cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vitālijs Fjodorovs
Biogrāfija
Gandrīz visu mūžu strādāja Latvijas Valsts pilsētu celtniecības projektēšanas institūtā, vēlākajā akciju sabiedrībā Pilsētprojekts.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Vitālijs Fjodorovs projektējis vairākas izglītības iestādes, sporta kompleksus, peldbaseinus, kā arī virkni daudzdzīvokļu un individuālo namu. Starp viņa projektiem ir arī viesnīca Latvija Daugavpilī.
Viņš ir projektējis Cēsu pamatskolu (2003), kas ir pirmā pilnībā no jauna celtā skola pēc neatkarības atgūšanas.
Miris, apbedīts Matīsa kapos.
Stepes lāčpurns
Stepes lāčpurns (Morchella steppicola) ir Latvijā ļoti reta lāčpurnu ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami. Pirmoreiz aprakstīts 1941. gadā Ukrainā. Parasti sastopams Eirāzijas stepju zonā. Izskatā ievērojami atšķiras no citiem lāčpurniem.
Augšanas apstākļi
Humusa saprofīts. Aug atsevišķi vai grupās pavasaros zālē stepēs un mežastepēs, bieži tuvu meža stādījumiem, ar kuriem spēj veidot mikorizu, smilšainās vai mālainās augsnēs. Reizēm mežacūku un kurmju rakumos un citādi savandītā augsnē. Var veidot raganu riņķus.
Tā kā aug saulainās, vējainās vietās, tad bez lietus ātri izžūst un cepurītes forma kļūst līdzīgāka tradicionālajai lāčpurnu formai ar šaurākām krokām. Sausos gados augļķermeņi var neveidoties vispār vairākus gadus no vietas. Augļķermeņu dzīves cikls ir īsāks kā citiem lāčpurniem, parasti 5—7 dienas.
Barības vērtība
Reta sēne, par kuras atrašanu vajadzētu ziņot mikologiem. Vairākās zemēs tā iekļauta Sarkanajās grāmatās, ieskaitot Ukrainu. Ēdama pēc 10 minūšu termiskas apstrādes, kas samazina sēnē iespējami esošo toksīnu daudzumu. Tāpat kā citi lāčpurni, dažiem indivīdiem izsauc nelielus un diennakts laikā pārejošus gremošanas trakta vai nervu sistēmas traucējumus. Cepurīte parasti pilna ar smiltīm, kas apgrūtina apstrādi.
Līdzīgās sugas
Nelīdzinās citiem lāčpurniem savas cepurītes un kātiņa īpatnējās uzbūves dēļ. Bisītes jeb ķerveļi un ķēvpupi atšķiras no lāčpurniem ar savu virsmu, kura vienmēr ir izlocīti krunkaina, kamēr stepes lāčpurniem fragmentāra un atgādina ziedkāpostu. Bez tam, bisīšu un ķēvpupu cepurītes ir tumši brūnos toņos, kamēr stepes lāčpurns pat vecumā paliek gaiši brūns vai gaiši pelēks.
Ūzuļnīki (Lazdukalna pagasts)
Ūzuļnīki (arī Ozolnieki) ir ciems Rugāju novada Lazdukalna pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 9,2 km no pagasta centra Benislavas, 9,6 km no novada centra Rugājiem un 214,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P36 (Rēzekne–Gulbene), Vornīnes upes krastā.
Latvijas Para ledus hokeja federācija
Biedrība "Latvijas Para Ledus Hokeja Federācija" (LPLHF) izveidota nolūkā paplašināt iespējas Latvijā nodarboties ar paralimpisko ziemas komandu sporta veidu — parahokeju un aktīvu darbību sākusi ar 2019. gadu (biedrību un nodibinājumu reģistrā "Latvijas Para Ledus Hokeja Federācija" (#ParaLedusHokejs) reģistrēta 2018. gada 15. oktobrī). Organizācija izveidota ar mērķi attīstīt iespējas sportā iesaistīties cilvēkiem ar invaliditāti, kā arī izstrādāt un realizēt konstruktīvas idejas, kas vērstas uz parahokeja attīstību, universālā dizaina principu iekļaušanu sporta būvēs un nest pozitīvas pārmaiņas Latvijas sabiedrībā ilgtermiņā.
Reģistrācijas numurs — 40008281694. SEPA (Vienotās euro maksājumu telpas saņēmēja) identifikators — LV73ZZZ40008281694. Mērķis: Veicināt para ledus hokeja attīstību Latvijā, sadarboties ar nacionālām un starptautiskām hokeja un paralimpiskās kustības organizācijām.
Vēsture
Biedrība izveidota, secīgi realizējot pasākumus, kuru virsmērķis panākt Latvijas valstsvienības dalību 2026. gada Ziemas Paralimpiskajās spēlēs. 2018. gadā biedrības kodola pārstāvji kopā ar Latvijas paralimpiskās komitejas pārstāvjiem realizēja pirmo parahokeja attīstības projektu un piedalījās starptautiskā nometnē Armēnijā.
Realizējot nākamos parahokeja attīstības soļus, #ParaLedusHokejs iepazīstināja Latviju ar parahokeja ekipējumu, vēlāk biedrība, balstoties savā pieredzē, rosināja turpmāk Latvijā mainīt ievedmuitas piemērošanas kārtību parasporta inventāram un iepazīstināja ar parahokeju Latvijas hokeja federācijas vadību un valstsvienības spēlētājus atklātajā ledus treniņā. 2019. gada pirmajā pusē tika izveidots skaidrojošs video — iepazīstinot plašāku sabiedrību ar hokeja novirzienu cilvēkiem ar invaliditāti — parahokeju. Biedrība sadarbojas ar Latvijas jaunuzņēmumiem un, nolūkā pilnveidot parahokeja inventāru, sadarbībā ar MassPortal tika izstrādātas parahokeja drošības uzlikas sporta kamaniņām. Pirmā biedrības gada darbības bilance, tai skaitā publiskās lekcijas, iepazīstinot ar parahokeju dažādas sabiedrības mērķa grupas, tika apkopota plašā ilustrētā laikraksta Diena publikācijā — "Paraledus Latvijā jeb atveram jaunu frontes līniju". Viens no redzamākajiem sasniegumiem bija biedrības un telekomunikācijas uzņēmuma tet projekts, 2019.gada pasaules čempionāta parahokejā finālspēli no Čehijas pilsētas Ostravas demonstrēt tiešraidē Latvijas hokeja līdzjutējiem.
2019. gada septembrī Rīgā norisinājās pirmā starptautiskā parahokeja treniņnometne, kurā līdzās cilvēkiem ar invaliditāti no Latvijas, piedalījās eksperti  — Čehijas un Norvēģijas valstsvienību vadītāji un Norvēģijas un Itālijas valstsvienību spēlētāji.
Attīstības virzieni
- iepazīstināt plašāku sabiedrību un specifiskās mērķagrupas ar parahokeju;
- veidot parahokeja valstsvienību un rosināt maksimāli plašu cilvēku ar invaliditiāti iesaisti šajā ziemas komandas sporta veidā;
- virzīt biedrības darbību, atbalstītāju un projektorientēto risinājumu darbību, lai sasniegtu 2026.gada Paralimpiskās spēles.
Antonijs Kosakovskis
Antonijs Kosakovskis (pl; dzimis, miris ) bija Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1789. līdz 1795. gadam, Lielā Seima deputāts.
Dzimis Žemaitijas stolnika Dominika Kosakovska ģimenē. Antonija brāļi bija Inflantijas bīskaps Juzefs Kazimirs Kosakovskis un Lietuvas lielhetmanis Šimons Kosakovskis. Antonija Kosakovska dēls Jans Nepomucens Kosakovskis bija pēdējais Inflantijas bīskaps, bet Juzefs Antonijs Kosakovskis kļuva par Napoleona adjutantu.
Kā ietekmīgas Lietuvas lielkņazistes dzimtas pārstāvis ieņēma vairākus amatus valsts pārvaldē, līdz 1789. gadā tika iecelts par Inflantijas kastelānu. Pirms tam, 1788. gadā, no Kauņas apriņķa tika ievēlēts Lielajā jeb Četrgadu Seimā. 1792. gadā Antonijs Kosakovskis iekļāvās prokrieviskās Targovices konfederācijas sastāvā. Koscjuško sacelšanās laikā 1794. gadā nemiernieki Romualda Gedroica vadībā arestēja Antoniju Kosakovski, tomēr, personiski iejaucoties Koscjuško, viņs tika atbrīvots. Antonija Kosakovska brāļus Juzefu Antoniju un Šimonu nemiernieki sodīja ar nāvi.
Skaistais lāčpurns
Skaistais lāčpurns (Morchella deliciosa) ir Latvijā ļoti reta lāčpurnu ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami. Latvijā atrasts tikai vienreiz.
Augšanas apstākļi
Saprofīta sēne. Aug atsevišķi vai mazās grupās aprīļa beigās un maijā jauktu un skuju koku mežos, izcirtumos, ceļmalās, izdegumos un dārzos. Latvijā konstatēta tikai vienu reizi Rīgā, Botāniskajā dārzā. Biežāka Balkānos un dienvidu Eiropā. Aug arī Āzijā un Austrālijā.
Barības vērtība
Augstvērtīga un savā reģionā populāra ēdamā sēne. Ēdama pēc 10 minūšu termiskas apstrādes, kas samazina sēnē iespējami esošo toksīnu daudzumu. Dažiem alerģiskiem indivīdiem izsauc nelielus un diennakts laikā pārejošus gremošanas trakta vai nervu sistēmas traucējumus.
2005. gadā vācu ķīmiķi no sēnes izdalīja ķīmisku savienojumu, kurš līdz ar dažiem citiem atbildīgs par tās umami garšu un līdz tam nav bijis konstatēts nekādos pārtikas produktos.
Turku ķīmiķi konstatējuši, ka skaistais lāčpurns relatīvi stipri uzkrāj svinu (pretēji, piemēram, augstajam lāčpurnam).
Līdzīgās sugas
Līdzīgi ir smailie lāčpurni, kurus no skaistajiem droši var atšķirt tikai ar mikroskopu, un parastie lāčpurni, kuru cepurītēm noapaļotāka forma. Visi lāčpurni, ar kurām Latvijā šo sugu var sajaukt, ir ēdami. Bisītes jeb ķerveļi un ķēvpupi atšķiras no lāčpurniem ar savu virsmu, kura vienmēr ir izlocīti krunkaina, kamēr lāčpurniem — tīkloti šūnaina.
Indoor Group
Indoor Group Oy ir Somijas uzņēmums, kas darbojas mēbeļu mazumtirdzniecībā. Uzņēmums ir dibināts 1999. gadā. Tā galvenais birojs atrodas Vantā.
Uzņēmums pārvalda mēbeļu veikalu tīklu Asko un Sotka (tai skaitā franšīzes) veikalus un internetveikalus Somijā un Igaunijā. Tam ir arī meitas uzņēmums Insofa, kas Lahti ražo mīkstās mēbeles.
Indoor Group lielākie kapitāldaļu turētāji (2019. gads) ir investīciju uzņēmums Sievi Capital Oyj (57,96 %) un Ilmarinen pensiju fonds (18,74 %).
Mārtiņš Milbrets
Mārtiņš Milbrets (dzimis, miris ) bija latviešu mākslinieks un scenogrāfs.
Indoor Group
Vēsture
Indoor nosaukuma priekštecis bija 1970. gadu vidū dibinātais uzņēmums Oy Indoor Design Ab, kam Helsinkos bija interjera priekšmetu veikals. Uzņēmums arī ražoja mēbeles, kuru dizainu veidoja Zviedrijas dizaineri. 1982. gadā Asko kļuva par Indoor Design kapitāldaļu turētāju, kas izveidoja nelielu veikalu tīklu līdzās dažām Asko mēbeļu zālēm.
Antīkā Tēra
Antīkā Tēra (Αρχαία Θήρα) ir sena pilsēta 360 metrus augstā Mesavouno kalna virsotnē, Santorīnas salā, Grieķijā. Pilsēta nosaukta mitoloģiska salas valdnieka Tēras vārdā, kurš tiek uzskatīts par šīs pilsētas dibinātāju. Vadoties no vēsturiskiem avotiem Tēra pastāv no 9. gadsimta pr.Kr, un bija apdzīvota līdz 726. gadam. Pilsētu sistemātiski sāka pētīt vācu arheologs Frīdrihs Hillers fon Gertringens 1895. gadā un vadīja izrakumus līdz 1904. gadam. Jauni arheoloģiskie izrakumi tika atsākti tikai 1990.—1994. gadā Volframa Hepfnera vadībā (Berlīnes Brīvā universitāte), kurš padziļināja zināšanas par Egejas jūras dienvidu daļas antīko vēsturi.
Izvietojums
Senās pilsētas centrālā iela ir gandrīz 800 m gara un priekš tiem laikiem samērā plata (2-4 metri), un stiepjas dienvidaustrumu virzienā. Nogāzes augšdaļā pilsētas ziemeļu daļā, no centrālās ielas rietumu virzienā taisnā leņķī atiet šķērsiela, kas atduras pret Ptolemaju laika garnizona štābu, kas bija izmitināts šajā pilsētā. Apmēram pēc 200 metriem kalna plakumā centrālā iela paplašinās un veido 100 х 100 metrus lielu laukumu. Dzīvojamā apbūve koncentrējas ap agoru, kas atrodas blakus teātrim, iebūvētam austrumu nogāzē. Kalna austrumu galā ir vēl viens plakums, kur atrodas neliela svētnīcas teritorija ar tempļiem u.c. sabiedriskām celtnēm. Visas celtnes celtas no šī paša kalna kaļķakmeņiem. Kokmateriālu uz salas bija maz, un tādēļ tā tika izmantota ļoti ekonomiski.
Kalna pakājē, mūsdienu Kamari pilsētas nomalē atrodas senā nekropole, kura tika izmantota visu senās pilsētas pastāvēšanas laiku. Blakus pilsētai bija osta, kuras lokalizācija pagaidām nav precizēta. Tur, domājams, atradās doki un dzīvojamās telpas jūrniekiem un karavīriem. Pēc rakstiskiem avotiem Tērai bija divas ostas, konkrēti Ija (grc, nejaukt ar mūsdienu Iju salas ziemeļos) un Eleusina (grc), kas atradās, attiecīgi, mūsdienu Kamari un Perissas pilsētās. Pie Eleusinas atradās arī Svētās Irīnas bazilika, kuras vārdā tika nosaukta Santorīnas sala.
Vēsture
Arhaiskajā laikmetā pilsēta bija tikai neliela apmetne Kiklādu dienvidu nomalē. To dibināja doriešu kolonisti no Spartas, kas novērtēja izvietojuma stratēģisko vērtību uz klinšainā kalna. Hērodots un Pausānijs stāsta par mitoloģisku valdnieku Tēru, feniķiešu valdnieka, Kadma, pēcteci un Tēbu valdnieka Autesiona dēlu, kurš valdīja Lakonijā un Spartā savu nepilngadīgo brāļadēlu Eurisfena un Prokla vārdā. Kad tie sasniedza pilngadību, viņš dibināja jaunu apmetni Kallistes salā (grc), kas vēlāk tika pārdēvēta viņa vārdā par Tēru. Šis vārds tika dots arī pilsētai, par kuru ir arheoloģiskas liecības, datējamas ar 9. gadsimtu pr.Kr. Tālāk Hērodots raksta par septiņus gadus garo sausuma periodu (ap 630. gadu pr.Kr.), kas piespieda Tēras iedzīvotājus sūtīt kolonistus uz Kirēni mūsdienu Lībijā. Šī apmetne bija tik veiksmīga, ka Tēra ilgu laiku baudīja Kirēnē labu reputāciju, neskatoties uz savu relatīvo nenozīmību. Tika atrasta 760 monētu liela kolekcija, datēta ar 6. gadsimtu pr.Kr., kas liecina par nenozīmīgām tirdzniecības saitēm ar Atēnām un Korintu rietumos, kā arī Joniju un Rodu austrumos.
Taču Tēras nozīmība pieauga tad, kad 3. gadsimta pr.Kr. otrajā pusē hellēnisma laikā pilsētas ostā uzturējās visa Egejas jūras Ptolemeja kara flote. Pilsēta tika pilnībā pārbūvēta priekš virsniekiem. Iepriekšējais ielu tīkls tika pārveidots regulārā ielu plānojumā, kā arī tika uzbūvēti reprezentatīvi nami ar peristiliem.
Vairāki uzraksti liecina par Ptolemeju karavīru lomu pilsētā. Sākotnēji Tērā atradās tikai trīs virsnieki ar apmēram 300 karavīriem, taču vēlāk tur apmetās citas amatpersonas un atvaļinātie virsnieki, kas būtiski izmainīja pilsētas raksturu. Tomēr nav zināms, vai visi pilsētas iedzīvotāji bija pakļauti militārajai administrācijai, vai arī daļa varēja saglabāt savu politisko neatkarību. No vienas puses karavīri bija kontinentālie grieķi, bet no otras palielinājās ēģiptiešu algotņu daļa, kas spēcīgi iespaidoja pilsētas kultus ar savām dievībām. Jūras karabāze bija dibināta ap 145. gadu pr.Kr., taču vēsturiskie avoti līdz pat 1. gadam nav atrodami.
Indoor Group
Vēsture
1999. gada februārī privātā kapitāla fonds, ko pārvaldīja Sponsor Capital Oy, nopirka mēbeļu tirgotāju Sotka Finland Oy. 12. aprīlī šie investori dibināja uzņēmumu Asko Huonekalu Oy, kas no Asko iegādājās mēbeļu biznesu. 2000. gada 11. maijā Asko Huonekalu Oy tika pārdēvēts par Indoor Group Oy.
Antīkā Tēra
Vēsture
Romiešu periodā no 1. gadsimta pr.Kr. vidus sala un pilsēta piederēja Āzijas provincei, un kaut arī uz salas nedzīvoja augsti stāvošas amatpersonas, taču Tēras nozīmība un uzplaukums atspoguļojas sarežģītos celtniecības projektos un tajā, ka Tēras iedzīvotāji varēja iegūt augstus amatus, tai skaitā divas reizes provinces galvenā priestera amatu.
Indoor Group
Vēsture
2005. gadā Indoor Group tika pārdots Kesko meitas uzņēmumam KesWell Oy. 2017. gada jūnijā Indoor Group tika pārdots investoru grupai, to skaitā Sievi Capital un trīs Sotka franšīzes veikalu īpašnieks pensiju fonds Etera (2018. gadā Etera tika pievienots Ilmarinen).
Mārtiņš Milbrets
Biogrāfija
Mārtiņš Milbrets dzimis. Ieguvis metālmākslinieka izglītību Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā (1984) un pabeidzis Igaunijas Valsts mākslas institūtu (1988).
Antīkā Tēra
Vēsture
3. gadsimta sākumā impērijas pagrimuma pazīmes atspoguļojas tajā, ka šajā periodā nav ziņu par salu. Bizantijas laikā Tēra biežāk tiek minēta kā bīskapija un līdz 5. gadsimtam bija vienīgā pilsētas mēroga apdzīvotā vieta Santorīnas salā. Kopā ar visu pārējo reģionu tā zaudēja savu nozīmību. 6. gadsimta vidū sedlienē pie ieejas pilsētā tika uzcelta bazilika kā Svētā Stefana dubultās baznīcas prototips. 726. gadā neliels Santorīnas vulkāna izvirdums noklāja pilsētu ar pumeku un drīz pēc tam tā tika pamesta. Par postījumiem ziņoja Bizantijas hronists Teofans.
Mārtiņš Milbrets
Biogrāfija
Veidojis rotas rokoperai "Lāčplēsis" (1988), pēc kā pievērsies scenogrāfijai. Veidojis scenogrāfiju vairākām spēlfilmām, kuru vidū ir filmas "Baiga vasara" (2000), "Rīgas sargi" (2007), "Rūdolfa mantojums" (2010), "Sapņu komanda 1935" (2012), "Džimlai rūdi rallallā" (2014) un "Vectēvs, kas bīstamāks par datoru" (2017). Tāpat veidojis scenogrāfiju daudziem seriāliem, teātru izrādēm, dziesmu svētku uzvedumiem un Rīgas svētku pasākumiem Daugavas krastmalā. Mārtiņš Milbrets darbojies arī kā dizaineris, veidojot māksliniecisko dizainu izstāžu stendiem, reklāmām un mūzikas klipiem. Piedalījies vairākos Latvijā un ārvalstīs filmētajos ārzemju kino projektos.
Milbreta lielākais darbs, kas ilga četrus gadus, ir kinopilsētas Cinevilla projektēšana un objektu būve filmai "Rīgas sargi", kam vēlāk tika piebūvētas lauku mājas filmas "Rūdolfa mantojums" vajadzībām.
Apbalvojumi
Kopā ar Neilu Matīsu saņēmis 2009. gada Lielā Kristapa balvu kategorijā "Labākais mākslinieks" par darbu pie filmas "Rīgas sargi". Šajā pašā kategorijā nominēts arī 2012. gadā ("Rūdolfa mantojums") un 2014. gadā ("Sapņu komanda 1935").
Antīkā Tēra
Apbūve
No senās apmetnes ir saglabājušās tikai nedaudzas pēdas, tādēļ pilsētas apbūve pēc būtības attiecas uz hellēnisma uzplaukuma periodu un vēlākām apbūvēm.
Pilsētas apbūves galvenos elementus veido:
Privātmājas var iedalīt divos tipos. Flotes virsnieki dzīvoja plašos peristila namos ar kolonādēm, kas pārsvarā tika celti uz terasēm austrumu nogāzē zem centrālās ielas līmeņa. No turienes iemītniekiem pavērās iespaidīgs skats uz jūru ap 300 metriem zem tiem. Bet iedzīvotāju lielākā daļa apdzīvoja kalna plakuma daļu. Viņu nami celti ap nelielu centrālo laukumu, zem kura atradās pazemes ūdens cisterna. Daži nami bija divstāvīgi, bet reizēm apbūves teritorija ļāva izveidot nelielus pagrabus.
Māksla un kultūra
Arheoloģisko atradumu nav daudz. Pilsēta samērā ātri zaudēja savu nozīmi, un no tās ziedu laikiem ir saglabājušies tikai daži darbi. Nozīmīgi ir uzraksti sakrālajā teritorijā kalna dienvidrietumu galā, kas veidoti laikā pēc pilsētas dibināšanas. Tie tiek datēti ar 9—8. gadsimta pr.Kr. miju, tādējādi ir vieni no senākajiem zināmajiem grieķu alfabēta paraugiem, kas radās no feniķiešu alfabēta. Burtu skaits bija samazināts, dažu burtu formas vēl joprojām tiek lietotas. Daži uzraksti uz altāru akmeņiem bija veltīti dažādiem grieķu mitoloģijas dieviem. Tā Zevs tika minēts četras reizes, Kuress divreiz (iespējams cits Zeva vārds), kā arī tika pieminēti Apollons, Lohija, Damija, Kastors un Polluks (Dioskūri), Hirons, Deiteross un Borejs (Ziemeļvējš). Tālāk nelielā attālumā tika minēti Erinjens, Afanaja, Biriss, Haritens, Hermejs un Persefone (Kora). Pārsteidz daudzveidība un daudzu dievu vārdi, kas bija otršķirīgi sengrieķu mitoloģijā. Būtu vēl jāatzīmē tas, ka mazākie dievi bija saistīti ar ģimeni, dzimstību, bērniem un to audzināšanu.
Otrs izplatīts uzrakstu veids šajā vietā, rakstīts nevis uz altārakmeņiem, bet uz klintīm ap ģimnāzija priekšējo pagalmu. Šeit, saskaņā ar tekstiem tika organizētas sacensības un ceremonijas vēl pirms ģimnāzija celtniecības. Tekstus varēja viegli ierakstīt uz kaļķakmeņa, kas klāts ar tumši zilganpelēku kārtiņu, un zem kuras atsedzas balta ieža pamatmasa, tāpēc tos varēja rakstīt ne tikai profesionāli akmeņkaļi, bet jebkurš. Daži teksti attiecas tieši uz sacensībām: uz smaga akmens iegravēts sportista vārds, kurš to spēja vistālāk aizmest. No otras puses uzraksti attiecas uz dzimumaktiem, kur tiek aprakstītas pederastiskas attiecības starp vecākiem vīriem un jauniem sportistiem vai dejotājiem. Teksti rakstīti ļoti senā grieķu valodā, un tāpēc ir vajadzīga zināma interpretācija. Nav īsti skaidrs vai tā bija vienkārša lielīšanās, vai arī dzimumaktiem bija rituāls raksturs.
Keramika tika atrasta gan 8. gadsimta pr.Kr. ģeometriskajā stilā, gan arī 7. gadsimta pr.Kr. austrumu stilā. Dizains balstās uz Naksas salas modeļiem, taču ienāk Santorīnā ar novēlošanos. No 7. gadsimta pr.Kr. otrās puses ir vairākas figūras, pamatā ļoti bojātas, kuras sauc par "Dedala elkiem". Tās tika atrastas kā apbedījuma inventārs. Tikai viens elks ir samērā labi saglabājies. Tas atveido sievieti, kuras paceltās rokas tiek interpretētas kā sēras.
Pašas pazīstamākās no Tēras atradumiem ir jauniešu statujas, sauktas par kurosiem. Tās ir augstākas par cilvēka augumu un varētu tikt izveidotas 7. gadsimta pr.Kr. otrajā pusē. Tā kā uz salas nav marmora atradņu, nav izveidojusies sava stilistiskā tradīcija. Gan marmors, gan mākslinieciskās izpausmes formas nāk no Naksas salas. Šīs līnijas pati skaistākā statuja tiek saukta par Tēras Apollonu, kas datējama ar 6. gadsimta pr.Kr. sākumu. Visas statujas tika atrastas kapenēs blakus pilsētai.
Tēras apkārtnē ir divas alas, no kuram viena būtībā ir sena svētnīca, bet otra, sakarā ar daudzām kaulu un ēdienu pagatavošanas atliekām, tiek interpretēta kā pielūgsmes vieta vai arī atkritumu bedre.
Magnolijas
Magnolijas (Magnolia) ir magnoliju dzimtas augu ģints. Ģintī ietilpst aptuveni 210 sugas, un tā ir pārliecinoši lielākā magnoliju dzimtas ģints pēc sugu skaita tajā. Ģints nosaukta par godu franču botāniķim Pjēram Maņolam (Pierre Magnol).
Indoor Group
Vēsture
2020. gada janvārī Latvijā tika atklāti mēbeļu un interjera interneta veikali askomebeles.lv un sotkamebeles.lv. 2023. gadā tie vairs nebija pieejami.
Zaļmežnīki
Zaļmežnīki (arī Zalmežnīki, Zaļmežnieki) ir ciems Rugāju novada Lazdukalna pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos 17,5 km no pagasta centra Benislavas, 16,9 km no novada centra Rugājiem un 240,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Keibas upes krastā.
Zirgusola
Zirgusola (arī Zirgusala, ltg) ir ciems Rugāju novada Lazdukalna pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 9,2 km no pagasta centra Benislavas, 6,5 km no novada centra Rugājiem un 220,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Džeinas stāsts
"Džeinas stāsts" (en) ir 2007. gada ASV biogrāfiska drāma, kuras režisors ir Džulians Džerolds. Filma ir daļēji balstīta uz Džona Hantera Spensa grāmatu "Džeinas Ostinas stāsts" (Becoming Jane Austen). Galvenās lomas atveido Anna Hetaveja, Džeimss Makavojs, Džūlija Voltersa, Džeimss Kromvels un Megija Smita. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā tiek apskatīta Džeinas Ostinas agrīnā dzīve, kā arī viņas attiecības ar Tomasu Lenglosu Lefroju.
Ignacijs Adams Levickis
Ignacijs Adams Levickis (pl; miris ) bija 18. gadsimta Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1769. līdz 1778. gadam.
Dzimis Antoņinas Levickas (dzimusi Paškovska) un Kazimira Levicka ģimenē. Birčas pilsētas (mūsdienās ciems Pšemislas apriņķī) īpašnieks.
Pirms iecelšanas par Inflantijas kastelānu ieņēma valsts darbinieka amatus Ļvivā un Pšemislā. Karaļa Augusta III valdīšanas beigās apmetās Sanokā, kur miris un apglabāts vietējā franciskāņu baznīcā. Ignacija Adama Levicka pēcteču starpā ir poļu dzejnieks Janušs Šubers (Janusz Szuber).
Jans Mihals Strutiņskis
Jans Mihals Strutiņskis (pl; miris ) bija Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1737. līdz 1744. gadam, Ukmerģes stārasts no 1713. līdz 1732. gadam.
Dzimis Ukmerģes česņika Nikolaja Strutiņska ģimenē. Vairākkārt pārstāvējis Inflantiju seimos. 1720. gadā Žečpospolitas pārstāvis Osmāņu impērijā. Iespējams, caur laulībām ieguva savā īpašumā Skaistkalni.
Viena diena
"Viena diena" (en) ir 2011. gada ASV romantiska drāma, kuras režisore ir Lona Šerfiga. Filma ir veidota pēc Deivida Nikolsa tāda paša nosaukuma noveles. Galvenās lomas atveido Anna Hetaveja, Džims Sturdžess, Toms Misons, Džodija Vitakere un Reifs Spols. Filmas pirmizrāde notika Ņujorkā.
Pēc koledžas absolvēšanas Deksters un Emma pavada izlaiduma nakti kopā. Turpinājumā tiek parādīta Dekstera un Emmas dzīve katra gada vienā un tajā pašā datumā.
Nikolajs Svinarskis
No 1756. līdz 1773. gadam - Kališas podčašijs. 1764. gadā Seima deputāts no Poznaņas vojevodistes, balsoja par Staņislava Poņatovska kandidatūru.
Mīlestība un citas zāles
"Mīlestība un citas zāles" (en) ir 2010. gada ASV romantiska drāma, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Edvards Zviks. Galvenās lomas atveido Anna Hetaveja, Džeiks Jillenhols, Olivers Plets, Džošs Gads un Henks Azaria. Filmas pirmizrāde notika Amerikas Kinoinstitūta festivālā.
Filmā Megija, jauna sieviete, kura cieš no Alcheimera slimības, sadraudzējas ar Džeimiju, zāļu tirdzniecības uzņēmuma pārstāvi.
Longistigma
Longistigma ir īsto laputu dzimtas ģints, kurā ietilpst 3 sugas. Longistigma caryae ir lielākā laputu suga ASV teritorijā.
Džomo Keniata
Vadījis Keniju no 1963. gada, līdz 1964. gadam kā tās premjerministrs, pēc tam līdz savai nāvei 1978. gadā valsts prezidenta amatā (ir pirmais Kenijas prezidents). Pirmais neatkarīgās Kenijas valdības vadītājs; viņam bija nozīmīga loma valsts pārveidē no Britu impērijas kolonijas uz neatkarīgu valsti. Prezidentūras laikā izjuta atbalstu gan no melnādainajiem, gan baltādainajiem, tomēr tika kritizēts par diktatorisko un autoritatīvo vadības stilu.
Pastaiga (filma)
Filma balstīta uz patiesiem notikumiem. 1974. gadā tobrīd 24 gadus vecais virves staigātājs Filips Petits pa virvi devās pastaigā starp Pasaules tirdzniecības centra Dvīņu torņiem.
Māra Krievkalne
Māra Krievkalne (dzimusi 1944. gada 15. janvārī Bērzaunē, mirusi 2019. gada 10. februārī) bija latviešu estrādes dziedātāja.
Biogrāfija
M. Krievkalnes ģimene pārceļas dzīvot uz Rīgu. Viņa dziedājusi Vagonbūves rūpnīcas ansamblī "Lelde", 60. gadu beigās kļuvusi par Latvijas radio sieviešu vokālā ansambļa dalībnieci. Ierakstījusi dziesmas, sākot no 1970. gada. Dziedājusi dažādos Rīgas klubos, uzstājusies duetā ar Zigfrīdu Račiņu. 70. gados kļuvusi par ansambļa "Selga" solisti Lapmežciemā, dziedājusi duetā ar Andreju Lihtenbergu. Pēc tam dziedājusi Jāņa Sildega vadītajā ansamblī "Sono" zvejnieku kolhozā "Carnikava", kur dziedājusi duetā ar Ēriku Kamarūtu. Dziedājusi arī vokālajā oktetā "4+4". Nozīmīgākā sadarbība ar komponistiem Edmundu Goldšteinu un Jāni Sildegu. Vairākkārtēja republikas estrādes ansambļu konkursu laureāte.
M. Krievkalnes dziedātā "Šūpuļa dziesma mātei" 1987. gada "Mikrofona" aptaujā ieguvusi 26. vietu. 90. gados uzstājusies kopā ar dzīvesbiedru Anderju Loci. Dziedājusi duetā arī ar Andri Daņiļenko un Žoržu Siksnu. 2014. gadā notika M. Krievkalnes 70. jubilejas koncerts Mārupes kultūras namā.
Dziedātājas krustdēls ir komponists un mūziķis Kristaps Krievkalns.
Sahana Dosova
Biogrāfija
Precējusies 18 gadu vecumā, dzemdējusi septiņus bērnus (pēc citiem datiem astoņus), kuri miruši Lielā bada gados (1930. gadi). Viņas pirmais vīrs kritis Lielajā Tēvijas karā pie Staļingradas. Pēc kara precējusies otrreiz. Šajā laulībā dzemdējusi trīs bērnus. Otrais vīrs, Aimakašs, miris 1954. gadā
Sahana Dosova mirusi. . Viņai palikuši 8 mazbērni, 12 mazmazbērni, 24 mazmazmazbērni. .
Biogrāfisko datu ticamība
Dosovas biogrāfisko datu publikācijās ir sastopamas pretrunas. Arī zinātnieki ir skeptiski par viņas patieso vecumu.
Pseudessigella
Pseudessigella ir īsto laputu dzimtas ģints, kurā ietilpst vienīga suga Pseudessigella brachychaeta Hille Ris Lambers, 1966. Šīs laputis dzīvo un attīstās uz Pinus wallichiana. Sastopamas Pakistānā un Indijā.
Pseudessigella brachychaeta atšķiras no Eulachnus ģints sugām ar ūsām no 5 segmentiem. No Essigella sugām atšķiras ar membranozu dorsumu un tipiska rakstura pēdu virsotnēm uz kājām.
Pseudessigella brachychaeta ir bezspārnu mātītes, kas var gan dzemdēt attīstītas laputis, gan dēt olas; tēviņu starpā ir bezspārnu pundurmorfi.
Bērnu mats
Bērnu mats (en) šaha spēlē ir mats, kas tiek panākts četru gājienu laikā, kad dāma un laidnis uzbrūk neaizsargātajam f7 lauciņam.
Gājieni
1. e2-e4 e7-e5
2. Dd1-h5 Zb8-c6
3. Lf1-c4 Zg8-f6
4. Dxf7#
Bložupīte
Bložupīte (arī Bļožupīte) ir Ogres kreisā krasta pieteka Madonas novadā uz austrumiem no Lubejas.
Izteka — no Naglas ezera ziemeļu krasta. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Ogrē pie Aronas un Liezēres pagasta robežas. Augštecē upi šķērso valsts autoceļš V839 (Lautere – Jumurda).
Muļķu mats
Muļķu mats (en) šaha spēlē ir mats, kas tiek panākts divu gājienu laikā, kad dāma uzbrūk karalim pa neaizsargāto h4-e1 vai h5-e8 diagonāli. Šis ir ātrākais iespējamais mats šaha spēlē.
Depo (veikalu tīkls)
SIA Depo DIY ir Latvijā reģistrēts uzņēmums, kas pārvalda būvmateriālu, dārza un mājsaimniecības preču veikalu tīklu DEPO Latvijā, Lietuvā un Igaunijā. Uzņēmums ir dibināts 2004. gadā. Tā galvenais birojs ir Ropažu novada Stopiņu pagasta Dreiliņos.
Latvijā ir 9 DEPO veikali, Lietuvā ir 5 veikali, un Igaunijā ir viens veikals. Tallinā pirmais DEPO veikals Igaunijā tika atklāts 2020. gada 14. oktobrī.
Uzņēmuma vienīgais īpašnieks ir SIA "DMT Pluss", kā patiesais labuma guvējs ir Andris Kozlovskis. SIA Depo DIY pamatkapitāls ir eiro.
Lielais Ķīnas kanāls
Lielais Ķīnas kanāls (zh, ) ir vairāku mākslīgu un dabīgu ūdensceļu komplekss, kas savieno Pekinu ziemeļos ar Handžou ostas pilsētu valsts austrumu piekrastē. Tas ir aptuveni 1800 km garš, un tā izveidošanas mērķis bija atvieglot pārtikas preču transportu uz valsts ziemeļiem. Kanālam ir 24 slūžas un 60 tilti.
Kanāla veidošana sākās 486. g.p.m.ē, kad sākās dažādu reģiona gultņu savienošana. Lielākā daļa mūsdienās pastāvošā kanāla tika izveidota Juaņu dinastijas laikā, kad kanāls sasniedza Pekinu, taču šajā laikā graudu transportēšanu uz ziemeļiem jau ērtāk un lētāk bija veikt pa jūru. 19. gadsimtā dažādu plūdu, aizsērējumu, kā arī postošu dumpju rezultātā vairāki kanāla posmi kļuva nelietojami. 1934. gadā nacionālistu Ķīnas Republika veica kanāla posmu atjaunošanu un slūžu modernizāciju. Jauna kanāla atjaunošanas programma sākās 1958. gadā, līdz 1964. gadam iztīrot un padziļinot kanāla gultni.
Pjotrs Ježijs Pšebendovskis
Pjotrs Ježijs Pšebendovskis (pl; dzimis ap, miris ) bija Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1710. līdz 1712. gadam, Inflantijas vaivads no 1713. līdz 1722. gadam, Viņa Karaliskā Spēka pulkvedis (pułkownik Jego Królewskiej Mości).
Mācījies jezuītu kolēģijā Stare Škotos (mūsdienās Gdaņskas rajons). Politikā iesaistījās pēc karaļa Jana III Sobeska nāves 1696. gadā. 1702. gadā uzturējās Parīzē, vēlāk Berlīnē un Lemborkā. Polijā ieradās līdz ar Augusta III kļūšanu par karali. Pēc Inflantijas vaivada karjeras kļuva par Malborkas vaivadu un darbojās amatā no 1722. līdz 1755. gadam. 1733. gadā balsoja par Staņislava Leščiņska kandidatūru.
Laima Kamzola
Laima Kamzola (dzimusi Rīgā) ir latviešu galda hokejiste, Latvijas sieviešu galda hokeja izlases spēlētāja, 2019. gada pasaules vicečempione individuāli un 2017. gada pasaules čempione komandas sastāvā. Pārstāv Ventspils Jaunrades nama galda hokeja klubu "VJN Ventspils".
Sportiskā karjera
Galda hokeja turnīros piedalās kopš 2009. gada rudeņa. Trenēties sākusi pie Aleksandra Žernovoja Ventspils Jaunrades namā; treniņos skolas komandas interesēs iesaistījuši brāļi Rūdolfs un Matīss. Tā paša gada decembrī pirmoreiz piedalījās pusprofesionālās sacensībās, kurās netiek šķiroti vecumi un dzimumi — Rīgas kausā. 2010. gada pavasarī Latvijas sieviešu čempionātā tika izcīnīta 5. vieta no 10, un turpmāk vietas ik gadus uzlabojās, līdz 2014. gadā Kamzola kļuva par Latvijas sieviešu čempioni, atkārtojot to nākamajā gadā. Tika gūti panākumi arī starptautiskajās sacensībās, tā, 2011. gadā tika izcīnīta bronzas medaļa prestižajā atklātajā Zviedrijas sieviešu čempionātā. Tomēr individuālās vietas pasaules un Eiropas čempionātos nebija augstas, jo spēki tajos tika taupīti Latvijas sieviešu izlases spēlēm. Ar pirmo Kamzolas parādīšanos pasaules čempionātā 2013. gadā Latvijas dāmu izlase pirmo reizi vēsturē tika pie pasaules čempionāta sudraba medaļām. Ar 2015. gadu Kamzola sāka retāk piedalīties vietējā līmeņa sacensībās, taču palika viena no Latvijas dāmu reitinga un izlases līderēm. Vienlaikus viņa piedalījās galda hokeja iesācēju turnīru rīkošanā un vadīšanā Ventspilī.
2017. gadā Latvijas dāmu izlase Čehijas pilsētā Liberecā pirmoreiz vēsturē kļuva par pasaules čempionēm, turklāt izšķirošo uzvaru pret krietni spēcīgākajām krievietēm guva Kamzola.
2019. gadā Laima Kamzola Baltkrievijā izcīnīja individuāli otro vietu pasaules čempionātā sievietēm, piekāpjoties tikai Igaunijas sportistei un trenerei Marijai Saveļjevai. Sieviešu izlase šoreiz izcīnīja trešo vietu, kas atbilda tās reitingam pirms sacensībām.
Ārpussporta darbība
Kopš 2010. gada piedalās starptautiskajos elektronisko dekoru konkursos, vienā no tiem izcīnījusi 1. vietu Meistaru klasē, sekmīgi piedalījusies erudīcijas un mācību priekšmetu Latvijas mēroga sacensībās. Skolu pabeigusi ar teicamām sekmēm.
No 2015. gada līdz 2018. gadam darbojās Ventspils Jauniešu domes valdē.
No 2016. līdz 2019. gadam mācījusies RTU Datorzinātnes un informācijas tehnoloģiju fakultātē, intelektuālo robotizēto sistēmu bakalaura studiju programmā. 2016.—2018. gados vadījusi elektronikas nodarbības skolēniem Rīgas Franču licejā, 2017.—2018. gados strādājusi par inženieri uzņēmumā TestDevLab.
Augstumjoslojums
Augstumjoslojums jeb vertikālā zonalitāte ir likumsakarīga dabas apstākļu (klimata, ainavu, augāja) maiņa kalnos, mainoties augstumam virs jūras līmeņa.
Paceļoties par 1 km augstāk, gaisa temperatūra vidēji nokrīt par 6 °C. Samazinās atmosfēras spiediens, tās putekļainums, palielinās saules starojuma intensitāte. Līdz 2–3 km augstumam palielinās mākoņainums un nokrišņu daudzums, vēl augstāk tas samazinās. Lai arī saules starojuma intensitāte palielinās, gaisa temperatūra nepieaug, gluži otrādi, temperatūra samazinās, jo siltuma zudumi ir daudz lielāki par saņemto siltuma daudzumu. Platumzonalitātei un augstumzonalitātei ir daļēja līdzība.
Augstumjoslojums noteiktā vietā ir atkarīgs no ģeogrāfiskā novietojuma, augstuma virs jūras līmeņa, kalnu sistēmas reljefa, klimata, kalnu nogāzes slīpuma.
Viktors Mellenbergs
Viktors Mellenbergs (1905—2001) bija latviešu arhitekts, Rīgas Jūrmalas pilsētas arhitekts (1934—1944).
Dzīvesgājums
Dzimis 1905. gada 22. februārī. Dienēja uz karakuģa "Virsaitis" (1926—1927) kaprāļa pakāpē. Pēc Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātes beigšanas (1934) strādāja par Rīgas Jūrmalas pilsētas arhitektu, bija Aizsargu organizācijas loceklis no 1934. gada. Viņa ģimenes māja atradās Muižas ielā. 1936. gadā uzcēla Dzintaru koncertzāli, ko viņš bija projektējis kopā ar arhitektu A. Birzenieku.
Otrā pasaules kara laikā bija Rīgas Jūrmalas pilsētas vecākā Aleksandra Jansona vietnieks — vecākais arhitekts ar biroju Zvaigžņu ielā 5. Miris 2001. gadā.
Dzērves (Mežvidu pagasts)
Dzērves ir ciems Kārsavas novada Mežvidu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 8 km no pagasta centra Mežvidiem, 17 km no novada centra Kārsavas un 216 km no Rīgas.
Artūrs Smetanovs
Artūrs Smetanovs (dzimis ) ir Latvijas futbolists, uzbrucējs. Kopš 2020. gada spēlē Latvijas 1. līgas kluba Grobiņas SC sastāvā.
Lokālā galaktiku grupa
Lokālā galaktiku grupa ir galaktiku grupa, kurā ir vismaz 54 galaktikas (lielākā daļa no tām ir pundurgalaktikas), tai skaitā Piena Ceļš. Lokālās galaktiku grupas diametrs sasniedz 10 miljonus gaismas gadu. Trīs lielākās Lokālās grupas galaktikas ir Andromedas galaktika, Piena Ceļš un Trijstūra galaktika.
Tās gravitācijas centrs atrodas starp Piena Ceļu un Andromedas galaktiku, šīs galaktikas tuvojas viena otrai ar ātrumu 120 km/s. Uzskata, ka pēc apmēram 4,5 miljardiem gadu tās sadursies un izveidosies viena galaktika.
Gints Bērziņš (pianists)
Gints Bērziņš (dzimis, miris ) bija latviešu pianists.
Mācījies Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā. Pusaudža gados uzvarēja pianistu konkursā Lietuvā un Vislatvijas jauno pianistu konkursā. 1992. gadā beidzis Maskavas konservatoriju. 1994. gadā tika nominēts "Mikrofona" Gada Balvai. No 2000. līdz 2007. gadam strādājis Metropoles operā un veicis aktīvu koncertdarbību, uzstājoties Ņujorkas mūzikas festivālos. Ierakstījis vairākus kompaktdiskus, starp kuriem ir Friderika Šopēna, Modesta Musorgska un Pētera Čaikovska skaņdarbi. Dzīves pēdējo piecu gadu laikā strādājis kā muzikālais asistents un koncertmeistars Siguldas Opermūzikas svētkiem un iestudēja operas "Otello", "Karmena", "Zelta zirgs", "Masku balle" un "Falstafs".
Miris 2018. gada 28. novembrī, pēc divām dienām kremēts Rīgas kremācijas centrā.
Silinīki (Mērdzenes pagasts)
Silinīki ir ciems Kārsavas novada Mērdzenes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 2 km no pagasta centra Mērdzenes, 10 km no novada centra Kārsavas un 222 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V533.
Aleksiss Zarate
Aleksiss Zarate (dzimis ) ir Argentīnas futbolists, aizsargs. 2018. gadā pārstāvēja Latvijas Virslīgas klubu FK Liepāja/MOGO.
Miks Dukurs
Miks Dukurs (dzimis ) ir latviešu dziedātājs un mūzikas autors.
Dzimis muzikālā ģimenē — tēvs Edijs ir basģitārists, kurš muzicējis grupā "KWO", Igo pavadošajā ansamblī un vairākās citās grupās, savukārt jaunākā māsa Paula piedalījusies konkursā "Jaunās zvaigznes", kā arī Eirovīzijas Nacionālajā atlasē. Pats Miks jau bērnībā sadarbojies ar grupu "Muzikanti no Cēsīm", ierakstot dziesmu "Jel ieskaties". 2003. gadā piedalījies Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas atlasē, kurā ieguvis 2. vietu.
2009. gadā piedalījies pieaugušo Eirovīzijas atlasē ar dziesmu "Aizejot", ar kuru palicis 16. vietā. Tajā pašā gadā kopā ar ģimeni piedalījies televīzijas šovā "Dziedošās ģimenes", kur, lai arī neguva lielus panākumus, iemantoja atpazīstamību. Vairākas reizes piedalījies Ulda Marhilēviča rīkotajos koncertos. 2011. gadā piedalījies Latvijas Radio 2 jubilejas koncertā Arēna Rīga, kur dziedājis vairākas Raimonda Paula dziesmas. 2011. gadā klajā nācis arī Mika Dukura debijas albums "Summa". Piedalījies 2012. gada Eirodziesmā.
2013. gadā piedalījies Ulda Marhilēviča un Guntara Rača veidotajā mūziklā "Pārdotie smiekli", kā arī izdevis savu otro studijas albumu "Crew". 2014. gadā klajā nācis jau trešais studijas albums "Promise". 2018. gadā piedalījies koncertu sērijā "Pūt, vējiņi".
2012. gadā apprecējies ar juristi Lauru Lasovsku, abiem ir kopīgs dēls.
2022. Gada 1. janvārī izdod jaunu studijas albumu ar nosaukumu "33". Albuma nosaukumā atspoguļojas viņa tā brīža vecums, kuru daudzi zina arī kā Jēzus vecumu. Albumā iekļautas 13 dziesmas gan latviešu gan citu tautu valodās.
Rogi
Rogi ir ciems Kārsavas novada Salnavas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 7 km no pagasta centra Salnavas, 3 km no novada centra Kārsavas un 217 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Rītupe upes krastā.
Toms Gucs
Toms Gucs (dzimis ) ir Latvijas futbolists, pussargs. Kopš 2017. gada spēlē Latvijas 1. līgas kluba Grobiņas SC sastāvā.
Zviedru baznīcas drupas
Zviedru baznīcas drupas ir arheoloģiskais piemineklis, kas atrodas Siguldas novada Allažu pagasta Allažmuižā.
Baznīca celta no laukakmeņiem 17. gadsimta sākumā, kad Vidzeme bija Zviedrijas domīnija. Logu apmales, stūru krustojumi, kā arī krusta zīme darināti no Allažu šūnakmens. Ap baznīcu bijusi kapsēta.
Tingvedliras nacionālais parks
Tingvedlira (is) ir nacionālais parks Islandes dienvidrietumos, apmēram 40 km attālumā no valsts galvaspilsētas Reikjavikas. Tingvedlirai ir vēsturiska, kultūras un ģeoloģiska nozīme, viens no populārākajiem tūrisma objektiem valstī. Nacionālā parka teritorijā atrodas divu tektonisko plātņu saskares vieta — šeit atdalās Eiropas un Amerikas plātnes. Tā dienvidos atrodas Tingvadlavahdns — lielākais dabiskais ezers Islandē.
Tingvedlirā 930. gadā tika dibināts Islandes parlaments — Altings, sesijas šeit tika aizvadītas līdz 1798. gadam. 1930. gadā, Altinga dibināšanas 1000. gadadienā, tika izveidots Tingvedliras nacionālais parks, 2004. gadā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Valletta F.C.
Valletta F.C. ir Maltas futbola klubs no valsts galvaspilsētas Valletas. Spēlē Maltas Premjerlīgā. Klubs ir dibināts 1943. gadā, apvienojoties klubiem Valletta Prestons, Valletta St. Paul's un Valletta United. Ieskaitot divus Valletta United izcīnītos titulus, kluba futbolisti ir 25 reizes kļuvuši par Maltas čempioniem. 14 reizes klubs ir uzvarējis Maltas kausa (MFA Trophy) izcīņā. Komanda regulāri spēlē UEFA rīkotajās Eiropas klubu sacensībās.
Černausku akmens
Černausku akmens jeb Ezernieku akmens ir dižakmens, kas atrodas Siguldas novada Allažu pagasta ziemeļu daļā, uz dienvidiem no valsts autoceļa V84 (Inčukalns—Kalējbūņas).
Iespējams, ka rakstītos avotos tas minēts jau 18. gadsimtā. 1739. gada 24. janvārī, pārbaudītājiem izklaušinot Allažu draudzes pērminderi, tas pārbaudītājiem liecināja, ka Allažos esot tāda vieta, kur trīs akmeņi ir cits uz cita uzlikti, un vēl kāda cita, kur atrodas liels akmens. Pie šiem akmeņiem "no zemēm nākušie" zemnieki upurējot. Pārbaudītāju ieteikums bija minētos akmeņus sadrupināt, zemi ap tiem uzrakt. Domājams, ka "trīs akmeņus, citu uz cita uzliktus" apgāzt un sadauzīt bija samērā vienkārši, bet "lielo akmeni" iznīcināt — grūti. Nevar pilnīgi droši apgalvot, ka Černausku akmens būtu tas pats 1739. gadā minētais "lielais akmens", taču dažas norādes par to varētu liecināt (Urtāns, 1985).
Roberts Simpsons Neibors
Roberts Simpsons Neibors (, miris ) bija indiāņu aģents un Teksasas legislatūrs jeb deputāts. Viņš bija pazīstams kā patiess un nelokāms Amerikas pamatiedzīvotāju tiesību aizstāvis, kas apmeklēja indiāņu nometnes, iepazina to kultūru un mācījās valodas. Neiboru ar šāvienu mugurā nogalināja teksasietis. Acīmredzot, par slepkavības iemeslu kļuva Neibora nostāja indiāņu jautājumā.
Agrā bērnība
Roberts Neibors piedzima Virdžīnijā. Četru mēnešu nomira abi viņā vecāki, un Robertu uzaudzināja un izskoloja plantators Samuēls Hammers.
Pārcelšanās uz Teksasu
Deviņpadsmit gadu vecumā Neibors pameta Virdžīniju, un neilgu laiku uzturējās Luiziānā. 1836. gada pavasarī viņš ieradās Teksasā. No 1836. līdz 1841. gadam kalpoja Teksasas armijā leitnanta, bet vēlāk — kapteiņa pakāpē. 1842. gada septembrī uzbrukumā Sanantonio pilsētai Neiboru sagūstīja Meksikas ģenerālis Adrians Vulfs. Kopā ar aptuveni piecdesmit citiem gūstekņiem, viņu ar varu piespieda doties uz Meksiku un ieslodzīja vienā no Verakrusas štata cietumiem.
Indiāņu aģenta amatā
Neiboru atbrīvoja 1844. gada 20. martā, un viņš atgriezās Teksasā. Nākamā gada sākumā Teksasas Republikas prezidents Ensons Džons nozīmēja Neiboru kā Indiāņu lietu aģentu pār lipanu apaču un tonkavu ciltīm. Būdams aģenta amatā, viņš radikāli izmainīja indiāņu kontroles sistēmu. Neibors nesēdēja savā aģentūrā un negaidīja, kamēr indiāņiem labpatiks tur ierasties. Tā vietā, viņš pats apmeklēja pamatiedzīvotāju nometnes. Vēlāk Neibors līdzīgi turpināja pārraudzīt militāri spēcīgo komanču zemes. Viņš šķērsoja Komančērijas pierobežu, apceļoja plašus apgabalus un izplatīja ietekmi pār Teksasas indiāņiem vairāk par jebkuru citu balto.
Pēc Teksasas pievienošanas Savienotajām Valstīm Neibors piedalījās līgumu noslēgšanā starp dažādām ciltīm un jaunās valdības pārstāvjiem. Tāpat viņš pavadīja penateku komanču virsaiti Veco Pūci un citus indiāņu līderus vizītē uz Vašingtonu.
Dainavas seņūnija
Dainavas seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Kauņas apriņķa Kauņas pilsētas pašvaldībā, pilsētas ziemeļaustrumu daļā. Pārsvarā sastāv no 20. gadsimta otrās puses dzīvojamās apbūves. Kaut arī 2005. gadā no seņūnijas atdalīja tās dienvidu daļu, izveidojot Gričupes seņūniju, tā vēl aizvien pēc iedzīvotāju skaita ir lielākā seņūnija valstī.
Kara Delevinja
Kara Delevinja (en; dzimusi ) ir angļu modele un aktrise.
Roberts Simpsons Neibors
Pieņemšana komanču ciltī
1845. gadā tonkavu nometnē Roberts Neibors satikās komanču virsaiša Vecās Pūces četrdesmit karotāju lielu vienību. Iepazīšanās laikā virsaitis paslavēja Neibora zilo mēteli. Sapratis komplimenta nozīmi, viņš nekavējoši piedāvāja indiānim savu mēteli. Citi karotāji apbrīnoja amerikāņa bikses, zābakus un citas apģērba daļas, un drīzumā Neibors palika vienīgi naktskreklā. Vecai Pūcei iepatikās Neiborga bezbailība un devīgums — īpašības, kas pamatiedzīvotāju sabiedrībā tika ļoti augstu vērtētas. Viņš piedāvāja Neiboram piedalīties sirojumā uz Meksiku un pieņēma to savā ciltī.
Kara Delevinja
Delevinja parakstīja līgumu ar Storm Model Management 2009. gadā pēc skolas pamešanas. 2012. un 2014. gadā britu modes balvu pasniegšanas ceremonijā tika atzīta par gada modeli. Piedalījusies Burberry, Chanel, Mulberry, Dolce & Gabbana, Jason Wu modes skatēs. 2012. gadā sākusi aktrises karjeru ar epizodisku lomu filmā "Anna Kareņina". Pēc tam ievērojamākās lomas bijušas filmās "Papīra pilsētas", London Fields, "Pašnāvnieku vienība" un "Valeriāns un tūkstoš planētu pilsēta" (Valerian and the City of a Thousand Planets).
Roberts Simpsons Neibors
Pieņemšana komanču ciltī
Meksikas teritorijā Neibors vienā no rančo vēlējās nopirkt liellopu gaļu. Meksikāņi atteicās tirgoties ar teksasieti. Tad pārrunu vietā ieradās Vecā Pūce. Viņš piedraudēja tūlīt pat nodedzināt rančo, ja meksikāņi neizsniegs vismaz pāris buļļus. Pēc virsaiša izteiktajiem draudiem nekavējoši atradās pārtika. Tā bija vienīgā reize, kad komanču sirojumā iesaistījās Teksasas varas pārstāvis.
Nāve
Ar sekmīgu ASV armijas palīdzību, Neiboram 1859. gada maijā izdevās novērst 250 marodieru mēģinājumu sarīkot slaktiņu indiāņu rezervātā. Lai novērstu nākamo balto teksasiešu uzbrukumu, Neiboram 1859. gada augustā ar vairākiem armijas pārstāvjiem izdevās veiksmīgi pārvietot uz Indiāņu teritoriju tagadējā Oklahomā 1420 indiāņus. Atpakaļceļā Neibora nodaļa piedzīvoja uzbrukumu un zaudēja vienu kritušo. Starp izraidītajiem bija arī lenapi, kas pēc Teksasas pamešanas reorganizējās kā Oklahomas delavaru cilts. Pateicībā par nelokāmo atbalstu, lenapi Neiboram uzdāvināja somu, kas šobrīd glabājas Teksasas Memoriālajā muzejā. Cilts pārstāvji ik gadu Neibora nāves dienā apmeklē viņa kapu.
1859. gada septembra rītā, kamēr Neibors sarunājās ar diviem baltajiem, viņu no mugurpuses nošāva kāds no teksasiešiem. Nav šaubu, ka par slepkavības iemeslu kļuva Neibora draudzīgā attieksme pret indiāņiem.
Jevgēņijs
Jevgēņijs vai Jevgeņijs var būt:
Briedaine
Briedaine ir Dzirnupītes labā krasta pieteka Madonas novadā.
Gunārs Ezernieks
Gunārs Ezernieks (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs.
Biogrāfija
Pēc studiju beigšanas pasniedza speciālos priekšmetus J. Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskolā (1962—1965). No 1969. gada līdz pat 1994. gadam bija žurnāla "Zvaigzne" mākslinieks. Pēc darba žurnālā Gunārs Ezernieks atgriezās pedagoga amatā un strādāja Vircavas (1994— 1998), Kalnciema vidusskolā (1998–2003) un Jelgavas Mākslas skolā (2003—2009). Paralēli pedagoga darbam viņš arī bija mākslinieks Latvijas Valsts arhīvā (1995—1998).
Izstādēs piedalās no 1958. gada. Kopš 1973. gada Latvijas Mākslinieku savienības biedrs, bet kopš 2010. gada Jelgavas mākslinieku biedrības biedrs. 1972. gadā pārcēlies uz dzīvi Jelgavā.
2012. gadā apgādā "Mansards" izdota Māra Branča grāmata "Gleznotājs Gunārs Ezernieks".
Briedaine
Izteka — no Dēklaiņa ezera ziemeļaustrumiem. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Dzirnupītē uz dienvidiem no Lauteres. Upi šķērso valsts autoceļi V884 (Madona—Zelgauska—Viesiena—Vestiena) un V853 (Viesiena—Līdere—Kārzdaba). Tās krastos atrodas Viesiena, kā arī Dārznīcas kalns un Ošinieku Baznīcas kalns.
Lāsainais ķauķis
Lāsainais ķauķis jeb lāsainais sisinātājķauķis (Locustella lanceolata) ir maza auguma sisinātājķauķu dzimtas (Locustellidae) dziedātājputns, kas sastopams Eiropā un Āzijā. Izdala divas pasugas.
Izplatība
Lāsainā ķauķa plašais ligzdošanas areāls izvietojas galvenokārt Krievijas teritorijā no Karēlijas uz austrumiem līdz Urāliem un tālāk Sibīrijā līdz Kolimas upei, Ohotskas jūrai un Kamčatkas dienvidiem. Sastopams arī Tālo Austrumu salās, Japānas ziemeļsalas ieskaitot.
Areāla dienvidu mala iesniedzas Altajā, Usūrijā, Mongolijas ziemeļos un Ķīnas ziemeļaustrumos (Mandžūrijā). Savukārt rietumos areāls no Karēlijas iesniedzas arī Somijas dienvidos, taču ligzdotāju skaits tur ir visai niecīgs.
Ziemo Indijas subkontinenta ziemeļaustrumu daļā, Dienvidaustrumāzijā, Filipīnu ziemeļos un uz dienvidiem līdz Sumatrai un Javas rietumiem.