējumā), kā arī divas individuālās sudraba medaļas (2007, 2008).