cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Groseto
Groseto (it, ) ir pilsēta Itālijā, Toskānas reģionā. Tas ir Groseto provinces administratīvais centrs. 2016. gadā Groseto dzīvoja 82,2 tūkstoši iedzīvotāju. Tā ir astotā lielākā Toskānas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Groseto centrs atrodas 14 km attālumā no Tirēnu jūras.
Pilsēta ir radusies viduslaikos. Pirmo reizi dokumentos tā pieminēta 803. gadā.
2001. gadā Groseto notika Eiropas vieglatlētikas čempionāts junioriem, bet 2004. gadā — Pasaules vieglatlētikas čempionārs junioriem.
Hennings Bergs
Hennings Stille Bergs (no, dzimis ) ir Norvēģijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Norvēģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada jūlija Bergs ir Allsvenskan kluba AIK galvenais treneris.
Pēc karjeras sākuma Norvēģijā, 1993. gadā Bergs pārcēlās uz Anglijas klubu Blackburn Rovers. Kopā ar Blackburn Rovers un vēlāk ar Manchester United Bergs kopumā izcīnīja trīs Anglijas Premjerlīgas titulus. Savu karjeru noslēdzis Skotijas klubā Rangers.
Norvēģijas futbola izlases sastāvā piedalījies 1994. un 1998. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2000. gada Eiropas čempionātā. Aizvadījis 100 spēles izlasē un guvis deviņus vārtus.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Strādājis Norvēģijā, Anglijā, Polijā, Ungārijā un Kiprā. Ar Varšavas "Legia" 2013.—2014. gada sezonā uzvarēja Ekstraklasa līgā, bet nākamājā sezonā izcīnīja Polijas kausu. Vadot Kipras klubu Omonia, 2020.—2021. gada sezonā uzvarēja Kipras Pirmajā divīzijā, izcīnot valsts čempiontitulu. 2023. gada jūlijā kļuva par Zviedrijas kluba AIK galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Manchester United
Trenera karjera
Legia Warsaw
Omonia Nicosia
Nullenes grāvis
Nullenes grāvis (arī Knīpupe) ir Ķīburu strauta kreisā krasta pieteka Dienvidkurzemes novadā uz ziemeļiem no Bārtas.
Tek rietumu - dienvidrietumu virzienā mežainā apvidū. Ietek Ķīburu strautā augšpus Ķīburiem.
Hendrika sala
Hendrika sala (dk) ir neapdzīvota sala Grenlandes ziemeļos, Grenlandes nacionālā parka teritorijā, Linkolna jūras piekrastē. Sala nosaukta Knuda Rasmusena 1916. gada ekspedīcijas locekļa inuita Hendrika Olsena vārdā.
Gaetāno Doniceti
Gaetāno Doniceti (it [donidˈdzetti]; dzimis Bergamo, Itālijā, miris  Bergamo, Itālijā) bija itāļu komponists. Viņa pazīstamākie darbi ir operas "Mīlas dzēriens" (1832) un "Lučija di Lammermūra" (1835).
Nosferatu – nakts fantoms
"Nosferatu — nakts fantoms" (de) ir 1979. gada Rietumvācijas un Francijas šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Verners Hercogs. Filmā galvenās lomas atveido Klauss Kinskis, Izabella Adžanī un Bruno Gancs. Filmas darbība pamatā norisinās 19. gadsimta Vismārā un Transilvānijā un tas ir rīmeiks 1922. gada F. V. Murnava filmai "Nosferatu, šausmu simfonija", kas balstīta uz Brema Stokera 1897. gada grāmatu "Drakula". Pastāv divas filmas versijas, viena, kurā aktieri runā angļu valodā un otra, kurā tie runā vācu valodā.
Filma guva pozitīvus kritiķu vērtējumus un bija arī finansiāli veiksmīga. Šī bija otrā no kopumā piecām Hercoga filmām, kurā piedalījās Kinskis.
Voverova
Voverova var būt:
Tetrickaro
Tetrickaro (ka) ir pilsēta Gruzijas dienvidaustrumos, Lejaskartlijas mharē. Municipalitātes centrs. Pilsēta atrodas Trialetas grēdas dienvidu nogāzē 57 km no galvaspilsētas Tbilisi. Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju ir gruzīni (64%), armēņi (26%), krievi (4%), azerbaidžāņi (4%) un grieķi (2%).
Vēsture
Agrākos laikos šajā vietā bijusi sena pilsēta Garisi (გარისი), kas nopostīta un pamesta 1121. gadā pēc kizilbašu iebrukuma. Pilsēta sāka atdzimt 19. gadsimta sākumā, kad šeit tika izvietots Krievijas armijas garnizons, nometināti azerbaidžāņu ieceļotāji, bet pēc dekabristu sacelšanās arī izsūtītie. Apmetni oficiāli dēvēja par Belijkļuču (Белый Ключ — ‘Baltais avots’). 1937. gadā ciematu pārdēvēja azerbaidžāņu nosaukumā par Agbulagu (აღბულაღი, Ağbulaq), bet 1940. gadā — tagadējā nosaukuma; abi šie nosaukumi tulkojumā tāpat nozīmē ‘Baltais avots’. Pilsētas statuss piešķirts 1966. gadā.
Viesītes ģerbonis
Viesītes pilsētas ģerbonis ir viens no Viesītes pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts. Tas izmantots arī uz Viesītes karoga.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs no kreisās augšējās puses diagonāli dalīts. Augšdaļa zelta krāsā, apakšdaļa — sarkanā. Uz vairoga attēlotas piecas ozolzīles, kas uz zelta fona ir sarkanā krāsā, bet uz sarkanā fona zelta krāsā. Ozolzīles simbolizē spēku un auglību un parāda, ka pilsētā kādreiz bija diža ozolu audze.
Vēsture
Pilsēta radusies uz Eķengrāves muižai piederošas zemes pie Āžu kroga. Tā dēvēta dažādi — gan par Eķengrāvi, gan Āžu miestu. 1926. gadā miesta valde pieņēma lēmumu par nosaukuma maiņu. Miesta iedzīvotāji ieteica topošo pilsētu nosaukt par Ozolaini, Ķiksti, Jaunrīgu vai Vasarārēm (šo variantu ieteica tirgotājs Vasermanis), taču izvēlējās tuvumā esošā ezera un upes nosaukumu Viesīte. 1928. gadā Viesītei tika piešķirtas pilsētas tiesības, bet desmit gadus vēlāk 1938. gadā tā saņēma pilsētas ģerboni. Tā kā daudzi iedzīvotāji bija vēlējušies pilsētu nosaukt par Ozolaini, tās ģerbonī attēloja ozolzīles.
ASV Aizsardzības departaments
ASV Aizsardzības departaments (en) ir Amerikas Savienoto Valstu valdības izpildvaras struktūrvienība, kas atbild par visu aģentūru pārraudzīšanu un koordinēšanu un tām valdības funkcijām, kas tieši saistītas nacionālo drošību un ASV Bruņotajiem spēkiem.
ASV Aizsardzības departaments ir lielākais darba devējs pasaulē, kopējais darbinieku skaits 2009. gadā sasniedza 3,23 miljonus. Departamentu pārvalda ASV aizsardzības sekretārs (pašlaik Loids Ostins). Departamentam ir trīs pakļautie militārie departamenti: ASV Armijas departaments, ASV Jūras kara flotes departaments un ASV Gaisa spēku departaments.
ASV Aizsardzības departamentam ir iedalīti lielākie budžeta resursi starp visām federālajām aģentūrām, tas veido vairāk nekā vienu pusi no ikgadējā federālā diskrecionārā budžeta.
Jūnass Gārs Stēre
Jūnass Gārs Stēre (no, dzimis Oslo) ir norvēģu politiķis. Kopš 2021. gada viņš ir Norvēģijas premjerministrs, kopš 2014. gada — Darba partijas partijas līderis. Iepriekš bijis Norvēģijas ārlietu ministrs (2005—2012) un veselības un aprūpes ministrs (2012—2013) Jensa Stoltenberga valdībā.
Dzīvesgājums
Dzimis un uzaudzis Oslo rietumu daļā turīgā ģimenē. No 1979. līdz 1980. gadam izgāja flotes virsnieku kursu Norvēģijas Jūras kara akadēmijā Bergenā. No 1981. līdz 1985. gadam studēja Parīzes Politikas zinātnes institūtā. 1989. gadā sāka strādāt par īpašo padomnieku premjerministres Grū Hārlemas Bruntlannes birojā. 1995. gadā kļūva par Darba partijas biedru. Kad Bruntlanne 1998. gadā kļuva par Pasaules Veselības organizācijas vadītāju, viņa pieaicināja Stēru personāla vadītāja amatā. Divus gadus vēlāk premjerministrs Jenss Stoltenbergs uzaicināja strādāt viņa birojā un iecēla valsts sekretāra amatā. No 2003. līdz 2005. gadam bija Norvēģijas Sarkanā Krusta ģenerālsekretārs.
2005. gadā, kad pēc parlamenta vēlēšanām premjerministra amatu vēlreiz ieņēma Jenss Stoltenbergs, Stēre kļuva par ārlietu ministru viņa valdībā. 2009. gada parlamenta vēlēšanās Stēre tika ievēlēts par Norvēģijas parlamenta Stortinga deputātu. 2012. gada 21. septembrī Stoltenberga valdības pārkārtošanās rezultātā Stēre tika iecelts Norvēģijas veselības un aprūpes ministra amatā.
Seidžs Kotsenburgs
Seidžs Kotsenburgs (en; dzimis ) ir amerikāņu snovbordists.
Jūnass Gārs Stēre
Dzīvesgājums
2014. gadā, kad Stoltenbergs pēc ievēlēšanas par NATO ģenerālsekretāru atstāja partijas līdera amatu, Stēre tika ievēlēts par Darba partijas vadītāju. Vienlaikus viņš kļuva arī par opozīcijas līderi. Pēc 2021. gada parlamenta vēlēšanām Darba partija kopā ar Centra partiju izveidoja mazākuma valdību, un Stēre kļuva par premjerministru.
Seidžs Kotsenburgs
Piedalījies Sočos, kur kļuvis par pirmo čempionu sloupstaila disciplīnā, kas arī bija pirmā medaļu izcīņa Soču Olimpiskajās spēlēs.
Ar panākumiem startējis Ziemas X spēlēs, kur sloupstaila disciplīnā izcīnījis divus sudrabus un vienu bronzu Big Air disciplīnā. Arī viņa brālis un māsa nodarbojušies ar snovbordu.
Fazāni
Fazāni (Phasianus) ir fazānu dzimtas (Phasianidae) vistveidīgo putnu ģints, kurā ir 1 vai 2 sugas. Tās ir parastais fazāns (Phasianus colchicus) un raibais fazāns (Phasianus versicolor). Daži sistemātiķi uzskata, ka raibais fazāns ir parastā fazāna pasuga.
Parastais fazāns mūsdienās ir introducēts visā pasaulē, bet tā dabīgais izplatības areāls ir Āzija un Eiropas dienvidaustrumu reģioni - Grieķija, Bulgārija un Kaukāzs. Otra suga - raibais fazāns ir endēmiska Japānas salu arhipelāgam, lai gan arī tā mūsdienās ir introducēta Havaju salās un Rietumeiropā.
Kopīgās īpašības
Fazāni ir liela auguma vistveidīgie putni, kuru tēviņiem ir krāšņi apspalvojumi ar metālisku spīdumu. Tiem ir arī labi attīstītas astes virsspalvas, kuras ir ļoti garas un slaidas. Reizēm tās veido pusi no kopēja putna garuma. Mātītes, salīdzinoši ar tēviņiem, ir neuzkrītošas, ar raibumotu, brūnu apspalvojumu. Fazāniem, salīdzinot ar ķermeni, ir mazi spārni, līdz ar to tie nelabprāt lido. No briesmām fazāni parasti izvairās, skrienot un slēpjoties biezoknī. Skriet tie var ļoti ātri, sasniedzot 32 km/h ātrumu.
Āzijā cilvēki tic, ka fazāni ir īpaši jutīgi pret zemes vibrācijām, un spēj brīdināt par zemestrīces tuvošanos dažas sekundes pirms tās sākšanās.
1145. gads
1145. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Puteņu grāvis (Strazdupītes satekupe)
Puteņu grāvis ir Strazdupītes kreisā satekupe Saldus novada austrumos, starp Striķiem un Strazdiem. Tek ziemeļrietumu virzienā. Izveido Strazdupīti, satekot ar Bāliņu strautu no labās puses.
Zagorci
Zagorci var būt:
Poļu grāvis
Poļu grāvis var būt:
Zagorje
Zagorje var būt:
Melderi (Vecsaules pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas Ozolaines sēravots.
Zagorski
Zagorski var būt:
1170. gads
1170. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Viļakas ģerbonis
Viļakas pilsētas ģerbonis ir viens no Viļakas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1996. gadā.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs zilā krāsā. Apakšējā daļā attēlots ezis dabiskās krāsās, jo pilsētas apkārtnē ir daudz šo dzīvnieku. Attēlotajam ezim ir 49 adatas. Vairoga galva ir zelta krāsā un tajā attēloti trīs zili linu ziedi, kas norāda uz kādreizējo pilsētnieku nodarbi — linu audzēšanu un pārstrādi.
Petrs Pavels
Petrs Pavels (cs; dzimis Planā, Čehijā) ir čehu politiķis, kareivis un militārais diplomāts, atvaļināts Čehijas Republikas armijas ģenerālis. 2012.–2015. gadā viņš bija Čehijas Republikas armijas Ģenerālštāba priekšnieks. No 2015. līdz 2018. gadam viņš bija NATO Militārās komisijas priekšsēdētājs. 2023. gadā ticis ievēlēts par Čehijas Republikas prezidentu. Amatā Pavels stājās.
Biogrāfija
Pavels ir dzimis 1961. gada 1. novembrī Planā, Čehoslovākijā. Viņa tēvs bija izlūkdienesta virsnieks, kurš no 1973. līdz 1989. gadam dienēja Rietumu militārā apgabala pavēlniecībā Tāborā. Pavels ir absolvējis Jana Žižkas militāro ģimnāziju Opavā. Viņš turpināja mācības Sauszemes spēku militārajā universitātē Viškovā, 1983. gadā absolvējot skolu un pēc tam pievienojoties Čehoslovākijas armijai kā desantnieks, dienējot vada komandiera amatā.
1988. gadā Pavels sāka strādāt militārajā izlūkdienestā un no 1988. līdz 1991. gadam turpināja mācības izlūkdienesta virsnieku kursā Militārajā akadēmijā Brno. Pēc Samta revolūcijas, viņš mācījās dažādās ASV un Apvienotās Karalistes augstskolās.
Militārā un diplomātiskā karjera
Pēc absolvēšanas, no 1991. līdz 1993. gadam Pavels strādāja Čehoslovākijas bruņoto spēku ģenerālštāba Militārās izlūkošanas dienestā.
No 1993. līdz 1994. gadam Pavels bija Čehijas Republikas militārā atašeja Beļģijā vietnieks. No 1999. līdz 2002. gadam viņš bija pārstāvis NATO galvenajā mītnē Brunsumā. 2003. gadā viņš bija Nacionālais militārais pārstāvis ASV Centrālajā pavēlniecībā Tampā. Pavelam brigādes ģenerāļa pakāpe tika piešķirta 2002. gadā. No 2002. līdz 2007. gadam viņš bija specializēto spēku komandieris, apvienoto spēku komandiera vietnieks un Aizsardzības ministrijas nodaļas direktora vietnieks. No 2007. līdz 2009. gadam viņš bija Čehijas Republikas militārais pārstāvis Eiropas Savienībā, un pēc tam 2010.–2011. gadā bija Čehijas Republikas pārstāvis Sabiedroto spēku Eiropā Augstākajā štābā Monsā. No 2015. līdz 2018. gadam viņš bija NATO Militārās komisijas priekšsēdētājs. Pēc atvaļināsanās 2018. gadā, kļuva par kļuva par pasniedzēju un konsultantu.
Politiskie uzskati
Pavelam ir transatlantiski un prorietumnieciski uzskati, kā arī viņš iestājas par aktīvu Čehijas dalību Eiropas Savienībā un NATO. Viņš aktivi atbalsta Ukrainu Krievijas iebrukuma laikā. Pavelam ir progresīvi uzskati par sociāliem jautājumiem. Viņš atbalsta viendzimuma laulības un viendzimuma pāru tiesības uz bērnu adopciju, un paziņoja, ka neuzliks veto likumam, kas Čehijā ļautu atzīt viendzimuma pāru civilās savienības. Pavels atbalsta eitanāzijas ieviešanu un kritizē nāvessodus.
Pēc ievēlēšanas NATO Militārās komitejas priekšsēdētāja amatā, Pāvels kritizēja politkorektumu, apgalvojot, ka tas rada vidi, kurā atbildīgajiem tiek pateikts tikai tas, ko viņi vēlas dzirdēt. Viņš stāstīja, ka NATO Militārās komitejas priekšsēdētāja amatā redzējis daudzus Ģenerālštāba priekšniekus, kuri politkorektuma dēļ nav spējuši problēmas nosaukt īstajā vārdā.
Konversācijas vārdnīca (1903—1921)
1903.—1921. gada konversācijas vārdnīca jeb Rīgas Latviešu biedrības konversācijas vārdnīca ir enciklopēdisks izdevums ar 4062 šķirkļiem 99 burtnīcās četros sējumos latviešu valodā, ko Rīgā izdeva Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisija (1.—32. burtnīcas), vēlāk RLB Derīgu grāmatu nodaļa (31.—99. burtnīcas).
Vēsture
1902. gada 1. novembrī RLB Zinību komisijas pilnsapulce pieņēma enciklopēdijas izdošanas projektu, tehniskā redaktora pienākumi tika uzticēti Jēkabam Dravniekam. Lai iegūtu plašāku informāciju par Latvijas novadiem, vairākos tūkstošos eksemplāru tika izsūtīti tipogrāfiski iespiesti jautājumu saraksti un enciklopēdijas veidotāji ieguva samērā detalizētas ziņas par atsevišķiem pagastiem. Nozaru redaktoru sanāksmēs tika apstiprināti šķirkļu saraksti, pārrunātas presē parādījušās atsauksmes, spriests par darbu sadali un honorāra lielumu. Savukārt enciklopēdijas Rīcības komitejas locekļi izvērtēja un rediģēja iesūtītos šķirkļus gan pēc satura, gan apjoma un valodas izteiksmes.
Enciklopēdijas pirmā burtnīca iznāca 1903. gada 12. decembrī, no 1906. gada beigām enciklopēdijas veidošanu uzņēmās RLB Derīgu grāmatu nodaļa. Pirmajos trīs sējumos ietilpa pa 24 burtnīcām. Ceturtā sējuma 72.—92. burtnīcas izdeva līdz 1915. gadam, kad Pirmā pasaules kara dēļ to pārtrauca, un atsāka tikai 1919. gadā, kad izdeva 93.—95. burtnīcas un pabeidza tikai 1921. gadā ar 96.—99. burtnīcu izdošanu. Konversācijas vārdnīcas izdošana līdz 1915. gadam izmaksāja tiem laikiem pamatīgu summu — 60 000 Krievijas impērijas rubļu.
Saturs
Enciklopēdija aptver tā laika zināšanas par ģeogrāfiju, dabaszinātnēm un matemātiku, medicīnu un farmakoloģiju un vēsturi. 2. un 3. sējumā ir ievietots ļoti plašs šķirklis "Latvieši" 160 lappušu apjomā, kurā 24 dažāda apjoma tematiskās rubrikās ir aprakstīta Latvijas daba, latviešu valoda, vēsture, saimnieciskā un kulturālā attīstība. No 4062 enciklopēdijas šķirkļiem, kas vēsta par atsevišķām personībām, tikai 195 ir veltīti latviešu zinātniekiem, kultūras un sabiedriskajiem darbiniekiem. Enciklopēdijas tekstu papildina apmēram 300 zīmējumi un 12 kartes.
Deivids Rasels
Deivids Ovens Rasels (en, dzimis Ņujorkā) ir amerikāņu kinorežisors, producents un scenārists.
Rasels uzsācis darboties kinomākslā 1987. gadā. Sākumā veidojis īsfilmas, pēc tam pilnmetrāžas filmas. Starp viņa agrīnajām filmām ir komēdijas Spanking the Monkey (1994), "Nemodiniet gulošu suni" (Flirting with Disaster, 1996), "Trīs karaļi" (Three Kings, 1999), "Es mīlu "Hakabijus"" (I Heart Huckabees, 2004).
Nākamās Rasela filmas guvušas daudzas nominācijas un balvas, kā arī komerciālus panākumus un kritiķu atzinību. Par filmu "Cīnītājs" (2010) Rasels nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai un Zelta globusa balvai kā labākais režisors.
Par nākamo filmu "Optimista stāsts" (2012) Rasels tika nomināts 85. Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākais režisors" un "Labākais adaptētais scenārijs", kā arī kā scenārists Zelta globusa balvai. Ieguva BAFTA kino balvu par labāko adaptēto scenāriju.
Par filmu "Amerikāņu afēra" (2013) tika nominēts divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām un divām Zelta globusa balvām gan kā režisors, gan scenārists (kopā ar Ēriku Vorenu Singeru). Ieguva BAFTA kino balvu par labāko oriģinālscenāriju.
2015. gadā Rasels uzņēmis filmu "Džoja", kurā tēlo aktieri Dženifere Lorensa, Roberts De Niro, Bredlijs Kūpers, ar kuriem Rasels sadarbojies jau vairākās savās iepriekšējās filmās.
Zahari
Zahari var būt:
Zaikova
Zaikova var būt:
Svēte (ciems)
Svēte ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Svētes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Svētes upes labajā krastā pie autoceļa P95 9 km no novada centra Jelgavas un 54 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Svētes muižas (Groß-Swehthof) un Boļu muižas (Klein-Swehthof) centru. Muižas pils, iespējams, celta 1730. gados. 1774.-1775. gados Pēteris Bīrons pili pārbūvēja pēc arhitekta Severīna Jensena projekta kā vasaras atpūtas rezidenci. 1795. gadā muiža pārgāja kroņa īpašumā; tur uzcēla kazarmas kirasieru pulkam un vienā pils spārnā ierīkoja baznīcu. 1876.-1878. gados pili pilnībā pārbūvēja armijas vajadzībām. Pēc 2. pasaules kara muižas kompleksā līdz 1993. gadam bija dislocēta padomju armijas daļa. Svēte par lielāku apdzīvoto vietu izveidojās pēckara gados, kad tur izveidojās kolhoza «Svēte» centrs. Svētē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, feldšeru un vecmāšu punkts, bibliotēka.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Melderi (Lejasciema pagasts)
Melderi ir ciems Lejasciema pagastā, Gulbenes novadā. Atrodas 169 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Mālu dzirnavu ezers.
Brīnumainā aukle
Filma stāsta par atraitņa Brauna septiņiem nejaukajiem bērniem, pie kuriem ierodas brīnumainā aukle Makfī.
Filmas "Brīnumainā aukle" pirmizrāde notika un to izplatīja Universal Pictures. Filmas scenārija autore bija Tompsone, kas to balstīja uz Kristianas Brandas Nurse Matilda bērnu grāmatām. Filmas turpinājums "Brīnumainā aukle un lielais sprādziens" izlaists 2010. gadā.
Heidi Venga
Heidi Venga (no; dzimusi ) ir norvēģu distanču slēpotāja.
Piedalījusies Sočos, kur izcīnījusi bronzas medaļu 15 km skiatlona disciplīnā. Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātā, kur izcīnījusi vienu zelta un vienu bronzas medaļu. Vairākas medaļas izcīnījusi Pasaules čempionātā junioriem.
Pasaules kausa izcīņā Venga debitēja. Ir izcīnījusi vairākas uzvaras Pasaules kausa posmu sacensībās. Viņas veiksmīgākā sezona bija 2012.—2013. gadā, kad kopvērtējumā tika izcīnīja 5. vieta.
Pūteļu grāvis
Pūteļu grāvis ir Ezeres kreisā krasta pieteka Saldus novada dienvidaustrumos. Tek rietumu virzienā. Ietek Ezeres upē augšpus Ropmuižas. Pūteļu grāvi šķērso valsts autoceļi V1175 (Jaunauce–Vadakste) un P96 (Pūri–Auce–Grīvaiši). Tā krastos atrodas Jaunauce un Ezerkrogs.
Zambari
Zambari var būt:
Calka
Calka (ka, el) ir pilsēta Gruzijas dienvidaustrumos, Lejaskartlijas mharē. Municipalitātes centrs. Pilsēta atrodas Hrami upes krastos pie Calkas ūdenskrātuves 120 km no galvaspilsētas Tbilisi. Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju ir gruzīni (82%), grieķi (14%) un azerbaidžāņi (2%).
Vēsture
Calkas vietā bijusi Adzani (ეძანი) pilsēta un tā bija Trialeti novada garīgais un kultūras un administratīvais centrs; zināma kopš 6. gadsimta. 19. gadsimta otrajā pusē apvidū apmetās grieķu kolonisti un pārdēvēja pilsētu par Barmaksisu (ბარმაქსის, Παρμακσίζ) pēc dzimtā Parmaksisas ciemata pie Erzurumas. 1932. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā. Līdz 1990. gadiem Calkā un Calkas rajonā 90% iedzīvotāju bija grieķi, un tā bija vienīgā vieta Padomju Savienībā, kur grieķi bija absolūtā vairākumā un grieķu valoda tika pasniegta skolā (kā svešvaloda). 1946. gadā uz Hrami upes uzbūvēja hidroelektrostaciju, applūdinot daļu vēsturiskās pilsētas. Netālu esošā Edzanas aiza ir populārs tūrisma objekts.
Zamostje
Zamostje var būt:
Poļu grāvis (Kārklupes pieteka)
Poļu grāvis ir Kārklupes labā satekupe Dienvidkurzemes novadā uz rietumiem no Bārtas. Tek dienvidrietumu virzienā. Pie Kārklupju mājām izveido Kārklupi, satekot ar Puļķupi no kreisās puses.
Bosnijas un Hercegovinas vēsture
Bosnijas un Hercegovinas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Bosnijas un Hercegovinas teritorijā.
Bosnijas valsts izveide
Senatnē mūsdienu Bosnijas un Hercegovinas teritoriju apdzīvoja ilīrieši. Mūsu ēras sākumā Ilīrija kļuva par Romas impērijas provinci. Pēc Rietumromas impērijas krišanas reģionu sāka pārvaldīt Bizantija. 6.—7. gadsimtā šeit ienāca slāvu ciltis. 12. gadsimta vidū izveidojās Bosnijas banats, kas atradās Ungārijas karalistes vasaļatkarībā. 1377. gadā Bosnija kļuva par neatkarīgu karalisti.
Dienvidslāvijas sastāvā
1990. gada janvārī notika Dienvidslāvijas Komunistu Savienības kongress, kuru vispirms pameta Slovēnijas deputāti, kuriem drīz sekoja Horvātijas deputāti, izbeidzot federālās partijas pastāvēšanu. 1990. gadā visās Dienvidslāvijas republikās notika brīvas daudzpartiju vēlēšanas. Pēc vēlēšanām Bosnijā un Hercegovinā visu trīs tautu — bosniešu, horvātu un serbu partijas izveidoja koalīcijas valdību. 1991. gada 25. jūnijā neatkarību pasludināja Slovēnija un Horvātija. 1991. gada oktobrī Bosnijas un Hercegovinas parlaments pieņēma suverenitātes memorandu, bet serbu deputāti pameta parlamentu un izveidoja atsevišķu serbu parlamentu.
Pilsoņu karš
1992. gada 29. februārī — 1. martā Bosnijā un Hercegovinā notika referendums, kurā piedalījās 64% republikas balsstiesīgo iedzīvotāju (serbi to boikotēja), no kuriem 98% nobalsoja par neatkarību. 3. martā Bosnija un Hercegovina pasludināja neatkarību. Jau marta sākumā notika pirmās sadursmes starp serbu kaujiniekiem un Bosnijas valdības spēkiem. 7. aprīlī serbu apdzīvotā Bosnijas un Hercegovinas teritorija pasludināja izstāšanos no Bosnijas un Hercegovinas. Dienvidslāvijas tautas armija un serbu kaujinieki neilgā laikā ieņēma lielu daļu valsts teritorijas. 1992. gada maijā Dienvidslāvijas tautas armija oficiāli pameta Bosniju un Hercegovinu, taču faktiski lielākā daļa karaspēka kļuva par Serbu republikas armiju. 1993. gada sākumā sākās bruņots konflikts starp bosniešu un Horcegbosnijas Horvātu Republikas spēkiem. 1994. gada 23. februārī tika noslēgts pamiers ar horvātiem un 18. martā izveidota Bosnijas un Hercegovinas Federācija, kurā tika apvienotas bosniešu un horvātu apdzīvotās teritorijas. Bosnieši un horvāti varēja apvienot spēkus cīņai ar serbiem. 1995. gada augustā konfliktā iesaistījās NATO, bombardējot Bosnijas serbu armijas pozīcijas, kas piespieda serbus uzsākt miera sarunas. Gada nogalē tika noslēgta Deitonas vienošanās, saskaņā ar kuru Bosnijas un Hercegovinas sastāvā tika izveidotas divas autonomas teritorijas — Bosnijas un Hercegovinas Federācija un Serbu Republika.
Integrācija ES
2012. gadā Eiropas Komisija uzsāka sarunas ar Bosnijas un Hercegovinas sastāvā esošo politisko vienību pārstāvjiem par iespējamo Eiropas Savienības kandidātvalsts statusa piešķiršanu. 2016. gada 15. februārī Bosnija un Hercegovina iesniedza pieteikumu dalībai Eiropas Savienībā.
Džūlija Gārnere
Džūlija Gārnere (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.
Runcene
Runcene ir ciems Balvu novada Krišjāņu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā 5 km no pagasta centra Krišjāņiem, 42 km no novada centra Balviem un 252 km no Rīgas.
Džūlija Gārnere
Viņa ir zināma pēc Rutas Lengmoras lomas Netflix krimināldrāmas seriālā Ozark (2017—2022), par ko viņa saņēma kritiķu atzinību un 2019. un 2020. gadā ieguva divas Primetime Emmy balvas kā labākā otrā plāna aktrise drāmas seriālā, kā arī vienu Zelta globusa balvas nomināciju kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise seriālā, miniseriālā vai televīzijas filmā".
Runcene
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem, Tilžas upes krastā.
Džūlija Gārnere
Gārnere filmējusies FX drāmas seriālā "Amerikāņi" (2015—2018), Netflix miniseriālā Maniac (2018), Bravo kriminālseriālā Dirty John (2018—2019) un Netflix miniseriālā Inventing Anna (2022). Tāpat piedalījusies spēlfilmās Electrick Children (2012), We Are What We Are (2013), Grandma (2015) un The Assistant (2019), kā arī filmās "Marta, Mārsija, Meja, Marlēna" (2011), "Privilēģijas būt vienam" (2012) un "Grēku pilsēta: Liktenīgā sieviete" (2014).
Bērnība
Gārnere ir dzimusi Riverdeilas apkaimē Bronksā, Ņujorkā. Viņas mātei Tami Gingoldei bija veiksmīga aktrises un komiķes karjera, tomēr viņa strādā par terapeiti savā dzimtenē Izraēlā. Viņas tēvs Tomass Gārners ir gleznotājs un mākslas skolotājs, kurš dzimis Šeikerheitsā, Ohaio. Gārnere, tāpat kā viņas māte, ir ebrejiete. Viņas vecākā māsa Anna Gārnere ir māksliniece. Gārnere pati sevi raksturo kā "pa pusei izraēlieti". Viņai bieži apciemo radiniekus no mātes puses, kas dzīvo Izraēlā. Lai gan Gārnere brīvi nepārvalda ebreju valodu, pateicoties mātei viņa to saprot.
Viņa mācījās Īglhilas skolā Griničā, Konektikutas štatā. Aktiermākslas nodarbības viņa sāka apmeklēt 15 gadu vecumā, lai pārvarētu savu kautrību. Gārnere 2015. gadā absolvēja Indiānas Universitāti iegūstot grādu psiholoģijā.
Mairs Četmens
Mairs Dežuans Četmens (en; dzimis Gārlendā, Teksasas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlēja saspēles vadītāja pozīcijā. Savu starptautisko karjeru sāka un beidza Latvijas Basketbola līgas klubā BK Ventspils.
Džūlija Gārnere
Karjera
Gārnere uz lielā ekrāna debitēja 17 gadu vecumā Šona Durkina filmā "Marta, Mārsija, Meja, Marlēna", atveidojot Sāras lomu.
Mairs Četmens
2007. gadā kopā ar Maskavas "Dinamo" viņš izcīnīja ULEB Eirokausu. 2010.-2011. gada sezonā, kad M. Četmerns pārstāvēja Stambulas "Beşiktaş", viņš spēlēja kopā ar NBA leģendu Allenu Aiversonu.
2014. gadā, pēc izlaistas sezonas, basketbolists atgriezās savā pirmajā klubā Ventspilī. 2014. gada 26. novembrī M. Četmens kļuva par ULEB Eirokausa visu laiku visrezultatīvāko spēlētāju. Drīz pēc tam beidza profesionāla basketbolista karjeru.
2015. gadā dopinga analīzes uzrādīja marihuānas pēdas. Lai arī sportists beidza karjeru, tika piešķirta divu gadu diskvalifikācija.
Džūlija Gārnere
Karjera
2012. gadā režisors Deivids Čeiss uzaicināja viņu tēlot nelielu lomu filmā Not Fade Away, ko režisēja tieši viņai. Gārneres pirmā galvenā loma bija 2012. gada filmā Electrick Children, un jau 2013. gadā viņa filmējās kopā ar Ešliju Belu šausmu filmā The Last Exorcism Part II, kā arī atveidoja galveno lomu meksikāņu šausmu filmas We Are What We Are amerikāņu versijā.
Gārnere 2014. gada filmā "Grēku pilsēta: Liktenīgā sieviete" atveidoja jaunu striptīzdejotāju, kuras ceļi krustojas ar Džoniju (Džozefs Gordons-Levits). Šī bija pirmā reize, kad viņa filmējās uz zaļā ekrāna.
2015. gadā Gārnere kopā ar aktrisi Liliju Tomlinu atveidoja galvenās lomas Pola Veita komēdijā Grandma. Viņa atveidoja pusaudžu studenti, kas griežas pēc palīdzības pie savas lesbiešu dzejnieces vecmāmiņas (Tomlinas) ar nolūku veikt abortu. 2016. gadā viņa filmējās Līnas Danemas HBO komēdijseriāla "Meitenes" (Girls) epizodē ar nosaukumu The Panic in Central Park.
Gārnere turpināja filmēties televīzijā un saņēma lomu FX spiegu seriāla "Amerikaņi" trešajā sezonā un turpināja filmēties tajā līdz sestajai sezonai. Viņas ieplānotā debija uz teātra skatuves Noas Heidla lugā Smokefall MCC teātrī 2016. gadā neizdevās, jo nevarēja mēģinājumus savienot ar pārējo filmēšanas grafiku.
Sākot ar 2017. gadu, Gārnere atveido Rūtas Lengmoras lomu Netflix krimināldrāmas seriālā Ozark kopā ar Džeisonu Beitmenu un Loru Linniju. Šī loma palīdzēja viņai iegūt kritiķu atzinību un divas reizes pēc kārtas saņemt Primetime Emmy balvas kā labākajai otrā plāna aktrisei drāmas seriālā.
2018. gadā Gārnere atveidoja Emmas Stounas māsas Ellijas lomu Netflix miniseriālā Maniac. Gārnere arī filmējās kabeļtelevīzijas Bravo kriminālseriālā Dirty John (2018—2019), kur viņa atveidoja Teru Neveli, Konijas Britones meitas lomu.
2019. gadā Gārnere piedalījās Amazon seriālā Modern Love. Pirmajās sezonas sērijās viņa tēloja sievieti, kas iemīlējusies daudz vecākā vīrietī, ko atveidoja Šejs Vigems. Tajā pašā gadā viņa filmējās neatkarīgajā drāmā ar nosaukumu The Assistant, kurā viņa tēloja producenta asistentes lomu toksiskā darba vidē. Filma, kuras režisore ir Kitija Grīna, pievērsās pašreizējai kultūrai, kas saistīta ar MeToo kustību. Filmas pirmizrāde notika 2019. gada Teluraidas kinofestivālā, izpelnoties kritiķu atzinību. Gārnere saņēma atzinību par savu sniegumu, kā arī saņēma Neatkarīgā gara balvas nomināciju.
Gārnere filmējās arī Netflix miniseriālā Inventing Anna, kurā atveidoja krievu izcelsmes vācu krāpnieci Annu (Sorokinu) Delveju. Seriālu autore un producente Šonda Raimsa, to izveidoja balstoties uz Džesikas Presleres rakstu žurnālā New York.
2022. gadā Gārnere ieguva lomu trillera filmā Apartment 7A, kuras režisore ir Natālija Ērika Džeimsa, un ir paredzēts filmēties filmā The Royal Hotel, kuras režisore ir Kitija Grīna.
Personīgā dzīve
2019. gada decembrī Ņujorkas rātsnamā Gārnere apprecējās ar dziedātāju Marku Fosteru, grupas Foster the People galveno vokālistu. Viņi bija saderināti astoņus mēnešus.
Melderi (Lizuma pagasts)
Melderi ir ciems Lizuma pagastā, Gulbenes novadā. Atrodas 167 km attālumā no Rīgas.
Stole Sūlbakens
Stole Sūlbakens (no, dzimis ) ir Norvēgijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Norvēģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Sūlbakens ir Norvēģijas futbola izlases galvenais treneris.
Savas karjeras laikā, Sūlbakens tika atzīts par 1995. gada Norvēģijas labāko pussargu. Viņš ir uzvarējis divas reizes Dānijas Superlīgā gan ar AaB, gan ar København. Nospēlējis 58 mačus un guvis 9 vārtus Norvēģijas futbola izlasē. Piedalījies 1998. gada FIFA Pasaules kausā un 2000. gada Eiropas čempionātā. Savu karjeru noslēdza 2001. gadā, kad treniņa laikā piedzīvoja sirdstrieku.
2004. gadā atzīts par Norvēģijas gada treneri, vadot Hamarkameratene komandu. No 2006. gada līdz 2011. gadam viņš bija Dānijas kluba København galvenais treneris. Tā laikā viņš piecas reizes kļuva par Dānijas čempionu. Vēlāk neilgu laiku bijis Vācijas kluba 1. FC Köln un Anglijas kluba Wolverhampton Wanderers galvenais treneris. 2013. gadā Sūlbakens atgriezās København komandā, kur viņš izcīnīja vēl trīs Dānijas čempionu titulus. 2020. gada 3. decembrī viņš parakstīja četru gadu līgumu ar Norvēģijas futbola izlasi.
Spēlētāja karjera
AaB
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
København
Individuālie sasniegumi
Žihalka
Žihalka (be) ir baltkrievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Niko Šloterbeks
Niko Šloterbeks (de, dzimis ) ir vācu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Šloterbeks pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Borussia Dortmund.
Vācijas futbola izlases sastāvā debitējis 2022. gadā.
Brīnumainā aukle un lielais sprādziens
"Brīnumainā aukle un lielais sprādziens" (en) ir 2010. gada fantāzijas filma, kuras režisore ir Sjūzana Vaita. Filmā galvenās lomas atveido Emma Tompsone, Megija Jillenhola, Eisa Baterfīlds, Raiss Ifanss, Reifs Fainss, Jūens Makgregors un Megija Smita. Tas ir turpinājums 2005. gada filmai "Brīnumainā aukle".
Filmas "Brīnumainā aukle un lielais sprādziens" pirmizrāde notika un to izplatīja Universal Pictures. Filma nopelnīja 93,2 miljonus ASV dolāru pie 35 miljonu budžeta.
Ēvele (ciems)
Vēsture
Rakstu avotos Ēvele pirmoreiz minēta 1562. gadā kā Alt-Wohlfart, kad novads atdots Valmieras pilskungam Hevelnam (Höweln), no kura arī cēlies latviskais nosaukums. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Ēveles muižas centru. Izaugusi pēckara gados kā kolhoza «Vienība» un centrālais ciemats. Ēveles muižas klēts un parks ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi, bet Ēveles baznīcas ērģeles — mākslas piemineklis. Pagasta vecākā ēka ir mācītājmuižas dzīvojamā ēka (celta 1609. gadā), kurā ierīkots tautas nams.
Zariņi
Zariņi var būt:
Sarpsborg 08 FF
Sarpsborg 08 FF ir Norvēģijas futbola klubs no Sarpsborgas. Klubs ir dibināts 2008. gadā, pašlaik spēlē Eliteserien, Norvēģijas futbola augstākajā līgā. Mājas spēles komanda aizvada Sarpsborgas stadionā, kura ietilpība ir 8022 skatītāju vietas. Kluba futbolisti ir divas reizes (2015. un 2017. gadā) iekļuvuši Norvēģijas kausa finālā. Labākais sasniegums Eliteserien — 3. vieta 2017. gada sezonā. 2018.—2019. gada sezonā iekļuva UEFA Eiropas līgas grupu turnīrā.
Voldemārs Svensons
Voldemārs Svensons (dzimis, miris )  bija vācbaltu šahists.
Pēc profesijas skolotājs.
Šahs
Viņš 19. gadsimta deviņdesmitos gados bija viens no Rīgas Šaha biedrības spēcīgākiem spēlētājiem, kas sekmīgi spēlējis daudzos klātienes turnīros un korespondencšaha sacensībās. Ticis iekļauts biedrības neklātienes spēles komitejā pirmajam mačam ar Maskavu (1899—1900), kurā rīdzinieki uzvarēja ar rezultātu 1,5 : 0,5. Sekmīgi piedalījies simultanspēles seansos pret pasaules spēcīgākiem lielmeistariem. Bijis viens no tiem, kas panācis neizšķirtu simultanspēlē pret Dr. Zīgbertu Tarrašu (simultanspēles rezultāts: +25; -1; = 4) 1893. gada 7. novembrī. Vairākus gadus bijis RŠB priekšsēdētāja vietnieks.
Šaha kompozīcija
Sastādījis arī šaha uzdevumus.
Uzdevuma risinājums
1. De6! gājiena spaids
Zastenki
Zastenki var būt:
Esena muiža
Esena muiža, saukta arī par Lielo muižu, Spilves muižu un Gotāna muižu, ir vieta Dzirciema ielas ziemeļu galā Spilves apkaimē Pārdaugavā.
Pāris gadsimtus tās atpazīstamākā vieta bija muižas ēka, kas tagad pēc ugunsgrēka ir nojaukta. Tās apkaimē saglabājušies ainaviskas nozīmes koku stādījumi.
Muižas ēka
Vēlākās Esena muižas apkaimi poļu-zviedru kara laikā 1615. gadā iegādājās rātskungs Kaspars Dreiliņš (Dreiling). Viņa meita ar savu vīru rātskungu Andreju Gotānu (Gothans) uzcēla īpašumā muižas ēku. Pašreizējo nosaukumu muiža ieguva pēc 1774. gada, kad tā nonāca Rīgas Doma un Pētera baznīcas luterāņu draudžu mācītāja Imanuela Justa Esena īpašumā. 19. gs. beigās muižu iegādājās krievu tirgotāja Popova atraitne.
Pēc Latvijas okupācijas muižu nacionalizēja un dārzu teritorijā izveidojās mazdārziņu kooperatīvs, kurš likvidēts 2000. gadu sākumā. 1995. gadā Popova radinieki muižu atguva un 2001. gadā teritorijas pārvaldīšanas tiesības ieguva SIA "Popova legāts".
Līdz 2012. gadam muižas ēka bija apdzīvota, bet pēc daļēja ugunsgrēka tā tika iekonservēta. 2013./2014. gadā ēkā atkal izcēlās ugunsgrēks, un pusotru gadu pēc tā, 2015. gadā, ēku nojauca. Muižas pagraba drupas ir saglabātas.
2017. gadā "Popova legāts" iesaistījās biedrības "Esena Pārdaugavas dārzi" izveidē un 2018. gadā dārzu teritorija tika pārveidota par īrējamu brīvdabas dārziņu un pasākumu vietu. Teritorijas īpašnieki ir uzņēmēja Arnolda Laksas bērni. Bijušās muižas ēkas vietā šobrīd ir uzcelta jauna ēka.
Mūrnieku iela (Rīga)
Mūrnieku iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Avotu apkaimē. Mūrnieku iela sākas pie Matīsa ielas krustojuma un beidzas pie Lienes ielas. Ielas kopējais garums ir 211 metri.
Vēsture
Nosaukums "Mūrnieku iela" piešķirts 1881. gada 31. decembrī, līdzīgi kā citām apkārtnes ielām, kuri doti pēc profesiju nosaukumiem.
Ielā saglabājušās 19. gadsimtā celtās strādnieku koka mājas. Pārsvarā tās ir divstāvu ēkas. Saglabājies arī ielas bruģis un pagalmu izvietojums. Iela atrodas Valsts nozīmes kultūras pieminekļa "Rīgas vēsturiskais centrs" teritorijā, UNESCO Pasaules mantojuma aizsardzības buferzonā. Daļai ēku šobrīd ir veikti atjaunošanas darbi. 1920. un 1930. gados ielā darbojās piecas amatnieku darbnīcas (galdnieku, metālapstrādes, zemkopības rīku izgatavošanas) un uzņēmumi, kas nodarbojās ar svina cauruļu un emaljēto preču ražošanu.
2001. gadā tika uzsākta plaša programma vēsturiskās apbūves atjaunošanā, zaļās zonas un dzīves kvalitātes uzturēšanā Grīziņkalna un Mūrnieku ielas iedzīvotājiem. Iela tika vizuāli un tehniski atjaunota, Mūrnieku un Matīsa ielas krustojumā izveidoja skvēru.
Kopā ielā atrodas 11 ēkas, no kurām 8 ir koka.
Ielu savienojumi
Mūrnieku iela ir savienota ar šādām ielām:
Objekti
Mūrnieku un Matīsa ielas stūrī atrodas 2007. gadā atklāta skulptūra "Skursteņslauķis un mūrnieks". Tās autori ir tēlnieki Kārlis Īle un Ģirts Burvis, bet par tēlu prototipiem izvēlēti apkaimes skursteņslauķis Varis Vilcāns un aktieris Kārlis Sebris. Piemineklis tika uzcelts par Rietumu bankas finansējumu.
Zači
Zači var būt:
Bens Zaitlins
Bendžamins Herolds Zaitlins (en, dzimis Ņujorkā) ir amerikāņu kinorežisors, komponists un animators.
2012. gadā par savu filmu "Savrupnieki no mežonīgajiem dienvidiem" viņš Kannu kinofestivālā ieguva Zelta Kameras balvu, Lielo Žūrijas balvu Sandensas kinofestivālā. Ar šo filmu Bens Zaitlins ir ieguvis vairākas neatkarīgā kino balvas un nominācijas. 85. Kinoakadēmijas balvai viņš tika izvirzīts nominācijās "Labākais režisors" un "Labākais adaptētais scenārijs".
Zaļmežnieki
Zaļmežnieki var būt:
Deniss Ņikitins
Deniss Ņikitins, īstajā vārdā Deniss Kapustins (krievu: Денис Никитин / Капустин, dzimis 1984. gada 6. martā, Maskavā, PSRS), pazīstams arī ar pseidonīmu «White Rex» ir krievu galēji labējais aktīvists, bijušais futbola huligāns, uzņēmējs, Krievu Brīvprātīgo korpusa dibinātājs un komandieris.
Dzīves gājums
Deniss Ņikitins bija Krievijas neonacista Maksima "Tesak" Marcinkeviča līdzgaitnieks. Atbalstīja Eiromaidanu, kopš 2017. gada dzīvo Ukrainā. 2022. gadā viņš nodibināja Krievu Brīvprātīgo korpusu, kas cīnījās par Ukrainu Krievijas-Ukrainas karā. 2023. gada martā viņš kopā ar vairākiem KBK locekļiem veica reidu Brjanskas apgabalā un maijā piedalījās iebrukumā Belgorodas apgabalā. Pēc pirmā reida iekļauts Krievijas Federācijas teroristu sarakstā.
Ēvele
Ēvele (no viduslejasvācu: hövel, kas savukārt no höveln — 'nolīdzināt' ) ir rokas galdniecības instruments, kas paredzēts koksnes ēvelēšanai — virsmas izlīdzināšanai, nogludināšanai, vajadzīgā raupjuma piešķiršanai, detaļu izmēru samazināšanai, kā arī dažādu gropju veidošanai. Sens instruments, senākais eksemplārs atrasts Pompejos (1. gadsimts), bet plaši sākts izmantot kopš 15.—16. gadsimta. Ēveles pamatdetaļas ir korpuss, metāla asmens un rokturi.
Pēc pielietojuma tiek izšķirta:
Meleški
Meleški ir ciems Isnaudas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 273 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A12. Ciema apkārtnē atrodas Rauzu ezers.
Vaiga sviedros
"Vaiga sviedros" (en) ir 2013. gada ASV spraiga sižeta kinokomēdija, kuras režisors ir Maikls Bejs. Filmā galvenās lomas atveido Marks Volbergs, Dveins Džonsons, Entonijs Mekijs, Tonijs Šelhubs un Eds Heriss.
Filma ir uz patiesiem notikumiem balstīts stāsts par bijušajiem kultūristiem un noziedzniekiem, kuri iesaistās nolaupīšanas un izspiešanas plānā, kas noiet greizi.
Filmas "Vaiga sviedros" pirmizrāde notika un to izplatīja Paramount Pictures. Filma saņēma dalītas kritiķu atsauksmes, slavējot scenāriju, bet kritizējot vardarbību, režiju un vēsturisko neprecizitāti. Filma nopelnīja 86,2 miljonus ASV dolāru pie 22 miljonu budžeta.
Zaļumi
Zaļumi var būt:
1171. gads
1171. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Puļķupe
Puļķupe (arī Puļķupīte, Putkupe) ir Kārklupes kreisā satekupe Dienvidkurzemes novadā. Dažkārt Puļķupi uzskata par Kārklupes augšteci.
Iztek no Paltu purva. Tek dienvidrietumu virzienā. Pie Kārklupju mājām izveido Kārklupi, satekot ar Poļu grāvi no labās puses. Lielākā pieteka - Melnupe. Upe šķērso valsts autoceļus V1223 (Bārta–Krūte) un P113 (Grobiņa—Bārta—Rucava). Puļķupes krastos atrodas Bārta.
Zeiļova
Zeiļova var būt:
Horļivka
Horļivka ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Horļivkas rajona centrs. Izvietojusies apgabala austrumos Doņecas skrausta rietumu atzaros, Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijas centrs (kopā ap 782 000 iedzīvotāju). Pilsētas municipalitātei pakļauti 3 pilsētciemati (Hoļmivska, Zaiceve un Pantelejmoņivka) un 4 ciema padomes (kopā 422 km², 274 463 iedzīvotāji).
Apdzīvotā vieta sākusi veidoties 1754. gadā kā Gosudarevbairakas (Государев Байрак, Государевий Буєрак) kazaku ciems. 1779. gadā nodibināta apdzīvota vieta Gosudarevposada. 19. gadsimta sākumā atklātas akmeņogļu iegulas. 1867. gadā pie jaunbūvējamā Kurskas—Harkivas—Azovas dzelzceļa izveidota Korsuņas stacija un ciemats, kā arī akmeņogļu raktuves. 1869. gadā stacija un ciemats pārdēvēti par godu kalnrūpniecības inženierim, akmeņogļu ieguves aizsācējam Donbasā, Pjotram Gorlovam (1839-1915). 1879. gadā atklātas cinobra raktuves. 1932. gadā piešķirtas pilsētas tiesības.
Mūsdienās ievērojams akmeņogļu ieguves, mašīnrūpniecības un ķīmiskās rūpniecības centrs.
Euarhonti
Euarhonti (Euarchonta) ir zīdītāju klases (Mammalia) lielkārta, kas apvieno 4 kārtas un kas kopīgi ar grauzējveidīgajiem (Glires) veido pirmprimātu placentāļu virskārtu (Euarchontoglires).
Evolūcija
Zinātniskais nosaukums Euarchonta latviski nozīmē "īstie priekšteči", un pirmo reizi šis vārds tika izmantots zinātniskajā literātūrā 1999. gadā. Molekulārie pētījumi liecina, ka euarhonti radušies pirms apmēram 88 miljoniem gadu, krīta perioda laikā, bet sadalījušies vairākās grupās pirms apmēram 86,2 miljoniem gadu. Iesākumā izveidojās 3 grupas: izmirusī Plesiadapiformes grupa, tupajas un primātveidīgie (Primatomorpha), kas pirms 79,6 miljoniem gadu sadalījās primātos un ādlidoņos. Tomēr vecākās zināmās fosilijas ir apmēram 65 miljonus gadu vecas un saglabājušās no paleocēna.
Latvijas enciklopēdijas
Latvijas enciklopēdijas ir enciklopēdiski izdevumi, kas izdoti Latvijas teritorijā vai par Latviju kopš 18. gadsimta.
Vispārējās enciklopēdijas latviešu valodā
1774.—1796. gadā Jelgavā un Aizputē iznāca pirmā dabaszinību enciklopēdija latviešu valodā "Augstas gudrības grāmata no pasaules un dabas" 25 nodaļās, ko bija sarakstījis Gothards Frīdrihs Stenders (1774, 1776) un papildinājis viņa dēls Aleksandrs Johans Stenders (izdota 1796).
1891.—1898. gadā Jelgavā iznāca pirmā vispārīgā enciklopēdija latviešu valodā 27 burtnīcās divos sējumos ar nosaukumu "Konversācijas vārdnīca". To izdeva skolotājs un valodnieks Jēkabs Dravnieks (1—25 burtnīca) un Indriķis Alunāns (26-27 burtnīcas), taču līdzekļu trūkuma dēļ šīs enciklopēdijas izdošana 1898. gadā apstājās pie šķirkļa Kristjans. 1903.—1921. gadā Rīgā iznāca otrā latviešu "Konversācijas vārdnīca" 99 burtnīcās četros sējumos, ko izdeva Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisija, vēlāk Derīgu grāmatu nodaļa.
1927.—1940. gadā Anša Gulbja apgādībā izdeva ļoti apjomīgo "Latviešu konversācijas vārdnīcu" 168 burtnīcās 21 sējumā, taču Latvijas okupācijas dēļ tās izdošanu apturēja. Līdztekus 1932. – 1936. gadā "Grāmatu drauga" apgādā iznāca arī "Latvju mazā enciklopēdija" vienā sējumā.
1950.—1956. gadā trimdas latviešu Stokholmas izdevniecība "Trīs zvaigznes" Arveda Švābes redakcijā izdeva "Latvju enciklopēdiju" trīs sējumos ar 1962. gada papildinājumiem ceturtajā sējumā.
1967. – 1970. gadā Latvijas PSR Zinātņu akadēmija 50 000 eksemplāros izdeva "Latvijas PSR Mazo enciklopēdiju" trīs sējumos ar 12 175 šķirkļiem. 1972. gadā tai papildus izdeva personu un priekšmetu alfabētisko rādītāju. 1981.—1988. gadā iznāca "Latvijas Padomju enciklopēdija" 10 sējumos ar papildus sējumu par Latviju un sējumu ar personu un ģeogrāfisko nosaukumu rādītāju.
2002.—2009. gadā V. Belokoņa izdevniecībā iznāca "Latvijas enciklopēdija" piecos sējumos, kas ietver ar Latviju saistītus rakstus.
Zepi
Zepi var būt:
Siseņu pilskalns
Siseņu pilskalns jeb Garasīmu pilskalns atrodas Vidzemē, Alūksnes novada Jaunalūksnes pagastā, uz ziemeļaustrumiem no Garasimiem. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.
Siseņu pilskalnu aprakstījis Ernests Brastiņš. Pilskalns ir apmēram 30 metrus liels paugurs un platības zinā tas ir lielākais pilskalns Latvijā. Tā plakums ir 2,5 hektāri. 3 metrus zem plakuma līmeņa pilskalnu apliec terase. Pilskalna nocietinājumi atšķiras no citu Latvijas pilskalnu nocietinājumiem pirms vācu iebrukuma. Iespējams, pilskalns ir atliekas no Livonijas laika aizsardzības būves. Pilskalna datējums — vēlais dzelzs laikmets/viduslaiki.
Pūšļupe
Pūšļupe ir Vārtājas labā krasta pieteka Dienvidkurzemes novadā pie Krūtes.
Tek dienvidaustrumu virzienā. Paša lejtecē upi šķērso valsts autoceļš V1208 (Bunka–Paplaka–Mazkalēti). Ietek Vārtājā lejpus Krūtes, pie autoceļu V1208 un V1218 (Bārta–Kalēti–Gramzda) krustojuma.
Grauzējveidīgie
Ilgstoši starp zinātniekiem risinājušās diskusijas par to, vai grauzējveidīgo grupa ir vai nav monotfilētiska. Tomēr pēdējo gadu morfoloģiskie pētījumi un fosiliju atradumi liecina, ka grauzējiem un zaķveidīgajiem ir bijis kopīgs priekštecis. Grauzēji un zaķveidīgie viens no otra atdalījās pires apmēram 70 miljoniem gadu.
Noriaki Kasai
Noriaki Kasai (ja, Kasai Noriaki; dzimis ) ir japāņu tramplīnlēcējs.
Piedalījies astoņās Olimpiskajās spēlēs, visvairāk starp tramplīnlēcējiem. 1994. gadā Lillehammerē izcīnījis sudraba medaļu komandu sacensībās lielajā tramplīnā, tāda paša kaluma medaļu šajā disciplīnā izcīnīja 2014. gadā Sočos, vēl 2014. gadā ir izcīnījis bronzu komandu sacensībās. Ar divām 41 gada vecumā izcīnītām medaļām Soču Olimpiskajās spēlēs N. Kasai kļuva par vecāko medaļnieku tramplīnlēkšanas sacensībās Olimpisko spēļu vēsturē.
Vairākas medaļas ir izcīnījis arī Pasaules čempionātā (divi sudrabi un piecas bronzas), no kurām divas bronzas izcīnījis individuālajās sacensībās.
Pasaules kausa sacensībās Kasai debitēja 1988. gada decembrī, atsevišķos posmos ir izcīnījis vairāk nekā 15 uzvaras (viens no uzvarām bagātākajiem aktīvajiem sportistiem). Sportista labākais sasniegums ir 1993. un 1999. gadā izcīnītā 3. vieta. Kopumā karjeras laikā ir startējis vairāk nekā 500 Pasaules kausa posmos, kas ir šo sacensību rekords. Tāpat ir visvairāk sezonas startējušais sportists Pasaules kausā (30 sezonas).
Gabčīkovo
Gabčīkovo ir pilsēta Slovākijā, Trnavas apgabala Dunajska Stredas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1102. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Gabčīkovo līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Bēša (Bős). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Vīnes arbitrāžām, no 1938. līdz 1945. gadam pilsēta bija iekļauta Ungārijas sastāvā. 1948. gadā pilsēta tika nosaukta slovāku kaujinieka Jozefa Gabčīka vārdā, kurš piedalījās atentātā pret Reinhardu Heidrihu. No 1993. gada - neatkarīgās Slovākijas pilsēta. 2016. gadā Gabčīkovo tika atjaunotas pilsētas tiesības.