cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Parastais vilnītis
Līdzīgās sugas
Norvēģijas arktiskajās teritorijās aprakstīta ārēji līdzīgā Lactarius torminosulus, kuras krāsa oranžāka, izmēri mazāki un pūkainums vecumā pilnīgi pazūd. Marokā aprakstīta Lactarius mairei, kura ir oranža un aug kopā ar ozoliem. Tikai Ziemeļamerikā zināma Lactarius subtorminosus, kas atšķiras ar maigu piensulas garšu un mazākām sporām. Visas šīs trīs sugas Latvijā nekad nav atrastas.
Cilvēka anatomija
Cilvēka anatomija ir mācība par dzīva cilvēka formu un uzbūvi.
Anatomijas galvenās pētīšanas metodes ir:
Cilvēks ir mūsu planētas visaugstāk attīstītais dzīvais organisms. Cilvēks ir domājoša, saprātīga, vertikāli ejoša būtne. Tas nozīmē, ka cilvēkam raksturīgs, normāls ir vertikāls ķermeņa stāvoklis. Vertikālā stāvoklī izšķir divus polus. Augšējā polā ir galvaskauss, šo polu sauc par kraniālo polu. Virzienu, jeb novietojumu uz augšu var saukt par kraniālo virzienu. Otrs pols ir kaudiālais pols, jeb astes pols. Virzienu uz leju sauc par kaudiālo virzienu.
Orgānu sistēmas
Cilvēka ķermenis ir vienots vesels, tā daļas ir savstarpēji saistītas. Atsevišķas daļas sauc par orgāniem. Orgāni ar vienādu funkciju apvienojas orgānu sistēmās. Izšķir: Nosakot orgānu stāvokli cilvēka organismā, lieto vairākas plaknes un līnijas. Galvenā izejas plakne ir horizontālā plakne. No daudzām iespējamām vertikālām plaknēm lieto tikai divas: frontālo un sagitālo. Visas trīs ir savstarpēji perpendikulāras.
Cilvēka ķermeņa daļas
Cilvēka ķermeņa daļas:
Bertijs Aherns
Patriks Bartolemjū Aherns (Patrick Bartholemew Ahern/Pádraig Parthalán Ó hEachthairn), plašāk pazīstams kā Bertijs Aherns (Bertie Ahern) (dzimis 1951. gada 12. septembrī Dublinā ) ir īru politiķis, desmitais Īrijas premjers (Taoiseach). Ieņema amatu no 1997. gada līdz 2008. gadam. Kopš 1994. gada Aherns ir nacionālistu partijas Fianna Fail (Īrijas kareivji).
Dzimis 1951. gadā tradicionālu īru republikāņu ģimenē. 14 gadu vecumā sācis nodarboties ar politiku, izlīmēdams aģitācijas materiālus. No 1977. gada Aherns ir Īrijas parlamenta (Dáil Éireann) deputāts (Teachta Dála). Bijis arī lauksaimniecības un finanšu ministrs.
2004. gada pirmajā pusē Aherns bija Eiropas Komisijas prezidents. Šajā laikā ES tika uzņemtas desmit jaunas dalībvalstis (arī Latvija).
Agreda
Agreda ir pilsēta un municipalitāte Spānijā. Tā atrodas Sorijas provincē, Kastīlijas un Leonas autonomajā reģionā. 2009. gadā Agredā dzīvoja 3293 iedzīvotāji. Tā ir 165 km² liela. Par Agredas aizgādni uzskata erceņģeli Mihailu. Tuvākā pilsēta ir Sorija (aptuveni 52 km); savukārt tuvākā lidosta atrodas Saragosā (108 km). Agredas iedzīvotāji lepojas ar to, ka tur ir dzimis un audzis 1992. gada Vasaras Olimpisko spēļu zelta medaļas ieguvējs 1500 m skriešanas disciplīnā Fermins Kačo.
Japāņu etiķete
Japāņu etiķete nosaka to, kāda sociāla uzvedība ir pieņemama un tiek uzskatīta par ļoti svarīgu.
Dažas etiķetes daļas var tikt piekoptas tikai konkrētos reģionos. Mūsdienu Japānā ir pieņemtas šādas paražas. Dažas no paražām laika gaitām ir mainījušās.
Ēšana un dzeršana
Tradicionāli pirms pieķerties maltītei Japānā ir pieņemts teikt itadakimasu (burtiski, "Es pazemīgi saņemu"). Frāze ir līdzīga frāzei „labu ēstgribu”, bet tiek izmantota daudz biežāk. Beidzot ēst, ir jāsaka gočisōsama dešita. Pirms ēšanas parasti atnes mitro dvieli, ko izmanto, lai „nomazgātu” rokas pirms ēšanas, nevis pēc. Arī nav pieņemts tīrīt ar šo dvieli kādu citu ķermeņa daļu (seju utt.). Nedrīkst spraust irbuļus rīsos. Tā dara tikai bēru mielastā.
Arī ar irbuļu palīdzību nedrīkst dot citam cilvēkam ēdienu. Parasti japāņi ēd rīsus līdz pēdējam graudiņam.
Burial
Burial ir noslēpumains dubstep producents no Londonas, kura ierakstus lielākoties ir izdevusi Lielbritānijas ierakstu kompānija Hyperdub. Viņa debijas albums Burial starptautiskā dubstep foruma Dubstepforum.com rīkotajā aptaujā tika atzīts par 2006. gada labāko albumu.
Muldakmens (stacija)
Muldakmens ir dzelzceļa pieturas punkts Aizkraukles novada Aizkraukles pagastā, līnijā Rīga—Krustpils starp Skrīveru un Aizkraukles stacijām. Pietura atrodas pie autoceļa pārbrauktuves, kurš ved no Daugavpils šosejas uz Papardēm. Pieturā ir paaugstinātie peroni, kuru garums atbilst elektrovilcienu pirmajiem 4 vagoniem, bet nav nojumes pasažieriem. Muldakmens pieturā apstājas elektrovilcieni, kuri kursē maršrutā Rīga-Aizkraukle (izņemot vienu rīta un vakara vilcienu uz Rīgu un pēdējo vakara reisu uz Aizkraukli).
Vēsture
Vilcienu kustības sarakstos pietura «845. kilometra blokpostenis» parādījās 1972. gadā. Pietura atradās blakus ceļa postenim, kur notika pāreja no viensliežu posma uz divsliežu. Postenis apkalpoja šo pārmiju (pārmija №2A) un darbojās Aizkraukles stacijas vadībā (šeit atradās Aizkraukles stacijas ieejas luksofors). 1999. gadā pieturu nosauca tuvumā esošā Meļķitāru muldakmens vārdā, kas atrodas aptuveni 3 km uz ziemeļiem no ceļa posteņa.
2012. gadā, sakarā ar otrā sliežu ceļa izbūvi iecirknī Skrīveri—Krustpils, ceļa posteņa perons tika pārcelts aptuveni 500 m Rīgas virzienā (pagaidu perons). Vēlāk tika uzbūvēti jauni, paaugstināti peroni nedaudz tālāk aiz pārbrauktuves Aizkraukles virzienā.
2014. gada jūlijā, pieslēdzot jaunuzbūvēto posma Skrīveri—Muldakmens otro ceļu posma Muldakmens—Aizkraukle ceļam, posteņa pārmija tika likvidēta un tas tika pārveidots par pieturas punktu.
Karavajevs
Karavajevs var būt:
Muldakmens (nozīmju atdalīšana)
Muldakmens tiek lietots šādās nozīmēs:
Boxcutter
Boxcutter (īstajā vārdā Berijs Lins) ir Īrijas dabstepa producents, kura ierakstus lielākoties ir izdevusi ierakstu kompānija Planet Mu.
1670. gads
1670. bija parastais gads, kas sākās trešdienā.
Džastins Lavs
Pēc augstskolu basketbola karjeras, kuras laikā pārstāvēja Sentluisas Universitāti, Dž. Lavs netika izvēlēts 2000. gada NBA draftā. Tomēr viņš piedalījās Fīniksas "Suns" treniņos un 1. augustā noslēdza vairāku gadu līgumu ar komandu, taču, oficiālas spēles neaizvadot, līgums tika lauzts 25. oktobrī. No 2001. gada Dž. Lavs spēlēja Eiropas klubos. Spēlējis arī Ukrainas klubā BK Odessa, bet pēc karjeras beigām kļuva par treneri ASV vidusskolu basketbolā.
2006. gada ziemas olimpiskās spēles
2006. gada ziemas olimpiskās spēles jeb XX Olimpiskās Ziemas spēles bija 20. ziemas olimpiskās spēles, kas no 2006. gada 10. līdz 26. februārim norisinājās Itālijas Pjemontas reģiona pilsētā Turīnā, bet vairāku sporta veidu sacensības notika Alpu kūrortos uz rietumiem no tās. Šī bija otrā reize, kad Itālijā tika rīkotas ziemas olimpiskās spēles - pirmo reizi tas notika 1956. gadā Kortīnā d'Ampeco, bet 1960. gadā Romā notika vasaras olimpiskās spēles. Turīna ir pēc iedzīvotāju skaita lielākā pilsēta, kas bijusi ziemas olimpisko spēļu galvaspilsēta.
Oficiāli spēles atklāja Itālijas prezidents Karlo Adzeljo Čampi, bet olimpisko uguni iededza slēpotāja, divkārtējā olimpiskā čempione Stefānija Belmondo.
Spēļu logo atspoguļo vārdu Torino (Turīna itāliski). Olimpisko spēļu talismani bija meitene - sniega bumba Neve ("sniegs" itāļu valodā) un puisis - ledus kubs Gliz. Moto: "Kaisle dzīvo šeit" (en).
Spēlēs piedalījās 2508 sportisti no 80 valstīm. Turīnas olimpiskās spēles bija pirmā ziemas olimpiāde Albānijai, Etiopijai un Madagaskarai, kā arī Serbijai un Melnkalnei, kas valstij ar šādu nosaukumu bija pirmā un pēdējā dalība ziemas olimpiskajās spēlēs.
Šajās olimpiskajās spēlēs piedalījās 58 Latvijas sportisti, kuri startēja 8 sporta veidos.
Sporta veidi
2006. gada ziemas olimpiskajā spēlēs tika izcīnīti 84 medaļu komplekti 15 disciplīnās 7 sporta veidos. Debitēja tādas sacensību disciplīnas kā masu starts biatlonā, komandu sprints distanču slēpošanā, snovborda kross un komandu sacensības ātrslidošanā. Klasiskās vīriešu 50 km un sieviešu 30 km slēpošanas distances, kas bija iepriekšējās spēlēs 2002. gadā, šajās spēlēs netika iekļautas, šie sacensību veidi tika aizstāti ar brīvā stila slēpošanu tādās pašās distancēs.
Turīnas olimpiskajās spēlēs sacensības notika sekojošos veidos (izcelti sporta veidi, kuros piedalījās Latvijas sportisti):
Spēļu rīkošanas vietas izvēle
Turīna par 20. ziemas olimpisko spēļu mājvietu tika izvēlēta 1999. gadā IOC 109. sesijā Seulā, Dienvidkorejā, pārspējot Šveices pilsētu Sjonu. Uz rīkošanu pretendēja, bet līdz galīgajam balsojumam nenokļuva arī Helsinki (Somija), Poprada (Slovākija), Zakopane (Polija) un Klāgenfurte (Austrija).
Medaļu kopvērtējums
Medaļas izcīnīja 26 valstu sportisti, kas bija lielākais medaļas guvušo valstu skaits ziemas olimpisko spēļu vēsturē.
Latvijas komanda
Turīnas olimpiskajās spēlēs Latvijas komandā piedalījās 58 sportisti, kas startēja 8 sacensību veidos. Latvijas karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā nesa hokeja izlases vārtsargs Artūrs Irbe, bet spēļu noslēguma ceremonijā - biatlonists Ilmārs Bricis.
Mārtiņš Rubenis izcīnīja bronzas medaļu kamaniņu braukšanā, kas bija pirmā Latvijas olimpiskā medaļa kopš tā piedalījās ziemas olimpiskajās spēlēs ar savu delegāciju. Citi sportisti astoņas reizes dažādās sporta diciplīnās iekļuva pirmajā desmitniekā (biatlonists Ilmārs Bricis ieguva 4. vietu, bobslejisti Jānis Miņins/Daumants Dreiškens 6. vietu, kamaniņu braucēja Anna Orlova 7. vietu, skeletonists Martins Dukurs 7. vietu, kamaniņu braucēji Andris Šics/Juris Šics 7. vietu, biatloniste Madara Līduma 10. vietu, bobslejisti Jānis Miņins/Daumants Dreiškens/Mārcis Rullis/Jānis Ozols 10. vietu). Latvijas hokeja izlase ieguva 12. vietu.
Andrejs Osokins
Andrejs Osokins (dzimis Rīgā) ir Latvijas pianists.
Izglītība
Andrejs Osokins ieguvis izglītību Emīla Dārziņa mūzikas skolā (1991—2003), kur mācījies pie sava tēva pianista Sergeja Osokina. Pēc tam iestājies Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, kur studējis līdz 2007. gadam. 2008. gadā studijas turpināja Londonas Karaliskās mūzikas akadēmijas magistrantūrā pie profesora Hemiša Milna.
Koncertdarbība
Kopā ar sievu, pianisti un dziedātāju Katrīnu Gupalo, uzstājies ar koncertizrādi "100 gadi ar Piafu" Latvijā un Somijā. Osokins kopā ar Gupalo piedalījies arī džeza teātra izrāde "Pēc pusnakts/After Midnight". Tās pirmizrāde bija 2017. gada 14. februārī Liepājas koncertzālē “Lielais dzintars”, pēc tam izrādīta arī citur Latvijā, kā arī Londonā. 2018. gada pavasarī Andrejs Osokins kopā ar Katrīnu Gupalo ar koncerttūri “No Baltijas uz Atlantiju” viesojās lielākajās ASV pilsētās, kur izpildīja latviešu un amerikāņu komponistu kamermūziku un populāras melodijas. 2018. gada maijā Andrejam Osokinam tika pasniegts Londonas Karaliskās mūzikas akadēmijas goda apbalvojums, ieceļot pianistu par Akadēmijas Asociēto biedru.
Pianists koncertējis ar Beļģijas Nacionālo simfonisko orķestri, Francijas Radio filharmonijas orķestri, Mančestras Hallé Simfonisko orķestri, Braitonas Filharmonijas orķestri un Dublinas Nacionālo simfonisko orķestri, sadarbojoties ar tādiem diriģentiem kā sers Marks Elders, Marina Alsopa, Jurijs Simonovs, Bojans Videnofs, Džeimss Džads un citiem. Muzicējis Dublinas Nacionālajā koncertzālē Īrijā, Vigmora zālē, St Martin in the Fields un Kings Place koncertzālēs Londonā, Gasteig koncertzālē Minhenē, La Monnaie koncertzālē Briselē, Opera Comique zālē Parīzē, Birmingemas Simfoniskajā zālē un citās.
Andrejs Osokins ar panākumiem muzicējis arī duetā Duo LV kopā ar vijolnieci Kristīni Balanas, trio kopā ar māsām Kristīni un čellisti Margaritu Balanas, kā arī ar stīgu kvartetu Quattro Baltica un regulāri sniedzis meistarklases Latvijā un ārvalstīs.
Projekts "Trīs Osokini"
2015. gadā Andrejs Osokins kļuva par Osokinu pianistu dinastijas projekta “Trīs Osokini” dalībnieku un koncertu organizatoru. Andrejs Osokins kopā ar tēvu, profesoru Sergeju Osokinu un brāli Georgiju Osokinu uzstājās ar koncertu “Trīs Osokini” Dzintaru koncertzālē Jūrmalā. Pēc tam Osokini uzstājušies Latvijas Nacionālajā operā, koncertzālē “Lielais dzintars” Liepājā, teātra namā “Jūras vārti” Ventspilī, kā arī Polijā. 2016. gada sākumā Latvijas Nacionālajā operā notikušo koncertu “Trīs Osokini un Opera” tiešraidē visā pasaulē translēja Vācijas interneta televīzija Klassik TV.
Sabiedriskās aktivitātes
Andrejs Osokins 2022. gada 23. aprīlī piedalījies Latvijas krievvalodīgo kopienas protesta akcijā "Krievu balss pret karu", kurā paudis nosodījumu Krievijas militārajai agresijai Ukrainā.
No 25. maija līdz 8. jūnijam Rīgā norisinājās Andreja Osokina "Brīvības festivāls" kas bija veltīts Ukrainai. No biļetēm gūtie ieņēmumi tika ziedoti Ukrainas cilvēku atbalstam.
2022. gada oktobrī Andrejs Osokins sadarbībā ar Ukrainas vēstniecību Latvijā aicinājis ziedot pašsildošām maltītēm ukraiņu karavīriem.
Nunavuta
Nunavuta (iu, — ‘Mūsu zeme’, angļu, fr) ir viena no trim Kanādas teritorijām. Tās platība ir 2,04 miljoni km2. Nunavuta ir ne tikai lielākā, bet arī jaunākā Kanādas teritorija. 1999. gada 1. aprīlī ar Nunavutas vienošanos tā tika atdalīta no Ziemeļrietumu Teritorijām. Nunavutā dzīvo vismazāk iedzīvotāju no visām Kanādas provincēm un teritorijām. 2016. gadā Nunavutā dzīvoja 37,2 tūkstoši iedzīvotāju. Nunavutas administratīvais centrs ir Ikaluita, kas atrodas Bafina salā.
Ģeogrāfija
Nunavutas platība ir aptuveni 2,04 miljoni km². Vairāk nekā puse no Nunavutas teritorijas atrodas uz salām, kas ir daļa no Kanādas Arktiskā arhipelāga. Lielākās no šīm salām ir Bafina sala, Devona, Elsmīra sala un Viktorijas sala (Nunavutā atrodas aptuveni puse no Viktorijas salas). Ziemeļos atrodas Karalienes Elizabetes salas, kas sastāv aptuveni no 30 lielākām salām un 2000 maziņām saliņām. Tās lielākoties ir klinšainas un klātas ar ledu.
Nunavutas augstākais punkts ir Barbo kalns (2616 m vjl.), kas atrodas Elsmīra salā. Uz dienvidiem no ziemeļu polārā loka Nunavuta atrodas uz Kanādas vairoga, kura pamatā ir granīts ar plānu augsnes virskārtu. Šajā teritorijā ir daudz līdzenumu un zemieņu, tāpēc ir arī daudz upju un ezeru, it īpaši Nunavutas dienvidos un rietumos.
Džeriņš
Džeriņš (sieviešu dzimtē Džeriņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Japāņu tējas ceremonija
Tējas ceremonija ir specifiska, ar rituāliem bagāta forma tējas kopīgai dzeršanai, kas tika izveidota Japānas viduslaikos.
Kārtība un tējas ceremonijas simbolika
Kopumā tējas ceremonijas darbība nozīmē saimnieka un viesu tikšanos, lai kopā izbaudīt kopīgo atpūtu. Ceremonija notiek speciāli paredzētā vietā, un pati ceremonija sastāv no vairākām darbībām.
Ceremonijas tradicionālie veidi
Japānā eksistē vesela virkne ar dažādiem tējas ceremonijas veidiem. No tām visām izšķir 6 galvenos:
Tējas ceremonijas vieta
Klasiskā tējas ceremonija parasti notiek speciālajā vietā. Parasti tā ir nožogota teritorija, kurā var ieiet caur lielajiem vārtiem. Pirms ceremonija, kad viesi tikai nāk, vārti tiek atvērti vaļā, lai viesi varētu mierīgi ieiet, netraucējot saimniekam gatavoties. Parasti, uz tējas ceremonijas vietas atrodas dažas ēkas un dārzs. Gadījumos, kad speciālas vietas ceremonijai nav, var izmantot atsevišķu istabu vai pat galdu.
Tējas dārzs
Tējas dārzs parasti ir neliels, un parasti tas ir neliels kalna ainavas fragments. Visi elementi tiek veidoti tā, lai cilvēks varētu izbaudīt mierīgumu
Tējas ceremonijas kārtība
Pirms ceremonijas visi sanāk vienā istabā. Šeit nelielās krūzēs tiek padots ūdens. Šī etapa mērķis ir kopīga garastāvokļa izveidošana.
Tad ciemiņi caur tējas dārzu iet uz tējas namiņu. Ejot caur dārzu pa bruģiem simbolizē dienas nogurdinājuma. Celiņa beigās ciemiņus satiek saimnieks. Pēc sasveicināšanos, ciemiņi nāk pie akas un ar maza kausa palīdzību notiek „nomazgāšanas rituāls”. Tad ciemiņi nāk uz tējas namiņu. Speciāli zema un šaura ieeja un nepieciešamība paklanīties simbolizē esošo cilvēku līdztiesību — ir jāpaklanās katram, neskatoties uz dižciltības, bagātības un sabiedrības statusa. Ieejot tējas namiņā, apavus ir jāatstāj pie sliekšņa.
Uz momentu, kad ciemiņi jau ir klāt,
Saimnieks tējas namiņā ienāk pēdējais, pie tam nevis uzreiz pēc viesiem, bet mazliet vēlāk, lai dotu viesiem apskatīt tējas namiņa esošus priekšmetus.
Ieejot namiņa, saimnieks paklanās viesiem un aizņem savu vietu — pretī ciemiņiem, pie pavarda. Blakus saimniekam atrodas visi tējas pagatavošanas procesam priekšmeti. Kamēr ūdens sildās katlā, ciemiņiem tiek piedāvāts viegls mielasts, no vienkāršiem, bet sātīgiem ēdieniem. Tas ir domāts nevis piesātināšanai, bet lai noņemtu izsalkuma sajūtu. Japāņi uzskata, ka ēdienam, kas tiek pasniegts pie tējas, pirmkārt jābūt patīkam pēc izskata, un tikai tad — piesātināt cilvēku. Pēc šī mielasta tiek piedāvāti dažādi kārumi.
Dzert tēju no viena trauka simbolizē visu klātesošo vienotību. Tad, kad tējas kauss apies visus ciemiņus, saimnieks atkal padot šo trauku ciemiņiem, tikai jau tukšu, lai ciemiņi varētu novērtēt formu un greznību.
No šī momenta sākās nākamais tējas ceremonijas etaps. Saimnieks pagatavo vieglu tēju, katram atsevišķā krūzītē. Sākās saruna. Šī ceremonijas daļa ir atpūta, šeit nerunā par ikdienišķām lietām.
Kad saruna iet pie beigām, saimnieks atbild uz ciemiņu jautājumiem, un ar atvainošanas atstāj tējas namiņu, parādot ar to, ka ceremonija gandrīz ir beigusies. Saimnieka prombūtnē ciemiņi apskata pavardu, ziedus.
Kamēr visi atstāj tējas namiņu, saimnieks stāv netālu un klusi paklanās katram aizejošam viesim. Kad visi viesi ir aizgājuši, saimnieks atkal ienāk tējas namiņā un apsēžas. Tā viņš pavada mazliet laika, atceras šodienas tējas ceremoniju, satikšanos ar viesiem. Tad saimnieks nes prom traukus un sakārto tējas namiņu. Ir uzskatīts, ka ir ļoti svarīgi atstāt tējas namiņu tādā stāvoklī, kāda tā bija pirms tējas ceremonijas, jo tikai pēdas no tējas ceremonijas paliek tikai cilvēku dvēselēs.
1668. gads
1668. bija garais gads, kas sākās svētdienā.
Vex'd
Vex'd ir Londonas dabstepa projekts, kura sastāvā darbojas divi producenti (Rolijs Porters un Džeimijs Tīsdeils). Viņu debijas albums Degenerate tiek uzskatīts par dabstepa klasiku, kas ietekmējis daudzus producentus un kam ir nozīmīga loma šodienas dabstepa skanējuma veidošanā.
Skrīveri (stacija)
2014. gadā pabeigta otrā sliežu ceļa izbūve posmā Skrīveri—Krustpils.
Skrīveri ir D biļešu zonas gala stacija. Stacijā biļešu kase ir slēgta.
Vēsture
Staciju uzbūvēja līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga—Daugavpils būvniecību 1861. gadā. Sākotnēji tā saucās Rēmershofa (de). Jau 1894. gadā šeit bija stacijas ēka, pasažieru nojume, divi peroni, preču šķūnis un rampa, dzīvojamā ēka, lokomotīvju depo, ar tvaika sūkni aprīkots ūdenstornis, divas pelnu bedres, tualete un aka. Pirmā pasaules kara laikā stacijas ēka gāja bojā, bet 1923. gadā tās vietā pēc arhitekta Jāņa Neijas projekta uzcēla jaunu stacijas ēku, daļēji atjaunojot arī kādreiz tik plašo saimniecību. Otrais pasaules karš stacijas ēku atkal nopostīja, tagadējā ēka uzbūvēta 1951. gadā.
Meļņikovs
Meļņikovs (ru, no vārda ме́льник — 'dzirnavnieks'; sieviešu dzimtē Meļņikova (Ме́льникова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
1667. gads
1667. bija parastais gads, kas sākās sestdienā.
Ģīlis
Ģīlis (sieviešu dzimē Ģīle) ir latviešu cilmes uzvārds, kas cēlies apvidvārda „ģīlis” ar nozīmi „vājš, kalsns cilvēks”. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Voldemārs Johans fon Ungerns-Šternbergs
Voldemārs Johans fon Ungerns-Šternbergs (von Ungern-Sternberg, 1753—1796) bija Vidzemes muižnieks un Krievijas Impērijas armijas pulkvedis. Viņš bija Rīgas brīvmūrnieku ložas „Apollo” brālis 5. grādā (1785).
Puka (stacija)
Puka (et) ir stacija Tartu—Valgas dzelzceļa līnijā Igaunijā, Valgas apriņķa Pukas pagasta Pukas ciemā un atrodas 35,6 km attālumā no Valgas, 47,3 km attālumā no Tartu un 237,4 km attālumā no Tallinas. Pukā pietur Valgas un Tartu (Tallinas) virzienā kursējošie dīzeļvilcieni.
Līdz ar Pleskavas-Rīgas dzelzceļa līnijas atzara Valka-Tērbata izbūvi 1889. gadā tika atklāta arī Bokenhofas dzelzceļa stacija (de),(ru). Pēc tipveida projekta celtā Bokenhofas stacijas ēka ir vienkārša vienstāva koka ēka ar pamatapjomu, kā arī centrālo transepta daļu, kurā izvietota pasažieru uzgaidāmā telpa. Ēkai ir divslīpju jumts ar simetrisku centrālās daļas jumta izbūvi un jumta galu nošļaupumiem. Stacijas ēkas abas galvenās fasādes - simetriskas, ielas pusē ar nelielu rizalītu. Šāds stacijas tips sastopams arī citviet Igaunijā (skat. Rīsiperes stacija).
2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta starpceļu pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 100 metri. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana pieturas punktā tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona.
Kulona likums
Kulona likums ir likums, kas apraksta, kā savstarpēji mijiedarbojas divi punktveida lādiņi. Šo likumu var formulēt šādi: divu punktveida lādiņu q_1 \ un q_2 \ mijiedarbības spēks ir centrāls, tieši proporcionāls lādiņu lielumiem un apgriezti proporcionāls to savstarpējā attāluma r \ kvadrātam.
Kulona likumu, kas ir analoģisks Ņūtona vispasaules gravitācijas likumam, precīzos eksperimentos konstatēja Šarls Ogistēns Kulons (Francija) 1785. gadā, lai gan dažus gadus iepriekš to bija pierādījis Henrijs Kevendišs (Anglija). Taču H. Kevendiša darbs nebija plaši pazīstams.
Kulona likums skalārā formā
kur:
Kulona likums vektoriālā formā
kur
Kulona spēkam ir pareizs Ņūtona trešais likums, jo. Ja savietojam atskaites sistēmas sākumpunktu O_1 ar vienu no lādiņiem (q_2 \) un otra lādiņa (q_1 \) rādiusvektors ir, tad Kulona likums ir rakstāms formā
Grankanārija
Grankanārija (es) ir viena no Spānijai piederošā Kanāriju salu arhipelāga salām, kas atrodas Atlantijas okeānā 210 km attālumā no Āfrikas ziemeļaustrumu krasta starp Tenerifes un Fuerteventūras salām. Sala atrodas 1250 km attālumā no kontinentālās Spānijas un lidojums līdz valsts galvaspilsētai Madridei ilgst aptuveni 3 stundas. Sala ir vulkāniskas izcelsmes un tās pirmiedzīvotāji bija guanči.
Grankanārijas kopējā platība ir 1560,1 km² un tā ir trešā lielākā sala Kanāriju arhipelāgā pēc izmēra un vidējā augstuma. Salai ir gandrīz apaļa forma un diametrs ap 50 km. Neskatoties uz to, ka sala ir neliela, tajā ir neparasti daudzveidīgas dabas ainavas un dažādas klimatiskās joslas, tāpēc Grankanārija tiek dēvēta par mazo kontinentu. Gaisa temperatūra salas ziemeļos parasti par vairākiem grādiem ir zemāka nekā gaisa temperatūras salas dienvidos.
Pēc 2018. gada datiem salā dzīvo 846 717 iedzīvotāji, kas veido 40% no Kanāriju arhipelāga kopējā iedzīvotāju skaita un padara to par otro apdzīvotāko salu arhipelāgā. No tā skaita 378 517 dzīvo salas galvaspilsētā Las Palmas de Gran Canaria, kas ir lielākā Kanāriju salu pilsēta. Kanāriju salu arhipelāgam ir divas galvaspilsētas. Viena no tām ir Santakrusa de Tenerife, Tenerifes salā, bet otrā ir Las Palmas de Gran Canaria Grankanārijā, kas ir arī Laspalmasas provinces galvaspilsēta.
Administratīvais iedalījums
Grankanārija ir autonoms apgabals Kanāriju salu arhipelāgā, kas ir sīkāk sadalīts 21 pašvaldībā:
Transports
Ņemot vērā Grankanārijas atrašanās vietu, visērtākais transporta veids, lai nokļūtu šajā salā, ir lidmašīna. Salā ir iespējams nokļūt arī ar kompānijas Trasmediterranea prāmi, kas kursē starp Kadisas (Cádiz) pilsētu kontinentā un Las Palmas, taču jārēķinās ar to, ka brauciens ilgst divas diennaktis.
Grankanārijā ir uzbūvēta mūsdienīga autostrāde GC1, kas savieno galvaspilsētu Las Palmas salas ziemeļos ar Puerto Rico kūrortu salas dienvidos. Šī ir vienīgā ātrgaitas autostrāde, jo, ņemot vērā to, ka lielāko daļu Grankanārijas aizņem kalni, salas vidienē nākas pārvietoties pa šauriem, līkumotiem kalnu ceļiem, serpantīniem. Pārvietoties pa salu ir iespējams gan ar auto, gan ar sabiedrisko transportu (autobusiem, kas šeit tiek saukti par guagua). Elektrotransporta vai dzelzceļa satiksmes salā nav. Salā ir labi attīstīta arī taksometru satiksme, kuru pakalpojumi nav dārgi.
18 kilometrus no salas galvaspilsētas Las Palmas salas ziemeļos un 25 kilometrus no galvenajiem tūrisma centriem salas dienvidos atrodas Grankanārijas lidosta, kas gadā apkalpo miljoniem pasažieru.
Ir attīstīta arī vietējā aviosatiksme starp Grankanāriju un citām Kanāriju salām, ko nodrošina aviokompānijas Binter Canarias un Islas Airways.
Prāmju kompānijas Naviera Armas un Fred Olsen nodrošina jūras satiksmi starp Grankanāriju un citām salām.
Pabaži
Pabaži var būt:
Oļegs Karavajevs
Oļegs Karavajevs (dzimis Barnaulā, Krievijas PFSR, miris  Vācijā) bija krievu izcelsmes Latvijas futbola vārtsargs. 1990. gados viņš bija viens no pamatvārtsargiem Latvijas futbola izlasē.
Jaunības gadi
Dzimis Barnaulā futbolista ģimenē, kurš vēlāk sācis spēlēt un ar ģimeni pārcēlies uz Frunzi (tagadējā Biškeka, Kirgizstāna), kur skolas gados uzsācis futbolista karjeru. Spēlējis PSRS jauniešu izlasē Pasaules kausa un Eiropas čempionātu kvalifikācijas turnīros.
Pēc karjeras beigām
1999. gadā Karavajevs pārcēlās uz dzīvi Vācijā ar mērķi spēlēt komandā VfL Bochum, taču treneru maiņas dēļ to neizdevās izdarīt, tāpēc viņš noslēdza spēlētāja karjeru un pārcēlās dzīvot uz Vircburgu. Ieguvis Vācijas pilsonību. 2000. gadu vidū strādājis par vārtsargu treneri vietējā komandā Würzburger FV un trenējis individuālus spēlētājus. Nodarbojies arī ar puķkopības biznesu un strādājis pastā.
Miris savās mājās Vācijā 2020. gada 6. oktobrī.
Valdis Ģīlis
Valdis Ģīlis (dzimis ) ir latviešu ķirurgs un politiķis. Bijis trīs Saeimas sasaukumu deputāts.
Dzīvesgājums
1972. gadā beidza mācības Rīgas 49. vidusskolā. 1978. gadā absolvēja studijas Rīgas Medicīnas institūta Ārstniecības fakultātē. No 1979. līdz 1993. gadam strādāja par ķirurgu Daugavpils rajona Centrālajā slimnīcā, tad līdz 1997. gadam par direktora vietnieku medicīnas jautājumos Nacionālajā rehabilitācijas centrā "Vaivari". 1998. gadā nodibibināja Lāzerplastikas centru un kļuva par tā vadītāju. Arī viņa jaunākais brālis Jānis Ģīlis ir plastikas ķirurgs.
1998. gadā Valdi Ģīli ievēlēja par 7. Saeimas deputātu no Tautas partijas saraksta. 2002. gadā nesekmīgi kandidēja arī 8. Saeimas vēlēšanās, taču pēc deputāta Riharda Pīka kļūšanas par ārlietu ministru viņš ieguva deputāta mandātu līdz pat 8. Saeimas termiņa beigām 2006. gadā. Bija arī 9. Saeimas deputāts trīs laikposmus ( —, — ,  —  Vinetas Muižnieces vietā) līdz 9. Saeimas darbības beigām, bija Veselības ministrijas parlamentārais sekretārs. 2010. gadā netika ievēlēts 10. Saeimā no partiju apvienības "Par labu Latviju" saraksta. Strādā par plastikas ķirurgu privātā Lāzerplastikas klīnikā, bijis Latvijas Estētiskās Medicīnas asociācijas priekšsēdētājs.
1664. gads
1664. bija garais gads, kas sākās otrdienā.
Celestīns III
Pāvests Celestīns III, īstajā vārdā Džačinto Bobone (dzimis aptuveni 1106. gadā, miris ) bija Romas pāvests no 1191. gada līdz savai nāvei 1198. gadā. 1192. gadā viņš apstiprināja Vācu ordeņa statūtus, bet pēc 1195. gada izsludināja krusta karu pret līviem.
Pabaži (Saulkrasti)
Pabaži, agrāk Katrīnbāde, ir Saulkrastu pilsētas daļa tās dienvidos. Izvietojušies ziemeļos no Inčupes starp Rīgas līča krastu un Rīgas—Skultes dzelzceļu (stacija Pabaži) ap 2,5 km no pilsētas centra un 41 km no Rīgas.
Pabažos atrodas vairākas viesnīcas, bērnu pansionāts, velosipēdu muzejs. Pie Inčupes ietekas atrodas aizsargājams dabas objekts Baltā kāpa.
Vēsture
Jau 13. gadsimtā Krimuldas draudzes novadā minēta apdzīvota vieta Pabasile. 1764. gadā Krievijas impērijas ķeizariene Katrīna II savā atpakaļceļā no Rīgas uz Pēterburgu esot apmetusies pie savas galma dāmas Pabažu muižā un pat peldējusies jūrā, tādēļ vēlāk šī vieta esot iesaukta par Katrīnbādi ("Katrīnas peldvietu"). 1898. gadā Pabažu muižas zemes sadalīja vietējiem zvejniekiem un iznomāja vasarnīcu celšanai. 1925. gadā Pabažu pagasta Katrīnbādei piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu.
Čehu valoda
Čehu valoda (čeština; ) ir viena no rietumslāvu valodām, kurā runā vairāk kā 11,5 miljoni cilvēku, galvenokārt Čehijā, kā arī pierobežas teritorijās Slovākijā un čehu diasporā citur pasaulē. Tuva un savstarpēji saprotama ar slovāku valodu, kā arī radniecīga poļu valodai. Tā ir ne tikai Čehijas oficiālā valoda, bet kopš 2004. gada maija arī viena no Eiropas Savienības oficiālajām valodām.
Čehu valodā visbiežāk izšķir četrus dialektus. Visizplatītākais dialekts ir Bohēmijas dialekts. Otrs izplatītākais dialekts ir Morāvijas dialekts, bet trešais — Silēzijas dialekts, kuram raksturīga spēcīga vācu valodas ietekme. Īpašs gadījums ir Cešinas Silēzijas dialekts, kurā Polijas dienvidos runā galvenokārt etniskie poļi. Šis dialekts nereti tiek uzskatīts arī par poļu valodas dialektu, kuram ir spēcīga čehu valodas ietekme.
Čehu valodas attīstība sākas neilgi pēc pirmās Bohēmijas valsts izveides 9. gadsimtā. Liecības par vecāko čehu valodas attīstības posms, kas tiek saukts par protočehu valodu, ir fiksētas ar 10. gadsimtu, lai gan nav atrasti rakstiski teksti, kas rakstīti šajā valodā.
Čehu valodas un slovāku valodas pratēji parasti saprot viens otru bez īpašām grūtībām. Kaut arī jaunākās paaudzes čehiem var rasties grūtības ar dažiem slovāku vārdiem vai izteicieniem, tas neietekmē kopējo komunikāciju.
Eglīte
Eglīte var būt:
Taless
Taless no Milētas (Θαλῆς ὁ Μιλήσιος, ap 624—546 p.m.ē.) ir pirmssokratiskais domātājs. Tiek uzskatīts par pirmo filozofu un Jonijas skolas dibinātāju. Taless bija viens no grieķu septiņiem gudrajiem. Talesa darbi nav saglabājušies, taču par viņa dzīvi, filozofiskajiem uzskatiem un atklājumiem vēstī nostāsti un leģendas.
Dzīve
Taless dzīvoja Milētas pilsētā, Mazāzijas rietumu krastā (šodien — Turcijas teritorijā, Ajdinas apgabalā), pie Meandras upes iztekas. Vēsturnieki pieļauj, ka viņa tēvs ir bijis feniķietis, bet māte — grieķiete. Filozofs bija zinātnieks, ievērojams tirgotājs, valstsvīrs. Leģendas liek noprast, ka Taless bijis patriotiski noskaņots un aktīvi piedalījies savas pilsētas politiskajā dzīvē.
Ūdens kā pirmpamats
Taless par visa pirmvielu uzskatīja ūdeni nemitīgā kustībā, no kā izveidojies viss pārējais. No ūdens pārvērtībām viss ir radies, un par to viss arī pārtop. Viņš arī apgalvoja, ka zeme ir plakans disks, kas peld virs pirmatnējā ūdens.
Atklājumi zinātnē
Taless kļuva ievērības cienīgs ar to, ka pareģoja saules aptumsumu, kas, kā tiek uzskatīts, notika 585. gadā p.m.ē. Taless esot bijis Ēģiptē un tādējādi atnesis grieķiem no Ēģiptes ģeometriju. Viņš esot atklājis veidu, kā aprēķināt attālumu no kuģa jūrā, kā arī piramīdas augstumu pēc ēnas, ko tā met. Daudzi citi ģeometriski aprēķini tiek piedēvēti viņam, bet iespējams, ka tie ir maldīgi.
Dons Ross
Donalds Džeimss Ross (dzimis 1960. gada 19. novembrī, Monreālā), pazīstams kā Dons Ross, ir kanādiešu fingerstyle tehnikas ģitārists. Viņš izceļas ar savu emocionālo un intensīvo ģitārspēli, spēlējot pielieto dažādas tehnikas.
Rosa mūzikā jaušams blūzs, džezs, tradicionālā un klasiskā mūzika, kas kopā veido sajaukumu, kas, kā Dons pats izsakās, ir līdzīgs "heawy wood". Ross ir vienīgais divkārtējais ASV Nacionālā Fingerstyle ģitāras čempionāta uzvarētājs (1988. un 1996. g.). Viņa albums Huron Street nominācijā New Age stila izpildītāji iekļuva starp desmit labākajiem žurnālā Billboard.
Dzīves gājums
Ross studēja komponēšanu mūzikas fakultātē, Jorkas Universitātē (Toronto), kopā ar Deividu Mottu, Džeimsu Tenniju un Filu Verrenu. Pēc bakalaura grāda iegūšanas 1983. gadā, viņš studēja filozofiju Sv. Hiacintes koledžā un Granbija Seminārā (Masačūsetsa). Tad viņš nolēma atmest visas nodarbes un kļūt par mūziķi.
1986. g. Ross izlaida savu pirmo albumu Kehewin, kļūdams par pilna laika mūziķi. 1986. un 1987. g. viņš uzstājās duetā ar savu sievu, dziedātāju Kelliju Makgovanu, vēlāk — trijatā (grupa Harbord Trio) ar Kelliju un vijolnieku Oliveru Šroeru. Tajā laikā viņš bija džeza kvarteta Eye Music loceklis. Viņš sacerēja mūziku vairākām teātra izrādēm Toronto, tāpat ir arī komponējis mūziku CBC radio seriālam Dead Dog Café. 1987. g. dažas no viņa kompozīcijām atskaņoja Toronto Simfoniskais orķestris.
Pēc diviem nesekmīgiem mēģinājumiem, 1988. g. viņš uzvarēja amerikāņu festivālā Walnut Valley Festival, pēc kā ieguva kontraktu ar Duke Street Records (Toronto). Tajā viņš izlaida savus nākamos divus albumus — Bearing Straight (1989) un Don Ross (1990). Kopš tā laika viņš ir izlaidis vairākus, lielākoties instrumentālus kompaktdiskus, dažos no tiem iedziedot. Viņš publicēja trīs ģitārspēles instrukcijas videomateriālus, vairākas transkripcijas un grāmatu, kā arī darbojās žurnālā Canadian Musician. Folkfestivālā, kas norisinājās Ontārio konsīlijā, viņš kopā ar sievu Kelliju uzvarēja, un 1996. g. (Walnut Valley Festival) — atkārtoti. Kopš 1997. g. viņš darbojas Don Ross Cannington Guitar Weekend, kā ģitārspēles skolotājs.
2001. g. viņa sieva Kellija nomira, atstājot Donu un bērnus. 2005. g. viņš apprecēja kanādiešu dziedātāju un vairāku dziesmu autori Brūki Milleri.
Ross kopā ar grupu ir veicis trīs koncerttūrejas, pēdējais no tiem notika 2006. gadā. Grupa sastāv no starptautiskiem māksliniekiem, iekļaujot kantrimūziķi — maestro Denu Krāru, akustisko ģitāristu Beppi Gambettu un ķeltu tautas stila ģitāristu Toniju Makmanusu.
Ross lielākoties uzstājas vienatnē, dažreiz kopā ar Endiju Makiju, Brūki Milleri un basistu Džordanu O`Konoru. Kopš 2010. gada Ross ir Delhausijas Universitātes profesors, māca ģitāras vēsturi un spēles tehniku, atlicinot laiku arī profesionālai nodarbei.
Iedvesmotāji un tehnika
Kā galvenos iedvesmotājus Ross min Brūsu Kokburnu, Džonu Renbornu, Pjēru Bensusanu, Keitu Džaretu, Egberto Gismonti un Petu Metheniju. Dziesma Michael, Michael, Michael ir veltīta Mihaelam Hedžam, tāpat Ross ir veidojis dažādas šī mākslinieka kaverversijas. Donalda progresīvā tehnika un specifiskā ritma izjūta mikslī ar netradicionālām idejām padara viņu par ievērojamu mākslinieku. Viņš bieži pielieto uzsišanas tehnikas un, spēlējot ar īkšķi, rada juceklīgas skaņas. Viņa garie akrila nagi ģitārai piešķir asu, bet tīru skaņu.
Savā profesionālās karjeras sākumā Dons Ross spēlēja uz ģitāras Lowden S—10 (izgatavojis Džoržs Lovdens), bet kopš 1997. gada spēlē uz Lowden O—10. Šodien viņš spēlē uz speciālām ģitārām (ražotājs Marks Beneteaus, Ontārio). Šad tad viņš spēlē uz baritona ģitārām (M. Beneteaus) vai arī speciālas 7—stīgu ģitāras (ražotājs Oskars Grafs, luterānis no Ontārio)
Paruna
Paruna, sakāmvārds jeb tautas teiciens ir vienkāršs, kodolīgs un konkrēts tautā zināms izteiciens, kas ietver vispārinātu spriedumu par dzīvi vai cilvēku attiecībām, vispārēju patiesību. Parunas parasti ir par populāri zināmām un atkārtotām lietām. Tās ir balstītas uz izplatītām nozīmēm vai praktisku cilvēces pieredzi. Parunas parasti ir metaforiskas. Atšķirībā no sakāmvārdiem, parunās bieži tiek izmantoti salīdzinājumi.
Parunas un sakāmvārdus sauc arī par parēmijām, bet tās kopā ar mīklām ir brahiloģismi. Zinātni, kas pēta parunu un sakāmvārdu attīstību, sauc par paremioloģiju (el, paroimía — ‘sakāmvārds’).
Sakāmvārdu izcelsme
Daudzi sakāmvārdi ir zināmi teju vai visā pasaulē, tie ir ļoti līdzīgi. Pētnieki vēl joprojām nav atraduši atbildi uz šo jautājumu. Ir bijuši mēģinājumi noskaidrot izplatītāko sakāmvārdu izcelsmi, bet tie ir bijuši neveiksmīgi, vai pat nav nemaz iespējams to paveikt. Sakāmvārdu klasifikācijā tiek izmantots termins "starptautisks sakāmvārdu celms", kur iekļauj līdzīgos sakāmvārdos dažādās valodās. Pētnieki šo sakāmvārdu celmu piedēvē Džefrijam Čoseram vai Viljamam Šekspīram, daži pētnieki to saista arī ar Ēzopa fabulām.
Nādora
Nādora (ber ) ir pilsēta ziemeļaustrumu Marokā. Pilsēta ir Vidusjūras osta un zivju, augļu un mājlopu tirdzniecības centrs. Tā ir savienota ar Spānijas pilsētu Melilju, kura atrodas 10 kilometrus uz ziemeļiem ar nekvalitatīvu lielceļu. Pilsētu apdzīvo aptuveni 180 000 iedzīvotāju, pārsvarā tarifiti-berberi (Thamazight n Arif). Šībrīža Nādoras provinces pārvaldnieks ir Abdeluafi Lftits, ko amatā iecēlis Marokas karalis Muhameds VI. Pilsēta kļuva neatkarīga kopā ar visu Maroku 1956. gadā.
Blakus Nādorai atrodas privātā Medi 1 raidstacija. Tās raidītāju torņi ir aptuveni 380 metrus augsti un pieder pie augstākajām celtnēm Āfrikā.
Nādora tiek uzskatīta par otro bagātāko pilsētu Marokā pēc Kasablankas.
2007. gadā tika paziņots par plāniem par dzelzceļa līnijas izveidi uz Taurīrtu.
Jēkabs Kleins
Jēkabs Kleins (angliski: Jacob Klein dzimis 1899. gada 3. marts, Liepāja; miris 1978. gada 16. jūlijs, Anapolisa, ASV) bija Latvijā dzimis filozofs un matemātiķis. Vācu filozofa Martīna Heidegera skolnieks. Dekāns Annapolisas St. John’s koledžā Mērilendas štatā ASV.
Mācība
Ievērojams ar savu pētījumu par grieķu matemātisko domāšanu un algebras izcelsmi (1934—1936), īpaši pievēršot uzmanību skaitļa jēdziena attīstībai. Komentējis arī citus sengrieķu filozofu darbus, t.sk. Platona dialogus.
Edvards Hīts
Hīta valdības laikā 1973. gadā Lielbritānija iestājās Eiropas Ekonomiskajā savienībā. Padziļinājās konflikts Ziemeļīrijā (1972. gadā notika Asiņainā svētdiena), valsts ekonomika bija sarežģītā situācijā.
Dzimis Kentā, galdnieka dēla, vēlāk neliela uzņēmēja ģimenē. Mācījās Oksfordas Universitātē, kur pievērsās politikai, uzstājoties pret Vācijas nomierināšanas politiku. Pēc Oksfordas ceļoja pa Eiropu, bija liecinieks 1937. gada NSDAP kongresam Nirnbergā, kā arī apmeklēja Barselonu Spānijas pilsoņu kara laikā. Otrā pasaules kara laikā dienēja pretgaisa artilērijā. Pēc kara strādāja par ierēdni civilās aviācijas ministrijā.
1950. gadā tika ievēlēts parlamentā. Pēc tam, kad Konservatīvā partija 1964. gadā zaudēja parlamenta vēlēšanās, Hīts tika ievēlēts par partijas līderi. Konservatīvie zaudēja arī 1966. gada vēlēšanās, tomēr 1970. gada vēlēšanās konservatīvie negaidīti uzvarēja un Hīts kļuva par premjeru. 1974. gada vēlēšanu rezultāti bija bez noteikta uzvarētāja. Tā kā konservatīvie nespēja izveidot valdību, par premjeru atkal kļuva leiborists Harolds Vilsons. 1975. gadā par Konservatīvo partijas līderi kļuva Mārgarita Tečere.
Islāmfobija
Raksturojums
1997. gadā Lielbritānijā „Runnymede Trust” (atklātais fonds, kas aizstāv etnisko vienlīdzību) islāmfobiju nodēvēja šādi: „Bailes vai naids pret islāmu, kas izraisa bailes vai nepatiku pret visiem musulmaņiem.” Fonds turklāt uzskata, ka islāmfobija ir musulmaņu diskriminācija, atstumjot viņus valsts ekonomiskajā, sociālajā un sabiedriskajā dzīvē. Tā pamatā esot nepareizi pieņēmumi par to, ka islāms neesot reliģija un tā pamatā esot citām kultūrām svešas vērtības, tas esot mazvērtīgāks par rietumu kultūru un tā politiskā ideoloģija esot balstīta uz vardarbību. Profesore Anna Sofija Roalda savā grāmatā par musulmaņiem Eiropā raksta, ka islāmfobijas termina oficiālai atzīšanai 2001. gada janvārī sperti pirmie soļi Stokholmas Starptautiskajā forumā par cīņu pret neiecietību, kur islāmfobija uzskaitīta kā viens no neiecietības veidiem blakus tādiem kā ksenofobija un antisemītisms.
Johans Ādolfs fon Ungerns-Šternbergs
Barons Johans Ādolfs fon Ungerns-Šternbergs (Johann Adolph von Ungern-Sternberg, 1726 - 1793) bija Urgas muižas (Orgishof) īpašnieks, Vidzemes guberņas tiesnesis (1782-84), Vidzemes landrāts.
Dzīvesgājums
Dzimis 1726. gada 5. jūlijā barona Volmāra fon Ungerna-Šternberga un viņa sievas Ievas, dzim. fon Melinas, ģimenē. Jau 16 gadu vecumā 1742. gadā uzsāka militāro karjeru Polijas karaļa Augusta III armijā, pēc tam 1747. gadā pārgāja Krievijas ķeizarienes Elizabetes dienestā, kur ieguva majora pakāpi.
1749. gadā Kārķu muižā (Karkel) apprecējās ar Ērģemes (Ermes) muižas īpašnieka meitu Šarloti Margaretu de la Bari (de la Barre) un ieguva īpašumā Ungurpils (Pürkel) un Alojas (Allendorf) muižas (1749-1760).
No 1759. gada viņs bija Vidzemes landrāts (1759-72), galma tiesas asesors un vienlaicīgi evaņģēliski luteriskās baznīcas priekšstāvis (Oberkirchenvorsteher). 1765. gadā kā Vidzemes virskonsistorijas prezidenta vietnieks viņš 1765. gada Vidzemes landtāgā nāca ar priekšlikumu veikt skolu reformu. Katrīnas II valdīšanas laikā 1767. gadā kā Vidzemes deputāts darbojās likumdošanas komisijā Peterburgā un Maskavā. 1769. gadā viņu ievēlēja par Vidzemes galma tiesas (Hofgericht) prezidentu. no 1783. gada viņš bija Rīgas vietniecības tiesas loceklis.
Miris 1793. gada 30. novembrī Rīgā.
Sabiedriskā darbība
Johans Ādolfs fon Ungerns-Šternbergs bija Rīgas brīvmūrnieku ložas „Castor” meistara vietnieks (1784-1785), krēsla meistars (1786-1791). Viņš un viņa dēli Vilhelms Frīdrihs fon Ungerns-Šternbergs, Voldemārs Johans fon Ungerns-Šternbergs, Gustavs Ādolfs fon Ungerns-Šternbergs un Kārlis Fabiāns fon Ungerns-Šternbergs veidoja brīvmūrnieku ložu "Apollo" un "Castor" kodolu.
Dendrārijs (nozīmju atdalīšana)
Dendrārijs tiek lietots šādās nozīmēs:
Luksemburgas valdnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Luksemburgas valdnieki, kas ir grāfi, hercogi vai lielhercogi, kas pārvaldījuši Luksemburgas teritoriju kopš 10. gadsimta otrās puses. Sākotnēji Luksemburgas teritorija bijusi daļa no vidusslaiku Vācijas karalistes un bija iekļauta Svētās Romas impērijā. 1815. gadā Luksemburga kļuva par suverēnu valsti.
1662. gads
1662. bija parastais gads, kas sākās svētdienā.
Luksemburgas valdnieku uzskaitījums
Par pirmo Luksemburgas valdnieku uzskata grāfu Zigfrīdu, kas valdīja no 963. gada līdz 998. gadam.
Mūsdienās Luksemburga tiek pārvaldīta kā unitāra parlamentāra konstitucionālā monarhija. Tās pašreizējais monarhs ir lielhercogs Anrī, kurš ir Nasavas-Veilburgas dinastijas pārstāvis.
30px Luksembrugas grāfiste (963–1354) 30px
{{legend| brown | Ardēnu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| black | Luksemburgu-Namīras dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| grey | Hoenštaufenu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| lightgreen | Luksemburgu-Limburgas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Luksemburgas hercogiste (1354–1794)
{{legend| lightgreen | Luksemburgu-Limburgas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow | Valuā-Burgundijas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| green | Hābsburgu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue | Burbonu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| lightblue | Vitelsbahu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| cyan | Hābsburgu-Lotringas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
No 1794. līdz 1813. gadam Luksumburgi bija okupējusi Francija. Vīnes kongresā tika izlemts, ka par Luksumburgas valdnieku kļūst Nīderlandes karalis Villems I, izveidojot personālūniju.
30px Luksemburgas lielhercogiste (1815 — mūsdienas)
{{legend| red | Orānas-Nasavas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| gold | Nasavas-Veilburgas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
Tarna
Tarna var būt:
Nolaišanās (filma)
"Nolaišanās" ir 2005. gada Lielbritānijas šausmu filma. "Nolaišanās" bija komerciāli ļoti veiksmīga un kritiķu lielu atzinību guvusi filma.
Sižets
Filmas sižets vēsta par sešām draudzenēm, kuras nolēmušas rīkot alu ekspedīciju. Sāra, kura joprojām nav atguvusies no pirms gada notikušas autoavārijas, kurā zaudēja savu vīru un meitu, ar savu draudzeni Betu citas draudzenes uzaicināta dodas uz Apalači kalniem (ASV). Tur Sāra un Beta ar vēl četrām draudzenēm dodas kalnos, lai izpētītu kādu alu. Izpētes laikā iebrūk eja uz alas izeju un sievietes ir spiestas atrast citu izeju, par kuras esamību viņas nav pārliecinātas. Tomēr visu vēl vairāk sarežģī tas, ka viņas nav vienīgās, kuras atrodas šajā alā.
Versiju pārvaldības sistēma
Versiju pārvaldības sistēma (VPS) ir programmatūras rīks, kas palīdz organizēt kādas mainīgas informācijas vienības evolucionāru attīstību. Kā informācijas vienība var būt programmatūras pirmkods, elektroniski dokumenti, grāmatas. VPS tiek uzglabātas dažādas dokumentu versijas. Ja ir nepieciešamība, var atgriezties pie agrākām versijām.
1661. gads
1661. bija parastais gads, kas sākās sestdienā.
Ronalds Reigans
Ronalds Vilsons Reigans (trimdas publikācijās atveidots kā Ronalds Rēgens, en; dzimis, miris ) bija četrdesmitais ASV prezidents (1981—1989), kā arī trīsdesmit trešais Kalifornijas gubernators (1967—1975).
Ceļš uz prezidenta amatu
Reigana vecāki bija īru izcelsmes. Viņš mācījās Diksonas skolā, pēc tam studēja ekonomiku un socioloģiju Eurekas koledžā (1928 — 1932). Pēc koledžas absolvēšanas viņš sāka strādāt radio par sporta ziņu diktoru. Tie bija gadi, kad Reigans apguva saskarsmes prasmi; vēlāk viņu mēdza dēvēt par "lielo komunikatoru".
1937. gadā Reigans ieguva līgumu Holivudā, un tā sākās viņa aktiera karjera, kas ilga turpmākos 30 gadus. Nākamais ASV prezidents ir filmējies 53 filmās. Filmēšanās laukumā iegūtā pieredze Reiganam lieti noderēja, kad viņam bija jāuzrunā amerikāņu tauta - būdams profesionāls aktieris, Reigans lieliski tika galā ar sava tēla veidošanu. 1964. gadā televīzijā translēja Reigana runu prezidenta amata kandidāta Berija Goldvotera atbalstam un to var pamatoti uzskatīt par viņa pirmo politisko panākumu.
1966. gadā Reiganu pirmo reizi ievēlēja par Kalifornijas štata gubernatoru. Atkārtoti viņu ievēlēja šajā amatā 1970. gadā un tādējādi viņš saglabāja šo amatu līdz 1975. gadam.
1980. gadā Ronalds Reigans spraigā cīņā par ASV prezidenta amatu uzvarēja demokrātu kandidātu Džimiju Kārteru. Par Reiganu nobalsoja 50,7 % iedzīvotāju, un viņš ieguva 489 elektoru balsis. Reiganam bija jau 69 gadi un 349 dienas — viņš kļuva par vecāko prezidentu ASV vēsturē (līdz 2017. gadam, kad Donalds Tramps kļuva par ASV prezidentu 70 gadu, 220 dienu vecumā). Reigans tika ievēlēts atkārtoti ASV prezidenta amatā 1984. gadā, kad viņam bija 73 gadi, 349 dienas (kas tomēr ir lielākais vecums ASV prezidentam uz ievēlēšanas brīdi). Otrajā reizē Reigana pretinieks bija bijušais viceprezidents Volters Mondeils. Par Reiganu tika atdotas 525 elektoru balsis, kas bija 97,6%. Tādējādi Reigans atkārtoti kļuva par prezidentu ar vēsturiski otro labāko rezultātu (aiz Franklina Rūzvelta, kas 1936. gadā saņēma 98,5% balsis).
Iekšpolitika
Prezidenta Ronalda Reigana neizsīkstošais optimisms un spēja izcelt amerikāņu panākumus un centienus nodrošināja viņa popularitāti visu prezidentūras laiku. Reigana valdīšanas sākuma periodu raksturo depresija, kas skāra gandrīz visas dzīves sfēras. 1982. gadā reālais nacionālais kopprodukts samazinājās par 2,5 %, bezdarbs pieauga līdz 10,7% un gandrīz viena trešdaļa Amerikas rūpnīcu pārtrauca darbību.
Tarna (departaments)
Tarna (fr, ) ir Francijas departaments, viens no trīspadsmit Oksitānijas reģiona departamentiem. Tas ir nosaukts Tarnas upes vārdā, un ir viens no 83 oriģinālajiem departamentiem, kas tika izveidoti Franču revolūcijas laikā. Administratīvi departaments ir sadalīts divos apgabalos (arrondissements):