cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skelets
Rāpuļi
Rāpuļu iekšējais skelets veidots no kauliem un ir daudz izturīgāks nekā abiniekiem. Mugurkaulam ir 5 nodalījumi: kakla, krūšu, jostas, krustu un astes. Vairāki kakla skriemeļi nodrošina galvas kustīgumu, kas atvieglo barības ieguvi un orientēšanās spēju. Pie krūšu skriemeļiem piestiprināto ribu gali vēderpusē savienojas ar krūšu kaulu, veidojot krūšukurvi (čūskām nav krūšukurvja). Arī jostas skriemeļiem ir ribas, bet tās nesniedzas līdz krūšu kaulam. Krustu nodalījumā ir tikai divi skriemeļi, pie tiem piestiprinās iegurņa kauli, bet astes nodalījumā var būt 15―40 skriemeļi, kuru izmēri virzienā uz astes galu pakāpeniski samazinās. Daudzām ķirzaku sugām piemīt aizsargreflekss uzbrukuma gadījumā nomest asti. Ja uzbrucējs ir satvēris dzīvnieku aiz astes, tās gals notrūkst, jo skrimšļa starpslānis sadala astes skriemeļa ķermeni divās daļās. Šādi vājie punkti jeb lūzuma plaknes ir vairākās vietās. Arī muskuļi izkārtoti tā, lai varētu viegli atdalīties. Šo parādību sauc par autotomiju. Aste ataug vairāku nedēļu vai pat mēnešu laikā, tomēr nesasniedz iepriekšējo garumu. Arī zvīņu izkārtojums un krāsa atšķiras no sākotnējās. Dzīves laikā ķirzaka var nomest asti vairākkārt. Atšķirībā no zīdītājiem, rāpuļu ekstremitātes atrodas ķermeņa sānos, tādēļ pārvietojoties dzīvnieks gāzelējas. Pārvietošanās laikā astes nodalījums palīdz saglabāt līdzsvaru. Daudziem rāpuļiem pēc dzimumgatavības sasniegšanas kauli nepārtrauc augt, tāpēc vecāki īpatņi var sasniegt ļoti lielus ķermeņa izmērus salīdzinājumā ar citiem savas sugas pārstāvjiem.
Čūskām ribu gali nav savienoti un netraucē norīt lielāku medījumu. Tie balstās uz vēdera vairogiem, kas ir svarīgi pārvietojoties. Čūskām un bezkāju ķirzakām skriemeļu skaits ir daudz lielāks nekā citiem rāpuļiem un iedalās tikai divos nodalījumos ― vidukļa un astes. Ja dažādām četrkājaino rāpuļu sugām kopējais skriemeļu skaits ir 50―80, tad bezkājainajiem rāpuļiem tas variē no 140 līdz 435.
Rāpuļu galvaskauss ir gandrīz pilnīgi pārkaulojies. Tas atšķiras no abinieku galvaskausa arī ar izstieptiem žokļiem. Šādai formai ir priekšrocība aktīvi meklējot un iegūstot medījumu. Uz žokļiem un aukslējām ir daudz asu zobu, kurus izmanto, galvenokārt, barības satveršanai un saturēšanai, jo vairums rāpuļu barību norij veselu. Bruņurupuču žokļiem nav zobu, tie klāti ar ragvielu, kura veido asas griezējmalas.
Visiem rāpuļiem ādu aizsargā keratīna (ragvielas) zvīņas, kas var pārklāt cita citu, saskarties ar malām, vai ir atdalītas ar ādas starpjoslām. Ķermenis tiek pasargāts no mehāniskiem bojājumiem un ūdens zuduma iztvaikojot. Augšanas laikā rāpuļi nomaina ārējo ragvielas apvalku. Čūskas to nomet veselu, bet ķirzakām, krokodiliem, bruņurupučiem un hatērijām vecais apvalks nolobās pa gabaliem.
Putni
Putnu skelets ir ļoti viegls. Tam ir raksturīga kaulu pneimatizācija (piepildīšanās ar gaisu), kas tos padara vieglus un izturīgus. Skeleta uzbūvē ir vairākas īpatnības, kas saistītas ar lidošanu un pārvietošanos uz pakaļējām ekstremitātēm. Kauliem ir sūkļveida stuktūra ar iekšējiem balstiem lielākās slodzes vietās. Putniem ir kustīgi savienoti kakla skriemeļi, bet krūšu, jostas un krustu nodalījumos tie ir nekustīgi, kas novērš vidukļa svārstības lidojuma laikā. Liekas kustības tiek novērstas arī spārna uzbūvē, kur vienīgā kustīgā ir pleca locītava. Plaukstas pamata un delnas kauli ir saauguši kopā, veidojot stingru atbalstu lidspalvām. Lidojošajiem putniem krūšu kaulam ir augsta šķautne jeb ķīlis, pie kura piestiprinās spārnu cēlējmuskuļi. Vienlaikus šāda krūšu kaula forma mazina gaisa pretestību lidojuma laikā.
Pakaļējo ekstremitāšu un iegurņa joslas uzbūvē ir vairāki pārveidojumi, salīdzinājumā ar četrkājainiem dzīvniekiem. Putnu kājām ir spēcīgi stobrkauli, to kopgarums pārsniedz vidukļa garumu. Platie iegurņa joslas kauli ir izturīgs atbalsts pakaļējām ekstremitātēm un rada iespēju piestiprināties spēcīgajiem kāju muskuļiem.
Galvaskausa kauli ir plāni, poraini un viegli. Salīdzinājumā ar rāpuļiem, tam ir daudz lielāka smadzeņu kapsulas daļa, lieli acu dobumi, žokļi bez zobiem, kas veido knābi. Knābim kustas gan augšžoklis, gan apakšžoklis (zīdītājiem kustīgs ir tikai apakšžoklis), tas nodrošina platāku atveri, spēcīgāku satvērienu, kā arī smalki diferencētas kustības, satverot barību, būvējot ligzdu vai tīrot spalvas. Daudzveidīgā knābju forma ir piemērota putna barošanās veidam un barības objektam.
Zīdītāji
Zīdītāju skeleta atšķirības ietekmē to dzīvesveids. Piemēram, vaļa skelets ir pielāgots peldēšanai. Visiem zīdītāju skeletiem ir mugurkauls, galvaskauss, locekļi, kuru uzbūve variē atkarībā no pārvietošanās rakstura. Tāpat kā rāpuļiem un putniem, zīdītāju mugurkaulam ir 5 nodalījumi. Neatkarīgi no kakla garuma zīdītājiem ir 7 kakla skriemeļi, piemēram, žirafēm tie ir ļoti gari, bet cilvēkiem ― ievērojami īsāki. Ribas atrodas tikai pie krūšu nodalījuma skriemeļiem un, savienojoties ar krūšu kaulu, veido noslēgtu krūšukurvi. Vairumā gadījumu krūšu kauls ir plakans, bet sikspārņiem un racējdzīvniekiem, piemēram, kurmjiem, tam ir neliela šķautne. Šo dzīvnieku spēcīgi attīstītām priekšējām ekstremitātēm vajadzīga lielāka krūšu muskuļu piestiprināšanās vieta. Pie masīvajiem krūšu un jostas skriemeļiem piestiprinās muguras muskuļi. Lielajiem dzīvniekiem šo skriemeļu kustīgums ir ierobežots, toties mazie skrejošie un rāpojošie zīdītāji var ļoti labi izlocīt ķermeni un saritināties kamolā. Saaugušie krustu skriemeļi veido krustu kaulu, bet astes skriemeļu skaits, līdz ar to astes garums, dažādām sugām ir ļoti atšķirīgs. Zīdītājiem, kuri pārvietojas uz pakaļkājām (ķenguriem, lēcējpelēm), vislielākie skriemeļi atrodas pie astes pamata un krustu nodalījumā.
Galvaskausa uzbūvē ir liela smadzeņu kapsula un sejas daļa. Tikai zīdītājiem ir specializētas formas zobi, kas piemēroti noteiktas barības ieguvei: priekšzobi, ilkņi un dzerokļi. Plēsēju dzerokļiem ir asas griezējmalas, zālēdājiem tie ir plati augu saberšanai, bet visēdājiem ― plati un šķautnaini. Grauzējiem ir lieli priekšzobi, kas aug visu mūžu, toties plēsējiem un visēdājiem ir spēcīgi ilkņi.
Hidrostatiskais skelets
Hidrostatiskais skelets ir vienkāršākā skeleta forma bezmugurkaulniekiem, kuru gastrovaskulāro (gremošanas) vai ķermeņa dobumu pilda šķidrums. Tas ir novērojams veltņtārpiem, piemēram, nematodēm; posmtārpiem, piemēram, sliekām; zarndobumaiņiem, piemēram, hidrām vai medūzām. Saraujoties apkārt dobumam esošajai muskulatūrai, šķidrums rada pretspiedienu un nodrošina dzīvniekam balstu. Tā kā dažādi muskuļslāņi vai muskuļšūnas darbojas kā antagonisti ― vieni saraujas, bet citi atslābst, dzīvnieks var mainīt formu un pārvietoties.
Zarndobumaiņiem ķermeņa centrālo daļu veido gremošanas jeb gastrovaskulārais dobums, tajā esošais ūdens polipiem veic balsta lomu. Medūzām formu piešķir biezais mezoglejas slānis, kas sastāv no recekļainas vielas. Daudzām medūzām ūdens sastāda vairāk nekā 90% no kopējās ķermeņa masas, tāpēc tās spēj saglabāt savu formu tikai atrodoties ūdens vidē.
Dzīvnieki ar hidrostatisko skeletu biežāk sastopami ūdens vidē, jo tur ir vieglāk saglabāt un atjaunot ķermeņa šķidrumu. Tiem ir salīdzinoši vienkārša uzbūve. Pie šāda skeleta ir ierobežotas iespējas piestiprināt ekstremitātes un aizsargāt iekšējos orgānus no ārējas ietekmes.
Rēzekne (upe)
Rēzekne, saukta arī Rēzne, ir Lubāna pieteka Rēzeknes novadā un Rēzeknes pilsētā. Iztek no Rāznas ezera Kaunatas pagastā, izteka regulēta ar slūžām. Augštece un vidustece Latgales augstienē, lejtece Lubāna līdzenumā. Baseina augšdaļā pietece galvenokārt no ezeriem, lejtecē - no purviem. Augštecē un vidustecē upe līkumo starp morēnu pauguriem, ieleja trapecveidīga, purvainās vietās neizteikta. Krasti visā garumā gleznaini, apauguši ar kokiem un krūmiem. Tek cauri Kaunatas ezeram un Spruktu ūdenskrātuvei. Upes vidustece, sākot no Stoļerovas, veido izteiktu ieleju Rēzeknes pazeminājumā. No Rēzeknes pilsētas līdz Subinaitei tek pa Rēzeknes senleju. Lejtece lejpus Murāniem regulēta. Kreisajā krastā izvietoti zivju dīķi, ko uzpilda no Maltas, bet ūdeņus novada Rēzeknē. Lejpus Orenīšu dīķiem upē pa Maltas—Rēzeknes kanālu tiek pievadīti Maltas ūdeņi, sakarā ar ko Rēzeknes notece un baseins ir dubultoti (agrākā baseina platība 1160 km²). No Žogotām līdz Lubānam upe ir iedambēta, lejpus kanālam tās dziļums sasniedz 7 m.
Upe stipri aizaugusi, augštecē un vidustecē līdz pat 80%. Dominē niedres, meldri, glīvenes un elodejas. Upe bagāta zivīm: līdakas, zandarti, raudas, ālanti, plauži, zuši, karpas. Visā garumā izmantojama ūdentūrismam. Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Stoļerova, Rēzekne, Sakstagals, Rikava. Upi šķērso autoceļi A12, A13, P55 un Daugavpils—Pitalovas dzelzceļš.
Eižens Finks
Eižens Finks (1885—1958) bija fotogrāfs un gaišreģis Latvijā, reizēm dēvēts par latviešu Nostradamu. Viņam piedēvēja spēju pareģot nākotni, kas reizēm precīzi piepildījās.
Dzīvesgājums
Eižens Finks dzimis 1885. gada 25. jūnijā čigānu amatnieka Johana Finka un viņa sievas vidzemnieces Līzes Braunas ģimenē. Kā dzimšanas vieta viņa dokumentos bija norādīts vilciens Viļņa - Žitomira, savukārt Latvijas Republikas pasē 1922. gadā ierakstīts, ka Eižens Finks Jāņa dēls ir Limbažos dzimis latvietis. Pēc vecāku nāves viņu uzaudzināja kāda Valmieras apriņķī dzīvojoša latviešu ģimene. Viņa patēvam paticis iedzert un pamāte viņam nav pievērsusi īpaši daudz uzmanības. Astoņu gadu vecumā viņš sāka apmeklēt skolu, 13 gadu vecumā piepildījies viņa pirmais pareģojums par kāda jauna cilvēka noslīkšanu Gaujā pie Valmieras. Bez dzimtās čigānu un latviešu valodas apguvis arī vācu, krievu un poļu valodu.
Jaunībā Finks bija ceļojoša cirka mākslinieks, taču pēc neveiksmīga kritiena arēnā bija spiests to pārtraukt. Strādāja par mācekli pie Valmieras fotogrāfa Jāņa Sarkangalva un apguva tolaik jauno fotografēšanas prasmi. 1909. gadā viņš apmetās uz pastāvīgu dzīvi Rīgā un atvēra savu fotodarbnīcu Kalnciema ielā Āgenskalnā, vēlāk koka namā Maskavas ielā 173 Maskavas forštatē, kur nodarbojās arī ar zīlēšanu. 1911. gadā tika izdota viņa grāmata „Sapņu tulks” ar apmēram 6000 sapņu skaidrojumiem. 1912. gadā Finks apprecējās ar Annu Dreimani un viņu ģimenē piedzima divi bērni Rita un Klaudijs.
Pirmā pasaules kara laikā Finks pārcēlās uz Petrogradu, tad uz Harkivu, kur turpināja nodarboties ar fotografēšanu un pareģošanu. 1918. gadā viņš it kā esot strādājis Azerbaidžānas Demokrātiskās Republikas valsts kancelejā.
1922. gadā viņš atgriezās Rīgā un 1928. gadā atvēra fotodarbnīcu Kaļķu ielā 12 un savā salonā pieņēma daudzus turīgus Rīgas pilsoņus, kas vēlējas uzzināt savu nākotni. Viņa slava pieauga pēc Zigfrīda Annas Meirovica un Jāņa Čakstes nāves apstākļu pareģošanas. Rīgas krievu avīze «Сегодня» regulāri publicēja Finka paredzējumus, bet „Jaunākās Ziņas” par viņu rakstīja kā par lētticīgu ļautiņu krāpēju un šarlatānu. Nesaskaņas ģimenē noveda pie Finka laulības šķiršanas 1932. gadā un viņš pārvācās dzīvot uz Raiņa bulvāri 3.
Finka fotosalonu apmeklējuši arī dažādu vēstniecību darbinieki. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņš pareģoja, ka nākamgad, kad ziedēs liepas, Rīgā soļos jau cita armija. Tika safabricēta lieta, viņu apcietināja kā vācu militārā izlūkdienesta rezidentu un tiesāja. Tiesā viņam inkriminēja pretpadomju aģitāciju un spiegošanu, jo
„Fotostudijas īpašnieks Jevgēņijs Finks tās aizsegā nodarbojās ar hiromantiju un, būdams naidīgi noskaņots pret PSRS, zīlēt atnākušajām personām cildināja Hitleru un hitlerismu, veica provakatorisku darbību, mudinot izbraukt uz Vāciju, savā sakāvnieciskajā aģitācijā apgalvoja, ka neizbēgamajā karā starp Vāciju un PSRS, Vācija uzvarēs neilgā laikā”
un piesprieda nāvessodu nošaujot, vēlāk to aizstāja ar 8 gadiem brīvības atņemšanas. 1941. gada 14. jūnijā viņu deportēja uz KPFSR. Arī GULAG soda nometnē viņš esot turpinājis nodarboties ar zīlēšanu un tādēļ izdzīvojis. 1951. vai 1953. gadā atgriezās Latvijā pie bijušās sievas Annas.
Pazīstamākais E. Finka pareģojums bija par lielām pārmaiņām gadā, kas lasāms vienādi no abām pusēm. Tas ir 1991. gads, kad Latvija atguva neatkarību.
Dažādos dzīvokļos Finku slepus apmeklēja liels daudzums cilvēku. Viņš miris no smadzeņu triekas 1958. gada 6. februārī Maskavas forštatē un apglabāts Pokrova kapos.
Latvijas futbola izlase 1934. gadā
'''Latvijas futbola izlase 1934. gadā''' aizvadīja 5 spēles, no kurām vienā spēlēja neizšķirti, bet pārējās 4 zaudēja. Iepriekšējā gadā radušos nesaskaņu starp Latvijas un Igaunijas futbola savienībām dēļ, 1934. gadā nenorisinājās Baltijas kausa izcīņa. Šis bija arī pirmais gads Latvijas un Igaunijas izlašu pastāvēšanas vēsturē, kurā nenotika neviena savstarpējā šo komandu spēle.
Spēles
🇱🇻 latvia: Jānis Kļaviņš; Fricis Laumanis, Rūdolfs Slavišens, Aleksandrs Stankus, Rūdolfs Kronlaks, Jānis Lidmanis, Arnolds Tauriņš, Ludvigs Dudaņecs, Ēriks Pētersons, Alberts Šeibelis, Ēriks Raisters (Jānis Rozītis 46').
🇱🇻 latvia: Jānis Kļaviņš; Fēlikss Zandbergs, Rūdolfs Slavišens, Aņisims Pavlovs (Harijs Fogelis 40'), Alberts Šeibelis, Jānis Lidmanis, Arnolds Tauriņš, Aleksandrs Priede, Ēriks Pētersons, Jānis Vindiņš, Vaclavs Borduško.
Spēles sākums sanāca saraustīts, Latvijas izlase pamatā izmanto kreiso uzbrukuma flangu. 25.minūtē Latvija gandrīz zaudē vārtus - Kļaviņš no tiem jau ir izskrējis, taču somu uzbrucēja raidīta bumba iet vārtiem garām. 30.minūtē labu uzbrukumu veic Šeibelis, taču vārti nekrīt. Latvijas uzbrucējiem pietrūkst sadarbības un starta ātruma, izceļas vienīgi Borduško, bet arī tas nespēj tikt galā ar somu aizsardzību. Pēc pirmā puslaika rezultāts 0-0. Otrā puslaika 10.minūtē Kļaviņš tver bumbu pēc spēcīga somu raidījuma. Dažas minūtes vēlāk pēc Šeibeļa centrējuma Aleksandrs Priede ar galvu ieraida bumbu Somijas izlases vārtos. Latvijas komandu gūtie vārti atdzīvina un ir vēl virkne vārtu gūšanas iespēju, taču tās netiek realizētas. 78.minūtē somi rezultātu izlīdzina Latvijas aizsardzības nesaskaņotas darbības rezultātā. Atbilstoši "Latvijas kareivim", Latvijas izlases rindās labākie bijuši Šeibelis, Zandbergs un Pavlovs.
🇱🇻 latvia: Jānis Kļaviņš; Fēlikss Zandbergs, Ādolfs Sīmanis, Aņisims Pavlovs, Alberts Šeibelis, Jānis Lidmanis, Arnolds Tauriņš, Hermanis Jēnihs, Ēriks Pētersons, Hugo Vītols, Vaclavs Borduško.
Latvijas izlasē šajā spējā bija novērojamas izteiktas problēmas uzbrukumā, kamēr uzbrukumā Latvijas sniegums bija diezgan vājš. 28.minūtē Latvijas izlases vārtsargs Kļaviņš paviršības dēļ ielaida vārtos lēni ripojošu bumbu, ko viņam padeva komandasbiedrs. Desmit minūtes vēlāk Latvijai rezultātu izdevās izlīdzināt, kad nepiesegts bumbu saņēma Vaclavs Bordukšo, un ieraidīja to lietuviešu vārtos, taču jau dažas minūtes vēlāk lietuvieši atkal izvirzījās vadībā. Otrajā puslaikā labāk turpināja uzbrukt lietuvieši un likumsakarīgi bija Bubnova vārti 75.minūtē - pēc izpildīta stūra sitiena viņu neviens Latvijas izlases spēlētājs nebija nosedzis un Bubnovs varēja netraucēti ieraidīt bumbu Latvijas izlases vārtos. Atbilstoši laikrakstam "Latvijas kareivis", Latvijas izlases rindās labākie spēlētāji bija Zandbergs, Pavlovs un Sīmanis, relatīvi labi spēlēja arī Lidmanis un Šeibelis, kamēr pārējo spēlētāju sniegums bija zem jebkādas kritikas.
🇱🇻 latvia: Harijs Lazdiņš; Fēlikss Zandbergs, Rūdolfs Slavišens, Aņisims Pavlovs, Alberts Šeibelis, Jānis Lidmanis, Arnolds Tauriņš, Hermanis Jēnihs, Ēriks Pētersons, Aleksandrs Priede, Vaclavs Borduško.
🇱🇻 latvia: Harijs Lazdiņš; Fēlikss Zandbergs, Rūdolfs Slavišens, Aņisims Pavlovs (Aleksandrs Stankus 20'), Alberts Šeibelis, Jānis Lidmanis, Arnolds Tauriņš, Hermanis Jēnihs, Aleksandrs Priede (Jānis Rozītis 35'), Hugo Vītols, Vaclavs Borduško.
Rouzs
Rouzs var būt:
8. autobusu maršruts (Rīga)
8. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Stacijas laukuma līdz Zolitūdei.
8. autobusu maršruta kopējais garums ir 24,164 km. Maršruta Stacijas laukums—Zolitūde kopējais garums ir 11,943 km, bet maršruta Zolitūde—Stacijas laukums kopējais garums ir 12,221 km.
Darbdienās pa 8. autobusu maršrutu kursē 4 autobusi, kuri pavisam veic 76 reisus, bet brīvdienās — tikai 2 autobusi, kuri pavisam veic 46 reisus (06.2014).
8. autobusu maršrutu apkalpo 6. autobusu parks.
Maršruts
Stacijas laukums—Zolitūde kursē pa šādām ielām: Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Mārupes iela, Liepājas iela, Krūzes iela, Ventspils iela, Kalnciema iela, Rucavas iela, Šampētera iela, Apuzes iela, Anniņmuižas iela, Gramzdas iela, Zolitūdes iela un Rostokas iela.
Zolitūde—Stacijas laukums kursē pa šādām ielām: Rostokas iela, Zolitūdes iela, Gramzdas iela, Anniņmuižas iela, Apuzes iela, Šampētera iela, Rucavas iela, Kalnciema iela, Ventspils iela, Krūzes iela, Liepājas iela, Mārupes iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela un Marijas iela.
Pieturvietas
8. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 47 pieturas. Maršrutā Stacijas laukums—Zolitūde ir 23 pieturas, bet maršrutā Zolitūde—Stacijas laukums ir 24 pieturas.
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Stockmann centrs (pārdēvēta par Autoosta )
Kuģu iela (pārdēvēta par Nacionālā bibliotēka )
Poliklīnika (pārdēvēta par Paula Stradiņa slimnīca )
Bāze (pārdēvēta par Ozolnieku iela )
Autostāvvieta (pārdēvēta par Rostokas iela 16 )
Zolitūdes tirgus D/P (pārdēvēta par Zolitūdes D/P )
Votsons
Votsons (en, sieviešu dzimtā Votsone) ir izplatīts angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Gavēnis
Gavēnis var būt:
Baltijas ceļš
Baltijas ceļš (et, lt) bija akcija Igaunijā, Latvijā un Lietuvā, kas notika plkst. 19.00, kad apmēram divi miljoni cilvēku, sadevušies rokās, vismaz 15 minūtes veidoja apmēram 670 km garu dzīvo ķēdi, kas savienoja Baltijas valstu galvaspilsētas (Tallinu, Rīgu un Viļņu). Šī demonstrācija tika sarīkota, lai pievērstu pasaules uzmanību vēsturiskajiem notikumiem, no kuriem cietušas Baltijas valstis. Baltijas ceļš notika tieši 50 gadus pēc Molotova—Ribentropa pakta parakstīšanas, kad PSRS un Vācija sadalīja ietekmes sfēras Eiropas austrumu un ziemeļu daļā.
Plānošana
Ideja par publisku protesta akciju esot ierosinājis viens no Igaunijas Tautas frontes līderiem Edgars Savisārs, un tā pirmo reizi apspriesta Baltijas republiku tautas kustību sanāksmē Pērnavā 1989. gada 15. jūlijā, bet vienošanās par akcijas organizēšanu parakstīta Baltijas Padomes sanāksmē 12. augustā Cēsīs. Akcijas dalībniekiem tika organizēti autobusi, katra lauku rajona iedzīvotājiem bija plānots veidot cilvēku ķēdi noteiktā ceļa posmā. Akcija tika koordinēta ar radio palīdzību.
Maršruts
Baltijas ceļš savienoja Baltijas valstu galvaspilsētas — Tallinu, Rīgu un Viļņu. Viļņā tas sākās pie Ģedimina torņa un turpinājās no Viļņas pa A2 autoceļu caur Širvintām, Ukmerģi uz Panevēžu, tad pa Via Baltica caur Pasvali pie Latvijas—Lietuvas robežas uz Bausku. No Bauskas Baltijas ceļš turpinājās uz Rīgu caur Iecavu un Ķekavu. Rīgā maršruts no Bauskas šosejas turpinājās pa Ziepniekkalna un Mūkusalas ielu, šķērsoja Akmens tiltu un turpinājās pa Kaļķu un Brīvības ielu. No Rīgas Baltijas ceļš turpinājās pa Pleskavas šoseju cauri Vangažiem, Siguldai, Līgatnei, Mūrniekiem un Drabešiem uz Cēsīm, tad caur Lodi uz Valmieru. No Valmieras akcija turpinājās maršrutā Jēči, Lizdēni, Rencēni, Oleri, Rūjiena, Ķoņi līdz Latvijas—Igaunijas robežai. Igaunijā maršruts veda caur Karksi-Nuiju, Viljandi, Tiri un Raplu uz Tallinu.
Akcijas dalībnieku skaits
Aģentūra Reuters nākamajā dienā ziņoja, ka protesta akcijā piedalījušies apmēram 700 tūkstoši igauņu un viens miljons lietuviešu, bet Associated Press ziņoja, ka Latvijā piedalījušies apmēram 400 tūkstoši dalībnieku. Savukārt PSRS ziņu aģentūra TASS izplatīja informāciju, ka akcijā piedalījušies 300 tūkstoši dalībnieku Igaunijā un gandrīz 500 tūkstoši Lietuvā.
No helikopteriem un lidmašīnām uzfilmētie video liecināja, ka cilvēku ķēde patiesi ir bijusi nepārtraukta visā tās garumā. Lielajās pilsētās un to tuvumā cilvēki veidoja vairākas paralēlas ķēdes un arī pulcējās laukumos, tādēļ akcijas dalībnieku skaits oficiāli tiek vērtēts tuvu diviem miljoniem.
Iekļaušana UNESCO sarakstā
tika apstiprināta akcijas Baltijas ceļš iekļaušana UNESCO "Pasaules atmiņa" dokumentālā mantojuma sarakstā.
Bārijs
Bārijs ir ķīmiskais elements ar simbolu Ba un atomskaitli 56. Bārijs ir sārmzemju metāls. Bārijs ir ķīmiski aktīvs, tāpēc dabā nav sastopams brīvā veidā, bet galvenokārt karbonātu un sulfātu veidā. Bārija karbonāts un sulfāts ir visai mazšķīstošas vielas. Bārijs liesmu iekrāso zaļā krāsā, tāpēc tā savienojumus lieto pirotehnikā. Bārija sulfāts ir blīva, balta, mazšķīstoša viela, to lieto, lai absorbētu rentgenstarus, kā arī par baltas krāsas pigmentu. Bārijs savienojumos var būt tikai divvērtīgs.
Nosaukums "bārijs" ir cēlies no grieķu valodas vārda (barús), kas nozīmē "smags". Šāds nosaukums radies, jo minerāliem, kas satur bāriju parasti, ir liels blīvums.
Iegūšana
Bārijs rūpnieciski pamatā tiek iegūts no bārija hlorīda (BaCl2). Bārijs dabā galvenokārt ir atrodams tādos minerālos kā kā barītā (BaSO4) un viterītā (BaCO3). Nozīmīgākās bārija rūdu raktuves atrodas Apvienotajā Karalistē, Itālijā, Čehijā, Amerikas Savienotajās Valstīs un Vācijā.
Izmantošana
Bārija sulfātu (BaSO4) lieto par rentgenkontrastvielu, parasti gremošanas trakta diagnostikai. Tā kā bārija sulfāts ir ķīmiski stabils un nešķīstošs, tas nav toksisks, atšķirībā no citiem bārija sāļiem. Bārija sulfātu lieto arī par balto pigmentu, piemēram, gleznošanā, un plastmasu pildvielu.
Bārija oksīdu (BaO) lieto par stikla izejvielu, lai iegūtu stiklus ar lielu gaismas laušanas koeficientu. Bārija oksīdu lieto arī katodu pārklāšanai dažām elektronu lampām. Tas tiek izmantots arī gumijas ražošanas procesā.
Bārija karbonāts (BaCO3) tiek izmantots žurku indes gatavošanā.
Bārija nitrāts (Ba(NO3)2) pirotehnikā tiek izmantots, lai uguņošanas procesā iegūtu zaļo krāsu.
No bārija un niķeļa sakausējuma izgatavo aizdedzes sveču kontaktus.
Vēsture
1774. gadā vācu izcelsmes zviedru ķīmiķis Kārlis Vilhelms Šēle no kaļķiem ieguva bārija oksīdu (BaO). Bet tīrā veidā bāriju 1808. gadā elektrolīzes procesā no bārija oksīda pirmo reizi izolēja angļu ķīmiķis Hamfrijs Deivijs.
Vostok-1
Vostok-1 (Восток-1) bija PSRS kosmosa kuģis, ar kuru pirmoreiz pasaulē cilvēks tika nogādāts kosmosā, veica Zemes aplidojumu un atgriezās uz zemes. Kosmosa kuģis tika palaists, un tajā atradās Jurijs Gagarins. Pēc viena Zemes apriņķojuma nolaižamais aparāts nogāja no orbītas. 7 km augstumā no Zemes virsmas kosmonauts katapultējās un nolaidās ar izpletni atsevišķi no nolaižamā aparāta.
Silupīte (Kausupītes pieteka)
Silupīte ir Kausupītes kreisā krasta pieteka Daugmales pagastā. Sākas mežainā apvidū austrumos no Mencendarbes. Tek pa mežainu, vietām pārpurvotu (Rāpurs) apvidu. Pie Silu mājām ietek Kausupē. Upe visā garumā regulēta.
Hāmanis
Hāmanis var būt:
Bīlenšteins
Bīlenšteins (de; sieviešu dzimtē Bīlenšteina) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Gavēšana
Gavēšana jeb badošanās ir apzināta pilnīga vai daļēja atturēšanās no dažādu ēdienu un dzērienu lietošanas uzturā. Gavēšanas laikā nereti atturas arī no tabakas lietošanas. Gavēnis ir attiecināms uz laika periodu, kas lielāks par vienu dienu. Kādu konkrētu pārtikas produktu vai dzērienu nelietošanu sauc par abstinenci.
Gavēšanas iemesli var būt dažādi. Tie var būt saistīti ar veselības problēmu risināšanu, reliģiskas pārliecības vadīti, piemēram, lielais gavēnis, vēlme nomest lieko svaru un citi iemesli.
Sanhosē
Sanhosē (San José) var būt:
Ģeogrāfiskā karte
Ģeogrāfiskā karte ir Zemes, arī citu debess ķermeņu, virsas samazināts vizuāls attēlojums viegli uztveramā veidā, kurš parāda, kā konkrētā vietā izvietojas dažādi objekti. Reālos objektus kartē attēlo samazinātos izmēros ar īpašiem apzīmējumiem. Kartes mēdz apvienot atlantos. Daudzas kartes ir trīs dimensiju telpas vai virsmas objektu samazināta projekcija statiskā divu dimensiju plaknē, bet reizēm attēlojums var būt arī interaktīvs un attēlots trīs dimensijās. Ar Zemes virsmas attēlošanu kartēs un attēlošanas metožu izstrādi nodarbojas kartogrāfija. Cilvēkus, kas veido kartes, sauc par kartogrāfiem. Lielāka mēroga kartes mēdz saukt arī par plāniem.
Karšu iedalījums
Ir dažādi karšu veidi, kā ceļu kartes, jūras navigācijas kartes, topogrāfiskās kartes (tajās ar horizontāļu palīdzību attēlo arī reljefu) un citas.
Karšu iedalījums:
Kartes orientācija
Parasti kartēm augša ir vērsta uz ziemeļiem, pa labi — uz austrumiem, pa kreisi — uz rietumiem, bet kartes apakša — uz dienvidiem. Ja tas tā nav, tad kartes malā noteikti ir atrodams atsevišķs zīmējums, kur ar bultām ir parādīts debespušu vērsums. Polārajās kartēs ziemeļu vai dienvidu virziens var būt vērts uz kartes centru (uz ziemeļpolu vai dienvidpolu, kuri atrodas kartes centrā).
Kartes mērogs
Kartes iedalās liela, vidēja vai maza mēroga kartēs. Liela mēroga kartēs parasti ir attēlota kāda maza teritorija, piemēram, ciemats, pilsēta vai pilsētas daļa. Vidēja mēroga kartēs attēlota kāda lielpilsēta (piemēram, Rīga), rajons vai neliela valsts daļa. Savukārt maza mēroga kartēs redzama kāda valsts, kontinents vai pat visa pasaule. Mērogu lielumi ir šādi:
Pastāv arī kartes bez mēroga, kur nav vajadzīgs zināt attālumus starp objektiem. Šāda karte varētu būt, piemēram, Londonas metro karte, pēc kuras var nolasīt pieturvietu secību, bet ne attālumu starp tām.
Kartes leģenda
Lai vieglāk būtu nolasīt kartes, tām tiek pievienota leģenda, kurā tiek izskaidrota kartē redzamo apzīmējumu, simbolu un krāsu nozīme.
Kartogrāfija
Zinātni, kas pēta un izstrādā metodes Zemes virsmas attēlošanai ar abstraktiem simboliem, sauc par kartogrāfiju. Šīs nozares pārstāvjus sauc par kartogrāfiem.
SKS 14. ekspedīcija
'''SKS 14. ekspedīcija' ( jeb ISS-14'') bija Krievijas un ASV rīkota kosmonautu ekspedīcija uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).
Divi apkalpes locekļi, Mihails Tjurins un Maikls Lopezs-Alegrija, startēja ar kosmosa kuģi Sojuz TMA-9 kopā ar lidojuma dalībnieci Anušu Ansari. Viņi stacijā nomainīja 13. ekspedīcijas apkalpi Pāvelu Vinogradovu un Džefriju Viljamsu, kuri uz zemi atgriezās kuģī Sojuz TMA-8 kopā ar Ansari. Trešais dalībnieks Tomass Raiters palika SKS, pievienojoties 14. ekspedīcijai.
stacijā ar kosmoplānu Discovery (misija STS-116) ieradās Sanita Viljamsa, kura nomainīja Tomasu Raiteru.
SKS ieradās kosmosa kuģis Sojuz TMA-10 ar 15. ekspedīcijas apkalpi Fjodoru Jurčihinu, Oļegs Kotovu un 12. viesekspedīcijas dalībnieku Čārlzu Simoni. M. Tjurins, M. Lopezs-Alegrija kopā ar Č. Simoni atstāja staciju un nolaidās uz zemi ar Sojuz TMA-9. SKS palika 15. ekspedīcijas apkalpes locekļi F. Jurčihins, O. Kotovs un S. Viljamsa.
Agra
Agra var būt:
Ādolfs fon Harnaks
Ādolfs fon Harnaks (Adolf von Harnack, * 1851. gada 7. maijā Tērbatā, † 1930. gada 10. jūnijā Heidelbergā) bija vācbaltiešu teologs. Liberālās teoloģijas pārstāvis.
Dzimis Tērbatas Universitātes profesora ģimenē. Mācījās Tērbatas un Leipcigas Universitātē. Bija Leipcigas, Gīsenes, Marburgas un Berlīnes universitāšu profesors. No 1905. līdz 1921. gadam arī Prūsijas Karaliskās bibliotēkas direktors.
Uzskatīja, ka izziņai un ticībai jābūt vienotam veselumam. Pēc Harnaka domām, reliģija ir galvenā kultūras sastāvdaļa. Reliģijas vēsturi uzskatīja par pasaules vēstures sastāvdaļu, tādējādi tai piemērojama formāli zinātniska izpēte. Bija pret dogmu esamību reliģijā.
Jozuas grāmata
Jozuas grāmata ir sestā Vecās Derības grāmata, par kuras autoru tradicionāli tiek uzskatīts Mozus pēctecis Jozua, izņemot daļu par Jozuas miršanu. Grāmatā tiek izklāstīta "Izraēla bērnu" ienākšanu Kanaānā Jozuas vadībā. Grāmata sastāv no 24 nodaļām. Grāmatā ietverta arī Jordānas šķērsošana, Jērikas krišana, cīņa ar Aju un derības atjaunošana starp Dievu un Viņa tautu.
Džeimss Vats
Džeimss Vats (, dzimis, miris ) bija skotu izgudrotājs un inženieris, kura uzlabotais Tomasa Ņūkomena tvaika dzinējs radīja būtisku pavērsienu rūpnieciskās revolūcijas gaitā.
Biogrāfija
Džeimss Vats ir dzimis prezbiteriāņu ģimenē 1736. gadā 19. janvārī Grīnokā, Skotijā. Tēvs bija kuģu būvētājs, kā arī kapteinis un būvuzņēmējs. Māte Egnesa Mirheda - izglītota sieviete. Iesākumā Vats skolu apmeklēja neregulāri, māte viņu apmācīja mājās. Kad Vatam palika 18 gadi, māte nomira. Arī tēvam sāka neveikties biznesā. Pats Vats pēc devās uz Londonu mācīties par instrumentu izgatavotāju, bet pēc gada atgriezās Skotijā. Skotijā viņš diezgan neveiksmīgi uzsāka biznesu, līdz trīs profesori piedāvāja viņam vadīt astronomisko instrumentu darbnīcu Glāzgovas universitātē.
Viņš sāka strādāt universitātē 1758. gadā, un viens no trim profesoriem kļuva par viņa draugu. Jaunais draugs bija psihologs un ķīmiķis Džozefs Bleks. 1764. gadā Vats apprecējās ar Mārgaritu Milleri. Viņiem piedzima pieci bērni, no kuriem divi nodzīvoja līdz pilngadībai. Vata sieva nomira 1772. gadā. 1777. gadā Vats apprecējās ar Enu Makgregoru. Viņa nomira 1832. gadā. Vatam bija brālis Džons, kurš gāja bojā kuģniecības nelaimes gadījumā, kad Džeimsam bija 17 gadu.
Pēc sava drauga profesora Džona Robisona ieteikuma Vats sāka eksperimentēt ar tvaika izmantošanu. Kaut arī Vats nekad nebija redzējis darbojošos tvaika dzinēju, viņš tomēr centās uzkonstruēt tā modeli. Kaut arī pirmais modelis nedarbojās kā iecerēts, Vats turpināja savus eksperimentus. Uzzinājis, ka universitātei ir pašai savs tvaika dzinēja modelis, kas aizvests uz Londonu remontam, Vats pārliecināja universitāti to atvest un 1763. gadā to saremontēja. Eksperimentos tika noskaidrots, ka 80% no enerģijas zūd cilindram atdziestot. Veicot uzlabojumus 1765. gadā Vats izveidoja savu tvaika dzinēja modeli.
Tagad sākās finansējuma meklējumi komerciāla dzinēja izgatavošanai. Tam bija nepieciešami daudz līdzekļu, no kuriem daļu ieguldīja Bleks. Liels, nozīmīgs ieguldījums nāca no uzņēmēja Džona Robaka. Galvenās grūtības sagādāja cilindra un virzuļa apstrāde. Daudz līdzekļu tika izlietoti, cenšoties nostiprināt izgudrojuma patentu. Meklējot resursus, Vats bija spiests uz astoņiem gadiem strādāt algotu darbu. Robaks bankrotēja, un Metjū Boltons, kuram piederēja Soho lietuves rūpnīca netālu no Birmingemas, izmantoja Robaka tiesības. Vats un Boultons izveidoja ļoti veiksmīgas partnerattiecības, kuras turpinājās turpmākos divdesmit piecus gadus.
Grūtības lielā cilindra izgatavošanā atrisināja Džons Vilkinsons, kurš savulaik atrisināja precīzu urbuma tehniku lielgabala izveidošanai Beršemā, netālu no Reksemas, Ziemeļvelsā. 1776. gadā pirmie dzinēji tika uzstādīti un sāka strādāt komerciālos uzņēmumos. Šie pirmie dzinēji tika izmantoti par sūkņiem. Nākamos piecus gadus Vats uzstādīja daudzus dzinējus, visvairāk Kornvolā — ūdens sūknēšanai no raktuvēm.
Vata vārdā ir nosaukta jaudas mērvienība.
12. Saeimas vēlēšanu kandidātu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopotas visas personas, kas kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās. Kopumā vēlēšanās piedalījās 13 partijas ar 1156 deputātu kandidātiem. Vēlēšanas notika 2014. gada 4. oktobrī 5 vēlēšanas apgabalos: Rīgā, Vidzemē, Zemgalē, Latgalē un Kurzemē. Vēlēšanām kandidātu sarakstus varēja iesniegt no līdz.
Kopumā no visiem 1156 kandidātiem 774 (67%) ir vīrieši un 382 (33%) sievietes. Kandidātu vidējais vecums bija 45 gadi, vecākajam kandidātam — 80 gadi, savukārt jaunākajam — 21 gads. No visiem kandidātiem 957 (82,8%) ir ar augstāko izglītību un 199 (17,2%) ar vidējo izglītību. Pēc tautības lielāka daļa kandidātu (748) ir latvieši, 80 — krievi, savukārt 285 savu tautību nav norādījuši.
Badošanās
Badošanās ir organisma stāvoklis, kad cilvēks nav fiziskas vai finansiālas iespējas apēst tik daudz, lai apmierinātu šo pamatvajadzību ilgākā laika posmā. Badošanās laikā pilnīgi vai daļēji ir traucēta pārtikas uzņemšana. Badošanos var izraisīt arī nepietiekams uzturs. Badošanās izraisa izsalkumu — sajūtu, kas rodas, kad ilgstoši nav uzņemta barība. Ja ilgstoši nav iespējams iegūt pārtiku, iestājās bads.
Apzinātu badošanos dēvē par gavēšanu.
Valdis Liepiņš (ekonomists)
Biogrāfija
1944. gada jūlijā kopā ar māti un vectēvu devies trimdā uz Vāciju, pēc tam uz Angliju. Absolvējis Oksfordas Universitāti Apvienotajā Karalistē. Pēc studiju pabeigšanas uzsācis darba gaitas Anglijā. 1966. gadā pārcēlies uz Kanādu, strādājis tirgus pētniecības firmā Canadian Facts, kur kļuva par viceprezidentu. 1971. gadā pieņēmis Kanādas pilsonību.
Tits Līvijs
Tits Līvijs (tiek uzskatīts, ka dzimis 64./59. gadā p.m.ē., miris 17. gadā) bija romiešu vēsturnieks, kurš dzīvoja imperatora Oktaviāna Augusta laikā, ar kura ģimeni bija personīgi pazīstams.
Valdis Liepiņš (ekonomists)
Biogrāfija
V. Liepiņš Kanādā bijis aktīvs trimdas latviešu sabiedriskajā dzīvē: 1968. un 1972. gadā organizējis Vispasaules latviešu jaunatnes kongresus, aktīvi piedalījies Toronto Latviešu centra darbībā.
Tits Līvijs
Tits Līvijs ir autors monumentālam, visaptverošam darbam par Senās Romas vēsturi — "Ab Urbe Condita Libri" ("No pilsētas dibināšanas"), kas aptver laiku posmu no 753. gada pirms mūsu ēras (p.m.ē.) līdz 9. gadam mūsu ērā. Tas tika sadalīts 142 grāmatās, no kurām līdz mūsdienām pilnībā saglabājušās ir tikai 35. Īsi izklāsti par daļu no nesaglabājušām grāmatām ir atrasti Oksirinkhosas papirusos.
Valdis Liepiņš (ekonomists)
Biogrāfija
1996. gadā saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni. Laikā no 1998. līdz 2002. gadam V. Liepiņš bija Latvijas Nacionālā bibliotēkas atbalsta fonda biedrs un valdes loceklis. Studentu korporācijas "Lettonia" biedrs.
Politiskā darbība
2005. gadā V. Liepiņš veiksmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās no "Jaunā laika" saraksta. 2007. gadā bija viens no Vēlēšanu reformas biedrības dibinātājiem un kļuva par tās priekšsēdētāju. 2011. gadā, pirms Saeimas ārkārtas vēlēšanām izstājies no "Jaunā laika", lai pievienotos jaundibinātajai Zatlera reformu partijai. Saeimas ārkārtas vēlēšanās ievēlēts 11. Saeimā, kur darbojās Reformu partijas frakcijā.
11. Saeimas frakcijas
11. Saeimā iekļuva 5 vēlēšanu saraksti un darbu sāka 5 frakcijas.
Reformu partijas frakcija
Vienu dienu pirms Saeimas darba sākuma no partijas izstājās 6 ievēlētie deputāti, tāpēc frakcija darbu uzsāka ar 16 mandātiem nevis 22, kā noteikts CVK lēmumā.
Plakangliemeņu dzimta
Sistemātika
(Plānčaulgliemeņu dzimta)
1929. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola Virslīgas 1929. gada sezona''' bija 3. Virslīgas sezona, kurā piedalījās 5 komandas, izspēlējot divu riņķu turnīru.
Velns
Velns ir pārdabisks tēls, kas ir ļaunuma iemiesojums, kā arī pretstats dievam daudzās reliģijās, mītos un kultūrās. Velns parasti iemieso cilvēku sliktās īpašības. Jūdaismā velns tiek saukts par Sātanu, bet islāmā par Iblīsu. Kristietībā velns pārvalda elli un vēlas iegūt cilvēku dvēseles.
Velns latviešu mitoloģijā
Latviešu valodas vārds ‘velns’ radies no vārda ‘velis’, kam papildus pievienots burts n. Šis burts, iespējams, pielikts vārda melns iespaidā (‘melns kā velns’).
Džeimss Votsons
Džeimss Djūijs Votsons (en, dzimis ) ir amerikāņu molekulārbiologs, kurš kopā ar Frānsisu Kriku un Morisu Vilkinsu atklāja DNS struktūru, par ko 1962. gadā saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā.
Dzimis Čikāgā uzņēmēja ģimenē. 15 gadu vecumā iestājās Čikāgas Universitātē, lai studētu zooloģiju, un 1947. gadā ieguva bakalaura grādu. 1950. gadā ieguva doktora grādu Indianas Universitātē. Šajā laikā Votsons iekļāvās t. s. "fāgu grupā", kurā darbojās daudzi tā laika vadošie amerikāņu biologi.
1950. gadā Votsons devās uz Kopenhāgenu, bet 1951. gada oktobrī — uz Kembridžas Universitātes Kavendiša laboratoriju, kur gada beigās, izmantojot Rozalindas Franklinas iegūtos rezultātus (par ko vēlāk raisījās diskusijas), kopā ar Frānsisu Kriku, kā arī Morisu Vilkinsu atklāja DNS struktūru. 1953. gada 25. aprīlī Votsons un Kriks publicēja pētījumu rezultātus žurnālā Nature, bet 1962. gadā par šo atklājumu viņi, kā arī Vilkinss saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā. Diemžēl Rozalinda Franklina tobrīd jau bija mirusi.
1968. gadā Votsons kļuva par Koldspringshārboras laboratorijas vadītāju. Tajā pašā gadā viņš publicēja autobiogrāfisku grāmatu The Double Helix, kurā aprakstīja DNS struktūras atklāšanas vēsturi. Grāmata izsauca neviennozīmīgu reakciju, jo tajā negatīvā gaismā bija attēloti Votsona kolēģi, arī mirusī Rozalinda Franklina, tāpēc pēc Krika un Vilkinsa protestiem grāmatu atteicās izdot Hārvarda Universitātes izdevniecība.
1989. gadā Votsons kļuva par ASV Nacionālā veselības institūta (NIH) Cilvēka genoma projekta vadītāju, tomēr 1992. gadā aizgāja no projekta, jo iebilda pret genoma daļu patentēšanas ideju.
Vienmēr izcēlies ar diezgan sarežģītu un konfliktējošu raksturu, Votsons pēdējos gados nācis klajā ar paziņojumiem, kuri izsaukuši protestus, piemēram, par prāta spēju atkarību no cilvēka rases.
Nabateja
Nabateja (latīņu - Nabatea, Nabatene) bija hellēnistiska valsts, kas pastāvēja no III gs p.m.ē. līdz 106. gadam, mūsdienu Jordānijā, Sīrijas un Izraēlas dienvidos un Saūda Arābijas ziemeļrietumos. Valsti izveidoja nabatieši - arābu cilšu grupa. Nabatejas galvaspilsēta bija Petra mūsdienu Jordānijas teritorijā. Valsts kontrolēja svarīgus tirdzniecības ceļus tuksnesī. 106. gadā Romas imperators Trajāns pievienoja Nabateju impērijai, izveidojot provinci Petras Arābija (Arabia Petraea).
Latvijas Spices nr. 1 dziesmas 1998. gadā
Šis ir Latvijas Spices nr. 1 dziesmu saraksts 1998. gadā.
898. gads
898. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
897. gads
897. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Augusts Bīlenšteins
Augusts Johans Gotfrīds Bīlenšteins (de; — ) bija vācbaltiešu cilmes luterāņu mācītājs un valodnieks. Viens no latviešu etnogrāfijas, folkloras pētniecības un arheoloģijas aizsācējiem Latvijā. No 1866. līdz 1899. gadam viņš aprakstījis daudzus Latvijas un Lietuvas pilskalnus, mēģinādams tos identificēt ar senajās hronikās minētajām baltu pilīm.
Latviešu literārās biedrības prezidents un goda prezidents (1864—1895). 1870. gada Kurzemes latviešu dziesmu dienas organizētājs. Laikraksta "Latviešu Avīzes" izdevējs un redaktors (1867—1903), Rīgas Latviešu biedrības goda biedrs (1893). Pēterburgas Zinātņu akadēmijas loceklis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1826. gadā Jelgavā skolotāja un luterāņu mācītāja palīga Johana Gotfrīda Bīlenšteina un viņa sievas Emīlijas, dzimušas fon Klebekas, ģimenē. Bērnībā dzīvoja Jaunauces mācītājmuižā, mācījās Šulpfortes ģimnāzijā (tagadējā Saksijas-Anhaltes zemē) un studēja teoloģiju Halles un Tērbatas Universitātē (1846—1850), kur ieguva teoloģijas doktora grādu.
Sabiedriskā darbība
Aizsācis latviešu tautas dziesmu vākšanu un pilskalnu apsekošanu, pats nopietni pētījis latviešu valodu un etnogrāfiju, folkloru. Vairāku atzinīgi novērtētu latviešu valodas gramatikas pētījumu autors, viņa zinātnisko darbu lokā minami arī pētījumi par latviešu tautas dzīves telpas robežām, koka būvēm, amatniecības piederumiem, latviešu tautas dziesmām, mīklām.
Aizsācis bibliotēku ar grāmatām latviešu valodā izveidošanu pagastos. Veicis Bībeles latviešu izdevuma valodisko modernizāciju (1877.).
Pēc tam, kad 1905. gada revolūcijas laikā Dobelē latviešu revolucionāri, kurus vadīja Dāvids Beika (1885—1946), sadedzināja Augusta Bīlenšteina bibliotēku un arhīvu (baznīcas grāmatas un vēstules, visu mācītāja personīgo korespondenci kopš 1840. gada, kā arī zinātniskas izpētes priekšmetu kolekciju), viņš atteicies no mācītāja amata, un mūža pēdējos gadus dzīvojis Jelgavā, nepiedaloties sabiedriskajā dzīvē. Miris Jelgavā, apglabāts Dobeles pilsētas kapos. Viņa dēli bija luterāņu mācītājs Ansis Bīlenšteins (1863—1919) un arhitekts Bernhards Bīlenšteins (1877–1959).
Āgra
Āgra ir pilsēta Indijā, Utarpradēšas štatā. Pilsēta atrodas Jamunas upes krastos, aptuveni 200 km uz dienvidaustrumiem no Indijas galvaspilsētas Deli. To 16. gadsimtā dibināja sultāns Sikandars Lodī un uz neilgu laiku bija Mogolu impērijas galvaspilsēta. 18. gadsimtā pilsēta bija džatu, marathu un atkal mogolu pakļautībā. 1803. gadā Āgru pakļāva briti. Britu Indijā no 1833. līdz 1868. gadam tā bija Āgras (vēlāk Ziemeļrietumu) provinces administratīvais centrs. 1857. gadā Āgra bija viens no sipaju sacelšanās centriem.
Āgra vislabāk zināma ar Tadžmahālu, kas 1983. gadā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojumu sarakstā. Tadžmahāls ir viens no vislabāk zināmajiem mogolu arhitektūras piemēriem. To 17. gadsimta vidū mogolu imperators Šahs Džahāns uzcēla par piemiņu savai mirušajai sievai. Vēl Pasaules mantojumu sarakstā ir iekļauts 16. gadsimtā Akbara Lielā valdīšanas laikā uzceltais Sarkanais forts.
Tiofēns
Tiofēns (C4H4S) ir aromātisks, heterociklisks organisks savienojums. Tas ir bezkrāsains, gaistošs, ūdenī nešķīstošs šķidrums ar benzolam līdzīgu smaržu.
Vēsture
Tiofēns pirmo reizi tika atklāts kā piemaisījums netīram benzolam.
Atrašanās dabā
Tiofēna atvasinājumi ir sastopami vairāku sēnēs un augstākajos augos sastopamu bioloģiski aktīvo vielu sastāvā.
Īpašības
Reaģējot ar sērskābi, tiofēns veido intensīvu zilu krāsu (tā saucamā indofenīna reakcija). Tā kā tiofēns vienmēr sastopams neattīrītā no akmeņogļu darvas iegūtā benzolā, šo reakciju lieto benzola pierādīšanai. Tiofēnu ir ļoti grūti atdalīt no benzola, jo tā ķīmiskās un fizikālās īpašības ir ļoti līdzīgas (tiofēns pieder pie nebenzoīdajiem aromātiskajiem savienojumiem un tā "aromātiskais" raksturs ir vēl izteiktāks nekā furānam). Tiofēna molekulā aizvietojot sēru ar skābekli, iegūst furānu, ar slāpekli - pirolu.
896. gads
896. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Sirsniņgliemeņu dzimta
Sirsniņgliemeņu dzimta (Cardiidae) ietilpst cietgliemeņu kārtā. Pie Latvijas krastiem Baltijas jūrā un Rīgas līcī ir sastopama viena šai dzimtai piederošā ģints -.
Deniss Endrass
Deniss Endrass (de; dzimis Immeštadtē, Rietumvācijā) ir vācu hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Vācijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv DEL klubu Manheimas "Adler".
Spēlētāja karjera
Kopā ar Manheimas "Adler" Endrass kļuvis par 2015. un 2019. gada Vācijas čempionu.
Vācijas izlases sastāvā spēlējis 2009., 2010., 2011. un 2012. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2010. gada Vankūveras Olimpiskajās spēlēs. 2010. gada Pasaules čempionātā, kas norisinājās Vācijā, D. Endrass bija Vācijas izlases pamatvārtsargs. Viņš tika atzīts par visa turnīra vērtīgāko spēlētāju.
Lauri Kivekess
Lauri Jāko Josepi Kivekess (Lauri Jaakko Jooseppi Kivekäs, līdz 1926. gadam Stenbeks (Stenbäck), dzimis 1903 . gada 7. jūlijā, miris 1998. gada 12. februārī) bija Somijas uzņēmējs un politiķis. Bijis Somijas Rūpniecības konfederācijas priekšsēdētājs un pirmais Nokia padomes priekšsēdētājs. No 1957. līdz 1958. gadam Kivekess bija Somijas tirdzniecības un rūpniecības ministrs divos ministru kabinetos.
1930. gadā Kivekess ieguva jurista diplomu un kopā ar patēvu sāka strādāt Emila Āltonena uzņēmumos. Viņš no 1926. līdz 1947. gadam vairākās Āltonena apavu fabrikās bija menedžeris, tirdzniecības menedžeris, un izpilddirektors. No 1947. līdz 1976. gadam Kivekess bija uzņēmuma Aaltosen kenkätehdas Oy izpilddirektors un prezidents. No 1976. līdz 1980. gadam viņš bija Aaltosen Tehtaat Oy padomes priekšsēdētājs. No 1941. līdz 1966. gadam Kivekess bija arī plastmasas ražotāja Sarvis izpilddirektors; no 1938. līdz 1970. gadam lokomotīvju ražotāja Lokomo padomes loceklis un 1948. līdz 1964. gadam izpilddirektors; no 1929. līdz 1971. gadam Suomen Puunjalostustehdas Oy izpilddirektors. Lauri Kivekess bija padomes loceklis uzņēmumos Finlayson, Suomen Kumitehdas, Suomen Kaapelitehdas, Kansallis-Osake-Pankki. Pēc tam, kad 1966. gadā apvienojās Nokia, Suomen Kumitehdas un Suomen Kaapelitehdas uzņēmumā Nokia Oy, Kivekess bija pirmais tās padomes priekšsēdātājs līdz 1977. gadam, kad viņu nomainīja Bjerns Vesterlunds. Viņš bijis dažādu organizāciju vadībā.
1953. gadā Lauri Kivekesam piešķirts Kalnu padomnieka goda tituls.
Svētais Matejs
Svētais Matejs bija viens no divpadsmit Jēzus Kristus apustuļiem un viens no četriem evaņģēlistiem. Domājams, ka dzimis Galilejā. Viņš bija nodokļu iekasētājs, taču tad viņu Jēzus Kristus aicināja pievienoties 12 apustuļiem. Saskaņā ar Jauno Derību, viņš bija viens no Jēzus augšāmcelšanās un debesbraukšanas lieciniekiem.
Jāns Kirsipū
Jāns Kirsipū (et, dzimis Tartu) ir igauņu riteņbraucējs, savulaik dzīvoja un sportoja Francijā. 12 reizes piedalījies Tour de France, bet nevienu reizi nav finišējis. Viņam ir vairāku posmu uzvaras un 1999. gadā viņš 6 dienas valkāja dzelteno (līdera) krekliņu. 2006. gada oktobrī viņš paziņoja par sportista karjeras beigām.
2007. gada oktobrī viņš kļuva par profesionālās Latvijas riteņbraukšanas komandas Rietumu Banka-Rīga treneri. Viņš joprojām turpināja braukt Igaunijas sacensībās, 2007. gadā uzvarot braucienā ar atsevišķu startu, bet 2008. gadā kļūstot par uzvarētāju šosejas braucienā.
2008. gada nogalē viņš paziņoja par atgriešanos profesionālajā sportā 39 gadu vecumā. Viņš plānoja braukt nelielā Beļģijas komandā Geofco-Jartazi.
Kaulu smadzenes
Kaulu smadzenes ir elastīgi audi, kas atrodas kaulu iekšpusē. Cilvēkiem sarkanās asins šūnas eritrocīti veidojas tieši šajos audos. Šo procesu sauc par hemopoēzi. Vidēji kaulu smadzenes veido 4% no pieauguša cilvēka masas; pieņemot, ka cilvēka masa ir 65 kg, kaulu smadzeņu kopējā masa ir 2,6 kg. Kaulu smadzenes ik dienu saražo aptuveni 500 miljardus eritrocītu. Līdz ar to tām ir liela nozīme asinsrites orgānu sistēmā. Kaulu smadzenes ir arī daļa no limfātiskās sistēmas — tās ražo limfocītus, kam ir nozīme imūnsistēmas nostiprināšanā. Izšķir sarkanās un dzeltenās kaulu smadzenes.
895. gads
895. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Pustonis
Pustonis ir mūzikas intervāls, parasti vismazākais atstatums starp gammas pakāpēm vai klaviatūras taustiņiem. Tas ir mazākais parasti lietotais intervāls Eiropas mūzikā un tiek uzskatīts par visdisonansējošāko. Visizplatītākā pieraksta forma šim intervālam ir mazā sekunda, ko pieraksta ar diviem blakus esošiem alfabēta burtiem (piemēram, C un D♭), bet tiek lietots arī palielinātais unisons, kur abas notis pieraksta ar vienu un to pašu burtu (piemēram, C un C♯).
Oktāva
Mūzikā oktāva (no latīņu octava - astotā) ir intervāls starp divām notīm, kur otrās nots frekvence ir divas reizes lielāka par pirmās nots frekvenci. Divas notis, kas atšķiras precīzi par oktāvu, cilvēka ausij šķiet samērā līdzīgas, lai arī to frekvences ievērojami atšķiras.
Heistingsas kauja
Heistingsas kauja bija kauja starp Harolda II Godvinsona vadīto anglosakšu armiju un Viljama Iekarotāja normāņu karaspēku. Tās iemesls bija Anglijas Karalistes tronis.
Pēc karaļa Edvarda Grēksūdzētāja, kuram nebija mantinieku, nāves 1066. gada sākumā, anglosakši ievēlēja par savu karali Haroldu II, tomēr Edvards Grēksūdzētājs testamentā par troņa mantinieku nosauca savu brālēnu, Normandijas hercogu Viljamu, kurš pārstāvēja normāņus. 1066. gada septembra beigās Viljams ar savu karaspēku izsēdās Anglijas karalistes krastos un devās tās iekšienē.