cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ēdoles pils
Vēsture
Pēc kara līdz 1980. gadiem pilī atradās Kuldīgas rajona invalīdu nams. 1981.-1986. gadā G. Erdmaņa vadībā veikta pils uzmērīšana un izveidots restaurācijas projekts. 1985. gadā Ēdoles pils pagalmā uzņemta kinofilmas "Emīla nedarbi" nabagmājas aina. 1980. gados pils vairākkārt mainīja īpašniekus līdz 1991. gadā kļuva par Ēdoles pagasta īpašumu. Kopš šī laika pils un tās apkaime pakāpeniski tiek sakopta.
Ēdoles pils izsolīšana
2006. gada septembrī Ēdoles pagasta domes deputāti nolēma pārdot pili un 7,2 hektārus zemes. To sākotnēji nepirka par izsoles sākumcenu. Pārdot to izdevās tikai ceturtajā izsolē, kas notika 2008. gada vasarā, kas to par 1,15 miljoniem latu nopirka nekustamo īpašumu firmas "Latvijas nami" īpašnieks Ivo Zonne un kompānijas "Elko grupa" akcionārs un padomes loceklis Kaspars Viškints. Uzsākot pils atjaunošanas darbus, pabeidza divu pils istabu aprīkošanu ar mēbelēm un interjera priekšmetiem. Jau 2009. gadā jaunie īpašnieki pili atkal izlika pārdošanā par 2,5 miljoniem latu, tomēr ap 2014. gadu Ēdoles pilī uzsāka apjomīgus rekonstrukcijas darbus.
Apraksts
Ēdoles pils veidota kā ūdenspils - to no visām pusēm aizsargāja ūdens šķēršļi, tai skaitā no trim pusēm rakti dziļi grāvji. Ūdens šķēršļi norobežo 66 x 150 metrus lielu laukumu, kur atrodas pils un - agrākos laikos - arī priekšpilis.
Pils viduslaiku interjeri tika pārveidoti 1835.-1841. gada pārbūvē, savukārt 19. gadsimta interjeri lielā mērā zuduši 1905. gada ugunsgrēkā un vēlākos laikos. Saglabājušās ozolkoka balustrādes ieejas hallē un daļa no citām detaļām.
Virs ieejas pilī atrodas ap 1840. gadu veidots Bēru dzimtas ģerbonis.
Ar pili saistīts lielāks skaits nostāstu, tai skaitā par brāļu naidu un slepkavību, kura rezultātā uz pils sienas parādījies nenomazgājams asins traips, kura vietā nācies izbūvēt kamīnu. Ar pili saistīts arī nostāsts par rūķīšu kāzām, kā arī lielāks skaits mūsdienu nostāstu par jaunākajos laikos redzētām dīvainām parādībām.
Patriks Keins
Patriks Timotijs Keins (en; dzimis Bufalo, Ņujorkas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu hokejists, spēlē malējā uzbrucēja pozīcijā, ASV hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) pārstāv NHL klubu Ņujorkas "Rangers".
Hawks
Hawks var būt:
Patriks Keins
Spēlētāja karjera
2007. gada NHL draftā Čikāgas "Blackhawks" Keinu izvēlējās ar kopējo pirmo numuru. 2009.—10. gada sezonā kopā ar klubu izcīnīja Stenlija kausu, gūstot arī sērijas izšķirošo vārtu guvumu.
2012.—2013. gada NHL lokauta laikā spēlēja Šveices hokeja līgas kluba EHC Biel sastāvā, taču atsākoties NHL sezonai, atgriezās Ziemeļamerikā, kopā ar "Blackhawks" izcīnot savu otro Stenlija kausa titulu un kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs iegūstot arī Kona Smita balvu. Trešo Stenlija kausu izcīnīja 2014.—15. gada sezonā, finālsērijā pret Tampabejas "Lightning". 2015.—16. gada sezonu Keins noslēdza kā visas līgas rezultatīvākais spēlētājs. Viņš ieguva arī Harta balvu kā līgas vērtīgākais spēlētājs.
2023. gada 28. februārī beidzās Keina 15 gadu karjera Blackhawks, jo viņš un jaunais spēlētājs Kūpers Zehs tika aizmainīti uz Ņujorkas Rangers apmaiņā pret nosacītu otrās kārtas izvēli 2023. gada NHL drafta ceturtajā kārtā. un aizsargu Endiju Velinski. Lai atvieglotu maiņas darījumu, Rangers atdeva Arizonas "Coyotes" 2025. gada drafta piektās kārtas izvēli.
Sonāte (nozīmju atdalīšana)
Sonāte var būt:
Ērgļu pagasts
Upes
Pagasta teritoriju šķērso Ogre, Valuola, Meltne, Narūža, Piparupīte.
Ezeri
Pagasta teritorijā atrodas Pulgosnis, Vecmuižas ezers un Laišķēnu ezers.
Vēsture
1935. gadā Ērgļu pagasta platība bija 185,1 km² un tajā bija 2281 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Ērgļu un Katrīnas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1950. gadā Ērgļiem piešķīra strādnieku ciemata statusu. 1957. gadā Ērgļu ciemu pievienoja Ērgļu pilsētciematam, izveidojot tā lauku teritoriju. 1962. gadā Ērgļu lauku teritorijai pievienoja Jumurdas ciemu, 1964. gadā - Katrīnas ciemu. 1973. gadā Jumurdas ciemu izveidoja no jauna, atdalot no Ērgļu lauku teritorijas. 1990. gadā Ērgļi zaudēja pilsētciemata statusu un kopā ar lauku teritoriju tika reorganizēti par Ērgļu pagastu. 2007. gadā Ērgļu pagasts kopā ar Jumurdas un Sausnējas pagastiem izveidoja Ērgļu novadu. Kopš 2021. gada Ērgļu, Jumurdas un Sausnējas pagasti pievienoti Madonas novadam.
Braki
3 km no Ērgļiem atrodas Rūdolfa Blaumaņa dzimtās mājas Braki, kur 1959. gada 10. maijā tika iekārtots rakstnieka memoriālais muzejs. Rūdolfs Blaumanis Brakos ir sarakstījis lielāko daļu no saviem darbiem. Mūsdienās Braku sētā ir apskatāms 8 ēku komplekss, bet kopējā muzeja teritorija ir vairāk kā 40 ha un tajā ir iekārtotas pastaigu takas - "Vanagu", "Simtsoļu" utt.
Menģeļi
3 km no Ērgļiem, Pulgošņa ezera krastā atrodas komponistu Jurjānu memoriālais muzejs Menģeļi — mājas, kurās 19. gadsimta sākumā saimniekoja Jurjānu dzimta. Šeit dzimuši četri brāļi Jurjāni — Pēteris (1851—1900), Andrejs (1856—1922), Juris (1861—1940), Pāvuls (1866—1948), kuri kļuva par latviešu mūzikas kultūras pamatlicējiem. 20. gadsimta. 70. gados Meņģeļu mājās sāka veidot muzeju, kas oficiāli tika atklāts 1978. gadā. Muzeja dzīvojamā mājā pagājušā gadsimta 90. gados iekārtota ekspozīcija Brāļi Jurjāni — latviešu mūzikas kultūras pamatlicēji.
Menģeļu muzeja teritorijā katru gadu notiek Latvijas koru saiets. 2006. gada vasaras saulgriežos Menģeļu muzejā Jāņu svinēšanu rīkoja Raimonds Pauls.
Ziemas sporta veidi
Ērgļi izsenis ir bijis Latvijas ziemas sporta veidu centrs. Padomju varas gados ziemas sezonas laikā papildus kursēja īpašs slēpotāju vilciens Ērgļi - Rīga, "Sniedziņš". Patlaban katru gadu notiek Latvijas Jaunatnes ziemas olimpiāde, kas parasti pulcē vairāk kā tūkstoti dalībnieku. Līdz 2008. gada pavasarim Ērgļos darbojas vairākas slēpošanas trases - Briežu kalns, Pārsteigumkalns, taču sniega trūkuma dēļ, tās abas bankrotē. 14 kilometru attālumā no Ērgļiem braucot uz Madonas pusi atrodas Latvijas augstākais punkts - Gaiziņkalns.
Hodinkas halle
Hodinkas halle (ru) ir daudzfunkcionāla halle Maskavā, Krievijā. Tā tika pabeigta 2006. gada decembrī un tajā ir 14000 sēdvietu. Halle tika būvēta, lai 2007. gada maijā tajā uzņemtu Pasaules čempionātu hokejā.
Ērgļu pagasts
Vasaras sporta veidi
Pateicoties Vidzemes augstienes kalnainajam apvidum katru gadu Ērgļos notiek SEB kalnu velosipēdu (MTB) maratona posms, kurā dalībniekiem dota iespēja startēt 3 dažādās grūtības distancēs - sporta klasē (55km - 80km), tautas klasē (30km - 50km) un veselības klasē (30km - 40km bez laika kontroles).
Dzelzceļa stacija
Dzelzceļa līnija Rīga - Ērgļi 97 km kopgarumā tika nodota ekspluatācijā 1937. gadā Bija paredzēts dzelzceļa līniju turpināt līdz Madonai un Lubānai, taču Otrā pasaules kara dēļ projekts palika nerealizēts. Kara gados vācu okupācijas iestādes turpināja dzelzceļa būvi, bet Padomju armijas sapieri uzspridzināja tiltu pār Ogres upi. Visus pēckara gadus Ērgļu stacija saglabājas kā šīs līnijas galapunkts.
2009. gada jūnijā pieņēma lēmumu dzelzceļa līniju demontēt.
Serbijas sieviešu basketbola izlase
Serbijas sieviešu basketbola izlase ir nacionālā basketbola sieviešu komanda, kas pārstāv Serbijas Republiku starptautiskās basketbola sacensībās, tādās kā Eiropas čempionāts, Pasaules čempionāts, Olimpiskās spēles. Pašlaik Serbijas izlase FIBA Pasaules izlašu rangā ieņem 10. vietu. Serbijas izlases labākais panākums ir 1. vieta 2015. gada un 2021 Eiropas čempionātā.
Jugra
Jugra ir vēsturiskās ungāru, vēlāk hantu un mansu apdzīvotās Sibīrijas hanistes teritorijas nosaukums mūsdienu Krievijas Federācijas Urālu federālajā apgabalā
Jugra var būt:
Dīzeļvilcienu maršruts Tallina—Rakvere
Tallina—Rakvere (et) ir starppilsētu pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Harju apriņki un Rietumviru apriņķi. Maršruta kopgarums — 103,9 km.
Pieturas
Starppilsētu pasažieru dīzeļvilcienu maršrutā Tallina—Rakvere ir 14 pieturas:
2009. gada Gulbenes novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Gulbenes novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Gulbenes novada domē tika ievēlēti 17 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 7 kandidātu saraksti, kas veidoti no 115 kandidātiem. Gulbenes novads tika izveidots administratīvi teritoriālajā reformā, tāpēc šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Gulbenes novadā vēlēšanas notika 17 iecirkņos.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Zaļo un Zemnieku savienība (28,85%), bet kopā novada domē iekļuva 5 no 7 sarakstiem. Gulbenes novada domes vēlēšanās piedalījās 8618 vēlētāji jeb 44,4% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 8582, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 8424 vēlētāji.
Hanss Ādolfs Krebss
Hanss Ādolfs Krebss (Hans Adolf Krebs, dzimis Hildeshaimā, miris  Oksfordā) bija vācu/britu ārsts un bioķīmiķis. 1953. gadā ieguva Nobela prēmijas fizioloģijā vai medicīnā par citronskābes cikla šūnās atklāšanu.
Dzimis Hildesheimā ārsta ģimenē. Studējis Getingenes Universitātē (1918—1923) vēlāk Hamburgas Universitātē ieguva doktora grādu. Strādāja par Otto Heinriha Varburga asistentu. Ebreju izcelsmes dēļ 1933. gadā emigrēja uz Apvienoto Karalisti, kur 1937. gadā atklāja citronskābes ciklu.
Diacetils
Atrašanās dabā
Diacetils ietilpst dažu ēterisko eļļu sastāvā (timiāna eļļa, neļķu eļļa). Bez tam diacetils atrodams sviestā un ir tā dabīgā smaržviela.
Iegūšana
Diacetilu var iegūt no metiletilketona, to nitrozējot ar amilnitrītu un iegūto izonitrozoketonu hidrolizējot ar skābi. Diacetilu iegūst arī no metilacetoetiķskābes (to apstrādājot ar slāpekļpaskābi, rodas tas pats izonitrozoketons).
Izmantošana
Diacetila dioksīms (dimetilglioksīms) ar metāliem veido krāsainus kompleksos sāļus. Niķeļa kompleksais sāls turklāt vēl ir nešķīstošs - to izmanto analītiskajā ķīmijā niķeļa kvantitatīvai noteikšanai (sk. Čugajeva reakcija).
Reiņa ezers
Reiņa ezers (arī Reiņu ezers) ir ezers Dienvidkurzemes novada Priekules pagastā. No ezera iztek Āģēres upe. Ezera krasti ir zemi, lēzeni. Ūdens skaidrs. Tajā dzīvo līdakas, asari, raudas, līņi un karpas. Ezers ir iecienīta makšķerēšanas vieta.
Province
Province ir teritoriāla vienība, gandrīz vienmēr kādas valsts administratīva apakšvienība.
Vēsture
Vārds "province" nāk no latīņu valodas vārda "provincia" (tulk. - uzvarētā zeme), kas tika izmantots Senajā Romā un apzīmēja administratīvu teritoriju, kas atradās maģistrāta pārvaldē. Pēc Romas impērijas sabrukuma vārda "province" lietošana administratīvu apgabalu apzīmēšanai Rietumeiropā tika atsākta tikai vēlīnajos viduslaikos.
Atlantas "Hawks"
Atlantas "Hawks" (en) ir profesionāls ASV basketbola klubs, kas bāzēts Atlantā, Džordžijas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās basketbola asociācijas Austrumu konferences Dienvidaustrumu divīzijā. Tas tika dibināts 1946. gadā ar nosaukumu Bufalo "Bisons" un kopš 1949. gada spēlē NBA.
Savas pastāvēšanas vēsturē "Hawks" ir 1 reizi uzvarējis NBA (1958. gadā), 4 reizes ir kļuvis par konferences uzvarētāju un 12 reizes — divīzijas čempionu. Mājas spēles komanda aizvada State Farm Arena arēnā.
"Hawks" slavenākie spēlētāji ir Pīts Maravičs, Bobs Petits un Dominiks Vilkinss.
Itālijas provinces
Itālijā province (it) ir administratīvs iedalījums, kas ir lielāks par pašvaldību (comune), bet mazāks par reģionu (regione).
Province sastāv no vairākām pašvaldībām un parasti vairākas provinces veido reģionu. Vienīgais izņēmums ir Valle d'Aosta reģions, kurā faktiski nav nevienas provinces, jo gan reģionālos, gan provinces administratīvos pienākumus pilda reģionālā valdība. Vienīgā province tādējādi sakrīt ar reģionu.
Itālijas provincēs pastāv arī sava policija — Polizia Provinciale, kas ir provinces līmeņa tiesībsargājošā iestāde.
Pēc 2013. gada datiem, Itālijā ir 110 provinces, bet nesen ir aizsāktas reformas, kuru laikā vairākas provinces tiks apvienotas. Pēc reformu veikšanas Itālijā kopumā būs 57 provinces.
Tenesīns
2010. gadā 117. elementu sintezēja Apvienotajā kodolpētniecības institūtā, Dubnā (Krievijā). Vēlākos gados eksperimenta rezultāts tika apstiprināts, 2012. gadā eksperimentu atkārtoja un ieguva kādus piecus-sešus 117. elementa kodolus. 2016. gada 28. novembrī Starptautiskā teorētiskās un praktiskās ķīmijas savienība (IUPAC) oficiāli aizstāja pagaidu nosaukumu ununseptijs (Uus) ar nosaukumu 'tenesīns'.
Vēsture
2010. gadā amerikāņu un krievu zinātnieki paziņoja, ka ieguvuši 6 tenesīna atomus, kas veidojušies, bombardējot berklija-249 atomus ar kalcija-48 atomiem, ciklotronā, kas atrodas Krievijas pilsētā Dubnā, Apvienotajā kodolpētniecības institūtā. Iegūto atomu atommasa bija 293 un 294. Pieci atomi ar atommasu 293 sabrukuši par rentgeniju, bet atlikušais atoms sabrucis par dubniju.
Šajās sabrukšanās pirmo reizi tika iegūts arī ķīmiskais elements ar atomskaitli 115, tas ir, moskovijs.
2012. gadā eksperimentu atkārtoja un ieguva kādus piecus-sešus 117. elementa kodolus. 2016. gada 28. novembrī Starptautiskā teorētiskās un praktiskās ķīmijas savienība (IUPAC) oficiāli aizstāja pagaidu nosaukumu ununseptijs (Uus) ar nosaukumu 'tenesīns' par godu Tenesī štatam Amerikas Savienotajās Valstīs, kur atrodas vairākas smago elementu izpētes laboratorijas. Angļu valodā elementa nosaukumam dota izskaņa -ine (nevis ierastā -ium) pēc analoģijas ar angliskajiem halogēnu nosaukumiem.
Lāzerprinteris
Lāzerprinteris — viens no datora printera veidiem, kas spēj uz papīra ātri un augstā kvalitātē izdrukāt tekstu un grafiskus attēlus, izmantojot elektrostatiskās reprodukcijas tehnoloģiju.
Pārskats
Lāzerprinteris pieder pie elektrostatiskajiem printeriem, jo informācija uz papīra tiek atveidota ar lāzera stara palīdzību, izmantojot elektrostatiskās reprodukcijas tehnoloģiju. Tāpat kā kopētāji, lāzerprinteri izmanto kserogrāfisko drukāšanu, taču atšķiras ar to, ka attēls tiek ģenerēts ar lāzera stara tiešo skenējumu, kas atrodas aiz printera fotoreceptora.
Lāzerprinteriem ir lielas priekšrocības pār cita veida printeriem. Atšķirībā no sitienprinteriem, lāzerprinteri spēj viena lapā izdrukāt tekstu ar attēliem, iekļaujot daudzveidīgus fontus un burtu izmērus, kā arī pustoņa attēlus. Pretēji termoprinteriem, kuru attēli var tikt bojāti saskarsmē ar kādu siltuma avotu, lāzerprinteriem nav nepieciešams īpašs papīrs. Ja tintes printeri lieto šķidru tinti, tad lāzerprinteri izmanto toneri - melnu vai krāsainu pulveri, kas sastāv no elektriski pretēji lādētām krāsvielas daļiņām. Šī veida printera priekšrocība pār tintes printeri ir tāda, ka par katru lapu ir mazāk izdevumu, drukāšanas ātrums ir lielāks, un attēls (vai teksts) tiek uzklāts vienlaicīgi, nevis pa atsevišķām strīpām. Lāzerprinteris vienmēr veido rastra bildes un, izņemot augstas kvalitātes modeļus, nav spējīgs izveidot nepārtrauktu toņu attēlus, kā, piemēram, fotogrāfijas.
Printeris ar dupleksoru (Dubultprinteris, dupleksprinteris) spēj apdrukāt lapu no abām pusēm, kas samazina uz pusi lapu patēriņu, samazina ietilpību paredzētajai vietai lapām un kopējo masu. Šie printeri ir lēnāki lapas sarežģītā veiktā ceļa dēļ.
Trūkumi
Liela daļa mūsdienu lāzerprinteru izdala nelielu daudzumu ozona, jo, lai uzlādētu daļiņas, rulli uzlādē ar augstspriegumu, kas izraisa nelielu koronas izlādi gaisā, kas veido ozonu (tāpat kā rūpnieciskos ozona ģeneratoros). Lai izvairītos no pastāvīgas ozona izdalīšanas, dažiem printeriem ir filtri, kas daļēji aiztur ozonu. Tāpēc nepieciešams novietot printeri labi vēdināmās un plašās telpās. Lāzerprinteriem ir arī visai liels elektrības patēriņš (krāsnij), it īpaši tiem, kas spēj sākt drukāt (uzsilt) ātrāk (jaudīga, ātri uzkarstoša krāsns).
Parametri
Printeri var apskatīt (vai iedalīt) pēc:
Klasiskā mūzika
Klasiskā mūzika ir akadēmiskā mūzika, kas ir radīta vai smelta Rietumu kultūras tradīcijās, sevī ietverot gan liturģisko (reliģisko), gan laicīgo mūziku. Lai arī šis termins – klasiskā mūzika – tiek arī izmantots, lai precīzāk apzīmētu laika posmu no 1750. līdz 1820. gadam (klasiskais periods), šis raksts ir par lielo laika posmu no 6. gadsimta (mūsu ērā) līdz mūsdienām, kas sevī ietver gan klasisko periodu, gan vairākus citus periodus. Šīs tradīcijas galvenās normas tika stabilizētas laika posmā no 1550. līdz 1900. gadam, kas klasiskajai mūzikai bija īsts "ziedu laiks", ir dažkārt pazīstams kā "vispārējās prakses periods" (angliski – the common-practice period).
Pārskats
Eiropas akadēmiskā mūzika no daudzām citām ārpus Eiropas esošām klasiskām un dažām populārās mūzikas formām lielā mērā atšķiras ar muzikālās notācijas sistēmu, kas tiek izmantota kopš 11. gadsimta. Katoļu mūki izstrādāja pirmās mūsdienu Eiropas muzikālās notācijas (nošu pieraksta) formas, lai standartizētu liturģiju visā pasaules baznīcā. Rietumu muzikālo notāciju komponisti izmanto, lai izpildītājam norādītu nošu augstumu un ilgumu, kādus jāizmanto skaņdarbā. Pretstatā populārajiem stiliem, kas izmanto vienkāršo dziesmas (strofisko) formu vai šīs formas atvasinājumu, klasiskā mūzika tiek plaši atzīta pateicoties sarežģītajām instrumentālās mūzikas formām, kas ir simfonijas, koncerti, fūgas, sonātes, un kombinētajiem vokālajiem un instrumentālajiem stiliem, kas ir opera, kantāte, mesa. Līdztekus tradicionālajiem mūzikas atribūtiem klasiskā mūzika apzinās savas formālās un sociālās tradīcijas veidošanu un mainīšanu, ko var novērot, piemēram, tādā formā kā Mesa, kas attīstās un veido saikni ar cilvēkiem jau vairāk nekā tūkstots gadu.
Hronoloģija
Rietumu mākslas mūzikas galvenie laika iedalījumi ir šādi:
Raksturīgais
Ņemot vērā plašo stilu klāstu Eiropas klasiskajā mūzikā, sākot no Viduslaiku mūku dziedājumiem līdz 1700. un 1800. gadu klasiskajām un romantiskajām simfonijām orķestrim un vēl tālāk līdz avangarda atonālajām kompozīcijām no 1900. gadiem, ir grūti uzskaitīt īpašības, kas raksturīgas visiem klasiskās mūzikas skaņdarbiem. Neskatoties uz to, viena no klasiskās mūzikas vispārējām īpašībam, kas rakstīta kopš 13. gadsimta beigām, ir nemainīga un vienota precīza nošu apzīmējuma sistēma (kas pārtapa modernā takšu/taktu apzīmējumā pēc 1600. gada) visām kompozīcijām, kas paredzēta to precīzai izpildīšanai. Vēl viena šāda īpašība ir sarežģītu instrumentālu solo darbu (piemēram, fūgas) radīšana un attīstība. Pirmās simfonijas tika radītas klasicisma periodā; sākot ar 18. gadsimta vidu, orķestris un orķestrālas kompozīcijas kļuva par ievērojamām klasicisma laikmeta mūzikas iezīmēm.
Sarežģītība
Klasiskā repertuāra darbos bieži ir redzama sarežģīta orķestrācijas, kontrapunkta, harmonijas, muzikālās attīstības, ritma, frāzējuma, faktūras un formas izmantošana. Pretstatā populārajiem stiliem, kas izmanto vienkāršo dziesmas (strofisko) formu vai šīs formas atvasinājumu, klasiskā mūzika tiek plaši atzīta, pateicoties sarežģītajām instrumentālās mūzikas formām, kas ir simfonijas, koncerti, fūgas, sonātes, un vokāli instrumentālajiem stiliem, kas ir opera, kantāte, mesa.
Garāki instrumentālie darbi bieži tiek sadalīti noslēgtos skaņdarbos, ko sauc par daļām (bieži ar kontrastējošiem tēliem vai noskaņām). Piemēram, klasiskajā periodā sarakstītās simfonijas parasti tiek sadalītas četrās daļās:
Izpildījums
Izpildītāji, kuri dziļi studējuši klasisko mūziku, tiek uzskatīti par "klasiski apmācītiem". Šīs apmācības var nākt no instrumentu vai balss pasniedzēju privātajām nodarbībām vai pēc oficiālas programmas pabeigšanas, ko piedāvā daudzas konservatorijass, koledžas vai universitātes. Šādas programmas ir, piemēram, mūzikas bakalaura vai mūzikas maģistra grāds (kas sevī ietver individuālās nodarbības ar profesoriem).
Klasiskās mūzikas repertuāra atskaņošanai nepieciešama prasme lasīt no lapas un sadarboties ansambļos, jābūt zināšanām harmonijā, labam dzirdes jutīgumam (lai koriģētu skaņu pēc dzirdes sajūtas), zināšanām par pieņemto atskaņošanas praksi (piemēram, kādai ir jābūt baroka ornamentikai) un zināšanām par stilu/muzikālo ideju, kas raksturīga konkrētam komponistam vai skaņdarbam.
Eiropas klasiskās mūzikas galvenā īpašība, kas to atšķir no populārās mūzikas un tautas mūzikas, ir tā, ka repertuāru mēdz pierakstīt muzikālā notācijā, veidojot muzikālo daļu vai partitūru. Šī partitūra parasti nosaka ritma, skaņu detaļas un, ja ir iesaistīti divi vai vairāki mūziķi (dziedātāji vai instrumentālisti), kā tiek saskaņotas dažādas daļas. Muzikālais pieraksts atļauj mūzikai sasniegt augsta līmeņa sarežģītību: fūgās, piemēram, komponistiem ir izdevies apvienot melodiskās līnijas (izmantojot kontrapunktu), bet tajā pašā laikā izveidot saskanīgas harmoniskās ķēdes. Pieraksta izmantošana arī saglabā skaņdarbus un ļauj mūziķiem izpildīt skaņdarbus, kas tika sacerēta pirms daudziem gadsimtiem.
Tomēr 2000. gada klasiskā mūzika ir zaudējusi lielāko daļu savas tradīcijas muzikālās improvizācijas jomā, kas valdīja no baroka laikiem līdz romantisma laikmetam. Ir lieliski izpildītāju piemēri, kas varēja veikli improvizēt sava laikmeta stilā. Baroka laikmetā ērģelnieki improvizēja prelūdijas, taustiņinstrumentālisti - tajā laikā klavesīnisti - improvizēja akordus, izmantojot simbolus zem "basso continuo" daļas basa notīm un gan vokālie, gan instrumentālie izpildītāji improvizētu muzikālos izrotājumus. Īpaši tika atzīts Johans Sebastians Bahs ar savām izvērstajām un sarežģītajām improvizācijām. Klasicismā par spēju improvizēt melodijas dažādos stilos tika atzīts komponists-izpildītājs Volfgangs Amadejs Mocarts. Klasicisma laikmetā daži virtuozi solisti improvizēja koncerta kadences (noslēguma fragmentus). Arī Ludvigs van Bēthovens spēja improvizēt pie klavierēm.
Instrumentācija un vokāls
Instrumenti, ko pašlaik izmanto lielākajā klasiskās mūzikas daļā, lielākoties tika izgudroti pirms 19. gadsimta vidus (daudzi pat vēl agrāk) un sistematizēti 18. un 19. gadsimtā. Tie sastāv no instrumentiem, kas atrodami orķestrī, kā arī vairākiem citiem solo instrumentiem (piemēram, klavierēm, klavesīnam un ērģelēm ). Simfoniskajā orķestrī ir stīgu, koka pūšaminstrumentu, metāla pūšaminstrumentu un sitaminstrumentu saimes locekļi. Vokāla izmantošana klasiskajā periodā mainījās, sākot no monofoniskā Gregoriāņu dziedājuma, ko mūki dziedāja viduslaikos, līdz renesanses un tālāko periodu sarežģītajiem, polifoniskajiem koru darbiem, kuros vienlaikus tika izmantotas vairākas neatkarīgas vokālās melodijas.
Jelgavas vēsture
Jelgava, agrāk Mītava (de), ir viena no senākajām Latvijas pilsētām, kas pilsētas tiesības ieguva 1573. gadā. No 1578. līdz 1795. gadam Jelgavas pils bija Kurzemes un Zemgales hercogu galvenā rezidences vieta.
Krusta karu un Livonijas laikā (līdz 1561. gadam)
Vieta, kur tagad atrodas Jelgava, atrodas nozīmīgā zemes un ūdens ceļu krustojumā seno zemgaļu apdzīvotā novada Upmales vidū. Šis apvidus bija apdzīvots jau 2. gadu tūkstotī p. m. ē. Pirmo reizi rakstos Lielupes Garā sala (insula longa) pieminēta 1254. gada aprīlī, kad Rīgas arhibīskaps Alberts II, Rīgas domkapituls un Vācu ordenis sadalīja likvidētās Zemgales bīskapijas teritoriju trīs daļās.
1265. gadā Livonijas ordenis Jelgavas vietā uzcēla pili, kas bija domāta par atbalsta punktu Zemgales pakļaušanai. Jau 1345. gadā pie pils tiek minēta tirgotāju un amatnieku apmetne Lielupes kreisajā pusē. Livonijas laikā pils un apmetne daudz cieta no lietuviešu uzbrukumiem.
Kurzemes uz Zemgales hercogistē (1561—1795)
1573. gadā Jelgavai piešķīra pilsētas tiesības un 1578. gadā Jelgavas pils kļuva par Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda rezidenci. No 1596. gada līdz 1619. gadam Kurzemes hercogistē varu dalīja viņa dēli Frīdrihs Ketlers un Vilhelms Ketlers, un Jelgava šajā laikā bija Zemgales hercogistes galvaspilsēta. Poļu-zviedru kara laikā Jelgavas pili tā nopostīja, ka hercogs ar galmu īslaicīgi apmetās Grobiņas pilī.
17. gadsimta sākumā Jelgavā dzīvoja ap 5000 cilvēku. Dzimtcilvēki, kas iemaksāja 4 markas pilsētas kasē, drīkstēja kļūt par brīviem Jelgavas pilsoņiem. Hercoga Jēkaba laikā Jelgavā uzcēla salpetra vārītavu, ķieģeļu, kaļķa, dzelzs un vara cepļus, izraka pilsētas kanālu, tekošais ūdens darbināja divas dzirnavas. Saimniecisko attīstību pārtrauca postījumi Otrā Ziemeļu kara laikā, pēc Olivas miera līguma 1660. gadā Jelgava lēni atjaunojās. 1684. gadā hercoga Frīdriha Kazimira grāmatiespiedējs Georgs Radeckis Jelgavā sāka iespiest grāmatas latviešu valodā.
Jelgava cieta Lielajā Ziemeļu kara laikā, kad krievu karaspēks cara Pētera I vadībā 1705. gadā veselu mēnesi aplenca un bombardēja Jelgavas pili.
Lielā mēra epidēmijā 1710.—1711. gadā nomira apmēram trešdaļa pilsētas iedzīvotāju. Pēc Frīdrihs Vilhelma nāves Jelgavā apmetās hercoga atraitne Anna, ar valsts pārvaldi nodarbojās hercogienes galma hofmeisters (lietvedis) Pēteris Bestuževs-Rjumins, galma vajadzībām Jelgavā uzcēla Sv. Simeona un Sv. Annas pareizticīgo katedrāli. Uz hercoga troni pretendēja gan Dancigas trimdā dzīvojošais Ferdinands Ketlers, gan arī Saksijas Morics, kuru 1726. gadā Kurzemes landtāgs ievēlēja par hercogu. Tomēr Aleksandrs Menšikovs, kurš pats vēlējās kļūt par hercogu, 1727. gadā uz Kurzemi nosūtīja Krievijas karaspēku, kas Moricu padzina. Par Annas jauno favorītu kļuva Ernests Johans Bīrons, kuru pēc hercoga Ferdinanda nāves 1737. gadā ievēlēja par Kurzemes un Zemgales hercogu. 1738. gadā viņš sāka tagadējās Jelgavas pils būvi. Taču pēc viņa izsūtīšanas uz Sibīriju 1741. gadā par Kurzemes hercogu īslaicīgi ievēlēja vācu princi Ludvigu Ernestu. 1756. gadā sākās Septiņgadu karš, Kurzemes un Zemgales hercogistē iepriekš izvietotais Krievijas impērijas karaspēks ģenerālanšefa Fermora vadībā iebruka Austrumprūsijā. Kara sākumā hercogisti pārvaldīja Kurzemes bruņniecības padome, bet 1758. gadā Polijas-Lietuvas valdnieks Augusts III par hercogu iecēla savu dēlu princi Kārli Kristiānu Jozefu. Pēc kara beigām 1763. gadā viņu ar Krievijas karavīru palīdzību padzina ķeizarienes Katrīnas II atbrīvotais Ernests Johans Bīrons.
1764. gadā Polijas-Lietuvas valdnieks Staņislavs Poņatovskis Kurzemes uz Zemgales hercogisti izlēņoja hercogam Ernstam Johanam un viņa troņmantniekam princim Pēterim, kurš 1769. gadā kļuva par pilntiesīgu hercogu. 1775. gadā Jelgavā nodibināja hercoga vārdā nosaukto akadēmiju (Academia Petrina) jeb akadēmisko ģimnāziju, kas darbojās līdz 1806. gadam.
Krievijas Impērijā (1795—1915)
Pēc Kurzemes hercogistes aneksijas un inkorporācijas 1795. gadā Jelgava kļuva par Jelgavas vietniecības, tad par Kurzemes guberņas galvaspilsētu. Otrās koalīcijas kara laikā 1798. gadā uz Kurzemes hercoga Pētera atstāto Jelgavas pili pārcēlās no Francijas padzītais Ludviķis XVIII ar savu galmu, tomēr pēc Krievijas karaspēka sakāves kaujā pie Cīrihes viņam 1801. gada janvārī steigšus nācās atstāt Jelgavas pili.
1801. gada martā Krievijas impērijas ķeizars Pāvils I izdeva likumu par Jelgavas Universitātes dibināšanu, taču pēc galma apvērsuma ķeizars Aleksandrs I tā paša gada jūnijā šo likumu atcēla. Par Baltijas provinču universitāti kļuva Tērbatas Universitāte. Trešās un Ceturtās koalīcijas kara laikā 1805. — 1807. gadā Jelgavas pilī atkal uzturējās Ludviķa XVIII galms.
Sākoties Pirmajam pasaules karam, no Jelgavas evakuēja uzņēmumi un iedzīvotāju skaits samazinājās no 40 tūkstošiem līdz 7—8 tūkstošiem. Kurzemes ofensīvas laikā 1915. gada 1. augustā Jelgavu atkārtotā uzbrukumā ieņēma Vācijas impērijas armija, kauju laikā sagrāva ēkas Katoļu ielā un Lilienfelda ielā. Krievu armija atkāpjoties saspridzināja Driksas un Lielupes tiltus. Vācu okupācijas laikā Jelgavā 1916. gadā dzīvoja 11 tūkstoši civiliedzīvotāju un daudz militārpersonu.
Neatkarīgajā Latvijā (1918—1940)
1919. gadā Jelgavā īsu laiku (no 2. līdz 6. janvārim) uzturējās Latvijas Pagaidu valdība, pēc tam Jelgavu ieņēma Sarkanā armija. Padomju varas laikā Jelgavā apcietināja daudz izglītoto sabiedrības locekļu, lielākā daļa no tiem bija vācbaltieši. No šiem ieslodzītajiem Jelgavas cietuma pagalmā tika nošauti apmēram 100 cilvēku. 17. martā, dienu pirms varas zaudēšanas, lielinieki visus cietuma ieslodzītos, ap 300 cilvēku, aizdzina ar kājām uz Rīgu. Ap 80 no viņiem gāja bojā ceļā, liela daļa atlikušo tika nošauti Rīgā, tādēļ šis notikums vācbaltiešu vidū ieguva nosaukumu "Nāves gājiens" (Todesmarsch). 18. martā pilsētu no Tukuma puses pēkšņā uzbrukumā ieņēma landesvēra triecienvienība. Atriebjoties par atklājušos vardarbību tika nogalināti ievainotie sarkanarmieši Jelgavas stacijā, publikācijās tiek runāts par 500 upuriem. Bermontiādes laikā Jelgavas pilī atradās Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas galvenā mītne, kuru tā pirms atkāpšanās nodedzināja. Latvijas armija Jelgavu atbrīvoja 1919. gada 21. novembrī.
Mieram iestājoties, daudzu karā izpostīto uzņēmumu vietā sāka darboties jauni. Divdesmitajos gados pilsēta attīstījās labajā Lielupes pusē, Pārlielupē, kur 1925. gadā uzcēla pirmo Latvijas cukurfabriku un paredzēja vietu lidlaukam (tā vietā vēlāk uzcēla RAF ēkas). No neatkarības laikā uzceltajiem namiem jāmin Agrārbankas nams, slimnīca, pamatskola, Pasta un telegrāfa ēka, Jelgavas pils dienvidu korpuss, Latvijas kredītbanka, viesnīca Driksas krastā.
Okupācijas laikā (1940—1990)
Otrā pasaules kara beigās Sarkanā armija 1944. gada vasaras uzbrukumā Baltkrievijā un Lietuvā sagrāva Vērmahta karaspēka grupu "Vidus" un 28. jūlijā no Šauļiem pavērsa uzbrukumu Jelgavas un Tukuma virzienā, lai ielenktu vācu karaspēka grupu "Ziemeļi". Jelgavu pasludināja par "cietoksni", tomēr pēc pamatīgas bombardēšanas no 30. jūlija līdz 7. augustam Sarkanā armija ielu kaujās ieņēma Lielupes kreiso krastu. Augustā vācu armija no jauna uzbruka Jelgavai no ziemeļiem, bet nespēja to ieņemt. Līdz 10. oktobrim gandrīz pilnīgi nopostītā Jelgava atradās frontes zonā.
1945. gada vasarā un rudenī PSRS kinematogrāfisti pilsētā uzņēma filmu „Lielais lūzums” (Великий перелом). Kaujas ainas ar plašiem postījumiem uzņemtas nejaukšanai paredzētā kvartālā ap Lielo un Pasta ielu, tostarp Lielajā ielā 12 esošās četrstāvu Latvijas Kredītbankas filiāles nama mūros, ko filmēšanas laikā pakāpeniski saspridzināja. Filmā atpazīstamas arī vēlāk nojauktā Kurzemes Savstarpējās kredītbiedrības nama un Jelgavas Latviešu biedrības nama drupas, vēlāk nojauktais Jelgavas autoostas kantoris un biļešu kase Pastā ielā 1, ēka Pasta ielā 3, vēlāk nojauktā Herteļa aptieka Pasta ielā 13, Tautas nams Krišjāņa Barona ielā 10, Jasmaņa patversmes ēka Krišjāņa Barona ielā 8 un Vecticībnieku lūgšanu nama torņa smaile Viestura ielā 8, bet viena no filmas epizodēm uzņemta kādā no Vecpilsētas ielas namu pagalmiem. 1975. gadā uz Jelgavu pārcēla autobūves rūpnīcu RAF. 1951. gadā atjaunoja Pētera akadēmijas ēku, kurā iekārtojās Ģederta Eliasa Jelgavas Vēstures un mākslas muzejs, 1969. gadā pabeidza Sv. Annas luterāņu baznīcas atjaunošanu, bet saglabājās Sv. Trīsvienības baznīcas torņa un Sv. Simeona un Sv. Annas pareizticīgo katedrāles drupas Jelgavas centrā.
Neatkarīgajā Latvijā (kopš 1990)
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1998. gadā pārtrauca darbību rūpnīca RAF. Lielās un Akadēmijas ielas krustojumā, skvērā pie Svētās Trīsvienības baznīcas torņa atklāja tēlnieces Artas Dumpes veidoto pieminekli Jānim Čakstem. 2005. gadā autobusu ražošanas atsākšanai nodibināja akciju sabiedrību AMO Plant, kura darbojās līdz 2014. gadam. 2007. gadā darbību pārtrauca Jelgavas cukurfabrika. 2010. gadā bijušās Trīsvienības baznīcas tornī iekārtoja muzeju
No 2010. līdz 2012. gadam gar Driksas upi ierīkoja divu līmeņu promenādi, uzcēla gājēju vanšu tiltu (Mītavas tiltu) uz Pasta salu un rekonstruēja tiltu pāri Pasta salas kanālam. 2013. gadā Mītavas tilta galā atklāja skulptūru-strūklaku „Jelgavas students”.
2022. gada 18. maijā Latvijas Lauksaimniecības universitātes (LLU) konvents nolēma pārdēvēt LLU par Latvijas Biozinātņu un tehnoloģiju universitāti.
Kanāls
Kurzemes hercogistes laikā 17. gadsimtā gar Lielās ielas ziemeļu malu tika izrakts Jēkaba kanāls, kas savienoja Svēti un Driksu. Tas apgādāja pilsētu ar ūdeni un kalpoja kā ūdens ceļš preču pārvadāšanai. Līdz 20. gadsimtam kanāls bija aizsērējis, un 1930. gadu vidū tika aizbērts.
Pilsētas robežas
Jelgava līdz 20. gadsimtam attīstījās tikai Lielupes kreisajā krastā. Kopš pilsētas tiesību piešķiršanas brīža tai piederēja liels lauku novads, kura robežas pirmo reizi tika noteiktas 1615. gadā. Robežu starp pilsētu un tās lauku novadu pirmo reizi kartē iezīmēja 1652. gadā. Ap šo laiku apkārt pilsētai tika uzbūvēti vaļņi, kuri arī apzīmē toreizējo pilsētas apbūvēto teritoriju. Vaļņus nopostīja Lielā Ziemeļu kara laikā 1706. gadā un pilnībā nojauca 19. gadsimta sākumā, tomēr to apveidi saglabājās pa Vaļņu ielas (IV. Wall-Straße) un Vārpu ielas (II. Wall-Straße) gaitu.
Pēc Latvijas valsts izveidošanās 1921. gadā no jauna iezīmēja pilsētas robežas. Arī šoreiz Jelgavas austrumu robeža sakrita ar Driksas krastu. Tomēr tajā laikā jau bija nobriedusi nepieciešamība pilsētas robežas paplašināt. 1927. gada 11. jūnijā tika izsludināts likums "Par Jelgavas pilsētas administratīvām robežām", pēc kura vairākas reizes palielinājās Jelgavas platība, un pilsēta izpletās Pārlielupē. Ar nelielām izmaiņām šādas robežas Jelgavai bija līdz 1949. gadam, kad tika piešķirtas jaunas pilsētas robežas, kuras pastāv līdz mūsu dienām.
2009. gada Ikšķiles novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Ikšķiles novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Ikšķiles novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 10 kandidātu saraksti, kas veidoti no 139 kandidātiem. Ikšķiles novadā vēlēšanas notika 2 iecirkņos.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Latvijas Zemnieku savienība (28,25%), bet kopā novada domē iekļuva 5 no 10 sarakstiem. Ikšķiles novada domes vēlēšanās piedalījās 3 983 vēlētāji jeb 63,69% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 3 972, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 3 912 vēlētāji.
Frūde Andrēsens
Frūde Andrēsens (no; dzimis Roterdamā, Nīderlandē) ir bijušais norvēģu biatlonists un distanču slēpotājs. Nodarboties ar biatlonu uzsāka 1985. gadā. Pasaules kausa posmos biatlonā piedalās kopš 1995. gada. Tajos izcīnījis 15 uzvaras individuālajās distancēs.
Ņikita Filatovs
Ņikita Filatovs (ru; dzimis Maskavā) ir bijušais krievu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 53 spēles Nacionālajā hokeja līgā, kā arī 304 spēles Kontinentālajā hokeja līgā.
Spēlētāja karjera
2008. gada NHL draftā viņu "Blue Jackets" izraudzījās ar kopējo sesto numuru. Pirms izvēlēšanas draftā viņš spēlēja Maskavas CSKA zemākajās jauniešu komandās. Ziemeļamerikas klubos viņš ir aizvadījis divas sezonas, kuru laikā spēlēja "Blue Jackets" un tā bijušā fārmkluba Sirakjūsas "Crunch" sastāvos. 2009.—2010. gada sezonā viņu Kolumbusas klubs aizdeva Maskavas CSKA klubam, kura sastāvā viņš aizvadīja daļu 2009.—2010. gada KHL sezonas.
2010.—11. gada sezonā Filatovs "Blue Jackets" sastāvā aizvadīja 23 spēles. Vasarā hokejists tika aizmainīts uz Otavas "Senators". "Senators" rindās Filatovs uzsāka jauno sezonu, taču, līdzīgi kā 2009.—2010. gada sezonā, tika izīrēts Maskavas CSKA klubam. 2012. gada vasarā Filatovs pievienojās Ufas "Salavat Julajev" vienībai, tās rindās aizvadot divas nākamās sezonas. Nākamo piecu sezonu gaitā pārstāvēja astoņas dažādas KHL komandas. Par viņa rezultatīvāko sezonu kļuva 2016.—17. gada sezona, kad Toljati "Lada" rindās Filatovs atzīmējās ar 40 rezultativitātes punktiem.
Ņ. Filatovs ir spēlējis Krievijas jaunatnes izlašu sastāvā. 2007. un 2008. gadā izlasi pārstāvēja Pasaules čempionātā U-18 vecuma grupā, 2008., 2009. un 2010. gadā bija Krievijas izlases sastāvā startam Pasaules čempionātā U-20 vecuma grupā. 2007. gada U-18 čempionātā tika izcīnīta zelta medaļa, 2008. gada U-18 čempionātā — sudraba medaļa. 2008. un 2009. gada U-20 čempionātos tika izcīnīta bronzas medaļa.
Zaporižjas apgabals
Zaporižjas apgabals (uk) ir viens no Ukrainas apgabaliem tās dienvidaustrumos starp Dņepru un Azovas jūru. Robežojas ar Doneckas apgabalu ziemeļaustrumos, Dņipropetrovskas apgabalu ziemeļrietumos un ziemeļos un Hersonas apgabalu dienvidrietumos.
Vēsture
Tagadējā Zaporižjas apgabala teritoriju līdz 13. gadsimtam apdzīvoja neatkarīgas stepju tautas (avāri, pečeņegi, bulgāri, maģāri, polovcieši). Pēc 1240. gada tā nokļuva Zelta Ordas pārvaldībā. Zelta Ordas sabrukuma periodā ap 1449. gadu radās Krimas haniste, kas 1475. gadā kļuva par Osmaņu impērijas vasali. Apgabala rietumu daļas teritorijā dzīvojošās stepju klejotāju nogaju ciltis (Jedičkulas un Džambailukas ordas) atzina Krimas hanu virsvadību. Vēlāk šī apgabala ziemeļu daļā no Lietuvas dižkunigaitijas, vēlāk Polijas—Lietuvas kopvalsts ieceļoja kazaki.
Pēc Bohdana Hmeļnicka sacelšanās apgabala ziemeļu daļa bija Zaporižjas Sečas pakļautībā. Pirms Krievu—turku kara (1735—1739) 1734. gadā krievu karaspēks okupēja Zaporižjas Seču un tā nokļuva atkarībā no Krievijas Impērijas. No 1754. gada šī Dņepras kreisā krasta daļa iekļauta Krievijas Impērijā kā jaundibinātās Jaunkrievijas guberņas daļa, bet dienvidu daļa pie Azovas jūras palika Krimas hanistei līdz 1783. gadam. 1802. gadā Jaunkrievijas guberņu sadalīja Nikolajevas, Taurijas un Jekaterinoslavas guberņā.
Slovākijas sieviešu basketbola izlase
Slovākijas sieviešu basketbola izlase ir nacionālā basketbola sieviešu komanda, kas pārstāv Slovākijas Republiku starptautiskās basketbola sacensībās, tādās kā Eiropas čempionāts, Pasaules kauss, olimpiskās spēles. Pašlaik Slovākijas izlase FIBA Pasaules izlašu rangā ieņem 22. vietu. Slovākijas izlases labākais panākums ir sudrabs 1997. gada Eiropas čempionātā.
Zaporižjas apgabals
Vēsture
No 1918. gada janvāra apgabala teritorija atradās Ukrainas Tautas Republikas sastāvā. Pilsoņu kara laikā apgabala teritoriju ieņēma Nestora Mahno vadītā Revolucionārā Ukrainas nemiernieku armija (1918—1921). Kopš 1921. gada šī teritorija nonāca Ukrainas PSR, 1939. gadā Dņipropetrovskas apgabala dienvidu daļā izveidoja atsevišķu Zaporižjas apgabalu. No 1991. gada Ukrainas Republikas sastāvā.
Administratīvais iedalījums
Kopš 2020. gada 17. jūlija apgabalā iepriekšējo 20 rajonu un 5 apgabala pakļautības pilsētu vietā ir izveidoti pieci rajoni: Berdjanskas rajons, Melitopoles rajons, Polohu rajons, Vasiļivkas rajons un Zaporižjas rajons; bijušās apgabala nozīmes pilsētas iekļautas rajonu sastāvā.
Sonāte
Sonāte (no la — 'skanēt') mūzikā burtiski apzīmē instrumentālu skaņdarbu, kurš uzrakstīts cikliskā formā. Sonāte ir pretēja kantātei, kur tiek dziedāts. Šis termins, kas ir visai nenoteikts, dabiski ir attīstījies laika gaitā un apzīmē dažādas mūzikas veidus līdz klasicisma ērai. Sonātes kļuva nozīmīgas tieši klasiskajā periodā un 19. gadsimta sākumā ar to apzīmēja liela apjoma komponēto darbu principus. Ievērojamākie klasiskās sonātes komponisti ir Jozefs Haidns, Volfgangs Amadejs Mocarts un Ludvigs van Bēthovens.
Forma
Sonātes formas pamats: ekspozīcija, izstrādājums un reprīze.
Ekspozīcija
Ekspozīcija veidojas, pamatā no galvenās partijas (g.p.), saistījuma partijas (s.p.), blakus partijas (b.p.) un noslēguma partijas (n.p.).
Ekspozīcijas tonālais pamats: galvenā partija (g.p.) un blakuspartija (b.p.).
Ekspozīcija Mažorā tiek attīstīta T (tonikas, jeb I pakāpes tonalitātē) un D (dominantes, jeb V pakāpes tonalitātē).
Ekspozīcija minorā tiek attīstīta t (tonikas, jeb I pakāpes tonalitātē) un paralēlajā Mažorā (III pakāpes tonalitātē).
Ekspozīcija bieži tiek atkārtota 2 reizes.
Ekspozīcijas teorētisks piemērs Do Mažorā:
Galvenā partija un saistījuma partija: Do Mažors ((4+4=)8 taktis), Blakuspartija un noslēguma partija: Sol Mažors (8 taktis).
Ekspozīcjias teorētisks piemērs do minorā:
Aizkarpatu apgabals
Aizkarpatu apgabals (uk) vai Aizkarpatija (uk) ir viens no Ukrainas apgabaliem. Tas robežojas ar Ivanofrankivskas un Ļvivas apgabaliem ziemeļaustrumos, kā arī Polijas Piekarpatu vojevodisti ziemeļos, Slovākiju ziemeļrietumos, Ungāriju dienvidrietumos un Rumāniju dienvidos.
Sonāte
Ekspozīcija
Galvenā partija un saistījuma partija: do minors (8 taktis),
Aizkarpatu apgabals
Apgabala ziemeļu/ziemeļaustrumu daļa atrodas Karpatu kalnos, dienvidrietumu daļa — Aizkarpatu zemienē. Bez ukraiņiem, apgabalā kompakti gar Ungārijas robežu dzīvo ungāri, gar — Rumānijas robežu — rumāņi. Kalnos dzīvo rusīnu, lemku, boiku un hucuļu etniskās grupas.
Sonāte
Ekspozīcija
Blakuspartija un noslēguma partija: Mib Mažors (8 taktis).
Izstrādājums
Izstrādājums attīsta ekspozīcijas muzikālo materiālu, šajā materiālā iespējamas novirzes no tonalitātes, pēkšņi harmoniski pretnostatījumi,
Aizkarpatu apgabals
Vēsture
1938. gada novembrī pēc Minhenes vienošanās Ungārija atguva Karpatu Rutēnijas dienvidu daļu, Pēc Slovākijas neatkarības pasludināšanas 1939. gada 15. martā tika pasludināta arī Aizkarpatu Ukrainas neatkarība, tomēr līdz 18. martam to ieņēma Ungārijas karaspēks. 1944. gada oktobrī Karpatu Ukrainu okupēja Sarkanā armija, tā paša gada novembrī tika nodibināta padomju vara un 1945. gada 29. jūnijā Čehoslovākijas prezidents Edvards Benešs bija spiests parakstīt atteikšanos no Karpatu Rutēnijas, jūlijā tika pasludināta apvienošanās ar Ukrainas PSR. 1947. gada Parīzes miera līgumā Ungārija atteicās no 1938. un 1939. gadā iegūtās teritorijas.
Sonāte
Izstrādājums
izstrādājums bieži beidzas ar Dominantes septakordu, kas norāda uz reprīzes iestāšanos (var būt arī fermāta un/vai ritenuto).
Aizkarpatu apgabals
Etniskā struktūra
Gar Ungārijas robežu dzīvo ungāri, kalnainajā austrumu daļā rumāņi, pārējā teritorijā ukraiņi, pilsētās arī krievi.
Sonāte
Izstrādājums
Izstrādājuma teorētisks piemērs Do Mažorā:
Aizkarpatu apgabals
Administratīvais iedalījums
Līdz 2020. gada administratīvajai reformai apgabalā ietilpa 5 apgabala nozīmes pilsētas — Berehove, Čopa, Husta, Mukačeve, Užhoroda, kā arī 13 rajoni — Berehoves rajons, Hustas rajons, Iršavas rajons, Mižhirjas rajons, Mukačeves rajons, Perečinas rajons, Rahivas rajons, Svaļavas rajons, Tjačivas rajons, Užhorodas rajons, Velikijbereznijas rajons, Vinohradivas rajons, Volovecas rajons.
Sonāte
Izstrādājums
(pirms katras tonalitātes iespējamas tonalitātes noviržu harmonijas, piemēram, Dominantes septakords vai tā apvērsumi)
Aizkarpatu apgabals
Administratīvais iedalījums
Kopš 2020. gada 17. jūlija apgabalā ir seši rajoni Berehoves rajons, Hustas rajons, Mukačeves rajons, Rahivas rajons, Tjačivas rajons un Užhorodas rajons; bijušās apgabala pakļautības pilsētas iekļautas jauno rajonu sastāvā.
Sonāte
Izstrādājums
sol minors(2 taktis), do minors(2 taktis), re minors(2 taktis), Sol Mažors(2 taktis) (pēdējās takts nobeigumā — Do Mažora Dominantes (V pakāpes) septakords — sol si re fa, (var būt ar fermātu)).
Izstrādājuma teorētisks piemērs do minorā:
Aizkarpatu apgabals
Pilsētas
Apgabalā ir 11 pilsētas:
Sonāte
Izstrādājums
Sol Mažors(2 taktis), Do Mažors(2 taktis), Re Mažors(2 taktis), Sol Mažors(2 taktis) (pēdējās takts nobeigumā — do minora Dominantes (V pakāpes) septakords — sol si re fa, (var būt ar fermātu)).
Reprīze
Reprīze veidojas, pamatā no ekspozīcijas materiāla, kas tiek sakārtots tonāli (reprīzē galvenā partija un blakuspartija ir Tonikas tonalitātē (Mažorā un arī minorā)).
Reprīze Mažorā tiek attīstīta T (tonikas, jeb I pakāpes tonalitātē) un T (tonikas, jeb I pakāpes tonalitātē).
Reprīze minorā tiek attīstīta t (tonikas, jeb I pakāpes tonalitātē) un t (tonikas, jeb I pakāpes tonalitātē).
Reprīzes teorētisks piemērs Do Mažorā:
Galvenā partija un saistījuma partija: Do Mažors (8 taktis),
Blakuspartija un noslēguma partija: Do Mažors (8 taktis).
Reprīzes teorētisks piemērs do minorā:
Galvenā partija un saistījuma partija: do minors (8 taktis),
Blakuspartija un noslēguma partija: do minors (8 taktis).
Pamatā, komponisti, kuri raksta sonātes, iziet ārpus klasiskās formas robežām un komponē klāt arī citus formas posmus kā, piemēram, kadences(agrāk kadences arī improvizēja) un kodas.
Karloss Moija
Karloss Moija (, dzimis, Spānijā) ir bijušais spāņu tenisists. K. Moija ir 1998. gada Francijas Atklātā čempionāta uzvarētājs, bet 1999. gadā viņš divas nedēļas atradās pirmajā vietā ATP reitingā. 2010. gadā beidza profesionāla tenisista karjeru.
Perudža
Perudža (it) ir pilsēta Itālijā, Umbrijas reģiona centrs, kā arī Perudžas provinces administratīvais centrs. Tā atrodas netālu no Tibras. Perudžas simbols ir grifs, kura motīvu var redzēt vairākās pilsētas celtnēs. Tas ir ievērojama mākslinieciskais Itālijas centrs. Ievērojamais gleznotājs Pjetro Vanuči, kura iesauka ir Perudžino, ir nācis no pilsētas, kas atrodas netālu no Perudžas. Astoņas viņa gleznas ir atrodamas Umbrijas nacionālajā galerijā. Viņa skolēns Rafaēls bija viens no ievērojamākajiem Renesanses māksliniekiem. Vēl Perudžā dzīvoja slavenais gleznotājs Pinturikjo, kā arī iespējams vislavenākais arhitekts, kurš ir dzīvojis Perudžā, Galeaco Alesi. Pilsēta pirmoreiz tikusi pieminēta ap 310.—309. gadu p.m.ē. Pilsētā katra gada oktobrī notiek šokolādes festivāls, pilsētā ražotā šokolāde ir slavena visā valstī.
Satoru Nakadžima
Satoru Nakadžima (中嶋 悟; dzimis, netālu no Okazaki, Japānā) ir bijušais Formula 1 pilots un pieckārtējs Japānas F2 čempions.
Viņš sāka piedalīties sacīkstēs līdz ar skolas beigšanu un vadītāja apliecības iegūšanu. Viņš F1 piedalījās 80 sacīkstēs un brauca tikai divās komandās - Lotus un Tyrrell. Viņa labākais rezultāts bija ceturtā vieta. Satoru ir arī uzstādījis ātrāko apli 1989. gada Austrālijas GP. Viņa dēls Kadzuki arī kļuva par sacīkšu pilotu un kopš 2007. gada nogales piedalās Formula 1 sacīkstēs.
Vašingtonas "Wizards"
Vašingtonas "Wizards" (en) ir profesionāls ASV basketbola klubs, kas ir bāzēts Vašingtonā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās basketbola asociācijas Austrumu konferences Dienvidaustrumu divīzijā. Tas tika dibināts 1961. gadā kā Čikāgas "Packers" un kopš dibināšanas brīža spēlē NBA. 1963. gadā komanda pārcēlās uz Baltimoru, bet kopš 1973. gada atrodas Vašingtonā. Nosaukumu "Wizards" komanda ieguva 1997. gadā, lielāko pastāvēšanas laiku bijusi pazīstama kā "Bullets".
Kluba īpašnieks ir vairākas profesionālā sporta komandas pārvaldošais Monumental Sports & Entertainment, ko kontrolē uzņēmējs Teds Leonsis.
Savas pastāvēšanas vēsturē "Wizards" ir 1 reizi uzvarējuši NBA čempionātā (1978. gadā, kad komandas līderi bija Elvins Heizs un Vess Anselds), 4 reizes kļuvuši par konferences uzvarētāju un 7 reizes — divīzijas čempionu. Mājas spēles komanda aizvada Capital One Arena arēnā.
Urdu
Urdu (, urdū, ), vietēji pazīstams kā Lāškārrī (لشکری), ir indoirāņu saimes indoāriešu atzara valoda. Būtībā tā ir hindustāņu valodas literārā valoda, kas tiek izmantota musulmaņu pasaulē. Otra hindustāņu literārā valoda ir hindi, kas fonētiski un gramatiski ir tāda pati, bet to izmanto hinduisti. Urdu ir viena no divām Pakistānas valsts valodām, kā arī viena no 22 klasificētajām Indijas valodām un oficiālā valoda četros Indijas štatos: Utarpradēšā, Bihārā, Āndhra Pradēšā un Džammu un Kašmīrā. Urdu vārdu krājums ir attīstījies sanskrita, persiešu, arābu, kurdu un tjurku valodu ietekmē. Mūsdienās urdu valodas vārdu krājumu stipri ietekmē pendžābu un angļu valoda.