cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jana Čivžele
Kopš 2004. gada piedalās Jaunā Rīgas teātra izrādēs. Piedalījusies arī Liepājas teātra, Ģertrūdes ielas teātra un Dirty Deal Teatro izrādēs. Filmējusies kinofilmā "Melānijas hronika" un seriālā "Šķiršanās formula".
Par Noras lomu Māras Ķimeles režisētajā Henrika Ibsena lugas "Nora (Leļļu māja)" izrādē Jana Čivžele nominēta Spēlmaņu nakts balvai kā Gada aktrise 2016./2017. gada sezonā.
Karsa
No 933. līdz 957. gadam bija Armēnijas Karalistes galvaspilsēta.
Raudaviški
Ciema apkārtnē atrodas Apeineišu ezers.
Mario Bava
Mario Bava (it, dzimis, miris ) bija itāļu kinorežisors, strādājis arī par operatoru, specefektu mākslinieku un scenāristu. Bieži tiek dēvēts par "itāļu šausmu meistaru". Viņa mazbudžeta šausmu filmas, pazīstamas ar sev raksturīgu vizuālo stilu un tehniskajiem risinājumiem. Bava bija itāļu šausmu žanra pionieris un tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem šausmu žanra autoriem.
Lielākā daļa Bavas filmu bija komerciāli neveiksmīgas, tomēr laika gaitā daudzas no tām ir ieguvušas kulta filmas statusu, salīdzinot tās ar Alfreda Hičkoka darbiem. Bavas stils ir ietekmējis daudzus atpazīstamus režisorus kā Džo Danti, Mārtinu Skorsēzi, Kventinu Tarantīno, Frānsisu Fordu Kopolu, Džonu Lendisu un Timu Bērtonu.
Cekulainais cīrulis
Cekulainais cīrulis jeb cekulcīrulis (Galerida cristata) ir cīruļu dzimtas (Alaudidae) dziedātājputns, kas sastopams lielākajā daļā Eiropas, Latviju ieskaitot, Ziemeļāfrikā un Āzijā. Sugai izšķir daudzas ģeogrāfiskās variācijas, kopumā cekulainajam cīrulim ir 33 pasugas.
Izplatība
Cekulainajam cīrulim ir milzīgs izplatības areāls Eirāzijā un Ziemeļāfrikā. Tas mājo sausās teritorijās ar nabadzīgu veģetāciju, sākot ar jūras līmeni un beidzot ar kalniem līdz 3200 metriem virs jūras līmeņa. Visticamākais, ka vēsturiski tas mājojis stepēs un pustuksnešos, bet ar laiku piemērojies cilvēku radītajai videi, kultivētajām lauksaimniecības zemēm.
Cekulainais cīrulis ir plaši izplatīts visā Eiropā, izņemot tās ziemeļu daļu. Areāls ziemeļu virzienā sasniedz Zviedrijas dienvidus. Tas sastopams arī Āfrikas ziemeļu daļā, Tuvajos Austrumos, Arābijā, Centrālāzijā, Indijā un Ķīnā. Cekulainais cīrulis pārsvarā ir nometnieks, parasti ziemo ligzdošanas areālā.
Latvijā
Latvijā cekulainais cīrulis ir rets ligzdotājs. Putni, kas ligzdo, parasti arī pārziemo. Ligzdotāju skaits Latvijā vērtējams 10—20 pāru robežās. Arī migrāciju laikā to klejojam var novērot ļoti reti. Galvenokārt vērojams pavasarī Kolkasragā 1—2 īpatņi sezonā. Tomēr pēdējā desmitgadē cekulaino cīruļu skaits samazinājies par 30%. Latvijā sastopama nominālpasuga — Galerida cristata cristata.
Pirmā cekulainā cīruļa ligzda pēckara periodā tika atrasta 1995. gada maijā Liepājā, Ezerkrasta pļavā līdzās daudzdzīvokļu mājām. Otro reizi ligzdošana tajā pašā apkaimē pierādīta 2001. gada jūnijā, kad starp ēkām novērots jau lidojošs jaunais putns. Trešo reizi ligzdošana Liepājā pierādīta 2005. gada aprīlī jaunās slimnīcas rajonā, kur atrastas divas ligzdas. Jaunākie novērojumi liecina, ka Liepājā varētu ligzdot vismaz 10 pāri. Tie paši putni turpat pilsētā arī ziemo.
Cita jauna ligzdošanas vieta 2014. gada 31. jūlijā tika atklāta Papē. Šajā apkaimē tika novēroti divi pieaugušie un četri jaunie putni. Minētā vieta Papē samērā regulāri apmeklēta agrākos gados, tomēr cekulainie cīruļi šeit ligzdošanas sezonā agrāk nav novēroti. Dziedošs īpatnis novērots 2002. gada 9. jūnijā Pāvilostā. Citu novērojumu Pāvilostā nav. Ventspilī ligzdošana tiek vērtēta kā iespējama, līdz šim novēroti caurceļojoši īpatņi - pa vienam īpatnim 2013. gada maijā, 2014. gada aprīlī un 2016. gada maijā.
Izskats
Cekulainais cīrulis ir neliela auguma dziedātājputns ar garu knābi, īsu asti, gaiši brūnu apspalvojumu (mugura, galva un krūtis raibumotas, vēders gaišāks) un izteiksmīgu cekulu galvas vidū. Cekuls ne vienmēr ir izsliets un labi pamanāms. Tas izslejas un kļūst ļoti labi redzams, kad putns dzied vai atrodas situācijās, kad jāaizsargā teritorija vai tiek pievērsta uzmanība mātītei. Spārni salīdzinoši īsi, plati un noapaļoti. Lidojumā var redzēt sarkanbrūnās spārnu apakšas.
Cekulainais cīrulis ir apmēram vienā lielumā ar lauku cīruli, bet vidēji ir par to nedaudz īsāks un apaļāks. Tā garums ir 17—19 cm, spārnu izplētums 29—38 cm, svars 37—55 g. Abi dzimumi izskatās vienādi, bet jaunie putni ir raibumotāki nekā pieaugušie īpatņi.
Uzvedība
Cekulainais cīrulis ir nometnieks un reti klejo. Rudenī mēdz veikt īsas migrācijas, pārlidojot nedaudz uz dienvidiem, ziemas periodā nekad nemigrē. Ziemo galvenokārt apdzīvoto vietu tuvumā. Dažos Centrāleiropas reģionos mēdz būt izkliedējoša rakstura migrācijas. Cekulainajam cīrulim ir raksturīga trallinoša un vienlaicīgi plūstoša dziesma. Parasti tas trallina, lidojot augstu debesīs, apmēram 30—60 m augstumā, līdzīgi kā lauku cīrulis. Tomēr cekulainais cīrulis, atšķirībā no lauku cīruļa, dzied arī, atrodoties uz zemes vai uz neliela paaugstinājuma. Putniņa lidojumam uz priekšu raksturīga viļņošanās, augšup, lejup kā pa viļņiem.
Sistemātika
Cekulainajam cīrulim ir 33 pasugas:
Daliena
Daliena jeb Šīra (en) ir Dž. R. R. Tolkīna izdomātās Viduszemes apgabals kontinenta ziemeļrietumos, Eriadoras un Arnoras karalistē. Tā ir dalieniešu (Shire-folk) jeb hobitu apdzīvota zeme, kas lielā mērā ir nošķirta no pārējās Viduszemes notikumiem.
Daliena aprakstīta "Gredzenu pavēlniekā" un citos Tolkīna darbos. Tā ir darbības vieta kinofilmu sēriju "Hobits" un turpinājuma "Gredzenu pavēlnieks" sākumā un beigās. Šīrā dzimuši pieci šo stāstu varoņi — Bilbo Baginss, Frodo Baginss, Sems Ekušeks, Merijs Bricbrandaks un Pipins Tuks. Galvenā darbība "Gredzenu pavēlniekā" atgriežas Dalienā netālu no grāmatas beigām, "The Shireing of the Shire", kad atgriezušies hobiti atrod teritoriju nokļuvušu Sarumana padoto pārvaldē un atjauno agrākās tiesības.
Sebežas nacionālais parks
Sebežas nacionālais parks (ru) ir nacionālais parks Krievijas ziemeļrietumos, kas atrodas Pleskavas apgabala Sebežas rajonā, netālu no Latvijas un Baltkrievijas robežas. Tas tika izveidots 1996. gada 8.janvārī, lai aizsargātu ezeru apkaimes ainavas Pleskavas apgabala dienvidrietumos. Parks aizņem 500 km² platību.
Ģeogrāfija
No parka 50 021 hektāriem 22 803 ha ir parkam nodotās mežu fonda zemes, 6 920 ha — ūdeņu fonda zemes, 18 678 ha — lauksaimniecības zemes, 1 080 ha — Sebežas pilsētas teritorija, 540 ha — rezerves zemes).
Vēsture
Teritorija bijusi apdzīvota kopš senatnes. Viduslaikos tā bija pakļauta Pleskavas pilsētai. Cilvēki sākotnēji apmetās ezeru krastos un vēlāk arī starp tiem. Kopš 15. gadsimta apgabala piederību apstrīdēja Maskavija un Lietuvas lielkņaziste, līdz to 1772. gadā Polijas pirmās sadalīšanas laikā ieguva Krievija. Jau pirms 15. gadsimtam zemes tika plaši izmantotas lauksaimniecībai. 17. gadsimta beigās lauksaimniecībā iestājās krīze, daļēji saistīta ar Livonijas karu un daļēji ar novecojušajām zemkopības metodēm. 19. gadsimtā kokmateriālu ražošana ievērojami samazināja mežu platības; izplatīta bija zveja ezeros. 1950. gados daudzi purvi tika nosusināti un pārveidoti lauksaimniecības zemēs. 1990. gadu sākumā lauksaimniecība atkal nokļuva dziļā krīzē, un tika nolemts pārveidot teritoriju nacionālajā parkā, aizsargājot kultūras un dabas ainavas.
Fauna
Parkā atzīmēta 291 mugurkaulnieku suga, tai skaitā divas nēģu sugas, trīsdesmit zivju sugas, astoņas abinieku sugas, piecas rāpuļu sugas, 202 putnu sugas un 49 zīdītāju sugas. Lielo zīdītāju skaitā ir brūnais lācis, lūsis, pelēkais vilks, mežacūka, alnis un stirna.
Tūrisms un infrastruktūra
Parkā atrodas vairākas atpūtas mājas. Atļautas medības un makšķerēšana.
Parka daļa gar valsts robežu ar Latviju ir iekļauta pierobežas drošības zonā. Lai apmeklētu zonu, nepieciešama vietējā Federālā drošības dienesta departamenta izsniegta atļauja.
Atrazdamies Daugavas un Veļikajas ūdensšķirtnē, Sebežas ezerzeme agrāk bijusi transporta mezgls un pašlaik pa to tiek rīkotas vēsturiskas laivu ekskursijas.
Cinema 4D
Cinema 4D ir 3D modelēšanas, animācijas un renderēšanas lietotne, kuru izveidoja MAXON Computer GmbH Vācijā. Cinema 4D programma paredzēta trīsdimensiju efektu un objektu veidošanai un rediģēšanai. Ļauj renderēt objektus ar Guro ēnojuma palīdzību, kā arī atbalsta augstas kvalitātes animācijas renderēšanu.
Sākotnēji CINEMA 4D bija izstrādāts Amiga datoriem 1990. gadu sākumā, un pirmās trīs versijas bija pieejamas tieši šai platformai. Vēloties iegūt plašāku lietotāju skaitu un Amiga tirgus nestabilitātes dēļ, MAXON sāka izstrādāt programmu arī priekš Windows un Macintosh datoriem.
Lokalizācija
Cinema 4D interfeiss ir pieejams dažādās valodās. To starpā: angļu, krievu, spāņu, itāļu, ķīniešu, korejiešu, vācu, franču, čehu un japāņu. Kā arī programmas dokumentācija pieejama dažādās valodās, kuru starpā — angļu, vācu un krievu.
Moduļi
Sākot ar 12 versijas iznākšanu, MAXON vairāk nepiedāvā pirkt moduļus. Tā vietā, Cinema 4D ir pieejama sešos dažādos variantos. Paralēli pamata programmai, kurā ietilpa galvenie modelēšanas, tekstūras, animācijas un renderēšanas rīki, bija arī moduļi, kuri ļāva iegūt specializētākas programmas funkcijas.
Datu formātu saraksts
Cinema 4D Studio atbalsta sekojošus datu formātus inportam (I) un eksportam (E).
Vizualizācija
Cinema 4D ir spējīgs darboties ne tikai ar iebūvēto renderēšanas programmu, bet arī ar ārējām renderēšanas programmām, kuras var būt iebūvējamas paša programmas vidē vai arī ar konektoru palīdzību. Daļa no ārējām renderēšanas programmām ir atbalstīta caur Cinema 4D Visualize iebūvēto paketi, Cinema 4D Studio un BodyPaint 3D konektors CineMan.
Pielietojums rūpniecībā
Neskaitāmas kino filmas un augsti vērēti darbi ir tikuši modelēti un renderēti CINEMA 4D, iekļaujot u. c.
Batērsta sala (Austrālija)
Batērsta sala (en) vai Nuju (tiw) ir sala Austrālijas ziemeļos, Tivi salu grupas otra lielākā sala. Administratīvi ietilpst Ziemeļu teritorijas Tivi salu reģionālajā padomē. Salā divas pastāvīgi apdzīvotas vietas — Vurrumijana (1563 iedzīvotāji) salas dienvidaustrumos un Vurankuvu (50 iedzīvotāju) salas vidusdaļā.
Ģeogrāfija
Salā valda tropisks musonu klimats. Tā ir izolēta no kontinenta kopš pēdējā ledus laikmeta. To klāj galvenokārt eikaliptu meži, kā arī nelieli lietusmeži. Daudz endēmo augu un dzīvnieku sugu, tajā skaitā 36 endēmas zīdītāju sugas. Visa salas teritorija noteikta par putniem nozīmīgu vietu.
Vēsture
Sala apdzīvota jau kopš 40 000 gadu tālas senatnes. Pirmie eiropieši, kas apmeklēja salu, bija holandieši 1623. gada 5. maijā, kas nodēvēja to par godu Ambonas gubernatoram Hermanim van Spēltam (Herman van Speult) par Spēlta salu (De Speult Eylandt). 1818. gadā Tivi salas pētīja britu ceļotājs Filips Pārkers Kings (Phillip Parker King). 1828. gadā skotu ceļotājs Džons Vikems (John Clements Wickham) salu nodēvēja tagadējā vārdā par godu Filipa Kinga kuģim Bathurst, kurš savukārt nosaukts par godu bijušajam Lielbritānijas koloniju sektetāram Henrijam Batērstam (Henry Bathurst, 3rd Earl Bathurst).
1824. gadā britu kapteinis Gordons Brēmers (Gordon Bremer) Tivi salas pasludināja par Lielbritānijas īpašumu. No 1910. līdz 1938. gadam salas dienvidaustrumu galā tagadējās Vurrumijanas vietā darbojās katoļu misija. 1912. gadā visa Batērsta sala tika pasludināta par aborigēnu rezervāciju.
1978. gadā tiesības uz Tivi salu zemi tika nodotas aborigēnu kopienai, bet 2001. gadā nodibināta vietējā pašvaldība.
Artūrs Kučs
Artūrs Kučs (dzimis ) ir jurists, pētnieks, Satversmes tiesas tiesnesis, Latvijas Universitātes asociētais profesors.
Izglītība
Ieguvis divus balakaura grādus Latvijas Universitātē: 1999. gadā politikas zinātņu bakalauru starptautiskajās attiecībās un 2001. gadā tiesību zinātņu bakalauru. Maģistra studijas apguvis Padujas Universitātē (Itālija) un Lundas Universitātē (Zviedrija). 2007. gadā ieguvis doktora grādu, aizstāvot disertāciju "Tiesību uz vārda brīvību un neiecietību, diskrimināciju kurinošas runas aizlieguma līdzsvarošana" (darba vadītāja Gita Feldhūne).
Karjera
2002. gadā sācis strādāt Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes Cilvēktiesību institūtā kā pētnieks, bet 2004. gadā kļuvis par šā institūta direktoru.
2016. gada 22. decembrī apstiprināts par Satversmes tiesas tiesnesi, stājies amatā 2017. gada 21. aprīlī. Tiesneša vakance atbrīvojās, jo vienlaicīgi beidzās termiņš diviem Satversmes tiesas tiesnešiem — Uldim Ķinim un Kasparam Balodim.
Arhitektu iela (Rīga)
Arhitektu iela ir Rīgas iela, Centra rajonā, Centra apkaimē, kas sākas krustojumā ar Raiņa bulvāri un beidzas krustojumā ar Merķeļa ielu. Ielas kopējais garums ir 90 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Arhitektu iela ir vienvirziena iela, pa to var braukt Merķeļa ielas virzienā.
Pirmo reizi Rīgas kartē iezīmēta 1867. gadā.
Ielu savienojumi
Arhitektu iela ir savienota ar šādām ielām:
Timofejevka
Timofejevka, arī Runda, ir ciems Krāslavas novada Grāveru pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 7 km no pagasta centra Grāveriem, 19 km no Aglonas un 252 km no Rīgas.
2021.—2022. gada UEFA Čempionu līgas sezona
Par uzvarētājiem kļuva Madrides "Real" futbolisti, kas finālā ar 1:0 pieveica Anglijas klubu Liverpool un Eiropas futbola klubu nozīmīgāko trofeju izcīnīja 14. reizi.
2021.—2022. gada UEFA Čempionu līgas uzvarētāji ieguva tiesības spēlēt 2022. gada UEFA Superkausā, kur tiksies ar 2021.—2022. gada UEFA Eiropas līgas uzvarētājiem Frankfurtes "Eintracht".
Priekšsacīkšu kārta
Priekšsacīkšu kārtas izloze notika. Pusfināli tika aizvadīti 22. jūnijā, bet priekšsacīkšu kārtas fināls notika 25. jūnijā. Fināla uzvarētāji iekļuva Čempionu līgas 1. kvalifikācijas kārtā, bet pārējās komandas sezonu turpinās 2021.—2022. gada UEFA Eiropas konferenču līgas otrajā kvalifikācijas kārtā.
!colspan=3|Pusfināli
!colspan=3|Fināls
1. kvalifikācijas kārta
1. kvalifikācijas kārtas izloze notika. Pirmās spēles notika 6.—7. jūlijā, bet atbildes spēles tika aizvadītas 13.—14. jūlijā. Uzvarētāji iekļuva Čempionu līgas 2. kvalifikācijas kārtā, bet zaudētāji sezonu turpināja 2021.—2022. gada UEFA Eiropas konferenču līgas otrajā kvalifikācijas kārtā.
2. kvalifikācijas kārta
2. kvalifikācijas kārtas izloze notika. Pirmās spēles notika 20.—21. jūlijā, bet atbildes spēles 27.—28. jūlijā. Uzvarētāji kvalificēsies 3. kvalifikācijas kārtai, bet zaudētāji sezonu turpināja 2021.—2022. gada UEFA Eiropas līgas trešajā kvalifikācijas kārtā.
3. kvalifikācijas kārta
3. kvalifikācijas kārtas izloze notika. Pirmās spēles notika 3.—4. augustā, bet atbildes spēles 10. augustā. Uzvarētāji kvalificējās izslēgšanas (play-off) kārtai, bet zaudētāji sezonu turpinās UEFA Eiropas līgas kvalifikācijas izslēgšanas kārtā.
Izslēgšanas kārta
Play-off kārtas izloze notika 2021. gada 2. augustā. Pirmās spēles tika aizvadītas 17. un 18. augustā, bet atbildes spēles notika 24. un 25. augustā.
Arhitektu iela
Arhitektu iela var būt:
Skujupīte (Slocenes pieteka)
Skujupīte (arī Skuja, Skujupe) ir Slocenes labā krasta pieteka Tukuma novadā.
Izteka - pie Ozolpils. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Slocenē lejpus Mazezera. Skujupīti šķērso valsts autoceļi A10 (Rīga—Ventspils), V1475 (Ozolpils–Kalēji–Smārde) un V1446 (Tukums–Milzkalne–Smārde–Slampe), kā arī dzelzceļa līnija Torņakalns—Tukums II.
Frodo Baginss
Frodo Baginss ir izdomāts varonis Dž. R. Tolkīna grāmatu sērijā, viens no "Gredzenu pavēlnieka" varoņiem. Frodo ir Dalienas hobits, kurš manto brālēna Bilbo Baginsa gredzenu un uzņemas centienus to iznīcināt Mordorā. Viņš ir minēts Tolkīna pēcnāves laikā publicētajos darbos “The Silmarillion and Unfinished Tales”. Frodo meklējumu laikā tiek atkārtoti ievainots, un gredzens to arvien vairāk apgrūtina, tuvojoties Mordorai. Arī viņš mainās, pieaugot izpratnei un līdzcietībai un izvairoties no vardarbības. Frodo vārds cēlies no vecangļu nosaukuma Fróda, kas nozīmē "gudrs pēc pieredzes". Komentētāji ir rakstījuši, ka viņš apvieno drosmi, nesavtību un uzticību, un kā kā labs raksturs viņš šķiet neuzbāzīgs, bet savu meklējumu laikā izaug par varoni.
Gendalfs
Gendalfs (skandināvu valoda; IPA: [gand: alf] — "Zižļa elfs" vai "Zižļa elfs") Pelēkais, vēlāk pazīstams kā Gendalfs Baltais un sākotnēji nosaukts Olorins (Kenya; IPA: [oˈloːrin] — "Sapņotājs" "jeb" Sapņi") ir Dž. R. R. Tolkīna grāmatu varonis, viens no "Gredzenu pavēlnieka" varoņiem. Viņš ir istars (burvis), kurš trešajā laikmetā tika nosūtīts uz Viduszemi, lai apkarotu Saurona draudus. Viņš pievienojās Torinam un rūķiem, lai no Smaugas atgūtu vientuļo kalnu, sasauca Gredzena brālību, lai iznīcinātu Lielvaras gredzenu, un vadīja brīvās tautas Gredzena kara pēdējā kampaņā.
Andis Strods
Andis Strods (dzimis Liepājā) ir latviešu aktieris.
Kārlis Lauva
Kārlis Lauva ( — ) bija Latvijas politiķis. Bijis 2. Saeimas deputāts, Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partijas pārstāvis.
Andis Strods
1989. gadā beidzis Liepājas Lietišķās mākslas vidusskolas koktēlniecības nodaļu. 1993. gadā absolvējis Latvijas Mūzikas akadēmiju dramatiskā teātra aktiera specialitātē. Pašlaik Latvijas Mākslas akadēmijā studē scenogrāfijas maģistrantūrā.
Jaunā Rīgas teātra izrādēs piedalās kopš 1998. gada. Ir strādājis kā scenogrāfs Daugavpils dramatiskā teātra un Jaunā Rīgas teātra izrādēs.
Kārlis Lauva
Biogrāfija
Kārlis Lauva piedzima Padures muižā kalpa ģimenē. Mācījies tautskolā. Iestājies pret baznīcu un muižniekiem, kā arī pret Krievijas impērijas iekārtu, par ko ticis tiesāts. 1905. gadā viņam tika piespriests nāvessods nošaujot, taču Lauvam izdevās no tā izvairīties.
Ceļojot pa Latviju, iepazinies ar vairākiem zvejniekiem, sācis darboties zvejnieku organizācijās un biedrībās. Bēgļu gaitās Somijā un Norvēģijā iepazinies ar vietējo zvejnieku stāvokli. Atgriežoties dzimtenē, bija Latvijas Zvejnieku savienības dibinātājs, priekšnieks un goda biedrs. 1925. gadā no Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partijas saraksta ievēlēts 2. Saeimā.
ap plkst. 12 Kārlis Lauva savā dzīvoklī Rīgā, Kojusalas ielā 25 izdarīja pašnāvību pakaroties.
Rīgas humānisti
Pētniecība
Starpkaru periodā Rīgas humānistu darbības un mantojuma pētniecību aizsāka Arnolds Spekke. Pēc Otrā pasaules kara Rīgas humānistu pētniecība Latvijā apsīka. 20. gadsimta 80. gadu beigās to atsāka bibliotēkzinātnieks Ojārs Zanders, aplūkojot grāmatu vēstures kontekstā.
21. gadsimta sākumā Rīgas humānistu mantojuma pētniecībai pievērsusies igauņu pētniece Kristi Vīdinga. Latvijā — Ināra Ķemere un Brigita Cīrule. Eiropas ideju vēstures un Rietumu-Austrumu intelektuālo attiecību kontekstā Rīgas humānistu mantojumu pētījis vēsturnieks Kaspars Kļaviņš.
Projekta “Riga Literata” ietvaros veikta nozīmīga izpēte.
Žlobina
Žlobina (be, ru) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala ziemeļos, Žlobinas rajona centrs pie Dņepras upes. Metalurģiskās rūpniecības centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1654. gadā kā Lietuvas Lielkņazistē ietilpstoša apdzīvotā vieta. Pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1919. gada - KPFSR, no 1924. gada Baltkrievijas PSR sastāvā. 1925. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 3. jūlija līdz 13. jūlijam un no 1941. gada 14. augusta līdz 1944. gada 26. jūnijam Žlobina atradās vācu okupācijā. 1984. gadā Žlobinā rietumu kompānijas uzbūvēja lielu metalurģisko kombinātu, kas mūsdienās ir pilsētas ekonomikas pamats. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Žlobina kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.
Cilvēki
Žlobina ir vesermetēja, olimpiskā čempiona Vasiļa Rudzjankova (Васіль Васілевіч Рудзянкоў, 1931 – 1982) dzimtā pilsēta.
Sports
Pilsētu Baltkrievijas hokeja Ekstralīgā pārstāv klubs Žlobinas "Metallurg".
Prajāgrādža
Prajāgrādža (hi, ), līdz 2018. gadam Allahābāda (ur), ir pilsēta Indijas ziemeļos, Utarpradēšas štatā. Tā atrodas Jamunas upes krastos netālu no vietas, kur tā ietek Gangā. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 1,22 miljoni iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir septītā lielākā pilsēta Utarpradēšas štatā.
Izglītība
Prajāgrādžā ir trīs valsts universitātes. Vecākā universitāte dibināta 1887. gadā, britu koloniālajā laikmetā, kā ceturtā universitāte Britu Indijā. Mūsdienās tā ir viena no 25 federālajām universitātēm, kuras tieši atbalsta Indijas valsts.
Reliģiskā nozīme
Prajāgrādžai kā Gangas un Jamunas saplūšanas vietai, kuras hinduismā tiek uzskatītas par svētajām upēm, ir liela reliģiska nozīme. Tāpēc tā ir svarīga hinduistu svētceļojumu vieta, un tiek saukta par svētceļojumu vietu karali (Tirth Raj).
Ik pēc divpadsmit gadiem janvārī/februārī šeit, Gangas un Jamunas satekā, Triveni Sangam, notiek liels reliģiskais festivāls Kumbh Mela.
Ievērojami pilsētnieki
Prajāgrādžā ir dzimuši trīs Indijas premjerministri: Džavāharlāls Nehru, Indira Gandija un Višvanats Prataps Singhs. Ar šo pilsētu ir saistīti vēl četri Indijas premjerministri. Tādēļ Prajāgrādža tautā tiek saukta par "Premjerministru pilsētu".
Kaspars Kļaviņš
Kaspars Kļaviņš (dzimis Rīgā 1968. gadā)  — latviešu vēsturnieks un literatūrzinātnieks, orientālists, Latvijas Universitātes profesors Korejas studijās. Uzrakstījis grāmatu “Savienotie trauki” par Rietumu un Austrumu kultūru mijiedarbību.
Kazimežs Dejna
Kazimežs Dejna (pl, dzimis, miris ) bija Polijas futbolists. Spēlējis uzbrūkošā pussarga pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.
No 1966. līdz 1978. gadam spēlējis Polijas komandā Varšavas "Legia", kur izcīnījis divus Ekstraklasa čempionu titulus. 1978. gadā pievienojies Anglijas komandai Manchester City, kļūstot par pirmo poli Anglijas augstākajā divīzijā. Savu karjeru noslēdzis ASV komandā San Diego Sockers.
Polijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1968. līdz 1978. gadam. Kopumā piedalījies 97 mačos, kuru laikā guvis 41 vārtus. Ieguvis zelta medaļu 1972. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un sudraba medaļu 1976. gadā. Izcīnījis trešo vietu 1974. gada FIFA Pasaules kausā.
Gājis bojā autoavārijā, Sandjego, ASV. 1994. gadā Polijas Futbola asociācija izraudzījās Dejnu kā visu laiku labāko poļu futbolistu. Viņa 10 numuru iemūžināja gan Legia, gan Sockers.
Sasniegumi
Legia Warsaw
Polija
Individuālie sasniegumi
Raunieši
Raunieši, arī Reutova, ir ciems Sutru pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 191 km attālumā no Rīgas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Latvijas Gada balva sportā 2012
Latvijas Gada balvas sportā 2012 ceremonija notika Splendid Palace kinoteātrī. Balvas tika pasniegtas 16 nominācijās. Laikposmā no līdz  notika līdzjutēju balsojums par gada populārāko sportistu. Trešo gadu pēc kārtas par labāko Latvijas sportisti tika atzīta vieglatlēte Ineta Radēviča, savukārt otro reizi par labāko sportistu tika atzīts riteņbraucējs Māris Štrombergs.
Eva Biteniece
Eva Biteniece (1968) ir bijusī latviešu disidente, viena no organizācijas Helsinki-86 aktīvistēm.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1968. gadā Liepājā, mācījās Liepājas 48. profesionāli tehniskajā skolā par šuvēju. 1983. gada 4. septembrī kopā ar tēvu Raimondu Bitenieku, viņa draugu un drauga dēlu ar motorlaivu nesekmīgi mēģināja nelegāli nokļūt Zviedrijā. VDK Evu Bitenieci kopā ar citiem bēgļiem daudzkārt pratināja, viņas tēvam Latvijas PSR Augstākā tiesa tiesneša I. Gravas vadībā piesprieda brīvības atņemšanu uz diviem gadiem labošanas darbu kolonijā.
1987. gada 14. jūnijā Eva Biteniece piedalījās Helsinki-86 akcijā pie Brīvības pieminekļa, viņas tēvu 1987. gada nogalē izraidīja no PSRS. 1988. gadā atteicās sadarboties ar VDK un ziņot par Helsinki-86 grupā notiekošo, E. Bitenieci ar tiesas lēmumu izlika no dzīvokļa. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas no politikas attālinājās.
Robēra Burasas ūdenskrātuve
Robēra Burasas ūdenskrātuve (fr) ir ūdenskrātuve Kanādā, izbūvēta Lagrandas upes baseinā. Pēc tilpuma desmitā lielākā ūdenskrātuve pasaulē. Administratīvi ietilpst Kvebekas provincē. Izbūvēta Džeimsa līča projekta hidroelektrostaciju virknes darbināšanai. Ūdenskrātuve, kā arī aizsprosts un viena no divām elektrostacijām nosaukta bijušā Kvebekas premjerministra Robēra Burasas vārdā.
Ūdenskrātuves 162 m augstais un 2835 m garais aizsprosts uzbūvēts laika posmā no 1974. līdz 1978. gadam. Papildus galvenajam dambim, ūdenskrātuves noturēšanai uzbūvēti vēl 29 dambji. Ūdenskrātuve aizpilda Lagrandas un tās pieteku ieleju 120 km garumā. Aizsprosta ietekmē ievērojami palielinājās arī dienvidos no ūdenskrātuves esošā Sakami ezera platība. Robēra Burasas hidromezgla projekts sākotnēji saucās Lagranda-2 (La Grande-2) un tas ir otrais hidroelektrostaciju virknē Lagrandas upē. Lagranda-1 atrodas 75 km lejpus pa straumi no Robēra Burasas aizsprosta, Lagranda-3 — 100 km augšpus pa straumi, bet pēdējā, Lagranda-4 — vēl 175 km augstāk pa straumi. Vairākas spēkstacijas izbūvētas arī Lagrandas pietekās Laforžā un novirzītajā Īstmeinā.
Ūdenskrātuve darbina divas pazemes elektrostacijas, kas izbūvētas līdzās aizsprostam. Kā pirmā 1981. gadā tika nodota ekspluatācijā Robēra Burasas HES (sākotnēji — Lagranda-2) ar 16 turbīnu kopējo jaudu 5616 MW, kas gadā var saražot 31 000 GWh enerģijas. 1992. gadā tika nodota ekspluatācijā Lagranda-2-A, kuras sešu turbīnu kopējā jauda ir 2106 MW.
Aizsprosta būvniecības laikā 1974. gadā notika viens no tolaik ekstrēmākajiem sabotāžas aktiem tāda veida būvniecības projektos. Ar darba apstākļiem un vadības attieksmi neapmierinātie strādnieki ar buldozeriem tīši postīja celtniecības aprīkojumu un dedzināja ēkas. Tiešie postījumi tika nodarīti 2 miljonu CAD apmērā un būvniecība tika aizkavēta par gadu.
Lielais Ķīnas ugunsmūris
Lielais Ķīnas ugunsmūris ir cenzūras un uzraudzības projekts, ko izmanto Ķīnas valsts drošības iestādes. Projekts sākās 1998. gadā kā Zelta Vairoga projekts un aktīvu darbību uzsāka 2003. gada novembrī.
Vēsture
1998. gadā Ķīnas Komunistiskā partija bažījās, ka Ķīnas Demokrātiskā partija (CDP) varētu radīt spēcīgu jaunu tīklu, ko tā nespētu kontrolēt. CDP nekavējoties aizliedza, sekoja aresti un ieslodzīšana. Tajā pašā gadā uzsākts Zelta Vairoga projekts. Pirmā projekta daļa ilga astoņus gadus un tika pabeigta 2006. gadā. Otrā daļa sākās 2006. gadā un tika pabeigta 2008. gadā. Saskaņā ar Ķīnas Centrālās televīzijas (CCTV) datiem uz 2002. gadu, Zelta Vairoga projekta priekšdarbu izmaksas sasniedza 800 miljonus ASV dolāru (līdzvērtīgs RMB 6,4 miljardi, vai € 650 miljoni). 2002. gada 6. decembrī 300 cilvēki no 31 provinces un pilsētas visā Ķīnā, kas bija atbildīgi par Zelta vairoga projektu, piedalījās četru dienu atklāšanas izstādē. Šajā izstādē Ķīnas valdība nopirka daudzus rietumu augsto tehnoloģiju produktus, tai skaitā interneta drošības, video novērošanas un cilvēku sejas atzīšanas iekārtas un programmatūru. Tiek lēsts, ka šajā milzīgajā projektā ir nodarbināti apmēram 30000 policistu.
Tas ir iesaukts par Lielo Ķīnas ugunsmūri atsaucoties uz tīkla ugunsmūri un Lielo Ķīnas mūri.
Atbloķēšana
Vairākas lapas ir atbloķētas, tai skaitā:
Ābrams Idelsons
Ābrams Zevi Idelsons (he, en; dzimis, miris ) bija Jūrkalnē dzimis ebreju komponists, muzikologs, ebreju tautas dziesmu vācējs un sabiedrisks darbinieks. Tiek uzskatīts par vienu no ticamākajiem ebreju dziesmas Hava Nagila autoriem. Pirmās Palestīnā sarakstītās ebreju operas "Yiftaḥ" autors. Daudz ceļojis pa pasauli, dzīvojis ASV un Palestīnā. Monumentālās Thesaurus of Hebrew Oriental Melodies desmit sējumos (1914–1932) autors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1882. gadā Jūrkalnē ebreju šoheta (miesnieka) un hazana (dziedātāja) Azriela Idelzona ģimenē. Mācījās dziedāšanu pie Liepājas sinagogas dziedātāja Ābrama Mordehaja Rabinoviča, turpināja ebreju mūzikas studijas Kēnigsbergā, Londonā, Berlīnē un Leipcigā. Darbojās kā hazans Regensburgas (1903) un Johanesburgas (1905) sinagogās. 1906. gadā viņš izceļoja uz Jeruzalemi, kur strādāja par mūzikas skolotāju un sinagogas hazanu, 1910. gadā nodibināja ebreju mūzikas institūtu, izdeva ebreju dziesmu skaņuplates (1906—1921). 1914. gadā izdeva Jemenas ebreju dziesmu grāmatu.
Pirmā pasaules kara laikā Idelsons dienēja Osmaņu impērijas armijā kā Gazas kapelmeistars, pēc kara beigām izceļoja uz Vāciju, tad uz ASV, kur no 1924. līdz 1934. gadam bija Cincinati rabīnu semināra (Hebrew Union College) ebreju mūzikas profesors. 1937. gadā Idelsons kopā ar ģimeni pārcēlās uz Johanesburgu, kur mira 1938. gadā.
Bilbo Baginss
Bilbo Baginss (en) ir Dalienas hobits, Dž. R. R. Tolkīna grāmatas "Hobits" galvenais varonis un viens no "Gredzenu pavēlnieka" varoņiem. Bilbo pēc Gendalfa ieteikuma nolīga Torins un viņa rūķu pavadoņi, lai Bilbo palīdzētu viņiem atgūt pūķa Smoga nolaupītos dārgumus. Bilbo bija arī viens no Lielvaras gredzena nesējiem un pirmais, kurš no tā labprātīgi atteicās, kaut arī ar zināmām grūtībām. Daudzus no saviem piedzīvojumiem viņš aprakstīja grāmatā "Turp un atpakaļ". Bilbo adoptēja savas otrās pakāpes māsīcas dēlu Frodo pēc tam, kad Frodo vecāki Drogo Baginss un Primula Bricbrandaka noslīka Brendijvīna upē. Bilbo bija pirmais hobits, kas ieguva pasaules slavu, un viens no nedaudzajiem, kas spēris kāju nemirstīgajās zemēs.
Djogi
Djogi ir skrajciems Rēzeknes novada Vērēmu pagastā. Ciems atrodas pagasta ziemeļrietumos, pie dzelzceļa līnijas Kārsava—Rēzekne, un to šķērso vietējās nozīmes autoceļš Sondori—Burzava (V586).
Djogos atrodas SIA būvfirmas „Ceļi un tilti” asfaltbetona rūpnīcas (ABR) ražotne, netālu no dzelzceļa stacijas „Burzava”.
Euronews
Euronews ir Eiropas ikdienas 24 stundu ziņu kanāls, kas apvieno pasaules notikumu video hroniku ar audio komentāriem trīspadsmit valodās. To izveidoja 1993. gada 1. janvārī. Kanāla svarīgākais segments ir "Bez komentāriem", kurā tiek rādīti video bez balss ierunām.
1993. gada 1. janvārī Euronews sāka raidīt no Lionas piecās valodās (angļu, franču, vācu, spāņu un itāļu), vēlāk 1999. gadā portugāļu, 2001. gadā krievu, 2008. gadā arābu, 2010. gadā turku un persiešu, 2011. gadā ukraiņu (slēgts 2017. gadā), 2012. gadā grieķu un 2013. gadā ungāru valodā.
Bloķēšana
Euronews ir bloķēts Krievijā un Baltkrievijā.
Hānjas pagasts
Hānjas pagasts (et) bija Igaunijas pašvaldība, kas pastāvēja laikposmā no 1991. līdz 2017. gadam. Tā atradās Veru apriņķī, valsts dienvidaustrumos. Pagastā bija 92 ciemi, tā administratīvais centrs bija Hānja. Pagasts rietumos robežojās ar Reuges pagastu, ziemeļos ar Veru pagastu, austrumos ar Vastselīnas un Miso pagastu, bet dienvidos ar Latviju.
2017. gadā Hānjas pagastā dzīvoja 1078 iedzīvotāju. Netālu no Hānjas ciemata atrodas Igaunijas augstākā virsotne — Lielais Munameģis.
Hānjas pagasts izveidots 1991. gada 10. janvārī.
2017. gada administratīvās reformas ietvaros Reuges pagastā tika apvienots Hānjas, Miso, Mēnistes, Reuges un Varstu pagasts.
2021.—2022. gada NHL sezona
2021.—2022. gada Nacionālās hokeja līgas sezona bija 105. NHL sezona (104. spēlētā sezona). Regulārā sezona ilga no līdz 2022. gada jūnijam. Kopš šīs sezonas turnīrā piedalās Sietlas "Kraken", tādējādi komandu skaits līgā sasniedza 32 komandas. Regulārajā sezonā katra komanda aizvadīja 82 mačus. Šī bija pirmā sezona kopš 2018.—2019. gada sezonas, kad tika aizvadīta 82 maču ilga regulārā sezona no oktobra līdz aprīlim (iepriekšējās sezonas saīsināja COVID-19 pandēmijas dēļ).
Par Stenlija kausa ieguvējiem trešo reizi vēsturē kļuva Kolorādo "Avalanche", kas finālsērijā pārspēja Tampabejas "Lightning".
Regulārā sezona
Līgas jaunpienācēja Sietlas "Kraken" komanda tika ievietota Rietumu konferences Klusā okeāna divīzijā, savukārt Arizonas "Coyotes" tika pārvietoti uz Centrālo divīziju.
Mineapolisā, Minesotā tika aizvadīta Ziemas klasikas spēle, kurā piedalījās Minesotas "Wild" un Sentluisas "Blues". Tajā "Blues" uzvarēja ar rezultātu 6—4.
T-Mobile Arena arēnā Paradaisā, Nevadā norisinājās 2022. gada NHL Visu zvaigžņu spēle.
Labākie spēlētāji
Sekojošie spēlētāji bija līgas līderi gūtajos rezultativitātes punktos pēc regulārās sezonas beigām.
Pāsikivi senāts
Pāsikivi senāts bija otrā neatkarīgās Somijas valdība. Senāts Juho Kusti Pāsikivi vadībā tika izveidots 1918. gada 27. maijā, pēc Pilsoņu kara beigām. Tas darbojās līdz 1918. gada 27. novembrim.
Iepriekšējais Senāts darbojās līdz 27. maijam, kad Pērs Ēvinds Svīnhūvuds nolika Senāta priekšsēdētāja pilnvaras, jo 18. maijā viņš bija ievēlēts par Somijas reģentu. Lielākā daļa Svīnhūvuda senāta locekļu turpināja darboties Pāsikivi senātā.
Senātā ietilpstošie Jauno somu partijas senatori ļoti aktīvi atbalstīja Somijas karalistes izveidošanu, izvirzot Vācijas princi Frīdrihu Karlu fon Hessenu par karali. 29. jūnijā atkāpās divi veco somu partijas un viens Zviedru tautas partijas biedrs. 17. augustā atkāpās abi Zemes apvienības pārstāvji, protestējot pret senāta aktivitātēm karaļa ievēlēšanā.
Senāta sastāvs:
Teinainano
Teinainano (gil) vai Dienvidtarava (en) ir Kiribati valsts galvaspilsēta. 2020. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 63,5 tūkstoši iedzīvotāju, kas ir aptuveni puse no visiem valsts iedzīvotājiem. Teinainano veido vairāki atsevišķi ciemi, kas atrodas Taravas atola dienvidos. Faktiskā valsts galvaspilsēta ir Bairiki ciems.
Betio ciems bija Taravas kaujas vieta Otrā pasaules kara laikā.
Stirnupīte
Stirnupīte ir Vēršupītes labā krasta pieteka Tukuma novadā.
Varis Piņķis
Varis Piņķis (dzimis Rīgā) ir latviešu aktieris un režisors.
Stirnupīte
Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Vēršupītē, pirms Vēršupīti šķērso autoceļš A10. Stirnupīti šķērso valsts autoceļi A10 (Rīga—Ventspils) un V1446 (Tukums–Milzkalne–Smārde–Slampe), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Varis Piņķis
1995. gadā beidzis Rīgas 3. vidusskolu. 2000. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmiju dramatiskā teātra aktiera specialitātē. 2004. gadā absolvējis Kultūras akadēmiju dramatiskā teātra režisora specialitātē.
Briteirušas citānija
Briteirušas citānija (pt) ir Kastrejas kultūras arheoloģiskais piemineklis Portugālē, Gimarainšas municipalitātē. Pieminekļa nozīmību raksturo objekta lielie izmēri, "pilsētas" veids un attīstīta arhitektūra. Šis ir viens no visvairāk atsegtajiem un izpētītajiem pieminekļiem Pireneju pussalas ziemeļrietumos. Kaut arī tas ir pazīstams kā dzelzs laikmeta protopilsētas nocietināta apmetne (jeb oppidums), izrakumi šajā vietā uzrādīja liecības par secīgu apdzīvotību no bronzas laikmeta līdz viduslaikiem.
Varis Piņķis
Jaunā Rīgas teātra izrādēs piedalās kopš 2001. gada. Režisē izrādes Jaunajā Rīgas teātrī kopš 2006. gada. 2000. gadā Nacionālajā teātrī piedalījies sava diplomdarba izrādēs.
Briteirušas citānija
Vēsture
Šī apmetne, domājams, bija dibināta starp 2. un 1. gadsimtu pr.Kr. Martina Sarmento piezīmes un nesenie pētījumi rāda, ka Monte de Sanromana bija populāra vieta atlantiskā bronzas laikmeta petroglifu veidotājiem 1. tūkstošgades pr.Kr. sākumā. Nav zināmi iemesli, kad un kāpēc šīs kultūras pārstāvji pameta teritoriju. Daudzas agrīno petroglifu klinšu virsmas tika iznīcinātas, kad kastrejas kultūras apmetnes attīstības gaitā daudz laukakmeņu tika izvests vaļņu un ģimeņu būvju celtniecībai. Maz kas ir zināms par šīs kultūras apmešanās sākumu, jo nekādas vēlā bronzas laikmeta būves netika atrastas. Ir atrasta agrā dzelzs laikmeta keramika, kad apmetne jau bija nocietināta. Mūsdienās redzamo drupu lielākā daļa tiek datēta ar otro dzelzs laikmetu, īpaši ar beidzamajiem diviem gadsimtiem pr.Kr.
Ir uzskats, ka citānijas iedzīvotāji bija ķelti. Apmēram pusei no pirmsromiešu Galēkijas toponīmiem bija ķeltiska izcelsme, bet pārējie bija vai nu indoeiropeiski, vai jaukti toponīmi, kas saturēja ķeltu un neķeltu elementus.
Apmēram 1. gadsimtā apmetnē ievācās romiešu kolonisti. Romas impērijas ekspansija šajā reģionā Briteirušas oppidumā atstāja liecības monētu veidā. Oktaviāna un Tibērija laikā kaltās monētas atrodamas visvairāk. Daudz mazāk ir atrodamas Republikas laika, kā arī Flāviju un Antonīnu valdīšanas laika monētas (1. gadsimts pr.Kr. — 2. gadsimts). Tika atrasts neliels daudzums amforu un citu keramisko izstrādājumu, kā arī ir dažas liecības par romanizāciju austrumu nogāzes ēku un ieliņu arhitektūrā. Taču kopumā romiešu iekarotāju redzamā ietekme ir neliela. Vēlākā perioda monētu un keramikas atradumu daudzuma samazināšanās liek domāt, ka no 1. gadsimta oppiduma apdzīvotība samazinājās, kā rezultātā 2. gadsimtā ļoti maz cilvēku dzīvoja aiz cietokšņa vaļņiem. Fakti liecina par atkārtotu pagaidu ievākšanos viduslaikos, kā rezultātā akropolē tika uzbūvēta viduslaiku kapela un kapsēta.
Izpēte
Šo vietu sākta plaši pētīt no 1874. gada, bet pirmie izrakumi tika uzsākti 1875. gadā, kad portugāļu arheologs Francisko Martins Sarmento uzsāka ikgadējus izrakumus, palīdzot izstrādāt arheoloģisko pētījumu un konservācijas metodes Portugālē. Sarmento kampaņas atklāja akropoles (pati augstākā apmetnes daļa) drupu lielāko daļu, kā arī savu pētījumu rezultātā viņš šajā vietā rekonstruēja pāris namu. Pastāvīgi atklājumi pirmo darba desmitgažu laikā lika Martinam Sarmento nopirkt zemi, uz kuras atradās apmetne. Sarmento pētījumu materiāli un zeme tika nodoti mantojumā Biedrībai. No 1930. līdz 1960. gadiem Biedrība organizēja jaunus izrakumus Mario Kordozo vadībā, kas ļāva atklāt lielu apmetnes daļu austrumu nogāzē un akropoles citās daļās. Tālākie pētījumi notika 1970. gados (ziemeļaustrumu daļā), kā arī 2002., 2005. un 2006. gados.
1910. gadā šo vietu IPPAR klasificēja un aizsargāja kā Portugāles nacionālo pieminekli.
Pētniecības metodēm attīstoties, 19. un 20. gadsimta laikā secīgi izrakumi Briteirušas vietā adaptējās evolucionējošām koncepcijām, un zinātniskajos uzskatos par šo vietu palika baltie plankumi.
Sākot ar 1956. gadu izrakumi ieguva jaunu kvalitāti, jo šajā vietā sāka ievākt arheoloģiskos artefaktus, un šis process turpinājās 1958—1961., 1964. un 1968. gada izrakumos. 1962. gadā arheoloģiskos darbus veica Konservācijas dienests (Serviços de Conservação).
1974. un 1977. gados tika veikti darbi teritorijas attīrīšanai un saglabāšanai, kurā darbojās dažādi lieli projekti. Periodā no 1977. līdz 1978. gadam ar arheoloģiskajiem darbiem nodarbojās grupa, kurā iekļāvās Armando Koeljo Fereira da Silva un Rui Senteno no Portu Universitātes literatūras fakultātes.
2004. gadā Miņjo Universitātes vadībā, sadarbojoties ar Martina Sarmento biedrību, tika iniciēts projekts, lai integrētu iepriekšējos pētījumus un uzlabotu pieminekļa saglabāšanu. Pēc izrakumiem un izpētes, ko veica arheologs Francisko Sande Lemoss, Martina Sarmento biedrība 2006. gadā piedāvāja izveidot aizvēsturisku bioloģisko apmetni kā interpretācijas centru blakus arheoloģiskajai vietai, lai atdzīvinātu šo vietu. Šajā laikā tika atklāti slāņi, kas norādīja uz to, ka ļaudis šeit dzīvoja pirms pilsētvides reorganizācijas. Laikā no oktobra līdz novembrim pie nacionālā autoceļa E.N.306. tika atklāta otrā publiskā pirts.
Apraksts
Šī vieta atrodas uz neliela raga ar nosaukumu Monte de Sanromana starp Salvador de Briteirušas un Donimas fregēzijām, apmēram 15 km. uz ziemeļrietumiem no Gimarainšas. Atrodoties pie Aves upes, no šīs vietas paveras plašs skats uz upi un tās ieleju, kas sekmēja seno tirdzniecību no ziemeļiem uz dienvidiem un satiksmi starp Douru un Miņjo upju ielejām. Vietas mērenais augstums, mērens un mitrs klimats, kā arī blakus esošā upe nodrošināja bagātīgus dabas resursus teritorijas apdzīvošanai un izmantošanai. Briteirušas apmetni sauc par citāniju jeb pilsētiņu (cividade) dēļ tās lielajiem izmēriem un urbānās struktūras. Bez šīs apmetnes reģionā ir arī citas apdzīvotas vietas, kā piemēram Sanfina citāniju (Citânia de Sanfins) un Torrozu (Cividade de Terroso) pilsētiņu.
Nocietinātās apmetnes redzamās drupas iekļauj sevī četras nedaudz ovālas formas aizsargmūru līnijas. Pamatplatforma aizņem platību 250x150 metrus (24 ha) virzienā pa divām galvenajam asīm. Aizsargvaļņi iekļauj ceturto līniju ziemeļos un pāris aizsarggrāvju. Saglabājušās sienas ir 1—3 metrus biezas un gandrīz 2 metrus augstas. Daļu no aizsargmūriem atjaunoja Matins Sarmento. Tie ir gandrīz 4 metrus augsti. Mūri ir veidoti sausā akmens krāvuma veidā (bez javas), kur akmeņi ir notēsti no divām pusēm. Pats iekšējais valnis daļēji ir nosegts ar pilsētas apbūvi, un iekļauts kā nesošā siena vairākos ģimeņu apdzīvojamajos kompleksos. Vārti bija izveidoti katrā valnī, lai nodrošinātu caurbraukšanu. Vairākās vārtu ejās ir saglabājušies padziļinājumi, kuros tika iestiprinātas palisādes. Ir konstatējamas rampas un kāpnes, kas nodrošināja pieeju trešā vaļņa augšdaļai.
Briteiruša ir savdabīga Kastrejas kultūras pilsēta, jo tās ielas ir izvietotas sieta veidā. Apmetnes "urbanizētā" teritorija iekļauj akropoli, kuru ieskauj pirmais valnis ap 7 ha lielā paaugstinājumā.
Šajā rajonā tika atrasti ap 100 dzīvojamie kompleksi, kas sagrupēti nelielos kvartālos, un sadalīti ar dažām ielām. Katrs komplekss bija norobežots ar akmens sienu un kalpoja par dzīvojamo un darba telpu lielai ģimenei. Šīs būves iekļāva sevī vienu līdz trim apaļiem akmens namiem, no kuriem daži bija īpaši lieli un aprīkoti ar ātriju, kur dzīvoja pamatģimene. Citās celtnēs kompleksa teritorijā izvietojās citi ģimenes locekļi, kā arī telpas zirgu staļļiem vai arī lauksaimniecības instrumentu, pārtikas produktu un dzeramā ūdens glabāšanai. Ikdienas darbi un amati tika veikti iekšējā, ar akmeni bruģētā pagalmā, kas sastādīja ģimenes dzīves centru citānijā. Pieņemot, ka katru ģimeni ap 6 cilvēki, akropoles iedzīvotāji tiek lēsti uz aptuveni 625 cilvēkiem. Kad izrakumi tika veikti citānijas austrumu un dienvidrietumu daļās, tad visas apmetnes iedzīvotāju skaits pēc speciālistu vērtējumiem varēja sasniegt 1500 cilvēkus.
Cietokšņa vaļņi un galvenie ceļi veido apmetnes redzamāko daļu. Taču bija arī ūdensvadi, pa kuriem ūdens no avota tecēja uz pilsētu, kā arī strūklakas, divas sabiedriskās pirtis un liels sapulču nams. Vienas pirts drupas (nejauši atrastas ceļu remontdarbu laikā 1930. gados) ir vislabāk saglabājies šāda veida celtnes paraugs Portugālē un Galīsijā. Tas iekļāva arī dekoratīvo monolītu ar gandrīz 3 m² lielu laukumu, sauktu par Pedra-Formozu ("skaistais akmens"), kurš pēc dažu speciālistu domām kādreiz bija apbedījamās kameras daļa. Starp otro un trešo aizsardzības līniju dienvidos ir atrasta celtne ar rūpniecisko krāsni.
Kristo Javaševs
Kristo Javaševs (bg, en); 1935. gada 13. jūnijs, Gabrova — 2020. gada 31. maijs, Ņujorka) bija bulgāru izcelsmes mākslinieks, kas duetā ar savu sievu Žannu Klodu de Gijebonu (fr, 1935—2009) kļuva pazīstami ar dažādu slavenu ēku un objektu ietīšanu audumā, kā arī citiem liela apjoma vides objektiem, kā The Floating Piers.
Rīgas Centra krievu privātģimnāzija
Rīgas Centra krievu privātģimnāzija bija privāta vispārējās izglītības iestāde Rīgā.
Vēsture
Skola dibināta 1995. gadā Rīgas 17. vidusskolas telpās ar mērķi sagatavot skolēnus tālākām studijām augstskolās. Pēc Rīgas 17. vidusskolas slēgšanas privātģimnāzija pārcēlās uz Valdemāra ielu 113. Sākumā izglītojamo skaits bija ap 100, pēdējos skolas pastāvēšanas gados tas bija tikai ap 30-40, galvenokārt vidusskolas klasēs. 2012. gadā notika pāreja no humanitārās izglītības programmas uz vispārējā virziena izglītības programmu. Kaut arī skolai 2018. gada “Draudzīgā aicinājuma” fonda Latvijas skolu reitingā bija absolūti labākā izaugsme, taču 2018. gadā Rīgas Centra krievu privātģimnāzija netika akreditēta.
Hurbanovo
Hurbanovo ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Komārno apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1329. gadā. Senāk pilsētas nosaukums bija Stara Djala (Stará Ďala), 1948. gadā tā pārdēvēta par godu slovāku rakstniekam Jozefam Miloslavam Hurbanam. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Hurbanovo gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Oģalla (Ógyalla). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām, Hurbanovo ietilpa Ungārijas sastāvā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Ekonomika
Pilsētā atrodas valstī lielākā kompānijas "Heineken" alus darītava, kas ražo vienu no populārākājām alus šķirnēm valstī - "Zlatý Bažant".
Cilvēki
2011. gadā pēc etniskās piederības apmēram puse pilsētas iedzīvotāji bija slovāki (48,4%), bet otra puse - ungāri (41,2%), 6,9% nebija norādījuši tautību.
Kraistčērča
Kraistčērča (en, mi) ir pilsēta Jaunzēlandē. Ar 367,7 tūkstošiem iedzīvotāju tā ir lielākā pilsēta Dienvidsalā un trešā lielākā valstī. Pilsētas angliskais nosaukums cēlies no Anglijas Kraistčērčas koledžas. Pilsētas tiesības tai tika piešķirtas 1856. gada jūlijā, tādējādi tā ir vecākā pilsēta Jaunzēlandē. 2010. gada septembrī un 2011. gada februārī pilsētu skāra divas zemestrīces (pirmā ar magnitūdu 7,1, otrā — ar 6,3), kas radīja plašus bojājumus pilsētas arhitektūrā. Kraistčērčā ir bāzēts regbija klubs Crusaders, kas ir veiksmīgākais Super Rugby sacensību klubs (septiņas uzvaras).
Andešons
Andeš(s)ons (sv — 'Andeša dēls', no personvārda Andešs (Anders); sieviešu dzimtē Andeš(s)one) ir izplatītākais zviedru cilmes uzvārds. Tam citās ģermāņu valodās sastopami līdzīgi uzvārdi ar tādu pašu cilmi — Andersons (en), Andersens (da, de) un Annešens (no). Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vatikāna vēsture
Vatikāna vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Vatikāna un apkārtējo Itālijas reģionu (agrākās Pāvesta valsts) teritorijā.
Vēsture
Jau pirms kristietības rašanās šeit bijusi par ager vaticanus dēvētā svētvieta pie Senās Romas galvaspilsētas. 1. gadsimtā m.ē. te apglabāts pirmais Romas pāvests Sv. Pēteris. 326. gadā virs viņa kapa uzcelta imperatora Konstantīna bazilika. 962. gadā tā kļuva par Svētās Romas impērijas daļu, bet 1274. gadā par suverēnu valsti. Pāvesta valsts (la) sastāvā ietilpa Lacio, Marke, Umbrija, Romanja, kā arī daļa no Emīlijas reģiona. Pāvesti kā Pāvesta valsts galvas bija apkārtējo zemju valdnieki līdz pat 1798. gadam, kad Napoleona karu laikā Pāvesta valsts tika pasludināta par Romas Republiku. Pēc karu beigām pāvests atguva savu valsti, bet 1861. gadā tā kļuva par Itālijas Karalistes sastāvdaļu un 1870. gadā Pāvesta valsts beidza pastāvēt.
1929. gadā starp Romas pāvestu un toreizējo Itālijas diktatoru Benito Musolīni tika noslēgti Laterāna līgumi, kura rezultātā Romas pilsētas teritorijā tika nodibināta suverēna pāvesta valsts Vatikāns.
Rauzi
Rauzi ir ciems Isnaudas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 274 km attālumā no Rīgas.
Rūne Jaršteins
Rūne Jaršteins (dzimis ) ir Norvēģu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Norvēģijas futbola izlases futbolists. Kopš 2014. gada Jaršteins pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Berlīnes "Hertha".
Sasniegumi
Rosenborg
Laimonis Blumbergs
Laimonis Blumbergs (dzimis, miris ) bija latviešu tēlnieks, latviešu tēlniecības klasiķis, vecmeistars.