cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smadzeņu insults
Insulta pazīmes un simptomi var ietvert nespēju pārvietoties vai nespēju sajust vienā ķermeņa pusē, problēmas ar izpratni vai runāšanu, reiboni vai redzes zudumu vienā ķermeņa pusē. Pazīmes un simptomi bieži parādās drīz pēc insulta sākšanās. Ja simptomi ilgst mazāk nekā vienu vai divas stundas, insults ir pārejoša išēmiska lēkme (TIL), ko sauc arī par mikroinsultu. Hemorāģisks insults var būt saistīts arī ar smagām galvassāpēm. Insulta simptomi var būt pastāvīgi. Ilgtermiņa komplikācijas var būt pneimonija un urīnpūšļa kontroles zudums.
Biežākais cēlonis ir smadzeņu infarkts, kad kādā no smadzeņu asinsvadiem nosprostojuma dēļ pēkšņi pārtrūkst asinsapgāde, retāk smadzeņu asinsizplūdums jeb "hemorāģiskais insults" asinsvadu anomāliju un augsta asinsspiediena dēļ.
Akūtus asinsrites traucējumus galvas smadzenēs sauc par cerebrālo insultu, bet muguras smadzenēs — par spinālo insultu. Insultu visbiežāk izraisa sirds-asinsvadu slimības — ateroskleroze, hipertensija, vaskulīts, asinsvadu attīstības anomālijas, mirdzaritmija u.c.
Klasifikācija
Insultus var iedalīt divās galvenajās kategorijās: išēmisks un hemorāģisks. Išēmiskus insultus izraisa smadzeņu asins piegādes pārtraukšana, savukārt hemorāģiskos insultus izraisa asinsvadu plīsums vai patoloģiska asinsvadu struktūra. Apmēram 87% insultu ir išēmiski, pārējie ir hemorāģiski. Asiņošana var attīstīties išēmijas zonās, kas pazīstams kā "hemorāģiskā transformācija". Nav zināms, cik hemorāģisko insultu patiesībā sākas kā išēmisks insults.
Išēmisks
Smadzeņu infarkta jeb išēmiska insulta rašanos veicina sirds mazspēja, asinsspiediena krišanās un daudzas sarežģītas funkcionālas un bioķīmiskas pārmaiņas (asinsvadu atslābums, spazmas, asins bioķīmiskas pārmaiņas u.c.). Tas var veidoties dažādi — pēkšņi, vairāku stundu, vai dienu laikā. Samaņas traucējums išēmiska insulta laikā parasti maz izteikts, tomēr plašs smadzeņu infarkts var izraisīt bezsamaņu, elpošanas un sirdsdarbības traucējumus. Išēmiska insulta priekšvēstneši var būt galvassāpes, reibonis, vemšana, rīšanas traucējumi, pārejošs nespēks, ekstremitāšu notirpšana, redzes un runas traucējumi. Miegā vai atpūtas laikā, kad pazeminās asinsspiediens, rodas smadzeņu bojājums, kura biežākais simptoms ir paralīze un ādas jušanas traucējumi ķermeņa vienā pusē. Ja bojājums radies smadzeņu kreisajā puslodē, rodas arī runas traucējumi, bet, ja abās puslodēs vai stumbrā — rīšanas un runas traucējumi. Smadzenīšu bojājums rada līdzsvara traucējumus, kustību neprecizitāti, grīļošanos stāvot un ejot.
Hemorāģisks
Hemorāģisks insults sevišķi bieži ir komplikācija arteriālajai hipertensijai vai aterosklerozei ar augstu asinsspiedienu. Hipertoniskās slimības gadījumā pārmainās galvenokārt smadzeņu vidējās un sīkās artērijas. To sienas kļūst caurlaidīgākas, asinis iekļūst sienās, sienas sabiezē, un līdz ar to asinsvads sašaurinās. Apkārtējā smadzeņu vielā izveidojas atmiekšķējums. Asinsvadu sienas bieži maisveidīgi paplašinās, un izveidojas aneirisma. Paaugstinoties asinsspiedienam, asinsvada siena var plīst un asinis izplūst smadzeņu vielā, dobumos vai apvalkos. Hemorāģisks insults visbiežāk rodas fiziskas vai garīgas piepūles laikā, kad paaugstinās asinsspiediens.
Pazīmes un simptomi
Slimniekam ir galvassāpes, reibonis, vemšana, bieži bezsamaņa. Traucēta rīšana, elpošana, sirdsdarbība, var būt urīna aizture vai nesaturēšana. Nākamajās dienās paaugstinās ķermeņa temperatūra, var būt vispārēji vai vietēji krampji. Bezsamaņa ilgst no dažām stundām līdz 2—3 dienām.
Ja slimnieka stāvoklis uzlabojas, elpošanas un sirdsdarbības traucējumi pamazām izzūd. Slimnieks sāk reaģēt uz apkārtni, atver acis, izpilda vienkāršus norādījumus, atbild uz jautājumiem, var norīt šķidru barību. Slimniekam ir paralīze un jušanas traucējumi vienā ķermeņa pusē, šķība seja.
Apakštipi
Ja smadzeņu apgabalā atrodas viens no trim ievērojamajiem centrālās nervu sistēmas ceļiem — spinotalāma trakts, kortikospinālais trakts un muguras kolonnas–mediālais lemniskus ceļš (DCML), un tas tiek skarts insulta laikā, simptomi var ietvert:
Vairumā gadījumu simptomi skar tikai vienu ķermeņa pusi (vienpusēji). Atkarībā no skartās smadzeņu daļas, defekti parasti atrodas pretējā ķermeņa pusē. Tomēr, tā kā šie ceļi pārvietojas arī muguras smadzenēs un jebkurš bojājums tur var izraisīt arī šos simptomus, jebkurš no šiem simptomiem ne vienmēr norāda uz insultu. Papildus iepriekšminētajiem CNS ceļiem, no smadzeņu stumbra attiet lielākā daļa divpadsmit galvaskausa nervu. Tāpēc smadzeņu stumbra insults, kas ietekmē smadzeņu stumbru un smadzenes, var izraisīt simptomus, kas saistīti ar šo galvaskausa nervu deficītu:
Ja ir iesaistītas smadzenītes, var būt ataksija, kas ietver:
Saistītie simptomi
Ja asinis izplūst smadzeņu apvalkos, rodas subarahnoidālais asinsizplūdums. Tas sākas pēkšņi ar galvassāpēm un atkārtotu vemšanu, dažreiz ir samaņas traucējumi. Nākamajās dienās rodas kakla muskuļu un kāju saliecēju muskuļu stīvums, paaugstinās temperatūra. Visbiežāk tas notiek, ja plīst smadzeņu pamatnes artēriju patoloģisks paplašinājums (aneirisma), bet var rasties arī hipertoniskās slimības, vaskulīta, galvas traumu un citu slimību gadījumā.
Etioloģija
Aterosklerozes perēkļi rodas galvenokārt lielajos smadzeņu asinsvados — iekšējās miega artērijās un mugurkaula artērijās. Šie perēkļi pakāpeniski palielinās, sašaurina asinsvadu un traucē tā sienas barošanos. Tāpēc veidojas trombi, kuri nosprosto asinsvadu. Insultu var izraisīt arī embols — patoloģiska daļiņa, kas iekļuvusi smadzeņu asinsvados no cita orgāna, piemēram, no sirds. Ja asinsapgādes traucējumu smadzenēs nekompensē citi asinsvadi, tad smadzeņu viela atmirst ("atmiekšķējas") — rodas išēmisks insults. Ja ir pietiekama kolaterālā asinsapgāde (izslēdzoties vienam vai diviem lielajiem asinsvadiem, asinsapgāde notiek pa citiem asinsvadiem), smadzeņu vielas bojājumi ir mazāki, kaut arī asinsvads ir nosprostots. Šādos gadījumos insulta pazīmes izzūd diennakts laikā, un to dēvē par "pārejošiem smadzeņu asinsrites traucējumiem".
Turpretī smadzeņu infarkta gadījumā smadzeņu bojājuma pazīmes ir ilgstošas.
Ārstēšana
Visos insulta gadījumos pacientam nepieciešams miers. Akūta insulta gadījumā slimniekam specializēta palīdzība jāsaņem 1 līdz 1,5 stundu laikā — tad mirstošās smadzeņu šūnas vēl ir iespējams izglābt. Uzsākot trombu šķīdināšanu 0-90 minūtes pēc insulta, labs iznākums sagaidāms vienam no četriem pacientiem, 270 minūtes pēc insulta – tikai vienam no 14.
Ja insults noticis uz ielas, sabiedriskās vietās vai mājās, pacients ar medicīnisko transportu pēc iespējas ātrāk jānogādā slimnīcā.
Profilakse
Profilakses pamatā ir pasākumi pret slimībām, kas izraisa smadzeņu asinsrites traucējumus, — aterosklerozi, hipertonisko slimību (hipertensiju), vaskulītu. Pasākumi iekļauj veselīgu dzīvesveidu, veselību un pareizu uzturu, kā piemēram Vidusjūras diētu.
Latvijā
Pēc OECD datiem, mirstība no insulta Latvijā ir 203 nāves gadījumu uz 100 000 iedzīvotāju gadā, kas ir viens no sliktākajiem rādītājiem Eiropas Savienībā, kur vidējā mirstība ir 64 nāves uz 100 000 iedzīvotāju. Igaunijā šis skaitlis ir 56. Katru gadu šādu slimnieku Latvijā ir 7000-8000.
Latvijas PSR pastāvēšanas laikā tika organizētas t.s. insulta brigādes pacientu ātrai pārvešanai uz slimnīcām. Tagad insulta pacientus Latvijā ārstē 9 speciālās insulta vienībās: Paula Stradiņa Klīniskajā universitātes slimnīcā (darbojas kopš 2009. gada), Rīgas Austrumu klīniskajā universitātes slimnīcā (darbojas kopš 2000. gada) un septiņās reģionālajās slimnīcās Liepājā, Ventspilī, Jelgavā, Valmierā, Jēkabpilī, Rēzeknē un Daugavpilī.
Ņižņijnovgoroda
Ņižņijnovgoroda (ru) ir sena pilsēta Krievijas Eiropas daļā, Ņižņijnovgorodas apgabala un Volgas federālā apgabala centrs, Krievijas Federācijas ceturtā lielākā pilsēta. Izvietojusies pie Okas ietekas Volgā. Liels mašīnbūves un sens tirdzniecības centrs.
Nosaukums
Dibinot 13. gadsimtā, tās nosaukums bija vienkārši «Novgoroda» — ‘Jaunā pilsēta’. Lai to atšķirtu no otras, vecākās un labi pazīstamās Veļikijnovgorodas Volhovas krastos, jauno pilsētu sāka dēvēt par «Zemākās zemes Novgorodu» (Но́вгород Низо́вской земли́) vai īsāk «Lejas Novgorodu». Par Zemāko zemi (Низовская земля) tika dēvēta Vladimiras-Suzdaļas kņazistes teritorija Volgas augštecē. No 1932. līdz 1990. gadam pilsētas nosaukums bija Gorkija (Горький) par godu šeit dzimušajam krievu rakstniekam Maksimam Gorkijam.
Kņazistes galvaspilsēta
1221. gadā Vladimiras kņazs Jurijs II Volgas un Okas satekā uzcēla koka cietoksni. 1229. gada aprīlī tam uzbruka mordviešu karaspēks Purgaza vadībā, bet 1238. gada 4. martā Sitas upes kaujā cietoksni ieņēma mongoļi. 1264. gadā Ņižņijnovgorodu iekļāva Vladimiras-Suzdaļas kņazistē. Pēc 86 gadiem tās nozīme pieauga, kad Suzdaļas kņaza mītni 1350. gadā pārcēla no Gorodecas uz Ņižņijnovgorodu.
Lielkņazs Dmitrijs Konstantinovičs centās padarīt savu galvaspilsētu par Maskavas cienīgu konkurenti; viņš uzcēla akmens citadeli un vairākas baznīcas. Agrāko saglabājušos krievu primārās hronikas Laurentija rokrakstu viņam uzrakstīja vietējais mūks Laurentijs 1377. gadā.
Maskavas lielkņazistes cietoksnis
Pēc kņazistes pievienošanas Maskavijai 1392. gadā vietējie kņazi ieguva Šuisku vārdu un apmetās Maskavā. Pēc tam, kad 1408. gadā to nodedzināja Krimas tatāru karavadonis Edigu, Ņižņijnovgorodu atjaunoja un izmantoja kā cietoksni karos pret Kazaņas hanisti. Sarkano ķieģeļu kremli, kas bija viena no spēcīgākajām citadelēm Krievijā, uzcēla 1508. – 1511. gadā Pjetro Frančesko uzraudzībā. Cietoksnis bija pietiekami spēcīgs, lai izturētu tatāru aplenkumus 1520. un 1536. gadā.
1612. gadā Kuzma Miņins un kņazs Dmitrijs Požarskis padzina Polijas-Lietuvas kopvalsts karaspēku no Maskavas. Galvenais laukums Kremļa priekšā ir nosaukts Miņina un Požarska vārdā, lai gan vietējā līmenī to sauc vienkārši par Miņina laukumu. Miņina mirstīgās atliekas ir apglabātas citadelē. Nākamā gadsimta laikā pilsēta uzplauka komerciāli, un Stroganovi (bagātākā Krievijas tirgotāju ģimene) to izvēlējās par pamatu savai darbībai. Īpašs arhitektūras un ikonu glezniecības stils, kas pazīstams kā Stroganova stils, tur izveidojās 17. un 18. gadsimta mijā.
Ņižņijnovgorodas vēsturiskais ģerbonis 1781. gadā bija sarkans briedis ar melniem ragiem un nagiem uz balta lauka.
Tirdzniecības centrs
1817. gadā Makarija gadatirgu pārcēla uz Ņižņijnovgorodu un sāka katru gadu piesaistīt miljoniem apmeklētāju. Līdz 19. gadsimta vidum pilsēta bija Krievijas impērijas tirdzniecības galvaspilsēta. Viskrievijas rūpniecības un mākslas izstādē Ņižņijnovgorodā 1896. gadā tika demonstrēts inženiera Aleksandra Popova pirmais radio uztvērējs pasaulē, pasaulē pirmais hiperboloīdu tornis un režģa apvalka pārklājumi, ko veica inženieris Vladimirs Šuhovs. Ņižņijnovgorodā uz 1913. gada 14. janvāri bija 97 000 iedzīvotāju.
Lielākais rūpniecības uzņēmums bija Sormovas dzelzs rūpnīca, kuru ar paša uzņēmuma dzelzceļu savienoja Maskavas stacija Ņižņijnovgorodas lejaspilsētā. Privātā Maskavas-Kazaņas dzelzceļa uzņēmuma stacija atradās pilsētas augšpilsētā. Pamazām attīstījās citas nozares, un līdz 20. gadsimta sākumam pilsēta bija arī pirmā līmeņa rūpniecības centrs. Henrijs Fords 1920. gadu beigās palīdzēja uzbūvēt lielu kravas automašīnu un traktoru rūpnīcu (GAZ), nosūtot inženierus un mehāniķus, ieskaitot nākamo darba vadītāju Valteru Reiteru.
Padomju laiks
Pirms Oktobra revolūcijas 1917. gadā nebija pastāvīgu tiltu pār Volgu vai Oku. Izstādes laikā tika uzbūvēti pagaidu tilti. Pirmo tiltu pār Volgu uzsāka Maskavas – Kazaņas dzelzceļa uzņēmums 1914. gadā, bet tas beidzās tikai padomju laikos, kad 1927. gadā tika atvērts dzelzceļš uz Kotelniču. Kad 1932. gadā Maksims Gorkijs atgriezās Padomju Savienībā, pilsēta tika pārdēvēta par Gorkiju. Pilsēta Gorkija vārdu nesa līdz 1990. gadam. Viņa bērnības mājas tiek saglabātas kā muzejs, kas pazīstams kā Kaširina nams, pēc Alekseja vectēva, kuram šī vieta piederēja. 1930. gadu padomju industrializācijas laikā tajā tika uzbūvēti lieli mašīnbūves uzņēmumi, tostarp lielākais auto gigants - Gorkijas Automobiļu rūpnīca (GAZ).
Otrā pasaules kara laikā pilsēta bija lielākā militārā aprīkojuma piegādātāja, kura dēļ tā tika pakļauta visspēcīgākajiem bombardēšanas reidiem visā Vidusvolgas reģionā. Atsevišķi vācu lidmašīnu izlūkošanas lidojumi virs Gorkijas sākās 1941. gada rudenī. Vācu lidmašīnas lidoja lielā augstumā, lidinoties virs automašīnu rūpnīcas. Pirmās izlūkošanas lidmašīnas Ju-88 parādījās debesīs virs pilsētas 9. oktobrī pulksten 13:00. Bumbu nomešana pilsētas apkārtnē sākās 22. oktobrī, tika notriekts Seimas stacijas (netālu no Džeržinskas) lifts un noliktavas. Pēc tam sekoja divi lieli reidi uz Gorkiju. Uzbrukumos piedalījās 100. vikingu bumbvedēju eskadras lidmašīna He-111, kas pacēlās no Seščas lidlauka.
784. pretgaisa artilērijas pulks aizstāvēja Gorkijas pilsētu. Kremļa torņos un Aleksandra Ņevska katedrālē jumtu vietā tika uzstādīti pretgaisa aizsardzības akumulatori (padomju laikos katedrālē atradās ostas noliktava). Šīs pretgaisa aizsardzības spēki aizstāvēja tiltus pār Volgu un Oku, gadatirgu un Kremli, kur atradās pilsētas un reģionālās varas iestādes.
No 1941. līdz 1942. gadam nacistiskā Vācija bombardēja pilsētas rūpnīcas: Molotova automobiļu rūpnīcu (GAZ), Ordžonikidzes aviācijas rūpnīcu Nr. 21 (tagad Sokol), artilērijas rūpnīcu Nr. 92 (NMZ), rūpnīcu Nr. 112 (Sarkanā Sormovo), radiotelefona rūpnīcas Nr.197 (Nitel) un revolūcijas dzinējs (Rumo). Masīvākā pilsētas bombardēšana notika 1943. gada vasarā. Tad Vācijas aviācija gandrīz pilnībā iznīcināja automobiļu rūpnīcu (GAZ). Objekta atjaunošana prasīja tikai 100 dienas.
Atjaunošanas darbi sākās bombardēšanas laikā un turpinājās arvien straujāk. Bija iesaistītas celtniecības un montāžas brigādes no Maskavas, no Urāliem, Sibīrijas un Centrālāzijas. Kopējais darbinieku skaits sasniedza 35 tūkstošus. Lai saņemtu propagandas atbalstu, 7. jūnijā rūpnīcā sāka strādāt ārpus biroja esošais laikraksts Pravda. Pirmkārt, tika uzsākta riteņu darbnīca, galvenie atjaunošanas darbi tika pabeigti 4 mēnešos. Gorkijas automobiļu rūpnīcas atjaunošanas oficiālais datums bija 1943. gada 28. oktobris. Šajā dienā Josifam Staļinam tika nosūtīts ziņojums, kuru parakstīja 27 tūkstoši celtnieku. Padomju laikā pilsēta tika slēgta ārzemniekiem, lai aizsargātu padomju militāro pētījumu un ražošanas objektu drošību, kaut arī tā bija iecienīta pieturas vieta padomju tūristiem, kuri tūristu laivās ceļoja augšup un lejup pa Volgu. Neparasti šāda izmēra padomju pilsētai pat ielu kartes bija nopērkamas tikai 20. gadsimta 70. gadu vidū. 1970. gadā ar PSRS Augstākās padomes Prezidija dekrētu pilsētai tika piešķirts Ļeņina ordenis. Tur nomira 1971. gadā Ungārijas komunistu līderis Matjāšs Rakosi. 1985. gada 20. novembrī pilsētā tika palaists pirmais metro posms, kas savienoja Kanavinskas, Ļeņinskas un Avtozavodskas rajonus. No 1980. līdz 1986. gadam šeit izsūtījumā dzīvoja zinātnieks un disidents Andrejs Saharovs. Pārtraucot pilsētas "slēgto" statusu, 1990. gadā tika atjaunots pilsētas sākotnējais nosaukums.
1990. gada 22. oktobrī pilsētai atjaunoja Ņižņijnovgorodas nosaukumu. 2012. gadā kā papildinājums pasažieru transporta sistēmai tika uzsākta trošu vagoniņu līnija ar vislielāko neatbalstīto ūdens virsmu Eiropā. 2013. gadā tika palaists pilsētas vilciens. 2018. gadā pilsēta kļuva par vienu no FIFA pasaules kausa norises vietām.
2021. gadā Ņižņijnovgoroda svinēja 800 gadu jubileju. Vairāku mēnešu laikā tika atjaunots Kremlis (tagad tas sabiedrībai ir slēgts), tika atjaunoti divi 1896. gada funikulieri, Okas un Volgas Strelkā tika uzbūvēts jauns uzbērums, visā pilsētā tika būvēti ceļi un remontētas mājas.
Teritoriālais iedalījums
Ņižņijnovgoroda ir sadalīta 2 daļās un 8 rajonos:
Augšējā daļa
Apakšējā daļa
Sports
Ņižņijnovgorodā bāzēts Kontinentālās hokeja līgas klubs Ņižņijnovgorodas "Torpedo".
Saku Koivu
Vairākas sezonas NHL spēlē arī viņa jaunākais brālis Mikko Koivu.
Spēlētāja karjera
Koivu uzsāka savu profesionālā spēlētāja karjeru SM līgas kluba Turku "TPS" rindās, kurā viņš spēlēja no 1992. līdz 1995. gadam, trijās sezonās atzīmējoties kopā ar 137 rezultativitātes punktiem un divas reizes, 1993. un 1995. gadā, kļūstot par Somijas čempionu. Jau pēc viņa pirmās sezonas TPS viņu 1993. gada NHL draftā ar kopējo 21. numuru izvēlējās Monreālas "Canadiens". Tajā viņš sāka spēlēt vienīgi sākot ar 1995. gadu. No 1999. līdz pat 2009. gadam Koivu bija "Canadiens" kapteinis. 2004.—05. NHL sezonas lokauta laikā uzbrucējs spēlēja TPS vienībā.
2009. gada vasarā hokejists pievienojās Anahaimas "Ducks" vienībai, jau līdz ar pievienošanos tam pildot arī komandas kapteiņa palīga funkcijas. 2014. gada jūnijā "Ducks" ģenerālmenedžeris Bobs Marejs paziņoja, ka līgums ar somu uzbrucēju pagarināts netiks. Septembrī Koivu paziņoja par karjeras beigšanu.
Somijas hokeja izlases sastāvā spēlējis septiņos Pasaules čempionātos, 1994. un 1999. gadā izcīnot sudraba medaļu, bet 2008. gadā - bronzas medaļu. 1995. gadā Koivu kļuva par Pasaules čempionu. Piedalījies arī 1994., 1998., 2006. un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, 1994., 1998. un 2010. gadā izcīnot bronzas medaļu, bet 2006. gadā - sudraba medaļu.
NHL viņam 2002. gadā piešķirta Bila Mastertona balvu, savukārt 2007. gadā Koivu ieguva arī Kinga Klensija balvu. 1995. gadā, kad Koivu otro reizi, kopā ar TPS, kļuva par Somijas čempioniem, viņš jau bija komandas līderis un pēc sezonas beigām saņēma vairākus apbalvojumus. Viņam piešķīra Kultainen kypara balvu kā labākajam spēlētājam pēc citu spēlētāju balsojuma, Jari Kurres balvu kā izslēgšanas kārtas vērtīgākajam spēlētājam, Lasses Oksanena balvu kā regulārās sezonas labākajam spēlētājam un arī Veli-Pekkas Ketolas balvu kā rezultatīvākajam spēlētājam līgā.
Peters Sūlbergs
Peters Sūlbergs (dzimis Askimā, Norvēģijā) ir profesionāls rallija pilots. Viņš ir uzvarējis WRC pasaules čempionātā 2003. gadā, pārstāvot Subaru komandu. Sūlberga brālis Henings arī ir rallists. Sūlberga stūrmanis ir Fils Milss. Pagaidām pēdējo uzvaru rallijā Peters Sūlbergs izcīnīja 2005. gadā.
Veiksmīgākais Sūlberga rallijs ir Velsas rallijs, kurā uzvaru viņš ir izcīnījis četrreiz. Visvairāk uzvaru sezonā norvēģis izcīnīja 2004. gadā: četras. Sūlbergs ir precējies un viņam ir viens dēls, Olivers.
Bucefals
Bucefals jeb Bukefals (, no βούς "bullis" un κεφαλή "galva" — "buļļagalva"; 355. gads p.m.ē. — 326 gads p.m.ē.) bija Aleksandra Lielā zirgs un tas ir pats slavenākais antīkās pasaules zirgs. Pastāv uzskats, ka Bucefals nomira pēc ievainojuma Hidaspes kaujā 326. gadā p.m.ē., kas notika mūsdienu Pakistānas teritorijā.
Pasaules vēsturē tikai daži zirgi ir piesaistījuši tādu uzmanību kā Bucefals. Par zirgu nav saglabājušies daudz faktu. Ir zināms, ka zirgs ir bijis tumšs ērzelis un karstasinīgs. Lai arī bieži tiek pieminēts, ka tas ir bijis melns, tomēr pēc lielākās daļas aprakstu var spriest, ka ērzelis ir bijis dūkan bērs. Lielākā daļa cilvēku iedomājas Bucefalu kā liela auguma ērzeli, tomēr tas visdrīzāk nemaz nebija tik liels.
Bucefala izcelsme
Vislabākie Senās Grieķijas zirgi tika audzēti Tesālijā. Grieķu zirgi bija vairāku seno šķirņu krustojums; tie bija skitu zirgi, Persijas un Ferganas zirgi. Ir zināms, ka Filips II veidoja Maķedonijas kavalēriju un ieveda Maķedonijā 20 000 skitu zirgu ķēves. Viņa dēls Aleksandrs nodevās no Persijas pieprasīja 50 000 Persijas zirgu, papildus joprojām ievedot skitu zirgus, Ferganas, Nisenas, Džafas, Kaspijas un citu austrumu reģionu zirgus. Tā kā Persijā arābu zirgu šķirne bija pazīstama jau 2000 gadus pirms mūsu ēras, tad arī Maķedonijā pazina arābu zirgus. Homērs savos aprakstos piemin pat Ibērijas pussalas zirgus, aprakstot to labās gaitas, raksturu un izturību. Ferganas zirgi Maķedonijā bija populāri ar savu ātrumu un izturību tuksnesī.
Filips ievestos zirgus krustoja ar vietējiem zirgiem, kas bija maza auguma, bet ļoti pieticīgi un izturīgi. Izvērtējot zirgus, kas tika lietoti Filipa zirgu programmā, var viegli iedomāties pieticīgu, neliela auguma, bet spēcīgu, izturīgu un veiklu zirgu. Tieši tāds varēja izskatīties Bucefals, kas bija piedzimis Tesālijas zirgu audzētavās.
Neviens, protams, nezina patiesību par Bucefala izcelsmi, bet zirgam ir piedēvēta mītiska izcelsme. Leģendā tiek stāstīts, ka Filipam tiks piedāvāts Pegasa pēcnācējs - zirgs varonim. Mīts tiek pastiprināts ar Delfu Orākulu pareģojumu, ka tikai tas valdīs pār pasauli, kurš spēs jāt ar Bucefalu, ar zirgu, kuram būs tik liela galva kā vērsim.
Aleksandrs un Bucefals
Pie Filipa II ieradās Tesālijas zirgu tirgotājs un piedāvāja valdniekam ļoti īpašu un vērtīgu ērzeli. Tā cena bija neiedomājami augsta — 13 (Plutarhs) vai 16 (Plīnijs vecākais) talenti. Filips pavēlēja apsedlot zirgu un nodemonstrēt to. Bet neviens nespēja zirgam uzkāpt mugurā vai ar to pajāt, ikviens tika nosviests zemē. Filips nevēlējās pirkt tik nekontrolējamu zirgu un lika to aizvest.
Leģenda tālāk vēsta, ka pie tēva ir pienācis viņa 12 gadus vecais dēls Aleksandrs un teicis, ka tas būtu kauns, zaudēt tik labu zirgu dēļ jātniekiem neprašām. Bet Filips atbildējis, ka nesaprot, ko Aleksandrs gribot pateikt. "Es varu zirgu savaldīt, lai ar to varētu jāt, jo ir tikai jāmāk to izdarīt". Filips Aleksandram pārmetis, ka tas nesaprot, ko runā, ka viņa cilvēki ar zirgiem ir nodarbojušies visu mūžu. Bet Aleksandrs ir palicis pie sava, ka var ar zirgu jāt. "Es zinu, ka tas būtu muļķīgi zaudēt labu zirgu tikai tādēļ, ka cilvēki nespēj pamanīt to, kāds ir šis zirgs. Es saprotu šo zirgu un varu derēt, ka varu ar to jāt."
Dukure
Dukure (vīriešu dzimtē Dukurs) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Jouhanna Gudrūna Jounsdoutira
Jouhanna Gudrūna Jounsdoutira (is; dzimusi Kopenhāgenā, Dānijā) ir Īslandes dziedātāja, kas pāsrtāvēja Īslandi 2009. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu "Is It True?" un ieguva 2. vietu.
Akmens laikmeta apmetnes Latvijā
Pēc Otrā pasaules kara arheoloģiskie izrakumi Latvijas Vēstures institūta arheologu vadībā izdarīti zemāk uzskaitītajās akmens laikmeta apmetnēs.
Paleolīta apmetnes (ap 8500 p.m.ē. — 7600 p.m.ē.)
Atsevišķi paleolītam raksturīgi priekšmeti atrasti arī Mežotnes apkaimē, Skrīveros, Sēlpilī u. c.
Mezolīta apmetnes (ap 7600 p.m.ē. — 4500 p.m.ē.)
Dažādi mezolīta priekšmetu atradumi iegūti Lubānas ezera sēkļos, Lielajā Ludzas ezerā, Dvietē, Užavā, Daugavas Zaķu salā u. c.
Ortoze
Ortoze jeb šina ir ārējs palīglīdzeklis funkcionālu sāpju samazināšanai un/vai kustību apjoma uzturēšanai. Tipisks piemērs ir ortoze, kuru lieto pie plaukstas pamatnes locītavas sastiepumiem vai sasitumiem, kā arī pie cīpslu bojājumiem.
Operācija "Skyfall"
"Operācija "Skyfall"" (en) ir 2012. gada Apvienotās Karalistes un ASV kopražojuma filma, kuras režisors ir Sems Mendess. Šī ir 23. filma par Džeimsu Bondu. Trešo reizi filmas sērijas vēsturē Dž. Bondu attēlojis Denjels Kreigs. Filmas pirmizrāde notika Londonā, savukārt Latvijā —. Galvenās lomas tajā atveido Denjels Kreigs, Havjers Bardems, Reifs Fainss, Neomija Herisa, Berenise Marloe, Alberts Finijs un Džūdija Denča.
Aina (kuģis)
Aina (pirms tam Lielbritānijā - Cornhill, Vācijā - Marianne) - kravas tvaikonis.
Būvēts 1891. gadā Ņūkāslā pie Tainas, Lielbritānijā. Tilpība - 873 BRT (bruto reģistra tonnas), trīscilindru tvaika mašīna ar jaudu 138 ZS.
Latvijas tirdzniecības flotē darbojās no 1930. gada.
Pēc avārijas Lielbritānijas piekrastē, pārdots sagriešanai metāllūžņos.
Ķirurģiskā lupa
Ārējās saites
Latvijas Plastiskās un Mikroķirurģijas centrs
Fascioloze
Fascioloze ir invāzijas slimība, ko ierosina plakantārpu tipa sūcējtārpu klases parazīts aknu fasciola (Fasciola hepatica); viena no helmintozēm. Latvijā aknu fasciolas ļoti izplatītas govīm un aitām. Aknu fasciolas dzimumgatavie indivīdi (2—3 cm gari, 1 cm plati sūcējtārpi) parazitē dzīvnieku, atsevišķos gadījumos cilvēku aknu žultsvados, retāk plaušās. Parazīts ir hermafrodīts. Tas producē olas, kas no invadētā dzīvnieka vai cilvēka aknām ar žulti nokļūst zarnās un tālāk ar izkārnījumiem izdalās ārējā vidē. Mitrās vietās, piemēram, purvainās ganībās, no olas izšķiļas kāpurs — miracīdijs, kas ieurbjas mazajā dīķgliemezī (Calba truncatula), kur pārdzīvo vairākas attīstības stadijas un savairojas. Pēc zināma laika jauni kāpuri atbrīvojas no mazā dīķgliemeža un brīvi peld pa ūdens virsu vai piestiprinās pie zāļu stiebriem, pēc tam pārklājas ar cietu apvalku (iecistējas) un ilgāku laiku saglabā dzīvotspēju. Ja kopā ar ūdeni vai zāļu stiebriem tos norij dzīvnieks, tā aknu žultsvados attīstās pieaugušas aknu fasciolas. Tā var invadēties arī cilvēks. Aknu fasciolu kustības un vielmaiņas produkti cilvēkam var radīt dažādus aknu bojājumus: iekaisumu, sastrutojumu, žultsvadu aizsprostojumu, aknu audu atrofiju utt. Novērojamas saindēšanās pazīmes, anēmija, novājēšana, tūska. Diagnoscē, izkārnījumos vai divpadsmitpirkstu zarnas saturā atrodot parazīta olas. Aknu fasciolu olas cilvēka izkārnījumos ne vienmēr liecina par saslimšanu; tās var konstatēt arī tad, ja uzturā lietotas ar aknu fasciolām invadēta dzīvnieka aknas. Šādos gadījumos izmeklēšana jāatkārto pēc 7 — 10 dienām, un šajā laikā nedrīkst ēst aknas. Fasciolozi ārstē ar hloksilu.
Litlrokforda
Litlrokforda bija amerikāņu polārstacija Mērijas Bērdas Zemē. Stacija tika ierīkota 1958. gadā kā "pusceļa" vasaras meteoroloģiskā stacija traktoru karavānas ceļā no Litlamerikas V uz Bērdas staciju netālu no Rosa šelfa ledāja austrumu krasta (79°35'S; 156°46'W). Nosaukta par godu Rokfordas pilsētai Ilinoisas štatā. 1959. gadā stacija no ledāja tika pārcelta uz Mērijas Bērdas zemi (79°30'S; 147°19'W). Stacija slēgta 1965. gadā un aizstāta ar Broktonas meteostaciju (78°45'S; 174°40W).
Fascioloze
Profilakse
Nekādām vajadzībām nedrīkst lietot nevārītu ūdeni no pļavās un ganībās esošiem grāvjiem, dīķiem, peļķēm. Nevēlams ir paradums košļāt zāļu stiebrus. Ir ieteicams regulāri atārpot kaķus un suņus.
Grīgs
Grīgs var būt:
Dipterīdveidīgās
Dipterīdveidīgās (Dipteridiformes syn. Dipterida) ir izmirušu divējādelpojošo zivju kārta, kas vidusdevonā un augšdevonā apdzīvoja saldūdens baseinus. Paleozoja beigās tās izmira.
Morfoloģija
Zivju ķermeni klāja kosmīdās zvīņas. Uz ķermeņa bija liela segkaulu dažādība; purna daļā tie bieži vien saplūst. Dažām sugām var izdalīt dentale, pakauša maxillare, praemaxillare. Vaigu apgabala segkauli ir labi attīstīti. Galvas apakšdaļā ir gulārās plātnes (gulare). Smadzeņu kapsula bija ar dažādas pakāpes pārkaulojumu. Jūtīgie kanāli ir ieauguši dziļi galvas kaulos vai ādā. Parasti ir novērojamas bedrīšu līnijas. Neurālie loki ir saauguši. Dažām sugām ir konstatēti mugurkaula skriemeļi. Anālajā peldspurā var būt koncentrēts endoskelets. Astes peldspura heterocerkāla vai dificerkāla.
Ekoloģija
Dipterīdveidīgās zivis, domājams, dzīvoja ar ūdensaugiem bagātās ūdenstilpēs. Barojās ar mazkustīgiem dzīvniekiem un augiem. Paleozoja foramas, iespējams, jau elpoja ar plaušām, lai gan daļa sugu, ūdenim izsīkstot, atradās īpatnējā ziemas guļā. Izrakumos, perma nogulumos, ir atrasti dipterīdveidīgo zivju „kokoni”.
Sistemātika
(†) - izmirušu zivju grupa.
Autoceļš P9
P9 autoceļš Ragana—Limbaži ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno Siguldas novada Krimuldas pagasta centru Raganu pie autoceļa A3 ar Limbažiem. Autoceļa kopējais garums ir 40,5 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Šķērso Siguldas un Limbažu novadus.
CSKA
CSKA (no ru, Центральный спортивный клуб армии — "Armijas centrālais sporta klubs") ir PSRS / Krievijas sporta klubi, kas darbojas armijas paspārnē. Tie var būt:
Stenozējošs ligamentīts
Stenozējošs ligamentīts ir plaukstas cīpslu iekaisīga saslimšana. Angliski rakstošajā medicīnas literatūrā šādu jēdzienu nelieto. Zem stenozējošā ligamentīta diagnozes slēpjas vairākas pataloģiju grupas: pirkstu stenozējošs ligamentīts, De Kervēna slimība u.c.
Klīniskā aina
Sāpes, tūska, kustību ierobežojums pirkstos un plaukstā. Reizēm pirkstos ir "ķeršanās" sajūta t.i. pacientam pirkstu saliecot vai atliecot rodas klikšķa efekts. Sevišķi izteikti šie simptomi ir no rīta. Nereti virs cīpslu makstīm un kanāliem var iztaustīt sāpīgu bumbulīti - gangliju.
Etioloģija
Visbiežāk stenozējošs ligamentīts rodas pie plaukstas cīpslu un saišu nefizioģiskām īslaicīgām pārslodzēm vai arī fizioloģiskām, bet ilgstošām slodzēm. Šī pataloģija bieži ir saistīta ar nepareizu darba organizāciju, ergonomiku. Atsevišķos gadījumos ierosinošais faktors nav zināms, bet biežāk stenozējošos ligamentītus novēro sievietēm, cukura diabēta slimniekiem un pacientiem ar proporcionāli īsiem pirkstiem.
Ārstēšana
Pamatā konservatīva. Sākotnēji lieto nesteroīdos pretiekaisuma līdzekļus gan tablešu formā, gan vietēju ziežu un krēmu veidā, kā arī ortozes un saudzējošu režīmu. Jāatzīmē, ka tieši saudzējošais režīms ir patoģēnētiskās ārstēšanas pamatā t.i., ja ir pārslodze, tad vajag atslodzi. Ja iepriekšminētā terapija nav pārāk efektīva, tad var nākties injicēt lokālus sintētisko steroīdu preparātus (piemēram, triamcionolona). Ja arī šī ārstēšana nedod rezultātus. Par konservatīvās terapijas efektivitāti var spriest ne ātrāk kā pēc 6 nedēļām. Pēdējā iespēja ir ķirurģiska operācija, kuras laikā konkrētais cīpslas maksts tunelis tiek atvērts (dekompresēts). Šādas operācijas veic plaukstas ķirurgi, mikroķirurgi (plastiskie ķirurgi) un ortopēdi.
Saratov
Saratov jeb Saratova (ru) bija kravas un pasažieru kuģis, Latvijas Pagaidu valdības uzturēšanās vieta 1919. gadā pēc Aprīļa puča no 16. aprīļa līdz 27. jūnijam. 1919. gada 7.—8. jūlijā pārveda Latvijas Pagaidu valdību no Liepājas uz Rīgu. Tā ietilpība bija 1679 bruto reģistra tonnu (BRT), jauda 138 ZS. Kapteiņi: A. Remess-Veics, A. Janovskis.
Vēsture
Kuģis tika uzbūvēts 1888. gadā Kopenhāgenā, Dānijā un nosaukts par Leopold II. To izmantoja Apvienoto kuģniecību kompānija (da, DFDS).
1911. gadā kuģi nopirka Krievijas Ziemeļrietumu kuģniecības sabiedrība (Русское Северо-Западное Пароходство) un pārdēvēja Saratovas pilsētās vārdā. Kuģa pieraksta osta bija Liepāja, tas uzturēja satiksmi starp Liepāju un Hallu Lielbritānijā.
Pēc Liepājas ostas ieņemšanas Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada maijā Saratov konfiscēja Vācijas okupācijas iestādes un to izmantoja kā munīcijas noliktavu. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā to atkal nodeva īpašnieku, "Krievu Ziemeļrietumu tvaikoņu sabiedrības" rokās.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 8. janvārī kuģi ar Latvijas Pagaidu valdības rīkojumu konfiscēja (Apsardzības ministra pavēle N°707) un novietoja Liepājas reidā britu kara kuģu apsardzībā, Latvijas karogu uz tā pacēla 1919. gada 10. janvārī. Pēc Aprīļa puča uz tā patvērās Latvijas Pagaidu valdība. 1920.—1921. gados veica reisus uz Baltijas jūras un Lielbritānijas ostām, izmantots militāro kravu piegādei armijai. Pēc kara beigām pārvadāja pasažierus, pārtikas preču, koku un ogļu kravas.
uzbrauca uz sēkļa pie Helsinkiem, remontēts Liepājā. Pēc Latvijas-KPFSR miera līguma noslēgšanas kuģi atdeva Padomju Krievijai. kuģis Rīgā tika nodots apkalpei no KPFSR, bet Saratov uzskrēja sēklim iepretim Akmeņraga bākai. Kuģa vraku iznīcināja, saspridzinot 1934. un 1936. gados.
Gvanahvato
Gvanahvato (, izrunā: ) ir štats Meksikas centrālajā augstienē. Dienvidos no tā atrodas Mičoakana de Okampo, rietumos Halisko, ziemeļos Sanluisa Potosi, bet austrumos tas robežojas ar Keretaro de Arteagas štatu. Štata, tāpat kā tā galvaspilsētas, nosaukums vietējo indiāņu valodā nozīmē "varžu pakalns". Lielo sudraba iegulu dēļ Gvanahvato bija viena no pirmajām teritorijām, kuru kolonizēja spāņi. Gvanahvato ir saglabājušies daudzi koloniālā laikmeta arhitektūras pieminekļi, galvaspilsētā vien atrodas 35 senas baznīcas.
Džons Pols Džonss
Džons Ričards Boldvins (en; dzimis, Londonā, Lielbritānijā), zināms kā Džons Pols Džonss (en) ir angļu mūziķis. Viņš ir pazīstams pateicoties dalībai grupā "Led Zeppelin", kurā spēlēja basģitāru un taustiņinstrumentus.
14 gadu vecumā Džonss iegādājās savu pirmo basģitāru. Gadu vēlāk viņš nopirka "Fender Jazz Bass", ko lietoja līdz 1975. gadā. 15 gadu vecumā viņš pievienojās grupai "The Deltas". No 1962. līdz 1964. gadam viņš bija "The Shadows" dalībnieks. Kopš tā laika viņš bija Decca Records darbinieks un sadarbojās ar vairākiem pazīstamiem mūziķiem. Šajā laikā viņš arī izvēlējās pseidonīmu Džons Pols Džonss.
1968. gadā mūziķis iesaistījās grupā "Led Zeppelin", kuras dibinātājs bija viņa paziņa Džimijs Peidžs. Džonss pieteicās vietai grupā pēc savas sievas ieteikuma. Džonss ir sacerējis basģitāras ritmus vairākās dziesmās, ieskaitot "What Is and What Should Never Be". Kā taustiņinstrumentālists, Džonss izmantoja dažādus instrumentus, tostarp, melotronu "The Rain Song" un klavineti "Trampled Under Foot". Grupa izjuka 1980. gadā pēc bundzinieka Džona Bonema nāves.
Kopš tā laika Džonss ir sadarbojies ar daudziem mūziķiem un grupām, tostarp, Foo Fighters, ar kuriem viņš ir ierakstījis divas dziesmas.
Ternopiļas apgabals
Ternopiļas apgabals (uk) ir viens no Ukrainas apgabaliem tās rietumos. Robežojas ar Rivnes apgabalu ziemeļos, Hmeļnickas apgabalu austrumos, Čerņivcu apgabalu dienvidos, Ivanofrankivskas apgabalu dienvidrietumos un Ļvivas apgabalu ziemeļrietumos.
Vēsture
Tagadējā Ternopiļas apgabala teritorija atradās Galīcijas, Volīnijas un Podolijas vēsturiskajos novados. No 1140. līdz 1199. gadam tā ietilpa Galīcijas kņazistē ar galvaspilsētu Galičā. 1199. gadā Galīcijas kņazisti apvienojot ar Volīnijas kņazisti, tika izveidota Galīcijas-Volīnijas kņaziste, kas 13. gadsimta otrajā pusē kļuva par karalisti. Pēc Galīcijas-Volīnijas kņazistes sadalīšanas 1340. gadā to ieguva Polija. Pēc Pirmās Polijas dalīšanas 1772. gadā apgabala teritorija nokļuva Svētā Romas impērijas sastāvā esošās Austrijas karalistes, vēlāk Austrijas Impērijas un Austroungārijas sastāvā. Pēc Pirmās pasaules kara par Ternopiļas apvidu karoja Polija un Rietumukrainas Tautas republika, kas 1919. gadā pievienojās Ukrainas Tautas Republikai ar galvaspilsētu Kijivā. Poļu-krievu kara rezultātā pēc Rīgas miera līguma apgabala teritorija 1921. gadā tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas Republikā kā Ternopiļas vaivadija (Województwo tarnopolskie). Pēc Polijas okupācijas 1939. gadā tā tika pievienota PSRS un ietilpa Ukrainas PSR sastāvā kā Ternopiļas apgabals.
No 1991. gada Ukrainas Republikas sastāvā.
Administratīvais iedalījums
Līdz 2020. gadam apgabalā ietilpa 2 apgabala nozīmes pilsētas - Čortkiva un Ternopiļa, kā arī 17 rajoni - Berežanu rajons, Borščivas rajons, Bučačas rajons, Čortkivas rajons, Husjatinas rajons, Kozovas rajons, Kremenecas rajons, Laņivcu rajons, Monastiriskas rajons, Pidhajcu rajons, Pidvoločiskas rajons, Šumskas rajons, Terebovļas rajons, Ternopiļas rajons, Zaļiščiku rajons, Zbaražas rajons, Zborivas rajons.
Kopš 2020. gada 17. jūlija apgabalā iepriekšējo 17 rajonu un 2 apgabala pakļautības pilsētu vietā ir izveidoti trīs rajoni: Čortkivas rajons, Kremenecas rajons un Ternopiļas rajons; bijušās apgabala nozīmes pilsētas iekļautas rajonu sastāvā.
Pilsētas
Apgabalā ir 18 pilsētas:
Trekninātas - rajona centri.
Kurdi
Kurdi (, Kurd) ir irāņu tauta, kura galvenokārt apdzīvo kalnaino un vēsturisko Kurdistānu, kas atrodas vairākās valstīs (Turcijas dienvidaustrumos, Irānas ziemeļrietumos, Irākas ziemeļos un Sīrijas ziemeļaustrumos). Nozīmīgas kurdu diasporas dzīvo arī citās valstīs, piemēram, Vācijā. Tiek lēsts, ka kopējais kurdu skaits ir no 35 līdz 40 miljoniem. No 11,4 līdz 14 miljoniem kurdu dzīvo Turcijā. Irānā dzīvo no 6,5 līdz 7 miljoniem kurdu, bet Irākā — no 6 līdz 6,5 miljoniem. Ceturtā lielākā valsts pēc kurdu skaita ir Sīrija. Tur dzīvo aptuveni 2 miljoni. Kurdi ir viena no lielākajām tautām, kurai nav savas pašnoteikšanās un neatkarīgas valsts. Kurdi ir etniski radniecīgi persiešiem un puštuniem.
Ģeogrāfija
Kurdi vēsturiski un politiski ir viena no nozīmīgākajām tautām Tuvajos Austrumos. Tuvajos Austrumos pēc cilvēku skaita tā ir ceturtā lielākā etniskā grupa aiz arābiem, turkiem un persiešiem.
Cīņa par autonomiju
Kurdu nacionālisms radās vairāku apstākļu un faktoru ietekmē, piemēram, Apvienotā Karaliste reģionā ieviesa privātīpašuma jēdzienu, Kurdistānas sadalīšana starp vairākām valstīm, Amerikas Savienoto Valstu un Padomju Savienības interešu ietekme Persijas līča reģionā. Šie un citi faktori veicināja nacionālisma kustības izveidi, it īpaši kurdu intelektuāļu vidū, kas dažādās pilsētās izveidoja kurdu klubus.
1897. gadā tika izdots pirmais kurdu laikraksts, kas ar pārtraukumiem tika izdots līdz 1902. gadam. Pēc Turcijas valsts apvērsuma 1908. gadā radās pirmās kurdu literārās un kultūras biedrības. 1908. gada rudenī tika izveidota pirmā kurdu kultūras biedrība “Kurdistānas atgūšana un attīstība” (Taali we Terakii Kurdistan). 1912. gadā oficiāli tika apstiprināta pirmā kurdu politiskā apvienība “Kurdu cerība” (Kivija Kurd). Pēc Pirmā pasaules kara, kad kurdi tika deportēti un slepkavoti, viņu politiskā aktivitāte apsīka. Pēc tam nāca jaunas politiskas organizācijas, it īpaši “Kurdistānas atgūšanas biedrība” (Kurdistan Taali Djemijeti), kas atsāka cīņu par neatkarību. Tika uzsākta kurdu rakstības standartizēšana un valodas modernizācijas kampaņa.
1920. gada Sevras līgums paredzēja Kurdistānai piešķirt autonomiju, bet tas netika ratificēts; 1923. gada Lozannas miera līgumā, kas aizstāja Sevras līgumu, nebija minēta ne Kurdistāna, ne arī kurdi. Tiek uzskatīts, ka tādējādi tika zaudēta kurdiem iespēja izveidot savu valsti.
Vijolnieks
Vijolnieks vai vijolniece ir persona, kura spēlē vijoli.
Žiroskops
Žiroskops ( — ‘riņķis, aplis’ + skopein — ‘skatīties’) ir ierīce, ar kuru var mērīt vai noturēt orientāciju telpā un kuras darbības princips ir balstīts uz leņķiskā momenta uzturēšanu. Ierīces pamatā ir rotējoša ripa uz ass. Šī ripa, vienreiz iegriezta, neļauj mainīt tās orientāciju ripas leņķiskā momenta dēļ. Fizikā šo parādību sauc par žiroskopisko inerci.
Žiroskopa raksturīgākās īpašības izpaužas, ja ir 2 nosacījumi:
Pēc brīvības pakāpju skaita žiroskopus iedala divu un trīs pakāpju žiroskopos.
Žiroskopa brīvu orientāciju nodrošina, to nostiprinot kardāniekarē.
M16A4
Colt M16A4 jeb Rifle, Caliber 5.56 mm, M16A4 ir ASV 5,56 mm, gāzu darbināta, vairāku uguns režīmu, šautenes izmēra triecienšautene. To ražo Colt Defense LLC Hārtfordā, Konektikutā, un Fabrique Nationale de Herstal ASV filiāle (FNH USA) Kolumbijā, Dienvidkarolīnā.
Apraksts
left|270px|thumb|[[ASV Armijas kājnieku patruļa Irākā.
Karavīram pa kreisi ir M16A4, bet karavīram pa labi M4 triecienšautene.]] M16A4 ir AR-15/M16 saimes modifikācija, kas izveidota uz M16A2 bāzes, saglabājot tādus pašus uguns režīmus kā M16A2. M16A4 atšķiras no pārējiem ar to, ka fiksētā pārnēsāšanas roktura vietā tai ir MIL-STD-1913 Picatinny sliede, uz kuras var pielikt rokturi vai optiskās ierīces. M16A4 aizvietojuma stobrs maksā 100 ASV dolārus nekā M4 karabīnes stobrs, kas maksā 240 ASV dolārus. M16A4 ir apgādāts arī ar Knight's Armament Company pastobri M5 Rail Adapter System (RAS), pie kuras var piestiprināt dažādas palīgierīces, piemēram, verikalo rokturi, lāzeru, taktisko gaismu. ASV Armijas Lauka rokasgrāmatās M16A4 apgādāts ar RAS dažreiz tiek pieminēts kā M16A4 MWS (en). Šis modelis saglabā kārtas šāvienus kā M16A2. Colt piedāvā arī modeļus četrās konfigurācijās. Modeļus ar automātisko vai kārtas uguns režīmu un nesamo rokturi un automātisko vai kārtas uguns režīmu bez nesamā roktura tikai ar MIL-STD 1913 Picatinny sliedi.
Lietotāji
Un citas valstis un institūcijas.
== M16A4 kino un datorspēlēs == Filmas: Televīzijas seriāli: Datorspēles:
Latvijas sieviešu basketbola izlase 2011. gada Eiropas čempionātā
Kvalifikācijas turnīrs
Latvijas sieviešu basketbola izlase 2009. gada Eiropas čempionātā izcīnīja 7. vietu, kas nozīmēja, ka izlasei vajag startēt kvalifikācijas turnīrā, lai startētu 2011. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Izlase uzsāka gatavošanos kvalifikācijas turnīram. Par izlases galveno treneri tika pieņemts grieķis Jorgis Dikeulaks. Kopumā gatavošanos kvalifikācijas turnīram Latvijas izlase uzsāka 20 spēlētāju sastāvā. Anete Jēkabsone-Žogota 2009. gada septembrī paziņoja par nespēlēšanu izlasē kvalifikācijas turnīrā.
Pirms kvalifikācijas turnīra sākuma, kurā Latvijas basketbolistes sacentās ar Izraēlas, Serbijas un Rumānijas izlasēm, tā aizvadīja 10 pārbaudes spēles. Izlase spēlēja pret Itālijas, Turcijas, Somijas, Ukrainas, Vācijas un Slovākijas izlasēm.
Pēc aizvadītajām 10 pārbaudes spēlēm tika uzsākts kvalifikācijas turnīrs. Latvijas izlase tika ielozēta B grupā kopā ar Izraēlas, Serbijas un Rumānijas izlasēm. Tika aizvadīts divu apļu turnīrs (katra izlase ar katru spēlē gan mājās, gan izbraukumā).
Turnīrs tika uzsākts ar uzvaru pār Rumāniju izbraukumā ar rezultātu 76—47. Spēles rezultatīvākā Latvijas basketboliste bija G. Baško, kura guva 11 punktus. Otrajā spēlē tika piedzīvots zaudējums Izraēlai Latvijā ar 66—71. Arī šajā spēlē G. Baško bija izlases rezultatīvākā spēlētāja ar 19 punktiem. Pirmā apļa pēdējā spēlē tika piedzīvots zaudējums Serbijas izlasei izbraukumā ar 63—75, ar gūtiem 16 punktiem izlases rezultatīvākā trešo spēli pēc kārtas bija G. Baško. Pēc pirmā apļa Latvijas izlase grupas kopvērtējumā bija trešajā vietā ar izcīnītiem 4 punktiem.
Gūtās četras uzvaras ļāva izlasei ierindoties otrajā vietā B grupas tabulā un kvalificēties 2011. gada Eiropas čempionātam basketbolā.
Pārbaudes spēles
Latvijas izlase gatavošanos Eiropas čempionātam uzsāka 2. maijā. Izlases kandidātu lokā sākotnēji bija 19 basketbolistes. Anete Jēkabsone-Žogota 2011. gada martā paziņoja par nespēlēšanu izlasē finālturnīrā. Tāpat par nespēlēšanu izlasē paziņoja Dita Krūmberga un Aija Brumermane (ceļgala trauma).
Pirmais pārbaudes turnīrs notika Apvienotajā Karalistē. Tajā izlase tikās ar Kubas, Apvienotās Karalistes un Vācijas izlasēm. Pirmajā turnīra spēlē 19. maijā pret Kubu izlasē debitēja Karlīne Nīmane un Zane Jākobsone, taču izlase piedzīvoja zaudējumu ar 60:73. Zaudējumi tika piedzīvoti arī abās pārējās spēlēs — pret Vāciju ar 56:75 un pret Apvienoto Karalisti ar 64:67. Spēle pret Apvienoto Karalisti Zanei Tamanei bija 100. spēle izlasē.
Pēc turnīra Apvienotajā Karalistē izlase turpināja gatavošanas Eiropas čempionātam pilnā sastāvā. No 27, līdz 29. maijam tika aizvadīts pārbaudes turnīrs Čehijas pilsētā Karlovi Vari, tajā izlase tikās ar Krievijas, Čehijas un Polijas izlasēm. Pirmajā spēlē pret Krievijas izlasi tika piedzīvots ceturtais zaudējums pārbaudes spēlēs pēc kārtas ar 69:71. Zaudējums tika piedzīvots arī turnīra otrajā spēlē pret Čehiju, kas 2010. gada Pasaules čempionātā Čehijā izcīnīja sudraba medaļas, ar rezultātu 64:77. Pēdējā spēlē pret Poliju tika gūta uzvara ar 60:59.
Pēc turnīra Čehijā no izlases kandidāšu loka tika atskaitītas Elīna Dillone un Lauma Reķe.
no valstvienības kandidātēm tika izslēgtas Santa Dreimane un Anete Klintsone. Tādējādi izlasē bija palikušas 13 basketbolistes.
tika aizvadīta pēdējā pārbaudes spēle pret Slovākijas izlasi. Spēlē tika piedzīvots zaudējums ar 77—80. tika paziņots Latvijas izlases sastāvs. Kā pēdējā no izlases tika atskaitīta Kristīne Vītola. Pieredzējušākā izlases spēlētāja bija Gunta Baško, kas iepriekš bija piedalījusies visos četros Eiropas čempionātu finālturnīros.
Finālturnīrs
Latvijas izlase tika ielozēta D grupā kopā ar Grieķijas, Francijas un Horvātijas izlasēm.
Pirmā spēle tika aizvadīta pret Grieķijas izlasi. Latvijas izlases galvenais treneris J. Dikeulaks iepriekšējā Eiropas čempionāta finālturnīrā bija Grieķijas valstsvienības galvenā trenera palīgs. Šajā spēlē tika piedzīvots zaudējums ar 57—67. Latvijas izlases rezultatīvākās spēlētājas bija E. Babkina, Z. Tamane un G. Baško, katra no viņām guva pa 12 punktiem.
Copa Libertadores
CONMEBOL Libertadores, zināms arī vienkārši kā Copa Libertadores de América un sākotnēji kā Copa Campeones de América (Amerikas čempionu kauss), ir ikgadējs starptautisks futbola klubu turnīrs, kuru kopš 1960. gada organizē CONMEBOL. Tas ir prestižākais klubu turnīrs Dienvidamerikā un viens no plašāk pārraidītajiem turnīriem pasaulē — to translē 135 valstīs. Turnīrs nosaukts Dienvidamerikas atbrīvošanas karu līderu vārdā — Libertadores (portugāļu un spāņu valodā - atbrīvotāji).
Latvijas sieviešu basketbola izlase 2011. gada Eiropas čempionātā
Finālturnīrs
Otrā spēle tika aizvadīta pret iepriekšējā Eiropas čempionāta čempionēm Francijas izlasi. Latvietes guva uzvaru papildlaikā ar 59—56 (pamatlaiks beidzās ar 50—50). Izlases rezultatīvākā basketboliste bija E. Babkina, kura guva 26 punktus kas bija viens no Latvijas izlases labākajiem sasniegumiem Eiropas čempionātu finālturnīros gūtajos punktus vienai spēlētājai. Tāpat E. Babkina uzstādīja rekordu, aizvadot 39 minūtes un 59 sekundes spēlē.
Grupu turnīra pēdējā spēle tika aizvadīta pret Horvātijas izlasi. Lai arī spēles laikā Latvijas izlasei bija 15 punktu deficīts, taču tika svinēta uzvara ar 67—61. Šī bija 100. spēle Latvijas izlases sastāvā L. Jansonei. Taču izlases rezultatīvākā spēlētāja bija G. Baško, kas guva 16 punktus. Latvijas izlase ar divām uzvarām un vienu zaudējumu ierindojās pirmajā vietā D grupā.
Copa Libertadores
Turnīram laika gaitā ir bijuši dažādi formāti. Sākotnēji piedalīties varēja tikai Dienvidamerikas līgu čempioni. 1966. gadā tiem pievienojās arī vairāku līgu vicečempioni; 1998. gadā pievienojās Meksikas komandas. Šobrīd turnīrā piedalās vismaz pa trim klubiem no katras valsts, bet no Argentīnas un Brazīlijas piedalās pa piecām komandām. Tradicionāli vienmēr ir izmantota grupu turnīra fāze, bet komandu skaits grupās ir vairākas reizes mainījies.
Latvijas sieviešu basketbola izlase 2011. gada Eiropas čempionātā
Finālturnīrs
Pēc grupu turnīra labākā cīņā par atlēkušajām bumbām bija Latvijas izlases spēlētāja Z. Tamane.
Copa Libertadores
Turnīrs sastāv no sešām kārtām. Šībrīža formātā spēles sākas februāra sākumā ar pirmo kārtu. Sešas uzvarētājkomandas no pirmās kārtas pievienojas 26 komandām otrajā kārtā, kurā ir astoņas grupas pa četrām komandām. Astoņi grupu uzvarētāji un astoņi otro vietu ieguvēji iekļūst pēdējās četrās kārtās, kur spēles notiek pēc izslēgšanas principa. Tās noslēdzas ar fināliem, kuri notiek periodā no jūnija līdz augustam. Copa Libertadores uzvarētājs var piedalīties vēl divos turnīros: FIFA Klubu Pasaules kausā un Recopa Sudamericana.