cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simona Hausvalde
Viņas māte ir dienvidkorejiete un tēvs — vācietis. Sešus gadu vecumā viņa sāka nodarboties ar distanču slēpošanu, savukārt biatlonam pievērsās 1991. gadā. Simona Hausvalde ir ieguvusi divas medaļas Olimpiskajās spēlēs un piecas medaļas Pasaules čempionātos. Profesionālā sporta karjeru beidza 2010. gadā.
Inge de Bruina
Inge de Bruina (nl; dzimusi Barendrehtā, Nīderlandē) ir bijusī nīderlandiešu peldētāja. Viņa trijās Olimpiskajās spēlēs izcīnīja 4 zelta, 2 sudraba un 2 bronzas medaļas. Viņai piederēja pasaules rekordi 50 m brīvajā stilā, 100 m brīvajā stilā un 100 m tauriņstilā (visi rekordi garajā 50 m baseinā). 2001. gadā tika atzīta par Nīderlandes gada sportisti, 2000. un 2001. gadā — par Pasaules labāko peldētāju. Pasaules čempionātos ir izcīnījusi 5 zelta un 1 bronzas medaļu garajā baseinā un pilnu medaļu komplektu Pasaules čempionātā īsajā baseinā. Eiropas čempionātos viņa ir svinējusi uzvaru 3 reizes, 2 reizes ieguvusi sudraba medaļu un 3 reizes bijusi trešajā vietā. Tāpat viņa ir 1991. gada Eiropas čempionāta īsajā baseinā čempione 50 m tauriņstilā.
Latvijas futbola 2. līga 2008
'''Latvijas futbola 2. līgas 2008. gada sezonas finālsacensības''' notika 2008. gadā no 18. līdz 26. oktobrim. Tajā piedalījās visu reģionu uzvarētāji.
Daglass Vīloks
Daglass Harijs Vīloks (Douglas Harry Wheelock; dzimis ) ir NASA kosmonauts, lidotājs ASV armijā.
1998. gadā tika uzņemts NASA astronautu kandidātu grupā. Izgājis lidojuma inženiera kursu Kosmonautu sagatavošanas centrā Krievijā.
Pirmo lidojumu kosmosā veica 2007. gada oktobrī — novembrī ekspedīcijā STS-120 kā misijas speciālists.
Otrais lidojums startēja kosmosa kuģī Sojuz TMA-19, lai sāktu SKS 24. ekspedīciju. Vēlāk bija 25. ekspedīcijas komandieris. Uz zemi atgriezās.
Cūkas (kāršu spēle)
Noteikumi
Spēlei izmanto 36 kāršu komplektu. Visas kāršu spēles darbības notiek pulksteņrādītāja virzienā. Spēles gājienu uzsāk pa kreisi no dalītāja esošais spēlētājs. Spēles dalītājs tiek izvēlēts izlozes kārtībā pirms spēles. Katru nākamo izspēli dala iepriekšējās zaudētājs. Katram spēlētājam tiek izdalītas 6 kārtis pa 3 kārtīm. Atlikusī kava tiek nolikta galda vidū, atklājot nākamo kārti no kavas, kas būs konkrētās izspēles trumpju masts. Kārtīm mastā ir dažāds spēks — vājākā kārts ir 6, stiprākā — dūzis. Ja spēlētājam ir palikusi pēdējā kārts, viņam drīkst atmest ar divām un vienādām kārtīm, neskatoties uz to, ka pretiniekam ir viena kārts palikusi uz rokas.Trumpja masta kārtis ir spēcīgākas par visu citu mastu kārtīm. Spēlētājs var veikt gājienu ar jebkādu kārti pēc paša izvēles, bet ja rokās ir vairākas vienāda stipruma kārtis (piemēram, divi kalpi vai 3 četrinieki), tad ar tām var veikt gājienu vienlaikus. Kāvējs (spēlētājs, pie kura tiek veikts gājiens) var kārtis kaut ar konkrētā masta spēcīgāku kārti vai arī kārti no trumpjiem. Ja kāvējs nevar vai nevēlas kaut kārti(s), viņš var uzņemt visas gājiena laikā izliktās kārtis. Taču, ja kāvējam ir tāda paša stipruma kārts, tad viņš var padot tās tālāk nākamajam spēlētājam ar tā paša stipruma kārti, pie nosacījuma, ja viņš (kāvējs) jau nav sācis atkaušanos. Gājiena laikā nevar dot kaušanai vairāk kārtis par kāvējam rokās esošo kāršu skaitu un kaušanai doto kāršu skaits nevar būt lielāks par sešām. Pēc katra gājiena spēlētājiem pulksteņrādītāja virzienā, sākot no gājiena uzsācēja, pēc vajadzības jāpaceļ kārtis no kavas, tā lai rokās būtu 6 kārtis. Kāvējs kārtis paceļ pēdējais. Zaudē tas spēlētājs, kuram rokās paliek pēdējās kārtis vai pēdējais veic atkaušanos.
Variācijas
Pastāv arī spēles variants ar 52 kāršu kavu, kur vājākā kārts ir 2, bet stiprākā — dūzis. Ja ar 36 kāršu komplektu spēlēt var ne vairāk kā 6 dalībnieki, tad 52 šo skaitu palielina. Ir arī variants, kurā pievieno arī divus džokerus. Džokeris šādās reizēs parasti kalpo kā "supertrumpis", ar kuru var nokaut jebkuru citu kārti.
Active Server Pages
Active Server Pages jeb ASP (no angļu valodas — 'aktīvās servera lapas') ir Microsoft dinamiski ģenerējamu HTML lapu servera puses skripta dzinis un programmēšanas vide. Sākotnēji izlaists 1998. gadā kā Internet Information Services pievienojums operētājsistēmas Windows NT 4.0 papildpakā Option Pack, tas vēlāk kļuva par Windows Server brīvi iekļaujamu komponentu. ASP pēdējā versija 3.0 iznāca 2000. gadā; tās pēctecis ir ASP.NET. No ASP.NET skatu punkta ASP sauc par klasisko ASP (Classic ASP).
Var izmantot dažādas skriptu valodas, kuras atbalsta konkrētā servera dzinis. Populārākā (tā ir pēc noklusējuma) valoda ir VBScript. Iespējams vienā lapā vienlaicīgi izmantot vairākas valodas, attiecīgā bloka sākumā norādot, kura valoda tiek lietota.
ASP lapu faila paplašinājums ir .asp, lai gan, attiecīgi nokonfigurējot serveri, var izmantot arī ierastos .htm vai .html.
ASP tehnoloģija ir pieejama arī ne Microsoft Windows platformās, piemēram, produkti Halcyon InstantASP (iASP) and Chili!Soft ASP (vēlāk Sun Java System Active Server Pages), taču tie nav guvuši lielu popularitāti.
Paleoterīdi
Paleoterīdi (Palaeotheriidae) ir izmirusi nepārnadžu dzimta. Paleotrīdu atliekas ir zināmas no eocena un oligocēna nogulumiem. To izmēri bija robežās no mežacūkas līdz nelielam degunradzim. Pēc ārējā izskata tie bija diezgan atšķirīgi, bet vairāk atgādināja tapirus. Galvaskauss īss un zems; dzerokļi ar zemu kronīti, pseidodzerokļi līdzinājās dzerokļiem (molarizēti). Kājas īsas, masīvas. Priekškājas ar četriem pirkstiem, pakaļkājas ar trijiem pirkstiem; sānu pirksti nedaudz īsāki par vidējo. Dzimtā ap 10 ģintīm. Bija izplatīti Eirāzijā. Dzīvoja mežos, pie ūdenstilpēm, barojās ar mīkstu augu barību. Pēc izcelšanās paleoterīdi ir radniecīgi zirgu dzimtas senajiem pārstāvjiem. Zinātnieki par tiem izrāda interesi, pētot zīdītāju filoģenētisko attīstību.
Rakstzīmju kodējums
Rakstzīmju kodējums jeb rakstzīmju kopa (en jeb character set) ir sistēma, kas paredzēta rakstzīmju kodēšanai noteiktā secībā. Rakstzīmes var būt alfabēta burti, cipari, dažādi simboli. Rakstzīmju kopas visplašāk izmanto datu elektroniskā apstrādē, uzglabāšanā un pārsūtīšanā. Piemēram, Morzes kods, kurā latīņu alfabēta burtus kodē ar gariem un īsiem telegrāfa signāliem, vai ASCII, kurā burtus, ciparus, un citus simbolus kodē ar 7 bitu skaitļiem.
Datoru ēras sākumā radās vajadzība standartizēt teksta rakstzīmju un citu simbolu izmantošanu elektroniskajās sistēmās; ASV izveidoja ASCII (1963.) un EBCDIC (1964.). Drīz vien šīs kopas izrādījās ierobežotas, un tika izgudrotas dažādas metodes, kā tās paplašināt. Daudzo rakstību, tai skaitā ķīniešu, korejiešu un japāņu, atbalstam ir izstrādātas īpašas sistēmas rakstzīmju kodēšanai.
Vienkāršās rakstzīmju kopas
Tradicionāli termini "rakstzīmju kopa" un "rakstzīmju kodējums" bija sinonīmi, tā kā viens standarts noteica gan to, kādas rakstzīmes ir pieejamas, gan to, kā tās kodējamas koda vienību plūsmā (parasti viens simbols vienai koda vienībai).
Modernie kodēšanas modeļi
Unikods un tā paralēlais standarts ISO/IEC 10646 (Universal Character Set) novirzījās no šīs idejas. Tie izvirzīja sekojošus jautājumus: kādas rakstzīmes ir pieejamas, to secības, kā šie secības numuri kodējami kā "koda vienības" un visbeidzot kā šīs vienības kodētas kā oktetu (baitu) plūsma. Šī sadalījuma pamatideja ir izveidot universālu rakstzīmju kopu, kuru varētu kodēt dažādos veidos.
Papiross
Papirosi ir zīdpapīra čaulītēs iepildīta smalki sagriezta dzeltenā tabaka. Šai čaulītei klāt ir pielīmēta vēl viena čaulīte, kas ir bez tabakas un no daudz biezāka papīra. Tā pilda iemutņa funkciju. Ar tabaku pildītā čaulīte sastāda apmēram trešo daļu no papirosa. Čaulīte bez tabakas ļauj turēt papirosu rokā un pilda šķēršļa funkciju, lai tabaka nenokļūtu mutē, tomēr galvenā funkcija ir būt par iemuti.
Papirosus var uzskatīt par vienu no cigarešu evolūcijas pakāpēm, jo papirosi parādījās pirms tām. ASV no papirosu ražošanas atteicās jau pēc Otrā pasaules kara. Papirosi atšķiras pēc iemutņa garuma un tabakas kvalitātes. No cigaretēm papirosi atšķiras ar to, ka tiem nav filtra un to papīrs liek papirosa tabakai lēnām degt. Papirosu smēķēšana atstāj negatīvu ietekmi uz cilvēka un viņam apkārt esošo veselību.
Murjāņu sporta ģimnāzija
Murjāņu sporta ģimnāzija ir specializētā sporta internātskola, kas atrodas Murjāņos, Sējas pagastā, Saulkrastu novadā. Murjāņos ir vairāku sporta veidu nodaļas, tāpat šeit var iegūt vispārējo vidējo izglītību. Šo mācību iestādi ir beiguši vairāk nekā 70 Olimpisko spēļu dalībnieki, kā arī vairāki desmiti Pasaules un Eiropas čempionātu medaļnieku.
Skolas ēka celta 1965. gadā. Kopš 1980. gada ģimnāzijai ir filiāle Jūrmalā, kur sagatavo jaunos airētājus.
Vēsture
1991. gadā to pārdēvēja par Murjāņu sporta koledžu, 1993. gadā par Murjāņu sporta ģimnāziju. 1998. gadā Murjāņu skolas absolventi nodibināja Murjāņu līgu ar devīzi: ,,Mūs vieno Murjāņi! '' Murjāņu līgas balvu "Ceļamaize" saņem 12. klašu absolventi par izcilām sekmēm, augstiem sasniegumiem sportā un aktīvu ārpusstundu darbu.
2017. gada 10. martā atklāja Murjāņu Sporta ģimnāzijas (MSĢ) jauno sporta halli. Halles renovācija tika uzsākta 2015. gada jūlijā. Projekta, kurš sevī ietver sporta halles un skolas fasādes renovāciju kopējās izmaksas bija pāri par 3 miljoni eiro, bet pašas sporta halles būvniecības izmaksas ~ 2,5 miljoni eiro.
Murjāņi
Murjāņi ir apdzīvota vieta Saulkrastu novada Sējas pagastā. Murjāņos atrodas Murjāņu sporta ģimnāzija, viesu mājas "Kuncīši", "Ieviņas" (viesu nams "Vidzeme"), doktorāts, veikali un krodziņš, kā arī Imanta Ziedoņa muzeja vasaras rezidence.
Netālu no Murjāņiem atrodas Jaunkrimuldas muiža. Cauri Murjāņiem tek Lojas upe. Caur Murjāņiem iet Valmieras jeb A3 E246 šoseja. No Murjāņiem uz Sēju ved vietējais autoceļš V79.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Notikumi
Ik gadu pirmajā septembra svētdienā cauri Murjāņiem izbrauc tūkstošiem velobraucēju Vienības velobrauciena ietvaros.
Gaujas tilts
Uz Murjāņu teritorijas robežas atrodas Gaujas tilts. Tilta vēsture ir sena, jo tas atklāts 1920. gadā un bija garākais atgāžņu tipa tilts Latvijas vēsturē (166,4 metri). Daudzkārt remontēts, tilts nokalpoja līdz 1941. gadam, kad to uzspridzināja PSRS karaspēks, 1948. gadā tiltu atjaunoja, bet 1961. gadā atklāts dzelzbetona tilts, kurš rekonstruēts 2008. gadā.
Elektrodzinējs
Elektrodzinējs jeb elektromotors ir viens no elektrisko mašīnu veidiem, dzinējs, kuru darbina elektrība. Tā ir ierīce, kas pārveido elektroenerģiju mehāniskajā enerģijā. Absolūti lielākā daļa elektrodzinēju darbojas ar elektromagnētiskajiem spēkiem (elektromagnētu iedarbība ar magnētiem), taču ir sastopami arī pjezoelektriskie dzinēji, kur kustību izraisa pjezoelektrisko materiālu izplešanās un saraušanās. Šādi ir mazizplatīti un tos dažreiz lieto dažu dārgā gala fotoaparātu fokusēšanas dzinējiem.
Pamatā visplašāk lieto divu tipu elektrodzinējus — līdzstrāvas un maiņstrāvas. Elektrodzinēja galvenās sastāvdaļas ir stators un rotors. Vismaz vienā no tiem ir tinumi, kas veido vienu vai vairākus elektromagnētus.
Rotors ir ievietots statorā, un, rotoram griežoties ap savu asi, tiek radīta griezes kustība, kuru ar ass palīdzību novada uz vajadzīgo darba vietu. Lai arī parasti rotors atrodas statora iekšpusē, tomēr ir sastopami arī dzinēji, kam kustīgā daļa atrodas ārpusē. Elektromagnētiskajiem dzinējiem izšķir divas daļas:
Lielākā daļa elektrodzinēju rada rotācijas kustību, taču ir sastopami arī lineārie dzinēji, kas rada taisnvirziena kustību. Elektromagnētiskie lineārie dzinēji parasti ir vai nu maiņstrāvas dzinēji (sinhronie vai asinhronie), vai arī soļa dzinēji.
Līdzstrāvas elektrodzinējs
Līdzstrāvas dzinējus bieži vien ir iespējams lietot arī kā līdzstrāvas ģeneratorus. Līdzstrāvas elektrodzinēji tiek izmantoti ļoti plaši dažāda veida sadzīves ierīcēs (piemēram. ventilatoros).
Maiņstrāvas elektrodzinējs
Maiņstrāvas elektrodzinēji ir elektrodzinēji, kas darbojas no maiņstrāvas. Parasti maiņstrāvas dzinēji darbojas no 3 fāzu maiņstrāvas, jo tā ir viegli iegūt rotējošu magnētisko lauku. Vienfāzes dzinējiem ir pulsējošs magnētiskais lauks. Lai vienfāzes dzinējs varētu sākt griezties, tam nepieciešams atsevišķā tinumā radīt fāzu nobīdi. To panāk ar dažādām metodēm, taču lielākoties vienfāzes dzinējiem ir mazāks lietderības koeficients nekā trīsfāzu dzinējiem. Vēl maiņstrāvas elektrodzinējus iedala:
kur:
Sinhronie dzinēji griežas ar sinhrono ātrumu, asinhronie dzinēji griežas lēnāk. 2 polu dzinējam pie 50 Hz sinhronais ātrums ir 3000 apgr/min, 4 polu dzinējam — 1500 apgr/min. Kamēr nebija izgudroti frekvences pārveidotāji, maiņstrāvas dzinējam ātruma regulēšanas iespējas bija ļoti ierobežotas
Pietiekoši zemām frekvencēm no maiņstrāvas var darbināt arī līdzstrāvas dzinējus Tādus parasti lieto, ja nepieciešami lielāki apgriezieni, jo to ātrums nav atkarīgs no maiņstrāvas frekvences.
Asinhronais dzinējs
Asinhronie (indukcijas) dzinēji ir maiņstrāvas dzinēji, kas rotē ar ātrumu, kas ir nedaudz mazāks par sinhrono ātrumu (tāpēc asinhronie) un kuriem rotorā tiek inducēta strāva (lai radītu magnētisko lauku)(tāpēc indukcijas).
Asinhronais dzinējs sastāv no statora, kurā ir tinumi, un rotora, kurā parasti ir īsslēgti monolīta vara vai alumīnija "tinumi", bet var būt arī īsti tinumi, kurus pieslēdz ar kontaktgredzeniem (fāzu rotors). Fāzu rotors ir sarežģītāks, dārgāks un satur detaļas, kas nolietojas (kontaktgredzeni), taču tam ir iespējams samazināt starta strāvu, ieslēgšanas laikā virknē ar rotoru ieslēdzot rezistorus. Asinhrono dzinēju var uzskatīt par transformatoru ar vienu rotējošu tinumu (rotors). Rotorā inducētā strāva ir atkarīga no rotācijas ātruma. Ja tas ir vienāds ar sinhrono ātrumu, rotorā strāva neinducējas un stators strāvu nepatērē, taču dzinējs neattīsta nekādu griezes momentu. Ja rotors negriežas (ieslēgšanas laikā), tad tajā inducējas maksimālā iespējamā strāva un statora patērētā jauda ir līdz 10 reizēm lielāka par dzinēja nominālo jaudu. Dzinējiem ar fāžu rotoru šī iemesla dēļ, ieslēgšanas laikā, virknē ar rotora tinumiem ieslēdz rezistorus (lai samazinātu šo strāvu). Lietojot frekvences pārveidotāju parastam asinhronajam dzinējam, ieslēgšanas laikā var padot pazeminātas frekvences (un sprieguma) strāvu, kas arī samazina ieslēgšanas strāvu.
Ja asinhrono dzinēju (kas ir pieslēgts pie strāvas) griež ar ātrumu, kas ir lielāks par sinhrono ātrumu, tas var darboties kā ģenerators. Šādus asinhronos ģeneratorus lieto mazās elektrostacijās, jo to frekvence nav atkarīga no rotācijas ātruma. Asinhronie ģeneratori nevar darboties bez sākotnējā tīkla sprieguma, tie patērē reaktīvo jaudu.
Lielais Suns
Lielā Suņa zvaigznājs ir zināms kopš sengrieķu astronomu laikiem. Zvaigznāja spožākā zvaigzne Sīriuss ir arī spožākā zvaigzne pie debesīm (pēc Saules). Sīriuss aprakstīts daudzās kultūrās, tam ir pat savs atsevišķs ēģiptiešu hieroglifs.
Tolmačovs
Tolmačovs (ru, no vārda толма́ч — 'tulks'; sieviešu dzimtē Tolmačova (Толмачёва)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Brjanskas apgabals
Brjanskas apgabals ir viens no Krievijas apgabaliem. Tas robežojas ar Smoļenskas apgabalu ziemeļos, Kalugas un Orlas apgabaliem austrumos, Kurskas apgabalu dienvidaustrumos, kā arī ar Ukrainas Sumu un Čerņihivas apgabaliem dienvidos un Baltkrievijas Gomeļas un Mogiļevas apgabaliem rietumos.
Harmony (SKS)
Harmony (no en "harmonija") jeb Node 2 ir Starptautiskās kosmiskās stacijas (SKS) modulis, kuru 2007. gada oktobrī nogādāja orbītā ar kosmoplānu Discovery misijā STS-120. Tas kalpos kā savienojošais mezgls starp Destiny, Columbus un Kibo moduli. Harmony izgatavots Itālijā. Ar Harmony uzstādīšanu tiek uzskatīts, ka ir pabeigts SKS amerikāņu segmenta kodols.
Specifikācija
Harmony ir cilindra formas korpuss, kas izgatavots no alumīnija. Node-2 ir līdzīgs 1998. gadā uzstādītajam ASV izgatavotajam modulim Node-1 (Unity), bet ir garāks. Tā garums ir 7,2 m, diametrs 4,4 m, hermētiskais tilpums — 70 m³, starta masa ir aptuveni 13 600 kg. Modulim ir seši savienošanas porti (četri sānos un divi galos). Uz korpusa virsmas ir vairāki adapteri, pie kuriem var pievienot Space Shuttle vai SKS manipulatoru.
Izgatavošana
Pēc Eiropas Kosmosa aģentūras (ESA) līguma ar Itālijas kosmisko aģentūru, Node-2 moduli izgatavoja Itālijas kompānija Alcatel Alenia Space Turīnā. Tā bija jāuzbūvē NASA vajadzībām, par to ESA saņemot iespēju ar Space Shuttle nogādāt uz SKS eiropiešu Columbus laboratoriju.
Turīnā starp ESA un NASA tika noslēgts bartera līgums par Node-2 un Node-3 moduļu un cita aprīkojuma izgatavošanu.
Pirmslidojuma sagatavošana
ar Airbus Beluga lidmašīnu Node-2 modulis tika nogādāts Kenedija kosmiskajā centrā, lai to sāktu sagatavot misijai STS-120. Pēc ESA inženieru pārbaudēm, 18. jūnijā modulis oficiāli tika nodots NASA pārziņā.
, pēc ASV izsludinātā konkursa skolēnu vidū, tika paziņots Node-2 moduļa jaunais nosaukums — "Harmony".
Starptautiskajā kosmiskajā stacijā
notika Space Shuttle Discovery starts ar Harmony kā galveno kravu (misija STS-120).
Tā kā modulim paredzētajā vietā (Destiny galā) atradās adapters PMA-2, pie kura pieslēdzas Space Shuttle, tad Harmony bija jānovieto īslaicīgā atrašanās vietā. modulis tika izcelts no kosmoplāna kravas telpas un pievienots pie Unity moduļa sāna porta. Nākamajās dienās notika tā dekonservācija.
SKS 16. ekspedīcijas dalībnieki Pegija Vitsone un Jurijs Maļenčenko veica iziešanu atklātā kosmosā, lai sagatavotu pāreju PMA-2 pārvietošanai uz Harmony: tika atvienoti elektrības kabeļi. Pēc tam kosmonauti pievienoja kabeļus manipulatora fiksatoram uz Harmony un noņēma aizsarpārklāju no porta, pie kura tiks piestiprināts adapters.
PMA-2 ar stacijas manipulatoru tika noņemts no Destiny moduļa un pārvietots uz Harmony gala portu. modulis ar tam pievienoto PMA-2 tika pārvietots tam paredzētajā vietā — laboratorijas Destiny galā.
, Vitsone un Tani veica iziešanu kosmosā, kuras laikā pie Harmony tika pieslēgti dzesēšanas sistēmas vadi un veikta kabeļu savienošana pie PMA-2. Vitsone un Tani pabeidza kabeļu un dzesēšanas cauruļu savienošanu starp PMA-2, Harmony un Destiny.
PhpBB
phpBB ir populāra bezmaksas atvērtā pirmkoda interneta diskusiju organizācijas sistēma, kas izmanto PHP programmēšanas valodu un atbalsta daudzas datubāzu pārvaldības sistēmas, tai skaitā MySQL, PostgreSQL, MSSQL, Microsoft Access un arī Oracle.
.se
.se ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Zviedriju. Tas tika izveidots 1986. gadā. Domēna sponsors ir The Internet Infrastructure Foundation, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu.
2012. gada Austrālijas Grand Prix
2012. gada Austrālijas Grand Prix izcīņa notika 18. martā Melburnā, Albertparkas trasē. Uzvaru izcīnīja Džensons Batons, aiz sevis atstājot Sebastianu Fetelu un komandas biedru Luisu Hamiltonu.
Padomju armijas kritušo memoriāls (Jēkabpils)
Padomju armijas kritušo memoriāls atradās Jēkabpilī, Krustpils pilsētas parka malā pie Rīgas ielas.
Šajā vietā 1944. gada augustā ir ticis veikts apbedījums — apbedīts Otrajā Pasaules karā kritušais 22. krievu armijas artilērijas pavēlnieks ģenerālmajors S. Kuprijanovs un 130. latviešu strēlnieku korpusa pulkveži G. Šarikalovs un S. Gazejevs. Vēlākos gados kā piemiņas zīme tika uzstādīts zenītlielgabals. 2021. gada 23. februāra naktī zenītlielgabals tika demontēts.
Billa Rasela NBA finālsērijas vērtīgākais spēlētājs
Šajā lapā ir uzskaitīti visi NBA finālsērijas vērtīgākā spēlētāja balvu saņēmušie spēlētāji. Laika posmā no 1959. līdz 2008. gadam balvas nosaukums bija NBA finālsērijas vērtīgākais spēlētājs. 2009. gadā balvu pārdēvēja vienpadsmitkārtējā NBA čempiona Billa Rasela vārdā: Billa Rasela NBA finālsērijas vērtīgākais spēlētājs.
Kena parks
Kena parks ir viens no Jēkabpils pilsētas parkiem, kas atrodas pie Vienības ielas iepretīm autoostai.
Hšanova
Hšanova (pl) ir pilsēta Polijas dienvidos, Mazpolijas vojevodistē uz rietumiem no Krakovas.
Pilsēta no 1393. gada. No 1795. gada — Austrijā. No 1809. gadam — Varšavas hercogistē. No 1815. gada — Krakovas brīvpilsētā. No 1846. gada — atkal Austrijā. Pēc Pirmā pasaules kara — Polijā.
1919. gadā Hšanovā nodibināja lielu dzelzceļa lokomotīvju ražošanas rūpnīcu — Fablok, kura darbojas arī mūsdienās. Hšanova ir marksistiskā britu rakstnieka un žurnālista Izāka Deičera (Isaac Deutscher, 1907—1967) dzimtā pilsēta.
Kena parks
Parks radās 18. gadsimtā, kad Jēkabpilī pilsētas īpašumus iegūst Kena muižnieku dzimta, kura uzbūvē muižu, kas ir saglabājusies līdz mūsu dienām un atrodas Dambja ielā 19. Šī muiža līdz pat Pirmajam pasaules karam piederēja slavenajam liķieru fabrikas īpašniekam Kenam. Kena aizraušanās bija koku stādīšana un parku veidošana, tāpēc blakus savai muižai sāka veidot parku. Parka veidošanā tika izmantots "3E" princips- ekonomisks, ekoloģisks un estētisks. Parka platība ir 4,1 hektāri. Kens iestādīja tikai Latvijā sastopamos kokus, parkā kopumā tika iestādīti 1004 koki, galvenokārt lapu koki, kuru vidū tikai seši skujkoki, tāpat arī 2135 dekoratīvie krūmi grupās. Sākotnēji Kena parkam apkārt atradusies dekoratīva sēta. Agrāk šajā parkā notikušas zaļumballes. 1980. gados parks tika labiekārtots. Tika iztīrīts blakus esošais dīķis, un pār to tika uzcelts gājēju tiltiņš. Tika pārbūvēts arī deju placis ar estrādi. Padomju gados parkā atradušies arī karuseļi. Mūsdienās Kena parks ir atpūtas parks, kurā norisinās arī dažādi pilsētas pasākumi.
Paolo Nespoli
Paolo Angelo Nespoli (it; dzimis ) ir ESA un Itālijas kosmonauts.
Pirmo lidojumu kosmosā veica 2007. gada oktobrī — novembrī Space Shuttle ekspedīcijā STS-120 kā misijas speciālists.
Otrais kosmiskais lidojums Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) 26. ekspedīcijas sastāvā kā lidojuma inženierim sākās startējot kosmosa kuģī Sojuz TMA-20. Uz zemes viņš atgriezās.
Trešo reizi kosmosā Paolo Nespoli devās 2017. gada jūlijā ar Krievijas kosmosa kuģi Sojuz MS-05. Bija SKS 52. un 53. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes viņš atgriezās 2017. gada decembrī.
2021. gada septembrī Nespoli paziņoja, ka viņš ārstējas no smadzeņu audzēja, kas tika konstatēts 2020. gada novembrī.
Tatjana Ļebedeva
Tatjana Ļebedeva (ru; dzimusi Sterļitamakā, Baškortostānā, Krievijā) ir Krievijas vieglatlēte, kura startēja tāllēkšanas un trīssoļlēkšanas sacensībās, bija daudzu starptautisku turnīru medaļu ieguvēja, tai skaitā Olimpisko spēļu, Pasaules un Eiropas čempione.
Piedalījās trijās Olimpiskajās spēlēs (2000, 2004, 2008). 2000. gadā Sidnejā izcīnīja sudraba medaļu trīssoļlēkšanā, 2004. gadā kļuva par čempioni tāllēkšanā un par bronzas medaļas ieguvēju trīssoļlēkšanā, 2008. gadā Pekinā izcīnīja sudrabu gan tāllēkšanā, gan trīssoļlēkšanā.
Poļeskas rajons
Poļeskas rajons ir Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Kaļiņingradas apgabala Slavskas, Čerņahovskas, Gvardejskas un Gurjevskas rajoniem, kā arī Baltijas jūras Kuršu jomu.
Maribora
Maribora (Maribor) ir Slovēnijas otrā lielākā pilsēta. Tā atrodas valsts ziemeļaustrumos pie Austrijas robežas Dravas upes krastos. Maribora 2012. gadā ieguva Eiropas kultūras galvaspilsētas statusu.
Mariborā aug vecākais vīnkoks pasaulē (tas ir vairāk kā 400 gadu vecs).
Vēsture
Rakstos Marburga (Mariboras vācu nosaukums) pirmoreiz minēta 1204. gadā, kad pie 1164. gadā celtās pils radās apmetne. 1254. gadā tai piešķīra pilsētas tiesības. 1532. un 1683. gadā izturējusi turku aplenkumu, Maribora gadsimtiem bijusi Hābsburgu pilsēta. Vēl pirms Pirmā pasaules kara lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju bija vācieši (austrieši).
Pēc Pirmā pasaules kara Mariboru par savu teritoriju deklarēja gan Austrija, gan Serbu, horvātu un slovēņu karaliste (Dienvidslāvija). 1919. gada 27. janvārī pilsētu ieņēma dienvidslāvu spēki Rūdolfa Maistera vadībā, un Maribora bez referenduma iekļāvās Dienvidslāvijas valstī. Otrā pasaules kara laikā pilsēta cieta Sabiedroto uzlidojumos. Pilsētas atlikušie vācu iedzīvotāji izbrauca (tika padzīti) tūlīt pēc Otrā pasaules kara. Kopš 1991. gada Maribora ir neatkarīgās Slovēnijas pilsēta.
Cilvēki
Mariborā dzimuši:
Autoceļš P45
P45 autoceļš Viļaka—Kārsava ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno Viļaku caur Baltinavu ar autoceļu A13 Kārsavā. Autoceļš ir klāts ar asfaltbetona segumu un tā garums ir 52,5 km. Ceļš šķērso Balvu un Ludzas novadus.
Vēsture
tika izsludināts konkurss par posma Žeikari-Čudarīne (29,0-31,9km) seguma uzturēšanas darbiem.
Oļegs Tolmačovs
Oļegs Tolmačovs (, dzimis 1955. gada 27. oktobrī Rēzeknes rajonā) ir Latvijas krievu izcelsmes politiķis (PCTVL). Latvijas Krievu kopienas Daugavpils nodaļas priekšsēdētājs.
Biogrāfija
1978. gadā absolvēja Rīgas Politehnisko institūtu kā inženieris celtnieks. Strādāja par militārās celtniecības nodaļas vadītāju (1978—1980), tad Daugavpils 2. celtniecības trestā (1980—1995), bija uzņēmuma “Latest—Sigama” tehniskais direktors (1995—1998), kopš 2002. gada SO “Vienības centrs” vecākais projektētājs.
1998.—2002. gadā bija 7. Saeimas deputāts no Latgales apgabala ("Līdztiesības" pārstāvis PCTVL sarakstā). No 2005. līdz 2009. gadam Daugavpils domes deputāts no PCTVL, domes priekšsēdētāja vietnieks.
Abū Dabī Grand Prix
Abū Dabī Grand Prix (ar; en) ir ikgadēja pirmās formulas 'Grand Prix' izcīņa, kas norisinās Apvienotajos Arābu Emirātos. Tā pirmo reizi norisinājās. gada sezonā, kur tā kalpoja par sezonas noslēdzošo sacīksti, un kopš tā laika regulāri ir tikusi rīkota Jasmarinas trasē Abū Dabī kā sezonas noslēguma posms. Lai reklamētu Abū Dabī apvidu Apvienotajos Arābu Emirātos, sacīksti sauc par godu Abū Dabī.
Pašreizējais un aizstāvošais Abū Dabī Grand Prix uzvarētājs ir britu pilots Luiss Hamiltons, kurš šeit uzvarēja 2016. gadā. Savukārt komandu konkurencē pašreizējie un aizstāvošie uzvarētāji ir Mercedes vienība, kas šeit ir triumfējusi jau pēdējos trīs gadus pēc kārtas (2014, 2015, 2016). Tiek paredzēts, ka 2017. gada Abū Dabī Grand Prix izcīņa norisināsies 26. novembrī un kā jau daudzus gadus iepriekš kalpos par sezonas noslēguma posmu.
Saraksts
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.
Ass
Ass var būt:
Autoceļš P46
P46 autoceļš Dubļeva—Cērpene ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno autoceļu P35 Dubļavā pie Balviem ar autoceļu P45 Cērpenē. Autoceļš ir 22,8 km garš un visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Balvu novadu.
Mārtins Vitmāršs
1980. gadā Vitmāršs pabeidza universitāti un kļuva par mašīnbūves speciālistu. Vitmāršs sāka strādāt British Aerospace. 1988. gadā viņš jau bija ražošanas direktora amatā, viņa darba pienākumos ietilpa uzraudzīt Hawk un Harrier lidmašīnu korpusu būvniecību. 1989. gadā viņš kļuva par McLaren operāciju vadītāju. 1997. gadā viņš tika paaugstināts amatā par menedžmenta direktoru un kļuva atbildīgs par sponsoru piesaistīšanu. 2004. gadā Vitmāršs kļuva par McLaren Racing ģenerāldirektoru, savukārt, pēc Rona Denisa atkāpšanās no amata, arī par McLaren F1 komandas vadītāju.
Krustpils pilsētas parks
Krustpils pilsētas parks ir viens no Jēkabpils pilsētas parkiem, kas atrodas pie Rīgas ielas iepretim Krustpils kultūras namam un blakus Otrā pasaules kara memoriālam.
Vēsture
Parks ir veidots 20. gadsimta sākumā starp pilsētas apbūvi un Ādamsona zemes gabalu. Parku arhitekts Zeidaks ir sniedzis padomus parka veidošanā. Kopš tā laika parkā aug rets, introducēts koks — Delakarlijas bērzs. Nojaucot Ādamsona dzirnavas, veic parka paplašināšanas darbus uz pils pusi. 20. gadsimta 50. gados koku stādīšanā piedalās Krustpils pilī izvietotās Padomju armijas karaspēka daļas karavīri, tad parks tiek pārsaukts par Padomju armijas parku. Jau 1944. gadā šeit ir ticis veikts Otrajā pasaules karā kritušo apbedījums. 1976. gadā parkā atklāj Otrā pasaules kara memoriālu ar centrālo tēlu — milzīgu Ļeņina akmens galvu. Pēc atmodas jēkabpilieši no šī tēla atbrīvojās un parks atguva sākotnējo nosaukumu.
23. oktobris
Vārda dienas
Daina, Dainida, Dainis
Lielais Lācis
Lielais Lācis (la — ‘Lielā Lācene’) ir labi pamanāms Ziemeļu puslodes zvaigznājs. Tā galveno zvaigžņu figūru sauc par Lielajiem Greizajiem Ratiem vai Lielo Kausu. Daudzās senajās kultūrās šis zvaigznājs saistīts tieši ar lāci. Tas ir trešais lielākais zvaigznājs pēc leņķiskās platības. Tā platība ir 1279,66 kvadrātgrādi jeb 3,10% no debesjuma.
Lielā Lāča zvaigznājs ir attēlots Amerikas Savienoto Valstu štata Aļaskas karogā. Lielie Greizie Rati tiek izmantoti, lai naktī varētu orientēties pēc debess pusēm. Ja velk iedomātu taisni starp malējām Greizo Ratu (kausa) zvaigznēm Dubhi un Meraku (α un β) uz augšu, tad apmēram piecu nogriežņu attālumā uz šīs taisnes atrodas Polārzvaigzne (Mazā Lāča zvaigznājā), kas norāda uz ziemeļiem.
Lielā Lāča zvaigznājs Ziemeļu puslodē, tātad arī Latvijā, ir redzams visu gadu. Tas robežojas ar 8 citiem zvaigznājiem: ar Pūķi, Žirafi, Lūsi, Mazo Lāci, Lauvu, Berenikes Matiem, Medību Suņiem un ar Vēršu Dzinēju.
Lielā Lāča zvaigznes
Tabulā uzskaitītas 10 spožākās zvaigznes Lielā Lāča zvaigznājā pēc redzamā spožuma.
Vienības vektors
Vienības vektors jeb orts ir tāds vektors, kurš nav nullvektors un tā garumu (moduli) izmanto par mēra vienību, jo vektora garumam virziena noteikšanā nav nekādas nozīmes. Šādus vektorus izmanto citu vektoru un tam paralēlo taišņu orientēšanai.
Riku apriņķis
Riku apriņķis ir apriņķis Polijā, Ļubļinas vojevodistes ziemeļrietumos. Robežojas ar Ļubļinas vojevodistes Lukovas, Lubartovas un Pulavu apriņķiem, kā arī Mazovijas vojevodistes Kozeņices un Garvolinas apriņķiem.
Kumpota
Kumpota (lt) ir Laucesas labā krasta pieteka Augšdaugavas novadā un Lietuvas Utenas apriņķī. Sākas mežainā apvidū austrumos no Kirklišķiem Turmantas seņūnijā. Tek ziemeļu virzienā līdz Latvijas robežai, kur pagriežas uz austrumiem. Augšteces nosaukums līdz Mazajam Kumpotim ir Vilenka. 5 km garumā no Grendzes līdz Lielajam Kumpotim Kumpota ir Latvijas un Lietuvas robežupe. Pēc Lielā Kumpota pagriežas ziemeļu virzienā, kur lejpus Birķeneļiem ietek Laucesā. Upes augštece un vidustece līdz Kurcumam regulēta, iztaisnota. Lejpus Kurcuma tek pa izteiktu ieleju (kritums līdz 3 m/km). Šķērso vairākus ezerus: Saloču ezers (Lietuvā), Grendzes ezers, Mazais Kumpotis, Lielais Kumpotis (uz robežas), Zemgales ezers. Lielākās pietekas ir Skirna, Straumene (labās), Priduleja (kreisā). Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Grendze un Zemgale.
Ramoss
Ramoss (es — 'zars'; sieviešu dzimtē Ramosa) ir spāņu cilmes uzvārds, kam portugāļu valodā sastopams līdzīgs uzvārds ar tādu pašu cilmi — Ramušs. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Otrā pasaules kara memoriāls
Otrā pasaules kara memoriāls atradās Jēkabpilī Daugavas labajā pusē blakus Rīgas ielai Krustpils pilsētas parkā.
Memoriāla centrālais tēls bija milzīga akmens galva ar Krievijas revolūcijas vadoņa Ļeņina sejas vaibstiem, bet laukuma malās - piloni ar deviņu Padomju Savienības varoņu bareljefiem. Pēc Trešās atmodas Ļeņina tēls tika demontēts, bet pats memoriāls turpināja pastāvēt līdz 2022. gada 13. maijam, kad tas tika demontēts.
Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūra
Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūra bija 4.—3. gadu tūkstotī p.m.ē. Latvijas teritorijā dominējusī jaunā akmens laikmeta (neolīta) iedzīvotāju kultūra, ko parasti saista ar somugru pirmvalodā runājošo tautu migrāciju no tagadējās Ziemeļkrievijas uz Baltijas jūras krastiem, kur ienācēji sajaucās ar Baltijas pirmiedzīvotājiem un atspieda sāmu priekštečus tālāk Ziemeļeiropas tundrā. 2.—3. gadu tūkstotī p.m.ē. Polijas, Baltkrievijas, Baltijas valstu un Somijas teritorijas dienviddaļā šo kultūru pārmāca auklas keramikas kultūra.
Lai arī līdz 1980. gadiem tika uzskatīts, ka ķemmes-bedrīšu keramikas kultūras izcelsme saistīta ar urāliešu valodās runājošiem cilvēkiem, tomēr ķemmes-bedrīšu keramikas izplatība Eiropā ir novērojama arī tur, kur cilvēki nerunāja urāliešu valodās. Pētījumi liecina, ka somugru valodās runājošās ciltis Baltijas jūras reģionu sasniegušas tikai bronzas laikmetā (apmēram 500 gadus p.m.ē.), tādēļ ķemmes-bedrīšu keramikas kultūrai piederīgās ciltis Baltijas jūras reģionā runājušas kādā no Eiropas senāko iedzīvotāju valodām (priekšindoeiropiešu valodām), pie kurām pieder basku valoda un arī izmirušās etrusku un mīnojiešu valodas. Tomēr somugru hipotēze arī vēl nav atmesta.
Nosaukuma cilme
Kultūras nosaukums ir cēlies no šai kultūrai raksturīgajiem māla trauku rotājumiem, kas atgādina ķemmes un bedrīšu iespiedumus. Igaunijas un Latvijas teritorijā attīstījās Narvas kultūra kā šis kultūras lokāls variants.
Kultūras izplatība
Šai kultūrai raksturīgie arheoloģiskie atradumi ir atrasti plašā Ziemeļaustrumu Eiropas reģionā, kas ietver Skandināvijas ziemeļus, Somiju, Baltijas valstis, Polijas un Baltkrievijas ziemeļdaļu kā arī Ziemeļkrieviju līdz par Urāliem.
Līdzīga, bet nedaudz atšķirīga keramika atrasta arī Ķīnā (Mandžūrijā), Korejā un Altaja apkaimē. Daži avoti uzskata, ka līdz Altajam tā izplatījusies no izcelsmes rajona, kas pēc šīs versijas bijis Volgas augštecē, taču nesaista ar šādu kopīgu izcelsmi atradumus Mandžūrijā un Korejā.
Raksturojums
Šai kultūrai piederīgās ciltis nodarbojās ar zvejniecību, vākšanu un medībām. Raksturīgi ar tipiskajiem ornamentiem rotāti lieli māla trauki ar apaļu vai smailu apakšdaļu. Galvenie ornamenta elementi ir ķemmveida vai gludā spiedoga nospiedumi, dažāda lieluma seklas bedrītes, aptītās auklas, retāk dažādi pusloka iespiedumi. Retāk sastopams dažādu ģeometrisku figūru — rombu, trīsstūru un līkloču motīvs.
Klasifikācija
Tradicionāli (Äyräpää, 1930) ķemmes -bedrīšu keramikas kultūru sadala trīs periodos:
Ķemmes-bedrīšu kultūras apmetnes Latvijā
Mūsdienu Latvijas teritorijā ir atrastas vairākas šīs kultūras apmetnes ar raksturīgajiem māla traukiem un darbarīkiem. Ievērojamākās apmetnes:
Ignācijs Moscickis
Ignācijs Moscickis (pl; dzimis, miris ) bija poļu ķīmiķis, valstsvīrs. Polijas prezidents (1926-1939).
Dzīvesgājums
Dzimis 1863. gada sacelšanās dalībnieka ģimenē. Pēc skolas beigšanas Varšavā iestājās Rīgas Politehnikumā, kur apguva ķīmiju. Darbojās studentu korporācijā Welecja. Iesaistījās pagrīdes politiskajā organizācijā Proletariat. Izstrādāja diplomdarbu organiskās ķīmijas profesora Kārļa Bišofa vadībā, bet nepaguva to aizstāvēt, jo atklājās Moscicka saistība ar atentāta gatavošanu pret ģenerālgubernatoru un Moscickim nācās 1892. gadā bēgt uz Londonu. Kopš 1896. gada bija asistents Fribūras universitātē (Albert-Ludwigs-Universität) Šveicē, kur patentēja slāpekļskābes iegūšanas tehnoloģiju.
Pēc neatkarīgās Polijas Republikas nodibināšanās no 1920. līdz 1926. gadam pasniedza Ļvivas Politehnikumā, no 1925. gada bija Politehnikuma rektors. Tarnovā dibinājis lielu ķīmisko rūpnīcu (Państwowa Fabryka Związków Azotowych), šis pilsētas rajons Moscickim par godu nosaukts par Moscici (Mościce). Pēc Maija apvērsuma Nacionālā asambleja par prezidentu ievēlēja Pilsudski, bet viņš atteicās no šī amata, bet rekomendēja Moscicki.
Pēc Pilsudska nāves Moscickis bija Sanācijas režīma mērenā spārna pārstāvis, pretstatā maršalam Ridzam-Smiglijam. Moscickis ieņēma Polijas prezidenta amatu līdz pat vācu Polijas kampaņas sākumam 1939. gada septembrī. Kad arī PSRS uzbruka Polijai, Moscickis bija spiests bēgt uz Rumāniju, kur 1939. gada 25. septembrī uzticēja prezidenta pilnvaras Polijas sūtnim Romā ģenerālim Boļeslavam Veņavam-Dlugoševskim.
1939. gada decembrī apmetās Šveicē, kur nodzīvoja visus Otrā pasaules kara gadus un mira 1946. gadā. 1993. gadā Moscicka pīšļi tika pārvesti uz Varšavu.
Melnais degunradzis
Melnais degunradzis (Diceros bicornis) ir viena no piecām vēl joprojām dzīvojošajām degunradžu dzimtas (Rhinocerotidae) sugām. Tā ir vienīgā divradžu ģints (Diceros) suga. Melnais degunradzis apdzīvo Āfrikas austrumu un centrālās teritorijas: Kenijā, Tanzānijā, Kamerūnā, Dienvidāfrikā, Namībijā un Zimbabvē.
Ģints nosaukums ir izvēlēts Diceros, lai to nodalītu no baltā degunradža (Ceratotherium simum). Degunradžu nosaukumi "melnais" un "baltais" nebalstās uz to krāsu. Krāsa abām sugām patiesībā ir līdzīga. Angliski baltais - "white" ir radies no flāmu valodas "weit", kas nozīmē "platais", atzīmējot baltā degunradža plato, kvadrātveidīgo muti. Melnā degunradža augšlūpa tāpat kā Āzijas degunradžiem ir veidota smaila, trīsstūrveida, ar kuru ir ērti satvert lapas un zarus.
Kopš 2006. gada melnais degunradzis ir pasludināts par apdraudētu sugu. Mūsdienās dzīvo apmēram 3600 melno degunradžu. 2013. gada novembrī tika oficiāli paziņots, ka Rietumāfrikas pasugas melnais degunradzis ir izmiris.
Izskats
Lai arī šo degunradzi sauc par melno degunradzi, tas patiesībā ir tumši pelēks vai gaiši pelēks, vai brūns. Ādas krāsa ir atkarīga no tā, kādā krāsā ir zeme, kur degunradzis dzīvo, jo degunradzis mēdz vārtīties, un tādā veidā iegūst savu krāsu. Īstais pamattonis ir pelēks.
Melnais degunradzis ir daudz mazāks par balto degunradzi, tam ir smaila augšlūpa, ar ko ir ērti satvert koku lapas un zarus. Melnajam degunradzim, salīdzinot ar balto degunradzi, ir mazāks galvaskauss un ausis. Kā arī kumpa uz kakla nav tik izteikta kā baltajam degunradzim. Melnā degunradža augstums skaustā ir 1,4—1,7 m, ķermeņa garums 3,3—3,6 m, svars 800—1400 kg. Ir īpatņi, kas izaug arī lielāki, to svars var sasniegt apmēram 1800 kg. Tēviņi ir lielāki par mātītēm. Degunradzim ir divi ragi, kas veidoti no keratīna, tāpat kā nagi un mati. Priekšējais rags parasti ir apmēram 50 cm garš, bet tas var sasniegt 150 cm garumu. Dažreiz degunradžiem attīstās neliels trešais rags. Ragus degunradzis lieto, lai aizstāvētos, lai iebiedētu, lai raktu augu saknes un lauztu zarus.
Āda kā visiem degunradžiem ir sakārtota krokās, tā sargā degunradzi no savannas plēsējiem, asajām zālēm un dzelkšņiem. Uz ādas vairojas dažādi ārējie parazīti, kurus uzlasa putni: vēršu dzeņi (Buphagus) un ibisi (Bubulcus ibis), kas bieži uzturas uz degunradža muguras. Degunradžiem ir ļoti slikta redze, tie pamatā balstās uz ožu un dzirdi. Degunradža ausis ir ļoti kustīgas, un var pagriezties jebkurā virzienā, lai labāk dzirdētu. Deguna nāsis ir lielas, un degunradzis var ļoti labi saost savus ienaidniekus.
Ieradumi
Melnais degunradzis ir vientuļnieks, izņēmums ir mātītes ar mazuļiem. Tēviņi ir mazāk sociāli kā mātītes, lai arī pieļauj citu degunradžu klātbūtni. Melniem degunradžiem nav izteiktas teritorijas. Teritorija ir vairāk atkarīga no sezonas un barības un ūdens resursu pieejamības. Ja barības pietiek, degunradži dzīvo viens otram tuvāk, un pretēji, ja barības un ūdens resursu trūkst, tie izretojas. Piemēram, Serengeti degunradža teritorija ir apmēram 43—133 km² liela, toties Ngorongoro tā ir 2,6—44 km² liela. Melnajiem degunradžiem ir iemīļotās vietas, kurās tie atpūšas, tās sauc par degunradžu "mājām", tās parasti atrodas reljefa paaugstinājuma vietās.
Melnajam degunradzim ir agresīva dzīvnieka slava. Tie parasti uzbrūk, ja tie ir nobijušies, tie ir panikā vai ir apjukuši. Tā kā degunradžiem ir slikta redze, tie uzbrukuma mērķi nosaka ar ožu. Ir novērots, ka tie reizēm uzbrūk koku stumbriem vai termītu pūžņiem. Tie bieži cīnās viens ar otru, un melnajiem degunradžiem ir vislielākais skaits nogalināto un savainoto sugas brāļu savstarpējās cīņās. Pieaugušam degunradzim dabā nav ienaidnieku.
Melnie degunradži lieto tās pašas takas, ko lieto ziloņi, lai nokļūtu ūdens dzeršanas vietās. Ganoties tie lieto mazākas takas. Melnais degunradzis ir ātrs dzīvnieks, un var skriet ar ātrumu 56 km/h.
Diēta
Melnais degunradzis ir zālēdājs, un ēd dažādus augus: koku un krūmu lapas, zarus, jaunos dzinumus, dzelkšņainus krūmus un augļus. Melnais degunradzis ir viens no tiem dzīvniekiem, kas neļauj savannai aizaugt ar krūmiem un kokiem. Tas ēd līdz 220 dažādus augus. Melnais degunradzis pārceļojot var iztikt bez ūdens līdz 5 dienām.
Melnais degunradzis parasti iziet ganībās agri no rīta un vakarā pēc saulrieta. Karstajā dienas vidū degunradži ir ļoti mazkustīgi, tie atpūšas guļot vai vārtoties dubļos. Vārtīšanās dubļos ir ļoti nozīmīga, jo tādā veidā degunradži atdzesējas un aizsargājas pret parazītiem. Ja dubļi nav pieejami, degunradži vārtās smiltīs. Ūdeni degunradži parasti dodas dzert pēcpusdienā.
Reprodukcija
Pieauguši pretējā dzimuma degunradži sanāk kopā tikai pārošanās sezonā. Kad mātītei ir meklēšanās, tā atstāj smaržu iezīmētas fekāliju čupas. Tēviņi seko fekāliju čupām līdz atrod mātīti. Fekāliju čupas tēviņš izsvaida uz visām pusēm, lai citiem tēviņiem būtu grūti noteikt, kurā virzienā mātīte ir gājusi. Pāris paliek kopā kādas 2—3 dienas, reizēm nedēļu.
Grūsnības periods ilgst 15—16 mēnešus. Tikko dzimis degunradzis sver 35—50 kg. Tas var sekot savai mātei pēc trīs dienām. Māte baro mazuli ar pienu 2 gadus, un abi paliek kopā 2—3 gadus līdz piedzimst nākamais mazulis. Ja jaunais degunradzis ir mātīte, tad tā reizēm paliek kopā ar māti ilgāk, veidojot nelielu ģimeni. Mazos degunradžus reizēm nomedī hiēnas un lauvas. Dzimumbriedumu degunradžu mātītes sasniedz 5—7 gadu vecumā, tēviņi 7—8 gadu vecumā. Degunradži dzīvo 35—50 gadus.
Livonijas Kauss futbolā
Livonijas Kausa izcīņa futbolā ir futbola klubu turnīrs starp Igaunijas Meistarlīgas un Latvijas Virslīgas čempioniem, kura idejas autori bija igauņi.
2006. gada Livonijas Kausa izcīņa tika pārcelta, tomēr beigu beigās tā nenotika.
Dākija
Dākija jeb Dāķija bija indoeiropiešu tautu dāku un gētu apdzīvota ķēniņvalsts (no 2. gadsimta p.m.ē. līdz 106. gadam m.ē.) aptuveni tagadējās Rumānijas un Moldovas teritorijā. Dākijas galvaspilsēta bija Sarmizegetusa, kas atradās Dienvidkarpatu priekškalnē, tagadējā Hunedoaras žudeca (Transilvānija) teritorijā. 2.-3. gadsimtā Dākija bija iekļauta Romas impērijas sastāvā.
Vēsture
Pirmais zināmais Dākijas valdnieks bija ķēniņš Rubobosts (Rubobostes), kas 2. gadsimta p.m.ē. sākumā (pirms 168.g.p.m.ē.) sakāva ķeltus, kas līdz tam valdīja zemēs uz rietumiem no Karpatiem. Zināms, ka dāki ķēniņa Orola (Oroles) vadībā karoja ar bastarniem (bastarnae) tagadējās Moldovas teritorijā un kopā ar skordisku un dardanu ciltīm pret romiešiem (112.-109. g.p.m.ē. un 74. g. p.m.ē.). Ķēniņa Burebistas (Boerebista, 82.-44. p.m.ē.), kas bija Jūlija Cēzara laikabiedrs, vadībā Dākijas valsts sasniedza savu maksimālo platību, pakļaujot savai varai arī grieķu Melnās jūras ostas pilsētas Olbiju un Apoloniju. Viņš pārcēla Dākijas galvaspilsētu no Argedavas uz Sarmizegetusu. Pēc Burebistas nogalināšanas viņa ķēniņvalsts tika sadalīta četrās vai piecās daļās un Romas imperatora Augusta Oktaviāna valdīšanas laikā (27.g.p.m.ē.–14.g.m.ē.) dāki bija spiesti atzīt romiešu pārākumu, kad 6. gadā m.ē. romieši uz dienvidiem no Donavas iekarotajās zemēs nodibināja Mēzijas provinci. 86. gadā Dākijas ķēniņš Durs (Duras, 68.-87.) sāka uzbrukumus Mēzijai, tādēļ imperators Domiciāns (Domitianus, 81.—96.) lika četriem vai pieciem leģioniem šķērsot Donavu. Dākiem Karpatu kalnu pārejā izdevās iznīcināt divus leģionus un viņu karavadonis Diurpans (Diurpaneus) kļuva par jauno Dākijas ķēniņu Decebalu (Decebalus, 87.-106.m.ē.). Viņš atkal apvienoja valsti no Tisas rietumos līdz Dņestrai austrumos un pēc atkārtotas uzvaras 88. gadā piespieda romiešus noslēgt mieru un maksāt kontribūciju.
Tomēr 101.-102. gadā m.ē. imperators Trajāns (Traianus, 98.—117.) uzvarēja dāku karaspēku un ķēniņš Decebals bija spiests kļūt par viņa vasali. 105. gadā dāki lauza pamieru, romiešiem 106. gadā izdevās ieņemt viņu galvaspilsētu Sarmizegetuzu. Decebals izdarīja pašnāvību, viņa galva kā uzvaras zīme tika pasniegta imperatoram Trajānam. Viņa pēctecis imperators Adriāns 118. gadā iekaroto Dākiju sadalīja divās provincēs - Augšdākijā (Dacia superior) un Lejasdākijā (Dacia inferior), bet vēlāk Augšdākijas ziemeļos tika izveidota jauna province Porolisas Dākija (Dacia Porolissensis). Imperators Antonīns Pijs (Antoninus Pius, 138-161) vēlreiz pārstrukturēja iekaroto Dākiju, izveidojot trīs provinces, kas tika nosauktas pēc to galvenajām pilsētām - Apūlas Dākiju (Dacia Apulensis), Porolisas Dākiju (Dacia Porolissensis) un Malvas Dākiju (Dacia Malvensis), ko pārvaldīja prefekti. Barbaru uzbrukumu rezultātā imperators Marks Aurēlijs visas trīs provinces pakļāva vienam militārajam vietvaldim jeb pretoram, kura rezidence atradās netālu no senās Dākijas galvaspilsētas Sarmizegetusas un tika dēvēta par Ulpia Traiana Sarmizegetusa.
Romas imperators Konstantīns I 328. gadā lika uzbūvēt tiltu pāri Donavai un 336. gadā mēģināja iekarot gotu cilšu ieņemto agrākās Dākijas dienviddaļu un lika sevi titulēt kā "Lielo Dāku" (Dacicus Maximus). Tomēr viņa pēctecis imperators Valens (Valenus, 364-378) nebija spējīgs iekarojumus noturēt un viņa izveidotos nocietinājumus iznīcināja huņņi Atilas vadībā 447. gadā.
Pilsētu nosaukumi
Dāku pilsētu nosaukumiem bija raksturīga izskaņa -dava vai -deva:
Acidava, Argedava, Buridava, Dokidava, Carsidava, Clepidava, Cumidava (tagad - Rišnova), Marcodava, Netindava, Patridava, Pelendava (tagad - Krajova), Perburidava, Petrodaua, Piroboridaua, Rhamidaua, Rusidava, Sacidava, Sangidava, Setidava, Singidava, Sucidava, Tamasidava, Utidava, Zargidava, Ziridava.
Dākijas vārda izmantošana mūsdienās
No 1952. gada Rumānijā tiek ražotas automašīnas ar nosaukumu Dacia, kas pašlaik pilnībā pieder automobiļu koncernam Renault.
Giants
Giants var būt:
Dubultdiode-triode
Dubultdiode-triode ir kombinētā elektronu lampa, kas vienā balonā ietver trīs neatkarīgas lampas - divas vakuuma diodes un vienu triodi.
Vēsture
Tā kā divas detektordiodes (sk. dubultdiode) aizņēma samērā maz vietas lampas balonā, radās ideja tās apvienot ar vēl kādu radiouztvērējā obligāti nepieciešamu lampu, lai vēl vairāk samazinātu "balonu" skaitu aparatūrā. Tā tika izgudrotas trīskāršās radiolampas un viena no to konstrukcijām bija dubultdiode-triode (sk. arī dubultdiode-pentode).
Izmantošana
Dubultdiodes-triodes agrāk tika izmantotas radiouztvērējos kā divkāršs detektors (viena diode kalpoja kā galvenais detektors, otra - kā automātiskās pastiprinājuma regulēšanas shēmas detektors) kopā ar signāla pastiprinātāju.
Perekopa zemesšaurums
Perekopa zemesšaurums jeb vienkārši Perekops ir zemesšaurums Ukrainā, kas savieno Krimas pussalu ar kontinentu. Zemesšauruma neliela ziemeļu daļa atrodas Ukrainas Hersonas apgabala teritorijā, bet dienvidu daļa - starptautiski neatzītās Krievijas Krimas Republikas sastāvā.
Perekops atrodas starp Melnās jūras Karkinitas līča ziemeļaustrumu daļu un Azovas jūras Sivaša līča rietumu daļu. Jūras krasti ir lielākoties stāvi, citviet sasniedzot 5 metru augstumu. Perekopa zemesšauruma garums ir 30 kilometri, platums no 7 līdz 23 kilometriem, augstums līdz 20 metriem. Reljefs ir līdzens. Caur šaurumu iet Ziemeļkrimas kanāls. Augsne sastāv no māla un smilšmāla. Perekopa dienvidu daļā atrodas sālsezeri. Šis zemesšaurums ir Krimas pussalas tālākā vieta ziemeļos. Zemesšaurumā atrodas Armjanskas pilsēta un Perekopas ciems. Ciema vietā līdz 1920. gadam atradās pilsēta, kura tika iznīcināta Krievijas pilsoņu kara laikā. Caur Perekopu iet automaģistrāle, dzelzceļa līnija, kā arī elektroapgādes līnija.