cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svarcelšana
Svarcelšana olimpiskajās spēlēs ir jau kopš 1896. gada (nebija 1900., 1908. un 1912. gadā). Šajā laikā sacensību programma un svarcēlāju kategorijas ir mainījušās. Līdz Svarcelšanas un kultūrisma federācijas (FIH) izveidošanai, svarcelāji sacentās spiešanā un grūšanā ar abām rokām, dažreiz arī raušanā un grūšanā ar vienu roku. Kopš 1920. gada svarcelšanas programmā bija trīscīņa (raušana, grūšana ar vienu roku un grūšana ar abām rokām). Kopš 1924. gada — pieccīņa (raušana un grūšana ar vienu roku, spiešana, raušana un grūšana ar abām rokām). No 1928. gada līdz 1972. gadam atkal trīscīņa (spiešana, raušana un grūšana ar abām rokām) un visbeidzot no 1976. gada jau pieminētā divcīņa. Svarcelšanu nevajadzētu jaukt ar spēka trīscīņu, kultūrismu vai vispārīgiem spēka treniņiem, izmantojot svara stieni. Svarcelšana ir olimpiskais sporta veids, kas sastāv no divām disciplīnām — raušanas un grūšanas.
Ārējās saites
Ȝearƿung (indryhtu)
Sventājas bāka
Sventājas bāka atrodas Lietuvā, Sventājā, pie Sventājas upes iztekas.
Sventājas bāka atvieglo kuģošanu uz Sventājas ostu. Bāka darbojas kopš 1957. gada. Ir aktīva. Gaismas elements atrodas 42 m augstumā virs jūras līmeņa. Gaismas signāls: trīs baltas gaismas uzplaiksnījumi ik pēc 15 s. Bākas tornis ir 39 m augsts. Torņa augšējā trešdaļa ir krāsota sarkana ar baltu horizontālu līniju.
Dodo
Dodo (Raphus cucullatus) ir baložu dzimtas (Columbidae) izmiris, nelidojošs putns, kas dzīvoja tikai Maurīcijas salā Indijas okeānā. Cilvēku darbības rezultātā dodo ir izmiris kopš 17. gadsimta beigām. Dodo parasti tiek izmantots kā izmirušas sugas piemērs, jo tā izmiršana notika pierakstītās vēstures laikā. Salīdzinājuma frāze "beigts kā dodo" nozīmē "neapšaubāmi miris". Dodo ir Maurīcijas nacionālais putns.
Vēsture
Nav skaidrs, kā radies vārds "dodo". Daudzi šo vārdu saista ar nīderlandiešu vārdu "dodoor", bet varbūt tas saistīts ar vārdu "dodaars" , saistoties ar spalvu mezglu astes vietā. Vārds "dodaerse", aprakstot putnu, pirmo reizi tiek lietots 1602. gadā kuģa kapteiņa Viljama van Vestsānena žurnālā. Toties Tomass Herberts 1627. gadā lieto vārdu "dodo". 1507. gadā salu jau bija apciemojuši portugāļi, un, lai gan aprakstos putns netiek pieminēts, daudzi ir pārliecināti, ka vārds "dodo" cēlies no portugāļu valodas. Portugāļu "doudo" ir visticamākā vārda izcelsmes versija.
1606. gadā Kornēlijs Matelifs de Jonge uzrakstīja nozīmīgu dodo aprakstu, kā arī aprakstīja citus Maurīcijas dzīvniekus, putnus un augus.
Evolūcija
Dodo ir tuvs radinieks mūsdienu baložiem un ūbelēm. Izpētot DNS, zinātnieki nonākuši pie secinājuma, ka dodo ir atdalījies no baložiem kopā ar Rodrigesas solitāru (Pezophaps solitaria), kas arī ir izmiris, apmēram paleogēna laikā. Tā kā Maurīcijas sala ir vulkāniskas izcelsmes sala, un tā ir jaunāka par 10 miljoniem gadu, tad abas putnu sugas iesākumā pēc atdalīšanās ir spējušas lidot. Pētījumos ir noskaidrots, ka visradniecīgākā mūsdienās dzīvojošā suga ir Dienvidāzijas Nikobaru balodis (Caloenas nicobarica).
Tomēr jāatceras, ka mūsdienās dzīvojošie putni pieder citai ģintij un ka dodo ģints putnu priekšteči ir bijuši radniecīgi Nikobaru baloža priekštečiem. Kādreiz dodo un Rodrigesas solitārs tika iedalīti atsevišķā didīnu dzimtā, tomēr pēdējie zinātniskie pētījumi ir ieviesuši klasifikācijā izmaiņas un abas sugas šobrīd tiek klasificētas kā piederīgas baložu dzimtai, tās izdalot didīnu apakšdzimtā.
Izskats un uzvedība
Lai arī visos dodo senajos zīmējumos tas ir attēlots kā resns, neveikls putns, zinātnieki uzskata, ka attēlotie dodo ir nebrīvē turētie indivīdi. Toties savvaļas dodo atbilstoši sezonai mainījās svars. Maurīcijas salā sezonas ir divas: sausā un lietus sezona. Sausajā sezonā barības bija daudz mazāk un putns kļuva tievāks. Par putnu lielo rijību ir saglabājušies aculiecinieku apraksti. Nonākot nebrīvē, dodo ātri pārbarojās.
Saskaņā ar Stenlija Templa skaidrojumu pastāv uzskats, ka dodo ir ēdis tambalakokves jeb dodo koka augļus, un, izejot caur dodo gremošanas sistēmu, koka sēklas ieguva dīgtspēju. Tā tiek skaidrots fakts, ka līdz ar dodo izzušanu ir gandrīz izzudis arī tambaloks. Tomēr šai versijai trūkst zinātnisku pierādījumu.
Dodo, tāpat kā daudzi citi dzīvnieki, kas dzīvojuši izolētos apstākļos bez ienaidniekiem, nebaidījās no cilvēkiem. Šī absolūtā uzticība cilvēkam un nespēja lidot padarīja dodo par vieglu medījumu cilvēkam. Tā laika žurnālos, kad Maurīcijas salā ieradās cilvēki, ir daudz rakstu, kas gan nopeļ dodo gaļu, gan slavē. Cilvēki uz salu sev līdzi atveda arī suņus, cūkas, kaķus, krabjēdājmakakus un žurkas, kas izpostīja dodo ligzdas, kamēr cilvēki izcirta mežus, kuros dzīvoja putni. Pastāv uzskats, ka cūku un makaku postījumi nodarīja daudz lielāku ļaunumu dodo populācijai nekā medības. Saskaņā ar jūrnieka Volkera Eversta ziņojumu, pēdējais dodo tika redzēts 1662. gadā, tomēr citi informācijas avoti apgalvo, ka dodo ir redzēts līdz 1681. gadam. Ir arī daži medījumu ziņojumi, kas apgalvo, ka dodo ir nomedīti vēl 1693. gadā. Pēc šiem ziņojumiem kopumā var secināt, ka dodo ir izmiris pirms 1700. gada; dodo izdzīvoja nedaudz vairāk kā 100 gadus pēc tam, kad cilvēks 1581. gadā to bija atklājis.
Martins Dukurs
Martins Dukurs (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu skeletonists. Pēc karjeras beigām — treneris. M. Dukurs ir divu olimpisko spēļu sudraba medaļu ieguvējs, vienpadsmitkārtējs pasaules kausa izcīņas sezonas kopvērtējuma uzvarētājs, kā arī seškārtējs pasaules (2011, 2012, 2015, 2016, 2017, 2019) un divpadsmitkārtējs Eiropas čempions. Par sasniegumiem olimpiskajās spēlēs M. Dukuram ir piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.
Ar skeletonu nodarbojās kopš 1998. gada, Latvijas Olimpiskās vienības sastāvā — no 2004. gada. Startējis piecās ziemas olimpiskajās spēlēs, 2006. gadā Turīnā izcīnīja 7. vietu, 2010. gadā Vankūverā un 2014. gadā Sočos — sudraba medaļu. Viņš ir viens no panākumiem bagātākajiem Latvijas sportistiem ziemas olimpiskajās spēlēs. 2009.—2010. gada Pasaules kausa izcīņā pirmo reizi kļuva par uzvarētāju kopvērtējumā. M. Dukurs kļuva par pirmo neatkarīgās Latvijas sportistu, kas uzvarējis Pasaules kausa kopvērtējumā kādā no ziemas sporta veidiem. Šo panākumu viņš atkārtoja 2010.—2011. gada sezonā, kad pirmo reizi kļuva arī par Pasaules čempionu, un nākamajās sešās sezonās. Vienpadsmit uzvaras skeletona Pasaules kausa kopvērtējumā ir sacensību rekords. 2022. gadā beidzis skeletonista karjeru.
Viņa brālis Tomass Dukurs arī bija skeletonists, bet abu treneris bija viņu tēvs Dainis Dukurs. Absolvējis Latvijas Universitāti. Dzīvo Siguldā.
Karjeras sākums
M. Dukurs ar skeletonu nodarbojas kopš 1998. gada. 2000. gada 1. decembrī Vinterbergā debitēja Pasaules kausa izcīņas posmā ar izcīnītu 34. vietu. 2001.—2002. gada sezonā M. Dukurs startēja Eiropas kausā. 2003. gada Pasaules čempionātā junioriem viņš izcīnīja 11. vietu un 2004. gada čempionātā — 26. vietu. 2004. gadā iekļuva Latvijas Olimpiskās vienības sastāvā.
Pasaules kausā M. Dukurs turpināja piedalīties Vinterbergā ar izcīnītu 37. vietu. Vēl 2004.—2005. gada sezonā viņš piedalījās piecos posmos. Leikplesidas trasē tika sasniegta 13. vieta, kas tajā sezonā bija labākais M. Dukura uzstādītais rezultāts. Kopvērtējumā viņš ar izcīnītiem 139 punktiem ierindojās 19. vietā.
2005.—2009. gads
2005.—2006. gada sezonā labāko vietu M. Dukurs izcīnīja Leikpleisidā (10. vieta). Vēl Martins izcīnīja 14., 16., divas 20. un 26. vietu atsevišķos kausa izcīņas posmos. 2006. gada Eiropas čempionātā viņš finišēja 8. vietā. 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Turīnā M. Dukurs izcīnīja augsto 7. vietu. Tas bija viens no 2006. gada Turīnas Olimpisko spēļu labākajiem Latvijas pārstāvju sasniegumiem.
2006.—2007. gada sezonas piektajā posmā Īglsā otro reizi karjerā iekļuva Pasaules kausa posma pirmajā desmitniekā (pirmā reize — 2006. gada olimpiskajās spēlēs). Viņš izcīnīja 9. vietu. Nākamajā posmā Sanktmoricā tika izcīnīta 6. vieta, savukārt 2007. gada 16. februārī Pasaules kausa posmā Vinterbergā M. Dukurs pirmoreiz karjerā kādā no Pasaules kausa posmiem kāpa uz goda pjedestāla. 2007. gada Pasaules čempionātā Sanktmoricā viņš izcīnīja 6. vietu. Pasaules kausa pēdējā posmā, kas vienlaikus bija arī Eiropas čempionāts, M. Dukurs izcīnīja 5. vietu posma kopvērtējumā, savukārt Eiropas čempionātā tika ieņemta 4. vieta. Sezonas kopvērtējumā M. Dukurs ierindojās 12. vietā ar 88 izcīnītiem punktiem.
2007.—2008. gada sezonā M. Dukurs vienīgi divos sezonas posmos (Pārksitijā un Kēnigszē) neiekļuva pirmajā desmitniekā. Sezonas priekšpēdējā posmā 8. februārī Vinterbergā viņš izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos. Pasaules čempionātā Altenbergā tika ieņemta 5. vieta. Pasaules kausa kopvērtējumā M. Dukurs pirmoreiz karjerā iekļuva pirmajā desmitniekā, ar 1369 punktiem ierindojoties 5. vietā. 2008.—2009. gada Pasaules kausa sezonā sportists ne reizi neuzvarēja, taču trīs reizes kāpa uz goda pjedestāla. Altenbergas posmā tika izcīnīta otrā vieta, savukārt Vinterbergā un Īglsā — trešā vieta. 2009. gada Pasaules čempionātā Leikpleisidā M. Dukurs ierindojās 11. vietā, savukārt Eiropas čempionātā — 13. vietā. Pasaules kausa kopvērtējumā ar 1282 punktiem M. Dukurs ierindojās 6. vietā.
2009.—2010. gada sezona
2009.—2010. gada Pasaules kausa sezonu M. Dukurs iesāka veiksmīgi, izcīnot savu otro uzvaru Pasaules kausa posmos Pārksitijā. Nākamajā posmā Leikpleisidā viņš ierindojās 3. vietā. 2009. gada decembrī notikušajos posmos Eiropā M. Dukurs startēja ar atšķirīgām sekmēm — Čezānā tika izcīnīta 2. vieta, Vinterbergā otro reizi karjerā guva uzvaru, savukārt Altenbergā latvietis vienīgo reizi karjerā neiekļuva pirmajā trijniekā. Atlikušajos trīs Pasaules kausa posmos 2010. gadā M. Dukurs izcīnīja divas uzvaras (Kēnigszē un Īglsa) un ieņēma trešo vietu Sanktmoricā. Sanktmoricas posma rezultāti tika noteikti pēc viena brauciena aizvadīšanas, jo otrais tika atcelts. Savukārt Īglsas posms bija arī kā Eiropas čempionāts, kurā M. Dukurs arī svinēja uzvaru. Pasaules kausa kopvērtējumā M. Dukurs ar 1694 punktiem izcīnīja uzvaru, tādējādi viņš ir pirmais neatkarīgās Latvijas sportists, kas uzvarējis Pasaules kausa kopvērtējumā kādā no ziemas sporta veidiem.
2010. gada olimpiskās spēles
2010. gada olimpiskajās spēlēs M. Dukurs bija Latvijas karognesējs atklāšanas ceremonijā. Pirms sacensību sākuma laikraksta Calgary Herald skatījumā viņš bija viens no desmit 2010. gada olimpisko spēļu favorītiem.
Pirmajā braucienā M. Dukurs startēja pirmais (pirmajā braucienā sportisti startē Pasaules kausa kopvērtējuma kārtībā). Pirmajā braucienā viņš uzstādīja jaunu trases rekordu un tuvāko konkurentu Kanādas sportistu Džonu Montgomeriju apsteidza par 0,28 sekundēm. Otrajā braucienā M. Dukurs startēja kā 20., uzrādīja otro rezultātu un pārsvars par otrā vietā esošo Dž. Montgomeriju nedaudz samazinājās līdz 0,26 sekundēm. Pārējie divi braucieni norisinājās nākamajā sacensību dienā. 3. braucienā M. Dukurs startēja pirmais un atkal nedaudz zaudēja Dž. Montgomerijam, kurš vēl joprojām bija otrajā vietā, bet pārsvars saruka līdz 0,18 sekundēm. Ceturtajā, pēdējā, sacensību braucienā M. Dukurs startēja kā pēdējais un, parādot otro labāko laiku, viņš zaudēja pirmo pozīciju, līdz ar to ieguva olimpisko spēļu sudraba medaļu, zaudējot vienīgi Dž. Montgomerijam 0,07 sekundes. Šī bija trešā medaļa neatkarīgajai Latvijai ziemas olimpiskajās spēlēs, otrā šajās spēlēs un pirmā medaļa Latvijai skeletonā.
Par izcīnīto sudraba medaļu M. Dukurs saņēma 50 000 latu prēmiju no Izglītības un zinātnes ministrijas, bet viņa tēvs un treneris Dainis Dukurs — 23 500 latus. 2010. gada aprīlī viņam tika piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.
2010. gada pavasarī M. Dukurs iesaistījās vairākās sabiedriskās aktivitātēs, tai skaitā pasniedza sporta stundas skolās akcijas "Slaveni sportisti skolās" ietvaros un iestādīja sudrabapsi Olimpiešu alejā.
2010.—2011. gada sezona
2010.—2011. gada Pasaules kausa sezonas pirmais posms norisinājās Vistleras trasē, Kanādā,, kurā izcīnīja sudraba medaļu olimpiskajās spēlēs. Posmā uzvaru svinēja kanādietis Džons Montgomerijs, taču M. Dukurs palika 5. vietā. Otrais posms notika Kalgari trasē, Kanādā,. Šajā posmā viņš guva savu pirmo uzvaru sezonā un sesto uzvaru Pasaules kausa posmos karjerā. Pēc uzvaras Kalgari posmā viņš kopvērtējumā ierindojās 3. vietā. Pasaules kausa izcīņas trešajā posmā Pārksitijā, ASV, kas norisinājās nedēļu pēc posma Kalgari, viņš ierindojās trešajā vietā, uzvaru posmā svinēja 2010. gada olimpisko spēļu bronzas laureāts krievs Aleksandrs Tretjakovs. Pasaules kausa izcīņas ceturtajā posmā Leikpleisidā, ASV, viņš vienīgo reizi sezonā ierindojās otrajā vietā, līdz šai izcīnītajai vietai tas bija M. Dukura otrs labākais sasniegums sezonā. Pēc izcīnītās otrās vietas viņš kļuva par Pasaules kausa kopvērtējuma līderi.
2011. gada pirmajā posmā Īglsā, kur 2009.—2010. gada sezonā notika Eiropas čempionāts (uzvaru svinēja M. Dukurs), latviešu skeletonists svinēja uzvaru, otrās vietas ieguvēju Sergeju Čudinovu (Krievija) apsteidzot par 0,8 sekundēm. Vinterbergā M. Dukurs kļuva par divkārtējo Eiropas čempionu, kas bija Pasaules kausa posms un Eiropas čempionāts vienlaikus, abos braucienos finišējot pirmajā vietā. ar uzvaru PK septītajā posmā M. Dukurs nodrošināja sev otro Pasaules kausu pēc kārtas. Šajā posmā pirmoreiz karjerā goda pjedestālu sasniedza Jaunzēlandes sportists Bens Sendfords, kas bija arī Jaunzēlandes sportistu augstākais panākums Pasaules kausā. Pasaules kausa pēdējā posmā Čezānā M. Dukurs finišēja pirmajā vietā un viņa brālis Tomass Dukurs bija otrais. Šī bija pirmā abu latviešu dubultuzvara Pasaules kausa posmos. Pasaules kausa kopvērtējumā viņš ieguva 1719 punktus, otrās vietas ieguvēju vācieti Sandro Štīliki apsteidzot par 253 punktiem. Martina brālis Tomass ar izcīnītiem 1242 punktiem kopvērtējumā ierindojās 8. vietā.
2011. gada 24. un 25. februārī notika Pasaules čempionāts Kēnigszē trasē Vācijā. Pēc pirmajā dienā veiktajiem diviem braucieniem M. Dukurs ir līderis, otrajā braucienā viņš uzstādīja jaunu trases rekordu. Arī otrajā dienā notikušajos braucienos M. Dukurs bija līderis, tā svinot uzvaru Pasaules čempionātā. Tā bija pirmā medaļa Pasaules čempionātos skeletonā gan M. Dukuram, gan kādam Latvijas sportistam. Tāpat M. Dukurs kļuva par pirmo neatkarīgās Latvijas pasaules čempions olimpiskajos ziemas sporta veidos.
2011.—2012. gada sezona
2011.—2012. gada Pasaules kausa sezona tika uzsākta veiksmīgi. Sezonas pirmajā posmā Īglsā, kas norisinājās 3. decembrī M. Dukurs izcīnīja uzvaru ar uzstādītu trases rekordu pirmajā braucienā (52,69 s). Uzvaru viņš guva arī sezonas otrajā posmā Laplaņā 9. decembrī, arī šoreiz latvietis uzstādīja trases rekordu — pirmais brauciens tika veikts 1:00,51 min. Laplaņas posmā otro vietu izcīnīja viņa brālis Tomass, tā bija viena no nedaudzajām brāļu dubultuzvarām Pasaules kausa posmos. Sezonas trešajā posmā Vinterbergā tika veikts eksperiments, sacensības aizvadot jaunā formātā — sacensību pirmajā dienā bija paredzēts aizvadīt divus braucienus, kuros uzrādīto rezultātu summa būtu kā kvalifikācijas posms, sacensību otrajā dienā startētu kvalifikācijā pirmās desmit vietas ieņēmušie sportisti, posma rezultātos neņemot vērā pirmās dienas rezultātus. Protestu dēļ gan sacensību formāts tika mainīts. Sacensības tika aizvadītas sliktos laikapstākļos, kuru dēļ tika atcelti kvalifikācijas otro braucienu rezultāti. Kvalifikācijas pirmajā braucienā M. Dukurs uzstādīja labāko rezultātu, ko viņš arī atkārtoja otrās dienas braucienā, tādējādi kļūdams par sacensību uzvarētāju. 2011. gadā M. Dukurs nepiedzīvoja nevienu zaudējumu, visos abu sezonu posmos gūstot uzvaras.
2011. gada 22. decembrī otro gadu pēc kārtas tika atzīts par gada labāko un populārāko Latvijas sportistu. 2012. gada pirmajā posmā Altenbergā, kas bija arī kā Eiropas čempionāts, M. Dukurs svinēja savu 14. uzvaru Pasaules kausa posmos, otro vietu ieņēma viņa brālis T. Dukurs. notikušajā Pasaules kausa posmā Kēnigszē trasē M. Dukurs pirmoreiz 2011.—2012. gada sezonā neierindojās pirmajā trijniekā, taču ieņēma 6. vietu pēc pieļautās kļūdas otrajā braucienā. Savukārt nākamajā posmā Sanktmoricā M. Dukurs guva savu 15. uzvaru Pasaules kausa izcīņas posmos. Uzvaru izcīnīja arī pirmspēdējā Pasaules kausa izcīņas posmā Vistlerā, kur 2010. gadā notika olimpisko spēļu sacensības. Divu braucienu kopsummā viņš sasniedza rezultātu 1:45,76 min. Tā bija viņa pirmā uzvara Vistleras trasē notikušajās sacensībās. Sezonas pēdējā posmā Kalgari, Kanādā, viņš guva 17. uzvaru karjerā, otrās vietas ieguvēju A. Tretjakovu no Krievijas pārspējot par 0,68 sekundēm. Kopvērtējumā ar 1751 punktu M. Dukurs kļuva par kopvērtējuma uzvarētāju, otrajā vietā esošo vācieti Franku Rommelu apsteidzot par nepilniem 150 punktiem. M. Dukura brālis T. Dukurs sezonas kopvērtējumā ierindojās trešajā vietā. Viņš kļuva par otro skeletonistu Pasaules kausa vēsturē, kas kopvērtējumā izcīna trīs uzvaras pēc kārtas.
2012. gada Pasaules čempionāts notika Leikpleisidā, ASV. Pirms sacensībām M. Dukurs guva nelielu kājas savainojumu. Jau pirmajā braucienā viņš izvirzījās vadībā ar 0,2 sekunžu lielu pārsvaru pār otro vietu (Franks Rommels). Turpmākajos braucienos šis pārsvars pieauga. M. Dukurs uzvarēja ar 3:37,09 minūtēm, sudraba medaļnieku, vācieti F. Rommelu apsteidzot jau vairāk nekā par divām sekundēm. M. Dukura brālis T. Dukurs Pasaules čempionātā izcīnīja 5. vietu. M. Dukurs kļuva par pirmo skeletonistu, kas divus gadus pēc kārtas uzvarējis Pasaules čempionātā un Pasaules kausa izcīņā. Tāpat viņš kļuva tikai par otro skeletonistu, kas Pasaules čempionātā izcīnījis divas uzvaras pēc kārtas, kanādietis Raiens Devenports uzvarēja 1996. un 1997. gada Pasaules čempionātos.
2012.—2013. gada sezona
2012.—2013. gada Pasaules kausa sezona tika uzsākta veiksmīgi. Sezonas pirmajā posmā Leikpleisidā uzvarētājs tika noteikts triju braucienu kopsummā. M. Dukurs uzvarēja, savukārt otrajā vietā ierindojās viņa brālis T. Dukurs. Šī bija viņa pirmā uzvara šajā trasē. M. Dukurs izcīnīja uzvaru arī Pārksitijas trasē, kas bija viņa 19. uzvara Pasaules kausa posmos. Nākamajā posmā Vistlerā, kur 2010. gadā notika olimpiskās spēles, viņš ierindojās 2. vietā. Šis bija otrais posms 2012. gadā, kurā M. Dukurs neizcīnīja pirmo vietu (kalendārā gada otrajā posmā Kēnigszē arī uzvaru guva vācietis Franks Rommels). viņš svinēja savu 20. uzvaru Pasaules kausa posmos karjerā, kad triumfēja Vinterbergas trasē. Decembrī viņš tika izvirzīts kā pretendents uz Latvijas Gada balvu sportā kā labākais sportists un kā populārākais sportists, tomēr abās nominācijās par uzvarētāju tika atzīts olimpiskais čempions BMX Māris Štrombergs. 2012. gadu M. Dukurs pabeidza ar uzvaru Laplaņas trasē, nostiprinoties Pasaules kausa kopvērtējuma pirmajā vietā.
2013. gadu latvietis uzsāka ar uzvaru Altenbergas trasē, kas bija viņa piektā uzvara 2012.—2013. gada sezonā. Uzvara tika gūta arī Kēnigszē trasē, divus posmus pirms Pasaules kausa sezonas nostiprinoties kopvērtējuma pirmajā vietā, tuvāko sekotāju (brāli Tomasu) apsteidzot par 198 punktiem. 2013. gada 19. janvārī M. Dukurs guva 24. uzvaru Pasaules kausa izcīņas posmos, uzvarēdams Īglsas posmā, kas bija arī Eiropas čempionāts. M. Dukuram šis bija ceturtais Eiropas čempiontituls pēc kārtas. 2012. gada februārī Sanktmoricā notikušajā Pasaules čempionātā viņam neizdevās aizstāvēt pasaules čempiona titulu, pirmoreiz karjerā Pasaules čempionātā izcīnot sudraba medaļu. Četru braucienu summā Dukurs par 0,03 sekundēm atpalika no krieva Aleksandra Tretjakova. Sezonas pēdējais posms tika aizvadīts jaunajā Soču trasē, kur 2014. gadā notiks ziemas olimpiskās spēles. M. Dukurs šeit svinēja uzvaru, ceturto sezonu pēc kārtas iegūstot Pasaules kausu ar kopvērtējumā savāktiem 2010 punktiem, kā arī izcīnot 100 000 eiro naudas balvu, kas tika piešķirti par uzvarām Kēnigszē, Īglsas un Soču trasēs. Viņš ir pirmais skeletonists Pasaules kausa izcīņas vēsturē, kas uzvarējis četrās sezonās pēc kārtas, kā arī otrs visvairāk uzvaras Pasaules kausa sezonās izcīnījušais sportists — piecās sezonās ir uzvarējis austrietis Kristians Auers. Sezonas kopvērtējuma otrajā vietā ierindojās Martina brālis Tomass, šī ir pirmā abu brāļu dubultuzvara Pasaules kausa izcīņā.
Ar izcīnītiem četriem Pasaules kausa kopvērtējumiem pēc kārtas latvietis tika iekļauts Ginesa pasaules rekordu grāmatā.
2013.—2014. gada sezona
2013.—2014. gada Pasaules kausa sezona tika uzsākta ar uzvaru Kalgari trasē. Otrajā posmā, kas notika Pārksitijas trasē, viņš ierindojās 2. vietā. Šī bija pirmā reize 2013. gadā, kad Dukurs neuzvar Pasaules kausa izcīņas posmā. Sezonas trešajā posmā Leikpleisidā viņš ieņēma 8. vietu, kas ir pēdējo piecu sezonu sliktākais rezultāts latviešu sportistam. 2013. gada decembrī trešo reizi karjerā tika atzīts par Latvijas gada labāko sportistu.
Pagasts
Pagasts ir teritoriāli administratīvā iedalījuma vienība Latvijā un Igaunijā (et). Arī Pleskavas apgabalā Krievijā lauku administratīvā iedalījuma vienības kopš 2005. gada dēvē par pagastiem (ru).
Martins Dukurs
2013.—2014. gada sezona
2014. gada pirmajā posmā Dukurs guva uzvaru Vinterbergas trasē, izcīnot 27 uzvaru Pasaules kausa posmos. Uzvara tika izcīnīta arī nākamajā posmā Sanktmoricas trasē, pēc kuras latvietis atgriezās Pasaules kausa kopvērtējuma līdera statusā. Divas dienas pēc pirmās uzvaras Sanktmoricā šajā trasē tika izcīnīta arī otrā uzvara, trešo reizi pēc kārtas Martins kopā ar savu brāli Tomasu izcīnīja dubultuzvaru. Sezonas priekšpēdējā posmā Īglsā, Austrijā, izcīnīja savu 30. uzvaru Pasaules kausa posmos. Sezonas pēdējā posmā, kas bija arī Eiropas čempionāts, viņš uzvarēja, tādējādi piekto sezonu pēc kārtas triumfējot Pasaules kausa kopvērtējumā. Martins ir pirmais skeletonists, kas kopvērtējumā uzvar piecas sezonas pēc kārtas. Tāpat viņš otro sezonu pēc kārtas izcīnīja 100 000 eiro lielu naudas balvu, kas gan šoreiz tika dāvāta arī visu sešu braucienu uzvarētājam pēdējos trijos posmos.
Pirms M. Dukurs britu laikraksta The Daily Telegraph vērtējumā tika iekļauts desmit potenciālo olimpisko spēļu zvaigžņu sarakstā.
Pagasts
Pagastu nosaukums latgaļu apdzīvotajā Latvijas austrumu daļā lietots jau kopš viduslaikiem. Pēc zemnieku brīvlaišanas 19. gadsimta sākumā radās pirmās muižu pagastu pašpārvaldes, bet neatkarīgas pagastu pārvaldes izveidojās pēc 1866. gada pagastu pašvaldību likuma izdošanas.
Martins Dukurs
2013.—2014. gada sezona
Četru braucienu kopsummā latvietis otrajās olimpiskās spēles pēc kārtas izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties Krievijas sportistam Aleksandram Tretjakovam. Ar divām sudraba medaļām Martins ir veiksmīgākais Latvijas sportists ziemas olimpiskajās spēlēs.
Pagasts
Nosaukuma cilme
Latviešu vārds pagasts ir ļoti sens aizguvums no senkrievu valodas (ru), kam pamatā ir indoeiropiešu pirmvalodas sakne ghostis — "viesis, svešinieks". Sākotnēji ar vārdu pagasts latgaļi apzīmējuši vietu, kur tika vāktas nodevas. "Latvju Dainās" atrodamas vairākas tautasdziesmas, kas liecina par šo seno nozīmi: "Veci vīri, jauni puiši, Šur nāciet pagastā! Še ir mazs cilvēciņš, Pagastiņa ņēmējiņš" (Nr. 1740) vai "Ai kundziņi, ai kundziņi, Kad turēsi pagastiņu? Rītu, rītu mani bērni, Nesiet naudu saujiņā" (Nr. 31265)
Martins Dukurs
2013.—2014. gada sezona
2017. gada 22. novembrī Starptautiskā Olimpiskā komiteja pieņēma lēmumu par antidopinga kodeksa pārkāpumiem atņemt 2014. gada Soču olimpisko spēļu zelta medaļu Krievijas sportistam Aleksandram Tretjakovam, kas nozīmētu M. Dukura kļūšanu par olimpisko čempionu. Tomēr Sporta arbitrāžas tiesas attaisnoja Tretjakovu un atjaunoja viņa rezultātus.
2014.—2015. gada sezona
Pēcolimpisko 2014.—2015. gada sezonu M. Dukurs uzsāka ar uzvarām trijos pirmajos Pasaules kausa posmos — Leikplesidā, Kalgari un Altenbergā. Nākamajā posmā Kēnigszē viņš izcīnīja 2. vietu, piekāpjoties tikai olimpiskajam čempionam Aleksandram Tretjakovam. Sezonu M. Dukurs turpināja ar vēl trim uzvarām (Saktmoricā, Laplaņā, Īglsā). Posms Laplaņā bija arī Eiropas čempionāts, kas nozīmēja, ka M. Dukurs sesto reizi karjerā kļuva par Eiropas čempionu. Sliktās trases sagatavotības dēļ gan tika aizvadīts tikai viens brauciens. Pasaules kausa sezonu viņš noslēdza ar 2. vietu Sočos, arī šoreiz piekāpjoties Tretjakovam. Kopvērtējumā ar 1770 punktiem M. Dukurs 6. reizi pēc kārtas ieguva Pasaules kausu. Vinterbergas trasē M. Dukurs trešo reizi karjerā kļuva par pasaules čempionu.
M. Dukurs 2014. gada nogalē ceturto reizi karjerā un otro gadu pēc kārtas tika atzīts par Latvijas gada labāko sportistu. Tāpat ceturto reizi tika atzīts par gada sportistu "Sporta Avīzes" gada aptaujā.
Pagasts
Senlatvijā
Pirms Livonijas krusta kariem latgaļu apdzīvoto Tālavas un Jersikas valstu teritorijās par pagastu dēvēja meslus ķēniņiem jeb kņaziem vai šo nodevu maksāšanas termiņu, vēlāk arī pašvaldības vienību ar savu novadu, tiesu un pārvaldi. Tolaik pagasti sastāvēja no vairākiem ciemiem un vairākiem desmitiem ciematu un pēc platības mēdza būt lielāki par tagadējiem pagastiem. Uzskata, ka šo pašpārvaldes formu Novgorodas zemē jau 10. gadsimtā ieviesusi Pleskavas rusu izcelsmes Kijivas kņaziene Olga (Helga). Arī somu valodā vārds pogosta tiek lietots ar to pašu nozīmi kā latviešu valodā.
Martins Dukurs
2015.—2016. gada sezona
2014.—2015. gada Pasaules kausa sezonā M. Dukurs izcīnīja 7 uzvaras, neuzvarot vienīgi sezonas 7. posmā Sanktmoricā, kur viņš piekāpās Junam Sonbinam, iegūstot dalīto 2. vietu ar savu brāli Tomasu. Šis posms paralēli bija arī Eiropas čempionāts, tāpēc abi brāļi, piekāpjoties vienīgi Korejas sportistam, kļuva par Eiropas čempioniem, Martinam izcīnot 7. titulu pēc kārtas. 7. reizi pēc kārtas tika iegūts arī Pasaules kauss. M. Dukurs Īgslas trasē ceturto reizi karjerā kļuva par pasaules čempionu, uzstādot labāko rezultātu katrā no braucieniem.
Pagasts
Livonijas laikā
Livonijas Konfederācijas latviešu apgabalos pagasti saglabājās kā nodevu maksātāju zemnieku novadi vai "kunga novadi". Tajā laikā latviešu "kunga sētas" jeb muižas bija tikai vienas no pagasta sētām, bet vēlāk tās atdalījās no pagasta un kļuva par "kunga valstīm". Pagastus sauca arī par "klausības jeb gobas zemi", kas maksāja dažādas reālnastas, atšķirībā no brīvzemnieku ("leimaņu, ķoniņu") muižas zemes. Tagadējās Vidzemes un Latgales teritorijās pagastus dēvēja arī par "valstīm".
Galvenais tālaika pagasta pienākums bija 2—3 reizes gadā rīkot savam kungam mielastu, algot viņa ierēdņus, turēt kara un pasta zirgus, spriest tiesu un ievākt nodevas un veikt kara un miera klaušas. Pagastiem saglabājās pašpārvaldes, kuru priekšgalā bija zemes vecākie un tiesneši, kam pakļāvās ciemu vecākie. Vairāki pagasti apvienojās baznīcas draudzēs jeb draudžu novados.
Martins Dukurs
2017.—2018. gada sezona
2017.—2018. gada Pasaules kausa sezonas 1. posmā Leikplesidā M. Dukurs izcīnīja uzvaru, kam sekoja 2. vieta Pārksitijā, piekāpjoties Junam Sonbinam. Sezonas 3. posms Vistlerā M. Dukuram bija diezgan neveiksmīgs, paliekot vienīgi 6. vietā. Turpinājumā sekoja 2. vieta Vinterbergā un uzvara posmā Īgslā, kas bija arī Eiropas čempionāts. Tam sekoja 5. vieta Altenbergā. Sezonas 7. posmā Sanktmoricā M. Dukurs sākotnēji ieguva 2. vietu, tomēr nedēļu pēc sacensībām saņēma diskvalifikāciju no šī posma par materiālu pārkāpumiem. Viņš pēc finiša esot nejauši nobraucis pa bremzēšanas gumijām, kuru atliekas bija salipušas uz sliecēm. Sezonas pēdējā posmā Kēnigszē M. Dukurs ieguva 2. vietu. Pasaules kausa kopvērtējumā ar 1440 punktiem viņs palika 4. vietā.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā M. Dukuram ne pārāk sekmīgi izdevās pirmais un pēdējais brauciens, kuros viņam bija 5. labākais rezultāts, un ar pārējos divos braucienos sasniegto otro labāko rezultātu nepietika, lai izcīnītu medaļu. M. Dukurs palika 4. vietā, 0,12 sekundes aiz bronzas medaļas.
2018.—2019. gada sezona
2018.—2019. gada Pasaules kausa 1. posmā Siguldā ieguva 2. vietu, piekāpjoties tikai krievu skeletonistam Ņikitam Tregubovam. Sezonas turpinājumā sekoja divas 7. vietas Vinterbergā un Altenbergā. Pasaules kausa sezonas vienīgo uzvaru izcīnīja Īglsas trasē Austrijā. Tas vienlaikus bija arī Eiropas čempionāts, un Martins Dukurs desmito reizi pēc kārtas kļuva par Eiropas čempionu. Nākamajā PK posmā Sanktmoricā M. Dukurs ierindojās 8. vietā. Sekoja divi pjedestāli Ziemeļamerikas trasēs — 2. vieta Leikplesidā un 3. vieta Kalgari. Tā kā iepriekš Kēnigszē trasē Vācijā sacensības tika atceltas nelabvēlīgu laikapstākļu dēļ, Kalgari tika aizvadīti divi posmi. M. Dukurs Pasaules kausa sezonu noslēdza ar 4. vietu, sezonas kopvērtējumā ierindojoties 3. vietā. 2019. gada Pasaules čempionātā Vistleras trasē izcīnīja savu sesto pasaules čempiona titulu.
Pagasts
17. — 18. gadsimtā
Nodibinoties dzimtbūšanai, pagasti lielā mērā zaudēja savas pašpārvaldes tiesības un par galveno pašpārvaldes orgānu kļuva muižas.
Martins Dukurs
2019.—2020. gada sezona
2019.—2020. gada Pasaules kausa sezonu iesāka ar divām otrajām vietām Leikplesidas trasē. Vinterbergas posmā tika iegūta 4. vieta. 2019. gada decembrī M. Dukurs sesto reizi tika atzīts par Latvijas gada labāko sportistu. Pasaules kausa sezonas turpinājumā 2020. gada janvārī Laplaņas trasē ieguva otro vietu, izvirzoties PK kopvērtējuma vadībā. Sezonas pirmo uzvaru izcīnīja Īglsā, šajā trasē tā bija desmitā uzvara pēc kārtas. Nākamājā posmā Kēnigszē ierindojās 7. vietā, bet Sanktmoricas posmā atkal izcīnīja uzvaru. Pasaules kausa sezonas pēdējais posms notika Siguldā, tajā tika sadalītas arī Eiropas čempionāta medaļas. M. Dukurs tajā izcīnīja uzvaru, līdz ar to 11. reizi pēc kārtas kļuva par Eiropas čempionu un devīto reizi uzvarēja Pasaules kausa kopvērtējumā. 2020. gada Pasaules čempionātā Altenbergas trasē ieguva 4. vietu, piekāpjoties trim Vācijas skeletonistiem.
Pagasts
Pēc dzimtbūšanas atcelšanas
Pēc zemnieku brīvlaišanas radās pirmās muižu pagastu pašpārvaldes, bet neatkarīgas pagastu pārvaldes izveidojās pēc 1866. gada pagastu pašvaldību likuma (de) izdošanas. Saskaņā ar to zemnieki Baltijas provincēs ieguva savu pašpārvaldi, ko īstenoja pagastu vēlēto zemnieku runasvīri.
Martins Dukurs
2021.—2022. gada sezona
2022. gada 14. janvārī M. Dukurs 12. reizi uzvarēja Eiropas čempionātā, līdz ar to izcīnot arī savu 11. uzvaru Pasaules kausa kopvērtējumā.
Savā piektajā olimpiskajā startā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā M. Dukurs līdz pēdējam braucienam cīnījās par vietu uz goda pjedestāla, tomēr sacensību noslēgumā, ieņēma tikai 7. vietu.
Karjeras beigas un trenera darbs
2022. gada augustā 38 gadu vecumā M. Dukurs paziņoja par sportista karjeras beigšanu.
Pēc karjeras beigām pievērsies trenera darbam un strādā ar Lielbritānijas skeletonistu komandu.
Pagasts
Latvijas Republikā
Pagasts ir Latvijas teritoriālā vienība kopš 1918. gada decembra. 1937. gadā Latvijā bija 519, 1996. gadā 492, bet 1998. gadā 486 pagasti.
Martins Dukurs
Privātā dzīve
Martins Dukurs ir dzimis Rīgā. Brālis Tomass Dukurs arī ir skeletonists. Viņu tēvs Dainis Dukurs ir bijušais bobslejists, Siguldas bobsleja un kamaniņu trases direktors un abu dēlu treneris, savukārt māte ir grāmatvede. Bērnībā M. Dukurs nodarbojies ar volejbolu, vieglatlētiku.
Pagasts
Pašvaldība
Laika posmā no 1990. līdz 2009. gadam pagasti bija otrās pakāpes un, pēc rajonu pašvaldību likvidēšanas, pirmās pakāpes pašvaldības. Pagastu pārzināja pagasta padome, pagasta valde un pagasta revīzijas komisija. Padome sastāvēja no ievēlētajiem deputātiem un tai pieder vietējā likumdevējvara, kura tai ir deleģēta no augstāka varas subjekta. Pagasta valde pārstāvēja vietējo izpildvaru un atbildēja par lēmumu realizēšanu dzīvē. Revīzijas komisija veica budžeta, gada pārskata, iestāžu un to darbinieku pārbaudi, kā arī veica ikgadēju revīziju. Pēc pašvaldību likuma revīzijas komisija bija vienīgā komisija, kuras esamība pagastā ir obligāta. 2009. gada pašvaldību reformas rezultātā pagastus aizvietoja novadi.
Martins Dukurs
Privātā dzīve
M. Dukurs dzīvo Siguldā. Izglītību ieguvis Siguldas 1. vidusskolā, Siguldas valsts ģimnāzijā un Latvijas Universitātē, ko absolvējis ar bakalaura grādu ekonomikā. Kopā ar brāli darbojies autobiznesā.
M. Dukura dzīvesbiedre Jana Krūmiņa ir absolvējusi Biznesa augstskolu "Turība", strādā auto mārketingā, aizraujas ar mākslu. Ģimene audzina divas meitas.
Valdība
Valdība  ir sistēma vai cilvēku grupa, kas pārvalda organizētu kopienu, parasti valsti.
Plašās asociatīvās definīcijas gadījumā valdību parasti veido likumdevēji, izpildvara un tiesu vara. Valdība ir līdzeklis, ar kuru piespiedu veidā tiek īstenota organizatoriskā politika, kā arī mehānisms politikas noteikšanai sabiedrībā. Katrai valdībai ir sava veida konstitūcija, tās principu un filozofijas izklāsts.
Kaut arī visu veidu organizācijām ir pārvaldība, termins valdība bieži tiek lietots konkrētāk, lai apzīmētu aptuveni 200 neatkarīgo valstu valdības, to palīgorganizācijas un valsts pārvaldes iestādes.
Vēsturiski izplatītās pārvaldes formas ietver monarhiju, aristokrātiju, timokrātiju, oligarhiju, demokrātiju, teokrātiju un tirāniju. Jebkuras valdības filozofijas galvenais aspekts ir tas, kā tiek iegūta politiskā vara, kur divas galvenās formas ir vēlēšanu sacensības un iedzimta pēctecība.
Piemēri
Latvijā valdību sauc arī par Ministru kabinetu, Ministru padomi u.c. Valdībai, ministriju padotībā atrodas pārvaldes iestādes lai īstenotu politiku dažādās jomās.
Ekonomiskās sistēmas
Vēsturiski lielākā daļa politisko sistēmu radās kā sociālekonomiskas ideoloģijas. Pieredze ar šīm varas kustībām un ciešās saites, kas tām var būt saistītas ar noteiktiem pārvaldes veidiem, var izraisīt to, ka tās pašas par sevi tiek uzskatītas par pārvaldes formām.
Kotiks
Kotiks ir jebkurš ausroņu dzimtas (Otariidae) dzīvnieks, kas pieder kotiku apakšdzimtai (Arctocephalinae). Šajā apakšdzimtā apvienotas 9 sugas, kas tiek iedalītas 2 ģintīs: dienvidu kotiku (Arctocephalus) un ziemeļu kotiku (Callorhinus) ģintīs. Pārējos ausroņu dzimtas dzīvniekus sauc par lauvroņiem.
Senākajās klasifikācijās ausroņu dzimta tika sadalīta divās apakšdzimtās: kotiku un lauvroņu apakšdzimtās. DNS pētījumos ir noskaidrots, ka ziemeļu kotiks ir tuvāks radinieks dažām lauvroņiem nekā dienvidu kotikiem, līdz ar to apakšdzimtu iedalījums tika atcelts. Tomēr visiem kotikiem ir kopīgs tas, ka tie ir mazāka auguma kā lauvroņi, tie dodas dziļāk jūrā, lai barotos, to medījums ir sīkāks kā lauvroņiem un dzimumdimorfisms (auguma starpība starp tēviņiem un mātītēm) izteiktāks.
Izskats un īpašības
Kotikiem ir ļoti laba redze un dzirde. Lai arī kotiki elpo gaisu, tie spēj atrasties ūdenī vairākas nedēļas, medījot zivis, putnus un krilus. Tie jūrā var medīt gan vientulībā, gan veidot nelielas grupas.
Vairošanās
Kā visi ausainie roņi kotiki vasaras laikā pulcējas un veido lielas kolonijas okeāna klinšainajos krastos, lai dzemdētu un audzinātu mazuļus. Visas kotiku sugas ir poligāmas; dominantais tēviņš pārojas ar vairākām mātītēm. Lielākajai daļai kotiku grūsnības periods ilgst 11,5 mēnešus, ietverot vairākus mēnešus, kad mātīte atliek embrija attīstību, lai mazuļi piedzimtu vasaras sākumā. Ziemeļu kotiku tēviņi agresīvi izvēlas un izveido harēmu, kas tiek greizsirdīgi apsargāts. Harēmā var būt līdz 40 mātītēm. Bet dienvidu kotiku tēviņi apsargā noteiktu teritoriju, un mātītes var brīvi migrēt tām cauri, izvēloties ar ko pāroties. Mātītes pārojas pēc dažām dienām, kad piedzimuši mazuļi.
Pēc tam, kad piedzimst mazuļi, mātītes tos vairākas dienas zīda ar pienu, bet tad uz nedēļu dodas jūrā baroties. Atgriezušās tās turpina zīdīt mazuļus līdz tam laikam, kad tie pārtrauc zīst pienu. Diezgan drīz pēc mazuļu piedzimšanas un pārošanās tēviņi lēnām un negribīgi pamet koloniju.
Kotiki un cilvēks
18. gadsimtā un 19. gadsimta sākumā mednieki devās medīt kotikus uz salām, uz kurām nevarēja nokļūt neviens dabīgais ienaidnieks. Kotiki salās nebaidījās no cilvēkiem, un tos varēja viegli vienu pēc otra nogalināt, iegūstot lielu skaitu kažokādu. Lai arī cena par vienu ādu bija zema, mednieki pelnīja ar kvantitāti. Daudzas sugas tādā veidā tika gandrīz iznīcinātas. Kopš 1911. gada kotiku medības ir aizliegtas vai ierobežotas, tomēr dažas sugas kā, piemēram, Dienvidāfrikas kotiki, ziemeļu kotiki un Gvadalupes kotiki atjaunojas ļoti lēni. Kopumā kotiku populācija varētu mūsdienās sasniegt 1,3 miljonus. Šobrīd cilvēks kotiku populāciju vairs tiešā veidā neapdraud, tomēr populācijai ir tendence samazināties sakarā ar globālo sasilšanu un zivju resursu samazinājumu.
Sistemātika
Kotiku apakšdzimta (Arctocephalinae)
Mežotnes pagasts
Mežotnes pagasts ir viena no Bauskas novada administratīvajām teritorijām, Lielupes labajā krastā. Robežojas ar sava novada Codes, Iecavas, Rundāles un Viesturu pagastiem, kā arī Jelgavas novada Jaunsvirlaukas un Sidrabenes pagastiem.
Daba
Atrodas Viduslatvijas zemienes Zemgales līdzenumā. Augstākā vieta pagastā — 32,0 m vjl, atrodas pagasta austrumu malā pie Bērzmuižas.
Upes
Īkstrums - Iecavas pieteka, Lielupe, Garoze, Zizma, Malva un Sidrabe
Vēsture
Mežotnes pils un senpilsēta bija Upmales zemgaļu zemes galvenais administratīvais centrs līdz 13. gadsimta vidum, vēlāk uz īsu laiku (1226-1251) tā kļuva par Sēlijas bīskapijas un Zemgales bīskapijas bīskapu rezidences vietu. Viduslaikos Mežotnes osta bija galvenā tirdzniecības vieta uz Lielupes ūdensceļa.
Mežotne atzīmēta jau 1154. gadā Sicīlijā izdotajā arābu ģeogrāfa Idrisi pasaules kartē ar nosaukumu Medsūna. Rakstu avotos Mežotne pirmo reizi minēta 1219. gadā Indriķa hronikas beigu daļā sakarā ar tās iedzīvotāju vēlmi pāriet Rīgas bīskapa aizsardzībā pret citiem zemgaļiem un lietuviešiem. 1219. gadā pēc zemgaļu kristīšanas Mežotnes pilī nometināja krustnešu garnizonu, kuram uzbruka Viestarda vadītais kaimiņnovadu zemgaļu karaspēks. Krustneši atstāja Mežotni un zemgaļi atkrita no kristietības un savienības ar Rīgas bīskapu. 1220. gadā pēc ilgstošām cīņām pils tika ieņemta, izlaupīta un nodedzināta. 1225. gadā uz Mežotni pārcēla 1218. gadā dibinātās Sēlijas bīskapijas administratīvo centru. 1226. gadā Rīgas bīskaps Alberts pieņēma lēmumu par Sēlijas bīskapijas likvidēšanu un Zemgales bīskapijas nodibināšanu. Par Zemgales pirmo bīskapu kļuva Sēlijas otrais bīskaps Lamberts, kas atsacījās no Sēlijas zemēm par labu Rīgas bīskapam. 1251. gadā pāvesta kūrijas kardinālbīskapu kolēģija izskatīja Zemgales bīskapijas jautājumu un nolēma, ka tā likvidējama un tās teritorija pievienojama Rīgas bīskapijai. 1254. gadā līgumā par Upmales novada dalīšanu Rīgas arhibīskapija ieguva Mežotni un pārējās zemes Lielupes labajā krastā līdz pat sēļu zemei Medenei. Savukārt Livonijas ordenis ieguva Lielupes kreisā krasta zemes līdz Garajai salai, uz kuras 1265. gadā tika uzcelta Jelgavas pils, kas aizēnoja Mežotnes nozīmi un kļuva par galveno bāzi Zemgales iekarošanai. Aizsardzībai pret Lietuvas dižkunigaitijas uzbrukumiem 1309.-1322. gadā Livonijas ordeņa mestra Gerhards fon Jorke vadībā Mežotnes Vīnakalnā uzcēla ordeņa pili.
Mežotnes muižu 1795. gadā Krievijas valdniece Katrīna II nodeva mūža lietošanā Šarlotei fon Līvenai. Līvenu dzimta Mežotnes muižu pārvaldīja līdz 1920. gada agrārreformai, kad tās īpašumā palika tikai Mazmežotnes muiža Lielupes kreisajā krastā. Mežones muižas zemi sadalīja 110 jaunsaimniecībās ar kopējo platību 1696 ha. Grāvendāles muižu sadalīja 28 vienībās ar kopējo platību 464 ha, Mežotnes mācītājmuižu 13 vienībās 300 ha kopplatībā.
Mūsdienu Mežotnes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Bērzmuiža (Gut Bershof, Bērzmuiža), Garozes muiža (Gut Garrosen, Garoza), Jumpravas muiža (Gut Jungfernhof, Jumprava), Mežotnes muiža (Gut Mesoten, Mežotne).
1935. gadā Bauskas apriņķa Mežotnes pagasta platība bija 84,21 km² un tajā dzīvoja 1998 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Mežotnes, Garozas un Viesturu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Bauskas rajona Mežotnes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Garozas ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Mežotnes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Bauskas novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Mežotne (pagasta centrs), Ceplis, Garoza, Jumprava, Strēlnieki, Bērzmuiža.
Lielbritānijas Karaliste
Lielbritānijas karaliste (en) jeb Apvienotā Lielbritānijas karaliste (en) tika izveidota, apvienojoties ūnijā Anglijas Karalistei un Skotijas karalistei 1707. gadā, un pastāvēja līdz 1801. gadam, kad to pārdēvēja par Lielbritānijas un Īrijas Apvienoto Karalisti.
Iekšpolitika
1707. gadā Anglija un Skotija apvienojās vienā valstī ar kopīgu parlamentu, robežām, naudu un nodokļiem. Iekšpolitikā valdīja koorupcija - parlamenta deputātu balsis un mandātus pirka un pārdeva gandrīz vai oficiāli. Čārlzs Eduards Stjuarts ieradās Skotijā, mēģinot atgūt Skotijas troni (1745-1748).
Viljams Pits jaunākais (1759-1806) kā premjerministrs pilnībā atbrīvojās no karaļa varas, apkaroja parlamenta deputātu korupciju, izveidoja parlamentāro monarhiju: faktiskā vara parlamenta rokās, valdība politiski atbildīga parlamentam. 1794. gadā apturēja Habeas Corpus Act darbību.
Ārpolitika
18. gadsimta sākumā Eiropu pārņēma karš par Spānijas mantojumu (Lielbritānija, Holande, Austrija, Zviedrija pret Franciju, Spāniju un Bavāriju). Lielbritānija centās konfliktu uzkurināt vēl vairāk, lai nepieļautu Spānijas un Francijas tuvināšanos. Bez tam, konfliktā novājinātās Eiropas lielvalstis nespēja aizkavēt Lielbritānijas aktivitātes Amerikās un un Āzijā, kur Lielbritānija nostiprinājās gan teritoriāli, gan ekonomiski. 1703. gadā Lielbritānija ieņēma Gibraltāru.
Lielā Ziemeļu kara laikā Lielbritānija aktīvi atbalstīja Krieviju, lai sagrautu Zviedrijas dominanti Baltijas jūras tirdzniecībā. 1713. gadā ar Utrehtas mieru panāca, ka Francija atteicās atbalstīt Stjuartus. Ieguva Hudzonas upes baseinu, Ņūfaundlendu, Jaunkaledoniju; monopoltiesības uz vergu tirdzniecību Spānijas kolonijās. Nīderlande bija izpostīta, un vairs nevarēja konkurēt ar Lielbritāniju. Lielbritānijas kara flotē bija 250 kaujas kuģi, sākās ekonomiskais uzplaukums.
1714. gadā tronī kāpa Hannoveres dinastija. Georgs I gandrīz nemaz neiejaucās parlamenta darbā, un vienīgā tā vēlme bija ar Lielbritānijas spēkiem aizstāvēt Hanoveru pret kaimiņu tīkojumiem. 1718. gadā savienība ar Austriju un Franciju pret Spāniju - tā rezultātā ievērojami pieauga Lielbritānijas ietekme Amerikā. 1739. gadā Spānija sāka apkarot kontrabandistus savās kolonijās, kas izraisīja Lielbritānijas uzbrukumu tai. Šajā laikā Lielbritānija praktiski neiejaucās starptautiskajos konfliktos, ārpolitikā vadoties tikai no savām ekonomiskajām interesēm. 1740. gadā Lielbritānija aktīvi iesaistījās karā par Austrijas mantojumu, atbalstot Prūsiju un novājinot Austriju, taču pēc 1742. gada sāka atbalstīt Austriju.
Koloniālpolitika
1767. gadā ierīkoja Ziemeļmerikas kolonijās preču muitnīcas, kas izraisīja pirmos konfliktus ar kolonistiem. 1773. gadā notika t.s. Bostonas tējas dumpis. 1775. gadā notika pirmās bruņotās sadursmes starp karaspēku un kolonistu miliciju. 1776. gadā 13 kolonijas pasludināja neatkarību no metropoles. 1777. gadā kolonijas izveidoja federāciju - ASV; aktīva karadarbība ar metropoles armiju.
Divas tendences ārpolitikā - attiecības ar dumpīgajām kolonijām, un attiecības ar Eiropas valstīm, lai tās neatbalstītu koloniju separātismu. Francija aktīvi atbalstīja dumpīgās kolonijas gan diplomātiski, gan finansiāli, gan militāri. 1778. gadā Lielbritānija pieteica karu Francijai (kura bija oficiāli atzinusi ASV un sāka tai palīdzēt). 1779. gadā karā iesaistījās Francijas sabiedrotā Spānija. 1780. gadā Lielbritānija pieteica karu Holandei. Pēc sakāves 1783. gadā Lielbritānija atzina koloniju neatkarību, taču līdz pat 2. Neatkarības karam neatmeta mēģinājumus tās atkal atgūt.
1793. gadā pēc Luija XVI nāves Lielbritānija pieteica karu Francijai. Kontinentā tās karadarbība bija ne visai veiksmīga, taču bija plaši ieguvumi kolonijās (atņemot tās arī Francijas piespiedu sabiedrotajiem). Savukārt Francija aktīvi atbalstīja īru sacelšanos 1796. gadā.
Sākot ar 1798. gadu, Lielbritānija aktīvi tuvinājās Krievijas Impērijai un ieņēma vadošo lomu cīņā pret Napoleona Franciju. Kara laikā un pēc uzvaras (Vīnes kongresa laikā) aktīvi īstenoja savu veco ārpolitikas taktiku - kamēr Eiropā karo, aktivizēt savu darbību kolonijās. Vīnes kongress atzina visus Lielbritānijas koloniālos iekarojumus.
Puštuni
Puštuni (puštunu: پښتون vai پختون ) jeb afgāņi ir irāņu tauta, kura galvenokārt dzīvo Afganistānas dienvidos un austrumos, kā arī Pakistānas rietumu provincēs. Puštuni runā puštunu valodā.
Basketbols 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Basketbolā 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs tika sadalīti divi medaļu komplekti — vīriešu un sieviešu izlasēm. Sacensības notika no līdz. Gan vīriešu, gan sieviešu sacensībās piedalījās 12 izlases.
Newcastle United FC
'Ņūkāslas futbola klubs "United" (en) ir Anglijas futbola klubs, kas bāzējas Ņūkāslā, Lielbritānijā. Komanda ir četrkārtēja Anglijas čempione.
Komandas sastāvs
Atjaunināts
17. decembris
17. decembris ir gada 351. diena (352. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 14 dienas.
Vārda dienas
Hilda, Teiksma
Enriko Fermi
Enriko Fermi (Enrico Fermi, dzimis Romā, miris  Čikāgā) bija itāliešu fiziķis, kas vēlāk pārcēlās uz ASV. 1938. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā par jaunu radioaktīvo elementu iegūšanu, veicot apstarošanu ar neitroniem, un par lēno neitronu izraisīto kodolreakciju atklāšanu.
Darbs Romā un Nobela prēmija
Kopā ar ģimeni (viņam bija dēls un meita) viņš devās uz Zviedriju, lai saņemtu Nobela prēmiju. Svinīgajā prēmijas pasniegšanas ceremonijā Fermi atteicās sveikt Zviedrijas karali ar fašistu sveicienu, par ko izpelnījās Itālijas preses uzbrukumus. Tāpēc uzreiz pēc svinībām viņš devās uz ASV.
Manhetenas projekts
Fermi pieņēma Kolumbijas Universitātes priekšlikumu un kļuva par fizikas profesoru šajā universitātē. Drīz pēc Fermi ASV ieradās arī Nilss Bors, no kura Fermi uzzināja par Oto Hāna atklāto urāna kodola dalīšanos. Daudzi fiziķi sāka apsvērt ķēdes reakcijas iespējamību. Kļuva skaidrs, ka reakcijas gaitā izdalīsies milzu enerģija. Arī Fermi sāka pētīt šo problēmu - ķēdes reakcijas iespējamās sekas. Viņam izdevās saņemt finansiālu subsīdiju, un kopā ar itāliešu fiziķi Emilio Sergi Fermi atklāja, ka visefektīvākais materiāls ķēdes reakcijai varētu būt elements ar atommasu 239. Tolaik šāds elements vēl nebija atklāts, taču vēlāk to atklāja un nosauca par plutoniju.
1942. gadā Fermi kļuva par vienu no Manhetenas projekta vadītājiem - projekts paredzēja atomieroču radīšanu ASV. Pirmais etaps bija atomreaktora uzbūvēšana. sāka darboties Fermi vadībā radītais pasaulē pirmais atomreaktors. Vēlāk Fermi tika iecelts par laboratorijas vadītāju Losalamosā, un kopā ar ģimeni pārcēlās uz šo nelielo pilsētu. Viņš bija liecinieks pirmajam atombumbas sprādzienam Ņūmeksikas štatā, netālu no Alamogordo. Tas bija tikai izmēģinājuma sprādziens. Pēc tam, 1945. gada augustā, divas atombumbas iznīcināja japāņu pilsētas Hirosimu un Nagasaki.
Pēckara laiks
Kara beigās Fermi bija fizikas profesors Čikāgas Universitātē un viens no tur izveidotā Kodolpētījumu institūta vadītājiem. Fermi bija lielisks pedagogs, viņš iemantoja arī nepārspējama lektora slavu. Pēc tam, kad 1945. gadā tika pabeigta ciklotrona (lādētu daļiņu paātrinātāja) būvēšana, Fermi saka pētīt šo daļiņu savstarpējo iedarbību. Pamatojoties uz viņa darbiem, tika izvirzīta hipotēze par kosmiskā starojuma izcelsmi, kura ir spēkā arī šobaltdien.