cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sasunas Dāvids
Pieminekļi
Padomju laikā 1959. gadā Erevānas stacijas ēkas priekšā tika uzcelta Sasunas Dāvida bazalta statuja. Pasaku zirgs Džalali traucas ar zobenu vicinošo nacionālo varoni mugurā. Monuments, ieskaitot pjedestālu, ir apmēram 12,5 metrus augsts un 3,5 t smags. Tas atrodas ovāla ūdens baseina centrā, kura diametrs ir 25 metri. Darbu veica tēlnieks Jervands Kočars (1899-1978). Pirmā pieminekļa versija no ģipša, arī Kočara veidota, tika steigā uzstādīta jau 1939. gadā, taču 1941. gadā autoru arestēja un pieminekli iznīcināja.
Sasunas Dāvida statuja uzstādīta arī Fresno, ASV Kalifornijā.
Politika
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā par ārvalstu armēņu ziedojumiem PSRS tika izveidota tanku kolonna "Sasunas Dāvids", kas piedalījās karā PSRS pusē.
Armēnijā aktīvi darbojās militarizēta grupa "Sasunas pārgalvji", kura pieprasa lielāku Armēnijas neatkarību no Krievijas un Turcijas. Kopš 2018. gada tā pārgājusi uz parlamentārām cīņas metodēm.
Batumi miera līgums
Batumi miera līgums ir kopējs nosaukums 1918. gada 4. jūnijā noslēgtajiem miera un draudzības līgumiem starp Osmaņu impēriju un sarunu gaitā neatkarību pasludinājušajām Gruzijas, Armēnijas un Azerbaidžānas republikām. Līgumi zaudēja spēku līdz ar osmaņu sakāvi Pirmajā pasaules karā un Mudrosas pamiera noslēgšanu. Batumi miera līgumi noteica tikai jauno republiku robežas ar Osmaņu impēriju. To savstarpējās robežas palika nedefinētas un izraisīja vairākus bruņotos konfliktus.
Situācija reģionā
1917. gada beigās noslēgtais Erzindžanas pamiers beidzās 1918. gada 12. februārī ar osmaņu ofensīvu. Pēc neveiksmīgās Trabzonas miera konferences karadarbība turpinājās. Miera noslēgšanai pretojās armēņi, kas vēlējās 1914. gada robežu, vai daļēji atgūt savas vēsturiskās teritorijas Rietumarmēnijā, kurās osmaņi nesen bija veikuši armēņu genocīdu. Sarunās sākotnēji piedalījās Aizkaukāza Demokrātiskās Federatīvās Republikas delegācija. Federācija neatkarību bija pasludinājusi tieši tāpēc, lai varētu veikt līdzvērtīgas sarunas ar osmaņiem. Sarunu gaitā izpaudās visu pušu vēlme slēgt kompromisus uz sakauto armēņu rēķina.
Sarunu gaita
1918. gada 11. maijā osmaņu iekarotajā Batumi sākās miera sarunas, kurās osmaņu prasības balstījās uz Brestļitovskas miera līgumu, ar kuru boļševiki atteicās no vairākiem apgabaliem Aizkaukāzā, galvenokārt armēņu teritorijās. Turpmākajās sarunās osmaņi pieprasīja osmaņi pieprasīja Tbilisi, Batumi un Erivanas guberņu zemes, kā arī tiesības brīvi izmantot Karsas, Džulfas, Baku dzelzceļa līniju sava karaspēka pārvietošanai uz Persijas ziemeļiem, karadarbībai pret Lielbritāniju. Tas nodrošinātu osmaņiem pilnīgu dominanci Aizkaukāzā un savienību ar radniecīgajiem Azerbaidžānas iedzīvotājiem, kas tiem dotu iespēju sagrābt Persijas Azerbaidžānas provinci un izeju uz tjurku apdzīvoto Krievijas Turkestānu.
Līguma projekts apmierināja tikai Aizkaukāza musulmaņus, kurus sauca gan par turkiem, gan tatāriem, un kas sevi sāka definēt kā azerbaidžāņus. Savstarpējās sarunās viņi prasīja plašas armēņu teritorijas, armēņiem kā galvaspilsētu atstājot Ečmiadzinas pilsētu. Gruzīnu un armēņu delegātiem atsakoties atzīt Brestļitovskas miera līguma noteikumus, osmaņi 14. maijā pieprasīja svarīgo dzelzceļa mezglu Aleksandropoli, kuru 15. maijā okupēja. Tā kā frontē pret osmaņiem atradās galvenokārt armēņu vienības, un gruzīni koncentrējās tikai uz savas pierobežas aizstāvēšanu, osmaņi uzsāka plašu iebrukumu armēņu zemēs.
Aizkaukāza Sejms, uzklausot ziņojumu par Batumi miera sarunu neveiksmīgo gaitu, 26. maijā paziņoja par Federācijas pastāvēšanas beigām un beidza arī savu pastāvēšanu. Trim galvenajām etniskajām grupām piederošie deputāti izveidoja gruzīnu, armēņu un azerbaidžāņu priekšparlamentus. Jau 26. maijā gruzīnu deputāti pasludināja Gruzijas Demokrātiskās Republikas neatkarību. 27. maijā Sejma musulmaņu deputāti izveidoja Musulmaņu Nacionālo Padomi, kas, ņemot vērā Federācijas sabrukumu, 28. maijā paziņoja par Azerbaidžānas Demokrātiskās Republikas izveidošanu. 30. maijā Armēņu Nacionāla Padome, kas atradās Tbilisi, pasludināja sevi par augstākās varas nesēju armēņu zemēs ar atpakaļejošu datumu, 28. maiju, tā iesākot Armēnijas Pirmās republikas pastāvēšanu. 26. maijā pārtrūkušās sarunas ar vienotu Federācijas delegāciju atsākās 30. maijā, nu jau ar neatkarīgo republiku pārstāvjiem.
Gruzīni
Gruzīni bija nodrošinājusi savu neatkarību, noslēdzot Poti līgumu ar Vācijas impēriju, kas Gruzijā ieveda savu karaspēku. Gruzija ar Batumi miera līgumu atzina Brestļitovskas robežas, atsakoties no Batumi un Adžārijas.
Azerbaidžāņi
Osmaņi ar Azerbaidžānu noslēdza draudzības līgumu. Līgums noteica draudzīgu attiecību veidošanu, plašu kopīgu zemes robežu, osmaņu militāro palīdzību miera ieviešanai, armēņu paramilitāro vienību likvidēšanu, dzelzceļa izmantošanas tiesības u.c. punktus, kas Azerbaidžānu pārvērta par osmaņu protektorātu militāri, politiski un ekonomiski.
Deimons Seversons
Deimons Seversons (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2019) Seversons pārstāv NHL komandu Ņūdžersijas "Devils".
Karjera
Seversonu 2012. gada NHL draftā otrajā kārtā izvēlējās Ņūdžersijas "Devils". Spēlējis vēl AHL komandā Olbani "Devils".
Haiti olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Haiti sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši medaļas.
Pollaki
Pollaki, pollaku ģints (Pollachius) ir viena no mencu dzimtas (Gadidae) ģintīm, kas apvieno divas jūrā dzīvojošas zivju sugas. Sastopamas Atlantijas okeāna ziemeļdaļā: pollaks tikai okeāna ziemeļaustrumos un reģionam pieaguļošajās jūrās, bet saida gan okeāna austrumu (Eiropas), gan rietumu (Ziemeļamerikas) piekrastēs. Abas sugas ir saimnieciski nozīmīgas zivs.
Haiti olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Līdz šim Haiti olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi divas olimpiskās medaļas, vienu vieglatlētikā, otru šaušanā. Pirmo olimpisko medaļu Haiti izcīnīja 1924. gada Parīzes spēlēs šaušanā, kad Haiti komanda izcīnīja bronzas medaļu. Savukārt otru medaļu Haiti ieguva nākamajās 1928. gada Amsterdamas spēlēs, kad vieglatlēts Silvio Kators izcīnīja sudraba medaļu tāllēkšanā. Kopš 1928. gada vairs neviens Haiti pārstāvošs sportists nav ieguvis olimpisko medaļu.
Deimons Seversons
Karjera
Kanādas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā.
Haiti olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Sportistu uzskaitījums
Iekļauti tie sportisti, kas olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Haiti.
Pollaki
Baltijas jūrā
Baltijas jūrā sastopamas abas pollaku ģints zivju sugas — pollaks (Pollachius pollachius) un saida (Pollachius virens). Baltijas jūras austrumdaļā gan pollaks, gan saida ieceļo reti, un šajā reģionā tikušas noķertas tikai dažas reizes.
Kopīgās īpašības
Abas pollaku sugas ir lielas jūras zivis. Ķermeņa garums var sasniegt 130 cm, svars 32 kg. Abas sugas izskatās samērā līdzīgas. Tomēr tās var atšķirt pēc žokļa formas, sānu līnijas rakstura un pēc apakšžokļa taustekļa (tas ir vai nav).
Pollakam apakšžoklis ir tālu izbīdīts uz priekšu (garāks par augšžokli), toties saidai apakšžoklis ir apmēram vienā garumā ar augšžokli. Pollaka sānu līnija ir visā ķermeņa garumā, tā ir zaļganā krāsā un virs krūšu spurām liecas uz augšu, veidojot pamanāmu līkumu virs tām. Saidas sānu līnija ir taisna un gaiša. Turklāt saidai zem zoda ir viens īss tausteklis, bet pollakam tāda nav vispār. Mugura abām sugām tumša, sānu apakšējā daļa un vēders gaišs.
Pollaku ģints zivis ir pelaģiskas un parasti uzturas 180—200 m dziļumā virs akmeņainas gultnes. Labi jūtas vēsos ūdeņos, pat, ja tas ir tuvu 0 °C. Toties zaudē enerģiju un sagurst, ja ūdens temperatūra ir augstāka par 11 °C.
Sistemātika
Pollaku ģints (Pollachius)
2018.—2019. gada NBA sezona
2018.—2019. gada Nacionālās basketbola asociācijas sezona bija 73. NBA sezona.
2018. gada NBA drafts notika Barclays Center Bruklinā, Ņujorkā. Ar pirmo numuru Fīniksas "Suns" izraudzījās Deandrē Eitonu. 2019. gada NBA Visu zvaigžņu spēle notika Spectrum Center arēnā Šarlotā, Ziemeļkarolīnā,.
NBA izslēgšanas spēles sākās un finālsērija beidzās  ar Toronto "Raptors" uzvaru pār iepriekšējās sezonas čempioniem Goldensteitas "Warriors". Šī bija pirmā uzvara "Raptors" vēsturē un pirmā Kanādas komandas uzvara NBA čempionātā.
2018.—2019. gada NBA sezona kļuva par pirmo kopš 2010. gada, kad NBA finālsērijā nespēlēja Lebrona Džeimsa pārstāvētā komanda. Šī bija pēdējā sezona Dirka Novicka, Tonija Pārkera un Dveina Veida NBA karjerā.
Pinokio (1940. gada filma)
"Pinokio" (en) ir 1940. gada ASV pilnmetrāžas animācijas filma, kas balstīta uz itāļu rakstnieka Karlo Kollodi pasaku "Pinokio piedzīvojumi". Tā bija otrā Walt Disney Productions pilnmetrāžas animācijas filma pēc filmas "Sniegbaltīte un septiņi rūķīši" (1937). Animācijas filmas scenāriju izstrādāja vairāku cilvēku komanda. Arī filmas veidošanu uzraudzīja vairāki cilvēki. Komandas priekšgalā atradās Bens Šarpstīns un Hamiltons Lasks. Animācijas filma "Pinokio" ieguva divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijās "Labākā oriģinālmūzika" un "Labākā dziesma".
Stāsts ir par kokgriezēju Džepeto, kas izgatavojis koka lelli Pinokio. Zilā feja deva lellei dzīvību un informēja, ka lelle pārvērtīsies par dzīvu zēnu, ja tā būs drosmīga, patiesa un nesavtīga. Pinokio savas dzīves ceļos satiek dažādus tēlus, kas negatīvi viņu ietekmē.
Rába Járműipari Holding
Rába Járműipari Holding Nyrt. (darbojas ar zīmolu Rába) ir Ungārijas autobūves pārvaldītājsabiedrība. Galvenais birojs atrodas Ģērā. Dibināta 1896. gadā.
Vēsture
1896. gada 28. decembrī Ģērā 9 personas dibināja uzņēmumu Magyar Vagon- és Gépgyár Rt. (Ungārijas vagonu un mašīnbūves uzņēmums). 1897. gadā sākās ražošana, un pirmais produkts bija 15 tonnu dzelzceļa cisternas, ko izgatavoja pēc uzņēmuma Galicia-Carpathian Petroleum pasūtījuma. Divos gados tika saražoti 1000 vilcienu vagoni. 1899. gadā uzņēmums produkciju sāka eksportēt: tika piegādāti dzelzceļa pasažieru vagoni uz Ēģipti, Austrumindiju, Dienvidāfriku, pilsētas tramvaji uz Amsterdamu un Antverpeni, metro vagoni uz Londonu.
1900. gadā Magyar Vagon- és Gépgyár piedalījās Parīzes Pasaules izstādē ar dzelzceļa pasažieru un preču vagoniem, kur ieguva jaunus pasūtījumus. 1901. gadā rūpnīca ieguva pasūtījumus no Austroungārijas armijas. No 1902. gada uzņēmums armijai sāka piegādāt lielgabalu daļas, stobrus.
1910. gadā sākās tērauda liešana, un 1914. gadā tika palaista martena krāsns. 1913. gadā Magyar Vagon- és Gépgyár nopirka Praha automašīnas licenci, ko bija izstrādājis galvenais konstruktors Františeks Kecs. Tas kļuva par pamata bāzi "V" tipa kravas automašīnu un RÁBA Grand passenger Car ražošanā. Līdz 1928. gadam tika izgatavoti aptuveni 500 "V" tipa transportlīdzekļi. 1913. gadā uzņēmums izvēlējās savu preču zīmi: RÁBA, kas tika nosaukta tuvējās upes Rābas vārdā. 1914. gada pirmajā pusē tika izgatavots pirmais vieglais auto RÁBA Alpha. Vasarā sākās Pirmais pasaules karš. 1915. gadā tika sākta Praha sistēmas pašgājējarklu ražošana. Ar adaptēto Grand dzinēju varēja transportēt kuļmašīnas, dzirnavas un smalcinātājus. 1917. gadā tika izlaista jaudīgāka vieglā mašīna RÁBA Grand 6 personām, kas tika izgatavota ar slēgtu un atvērtu kabīni. Kara laikā Grand tika pielāgoti karalauka vajadzībām un medicīnas palīdzībai. Karaliskais nams pasūtīja īpašu RÁBA Grand, kas bija paredzēts Kārļa I personīgai lietošanai. 1918. gadā tika atvērta jauna rūpnīca ar modernām iekārtām. Šajā laikā galvenie produkcijas veidi bija dzelzceļa vagoni, tilti un dzelzs konstrukcijas, automašīnas, militārie transportlīdzekļi, pašgājējarkli un celšanas iekārtas, dzelzceļa sliežu ceļi.
1925. gadā, pamatojoties uz licences līgumu, kas noslēgts ar PRAHA rūpnīcu, par transportlīdzekļu bāzi kļuva "L" tips: 3 tonnu ātrās kravas mašīnas un autobusi 24 - 30 personām. Dzinējs un vairākas tā konstrukcijas daļas bija tādas pašas kā Grand modelī. 1926. gadā tika izlaists RÁBA PE pasta elektromobilis, kas tika izgatavots līdz 1929. gadam. Tā 15 kW dzinēju ražoja uzņēmums Ganz, un 1000 Ah svina akumulatoru ražoja Tudor rūpnīca. 1927. gadā uzņēmums no Krupp nopirka smago kravas mašīnu (3 un 5 tonnu) licenci galvaspilsētas transporta iestādes vajadzībām. 1928. gadā no Austro-Fiat tika iegādāta licence, lai aizstātu novecojušās mašīnas 1,5 tonnu kategorijā. RÁBA AF automašīnas tika izgatavotas 6 veidos līdz 1934. gadam.
1936. gadā uz RÁBA-AFI bāzes tika izveidota 2,5 tonnu automašīna RÁBA Super, pēc tam RÁBA Special 3,5 tonnu kravas mašīnas ar 5 ātrumu pārnesumu kārbu un autobusi, pirmo reizi koka rāmja vietā izmantojot metinātu tērauda konstrukciju. Šajā veiksmīgākajā transportlīdzekļu saimē līdz 1951. gadam tika izgatavotas aptuveni 2500 mašīnas. 1936. gadā tika izveidota gaisa kuģu darbnīca, kas sākotnēji bija paredzēta automobiļu rūpnīcas labākai izmantošanai. 1936. gadā tika sākta alumīnija liešana un krāsainā metāla ražošana un apstrāde. Lidmašīnu korpusa paneļu izgatavošanā sāka izmantot lokšņu dziļo izvilkšanu. 1937. gadā no Vācijas M.A.N. tika iegādāta dīzeļdzinēja licence. 65 vai 80 zirgspēju 4 cilindru dzinēji tika uzstādīti Super un speciālajos automobiļos, 100 zirgspēju 6 cilindru dzinējs tika uzstādīts RÁBA j M.A.N. D 5 kravas mašīnā un Trambusz autobusā 50 pasažieriem. 1937. un 1938. gadā tika ierīkota telpa lidmašīnu dzinēju pārbaudei un tika sākta lidmašīnu dzinēju ceha būvniecība.
1938. gadā Ungārijas premjerministrs Darāņi Kālmāns paziņoja par armijas modernizēšanu, piešķirot 1 miljardu pengē finansējumu. Valdība Magyar Vagon- és Gépgyár armijai pasūtīja augstas pārgājamības kravas mašīnas 38M Botond, kas bija konstruētas uz RÁBA-AFI bāzes. Tā kā Ģēras rūpnīca netika galā ar lielo pasūtījumu, mašīnas ražošana tika organizēta kopīgi ar 6 Ungārijas rūpnīcām. Pēc kara sākuma rūpnīcā tika modernizēta tērauda apstrāde, tika ierīkota bruņu plāksņu rūdīšana un cietināšana. Vecās hidrauliskās preses tika nomainītas. Tika paplašināta dzelzceļa vagonu montāžas darbnīca, izbūvētas jaunas ēkas automobiļu rūpnīcai un uzstādītas jaunas iekārtas. Uz RÁBA M.A.N. bāzes ar 6 cilindru 100 ZS dzinēju tika izveidots visu riteņu piedziņas artilērijas traktora prototips RÁBA 41 M.
1940. gadā lidmašīnu ražošanai tika uzcelts montāžas cehs un daļu glabātuve. Tika sākta Ungārijā konstruētas lidmašīnas WM-21 Sólyom un Vācijas lidmašīnas Focke-Wulf Fw 58 ražošana. 1941. gadā tika sākta tanka Turán ražošana pēc Škoda T-21 licences. No 1940. līdz 1942. gadam pāri Donavai tika uzbūvēts Medve tilts. 1942. gadā Magyar Vagon- és Gépgyár rūpnīcā tika sākta Vācijas iznīcinātāju lidmašīnu Messerschmitt Bf 109 ražošana. Vēlāk, sadarbojoties ar Dunai Repülőgépgyár, tika ražotas Me 210 iznīcinātāju lidmašīnas.
1944. gada 13. aprīlī sabiedroto aviācija veica Ģēras bombardēšanu, rezultātā liela daļa rūpnīcas tika nopostīta un gāja bojā 300 cilvēku. Pēc tam daļa ražošanas tika pārcelta uz tuvējām apdzīvotām vietām. Tuvojoties Sarkanajai armijai, 1944. gada martā rudenī un 1944. gada pavasarī rūpnīcas atlikušās iekārtas, darbarīki un rezerves daļas tika pārvietotas uz Rietumiem. Uz Vācijas militārajām rūpnīcām tika pārvietoti un izmantoti arī daudzi strādnieki un inženieri.
1949. gadā visas Ungārijas automašīnu rūpniecība tika reorganizēta. Automašīnu konstruēšanu turpmāk veica Transportlīdzekļu attīstības iestāde direktora Dežo Vinklera (Dezso Winkler) vadībā. Autobusu ražošana tika nodota Ikarus; kravas auto šasiju, dzinēju, virsbūves ražošanai un beigu montāžu turpmāk veica Csepel Autógyár rūpnīca. Neatkarīga automašīnu ražošana Ģēras rūpnīcā tika pārtraukta, turpmāk tā specializējās priekšējo un aizmugurējo tiltu, stūres mehānismu un transmisijas ražošanā.
1950. gada sākumā Ģēras rūpnīca iesaistījās dažādu rūpniecības tērauda konstrukciju izgatavošanā: celtņi Dunai Vasmű rūpnīcai, dūmeņi un uzglabāšanas tvertnes Szőny, maisīšanas tvertni rūpnīcai MOTIM, visu tērauda iekārtu ražošana Solnokas sērskābes rūpnīcai. 1951. gadā gāzes uzglabāšanai tika izgatavota tvertne ar ietilpību. Ēģiptei tika izgatavots pagriežams tilts. Tika ražoti arī dzelzceļa vagoni. 1953. gadā tika uzbūvēts RÁBA ražots dzelzceļa tilts, kas savienoja Bulgāriju un Rumāniju. 1955. gadā Ēģiptē tika uzbūvēts Heluānu autoceļa un dzelzceļa tilts. 1955. gadā Magyar Vagon- és Gépgyár eksperti izstrādāja metināšanas tehnoloģiju zem pulvera un liesmas metināšanu.
1960. gados Ģēras rūpnīca ražoja amfībijas izlūkošanas mašīnas D-442 FÚG un PSzH-IV. 1963. gada decembrī Ungārijas valdība nolēma iegādāties jauna dzinēja licenci, un Magyar Vagon- és Gépgyár tika izraudzīta par dīzeļdzinēju ražošanas bāzi. 1967. gadā RÁBA no MAN nopirka dzinēja licenci. 1967. gadā tika uzbūvēts plašs ražošanas cehs, lai uzsāktu aizmugurējo tiltu lielas sērijas izgatavošanu. 1969. gada 17. jūnijā tika atklāta jauna dzinēju ražotne. Budapeštas Starptautiskajā tirdzniecības gadatirgū tika prezentēta 215 ZS 16 tonnu kravas mašīna un 22 tonnu 3 tiltu kravas mašīna.
1971. gadā Rába 831 kravas mašīna ieguva Budapeštas Starptautiskās tirdzniecības gadatirgus balvu. 1973. gadā tika pabeigta jaunas tērauda lietuves celtniecība. 1973. gadā pēc ASV uzņēmuma Steiger licences tika sākta lieljaudas traktoru ražošana. 1974. gadā tika sākts Steiger eksports uz ASV. 20 gadu laikā RÁBA eksports uz ASV pārsniedza 700 miljonus ASV dolāru.
1980. gadā kravas mašīnām sāka izgatavot DAF F241 tipa kabīnes. 1980. gadu sākumā tika izstrādāta Rába H militāro mašīnu sērija; sākotnēti to aprīkoja ar KAMAZ, vēlāk ar DAF kabīnēm. 1980. gados Rába izgatavoja vairāk kā 2000 kravas automašīnu gadā, un tas bija trešais lielākais darba devējs Ungārijā. Rába darbība 1985. gadā galvenokārt bija automašīnu dzinēju un tiltu ražošana, un tikai 15 % no apgrozījuma veidoja kravas automašīnas. Eksportēti tika gandrīz 90 procenti produkcijas, un lauvas tiesa nonāca Dienvidslāvijā. 1986. gadā Rába ieviesa jaudīgāku, 370 ZS (272 kW) dīzeļdzinēju (D11TLL), lai palīdzētu kravas automašīnām konkurēt starptautiskā mērogā un apmierinātu autopārvadātāja Hungarocamion vajadzības.
2001. gadā tika slēgta nerentablā autobusu montāžas līnija un pieņemts lēmums pārdot dzinēju biznesu. 2001. gadā pārvaldītājsabiedrība tika pārdēvēta par Rába Járműipari Holding Rt. 2002. gadā tika izveidota stratēģiska uzņēmējdarbības attīstības funkcija, kas būtiski pārskatīja mārketinga darbību, pastiprināja centienus Rietumeiropā un Austrumeiropā un atvēra pārstāvniecību Pekinā, lai nostiprinātos Ķīnā. 2003. gadā Rába sāka piegādāt speciālos transportlīdzekļus Ungārijas armijai. No 2004. līdz 2007. gadam uzņēmumam bija ievērojams pārdošanas ieņēmumu un peļņas pieaugums. 2005. gadā mātes uzņēmums tika pārreģistrēts par atvērtu akciju sabiedrību Rába Járműipari Holding Nyrt. 2008. gadā automašīnu tiltu meitas uzņēmums Rába Futómű uzsāka pamatīgu modernizācijas programmu. 2009. gadā tika izstrādāta jauna bezceļa tiltu saime Rába MAXS. 2009. gadā Rába Járműipari Alkatrészgyártó kopā ar F.S. Fehrer Automotive GmbH Morā izveidoja kopuzņēmumu sēdekļu putu ražošanai. 2010. gadā tika izveidota jauna tiltu paaudze autobusu zemo grīdu tirgum.
Grupas struktūra
Rába Járműipari Holding Nyrt. trīs galvenie meitas uzņēmumi:
Rába Futómű
Automašīnu tilti ir galvenais Rába produkcijas veids. Tilti un tiltu daļas tiek ražotas kravas mašīnām un autobusiem, kā arī jaudīgajiem traktoriem un specializētajām mašīnām.
Rába Járműipari Alkatrészgyártó
Automašīnu daļas tiek ražotas divās rūpnīcās. Moras ražotne ir specializējusies uz metināšanas un presēšanas procesiem, bet Sārvāras rūpnīcā galvenā tehnoloģija ir griešana un apstrāde. Uzņēmuma struktūrvienība galvenokārt pārdod savu produkciju starptautiskajiem autobūves uzņēmumiem, kas darbojas Ungārijā un citās ES valstīs.
Rába Jármű
Transportlīdzekļu biznesa vienība ražo nokomplektētus transportlīdzekļus, automašīnu konstrukcijas un šasijas. Tā ražo augstas mobilitātes militārās kravas mašīnas, kas atbilst īpašām pārvadāšanas un aizsardzības prasībām, kā arī veic attīstības un pielāgošanās pasākumus šiem produktiem. Tās galvenais ilgtermiņa klients ir Ungārijas armija. Uzņēmums piegādā arī dažādu kategoriju autobusu un zemes pārvietošanas mašīnu šasijas vietējiem un starptautiskajiem partneriem. Turklāt uzņēmējdarbības nodaļas stratēģisko produktu portfeli papildina autotransporta līdzekļi, kas ir piemēroti pilsētas un piepilsētas pašvaldību transportam.
Višegrādas kongress (1335)
Višegrādas pirmais kongress bija 1335. gada apmēram mēnesi ilga karaļu sanāksme Ungārijas tolaik nozīmīgajā pilsētā Višegrādā, kurā Čehijas (Bohēmijas) karalis Jans Luksemburgs, Ungārijas karalis Kārols I Anžū un Polijas karalis Kazimirs III Lielais izveidoja pret Hābsburgiem vērstu aliansi. Tā bija vēsturiski pirmā Centrāleiropas valstu savienība.
Priekšvēsture
1334. gadā Aviņonas pāvests Jānis XXII izdeva bullu, kurā uzlika par pienākumu Polijai un Vācu ordenim atrisināt teritoriālo strīdu sarunu ceļā. 1335. gada augustā Ungārijas Trenčīnā (tagad Slovākijā) Jans Luksemburgs un Kazimirs III Lielais noslēdza iepriekšēju līgumu, kas paredzēja sadalīt tiesības un teritorijas starp viņiem.
Abas šīs teritoriālās problēmas tika izšķirtas kopīgajā kongresā Višegrādā.
Kongress
Par tiešo kongresa iniciatoru kļuva Kārols I, kurš, būdams stiprākais un bagātākais no trijiem (Ungārija tolaik ieguva piecas reizes vairāk zelta kā jebkura cita Eiropas valsts), gribēja apvienot vājākos kaimiņus savā vadībā un cerēja vēlāk pieteikt arī Anžū dinastijas tiesības uz Polijas kroni. Bez trīs karaļiem, kongresā bija klāt arī Saksijas-Vitenbergas hercogistes princis Rūdolfs, Jana dēls un pēctecis Kārlis IV Luksemburgs, tolaik Morāvijas markgrāfs, kurš atstāja notikuma aprakstu savos memuāros, Jana vasalis Legņicas hercogs Boļeslavs III un Vācu ordeņa pārstāvji.
Savienības līgums starp Janu Luksemburgu, Kārolu I un Kazimiru III tika parakstīts 1335. gada 19. novembrī, kopā ar vairākiem citiem dokumentiem. Kongress atzina Čehijas suverenitāti pār Silēzijas hercogisti, ko Čehijas karaļi bija kontrolējuši de iure kopā ar Poliju. Apmaiņā pret to Čehijas karalis Jans atteicās no savām strīdīgajām tiesībām uz Polijas kroni par labu Kazimiram III, piedevām saņemot naudas kompensāciju. Tādējādi Silēzijas hercogiste kļuva par Čehijas karaļvalsts daļu līdz 1742. gadam, kad lielāko daļa no tās ieguva Prūsija. Čehija pārtrauca atbalstīt Vācu ordeni pret Poliju.
Vēl tika pārrunāts jautājums par Polijas zemēm, ko bija sagrābis Vācu ordenis. Iespējams, ka tas bija galvenais iemesls karaļu sanāksmei un ordeņa pārstāvju dalībai tajā. Šķīrējtiesa sadalīja strīdīgās zemes starp Poliju un ordeni, kas radīja pamatus ilgākam mieram starp abām valstīm un deva precedentu reģiona teritoriālo strīdu risināšanai sarunu ceļā. Vēlāk, 1343. gadā, Polijai izdevās panākt tai labvēlīgāku zemju sadalījumu.
Trīs līderi arī vienojās izveidot jaunus tirdzniecības ceļus, tai skaitā starp Budu un Brinnu, lai apietu Vīnes pilsētas noliktavas tiesības (kuras ļāva Vīnei piespiest caurbraucošos tirgoņus pārdot preces tās pārpircējiem) un atvieglotu piekļuvi citiem Eiropas tirgiem.
Pēc kongresa Polijas karalis Čehijas karaļa pavadībā 6. decembrī apmeklēja Prāgu.
Sekas
Pateicoties noslēgtajai savienībai, kura saglabājās vairāk kā pusgadsimtu, 1336.—1337. gados ungāri un poļi veica kopīgu uzbrukumu Hābsburgu Austrijas teritorijai. Tai pašā laikā Jans Luksemburgs devās karagājienā pret Lietuvas lielkņazu Ģediminu, taču karagājiena laikā zaudēja redzi un bija spiests atgriezties. Rezultātā, nākamajā Višegrādas kongresā viņu pārstāvēja dēls Kārlis IV Luksemburgs.
Otrais Višegrādas kongress (1339)
Otrais Višegrādas kongress notika 1339. (iespējams, 1338.) gadā, kad šo pašu valstu karaļi vai to pārstāvji lēma par nākamo Polijas karali pēc vēl dzīvā, bet bezbērnu Kazimira III. Tajā nolēma, ka viņam sekos tobrīd vēl mazgadīgais Kārola I dēls nākamais Lajošs I Lielais, kas arī notika 1370. gadā.
Fabians Hertners
Fabians Hertners (dzimis Pratelnā) ir Šveices orientierists, izcīnījis 9 medaļas Pasaules čempionātos orientēšanās sportā laikā no 2009. līdz 2018. gadam. Vienīgā zelta medaļa izcīnīta stafetē 2015. gada Pasaules čempionātā Skotijā. Pēc 2018. gada Pasaules čempionāta Latvijā, kur viņš izcīnīja sudraba medaļu garajā distancē, F. Hertners paziņoja par sportista karjeras beigām.
Pirmais starptautiskais sasniegums bija uzvara 2005. gada Pasaules junioru čempionātā vidējā distancē. Divkārtējs Eiropas čempions. Pasaules kausa kopvērtējumā augstāko — otro — vietu ieguvis 2014. gadā. F. Hertners pārstāv Somijas klubu Kalevan Rasti, kura sastāvā 2012. gadā ir uzvarējis prestižo Jukolas stafeti.
Rietummaķedonijas perifērija
Rietummaķedonijas perifērija (gr) ir Grieķijas administratīvais apgabals (perifērija), kura sastāvā ietilpst Grevenas, Kastorijas, Kozanes un Florinas reģionālās vienības. Perifērijas administratīvais centrs ir Kozane. Rietummaķedonijas perifērija austrumos robežojas ar Centrālo Maķedoniju, dienvidos ar Tesāliju, dienvidrietumos ar Epīru, ziemeļrietumos ar Albāniju, bet ziemeļos ar Ziemeļmaķedoniju. Rietummaķedonijas perifērija ir vienīgā Grieķijas perifērija, kurai nav jūras robežas.
Šī ir vismazapdzīvotākā valsts perifērija, kuras iedzīvotāju blīvums ir 30 cilvēki uz 1 km² (salīdzinājumam, visas Grieķijas iedzīvotāju blīvums sastāda 82 cilvēkus uz 1 km²). Rietummaķedonijas teritorijas lielāko daļu aizņem kalni un nogāzes (82%), kas ietekmē iedzīvotāju sadalījumu: 56% iedzīvotāju dzīvo lauku apvidū, nevis pilsētās.
Kails Teriss
Kails Teriss (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Teriss pārstāv NHL komandu Edmontonas "Oilers".
Karjera
Terisu 2007. gada NHL draftā pirmajā kārtā izvēlējās Fīniksas "Coyotes". Četras sezonas spēlēja paralēli gan Fīniksas "Coyotes", gan AHL komandā Sanantonio "Rampage". 2011. gada decembrī Terisu aizmainīja uz Otavas "Senators". 2012. gada NHL lokauta laikā Teriss spēlēja Somijas hokeja līgas komandā Oulu "Kärpät". Otavas komandas sastāvā Teriss spēlēja septiņas sezonas. 2017. gada novembrī Terisu aizmainīja uz Našvilas "Predators". 2020. gada oktobrī hokejists pievienojās Edmontonas "Oilers".
Vītais pāris
Vītais pāris jeb vītā pāra kabelis ir elektroinstalācijas veids, kurā elektromagnētiskās savietojamības uzlabošanas nolūkā tiek savīti divi vienas ķēdes vadītāji (visbiežāk vara). Ja salīdzina atsevišķu vienu vadītāju (vada dzīslu) vai nesavītu simetrisko pāri, tad vītais pāris samazina elektromagnētisko starojumu no pāra un traucējumus, kā šķērsrunu starp kaimiņu pāriem un uzlabo ārējo elektromagnētisko traucējumu noraidīšanu. Vītā pāra kabeli izgudroja skotu zinātnieks Aleksandrs Greiems Bells.
Parasti vienā kabelī vītie pāri var būt vairāki. Telekomunikāciju tīklos Ethernet, izmanto 8 dzīslu kabeli, kurā ir 4 vītie pāri. Atkarībā no kabeļu viļņu parametriem tie ir iedalīti astoņās CAT kategorijās. 5.kategorijas kabeļus (Cat 5) izmanto līdz 100 Mb/s LAN tīklos. Tā kontaktligzdas standarts ir RJ-45. Priekšrocības vītā pāra kabeļa izmantošanai ir lielais datu apmaiņas ātrums, lēta kabeļu un spraudņu pieejamība un vienkāršība paplašinot tīklu. Trūkums ir ierobežots segmenta garums (100m).
Traceroute
Traceroute jeb tracert ir komanda, ko izpilda komandrindā un tā parāda ceļu, ko veic interneta protokola pakete no lietotāja datora līdz norādītajam galamērķim. Komandrindā tiks attēloti visi maršrutētāji, ko šķērso pakete, līdz sasniedz galamērķi, vai arī kļūdas gadījumā tā tiks nomesta. Papildus tam komandrindā tiks attēlota informācija par to, cik daudz laika paketei nepieciešams, lai nokļūtu no viena maršrutētāja līdz otram.
Ar ienaidnieka seju
"Ar ienaidnieka seju" (en) ir 1997. gada ASV asa sižeta trillera filma, kuras režisors ir Džons Vū. Filmā galvenās lomas attēlo Džons Travolta, Nikolass Keidžs, Džoana Allena, Džīna Gershone, Alesandro Nivola un Kalms Fiors.
Filma ir par FIB aģentu Šonu Ārčeru (Travolta), kurš, lai izjauktu teroristu plānu, veic operāciju, lai iegūtu noziedznieka Kastora Troja (Keidžs), kurš nogalināja viņa dēlu, identitāti. Tomēr Kastors, priekšlaicīgi atmostoties no komas, vēlas atriebties.
Jeļena Lašmanova
Jeļena Lašmanova (ru, dzimusi ) ir Krievijas vieglatlēte, soļotāja. 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņa uzvarēja 20 km soļošanā, kļūstot par olimpisko čempioni un uzstādot jaunu pasaules rekordu. 2013. gadā 20 km soļojumā kļuva par pasaules čempioni. Viņas 20 km soļojuma rekordu 2015. gadā pārspēja Ķīnas sportiste Liu Hona.
2014. gadā, tāpat kā daudzi citi Krievijas soļotāji, J. Lašmanova saņēma divu gadu diskvalifikāciju par dopinga lietošanu.
Blosfelda kalanhoja
Blosfelda kalanhoja (Kalanchoe blossfeldiana) ir augu suga kalanhoju ģintī. Dabā tā ir sastopama Madagaskaras dienvidos un dienvidrietumos un mūsdienās bieži tiek audzēta kā telpaugs krāšņo un daudzveidīgo ziedu dēļ. Nosaukta par godu vācu botāniķim Robertam Blosfeldam (Robert Blossfeld).
Augu nav ieteicams lietot uzturā, jo tas ir indīgs.
Morfoloģija
Blosfelda kalanhoja ir lēni augošs, krūmveidīgs sukulents, kurš var sasniegt 30-45 cm augstumu. Lapas ir bagātīgi zaļā krāsā un glāsmainas, dzīslojums ir grūti saskatāms. Lapu malas ir robainas un uz kāta izvietotas pretēji, tās ir aptuveni 5-10 cm garas.
Blosfelda kalanhojām ziedēšanas sezona ir rudens beigas un ziemas sākums. Ziedi var būt dažādās krāsās — tumši sarkani, rozā, oranži, dzelteni un balti. Atkarībā no šķirnes, ziedi var būt pildīti, bet dabā Blosfelda kalanhojas ziedam ir četras ziedlapiņas.
Vizikoku Acu avots
Vizikoku Acu avots (arī Acu avotiņš, Acu ovutiņš, Galvaskausa avots, Vizikoku Acu avotiņš, Vizikoru Acu avotiņš) ir avots, kas atrodas Alūksnes novada Alsviķu pagasta dienvidos, netālu no Sulupītes ietekas Melnupē.
Avotiņš pieminēts 19. gadsimta dokumentos kā avots ar dziedinošām īpašībām. Avota dziļums - 26 centimetri. Ūdens ir ļoti dzidrs. Avota dibenu klāj pelēkas krāsas nogulsnes. Teika vēsta par avota dziednieciskajām spējām, jo slimie tur nākuši mazgāt acis. Teikā arī minēts Vizikoku Acu avotiņa otrs nosaukums – Galvaskausa avots. Šāds nosaukums esot radies, jo avotam ūdens izteces vietā kādreiz ir bijusi galvaskausa forma.
Igors Jakovļevs
Igors Jakovļevs (dzimis Rīgā, miris ) bija Latvijas krievu mūziķis, pedagogs, komponists un skaņu režisors.
Dzīvesgājums
1948. gadā absolvējis Rīgas 22. vidusskolu un iestājies Latvijas Valsts universitātes Mehānikas fakultātē; studijas pametis pēc trim semestriem. 1950. gadā absolvējis Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skolas saksofona klasi. No 1950. līdz 1955. gadam studējis mūzikas teoriju Latvijas Valsts konservatorijā.
No 1955. līdz 1962. gadam strādājis Latvijas Televīzijā par skaņu režisoru. Šajā laikā dibinājis estrādes ansambli. No 1953. līdz 1955. gadam Jāzepa Mediņa mūzikas skolā pasniedzis mūzikas literatūru. No 1955. līdz 1957. gadam pasniedzis mūzikas teoriju Emīla Dārziņa mūzikas skolā, bet no 1961. līdz 1962. gadam šo priekšmetu pasniedzis Latvijas Valsts konservatorijā.
No 1962. līdz 1995. gadam strādājis par skaņu režisoru Rīgas Kinostudijā. Šajā laikā strādājis pie vairākām mākslas, dokumentālajām, leļļu un animācijas filmām, tajā skaitā "Purva bridējs", "Vella kalpi Vella dzirnavās", "Tarāns", "Robina Huda bultas", ""Tobago" maina kursu", "Nāve zem buras" un "Teātris". Tāpat sarakstījis dziesmas koriem, prelūdijas, variācijas un ekspromtus klavierēm, veidojis bērnu dziesmu, instrumentālu skaņdarbu un tautas dziesmu apdares un sacerējis mūziku Rīgas Leļļu teātra un Latvijas nacionālās operas izrādēm, kā arī dokumentālajām un multiplikācijas filmām. 1976. gadā VEF Kultūras un tehnikas pilī nodibināja vokāli instrumentālo ansambli "Rondino", kuru vadīja līdz 1988. gadam. "Rondino" bija pirmais ansamblis republikā, kura dalībnieki bija skolēni. Pēc 1995. gada vadījis Rīgas pārtikas rūpniecības tehnikuma vokāli instrumentālo ansambli, kā arī bijis tehnikuma deju ansambļa koncertmeistars.
1980., 1984., 1986. un 1988. gadā ieguvis Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākais skaņu režisors".
Aleksandrs Šaronovs
Aleksandrs Markovičs Šaronovs (dzimis ), arī Šaronoņs Sandra (erzju: Шарононь Сандра) ir mordviešu filologs, folklorists, dzejnieks un prozaiķis. Viņš pēta erzju un mokšu vēsturi, mitoloģiju un folkloru. Viņa zināmākais darbs ir 1994. gadā publicētais varoņeposs "Mastorava", kas veidots uz varoņu mītu, dziesmu un teiksmu pamata.
Šaronovs ir profesors, filoloģijas zinātņu doktors, Krievijas rakstnieku savienības biedrs. 1996. gadā ieguvis Mordvijas republikas valsts prēmiju, 1997. gadā ieguvis Matīasa Kastrēna biedrības literāro prēmiju.
Ziemeļamerikas brīvās tirdzniecības nolīgums
Ziemeļamerikas brīvās tirdzniecības nolīgums jeb NAFTA (en), TLCAN (es) vai ALÉNA (fr) ir līgums, kuru parakstījušas Kanāda, Amerikas Savienotās Valstis un Meksika, izveidojot trīspusēju tirdzniecības bloku Ziemeļamerikā. Nolīgums stājās spēkā. No 1987. līdz 1994. gadam pastāvēja Kanādas–ASV brīvas tirdzniecības nolīgums (CUSFTA), šī nolīguma priekštecis.
Valdis Krastiņš
Valdis Krastiņš (dzimis, miris ) bija latviešu pianists, mūzikas pedagogs un diplomāts.
Kristus pēdējais kārdinājums (filma)
"Kristus pēdējais kārdinājums" (en) ir 1988. gada Kanādas un ASV episka drāmas filma, kuras režisors ir Mārtins Skorsēze. Filmā galvenās lomas atveido Vilems Defo, Hārvijs Keitels, Barbara Heršija, Harijs Dīns Stentons un Deivids Bovijs. Filma ir balstīta uz Nika Kazandzakisa 1955. gada tāda paša nosaukuma romāna.
Valdis Krastiņš
Dzīvesgājums
Dzimis 1927. gada 16. jūnijā. Studēja Latvijas Konservatorijā un Ļeņingradas Konservatorijas aspirantūrā. Strādāja par mūzikas skolotāju Pāvula Jurjāna mūzikas skolā (1951—1955), bija Latvijas Radio skaņu režisors (1955—1970), Latvijas Konservatorijas docents, profesors (1970—1991). Pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas no 1993. līdz 1997. gadam viņš bija Latvijas Republikas vēstnieks Čehijas un Slovākijas Republikā, ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Turcijas Republikā (1996—1998), pilnvarotais vēstnieks Norvēģijas Karalistē (1998—2000), pēc tam Latvijas vēstnieks Somijā (2000—2005).
Kristus pēdējais kārdinājums (filma)
Filma attēlo Jēzus Kristus dzīvi un viņa cīņu ar dažādiem kārdinājumiem, tostarp bailēm, šaubām, depresiju, gribas trūkumu un iekāri.
Valdis Krastiņš
Dzīvesgājums
2004. gadā Krastiņš kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās no partijas "Jaunais laiks", bet 2010. gadā viņš kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no partiju apvienības "Vienotība" saraksta. Dzīves nogalē pievērsās memuāru rakstīšanai.
Dēls ārsts un sabiedriskais darbinieks Ivars Krastiņš.
Miris 2022. gada 13. janvārī.
Kristus pēdējais kārdinājums (filma)
Gluži tāpat kā romāns, uz kura tā tika balstīta, filma tās izlaišanas laikā izraisīja pretrunas starp kristiešu reliģiskajām grupām, kuri norādīja uz tās atkāpšanos no evanģēlijiem. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un Skorsēze tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais režisors. Heršija tika nominēta Zelta globusa balvai kā labākā aktrise otrā plāna lomā.
Degremona kalanhoja
Degremona kalanhoja (Kalanchoe daigremontiana) ir augu suga kalanhoju ģintī. Dabā tā ir sastopama Madagaskaras dienvidos un dienvidrietumos un mūsdienās bieži tiek audzēta kā telpaugs. Sausos un siltos apgabalos, piemēram, Dienvidamerikā un Dienvidāfrikā, Dagremona kalanhoja ir uzskatāma par invazīvu sugu, kā arī šis augs ir ļoti indīgs, jo tā sula satur cilvēkiem toksisku steroīdu Daigremontianīnu.
Morfoloģija
Degremona kalanhoja ir mūžzaļš, krūmveidīgs sukulents, kurš var sasniegt 1 metru augstumu. Lapas ir biezas, tās var sasniegt 8 cm garumu. Lapu virspuse ir zaļa, bet to apakšu rotā violeti plankumi. Lapu malas ir robainas un šajos robos veidojas pumpuri ar noapaļotām lapām, kuri, pēc atdalīšanās no mātes auga, var izaugt par jaunu dagremona kalanhojas stādu.
Šim augam ir raksturīga kupla ziedkopa, kura sastāv no daudziem maziem, ziediem — zvaniņiem, kuriem parasti ir pelēcīgi rozā vai oranža krāsa.
Degremona kalanhojai nav raksturīga sezonāla ziedēšana — ziedēšana ir epizodiska un parasti uzzied tikai konkrēti zari, nevis viss augs.
Hondurasas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Hondurasas pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Hondurasa ir piedalījusies gan vasaras (no 1968. gada), gan ziemas olimpiskajās spēlēs (1992. gadā).
Hondurasa olimpiskajās spēlēs
Hondurasa olimpiskajās spēlēs pirmoreiz piedalījās 1968. gadā, kad vasaras olimpiskās spēles notika Mehiko. Nākamajās 1972. gadā tā nepiedalījās, kā arī tā nepiedalījās 1980. gada Maskavas spēlēs, kuras boikotēja tāpat kā daudzas citas valstis. Kopš 1984. gada tā ir piedalījusies visās vasaras olimpiskajās spēlēs. Līdz šim Hondurasa tikai vienu reizi ir piedalījusies ziemas olimpiskajās spēlēs, 1992. gadā, kad tās notika Albervilā.
Līdz šim Hondurasa nav izcīnījusi nevienu olimpisko medaļu.
Aleksandru Epurjanu
Aleksandru Epurjanu (dzimis Kišiņevā) ir Moldovas futbola aizsargs, kas pārstāv Turcijas Superlīgas klubu Stambulas "Başakşehir" un Moldovas izlasi.
Stole Dimitrijevskis
Stole Dimitrijevskis (dzimis Kumanovā) ir maķedoniešu futbola vārtsargs, kas pārstāv Spānijas klubu Rayo Vallecano un Ziemeļmaķedonijas izlasi.
Aleksandru Epurjanu
Trīskārtējs Moldovas čempions ar Tiraspoles "Sheriff" (2005, 2006, 2007), piecas reizes ticis atzīts par Moldovas gada futbolistu (2007, 2009, 2010, 2012, 2018).
Debitējis Moldovas izlasē 2008. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Bosniju un Hercegovinu, kas beidzās ar 2—2 neizšķirtu. Ar 97 spēlēm ir visvairāk spēļu aizvadījušais futbolists Moldovas izlasē.
Sasniegumi
Zimbru Chișinău
Individuālie sasniegumi
Stole Dimitrijevskis
Karjeru uzsācis vietējā komandā FK Rabotnički, 2012. gada sākumā pievienojās Itālijas A sērijas klubam Udinese, visu laiku gan pavadot īrē Spānijā, kur pārsvarā gan spēlējis klubu rezerves komandās. piedzīvoja debiju Spānijas La Liga debiju Granada CF sastāvā 2—1 uzvarā pret Akoruņas "Deportivo". 2016. gadā pievienojās Otrās divīzijas klubam Taragonas "Gimnàstic". 2018. gadā tika izīrēts La Liga klubam Rayo Vallecano, kur ar laiku izkaroja pirmā vārtsarga lomu. 2019. gada janvārī pievienojās šim klubam pastāvīgi.
Debiju Ziemeļmaķedonijas izlasē piedzīvoja 4—1 uzvarā pārbaudes spēlē pret Melnkalni.
Aizmirstība (2013. gada filma)
"Aizmirstība" (en) ir amerikāņu režisora Džozefa Kosinska 2013. gadā uzņemtā un producētā postapokaliptiskā zinātniskās fantastikas filma, kas tapusi pēc Kosinska tāda paša nosaukuma nepublicēta grafiska romāna. Tajā piedalās Toms Krūzs, Morgans Frīmens, Andrea Raisboro, Zoja Bella, Melisa Leo un Olga Kuriļenko. Filmas pirmizrāde ASV notika 2013. gada 19. aprīlī. Filmas režisors izteicies, ka šī filma godina septiņdesmito gadu zinātniskās fantastikas filmas.
Taibe Juseina
Taibe Juseina (bg; dzimusi ) ir Bulgārijas brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, 2018. gada pasaules čempione, 2018. un 2019. gada Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.
Aizmirstība (2013. gada filma)
Atsauksmes par filmu bija dažādas. Vizuālie efekti tika uzslavēti, taču par sižetu domas dalījās. Filmas veidotāji tika kritizēti par elementu iekļaušanu no citām zinātniskās fantastikas filmām un vāju scenāriju. Tomēr filmai bija nelieli komerciāli panākumi, ar 160 miljonu dolāru budžetu nopelnot 286 miljonus dolāru.
Taibe Juseina
Biogrāfija
Taibe Juseina dzimusi Razgradas apgabala Kubratas kopienas Midrevo ciemā turku ģimenē. Ar cīņas sportu nodarbojas kopš 2004. gada un sacensībās pārstāv sporta klubu "Levski Sofia".
Aizmirstība (2013. gada filma)
Sižets
Šīs stacijas apsargā bruņoti droni, Džeka uzdevums ir vajadzības gadījumā veikt to remontu, bet Viktorija uzmana situāciju un uztur sakarus ar misijas komandieri Salliju, kas atrodas uz "Tetas". Līdz Viktorijas un Džeka misijas beigām atlikušas tikai divas nedēļas, pēc tam viņi dosies uz Titānu. Viņu atmiņa pirms pieciem gadiem tika notīrīta, lai novērstu nopietnas informācijas noplūdi. Tomēr Džeks, neraugoties ne uz ko, pastāvīgi redz vienu un to pašu sapni, kurā sevi redz kopā ar kādu nezināmu sievieti Ņujorkā pirms iebrukuma.
Taibe Juseina
Biogrāfija
2010. un 2011. gadā kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēju. Nākamajos divos gados, 2012. un 2013. gadā izcīnīja pasaules čempionāta sudraba medaļu. 2014. gadā ieguva bronzas medaļu gan pasaules, gan Eiropas čempionātā. 2015. gadā izcīnīja bronzas medaļu 1. Eiropas spēlēs Baku.
Aizmirstība (2013. gada filma)
Sižets
Džeks nokļūst pie "Odiseja", tikko avarējuša kosmosa kuģa, no kura izglābj kādu sievieti — to pašu, kuru redzējis sapnī. Viņš aizved to uz staciju, kur sieviete atgūstas un nosauc viņu vārdā. Viktorija uzskata, ka jāsazinās ar Salliju, taču sieviete uzstāj, lai Džeks atgrieztos uz avārijas vietu un tur atrastu avarējušā kuģa reģistratoru. Kad Džeks ir atradis meklēto, viņš nonāk slazdā.
Džeku un viņa biedreni sagūsta izdzīvojušo grupa, kuru vada Malkolms Bīčs, kas atklāj patieso situāciju: tie, ko Džeks uzskatīja par "maitasputniem", ir izdzīvojusī cilvēces daļa, bet Džeka un Viktorijas darbu vada citplanētieši.
Taibe Juseina
Biogrāfija
Veiksmīgs Juseinai bija 2018. gads. Vispirms Eiropas meistarsacīkstēs Kaspijskā svara kategorijas 62 kg finālcīņā viņa pieveica Innu Tražukovu un kļuva par Eiropas čempioni. Pēc tam Budapeštā ieguva arī pasaules čempiones titulu, šoreiz finālā pārspējot japānieti Jukako Kavai.
Aizmirstība (2013. gada filma)
Sižets
Izsūknējot ūdeni no okeāniem, tie nolemj visu dzīvo uz Zemes lēnai nāvei. Džeks atsakās tam ticēt, un Malkolms viņus atlaiž, iesakot doties uz aizliegto zonu, kurai Džeka lidaparāta navigācijas sistēma uzrāda nāvējošu starojuma līmeni.
Taibe Juseina
Biogrāfija
2019. gada Eiropas čempionātā Bukarestē viņa savu čempiones titulu veiksmīgi aizstāvēja, bet pasaules čempionātā Nursultanā ieguva sudraba medaļu.
Aizmirstība (2013. gada filma)
Sižets
Pēc sarunas ar nepazīstamo sievieti Džeks saprot, ka tā ir viņa sieva Džūlija un atceras, kā bildinājis viņu Empire State Building skatu laukumā.
Džeks kopā ar Džūliju atgriežas novērošanas stacijā, taču Viktorija atsakās viņus ielaist un ziņo Sallijai par noteikumu pārkāpumu. Pēc šī ziņojuma negaidīti aktivizējas stacijā esošs bojāts drons, kas gaidīja remontu, un uzbrūk viņai un Džekam. Viktorija iet bojā, bet Džūlija ar lidaparāta ieroci iznīcina dronu, izglābjot Džeku. Viņi bēg Džeka lidaparātā, glābjoties no dronu uzbrukuma, un nonāk aizliegtajā zonā, kas, izrādās, nemaz nav radioaktīva. Tur Džeks redz citu lidaparātu un tehniķi, kas ir ārkārtīgi līdzīgs viņam. Abi cīnās, un Džeks uzvar savu klonu, taču Džūlija tiek ievainota. Lai viņu glābtu, Džeks dodas uz novērošanas staciju Nr. 52, kur sastop Viktorijas klonu. Paņēmis no šīs stacijas universālo medicīnisko iekārtu, viņš atgriežas pie Džūlijas un sadziedē viņas ievainojumu. Pēc tam viņš aizved Džūliju uz mājiņu pie ezera, kuru bija uzcēlis, paklausot savām zemapziņas vēlmēm.
Taibe Juseina
Biogrāfija
2021. gada augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 62 kg Irina pusfinālā zaudēja japānietei Jukako Kavai, bet cīņā par trešo vietu pārspēja krievieti Ļubovu Ovčarovu un ieguva bronzas medaļu.
Aizmirstība (2013. gada filma)
Sižets
Atgriezies "maitasputnu" bāzē, Džeks uzzina, kā pēc Mēness iznīcināšanas citplanētieši uzbrukuši Zemei, izmantojot tūkstošiem Džeka Hārpera klonu, vēlāk arī dronus, lai iznīcinātu uz Zemes mītošos cilvēkus. Nemiernieku bāzei uzbrūk droni, nopietni ievainojot Bīču.
Kad Džeks ir noklausījies "Odiseja" reģistratora ierakstu, viņš uzzina, ka bijis "Odiseja" kapteinis, Viktorija — pilote, bet Sallija — misijas vadītāja lidojumu vadības centrā. Sallija, ar kuru sazinājās Viktorija, patiesībā ir tikai audiovizuāls tēls, ko radījuši citplanētieši, balstoties uz "Odiseja" un lidojumu vadības centra sakaru seansu ierakstiem.
Filmas tapšana
Lidaparātam (Bubble Ship), ko filmā vada Toma Krūza varonis, dizains veidots, iespaidojoties no spārei līdzīgā helikoptera Bell 47 (bieži saukts par "burbuļa kabīnes" helikopteru), kuru Kosinskis bija redzējis Manhatanas Modernās mākslas muzeja vestibilā. Kabīnes elementu, piemēram, kursorsviras un pedāļu izvietojums tika pielāgoti Krūzam, kas ir kvalificēts pilots.
Džūlijas lomai Olga Kuriļenko tika izvēlēta no piecām pretendentēm. Gatavojoties šai lomai, Kuriļenko skatījās gan videoklipus par astronautu treniņiem, gan zinātniskās fantastikas filmas un drāmas (piemēram, "Solāris", "Kasablanka"). "Smieklīgi ir tas, ka es tiešām noskatījos Solāris; Džozefs nekad to neizdarīja," izteicās Kuriļenko. "Es esmu no Tarkovska zemes, un tobrīd es to jau daudzus gadus nebiju skatījusies. Es skatījos arī jauno, ar Džordžu Klūniju un Natašu Makelhoni. Stāsts abās — gan "Solāris", gan "Aizmirstībā" ir par telpu un atmiņu".
Arī Viktorijas lomai tika izmēģinātas vairākas aktrises — Heilija Atvela, Diāna Krīgere un Keita Bekinseila, taču loma tika piešķirta Andrea Raisboro. Sallijas lomai tika izvēlēta Melisa Leo.
Filmēšana sākās 2012. gada 12. martā un tika pabeigta 2012. gada 14. jūlijā. Lielākoties tika filmēts Batonrūžā un Jaunorleānā Luiziānas štatā, arī Islandē. Filmas režisors Džozefs Kosinskis ne tikai parādīja filmā Islandes vulkāniskās ainavas, bet arī centās izmantot diennakts polāro apgaismojumu, vēloties "izvest zinātnisko fantastiku dienas gaismā", atšķirībā no tādām filmām, kā, piemēram, "Svešais", kur darbība notiek tumšās telpās vai uz naksnīgām planētām.
Lai iegūtu nepieciešamo materiālu ilūzijai, ka Sky Tower atrodas augstu virs mākoņiem, Pixomondo nosūtīja filmēšanas komandu uz Haleakalas smaili Havaju salās, kur trīs dienas tika filmēts ar trim kamerām, uzņemtais pēc tam tika samontēts liela apjoma videomateriālā un izmantots kā fons filmas epizodēm dažādos diennakts laikos.
Skaņu celiņu filmai veidoja franču elektroniskās mūzikas grupa M83.
Filmas kritika
Rotten Tomatoes vietnē filma guva vērtējumu 52%, balstītu uz 241 atsauksmi, ar vidējo punktu skaitu 5,9 / 10. Metacritic deva šai filmai vērtējumu 54 no 100, balstoties uz 41 atsauksmi.
Glen Campbell: I'll Be Me
Glen Campbell: I'll Be Me ir 2014. gada dokumentālā filma, kuras režisors un viens no producentiem ir Džeimss Kīčs. Filmas pirmizrāde notika Nešvilas filmu festivālā.
Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākā dziesma".
Filma ir veidota par kantrī mūzikas dziedātāju Glenu Kempbelu, viņa atvadu tūri un cīņu ar Alcheimera slimību.
MrBeast
MrBeast (īstajā vārdā Džeimss Stīvens "Džimijs" Donaldsons (en); dzimis 1998. gada 7. maijā) ir amerikāņu interneta personība, uzņēmējs un filantrops. Viņš ir burgeru franšīzes MrBeast Burger īpašnieks un līdzekļu vākšanas iniciatīvu Team Trees un Team Seas aizsācējs.