cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mirt vēlreiz
Filma stāsta par amnēzisku sievieti, kura tiek nogādāta Losandželosas bērnu namā, kā arī par privātdetektīvu, kurš cenšas noskaidrot viņas identitāti, atklājot, ka kāds pagātnes notikums var viņus apdraudēt.
Filmas "Mirt vēlreiz" pirmizrāde notika un to izplatīja Paramount Pictures. Filma nopelnīja 38 miljonus ASV dolāru pie 15 miljonu budžeta un saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Džekobi nominēja BAFTA kino balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā", bet Patriku Doilu nominēja Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā orģinālmūzika". Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 80% vērtējums.
Emīlija Brīvkalne
Emīlija Brīvkalne (līdz 1940. gadam Emīlija Freiberga, 1909-1984) bija latviešu arheoloģe, Latvijas pilskalnu un zemgaļu materiālās kultūras pētniece. Vadīja Tērvetes arheoloģisko senvietu kompleksa izpēti (1951—1960).
Dzīvesgājums
Dzimusi 1909. gada 1. augustā Salgales pagasta Deņģeru mājās zemnieka ģimenē. Mācījās Jaunsvirlaukas pagasta Staļģenes pamatskolā (1924-1926) un Jelgavas Valsts sieviešu ģimnāzijā. Studēja Latvijas Universitātes Vēstures fakultātē (1930-1941), piedalījās izrakumos V. Ģintera un Ā. Karnupa vadībā. Līdztekus strādāja Latvijas vēstures muzejā (1934), kopš 1935. gada piedalījās pilskalnu izrakumos (Klaņģu kalnā, Talsos, Mežotnē). Strādāja Pieminekļu valdē par fotogrāfi (1936-1939, 1941) un sekretāri (1941-1943).
1944. gadā aizstāvēja maģistra darbu "Mežotnes pilskalna depozīts". Pēc Otrā pasaules kara strādāja Valsts vēstures muzeja Arheoloģijas nodaļā par vecāko zinātnisko līdzstrādnieci, 1946. gadā par Senatnes pieminekļu aizsardzības nodaļas vadītāju, no 1947. gada par Latvijas PSR Zinātņu Akadēmijas Vēstures un materiālās kultūras institūta zinātnisko līdzstrādnieci. 1949. gadā E. Brīvkalne vadīja Mežotnes senpilsētas un Kuldīgas pilskalna, priekšpils un apmetnes izpēti. Kopā ar Ādolfu Stubavu 1950. gadā izveidoja Latvijas pilskalnu karti, bet 1951. un 1952. gadā instrumentāli uzmērīja Dobeles pilskalnu un senpilsētu.
1951. gadā E. Brīvkalnes vadībā uzsāka plašus izrakumus Tērvetes pilskalnā, senpilsētā un kapulaukā. Izrakumu gaitā uz māla plāksnes iegravētu stabulētāja attēlu, krāšņu jostu depozītu un vairākus tūkstošus bronzas rotu, darba un amatniecības rīkus, ieročus. 1963. gadā pēc smaga smadzeņu insulta bija spiesta aiziet no darba. Mūža nogali E. Brīvkalne pavadīja Gaiļezera pansionātā, mirusi 1984. gada 26. janvārī. Apbedīta Jaunciema kapos pansionāta sektorā.
Dabas aizsardzība
Dabas aizsardzība ir vides zinātnes apakšnozare, kas pēta un izstrādā ieteikumus dabas daudzveidības, unikālu dabas pieminekļu un visas biosfēras aizsardzībai uz dažādu cilvēka saimnieciskās darbības ietekmju fona.
Tā nodrošina populāciju, biotopu, ekosistēmu attīstību vai attīstības iespējas; šīs populācijas, ekosistēmas, biotopi ir pietiekami elastīgi un veselīgi, lai izturētu vides izmaiņas; nodrošina dabas procesus un ņem vērā arī šo procesu rezultātus, kaut arī tie var nebūt paredzami; pati par sevi nav saglabāšana, bet saglabāšana var būt tās līdzeklis jeb instruments.
Mūsdienās dabas aizsardzība ir vērsta uz sugu aizsardzību, biotopu aizsardzību, ainavu aizsardzību, dabas objektu, dabas pieminekļu aizsardzību.
Dabai ir vairākas vērtības, kuru dēļ tā ir jāaizsargā, piemēram, ekonomiskā un medicīniskā vērtība, zinātniskā un ekoloģiskā vērtība, estētiskā un rekreatīvā vērtība, monetārā (naudas) vērtība, kultūras un sociālā vērtība u.c.
Ideju attīstība pasaulē
Jau likumu kodeksā, ko izdevis senās Babilonijas valdnieks Hammurapi (1792.-1750. g. p.m.ē.), tika ietverts likums par mežu aizsardzību. Viņa valdīšanas laikā meži tika sadalīti iecirkņos, un katru no tiem uzraudzīja pārzinis, kurš bija atbildīgs par meža saglabāšanu.
Pirmās praktiskās un zinātniski pamatotās dabas aizsardzības idejas 17.-18. gadsimtā attīstīja vācu un franču mežsaimnieki, bet par mērķtiecīgu un zinātniski pamatotu kustību dabas aizsardzība izveidojās 19. gadsimta sākumā.
1872. gadu var uzskatīt par dabas pārvaldības institūciju pirmsākumu, jo līdz ar Jeloustonas nacionālā parka nodibināšanu tajā darbu sāka pirmais nacionālā parka pārvaldnieks.
1913. gadā Bernē (Šveicē) sanāca pirmā starptautiskā dabas aizsardzībai veltītā konference.
Dabas aizsardzības kā mērķtiecīgas, zinātniski pamatotas kustības izveidošanos 19. gadsimta Eiropā un ASV veicināja vērtību izmaiņas sabiedrībā, industrializācijas pirmo seku ietekme uz vidi, kolonizācijas seku ietekme uz dabu.
Latvijā
Dabas vērtības tiek saudzētas un glabātas caur pārmantotām nerakstītām paražām un tradīcijām. Senajiem latviešiem saudzīga attieksme pret dabu iekļāvās to dzīvesveidā un bija pielūgumu avots. Par to liecina tautasdziesmas, teikas un Latvijā plaši sastopamie svētavoti, svētbirzes un svētkoki.
Konkrēti pasākumi, kas izpaudās kā dažādi aizliegumi un bija saistīti ar dabas aizsardzību, tika ieviesti 16. gadsimtā. Tie notika mežu īpašnieku — vācu muižkungu interesēs ar mērķi :
19. gadsimta pirmajā pusē Latvija bija cariskās Krievijas sastāvā, un tad notika intensīva koku izciršana jūras piekrastē. Tā rezultātā veidojās "ceļojošās" kāpas, kas apbēra piejūras ciemus. Tāpēc 1838. g. Vidzemes un 1839. g. Kurzemes guberņas pārvalde izdeva rīkojumu par apmēram 150 asu (320 m) platas, bet bīstamās vietās — līdz 240 asu (510 m) platas aizsargjoslas noteikšanu. Šo likumdošanu var uzskatīt par pirmo tiesisko darbību, kas saistīta ar dabas aizsardzību Latvijas teritorijā.
Kalngale
Kalngale ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā Langas upītes krastos abpus autoceļam P1 dienvidos no Rīgas—Skultes dzelzceļa (stacija Kalngale) 9,5 km no pagasta centra Carnikavas, 15,5 km no novada centra Ādažiem un 19 km no Rīgas centra.
Dabas aizsardzība
Latvijā
Pirmā īpaši aizsargājamā dabas teritorija Latvijā bija Moricsala. To nodibināja 1912. g., tās izveidi ierosināja Kārlis Reinholds Kupfers. Kopš 1957. g. Moricsalai ir piešķirts dabas rezervāta statuss.
1995. gadā tika noslēgts Eiropas līgums starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Latviju. Ar šo līgumu Latvija apņēmās pilnveidot savus normatīvos aktus un iestrādāt tajos ES Putnu ("Par savvaļas putnu aizsardzību", 74/409 EEK) un Biotopu ("Par dabisko biotopu savvaļas faunas un floras aizsardzību", 92/43 EEK) direktīvu prasības. Ar šo līgumu Latvija pieteica gatavību iekļauties ES valstu vienotajā aizsargājamo teritoriju tīklā Natura 2000.
Kalngale
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Dabas aizsardzība
Īpaši aizsargājamās dabas teritorijas Latvijā
Īpaši aizsargājamās dabas teritorijas Latvijā juridiski nostiprina likums "Par īpaši aizsargājamām dabas teritorijām".
Kalngale
Vēsture
Kopš 18. gadsimta Kalngalē atradās Daugavgrīvas draudzes novada luterāņu mācītāja dzīves vieta (pastorāts). Sakarā ar Langas upes aizsērēšanu pastorātu pārcēla uz Rīnūžiem, kur 1896. gada jūlijā tika pabeigta jauna pastorāta būve.
Dabas aizsardzība
Īpaši aizsargājamās dabas teritorijas Latvijā
Īpaši aizsargājamās dabas teritorijas vispārēju aizsardzību un izmantošanu nosaka 16.03.2010 MK noteikumi nr. 264 "Īpaši aizsargājamo dabas teritoriju vispārējieaizsardzības un izmantošanas noteikumi".
Kalngale
Vēsture
Apdzīvotā vieta veidojusies kā vasarnīcu ciems (Kalngalaciems, Kalnagala ciems ) Strauji attīstījies 20. gadsimta otrajā pusē, kad tur tika izveidotas vairākas vasarnīcu kolonijas. 2000. gadu sākumā ciems sāka attīstīties kā prestižs Pierīgas privātmāju ciems.
Dabas aizsardzība
Īpaši aizsargājamās dabas teritorijas Latvijā
Īpaši aizsargājamo dabas teritoriju kategorijas Latvijā:
Kalngale
Vēsture
Kangalē dzīvoja aktrise, teātra režisore un dramatiskā pedagoģe, Latvijas PSR Tautas skatuves māksliniece Lūcija Baumane (1905-1988).
Dabas aizsardzība
Dabas rezervāti
Dabas rezervāts ir teritorija ar gandrīz neskartu dabu, kur uzturēties drīkst tikai ar īpašām atļaujām zinātniskās izpētes vajadzībām, lai nodrošinātu dabas procesu netraucētu attīstību.
Latvijas teritorijā ir 4 dabas rezervāti: Moricsalas, Grīņu, Krustkalnu un Teiču rezervāts. Visi rezervāti ir arī Natura 2000 teritorijas.
Dabas rezervātu izveidošanas mērķi:
Nacionālie parki
Latvijas teritorijā ir 4 nacionālie parki: Gaujas nacionālais parks, Ķemeru nacionālais parks, Šlīteres nacionālais parks, Rāznas nacionālais parks.
Biosfēras rezervāts
Latvijā ir viens biosfēras rezervāts — Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts, tas ir iekļauts UNESCO programmas „Cilvēks un biosfēra” starptautiskajā biosfēras rezervātu tīklā.
Izveidošanas mērķis ir dabas un ainavu daudzveidības saglabāšana, vienlaikus veicinot teritorijas ilgtspējīguizmantošanu, pētniecību, izglītību un rekreāciju.
Dabas parki
Dabas parku izveidošanas mērķi ir:
Dabas liegumi
Latvijā ir 261 dabas liegums.
Aizsargājamo ainavu apvidi
Latvijā ir 9 aizsargājamie ainavu apvidi: Veclaicenes, Vestienas, Ziemeļgaujas, Augšdaugavas, Augšzemes, Ādažu, Vecpiebalgas aizsargājamie ainavu apvidi, Nīcgales meži, Kaučers. Tie ir iekļauti arī Natura 2000. Tās ir lielas teritorijas, kurās tiek aizsargāta īpaši skaista un daudzveidīga Latvijai raksturīga ainava un kultūrvide.
Izveidošanas mērķis ir aizsargāt Latvijai raksturīgo vai unikālo ainavu vai ainavu, nodrošināt sabiedrības atpūtai un tūrismam piemērotas vides saglabāšanu, nodrošināt vidi un dabu saudzējošu metožu pielietošanu.
Dabas pieminekļi
Dabas pieminekļi ir izcili vai reti savrupi dabas veidojumi vai nelielas teritorijas.
Aizsargājamās jūras teritorijas
Aizsargājamā jūras teritorija veidota bentisko jeb jūras dibena biotopu un sugu saglabāšanai, kā arī migrējošām putnu sugām nozīmīgo barošanās un ziemošanas vietu aizsardzībai.
Mikroliegums
Mikroliegumi ir teritorijas, kas tiek noteiktas, lai nodrošinātu īpaši aizsargājamas sugas vai biotopa aizsardzību ārpus īpaši aizsargājamām dabas teritorijām, kā arī īpaši aizsargājamās dabas teritorijās, ja kāda no funkcionālajām zonām to nenodrošina. Līdzīgi kā īpaši aizsargājamās dabas teritorijās, mikroliegumos ir aizliegtas vai ierobežotas darbības, kas apdraud retās sugas vai biotopa pastāvēšanu. Platības ziņā ir mazāki kā īpaši aizsargājamās dabas teritorijas (0,1- 30 ha, putnu mikroliegumiem kopā ar buferzonu platība var sasniegt līdz 500 ha) un to izveidošanas procedūra ir vienkāršāka un ātrāka, nekā veidojot īpaši aizsargājamas dabas teritorijas. Tādējādi, nodrošinot operatīvu īpaši reto un apdraudēto sugu aizsardzību.
Starptautiskās konvencijas
Ir konstatēts, ka dabas daudzveidības samazināšanā lomu spēlē arī politiskie lēmumi un ekonomiskie procesi citos pasaules reģionos vai pasaulē kopumā. Saimnieciskā darbība vienā valstī var ietekmēt bioloģisko daudzveidību citā valstī. Piemēram, tropu mežu izciršanu izsauca palielinātais pieprasījums pēc biodegvielas.
Starpvalstu vienošanās tiek fiksētas konvencijās vai līgumos. Dabas aizsardzības konvencijas var iedalīt :
Konvenciju paraksta suverēnas valstis un starptautiskas organizācijas. Dabas un vides aizsardzības konvenciju vājums ir pašu valstu atbildība par to izpildi.
Ramsāres konvencija
Konvencija „Par starptautiskas nozīmes mitrājiem, īpaši kā ūdensputnu dzīves vidi” ir pieņemta 1971. gada 2. februārī (konvencija stājās spēkā no 1975. gada) Irānas pilsētā Ramsārē, tādēļ bieži šī konvencija tiek saukta vienkārši par Ramsāres vai arī par Mitrāju konvenciju. Oficiālais konvencijas nosaukums atspoguļo sākotnējo ideju, liekot uzsvaru uz mitrāju aizsardzību īpaši kā ūdensputnu dzīves vidi. Tomēr laika gaitā ar konvencijas ieviešanu saistīto jautājumu loks ir paplašinājies, un tagad konvencijas mērķis ir nodrošināt visu veidu mitrāju aizsardzību un saprātīgu izmantošanu, atzīstot, ka mitrāji kā ekosistēmas ir ļoti nozīmīgi bioloģiskās daudzveidības saglabāšanā, kā arī cilvēku labklājības nodrošināšanā.
UNESCO konvencija
1972. gadā Parīzē notika Apvienoto Nāciju Izglītības, zinātnes un kultūras organizācijas (UNESCO) Ģenerālā konference, kurā tika pieņemta UNESCO Konvencija par pasaules kultūras un dabas mantojuma aizsardzību.
Katra dalībvalsts veido savu Pasaules mantojuma nacionālo sarakstu. Tā ir kā kvalitātes zīme un pierāda, ka tajā iekļautās kultūras un dabas vērtības pilnībā vai daļēji atbilst starptautiski noteiktajiem kritērijiem. Tikai Pasaules mantojuma nacionālajā sarakstā iekļautās mantojuma vietas potenciāli var tikt nominētas iekļaušanai starptautiskajā UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Konvencijā ar “kultūras mantojumu” tiek saprasts :
Konvencijā ar “dabas mantojumu” tiek saprasts :
Vašingtonas konvencija (CITES)
1973. gada 3. marta Vašingtonas konvencija “Par starptautisko tirdzniecību ar apdraudēto savvaļas dzīvnieku un augu sugām”, tiek dēvēta arī par CITES konvenciju. CITES konvencija ir viena no vislielākajām starptautiskajām vides aizsardzības konvencijām aptverot gandrīz visas ANO valstis. Eiropas Savienība ir CITES puse. Konvencijas sekretariāta un pārvaldes mītnes vieta — Ženēva.
Konvencijas galvenais mērķis: lai tirdzniecība ar savvaļas dzīvnieku un augu sugām neapdraudētu to izdzīvošanu.
Atbildīgā iestāde Latvijā ir Dabas aizsardzības pārvalde.
Bernes konvencija
Eiropas Padomes 1979. gada 16. septembrī pieņēma Bernes konvenciju par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību. Tās mērķis ir aizsargāt Eiropas savvaļas augu un dzīvnieku sugas, kā arī to dzīves vidi. Īpaša uzmanība veltīta sugām, kurām draud iznīcība un kuru īpatņu skaits strauji samazinās.
Bonnas konvencija jeb CMS
1979. gada 23. jūnija pieņemta Bonnas konvencija par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību. ANO Vides programmas (UNEP) CMS konvencijas mērķis ir migrējošo dzīvnieku sugu saglabāšana, ilgtspējīga izmantošana un to dzīves vides aizsardzība. CMS konvencija ir vienīgā globālā konvencija, kas nodrošina gan uz sauszemes, gan jūras ekosistēmās dzīvojošo migrējošo dzīvnieku sugu aizsardzību.
Riodežaneiro konvencija
Riodežaneiro konvencija “Par bioloģisko daudzveidību” pieņemta 1992. gadā Riodežaneiro, stājās spēkā 1993. gadā. Konvencijas sekretariāta un pārvaldes mītnes vieta — Monreāla (Kanāda). Konvencijas mērķi :
Valstu vienošanās un apņemšanās:
Helsinku konvencija
1974. gadā Helsinkos Baltijas jūras piekrastes valstis parakstīja Konvenciju par Baltijas jūras reģiona jūras vides aizsardzību. Tā bija pirmā starptautiskā vienošanās pasaulē jūras vides aizsardzībai, kas aptvēra piesārņojuma avotus gan no kuģiem, gan no sauszemes.
Konvencijas mērķis ir samazināt, aizkavēt un novērst Baltijas jūras vides piesārņošanu, sekmēt Baltijas jūras vides atveseļošanu un tās ekoloģiskā līdzsvara uzturēšanu. Konvencijas dalībvalstis apņēmušās veikt drošības pasākumus, ja būs pamats domāt, ka tieši vai netieši jūrasvidē nokļūstošās vielas vai enerģija var radīt draudus cilvēka veselībai, kaitēt dzīvajiem resursiem un jūras ekosistēmām, mazināt rekreatīvo vērtību vai traucēt citu likumīgu jūras izmantošanu, pat ja nav neapgāžamu pierādījumu cēloņsakarībai starp izmešiem un šīm parādībām. Tādēļ tās sekmēs videi labvēlīgāko pieeju un labāko pieejamo tehnoloģiju, kā arī principa "piesārņotājs maksā" piemērošanu.
ANO konvencija
Apvienoto Nāciju Organizācijas konvencija “Par cīņu pret pārtuksnešošanos/zemes degradāciju valstīs, kurās novērojami ievērojami sausuma periodi un/vai pārtuksnešošanās, jo īpaši Āfrikā” tika pieņemta Parīzē 1994. gada 17. jūnijā un atvērta parakstīšanai 1994. gada 14.-15. oktobrī. Konvencija stājās spēkā 1996. gada 26. decembrī. Latvija konvencijai pievienojās 2002. gada 21. oktobrī un 2003. gada 19. janvārī kļuva konvencijas dalībvalsts.
Konvencija attiecībā uz Eiropas valstīm nozīmē cīņu pret auglīgas augsnes izniekošanu, nosakot tās izmantošanu citiem mērķiem, tādiem kā lauksaimniecība vai vides aizsardzība, kā arī novēršot augsnes auglības zudumu vai pat tās degradāciju.
Ievērojamākie pētnieki
Maikls Soulē (Michael Ellman Soulé), amerikāņu populāciju biologs — viens no mūsdienu dabas aizsardzības bioloģijas pamatlicējiem.
Džons Eizenbergs (John F. Eisenberg), amerikāņu zoologs — viens no ievērojamākiem zīdītāju sugu aizsardzības problēmu pētniekiem.
Robins Fosters (Robin B. Foster), amerikāņu ekologs — devis lielu ieguldījumu tropisko mežu mikrosukcesiju dinamikas izpētē.
Aians Franklins (Ian Robert Franklin), austrāliešu populāciju ģenētiķis — devis nozīmīgu ieguldījumu populāciju ģenētiskās struktūras izpētē.
Daniels Gudmans (Daniel Goodman), amerikāņu ekologs — devis ieguldījumu jūras zīdītāju ekoloģijas pētījumos.
Murejs Grejs (Murray Gray), amerikāņu ģeogrāfs — uzsvēris nedzīvās dabas daudzveidības jeb ģeodiversitātes pētījumu nepieciešamību.
Navjots Sodhi (Navjot S. Sodhi), singapūriešu pētnieks — pētījis tropisko mežu ekosistēmas un aizsardzību.
Zvejniekciems (stacija)
Zvejniekciems ir dzelzceļa pieturas punkts Limbažu novada Skultes pagastā dzelzceļa līnijā Zemitāni-Skulte. Attālums līdz Skultes stacijai ir 3 km. Attālums no Rīgas Pasažieru stacijas — 53 km, no Zemitāniem — 49 km. Zvejniekciemā pietur visi vilcieni uz Skulti. Pie pieturas punkta atrodas vasarnīcu ciemata Mežvīns Pagasta ielas pārbrauktuve. Aptuveni 2 km attālumā no pieturas punkta atrodas apdzīvota vieta Zvejniekciems, bet tas atrodas jau citā novadā. Pieturas punktā biļešu kase ir slēgta.
Laveri
Laveri ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies Laveru ezera dienvidaustrumu krastā 4 km no pagasta centra Carnikavas, 10,2 km no novada centra Ādažiem un 28 km no Rīgas centra.
Apdzīvotā vieta veidojas no vairākām viensētām; perspektīvā plānota savrupmāju dzīvojamās apbūves zona ciema rietumos.
1917 (filma)
"1917" (en) ir 2019. gada kara filma. Filmas režisors un producents ir Sems Mendess, kurš kopā ar Kristiju Vilsoni Kērnsu ir arī filmas scenārija autors. Galvenās lomas filmā atveido Džordžs Makejs, Dīns Čārlzs Čepmans, Marks Strongs, Endrū Skots, Ričards Medens, Klēra Duburka, Kolins Fērts un Benedikts Kamberbačs. Filmas sižets balstīts uz Mendesa vectēva Alfrēda Mendesa stāstītajiem notikumiem. Tas stāsta par diviem jauniem britu kareivjiem Pirmā pasaules kara laikā 1917. gada pavasarī, kuru uzdevums ir nogādāt ziņu par plānoto slazdu vienā no gaidāmajām sadursmēm, uzreiz pēc vācu karaspēka atkāpšanās uz Hindenburga līniju operācijas Alberihs laikā.
Filmas "1917" pirmizrāde norisinājās gadskārtējā labdarības pasākumā Karaliskās filmu parādes laikā Londonā. ASV kinoteātros filmu sāka demonstrēt no, savukārt Latvijā filmas pirmizrāde norisinājās. Arī Apvienotajā Karalistē filma kinoteātros bija skatāma no 2020. gada 10. janvāra.
Starp daudziem apbalvojumiem filma tika nominēta 92. Kinoakadēmijas balvai desmit kategorijās, tostarp "Labākā filma", "Labākais režisors" un "Labākais oriģinālscenārijs", bet saņēma tikai trīs apbalvojumus, no kuriem vienu kategorijā "Labākais operatora darbs". Tāpat filma tika nominēta 77. Zelta globusa balvai trīs kategorijās, no kurām ieguva balvu kā labākā drāma un balvu nominācijā "Labākais režisors" (Sems Mendess). 73. BAFTA kino balvu filma saņēma septiņās kategorijās, arī nominācijās "Labākā filma" un "Labākais režisors". Vēl filma saņēma Amerikas producentu ģildes balvu kā labākā filma, un Sems Mendess kā labākais režisors saņēma Amerikas režisoru ģildes balvu.
Blīvuma funkcionāļa teorija
Blīvuma funkcionāļa teorija jeb DFT (en) ir viena no visplašāk izmantotajām ab initio atomu, molekulu, kristālu, virsmu un to mijiedarbību skaitļošanas metodēm. DFT daudzelektronu sistēmas var tikt aprēķinātas, izmantojot funkcionāļus (jeb funkcijas no funkcijām). DFT gadījumā funkcionāļi ir atkarīgi no elektronu blīvuma. DFT ir viena no populārākajām metodēm, kas pieejamas skaitļošanas fizikā un ķīmijā.
DFT tiek plaši izmantota cietvielu fizikas aprēķiniem kopš 20. gs. 70. gadiem, tomēr kvantu ķīmijā to neizmantoja līdz pat 20. gs. 90. gadiem, kad tuvinājumam sāka izmantot apmaiņas un korelācijas mijiedarbību.
Vēsture
DFT sakņojas Tomasa—Fermi (Thomas-Fermi) materiālu elektronu struktūras modelī, tomēr pirmo reizi stabils teorētiskais pamats tika minēts divu Hohenberga—Kona (Hohenberg-Kohn) teorēmu aprakstā. Oriģinālās Hohenberga—Kona teorēmas ietvēra tikai nedeģenerētu pamatstāvokli bez magnētiskā lauka, taču, lai to ietvertu, teorēmas ir vispārinātas.
Pirmā Hohenberga—Kona teorēma demonstrē, ka pamatstāvokļa īpašības daudzelektronu sistēmā ir noteiktas ar elektronu blīvumu noteiktā unikālā veidā. Elektronu blīvums ir atkarīgs tikai no trim telpiskajām koordinātēm. Šī teorēma sniedza iespēju samazināt problēmu no N elektroniem ar 3N telpiskajām koordinātēm līdz trim telpiskajām koordinātēm, izmantojot elektronu blīvuma funkcionāļus. Kopš pirmsākumiem šī teorija ir pilnveidota un ir attīstījusies no laika atkarīga blīvuma funkcionāļu teorija jeb TD DFT (en), ar kuru iespējams aprakstīt ierosinātos stāvokļus. Otrā Hohenberga—Kona teorēma definē enerģijas funkcionāli sistēmai un pierāda, ka pamatstāvokļa elektronu blīvums minimizē enerģijas funkcionāli.
Valters Kons (Walter Kohn) un Lu Jeu Šems (Lu Jeu Sham) turpināja attīstīt Hohenberga—Kona teorēmu, izveidojot Kona-Šema DFT jeb KS DFT. Par DFT pētījumiem Valters Kons 1998. gadā saņēma Nobela balvu ķīmijā. KS DFT neizsekojamā daudzu mijiedarbojošos elektronu, kas kustas statiskā ārējā potenciālā, problēma tika reducēta uz izsekojamu, nemijiedarbojošos elektronu, kas kustas efektīvā potenciālā, problēmu. Efektīvais potenciāls ietver ārējo potenciālu un efektus, ko rada Kulona mijiedarbība starp elektroniem jeb apmaiņas un korelācijas mijiedarbība. Pēdējo divu mijiedarbību, izmantojot KS DTF, modelēšana ir grūta. Vieglākais veids, kā noteikt to tuvinājumu, ir lokālā blīvuma tuvinājums (en), kas ir balstīts precīzā enerģijas apmaiņā vienmērīgā elektronu gāzē, ko var iegūt, izmantojot Tomasa—Fermi (Thomas-Fermi) modeli, un no vienmērīgas elektronu gāzes korelācijas enerģijas atbilstībām. Sistēmas, kas nemijiedarbojas, ir salīdzinoši viegli atrisināt, ņemot vērā, ka viļņa funkcijas var tikt attēlotas kā orbitāļu Sletera determinants. Šādas sistēmas kinētiskās enerģijas funkcionālis ir precīzi zināms, savukārt kopējās enerģijas apmaiņas-korelācijas daļa paliek nezināma un to nepieciešams aproksimēt.
Cita teorija, kas tiek izmantota retāk kā KS DFT, ir bezorbitāļu blīvuma funkcionāļa teorija jeb OF DFT (en). Šajā teorijā tiek izmantoti aproksimācijas funkcionāļi arī kinētiskās enerģijas sistēmai, kas nemijiedarbojas.
Tomasa—Fermi modelis
Blīvuma funkcionālās teorijas priekšgājējs bija Tomasa—Fermi modelis, kuru attīstīja neatkarīgi Lūelins Tomass (Llewellyn Thomas) un Enriko Fermi 1927. gadā. Viņi izmantoja statistisku modeli elektronu izplatības atomā aproksimācijai. No matemātiskā priekšstata bija zināms, ka elektroni ir vienmērīgi izplatīti fāzes telpā, katrā h^3 tilpuma vienībā atrodas divi elektroni. Katram elementam koordinātu telpas tilpuma vienībā iespējams aizpildīt impulsa telpas sfēru līdz Fermi impulsam p_\text{F} Elektronu skaita pielīdzināšana koordinātu telpā fāzes telpai dod
Atrisinot p_\text{F} un aizvietojot to klasiskajā kinētiskās enerģijas formulā, nonāk pie kinētiskās enerģijas, kas izteikta kā elektronu blīvuma funkcionāls:
kur
Šādi bija iespējams iegūt atoma enerģiju, izmantojot kinētiskās enerģijas funkcionāli, kas apvienots ar klasiskajām kodola-elektrona un elektrona-elektrona mijiedarbības izteiksmēm. Nenoliedzami, ka Tomasa—Fermi metode bija svarīgs pirmais solis, tomēr šīs metodes precizitāte ir ierobežota, jo kinētiskās enerģijas funkcionāls tiek aproksimēts, kā arī šī metode neattēlo atomu apmaiņas enerģiju (Pauli principa secinājums). Apmaiņas enerģijas funkcionālu pievienoja Pols Diraks 1928.gadā.
Arī pēc apmaiņas enerģijas funkcionāļa pievienošanas, Tomasa—Fermi—Diraka teorija palika visai neprecīza lielākajai daļai pielietojumu. Lielākais neprecizitāšu avots bija kinētiskās enerģijas attēlojums; tam seko apmaiņas enerģijas kļūdas, kas rodas no elektronu korelācijas neņemšanas vērā.
Hohenberga—Kona teorēmas
Jebkuram pozitīvam, veselam skaitlim N un potenciālam, blīvuma funkcionāls F[n] eksistē tā, ka sasniedz minimālo stāvokli pamatstāvokļa blīvumu no Nelektroniem potenciālā  Minimālā  vērtība ir sistēmas enerģijas pamatstāvoklis.
Pielietojums
DFT plaši izmanto ķīmijā un materiālzinātnē, lai interpretētu un paredzētu kompleksu sistēmu uzvedību atomu līmenī. DFT skaitļošanas metodes tiek izmantotas sistēmās, kas saistīti ar sintēzi un parametru apstrādi. Šādās sistēmās eksperimentālie pētījumi bieži tiek apgrūtināti ar nepastāvīgiem rezultātiem un nelīdzsvarotiem stāvokļiem. Mūsdienu DFT pielietojuma piemēri ir dopantu ietekme uz fāzu pārejām uzvedību oksīdos, magnētiskā uzvedība magnētiskos pusvadītāju materiālos, kā arī magnētiskā un elektronu uzvedību pusvadītājos pētīšana. Arī tika parādīts, ka DFT sniedz labus rezultātus dažu nanostruktūru jutības pret apkārtējās vides piesārņojumu prognozēšanai, kā arī mehānisko īpašību prognozēšanai.
Stīnūži
Stīnūži ir apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 9,3 km no pagasta centra Vecpiebalgas un 116,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta nomaļus no autoceļa P3 (Garkalne—Alauksts), uz ziemeļrietumiem no Zobola ezera.
Triju Zvaigžņu ordeņa saņēmēju uzskaitījums (III šķira)
Šajā uzskaitījumā apkopotas personas, kas apbalvotas ar Triju Zvaigžņu ordeņa III šķiru un tiek dēvētas par komandieriem. Triju Zvaigžņu ordenis ir dibināts 1924. gada 24. martā par piemiņu Latvijas Republikas tapšanai. Līdz 1940. gadam ar III šķiras ordeni tika apbalvotas 1323 personām, savukārt no 1995. līdz 2015. gada maijam ar ordeni tika apbalvotas 504 personas. Ordeņa devīze ir: Per aspera ad astra, kas tulkojumā no latīņu valodas nozīmē "Caur ērkšķiem uz zvaigznēm". Pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas ar 1994. gada 25. oktobra likumu "Par Triju Zvaigžņu ordeni" ordenis tiek atjaunots. Atjaunotais ordenis pirmo reizi piešķirts 1994. gadā.
Laureātu uzskaitījums (pēc 1995)
Laureāti tabulā sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.
Andreass Bjellands
Andreass Bjellands (dk; dzimis ) ir Dānijas futbolists, aizsargs, bijušais Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Dānijas Superlīgas kluba Lyngby sastāvā.
Sasniegumi
Nordsjælland
Belsko-Bjalas "Podbeskidzie"
Belsko-Bjalas "Podbeskidzie" (pl) ir Polijas futbola klubs no Belsko-Bjalas. Dibināts 1997. gadā, pašlaik spēlē Ekstraklasa, Polijas augstākajā līgā. Mājas spēles aizvada Belsko-Bjalas pilsētas stadionā, kura ietilpība ir 15 316 vietas.
Andreass Bjellands
Sasniegumi
København
Ludvigs Knorings
Ludvigs fon Knorings (,, 1859–1930) bija vācbaltu diplomāts un politiķis, Rietumkrievijas kara politiskās padomes (Военно-политический совет для Западной России) priekšsēdētājs (1919).
Dzīvesgājums
Dzimis 1859. gada 7. jūlijā Vīnē Igaunijas guberņas muižnieka Kārļa Knoringa ģimenē. No 1887. gada darbojās Krievijas Impērijas vēstniecībā Berlīnē, 1894. gadā iecelts par 2. sekretāru. No 1903. gada bija Krievijas Ārlietu ministrijas speciālo uzdevumu ierēdnis, vēlāk kancelejas direktors (1906). No 1910. gada bija Krievijas pārstāvis ("ministrs-rezidents") Hesenē-Darmštatē un Saksijā-Koburgā un Gotā (1910-1911). 1919. gada 22. jūlijā Ludvigs Knorings Berlīnē iesaistījās Rietumkrievijas militāri politiskajā padomē, kurā līdzdarbojās arī Vidzemes bruņniecības landmaršals un bijušais Apvienotās Baltijas hercogistes reģents Ādolfs Pilars fon Pilhavs, lielrūpnieki Andrejs Rēmers (Römmer), Hermanis fon Bergs, krievu ģenerālis Vasīlijs Biskupskis un pulkvedis Pjotrs Durnovo. Padome plānoja pēc Krievijas Impērijas atjaunošanas piešķirt neatkarību Polijai un Somijai, bet Baltijas provincēm piešķirt autonomiju, līdzīgu pirmskara Somijas lielhercogistes statusam. No 1920. gada vadīja krievu bēgļu biroju Bādenbādenē (1920-1922).
Miris 1930. gada 28. decembrī Šveices kūrortā Vevē (Vevey).
Gintauts Piešina
Gintauts Piešina (lt; Šauļi —  Viļņa) bija Lietuvas starptautiskais meistars šahā (1988).
Biogrāfija
1970. un 1980. gados bijis viens no Lietuvas vadošajiem šahistiem. Piecas reizes uzvarējis Lietuvas šaha čempionātos: 1972. gadā kopā ar Aļģimantu Butnori, 1974. gadā, 1978. gadā kopā ar Viktoru Gavrikovu, 1984. un 1988. gadā. 1977. gadā Gomeļā un 1988. gadā Panevēžā uzvarējis Baltijas republiku un Baltkrievijas šaha čempionātā. Pēc Lietuvas neatkarības atjaunošanas pārstāvējis savas valsts komandu Pasaules šaha olimpiādē 1994. gadā.
Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā Piešinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Jāzeps Mediņš
Jāzeps Mediņš (1877—1947) bija latviešu mūzikas pedagogs, komponists un diriģents. Viņa vārdā 1947. gadā nosaukta Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskola.
Dzīvesgājums
Dzimis Kauņā 1877. gada 13. februārī kara orķestra klarnetista Jura Mediņa ģimenē. Arī viņa jaunākie brāļi Jēkabs un Jānis Mediņi un māsa Marija apguva mūziķu profesiju. 1889. gadā viņš sāka mācības Emīla Zīgerta mūzikas institūta vijoles klasē Rīgā, paralēli apgūstot klavieru un čella spēli. 1891. gadā tikai 14 gadus veco Jāzepu pieņēma par čellistu kādā vācu simfoniskajā orķestrī, kas bija ieradies viesturnejā. Koncertējot ar orķestri, viņš apguva arī vijoles, alta, kontrabasa, obojas, klarnetes un mežraga spēlētprasmi. No 1896. līdz 1901. gadam Mediņš bija pedagogs Zīgerta vadītajā institūtā, pēc Zīgerta nāves viņš pārņēma institūta vadīšanu (1901—1914). Līdztekus 1906. gadā Mediņš sāka strādāt par Rīgas Latviešu biedrības teātra kapelmeistaru.
Pēc pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā viņš devās bēgļu gaitās uz Maskavu, kur strādāja par ceļojošās operas diriģentu, vēlāk par Baku operas kormeistaru un diriģentu (1916—1922). Pēc atgriešanās Rīgā strādāja Latvijas Nacionālajā operā (1922—1925), bet slimības dēļ bija spiests darbu pārtraukt. 1927. gada 18. novembrī notika Mediņa operas "Vaidelote" pirmuzvedums. 1938. gada IX Dziesmu svētkos apvienotie kori ar simfonisko orķestri Teodora Reitera vadībā atskaņoja Jāzepa Mediņa "Svētku kantāti".
1945. gadā Mediņš saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. No 1946. gada Mediņš bija Latvijas konservatorijas profesors. Miris 1947. gada 12. jūnijā.
Darbi
Jāzeps Mediņš ir uzrakstījis trīs operas, to skaitā pēc Aspazijas lugas veidoto Vaideloti un nepabeigto darbu Zemdegi, divas simfonijas (īpaši nozīmīga ir Otrā — «Ziedonī»), virkni simfonisku poēmu un tēlojumu, no kuriem nozīmīgākais — Latvju zeme, no kantātēm izceļas Ziedošā dzimtene. Ir arī daudzi darbi kameransambļiem, instrumentālas miniatūras, virkne nozīmīgu solo un kora dziesmu.
Jāns Djurica
Jāns Djurica (sk, dzimis ) ir bijušais Slovākijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijušais Slovākijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā spēlējis Slovākijas komandās DAC 1904 Dunajská Streda un Petržalka, Krievijas komandās Saturn un Lokomotiv Moscow, Vācijas komandā Hannover 96, Turcijas komandā Trabzonspor un Čehijas komandā Dukla Prague.
Slovākijas futbola izlases sastāvā debitējis 2004. gadā. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2016. gada Eiropas čempionātā. Kopumā izlases sastāvā nospēlējis 91 maču un guvis 4 vārtus.
Sasniegumi
Petržalka
Lokomotiv Moscow
Igors Rejs
Igors Rejs (dzimis Rīgā, Latvijā) ir futbolists, uzbrucējs. Dzimis Latvijā, taču trīs gadu vecumā adoptēts uz Franciju, kur arī uzsācis futbolista gaitas. Aizvadījis vairākas spēles Francijas U-18 un U-19 izlasēs, bet 2013. gada augustā pārbaudes spēlē ar Gruziju debitēja Latvijas U-21 izlases sastāvā, kur kopumā aizvadīja 5 spēles un guva 3 vārtus. Pēdējais pārstāvētais klubs bija Angoulême Charente FC 2014—2015. gada sezonā, Francijas pēc spēka piektajā līgā.
Sega (uzņēmums)
Sega Corporation (株式会社セガ) ir Japānas videospēļu izstrādātājs un izplatītājs. Līdz 2001. gadam tas arī ražoja spēļu konsoles. Dibināts 1940. gadā. Galvenais birojs atrodas Ōta rajonā Tokijā. Sega mātes uzņēmums ir Sega Sammy Holdings.
Iegurņa dobums
Iegurņa dobums (lat. Cavitas pelvis) ir dobums, virs iegurņa kauliem. Iegurņa dobumā atrodas reproduktīvie orgāni, urīnpūslis, taisnā zarna un citi orgāni un anatomiskie veidojumi. Tā kā šīs struktūras ir izvietotas salīdzinoši nelielā telpā, tad patoloģiskas izmaiņas vienā orgānā var iespaidot blakus esošo orgānu funkcijas. Tā aizcietējuma gadījumā paplašinātā taisnā zarna var radīt spiediena iedarbību uz urīnpūsli, bet kaunuma nerva (n. pudendus) trauma dzemdību laikā var radīt anālo nesaturēšanu.
Robežas
Iegurņa dobums priekšā robežojas ar kaunuma kaulu simfīzi (symphisis pubica), aizmugurē ar krustu kaulu (os sacrum) un astes kaulu (os coccygis). Iegurņa dobumā izšķir divus nodalījumus: augšējo, plašāko nodalījumu (lielo iegurni) un apakšējo (mazo iegurni). Mazā iegurņa dobums būtībā ir īstais iegurņa dobums šaurākā nozīmē. Robeža starp lielo un mazo iegurni ir robežlīnija, kas iet pa krustu kaula (os sacrum) izvirzījumu, zarnkaula (os ilium) lokveida līniju, kaunuma kaula (os pubis) vaļņiem un kaunuma kaulu simfīzes (symphisis pubica) augšējo malu.
Sega (uzņēmums)
Vēsture
1940. gadā Honolulu, Havajās Marty Bromley dibināja uzņēmumu Standard Games, kas militārajām bāzēm nodrošināja ar monētām darbināmus spēļu un mūzikas automātus. Pēc Otrā pasaules kara viņš devās uz Japānu, kur 1951. gadā (pēc citiem datiem 1952. gadā ) kopā ar Raymond Lemaire un Richard Stewart dibināja uzņēmumu Service Games, lai importētu un piegādātu izklaides automātus amerikāņu militārajām bāzēm. 1960. gadā Standard Games mainīja nosaukumu uz Nihon Goraku Bussan Co., Ltd.
Savukārt 1954. gadā Deivids Rozens (David Rosen) Japānā izveidoja uzņēmumu Rosen Enterprises, kas sākotnēji eksportēja un importēja suvenīrus un citas lietas. Vēlāk tas pievērsās elektromehānisko arkādes spēļu importēšanai, kļūstot par Service Games konkurentu. 1965. gadā abi uzņēmumi apvienojās, izveidojot uzņēmumu SEGA Enterprises Ltd. (nosaukums veidots no SErvice GAmes ) ar Rozenu kā izpilddirektoru. Drīz uzņēmums pats sāka ražot spēļu automātus; pirmais bija Periscope — zemūdenes kaujas simulators ar inovatīviem skaņas un gaismas efektiem. Šai spēlei bija labi panākumi Japānā, un tā tika eksportēta uz ASV un Eiropu. 1969. gadā Sega pārdots ASV uzņēmumam Gulf+Western (tagad zināms kā Viacom), Rozenam paliekot par Sega vadītāju.
1991. gadā Sega izlaida rokā turamu video spēļu ierīci Game Gear. 1991. gadā izlaista papildierīce Mega-CD (Sega CD), kuru varēja pieslēgt pie Mega Drive un ielādēt spēles no kompaktdiska. 1994. gadā izlaista 32 bitu spēļu konsole Sega Saturn. Kad 1997. gadā Sega sāka publiski apspriest savu nākamās paaudzes spēļu konsoli Dreamcast, konsoles Saturn un programmatūras pārdošanas apjomi strauji samazinājās, klientiem gaidot jauno produktu (šāda situācija tiek saukta par Osbornas efektu). Lai arī Dreamcast tika izlaista 1998. gadā, uzņēmums piedzīvoja zaudējumus līdz 2002. gadam.
2000. gadā uzņēmuma nosaukums mainīts uz Sega Corporation. 2001. gadā paziņots, ka Sega pārtrauc apartūras ražošanu, kļūstot par citu izstrādātas spēļu programmatūras izplatītāju. 2003. gadā meitas uzņēmums Sega.com Inc., kurš nodarbojās ar daudzlietotāju tiešsaistes datorspēlēm, pārdots Somijas Nokia. 2003. gada 13. februārī Sega paziņoja, ka apvienosies ar Sammy. Augustā Sammy no CSK nopirka 22 % Sega akciju. 2004. gada vidū Sammy iegādājās Sega akciju kontrolpaketi; abiem uzņēmumiem tika izveidots mātes uzņēmums Sega Sammy Holdings.
2013. gadā Sega iegādājās Kanādas spēļu izstrādātāju Relic Entertainment pēc tam, kad tā īpašnieks THQ bija bankrotējis.
Tašķēni
Tašķēni ir apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 5,5 km no pagasta centra Vecpiebalgas un 131,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Viļķenupītes krastā.
Monika Mihališina
Biogrāfija
Monika Mihališina ir Poznaņas Adama Mickeviča universitātes absolvente (Poļu un klasiskās filoloģijas fakultāte un Moderno valodu fakultāte). Ieguva humanitāro zinātņu doktora grādu valodniecības jomā (2003).
No 1998. līdz 2003. gadam vadīja specializāciju Starptautiskie kultūras sakari Latvija–Polija Latvijas Kultūras akadēmijā Rīgā. Tur arī dibināja un vadīja Poļu valodas un kultūras informācijas centru (2002–2003). No 2003. līdz 2006. gadam pasniedza Varšavas Universitātes Austrumeiropas studiju un Vispārējās valodniecības un baltistikas katedrā. 2004.–2005. gadā strādāja Poznaņas Adama Mickeviča universitātes Baltoloģijas katedrā. 2006.–2007. gadā bija PR Seima Ārlietu komisijas vadītāja padomniece starptautiskajos jautājumos, 2007. gadā – Polijas Republikas Ministru prezidenta padomniece un pilnvarotā Polijas–Baltijas valstu sadarbības un Polijas–Lietuvas enerģētikas savienojumu jautājumos. Kopš 2006. gada bija Varšavas universitātes Baltistikas nodaļas zinātniskā darbiniece, kur paplašināja latviešu valodas un kultūras specializāciju.
2013. gadā pēc viņas iniciatīvas tika dibināts Varšavas Universitātes Polijas-Baltijas valstu kultūras kontaktu zinātniskais centrs, kuru viņa vadīja līdz 2018. gadam. 2015. gadā koordinēja Varšavas Universitātes sadarbību ar Baltijas jūras reģiona valstīm. Daudzu Latvijai un Baltijas valstīm veltītu ekspertīžu, zinātnisko un preses publikāciju autore, kā arī starptautisko projektu un semināru organizatore (piemēram, Varšavas tikšanās ar Rīgu, Cik tuva ir mūsu jūra?, Kodolenerģētikas attīstības perspektīvas Baltijas jūras reģionā, Polish Stakeholder Seminar Policy Area Education Research and Employability in the EU Strategy of the Baltic Sea Region).
Eglaine (Mores pagasts)
Eglaine ir ciems Siguldas novada Mores pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā 2,6 km no pagasta centra Mores, 22,8 km no novada centra Siguldas un 74,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P32 (Augšlīgatne—Skrīveri) un V318 (Eglaine–More) krustojuma.
Viktors Gavrikovs
Viktors Gavrikovs (lt, ru; Krjuleni —  Burgasa) bija Moldovā dzimis Lietuvas starptautiskais lielmeistars šahā (1984), kas no 1993. līdz 1997. gadam pārstāvēja Šveici.
Biogrāfija
Pirmos panākumus šahā guvis 1970. gadu beigās. 1978. gadā kopā ar Sergeju Dolmatovu dalījis otro vietu PSRS jauno meistaru turnīrā Viļņā. Tajā pašā gadā kopā ar Gintautu Piešinu uzvarējis Lietuvas šaha čempionātā. 1981. gadā Frunzē debitējis PSRS šaha čempionāta finālā, kurā ieņēmis augsto 4. vietu (uzvarēja Garijs Kasparovs un Ļevs Psahiss). 1983. gadā Jūrmalā uzvarējis PSRS jauno meistaru turnīrā, bet Tbilisi bijis pirmais starptautiskajā šaha turnīrā. 1985. gadā Rīgā kopā ar kopā ar Mihailu Gureviču un Aleksandru Čerņinu dalījis 1.-3. vietu PSRS šaha čempionāta finālā (pēc papildu rādītājiem par PSRS čempionu kļuvis Gurevičs). 1985. gadā Tunisā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā dalījis 4. vietu, bet zaudējis papildu maču Mihailam Gurevičam ar 2½:3½ par ceļazīmi uz pretendentu turnīru. 1986. gadā Kijevā dalījis otro vietu PSRS šaha čempionāta finālā (uzvarējis Vitālijs Ceškovskis). Tajā pašā gadā 1. Eiropas šaha ātrspēles čempionātā Hihonā izcīnījis bronzas medaļu. 1989. gadā uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Budapeštā (kopā ar Mihailu Krasenkovu) un Berlīnē. 1993. gadā uzvarējis Barselonas starptautiskajā šaha turnīrā. 1994. gadā uzvarējis Bīles starptautiskajā šaha festivālā, apsteidzot Rafaelu Vaganjanu. 1996. gadā kļuvis par Šveices šaha čempionāta uzvarētāju. 1999. gadā kopā ar Džonatanu Spīlmenu uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Zviedrijas pilsētā Katrineholmā. 2001. gadā uzvarējis Gēteborgas starptautiskajā šaha turnīrā un ieņēmis 2. vietu aiz Konstantina Sakajeva Paula Keresa memoriālā Tallinā.
Mūža beidzamos gadus pavadījis Bulgārijā, kur dzīvojis kopš 2010. gada.
Robērs de Monteskjū
Marī Žozefs Robērs Anatols (fr; zināms arī kā Robērs de Monteskjū (fr; dzimis, miris ) bija franču estēts, simbolisma dzejnieks, mākslas kolekcionārs un dendijs.
Tiek uzskatīts, ka viņš ir bijis iedvesmas avots Žorisa Karla Hismāna romāna "Pret spalvu" (À rebours) tēlam Žanam de Esentjē, gan arī Marsela Prusta romānu cikla "Zudušo laiku meklējot" (À la recherche du temps perdu) tēlam Baronam de Šarlusam.
Ir zināms, ka Monteskjū kopā ar zirgu Grey Leg ir startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, kur jāšanas medību disciplīnā viņš ieguva 3. vietu.
Biogrāfija
Robērs Monteskjū bija franču Monteskjū-Fezebsaku dzimtas pēcnācējs. Viņa vectēvs no tēva puses bija grāfs Anatols de Monteskjū-Fezensaks (1788–1878), Bonaparta Napoleona palīgs un Goda leģiona virsnieks. Savam tēvam Tjerī viņš bija trešais dēls. Tēvs bija veiksmīgs biržas mākleris, kurš atstāja ievērojamu bagātību. Robērs bija pēdējais bērns saviem vecākiem.
Monteskjū bija spēcīga ietekme uz Emīlu Gallē (1846–1904), stikla mākslinieku, ar kuru viņš sadarbojās un no kura viņš pasūtīja lielus darbus un saņēma simtiem slavinošu vēstuļu. Viņš arī uzrakstīja pantus, kas atrodami Gabriela Forē Pavane fakultatīvajās kora daļās.
Portretu Arrangement in Black and Gold: Comte Robert de Montesquiou-Fezensac 1891.–1892. gadā gleznoja Monteskjū tuvs draugs un daudzu viņa ekscentrisko manieres paraugs Džeimss Vistlers. Franču mākslinieks Antonio de La Gandara (1861–1917) veidoja vairākus Monteskjū portretus.
Monteskjū bija sociālās attiecības un sadarbība ar daudzām fin de siècle perioda slavenībām, tostarp Alfonsu Dodē (1840–1897), Edmonu Gonkūru (1822–1896), Eleonoru Dūzi (1858–1924), Sāru Bernhardu (1844–1923), Gabrielu d'Anuncio (1863–1938), Annu de Noai (1876–1933), Martu Bibesku (1886–1973), Luīzu Kasati (1881–1957), Moriss Barē (1862–1923) un Franku Florio (1873–1950).
Monteskjū dzeja ir nodēvēta par netulkojamu, un tā tolaik kritiķi to uztvēra slikti.
Svētums
Svētums ir priekšmets, atziņa, pārdzīvojums, centieni, ko tur par svētu. Šaurākā nozīmē svētums ir Dieva īpašība, kas izteic viņa pārpasaulīgumu un neatkarību.
Eglaine
Eglaine var būt:
Rūgšana
Rūgšana ir bioķīmisku reakciju virkne, ogļhidrātu katabolisma sākuma posms, kurā, glikozes molekulai oksidējoties, veidojas divas pirovīnogskābes molekulas. Tā notiek dažādu fermentu ietekmē, tādēļ šo procesu sauc arī par fermentēšanos, savukārt mērķtiecīgu rūgšanas izsaukšanu un tās norisei labvēlīgu apstākļu nodrošināšanu sauc par raudzēšanu. Rūgšanas oksidēšanās-reducēšanās reakcijas ir saistītas ar enerģijas uzkrāšanos adenozīntrifosforskābes (ATF) molekulās, un tas ir viens no vienkāršākajiem veidiem, kā organismi iegūst enerģiju. Rūgšanas reakcijas norisinās daudzos aerobos, gan anaerobos mikroorganismos — raugu, kā arī daudzu baktēriju šūnās. Tās galaprodukti ir atkarīgi no mikroorganismiem, iesaistītajiem fermentiem, kā arī norises apstākļiem. Izdala spirta, pienskābo, propionskābo, sviestskābo un acetonbutilo rūgšanu.
Raudzēšanu izmanto arī pārtikas rūpniecībā — alus un vīna darīšanā, sieru nogatavināšanā, mīklu gatavošanā u.c. Rūgšanai ir liela nozīme mirušo augu un dzīvnieku audu noārdīšanā.
Fermentācija bioķīmijā un fizioloģijā
Fermentāciju arī izmanto bioķīmijā un fizioloģija, lai skaidrotu molekulu reakcijas un to ietekmi uz ķermeni. Piemēram, pirms muskuļu darbības, ķermenis tiek galā ar toksiskā laktāta fermentācijas līmeņiem. Muskuļiem sākot darbību, laktāta līmenis pieaug straujāk, nekā to spēj fermentēt, mainot pH līmeni šūnu vidē, rezultātā šūnas sāk nogurt un nespēj kontrahēties.
Kad cilvēks beidz intensīvu darbību, organismā var rasties skābekļa bads. Tas rodas, jo organismam nepieciešams noteikts skābekļa daudzums, lai atjaunotu iepriekšējo AFT līmeni un atbrīvotos no laktāta. Skābekļa bada dēļ cilvēks pēc intensīvas darbības turpina dziļi elpot.
Mobutu Sese Seko
Mobutu Sese Seko Kuku Ngbendu Va Za Banga, īstajā vārdā Žozefs Desīrs Mobutu (Joseph-Désiré Mobutu, dzimis, miris ), bija Kongo DR, vēlāk Zairas, prezidents un militārais diktators no 1965. līdz 1997. gadam. Viņš bija arī Āfrikas Vienotības organizācijas vadītājs no 1967. līdz 1968. gadam.
Dzīvesgājums
Dzimis 1930. gadā Lisalas pilsētā Beļģu Kongo. 1949. gadā Mobutu sāka dienēt Beļģu Kongo armijā. 1960. gadā, kad Kongo DR ieguva neatkarību no Beļģijas, pulkvedis Mobutu bija armijas štāba vadītājs. Šajā pašā gadā sākās Kongo krīze, un ar Beļģijas un Amerikas Savienoto Valstu atbalstu Mobutu gāza demokrātiski ievēlēto premjerministra Patrisa Lumumbas valdību. Tā vietā tika izveidota jauna valdība, ar kuras ziņu 1961. gadā Lumumbu nogalināja. Mobutu turpināja vadīt bruņotos spēkus, un 1965. gadā militāra apvērsuma laikā gāza valdību un pārņēma varu valstī savās rokās. Savas "valsts autentiskuma" (Zairiānizācija, Authenticité) programmas ietvaros 1971. gadā Kongo DR pārdēvēja par Zairu, bet 1972. gadā Žozefs Mobutu mainīja savu vārdu uz Mobutu Sese Seko.
Mobutu valstī izveidoja totalitāru režīmu, uzkrāja savas personīgās bagātības, mēģināja iznīcināt visu, kas bija saistīts ar koloniālo kultūru. Tajā pašā laikā Rietumu pasaule un Ķīna sniedza ievērojamu atbalstu viņa spēcīgās pretpadomju nostājas dēļ. Zairā viņa valdīšanas laikā bija nekontrolēta inflācija, lieli ārējie parādi un milzīgas valūtas devalvācijas. 1991. gadā, saimniecības pasliktināšanās un nemieru dēļ, Mobutu bija spiests sākt dalīt varu valstī ar opozīcijas līderiem. 1997. gadā Lorēna Desīra Kabilas nemiernieki Mobutu padzina no valsts. Trīs mēnešus vēlāk, slimojot ar prostatas vēzi, Mobutu Sese Seko nomira Marokā.
Stanislavs Šestāks
Stanislavs Šestāks (sk, dzimis ) ir Slovākijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Slovākijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis vairākas komandas Slovākijā, Vācijā, Ungārijā un Turcijā. Vislielākos panākumus guvis ar MŠK Žilina komandu ar kuru viņš divas reizes uzvarēja Slovākijas Superlīgā.
Slovākijas futbola izlases sastāvā debitējis 2004. gadā. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2016. gada Eiropas čempionātā. Kopumā izlases rindās nospēlējis 66 mačus un guvis 13 vārtus.
Sasniegumi
MŠK Žlina
Ferencvaros
Telsons
Telsons jeb anālais segments ir vēžveidīgo pēdējais vēdera (abdomena) posms, kura ventrālajā pusē atrodas anālā atvere. No citiem vēdera segmentiem atšķiras ar to, ka tam nav sava vēdera nervu ķēdes ganglija un īstas segmentu ekstremitātes. Embrionālajā attīstībā veidojas aiz augšanas zonas, kas veido segmentus, un tam nav celomiskā dobuma aizmetņu.