cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mārtiņš Karsums
Karjera
Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 4 Pasaules čempionātos junioriem, kopā 21 spēlē gūstot 17 vārtus un atdodot 13 rezultatīvas piespēles, kopā nopelnot 30 rezultativitātes punktus. Viņš nopelnījis arī 103 soda minūtes. Pieaugušo izlasē viņš debitēja 2008. gada Pasaules čempionāta laikā, mačā pret Norvēģijas izlasi. Jau pirmajā spēlē viņš atzīmējās ar vienu rezultatīvu piespēli. Savus pirmos vārtus Karsums guva jau otrajā spēlē — pret Vācijas hokeja izlasi.
Dažas dienas pēc pēdējās hokeja spēles 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, pret Dānijas hokeja izlasi, Karsums paziņoja par savas karjeras beigām Latvijas izlasē (lai arī Karsums bija devies uz olimpiskajām spēlēm kopā ar Latvijas izlasi, nevienā spēlē piedalīties viņš nevarēja, jo pirmajā netika iekļauts sastāvā, bet pēc tam palika izolācijā pozitīva Covid-19 testa dēļ un pat nevarēja atgriezties Latvijā kopā ar pārējo komandu).
Karjeras statistika
! Sezona !! Klubs !! Līga !! !! !!  !!  !!  !!  !!  !!  !!  !! ! colspan="3" | Kopā NHL ! 24 !! 1 !! 5 !! 6 !! 6 ! !! !! !! !!
One Hot Minute
One Hot Minute (no angļu valodas — 'Viena karsta minūte') ir amerikāņu alternatīvā roka grupas Red Hot Chili Peppers sestais albums, kuru izdevusi kompānija Warner Bros. Records. Pēc iepriekš izdotā albuma Blood Sugar Sex Magik grupu pameta tās ģitārists Džons Frušante, kurš bija neapmierināts ar savu statusu grupā. Viņa vietā grupā ienāca Deivs Navaro (Dave Navarro). Līdz ar to arī šajā albumā izmainījās grupas kopējais stils. Viņi mazāk dziedāja par seksu un mīlestību, kā to darīja iepriekš, bet vairāk pievērsās tādām lietām kā narkotikas un depresija.
Silla
Silla (ko (Silla)) bija no 57. gada p.m.ē līdz 935. gadam pastāvējusi valsts Korejas pussalas dienvidaustrumos Korejas trīs karaļvalstu periodā. Pārējās nozīmīgākās šī perioda valstis bija Pekče un Kogurjo. Tradicionāli tiek uzskatīts ka Silla radās 57. gadā p. m. ē. no Samhanas konfederācijas. Savienībā ar Ķīnas Tanu dinastiju Silla 660. gadā iekaroja Pekči, bet 668. gadā — Kogurjo, izveidojot Apvienoto Sillu. 892. gadā Silla sadalījās trīs valstīs Sillā, Hubekdžē (Jaunajā Bekdžē) un Tebonā (Taebong jeb Hugogurjo (Hugoguryeo, Jaunajā Gogurjo)), sākot Korejas Vēlīno trīs karaļvalstu periodu. 935. gadā Silla krita un Korejas pussalā nodibinājās Gorjo valsts.
Igors Sikorskis
Igors Sikorskis (ru, en, dzimis Kijivā, miris  Īstonā) bija ukraiņu izcelsmes Krievijas Impērijas aviokonstruktors un lidotājs, vēlāk ASV izgudrotājs un filozofs. Uzbūvēja pasaulē pirmo četrmotoru lidmašīnu Русский витязь (Russkij vitjaz, 1913), pasažieru lidmašīnu Илья Муромец (Iļja Muromietis, 1914), transatlantisko hidroplānu un sērijveida helikopteru (ASV, 1942).
Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gadā Kijivā medicīnas profesora Ivana Sikorska un viņa sievas Marijas, dzimušas Temrjukas-Čerkasovas, ģimenē.
Studēja Pēterburgas Kara flotes institūtā, strādāja par galveno konstruktoru Russo-Balt aviācijas nodaļā. 1913. gadā viņš uzkonstruēja četrmotoru lidmašīnu "Krievu bruņinieks" (Русский витязь), 1914. gadā lidmašīnu "Iļja Muromietis", ko Pirmā pasaules kara laikā izmantoja kā bumbvedēju.
Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gada februārī Igors Sikorskis caur Arhangeļsku emigrēja uz Angliju, tad uz Franciju, bet pēc kara beigām 1919. gadā uz Amerikas Savienotajām Valstīm, kur 1923. gadā nodibināja Sikorsky Aero Engineering Company. 1928. gadā Sikorskis ieguva ASV pilsonību. Uzņēmums ražoja lidmašīnu Sikorsky S-42, ko lidsabiedrība Pan Am izmantoja transatlantiskajiem lidojumiem. Otrā pasaules kara laikā 1940. gada 13. maijā viņa uzņēmums sāka ražot helikopteru Sikorsky VS-300.
Ustkas bāka
Ustkas bāka atrodas Polijā, Pomožes vojevodistē, Ustkā, Baltijas jūras krastā.
Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1871. gada, kad blakus loču stacijai tika uzstādīts masts ar eļļas lampām un Frenela lēcām. Šī bāka deva pastāvīgu sarkanas gaismas signālu, kurš bija redzams 6 jūras jūdžu attālumā. 1892. gadā tika uzbūvēta loču stacija ar torni, kurā bija uzstādītas tajos laikos modernākās lēcas. 1904. gadā bākas signāls tika nomainīts no patstāvīgas sarkanas gaismas uz baltu mirgojošu. Otro pasaules karu bāka pārdzīvoja neskarta un tika iedarbināta 1945. gada 15. novembrī.
Raksturojums
Bākas augstums ir 19,5 m. Bāku veido astoņšķautnains ķieģeļu tornis ar galeriju un laternu. Tornis atrodas pie divstāvu ēkas. Galerija un laterna ir baltā krāsā. Gaismas elements atrodas 22,2 m virs jūras līmeņa. Gaismas elementu veido cilindriskas lēcas 1 m diametrā un divas 1 kW spuldzes. Ja viena no spuldzēm izdeg, to automātiski nomaina otra spuldze. Gaisma balta (4 s deg, 2 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 18 jūras jūdžu attālumā.
Bāka raida arī radio signālu un ir aprīkota ar miglas tauri.
Opeth
"Opeth" ir zviedru smagā metāla mūzikas grupa, kura 1990. gadā dibināta Stokholmā. Tajā ir bijušas vairākkārtīgas sastāva izmaiņas. Vienīgi solists, ģitārists un dziesmu autors Mikaels Akerfelds (Mikael Åkerfeldt) ir palicis grupā visu tās pastāvēšanas laiku. Viņš tai pievienojas neilgi pēc grupas izveidošanas.
Pirms Opeth pievērsās skandināvu nāves metāla mūzikas žanram, tās mūzikā konsekventi bija jūtama progresīvās mūzikas, folkmūzikas, blūzroka un džeza apvienojums. Opeth dziesmas parasti ir garas.
Roza Pārksa
Roza Pārksa (Rosa Parks, dzimusi, mirusi ) bija afroamerikāņu cilvēktiesību aktīviste. Vēlāk tika saukta par "Mūsdienu cilvēktiesību kustības māti" ("Mother of the Modern-Day Civil Rights Movement").
Russkij vitjaz
Russkij vitjaz (ru) bija pasaulē pirmā četrmotoru lidmašīna, smagās aviācijas pirmsākumi. Lidmašīnu uzbūvēja Igors Sikorskis Krievijas imperatora gaisa kara flotei. Lidmašīna bija paredzēta stratēģiskai izlūkošanai.
Roza Pārksa
Roza Pārksa kļuva slavena pēc, kad viņa Montgomeri, Alabamas štatā, atteicās atbrīvot sēdvietu autobusā baltajam, kad to pieprasīja autobusa šoferis Džeimss Bleiks (James Blake), tāpēc tika arestēta. Tas gluži nebija pirmais šāds atgadījums, bet, atšķirībā no citiem, noveda pie plašas afroamerikāņu cilvēktiesību kustības ASV.
Russkij vitjaz
Lidmašīnu būvēja ziemā no 1912. līdz 1913. gadam Sanktpēterburgā. Iesākumā tā tika nosaukta par "Grand", 1913. gada maijā tā tika pārsaukta par "Большой Русско-Балтийский" (lv), bet jūnija beigās par "Russkij vitjaz".
Buda
Buda ir persona budismā, kas ir sasniegusi apgaismību (bodhi). Ļoti bieži par Budu sauc vēsturisko budisma pamatlicēju Sidhārtu Gautamu, bet saskaņā ar budismu, par budu var kļūt ikviens, kas ir sasniedzis dharmas apgaismību vai nirvānu. Būtni, kas palīdz sasniegt nirvānu, sauc par bodisatvu.
Nikolajevs
Nikolajevs (ru, no personvārda Nikolajs (Никола́й); sieviešu dzimtē Nikolajeva (Никола́ева)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Seramas jūra
Tā kā Seramas jūra atrodas pie Moluku salām, te jau vēlajos viduslaikos norisinājās intensīva kuģniecība, jo Moluku salās ieguva garšvielas. Tirdzniecības rezultātā Seramas salā un jūrai piegulošajās Jaungvinejas daļās izplatījās islāms. Seramas jūrā atrodas ļoti daudz nelielu, klinšainu saliņu. Jūra atrodas tektoniski aktīvā zonā, šeit notiek daudz zemestrīces.
No Klusā okeāna gar Halmaheru Seramas jūrā ieplūst Jaungvinejas piekrastes straume.
Robežas
Ziemeļos — Obi un Misoolas salas, Halmaheras jūra, austrumos — Jaungvinejas salas pussalas — Čendravasihas pussala un Bombaraijas pussala, starp kurām ir dziļais Berau līcis, dienvidaustrumos savienota ar Arafuru jūru, rietumos — ar Bandas jūru, dienvidos — Buru sala un Seramas sala.
Kamčatkas brūnais lācis
Izskats un īpasības
Kamčatkas brūnais lācis ir liels lācis, viens no lielākajiem brūnajiem lāčiem, un ārēji ir ļoti līdzīgs Kadjakas lācim, kas dzīvo Aļaskā, lai gan ir par to nedaudz mazāks un ar tumšākas krāsas kažoku. Lielākā daļa Kamčatkas brūno lāču ir tumši brūni, vai gandrīz melni, bet tie var būt arī dzeltenbrūni. Tam ir plata galva, ar purnu, kas slīpi pievienojas pierei. Nagi ir tumši brūni, ar dzelteniem galiem, un apmēram 10 cm gari. Ķermeņa garums ir apmēram 275 cm, astes garums 16—22 cm, augstums skaustā 127—135 cm, svars tēviņiem 360 kg, mātītēm 317 kg. Tēviņi var sasniegt pat 690 kg.
Turcija (nozīmju atdalīšana)
Turcija var būt:
Bijušās valstis:
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā A divīzijā notika no līdz  Krievijā - Maskavā Hodinkas hallē un Mitiščos Mitišču hallē. Šis bija 71. Pasaules čempionāts hokejā.
Romāns Naudiņš
Biogrāfija
R. Naudiņš ir dzimis jauktā ģimenē: māte — latviete, tēvs — azerbaidžānis (šobrīd dzīvo Smoļenskā, Krievijā). Dzimis un audzis Valmierā. Izglītību ieguvis Valmieras Viestura vidusskolā, Selmas Policijas institūtā Vācijā un Latvijas Policijas akadēmijā. Pēc tam strādājis Valsts policijā par izmeklētāju, saņēmis virsleitanta dienesta pakāpi. Dibinājis ražošanas uzņēmumu.
Dzīvesbiedre Santa Naudiņa, ģimenē aug divi dēli.
Apbalvots ar Latvijas Valsts aizsardzības fonda "Lāčplēsis" Goda zīmi.
Politiskā darbība
2008. gadā kļuva par īpašu uzdevumu ministra Eiropas Savienības līdzekļu apguves lietās parlamentāro sekretāru. Tāpat bijis ekonomikas un satiksmes ministra ārštata padomnieks reģionālos un sadarbības ar NVS valstīm jautājumos.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
A grupa
SP - spēles, U - uzvaras, UP - uzvaras pagarinājumā, ZP - zaudējumi pagarinājumā, Z - zaudējumi, V - iesistie vārti, VI - zaudētie vārti, P - punkti
Romāns Naudiņš
Politiskā darbība
2005. gadā neveiksmīgi kandidēja Valmieras pilsētas domes vēlēšanās no apvienības "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK saraksta. 2006. gadā kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no TB/LNNK saraksta, taču netika ievēlēts. 2009. gada pašvaldību vēlēšanās tika ievēlēts Valmieras domē no "TB/LNNK/Visu Latvijai!" saraksta (bija saraksta līderis). 2010. gadā neveiksmīgi kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no Nacionālās apvienības saraksta, toties 2011. gada ārkārtas Saeimas vēlēšanās tika ievēlēts 11. Saeimā.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
B grupa
SP - spēles, U - uzvaras, UP - uzvaras pagarinājumā, ZP - zaudējumi pagarinājumā, Z - zaudējumi, V - iesistie vārti, VI - zaudētie vārti, P - punkti
Romāns Naudiņš
Politiskā darbība
Rudenī ievēlēts 12. Saeimā. 2018. gada rudenī ievēlēts arī 13. Saeimā.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
C grupa
SP - spēles, U - uzvaras, UP - uzvaras pagarinājumā, ZP - zaudējumi pagarinājumā, Z - zaudējumi, V - iesistie vārti, VI - zaudētie vārti, P - punkti
Romāns Naudiņš
Politiskā darbība
2021. gada novembrī R. Naudinš bija viens no trim Saeimas deputātiem, kas Covid-19 vakcinācijas vai pārslimošanas sertifikāta trūkuma dēļ tika atstādināts no darba Saeimā. 2022. gada janvārī, pēc sadarbspējīga sertifikāta iegūšanas, deputāts atgriezās pilnvērtīgā parlamenta darbā. 2022. gada 24. janvārī R. Naudiņš pameta Nacionālo apvienību un politiskā spēka veidoto Saeimas frakciju.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
D grupa
SP - spēles, U - uzvaras, UP - uzvaras pagarinājumā, ZP - zaudējumi pagarinājumā, Z - zaudējumi, V - iesistie vārti, VI - zaudētie vārti, P - punkti
G grupa
SP - spēles, U - uzvaras, UP - uzvaras pagarinājumā, ZP - zaudējumi pagarinājumā, Z - zaudējumi, V - iesistie vārti, VI - zaudētie vārti, P - punkti
Romāns Naudiņš
Politiskā darbība
2022. gadā pievienojies Latvijas Zemnieku savienībai, īpaši izceļot atbalstu ZZS paustajai skepsei par Covid-19 ierobežošanas pasākumu stingrību. R. Naudiņš 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS) saraksta Vidzemes vēlēšanu apgabalā, taču netika ievēlēts. Saeimas darbā R. Naudiņš iesaistījās kā ZZS deputāta Jura Jakovina palīgs.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
E grupa
SP - spēles, U - uzvaras, UP - uzvaras pagarinājumā, ZP - zaudējumi pagarinājumā, Z - zaudējumi, V - iesistie vārti, VI - zaudētie vārti, P - punkti
F grupa
SP - spēles, U - uzvaras, UP - uzvaras pagarinājumā, ZP - zaudējumi pagarinājumā, Z - zaudējumi, V - iesistie vārti, VI - zaudētie vārti, P - punkti
1. divīzija
A grupas spēles tika aizvadītas Džigiharā, Ķīnā. B grupas spēles tika aizvadītas Ļubļanā, Slovēnijā. Visas 1. divīzijas spēles notika no 2007. gada 15. līdz 21. aprīlim.
A grupa
P - pagarinājumā
B grupa
P - pagarinājumā
2. divīzija
A grupas spēles tika aizvadītas Zagrebā, Horvātijā, tās notika no 2007. gada 8. līdz 14. aprīlim. B grupas spēles tika aizvadītas Seulā, Dienvidkorejā, tās notika no 2007. gada 2. līdz 8. aprīlim.
Sarkanā savvaļas vista
Sarkanā savvaļas vista jeb džungļu vista (Gallus gallus) ir fazānu dzimtas (Phasianidae) vistveidīgais putns. Izdala 5 pasugas. Pieradinot sarkano savvaļas vistu, cilvēki izveidoja mājās vistu (Gallus gallus domesticus). Ir pieņemts mājas vistu sistematizēt kā sarkanās savvaļas vistas pasugu. Tomēr pēdējo gadu mājas vistas ģenētiskajos pētījumos ir atklāts, ka pagātnē sarkanā savvaļas vista ir tikusi hibridizēta ar pelēko savvaļas vistu (Gallus sonneratii).
Sarkanās savvaļas vistas izplatības areāls sākas Indijas ziemeļaustrumos. Mūsdienās šajā reģionā tīrā savvaļas formā tā ir kļuvusi ļoti reta, jo vietējie iedzīvotāji to ir intensīvi krustojuši ar mājas vistu. Izplatības areāls tālāk plešas uz austrumiem pāri Ķīnai un uz dienvidiem, sasniedzot Malaiziju, Filipīnas un Indonēziju. Kā arī tā dzīvo Ziemsvētku Salā un Marianas salās. Sarkanās savvaļas vistas ir sastopama arī dažās Havaju salās, tomēr tās ir savvaļā aizgājušas mājas vistas.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
A grupa
Serbija piedalījās bijušās Serbijas un Melnkalnes vietā.
Sarkanā savvaļas vista
Izskats un īpašības
Kā visiem fazānu dzimtas putniem arī sarkanajai savvaļas vistai ir izteikts dzimumu dimorfisms: ir diezgan viegli atšķirt tēviņu no mātītes. Gailis ir daudz lielāks, spēcīgāks un muskuļotāks. Tā ķermenis ir apmēram 80 cm garš. Tam ir labi attīstīta, koši sarkana sekste un ādas bārda, kā arī kailā seja ir sarkana, vienīgi ap ausīm ir balti ādas laukumi. Kakla un muguras spalvas ir garas, nosmailotiem galiem un oranžīgi sārtas. Tām piemīt zeltaini bronzīgs metālisks spīdums. Astes garās, plīvojošās spalvas veido skaistu arku. Viena no pazīmēm tīrai savvaļas formai ir horizontāls astes novietojums gan gaiļiem, gan vistām. No attāluma tās izskatās melnas, bet labā apgaismojumā vizuļo zili violeti zaļas. Pie astes pamatnes tam ir balts, mīkstu spalvu pušķis. Vizuļojoši melnās spalvas sedz arī spārnu īsspalvaino daļu, bet lidspalvas ir sarkanbrūnas. Vēders un krūtis segtas ar tik melnām spalvām, ka tās absorbē gaismu. Kājas pelēkas. Pēc riesta gailim attīstās vasaras apspalvojums, kas ir mazāk krāsains. Zeltainais kakls kļūst tumši pelēks, garās astes spalvas izkrīt, arī sekste saraujas izmērā un kļūst gaišāka, mazāk koša.
Vista ir mazāka par gaiļi, tās ķermeņa garums ir apmēram 40 cm. Apspalvojums ir atturīgs un mierīgs. Tā pamattonis ir brūns, galva un kakls gaišāks, ar zeltainu nokrāsu, bet aste tumši brūna. Seja ir bez apspalvojuma, tās āda ir pelēkbrūna. Apspalvojumam ir izcils kamuflāžas efekts. Vista ir vienīgā, kas perē olas un pieskata cāļus. Tai uz galvas nav arī sarkanās sekstes un bārdas.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
3. divīzija
SP - spēles, U - uzvaras, UP - uzvaras pagarinājumā, ZP - zaudējumi pagarinājumā, Z - zaudējumi, V - iesistie vārti, VI - zaudētie vārti, P - punkti
Sarkanā savvaļas vista
Izskats un īpašības
Riesta laikā gailis bieži dzied visiem pazīstamo gaiļa dziesmu — "kikerigū". Dziesma kalpo diviem mērķiem: lai pievērstu vistu uzmanību un lai paziņotu citiem gaiļiem tuvākajā apkārtnē, ka, tiem tuvojoties, draud cīņa. Uz kājām gailim ir labi attīstīti pieši, kurus tas izmanto gaiļu cīņu laikā. Kopumā sarkanās savvaļas vistas izmanto daudzas, dažādas skaņas, un tām ir komplekss, labi attīstīts sazināšanās veids.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā
3. divīzija
P - pagarinājumā
Sarkanā savvaļas vista
Uzvedība
Sarkanās savvaļas vistas veido nelielus harēmus, kurā ietilpst gailis un 3—5 vistas. Ieskaitot cāļus, barā var būt apmēram 20 putnu. Katram baram ir sava teritorija. Gailim ir īpašs sauciens, kuru tas lieto, kad atrod kaut ko ēdamu un ir jāsasauc vistas. Klakstoņa tiek kombinēta ar aicinošu toni, acu bolīšanu barības virzienā, ko pastiprina kakla un galvas izgrozīšana tā, lai barība būtu labāk redzama. Tajā pašā laikā gailis uzlasa barību un met no knābja laukā atpakaļ uz zemes. Priekšnesums beidzas, kad atnāk vista, kas sāk ēst vai nu no zemes vai gaiļa knābja.
Gaiļa spējai dziedāt un klukstēt ir liela nozīme, vistai izvēloties pāri, jo, vēlāk audzinot cāļus, ļoti liela nozīme ir briesmu signālam. Ir noskaidrots, ka gailim ar labu dziedāšanas prasmi, izdzīvo vairāk cālēnu. Lidošanu sarkanā savvaļas vista izmanto tikai, lai vakarā salaistos kokos un pārgulētu naktu kādā koku zarā, vai lai izbēgtu no ienaidnieka. Pārējo laiku tā pavada uz zemes, meklējot barību. Tā rok un kašņā augsni meklējot sēklas un kukaiņus.
Barība
Sarkanā savvaļas vista ir visēdāja, tā barojas ar kukaiņiem, citiem bezmugurkaulniekiem, sēklām, graudiem un augļiem. Īpaši tā ir iecienījusi eļļas palmas (Elaeis guineensis) augļus, Aleksandra palmas (Archontophoenix alexandrae) augļus, sapodillas (Manilkara zapota), papajas (Carica papaya), čempedakus (Artocarpus integer), Brazīlijas hevejas (Hevea brasiliensis) riekstus un makarangas (Macaranga) koku sēklas. No bezmugurkaulniekiem visiecienītākie ir spīļastes (Dermaptera), plēvspārņi (Hymenoptera), termīti (Isoptera), taisnspārņi (Orthoptera), skrejvaboles (Coleoptera), vienādkājvēži (Isopoda) un gliemji.
Klasifikācija
Sarkanajai savvaļas vistai ir 5 savvaļas pasugas:
Laiva
Laiva ir neliels, iegarens ūdens transportlīdzeklis, parasti bez klāja vai daļēji pārklāts, ar sānu malām un dibenu. Vispārīgi laiva var būt arī neliels kuģis. Tās var būt darbināmas ar airiem, dzinēju, propelleriem, burām un citiem veidiem. Parasti tās ir mazākas par kuģiem un tiek izmantotas seklos ūdeņos, tas ir, upēs, ezeros un jūras piekrastē. Flotilē laivas tiek definētas kā peldlīdzekļi, kas nav garāki par 9 metriem, platāki par 3 metriem un tās kravnesība ir līdz piecām tonnām. Laivas izmanto dažādiem mērķiem. Tās izmanto, lai piestātu krastā, kur nav speciāli šim nolūkam izbūvētas piestātnes, zvejniecībā, cilvēku transportēšanā, sportā un izklaidē, dažādu preču pārvadāšanā pa upēm un ezeriem un citur.
Laivu veidi
Pastāv dažādi laivu iedalījumi. Tās dala pēc izmantošanas mērķa, tas ir, braucamajās laivās pa sekliem, mierīgiem ūdeņiem, sporta un sacīkšu laivās, izpriecas laivās kā jahtās, motorlaivās, kuģu glābšanas laivās, krasta glābšanas laivās, loču un zvejas laivās.
Pēc dzinēja laivas grupē trijās lielās sadaļās:
Airu laivas
Airu laivās izmanto airus, lai pārvietotos. Iekšējos ūdeņos katrs airētājs parasti airē ar diviem airiem, bet jūrā airētājam ir viens airis.
Sporta un sacīkšu laivas
Sporta laivas un sacīkšu laivas gatavo vieglas un ļoti slaidas. Mazākās no tām ir kanoe laivas, kas parasti ir segtas ar brezentu vai vieglu koku un ar vienu vaļēju atvērumu airētājam. Atsevišķi tiek izdalītas sacīkšu buru laivas.
Laivu uzbūve
Laivas konstrukcija ir atkarīgs no tās izmantošanas mērķa. Piemēram, glābšanas laivas ir būvētas tā, lai tās varētu nobraukt lielākus attālumus ar lielāku ātrumu un saglabāt izturību vētrainā laikā. Mazām motorlaivām jābūt ļoti izturīgām, lai tās izturētu viļņus un pastāvīgu dzinēja vibrāciju. Laivas galvenais elements ir tās korpuss. Korpuss var būt no metāla, plastmasas vai koka.
Vēsture
Laivas ir attīstījušās vairākus tūkstošus gadu, pēc arheoloģiskiem datiem tās izmantoja jau aizvēsturē. Senie cilvēki laivas izmantoja ne tikai transportam, bet arī medībām — tā bija viegla, klusa tuvošanās medījumam. Sākotnēji tās bija līdzīgas kanoe, un izgrebtas no viengabalaina koka, visbiežāk no ozola.
Aptuveni pirms 5000 gadiem Senajā Ēģiptē tika izgudrotas pirmās buru laivas. Vēlāk airu laivas tika apvienotas ar buru laivām. Vikingi ar šādām laivām spēja kuģot jau tūkstošiem jūdžu.
19. gadsimtā, izgudrojot iekšdedzes dzinēju, radās arī pirmās motorlaivas.
Laiva latviešu folklorā
Latviešu tradīcijās laivai ir arī tiesiska nozīme. Līgavu vai tautu meitu gaidot, tautietis met liepas koka viesmīlības laivu pāri sava novada robežupei. Mūsdienu izpratnē tas varētu nozīmēt, ka “laivas metējs” bildina cita novada jaunavu.
Andrijans Nikolajevs
Andrijans Nikolajevs (Андриян Григорьевич Николаев; dzimis, miris ) bija PSRS čuvašu tautības kosmonauts. Nikolajeva vārdā nosaukts krāteris Mēness pretējā pusē.
Dzīvesgājums
Dzimis 1929. gadā Čuvašijas APSR. 1960. gadā Andrijans Nikolajevs tika ieskaitīts 20 cilvēku kosmonautu kandidātu grupā, gatavojoties lidojumam kosmosā ar Vostok kosmosa kuģi. Viņš bija Vostok-2 dublieris Germanam Titovam
Pirmo lidojumu kosmosā Nikolajevs veica 1962. gada augustā ar kosmosa kuģi Vostok-3, kosmosā pavadot 3 diennaktis 22,5 stundas. Vienlaicīgi orbītā atradās arī otrs kosmosa kuģis Vostok-4.
Andrijans Nikolajevs apprecējās ar Valentīnu Tereškovu, pirmo sievieti, kas lidojusi kosmosā. 1964. gadā viņiem piedzima meita Jeļena. 1982. gadā Andrijans un Valentīna šķīrās.
iebraucot Kremlī, uz automašīnu, kurā atradās Nikolajevs, Tereškova un Beregovojs, šāva Viktors Iļjins, kurš domāja, ka tajā atradās Brežņevs. Nikolajevam lode ieskrambāja muguru; šoferis tika nogalināts, bet Andrijanam izdevās pārtvert mašīnas vadību un apstādināt to.
1970. gada jūnijā Andrijans Nikolajevs veica otro kosmisko lidojumu kosmosa kuģī Sojuz-9 kopā ar Vitāliju Sevastjanovu. Viņi uzstādīja kosmiskā lidojuma ilguma rekordu — 17 diennaktis 17 stundas. Tā kā lidojuma laikā viņi nenodarbojās ar fiziskiem vingrinājumiem, kosmonautiem radās problēmas ar adaptāciju zemes apstākļiem. Viņi slikti jutās, nevarēja paiet. medicīniskajā literatūrā šo stavokli nosauca par "Nikolajeva efektu".
Kosmonautu grupu Nikolajevs atstāja. No 1968. līdz 1992. gadam viņš bija kosmonautu sagatavošanas centra priekšnieka vietnieks.
Mira 74 gadu vecumā no sirdsdarbības apstāšanās.
Halmaheras jūra
Halmaheras jūra (id) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra Indonēzijas ziemeļaustrumu daļā. Halmaheras jūras gultnei ir sarežģīts reljefs, tā sastāv no vairākām grēdām un ieplakām, lielākā ieplaka — Halmaheras baseins, kura dziļums sasniedz 2039 metrus. Virsējā ūdens slāņa sāļums 34—34,6 ‰, temperatūra gada gaitā mainās no 25,7 °C līdz 28,6 °C.
Kempa krasts
Kempa krasts ir Austrumantarktīdas piekrastes daļa starp Edvarda VIII līci un Viljama Skorsbija līci Sadraudzības jūras krastā. Austrumos robežojas ar Mosona krastu, reizēm tiek pieskaitīts Enderbiju Zemei. Piekrastē daudzas klinšainas salas, no Polārā plato noplūst vairāki glečeri, lielākie no kuriem ir Roberta glečers un Hosīsona glečers. Iekšzemē paceļas Hansena kalni. Krasts nosaukts par godu britu kapteinim Pīteram Kempam (Peter Kemp), kurš šajā apvidū 1833. gadā atklāja cietzemi.
Atlasa lācis
Atlasa lācis (Ursus arctos crowtheri) ir lāču dzimtas (Ursidae) viena no brūno lāču (Ursus arctos) pasugām.
Šī brūno lāču pasuga ir izmirusi. Atlasa lācis ir vienīgais lācis, kas dzīvoja Āfrikā. Kādreiz tas bija bieži sastopams teritorijās, sākot ar Maroku un beidzot ar Lībiju. Šie lāči izmira intensīvu medību rezultātā; tos lielos daudzumos jau medīja Senās Romas laikā un veda uz Romu arēnu spēlēm. Pēdējais zināmais Atlasa lācis tika nogalināts Marokā Rifa kalnos.
Reizēm izskan minējumi, ka šis lācis joprojām varētu būt dzīvs Āfrikas austrumu rajonos, kuram dots vārds Nandi lācis, tomēr šiem apgalvojumiem pietrūkst reālu, apliecinošu faktu. Kā arī ir zinātnieki, kas uzskata, ka šāds lācis vispār nav dzīvojis
Izskats un ieradumi
Atlasa lāča kažoka krāsa bija tumši brūni, gandrīz melna, un uz purna tam bija baltas zīmes. Pavēdere sarkanoranža. Kažoka matojums bija 10 - 13 cm garš. Salīdzinot ar citiem lāčiem, tā purns un nagi bija īsāki, ķermeņa proporcijas tam bija kompaktākas un smagnējākas. Atlasa lāci bija visēdājs un bez gaļas ēda arī augu saknes, zīles un riekstus.
Pelēkā savvaļas vista
Pelēkā savvaļas vista jeb pelēkā džungļu vista (Gallus sonneratii) ir fazānu dzimtas (Phasianidae) vistveidīgais (Galliformes) putns, kas pieder vistu ģintij (Gallus). Pelēkā savvaļas vista dzīvo plašā teritorijā Indijā. Tās izplatības areāls plešas galvenokārt Indostānas pussalā, bet aptver arī Gudžarātu, Madhja Pradēšu un Rādžastānas dienviddaļu. Izplatības areāla ziemeļu daļa nedaudz pārklājas ar sarkanās savvaļas vistas (Gallus gallus) izplatības areālu. Šajā reģionā abas sugas mēdz reizēm hibridizēties.
Ilgstoši valdīja uzskats, ka mājas vista ir cēlusies no sarkanās savvaļas vistas. Tomēr pēdējo gadu ģenētiskie pētījumi ir atklājuši, ka pagātnē mājas vista tikusi hibridizēta arī ar pelēko savvaļas vistu. No pelēkās savvaļas vistas mājas vista ir mantojusi dzelgano ādu.
Izskats un īpašības
Kā visiem fazānu dzimtas putniem arī pelēkajai savvaļas vistai ir ļoti viegli atpazīt tēviņu un mātīti. Gailis ir lielāks, spēcīgāks un muskuļotāks kā vista. Tā ķermeņa garums ir apmēram 75 cm. Gaiļa kakls un pleci ir segta ar garām, melnām spalvām, kuru gali punktēti ar it kā vaskainiem, smilšu krāsas lāsumiem. Uz pleciem lāsumi kļūst zeltaini oranžīgi. Arī muguras garo, pelēko spalvu gali ir punktēti ar rūsganiem vaskainiem lāsumiem. Ķermeņa apspalvojums ir pelēks, kas arī smalki punktots ar baltiem lāsumiem. Kājas ir sārtas, bet sekste un bārda sarkana. Salīdzinot ar sarkanās savvaļas vistas gaili, sekste un bārda ir mazāk attīstītas. Gaiļa kājām ir pieši, bet vistām to nav. Astes centrālās spalvas ir garas un izliektas. To krāsa, kā arī spārni ir violeti melni ar metālisku spīdumu. Pēc riesta gailis maina košo kakla apspalvojumu, tas kļūst vienmērīgi tumši pelēks.
Mātīte jeb vista ir augumā mazāka, un tās apspalvojums ir mazāk košs. Ķermeņa garums ir 38 cm. Tās krūtis tāpat kā gailim ir pelēkbrūna ar baltiem lāsumiņiem, bet pavēdere kļūst gaiša, gandrīz balta. Mugura, spārni, aste un galva brūna. Sekste ir ļoti necila, gaišā, sartā krāsā. Kājas dzeltenas.
Uzvedība un barība
Pelēkās savvaļas vistas apdzīvo biezos pamežus un krūmājus. Tāpat kā mājas gaiļi arī pelēkie savvaļas gaiļi rītos un vakaros skaļi dzied visiem pazīstamo gaiļa dziesmu - "ki-ke-ri-gū". Bet atšķirībā no sarkanā savvaļas gaiļa tas spārnus pirms dziedāšanas nesasit. Pelākās savvaļas vistas veido nelielus ģimenes barus. Lielākā daļa veido monogāmus pārus. Pētījumos Indijas dienvidos vidējā gaiļu un vistu attiecība barā bija 1:1,2. Lai arī pa dienu bars pamatā barojas uz zemes, tas salaižas kokos, lai izbēgtu no ienaidnieka, kā arī naktī tas guļ koku zaros.
Pelēkā savvaļas vistas barojas ar dažādiem graudiem un sēklām, bambusa sēklas ieskaitot, tās ēd arī ogas, augļus, kukaiņus un dažādus bezmugurkaulniekus. Iecienīti kukaiņi ir termīti.
Ligzdošana
Pelēkās savvaļas vistas ligzdo no februāra līdz maijam. Dējumā ir 4 - 6 olas. Tās ir gaišā krēmkrāsā. Inkubācijas periods ilgst 21 dienu. Gada laikā pārim var būt vairāki dējumi. Vista par cāļiem rūpējas pirmās 9 nedēļas. Pēc tam tie tiek uzticēti rūpīgajam tēvam, bet vista sāk dēt nākamo dējumu.
Gredzenu pavēlnieks
“Gredzenu pavēlnieks” (en) ir angļu rakstnieka Dž. R. R. Tolkīna sarakstīta fantāzijas žanra triloģija, kas sastāv no trim grāmatām — “Gredzenu brālība” (1954), “Divi torņi” (1954) un “Ķēniņa atgriešanās” (1955). Tas ir episkās fantāzijas romāns par hobita Frodo Baginsa un viņa biedru gaitām Viduszemē trešajā laikmetā, un cīņu Gredzena karā. Viduszeme ir izdomatā zeme, kurā dzīvo cilvēki un antropomorfi radījumi — hobiti, elfi un citi fantāzijas radījumi.
Dž. R. R. Tolkīns grāmatu sēriju “Gredzena pavēlnieks” bija ieplānojis kā 1937. gadā uzrakstītā darba “Hobits” turpinājumu. Rezultātā tā kļuva populārāka par grāmatu “Hobits”. “Gredzenu pavēlnieks” ir iekļauts 1999. gadā veidotajā laikraksta Le Monde 100 gadsimta grāmatu sarakstā. 2009. gadā ieguva prestižo zinātniskās fantastikas Prometeja balvu. Pēc grāmatu motīviem ir iestudētas radiopārraides, uzvestas teātra izrādes un uzņemtas kinofilmas (lielu slavu ir guvušas režisora Pītera Džeksona filmu sērija “Gredzenu pavēlnieks”).
Sižets
Hobits Frodo Baginss uzzina, ka Šīrā (Dalienā ) pie viņa tēvoča Bilbo Baginsa ir nonācis Lielvaras Gredzens, ko radījis tumsas valdnieks Saurons. Šis Gredzens ir jāpaslēpj. Frodo ar Gendalfa ierosinājumu dodas uz Brīvciemu, kur sapazīstas ar Nerimšu, kam īstais vārds Aragorns, Aratorna dēls. Viņš ir Gondoras troņmantinieks. Tad Frodo ar Aragornu un trīs saviem hobitu draugiem Semiusu, Peregrīnu un Meriadoku dodas uz elfu pilsētu Rivendellu. Bet pa ceļam uz turieni Frodo tiek Naidnieka sadurts, un viņu tik tikko izglābj elfs Glorfindels. Rivendellā tiek nolemts, ka Gredzens jāiznīcina Orodruīna liesmās, Mordorā. Tiek pasludināta Gredzena Brālība, kas palīdzēs Frodo šo uzdevumu veikt. Gredzenu brālībā elfus pārstāv Drūmmeža ķēniņa Tranduīla dēls Legolass, rūķus — Gimlins, Gloina dēls, cilvēkus — Aragorns un Boromirs, Gondoras pavaldnieka Denetora dēls, hobitus — Semiuss, Meriadoks, Peregrīns un Frodo, kā arī burvis Gendalfs. Tā sākas pulka gaitas uz Mordoru.
Vācijas sieviešu futbola izlase
Vācijas sieviešu futbola izlase (de) ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Vāciju starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Vācijas Futbola asociācija. Vācijas izlase ir divkārtēja pasaules čempione (2003, 2007), kā arī astoņas reizes ir triumfējusi Eiropas čempionātā, tādējādi Vācijas izlase ir titulētākā Eiropas futbola izlase. Vasaras olimpiskajās spēlēs izlase ir piedalījusies piecas reizes. 2016. gadā Vācijas futbolistes kļuva par olimpiskajām čempionēm, vēl trīs reizes ir izcīnījušas bronzas medaļas.
2023. gada jūnijā FIFA Pasaules rangā sievietēm izlase bija 2. vietā.
Mikroshēmas implants cilvēkam
Mikroshēmas implants ir īpašā kapsulā ievietota radiofrekvences identifikācijas birka, ko var implantēt cilvēka ķermenī. Šādus implantus var izmantot datu glabāšanai, lai identificētu (atpazītu) personu pēc tā identifikatora.
Pols Makartnijs
Sers Džeimss Pols Makartnijs (Sir James Paul McCartney; dzimis ) ir britu mūziķis, kurš savulaik spēlēja grupā The Beatles, 1970. gadā Makartnijs uzsāka savu solokarjeru un uzstājās ar savu grupu Wings (1970–1981). Populārākās Makartnija dziesmas ir Yesterday, Hey Jude, Let It Be.
Mikroshēmas implants cilvēkam
Mikroshēmas implants
Tas ir neliela ierīce, kas lieluma ziņā ir līdzīga rīsa graudiņam. Tajā nav nekādu barošanas elementu un tas darbojas no nolasītāja izstarotās enerģijas, kas ļauj implantam darboties tikpat kā neierobežotu laiku. Katrā mikroshēmā ir ieprogrammēts unikāls, neatkārtojams koda numurs, kuru nav iespējams viltot vai dzēst.
Pols Makartnijs
Dzīvesgājums
Dzimis Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā Liverpūlē brīvprātīgā ugunsdzēsēja Džeimsa Makartnija un viņa sievas vecmātes Mērijas Patrīcijas, dzimušas Mohinas, ģimenē. Viņa tēvs jaunībā bija spēlējis trompeti un klavieres džeza grupā. Makartniju dzimta bija cēlusies no Īrijas. Mācījās Spīkas priekšpilsētas sākumskolā (Stockton Wood Road Primary School, 1947–1949), tad pamatskolā (Joseph Williams Junior School), kur sadraudzējās ar skolasbiedru Džordžu Herisonu. Pēc mātes nāves 1956. vai 1957. gadā viņš ierakstīja savu pirmo dziesmu I Lost My Little Girl uz sacerēja melodiju vēlāk ierakstītajai dziesmai When I'm Sixty-Four.
Mikroshēmas implants cilvēkam
Mikroshēmas implants
Šādus implantus var izmantot, lai identificētu personu, kā arī papildu datu glabāšanai, piemēram:
Pols Makartnijs
Dzīvesgājums
1957. gadā Pols iepazinās ar Džonu Lenonu un pievienojās grupai The Quarrymen, kas vēlāk pārtapa par The Beatles. Sākotnēji grupā viņš spēlēja ģitāru, bet pēc Stjuarta Satklifa aiziešanas pārņēma basģitāru, kā arī vokālu. Pols Makartnijs un Džons Lenons bija visveiksmīgākie dziesmu rakstīšanas partneri un kopā sarakstīja ļoti daudzus skaņdarbus, kuri iegājuši rokenrola vēsturē. Līdz 1966. gadam grupa arī koncertēja, pēc tam koncertu vairs nebija sakarā ar to, ka grupas dalībnieki nevarēja sadzirdēt paši sevi fanu radītā trokšņa dēļ. 1970. gadā Makartnijs nodibināja savu grupu Wings, vēlāk sadarbojās ar dažādiem mūziķiem. 1988. gadā PSRS iznāca viņa albums "Atkal PSRS" (Сно́ва в СССР), norādot uz 1968. gadā sacerēto dziesmu Back in the U.S.S.R., kuru viņš 2003. gadā izpildīja Maskavas Sarkanajā laukumā.
Mikroshēmas implants cilvēkam
Izmantošana
Mikroshēmu implanti potenciāli varētu kalpot kā:
Implantēšanas procedūra
Ar injekcijas palīdzību kapsulā ievietoto mikroshēmu ievada zem ādas. Bažām par veselību nav pamata, jo tas ir ievietots speciālā injektorā un sterili iepakots, kas nepieļauj inficēšanos ar kādām slimībām. Turklāt mikroshēmas ārējais apvalks ir izgatavots no inerta materiāla, kas nereaģē ar apkārtējiem audiem un nevar atstāt nekādas sekas.
Perspektīvas
Mikroshēmu implants ir nākotnes tehnoloģija, kura varētu gūt plašu popularitāti un pielietojumu, lai arī tai vēl vajadzīgi tehnoloģijas uzlabojumi un pētījumi. Daudzās jomās RFID tehnoloģiju izmanto jau mūsdienās. Šīs tehnoloģijas ieviešana personas identifikācijai būtu drosmīgs solis, taču nākotnē varētu dot arī pozitīvu rezultātu. Tomēr vairākas pilsoņu tiesību aizsardzības organizācijas un aktīvisti (starp tiem Ričards Stalmans) uzstājušies ar RFID tehnoloģiju kritiku personas un privātās dzīves brīvības aizsardzības kontekstā.
Laimonis Strujevičs
Laimonis Strujevičs (dzimis Novosibirskā) ir latviešu uzņēmējs un politiķis, bijušais ekonomikas ministrs (pārstāvot LZS).
Biogrāfija
Laimonis Strujevičs mācījies Ventspils 1. vidusskolā. 1976. gadā viņš absolvēja Latvijas Valsts universitāti, iegūstot inženiera-ekonomista grādu. Tajā pašā gadā viņš kļuva par nodaļas vadītāju Ventspils reģionālajā skaitļošanas centrā, tur strādājot līdz 1986. gadam. Atmodas laikā strādājis par LKP rajona komitejā par propagandas un aģitācijas nodaļas vadītāju.
No 1994. līdz 1998. gadam viņš ieņēma finanšu un ekonomiskā direktora posteni a/s Ventamonjaks.
Latvijas Zemnieku savienība ievēlēja Laimoni Strujeviču par partijas priekšsēdētāju. Pirms tam Strujevičs bija partijas priekšsēdētāja pirmais vietnieks. Šo amatu viņš ieņēma līdz nākamā gada LZS kongresam.
No līdz  Strujevičs bija ekonomikas ministrs Guntara Krasta valdībā. Viņa termiņa laikā mīklainos apstākļos mira ministra padomnieks juridiskajos jautājumos, advokāts Andis Bumbieris.
1998. gadā Strujevičs kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Zemnieku savienības saraksta, bet partija parlamentā neiekļuva.
Pēdējā laikā turpinājis strādāt Ventspils pašvaldības struktūrās, 2010. gadā kļūstot par domes ekonomikas nodaļas vadītāju. Šobrīd (2019. g.) ir valdes priekšsēdētājs pašvaldības SIA "Ventspils tirgus".
Tiesvedība ar a/s Diena un Aivaru Ozoliņu
laikraksts Diena publicēja politiskā komentētāja Aivara Ozoliņa rakstu "Kā nozagt miljonus". Šim rakstam sekoja vēl septiņi Ozoliņa raksti par "Ventspils Naftas" privatizācijas gaitu un Strujeviča lomu tajā.
Tiesvedība par goda un cieņas aizskaršanu
Strujevičs iesniedza prasības pieteikumu Rīgas pilsētas Zemgales rajona tiesā pret a/a "Diena" un Aivaru Ozoliņu, lūdzot atsaukt publicēto informāciju, kuru viņš uzskatīja par godu un cieņu aizskarošu, atvainoties par izteikumiem, atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu 10 000 LVL apmērā. Pirmās instances tiesa daļēji apmierināja Strujeviča prasību, abas puses spriedumu pārsūdzēja Rīgas apgabaltiesā, kura lika A/S "Diena" atsaukt daļu no publikācijām, kā arī atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu 4 000 LVL apmērā un apmaksāt tiesāšanās izdevumus. Abas puses iesniedza kasācijas sūdzību Augstākās Tiesas Senātam, kas atcēla Rīgas apgabaltiesas spriedumu un nosūtīja lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai. Izskatot lietu no jauna, Rīgas apgabaltiesa piesprieda A/S "Diena" atsaukt daļu no publikācijām, atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu 6 000 LVL apmērā un apmaksāt tiesāšanās izdevumus. A/S "Diena" un A.Ozoliņa iesniegto kasācijas sūdzību Augstākās Tiesas Senāts noraidīja.
Konstitucionālā sūdzība
laikraksts Diena iesniedza konstitucionālo sūdzību Satversmes tiesā ar prasījumu atzīt Krimināllikuma divus pantus, kas īpaši aizsargā amatpersonu godu un cieņu, par neatbilstošiem Satversmei.
Attiecībā uz Krimināllikuma 91. pantu tiesvedība tika izbeigta sakarā ar šā panta izslēgšanu no Krimināllikuma.
Satversmes tiesa pasludināja spriedumu šajā lietā, nolemjot atzīt Krimināllikuma 271. pantu par neatbilstošu Satversmes 100. pantam un spēkā neesošu no, "ja līdz tam likumdevējs nebūs konkretizējis amatpersonas, kurām nepieciešama krimināltiesiska aizsardzība sakarā ar to pienākumu pildīšanu".
A/S "Diena" un Ozoliņš pret Latviju
saskaņā ar Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 34. pantu a/s Diena un Aivars Ozoliņš vērsās Eiropas Cilvēktiesību tiesā, sūdzoties "par nepamatotu iejaukšanos viņu tiesībās uz vārda brīvību". 2007. gadā tiesa lēma par labu prasības iesniedzējiem, atzīstot, ka notikusi iejaukšanās iesniedzēju vārda brīvībā un apmierināja lūgumu kompensēt materiālos zaudējumus un tiesāšanās izdevumus.
Kušānu valsts
Kušānu valsts jeb Kušānu impērija (baktriešu: Κυϸανο, sa Kuṣāṇ Rājavaṃśa; ap 1.—3. gadsimtu) bija lielvalsts, kas savas varenības zenītā (105—250) aptvēra mūsdienu Tadžikistānas, Afganistānas, Pakistānas un Ziemeļindijas teritoriju. Valstij bija sakari ar Romas impēriju, Indiju, Seno Persiju (Sasanīdu impēriju) un Seno Ķīnu. Kušānu valdīšanas laikā tika atvērti iepriekš partiešu bloķētie jūras un sauszemes tirdzniecības ceļi starp Romu un Āziju. Šajā laikā sāka veidoties Zīda ceļš no Ķīnas cauri kušānu teritorijai uz ziemeļiem no Hindukuša.
Vēsture
Tautu, kas nodibināja šo valsti ķīnieši sauca par „juečži” (貴霜), bet rietumos tie kļuva pazīstami kā kušāni. Precīza kušānu etniskā izcelsme nav zināma — vien tas, ka viņi nāca no Kaukāza un, iespējams, runāja kādā no indoirāņu valodām. Ap 135. gadu p.m.ē. kušāni ieņēma Grieķu Baktrijas valsti mūsdienu Afganistānas ziemeļos (Baktriju un Sogdiānu), bet nākamajā gadsimtā Kučulas Kadfisa vadībā tie ieņēma Gandharu (Indas baseinu) un nodibināja Kušānu valsti. Par valsts galvaspilsētām kalpoja Kapisa (pie mūsdienu Kabulas) un Pušklavati (pie mūsdienu Pešāvaras). Paši kušāni savas valodas pierakstam pieņēma grieķu alfabētu un sāka kalt grieķu parauga monētas. Vairums kušānu bija zoroastrieši, tomēr laika gaitā pamazām pieņēma budismu.
Sabrukums
Sākot no 3. gadsimta Kušānu valsts sadalījās sīkākās daļās. Kušānu valsts beigas tiek uzskatītas par hellēnisma ietekmes beigām Indijā.
Huans Karloss Agilera
Huans Karloss Agilera Martins (dzimis 1969. gada 22. maijā Madridē) ir bijušais spāņu futbolists. Viņš pārsvarā spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bet dažreiz arī labā pussarga pozīcijā.
Viņš karjeru sāka Madrides "Atletico" klubā un debitēja 1988. gada 26. martā spēlē pret Hihonas "Sporting", pēc spēlēšanas 'B' komandā. Viņš spēlēja par "Atletico" vairāk kā sešus gadus iegūstot divus Copa del Rey, 1991. un 1992. gadā.
Viņš atvadījās no lielā sporta 2005. gadā.
Vinsents Kasels
Vinsents Kasels (dzimis ) ir franču aktieris un kinorežisors.
Kasels piedzima Parīzē, Francijā franču aktiera Žana Pjēra Kasela (1932—2007) ģimenē. Tēvs bija Francijā populārs aktieris, īpaši pazīstams ar lomām 1960-gadu komēdijās.
Vinsents Kasels uzsāka aktiera karjeru 1987. gadā. Kļuva plašāk pazīstams pēc lomas atveidošanas franču režisora Metjū Kasovica filmā La Haine (1995). Par šo lomu tika nominēts divām Cēzara balvām. Vēlreiz tika nominēts Cēzara balvai par lomu filmā Read My Lips (Sur mes lèvres, 2001). Cēzara balvu ieguva par gangstera Žaka Merina (Jacques Mesrine) atveidošanu filmā Mesrine (filma divās daļās: Žaks Mesrins: Nāves instinkts" (L'instinct de mort), "Žaks Mesrins: Valsts ienaidnieks Nr. 1" (L'ennemi public n°1), 2008). Kasels divreiz nominēts Eiropas Kino balvai (kategorijā Audience Award) — par lomām filmās The Crimson Rivers (Les rivières pourpres, 2000) un Read My Lips.
Kasels ir spēlējis lomas vairākās plaši pazīstamās filmās: "Dzīvoklis" (L'Appartement; 1996), "Elizabete" (1998), "Vilku brālība" (Le pacte des loups; 2001), "Neatgriezeniskais" (2002), "Oušena ducis" (2003), "Oušena velna ducis" (2007), "Austrumu solījumi" (Eastern Promises; 2007), "Melnais gulbis" (2010), "Bīstamā metode" (2011), "Skaistule un Briesmonis" (Beauty and the Beast; 2014), "Bērns Nr. 44" (2015), Partisan (2015), "Tas neveiklais brīdis" (Un moment d'égarement; 2015), "Īpašie" (2019).
Personīgā dzīve
Piedaloties filmā "Dzīvoklis", Kasels satika aktrisi Moniku Belluči. Viņi apprecējās 1999. gadā. Ģimenē piedzima divas meitas. 2013. gada augustā Kasels un Belluči paziņoja par šķiršanos.
Kasels aizraujas ar cīņas mākslu kapueiru, kas ir noderējis arī filmējoties lomās, piemēram, filmā "Oušena ducis".
135 filma
Terminu 135 (ISO 1007) 1934. gadā ieviesa Kodak 35 mm platas fotogrāfijām paredzētas filmas apzīmēšanai. Šis formāts strauji kļuva populārs, un 60. gadu beigās tas, apsteidzot 120 formātu, kļuva par populārāko filmu formātu. Par spīti konkurencei ar citiem formātiem — 828, 126, 110 un APS, šis ir populārākais filmas formāts arī mūsdienās.
135 formāta filma ir uztīta uz spoles un ievietota gaismas necaurlaidīgā metāla kasetē. Filmas lente ir vienā galā piestiprināta spolei, no kasetes to izvelk pa ar velvetu noklātu spraugu. Filmas platums un perforācija ir tādi paši kā 35 mm kinofilmai.
Īpašības
Standarta attēla izmērs ir 24 × 36 mm. Pārtinot kadru, filma pārvietojas pa 8 perforācijas caurumiņiem, aptuveni 38 milimetriem. Starp atsevišķiem kadriem paliek 2 mm atstarpes. Fotoaparātiem ir atšķirīgi kadru pārtīšanas mehānismi, tāpēc atšķiras arī kadru novietojums attiecībā pret perforācijas caurumiņiem. Filmas biezums ir aptuveni 0,14 mm.
Tiek lietoti arī citi attēla izmēri, piemēram puskadrs — 18 × 24 mm. Šis formāts guva zināmu popularitāti 60. gados, kad filmas bija dārgas. Novērošanas kameras lietoja 24 × 24 mm izmēru.
Sastopami arī retāki attēlu izmēri. Agrīni Nikon tālmēra fotoaparāti lieto 24 × 32 mm un 24 × 34 mm izmērus, daži stereo fotoaparāti lieto 24 × 23 mm izmēru. 1967. gadā PSRS fabrika KMZ ieviesa 24 × 58 mm panorāmisku formātu reizē ar fotoaparātu Horizont. 1998. gadā Hasselblad ieviesa 24 × 65 mm panorāmisku formātu reizē ar fotoaparātu XPan. Tessina miniatūrie fotoaparāti lieto 21 × 14 mm izmēru.
Filma ir pieejama dažādos garumos un atbilstoši ar dažādiem kadru skaitiem. Pilna garuma filmā ietilpst 36 kadri (lietojot 24 × 36 mm kadra izmēru). Bieži tiek lietotas arī 24 un 12 kadru filmiņas. Ja filmiņa kamerā tiek ielādēta tumsā, filmiņā ietilpst vēl 3 papildus kadri. Daži fotoaparāti ļauj nesabojāt šos papildus kadrus arī filmiņu ielādējot dienasgaismā. Vienreizlietojamie 27 kadru fotoaparāti izmanto tumsā ielādētu 24 kadru filmiņu.
Tiek ražotas arī īsākas filmiņas. Kā paraugi ir bijušas pieejamas 6, 8, 10 un 15 kadru filmiņas. Šādi garumi ir tikuši izmantoti arī vienreizlietojamos fotoaparātos. Fotogrāfi, kas filmiņu ietin kasetē paši, var brīvi izvēlēties kadru skaitu. Lietojot tievu spoli, kasetē iespējams ietilpināt līdz 45 kadriem.
Ilford kādu laiku ražoja HP5 filmiņu izmantojot plānu poliestera pamatu, kasetē bija iespējams ietilpināt 72 kadrus šīs filmiņas. Tika ražoti speciāli attīstīšanas piederumi šīs garās filmiņas attīstīšanai.
Sākot no astoņdesmitajiem gadiem filmiņu kasetes tiek marķētas ar DX kodu. Fotoaparāts to nolasa un automātiski uzstāda filmiņas jutības līmeni. Dažādas filmiņas ir atšķirīgā mērā jutīgas pret gaismu. Jutīguma līmeņus standartizē ISO. Mūsdienās tipiski filmiņu jutīguma līmeņi ir ISO 100/21° līdz ISO 800/30°. Profesionālai lietošanai ir pieejamas arī jutīgākas un mazāk jutīgas filmas.
Senākie 35 mm fototoaparāti
35 mm kinofilmas standartu nodibināja Viljams Kenedijs Laurijs Diksons Tomasa Edisona laboratorijā. Viņš Eastman Kodak Company piegādāto 70 mm filmu pārgrieza gareniski divās vienāda platuma (35 mm) lentēs, savienoja tās vienu otrai galā un izveidoja perforāciju lentes abās pusēs. Sākotnējais kadra izmērs bija 18 × 24 mm, mūsdienās šis izmērs fotogrāfijā tiek saukts par "puskadru". Katra kadra abās pusēs bija četri perforācijas caurumi.
35 mm formāts tika izmantots vēl pirms to popularizēja Leica. Pirmais patents saistībā ar šo formātu izdots Leo, Audobard un Baradat 1908. gadā Anglijā. Pirmais lielā apjomā ražotais šī formāta fotoaparāts bija Homeos stereofotoaparāts, to ražot uzsāka Jules Richard 1913. gadā. Tas uzņēma 18 × 24 mm stereoattēlus, tam bija divi Tessar objektīvi un tas bija pārdošanā līdz 1920. gadam.
Visbeidzot, Francijā ražotais un pārdotais Furet pilna kadra fotoaparāts bija pirmais mazais, lētais fotoaparāts, kas attāli atgādina mūsdienu modeļus.
Leicas
Oskara Barnaka izveidotais 35 mm Leica fotoaparāts pierādīja, ka mazais 24 × 36 kadra izmērs ir izmantojams arī profesionālā fotogrāfijā.
Barnaks fotoaparāta prototipu izveidoja jau 1913. gadā, tomēr pirmie eksperimentālie ur-Leica ražošanas laidieni (sērijas numuri no 100 līdz 130) sākās tikai 1923. gadā. Liela apjoma ražošana tika uzsākta 1925. gadā. Lai gan šajā laikā bija pieejami jau vairāk kā desmit dažādi 35 mm fotoaparātu modeļi, Leica fotoaparāti izrādījās veiksmīgi un drīz 35 mm formāts tika asociēts ar tiem. Par Leica fotoaparātu veiksmes pamatiem tika minēta to objektīvu kvalitāte, mazais izmērs, precīzā konstrukcija, arī augstā cena, kuras dēļ šie fotoaparāti ieguva prestižu statusu fotogrāfu un modes aprindās.
Uzpildītās kasetes un Kodak Retina fotoaparāti
Agrākajos laikos fotogrāfam filmu pirms lietošanas vajadzēja ievietot atkārtoti izmantojamās kasetēs un, vismaz dažiem fotoaparātiem, vajadzēja arī nogriezt filmas galiņu. 1934. gadā Kodak ieviesa 135 dienasgaismā ielādējamo vienreizlietojamo kaseti. Šī kasete bija izveidota tā, lai to varētu izmantot gan Leica, gan Contax, gan Kodak Retina fotoaparātā, kuram tā bija paredzēta. Retina fotoaparātu un dienasgaismā ielādējamās kasetes izgudroja Dr. Augusts Nagels Štutgartē. Kodak 1931. gada decembrī nopirka viņa uzņēmumu un izgudrojumu. Kodak Retina tirdzniecībā nonāca 1934. gada vasarā. Pirmais Kodak Retina fotoaparāts bija Typ 117. Kodak Retina fotoaparātu sērija bija ražošanā līdz 1969. gadam. 1935. gadā [Kodak sāka ražot 135 formāta Kodachrome krāsu filmu. 1936. gadā AGFA uzsāka ražot Agfacolor-Neu filmu.
235 un 435 ir apzīmējumi dienasgaismā ielādējamām spolēm, tās varēja ielādēt Leica vai Contax atkārtoti izmantojamās kasetēs dienasgaismā. 335 bija dienasgaismā ielādējama spole 24 × 23 mm stereo formātam.
Sešdesmitie—astoņdesmitie gadi
Pirmoreiz demonstrēta 1959. gada martā, Nikon F spoguļkamera ievērojami uzlaboja 35 mm formāta fotoaparātu kvalitāti un paplašināja pielietojumu, tā veicināja profesionāļu, īpaši fotožurnālistu, pāreju no lielāka kadra izmēra fotoaparātiem uz parocīgām, izturīgām un ātri lietojamām 35 mm spoguļkamerām. 70. gados dažādi citi filmas izmēri bija zaudējuši popularitāti un izzuduši, bet 35 mm formāts tika lietots dažādos fotoaparātos—maināmu objektīvu spoguļkamerās, dažādu cenu līmeņu tālmēra fotoaparātos. Daudzi fotoaparātu ražotāji ražoja šim formātam paredzētus fotoaparātus.