cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
28. Ekrāna aktieru ģildes balva
In Memoriam
In Memorium pieteica Megija Jillenhola un Kodija Fraja un Bena Rektora dziesmas Sailboat pavadījumā pieminēja sekojošos kino ļaudis, kas miruši 2021. gadā vai 2022. gada sākumā:
Joaheivena
Joaheivena, arī Džouheivena (en) vai Uksuktūka (iu, Uqsuqtuuq — ‘daudz tauku’), ir inuitu ciems Kanādā, Nunavutas teritorijā, Kitirmiutas reģionā. Izvietojusies Karaļa Viljama salas dienvidaustrumu krastā pie Rasmusena baseina, salas vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta.
Vēsture
Ciema nosaukums cēlies no norvēģu polārpētnieka Roalda Amundsena ekspedīcijas kuģa Gjøa, ar kuru ekspedīcija ledus apstākļu dēļ bija spiesta uzturēties nelielā ērtā līcī salas dienvidaustrumu piekrastē gandrīz divus gadus. Līcis tika nosaukts par Gjøahavn — ‘Gjøa ostu’.
1927. gadā līča krastā Hudson's Bay Company izveidoja savu faktoriju; ap to pakāpeniski sāka veidoties pastāvīga apdzīvotā vieta. 1961. gadā ciemā bija 110 iedzīvotāji, bet 2001. gadā — jau 960.
Infrastruktūra
Joaheivenā ir sākumskola, vidusskola, Arktikas koledžas filiāle, slimnīca, kultūras centrs, veikali, pasts, policijas iecirknis, viesnīca, katoļu baznīca. Elektrību nodrošina dīzeļelektrostacija. Transporta sakarus ar ārpasauli nodrošina Joaheivenas lidosta; regulāri reisi uz Kembridžbeju.
Dmitrijs Bortņanskis
Dmitrijs Bortņanskis (ru, uk; dzimis, miris ) bija ukraiņu/krievu komponists. Galma dziesmu kapellas (Придворная певческая капелла) Sankpēterburgā audzēknis un vadītājs. Mūsdienās visplašāk pazīstama Bortņanska garīgā kora mūzika. Sacerējis skaņdarbus franču, itāļu, latīņu, vācu un baznīcslāvu valodā. 1882. gadā tika izdoti Bortņanska darbu izdevums 10 sējumos Pētera Čaikovska redakcijā.
Dzimis Hluhivā lemku (rusīnu) izcelsmes ģimenē. Septiņu gadu vecumā pieņemts par audzēkni Galma dziesmu kapellā. 1769. gadā, septiņpadsmit gadu vecumā, kopā ar kapelas vadītāju Baldasari Galupi devās uz Itāliju, kur radīja vairākas operas un garīgos skaņdarbus. 1779. gadā atgriezās Sanktpēterburgā un 1796. gadā kļuva par kapelas vadītāju.
Ieva Lase
Ieva Lase (1916—2002) bija latviešu tulkotāja, nacionālās pretošanās kustības dalībniece, disidente un politieslodzītā.
Dzīvesgājums
Dzimusi kā Ieva Birgere 1916. gadā Maskavā, atvaļināta Krievijas kara flotes jūrnieka Jēkaba Birgera ģimenē. 1920. gadā viņas ģimene atgriezās Latvijā. Mācījās Rīgas 20. (Kuzņecova) pamatskolā, pēc tam Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā. Studēja romāņu filoloģiju Latvijas Universitātē, darbojās avīzē "Students" un aktīvi iesaistījās studenšu organizācijā "Ziemeļnieces". 1939. gada aprīlī piedalījās studentu žurnālistu kongresā Rennā Francijā. Vācu okupācijas laikā strādāja Vērtspapīru spiestuvē un darbojās nacionālās pretestības kustībā, izdodot avīzīti "Tautas Balss". 1942. gada 17. novembrī viņu apcietināja un ieslodzīja Salaspils koncentrācijas nometnē.
Pēc kara beigām viņa strādāja LVU un Teātra institūtā par franču valodas un Rietumeiropas literatūras pasniedzēju, no 1946. gada regulāri pirmdienās piedalījās "Franču grupas" sanāksmēs, kas notika aktieru Irmas un Arnolda Stubavu dzīvoklī Dzirnavu ielā. Apspriesta tika galvenokārt franču literatūra, katrs dalībnieks varēja ņemt līdzi arī savus domubiedrus. Latvijas PSR Tautas drošības komisariāta darbinieki viņu izsekoja un apcietināja kopā ar citiem t. s. "Franču grupas" locekļiem 1951. gada janvārī, apsūdzot buržuāziskajā nacionālismā un dalībā pretpadomju sanāksmēs. Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Mirdza Ersa, Skaidrīte Sirsone, Milda Grīnfelde, Maija Silmale, Elza Stērste, Eleonora Sausne, Miervaldis Ozoliņš, Kurts Fridrihsons, Arnolds Stubavs, Irīna (Irma) Stubava, Alfrēds Sausne un Gustavs Bērziņš. Ievai Birgerei piesprieda 25 gadu ilgu ieslodzījumu un izsūtījumu uz PSRS nometinājuma vietām. Ieslodzījumu viņa pavadīja stingra režīma nometnē Intā, Komi APSR.
Pēc Staļina nāves viņu 1956. gadā atbrīvoja no lēģera. 1956. gada maijā iesniegumā Baltijas kara apgabala kara prokuroram rakstīja:
"Tāpat ceru, ka Jums zināms, kādas metodes tika pieļautas nopratināšanā, un pat visveselākais cilvēks pie draudiem, miega atņemšanas (uz 2–3 diennaktīm), ieslēgšanas boksā (kas tika darīts ar mani) bija spiests parakstīt īstenībai neatbilstošus protokolus".
Pēc atgriešanās dzimtenē Ieva Lase strādāja par tulkotāju un franču valodas skolotāju Rīgas 11. vidusskolā. Francijas prezidents Fransuā Miterāns Latvijas valsts vizītes laikā 1992. gadā Ievu Lasi un Mirdzu Ersu ielūdza uz oficiālo pieņemšanu Elizejas pilī Parīzē sakarā ar Francijas valsts nacionālajiem svētkiem 14. jūlijā. 1993. gadā Ieva Lase saņēma Francijas ordeni "Par nopelniem literatūrā un mākslā".
Mirusi 2002. gada 25. novembrī Rīgā.
Guntis Berelis
Guntis Berelis (dzimis Cēsīs) ir latviešu literatūrkritiķis un rakstnieks.
Ieva Lase
Tulkojumi
Ieva Lase ir iztulkojusi aptuveni 30 grāmatas, starp tām pazīstamākās ir
Vācu ordeņa valsts
Vācu ordeņa valsts (de, la) bija krustnešu valsts, kuru izveidoja Vācu ordenis 13. gadsimtā Ziemeļu krusta karu laikā. Valsts pamatā bija Prūsijas krusta karu laikā iekarotā Prūsija, kurai 1237. gadā pievienoja pirms tam jau Livonijas krusta karu laikā iekaroto Livonijas daļu. Dažādos laikos tā kļuva lielāka, pakļaujot Kurzemi (1253), Zemgali (1254), Igauniju (1346) un uz laiku arī Pomereliju (1309—1466), Gotlandi (1398—1408), Žemaitiju (1398—1422) un Neimarku (1402—1463). Sākotnēji šīs zemes iekaroja vai nopirka militārie ordeņi, bet pēc tam tajās ieradās vācu kolonisti. 1309. gadā Vācu ordeņa lielmestrs pārcēla savu mītni no Venēcijas uz Marienburgas pilī Prūsijā, Vācu ordeņa valstī izveidojās divi varas centri — Rīga Livonijā un Marienburga Prūsijā. 1457. gadā lielmestra rezidenci pārcēla uz Kēnigsbergas pili. Mūsdienās Vācu ordeņa valsts teritorija ir sadalīta starp Polijas, Krievijas, Lietuvas, Latvijas, Igaunijas un Zviedrijas valstīm.
Guntis Berelis
Biogrāfija
Berelis ir studējis Latvijas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1979—1981) un Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes Bibliotēku zinātnes un bibliogrāfijas nodaļā. Strādājis par bibliotekāru Skujenē, kā arī žurnālā "Karogs" (1989—1992 un 2003—2010). 1986. gadā sācis publicēt literāros darbus. Izdevis vairākus stāstu krājumus, grāmatas bērniem. Tāpat rakstījis par postmodernisma iezīmēm latviešu prozā un citām tēmām. Par grāmatu "Neēd šo ābolu, tas ir mākslas darbs", kurā ir apskatīta 1990. gadu latviešu proza, kā arī romānu "Ugunīgi vērši ar zelta ragiem" saņēmis Literatūras gada balvu. 1994. gadā kļuvis par Latvijas Rakstnieku savienības biedru.
Kārsavas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Kārsavas novada pašvaldības vadītāji. Kārsavas novads tika izveidots 2009. gada 6. jūnijā, apvienojot Goliševas, Malnavas, Mērdzenes, Mežvidu, Sanavas pagasti un Kārsavas pilsēta.
Uzskaitījums
{{legend| #647A28| Zaļo un Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}}
Guntis Berelis
Biogrāfija
G. Bereļa aktīvākais darbības laiks ir 20. gs. 90. gadi, kad viņš daudz raksta par jaunāko latviešu prozu, formulējot Aivara Ozoliņa, Jāņa Einfelda, Arvja Kolmaņa, Noras Ikstenas, Jāņa Vēvera un citu jauno autoru poētikas iezīmes, skaidrojot postmodernās literatūras principus un pārskatot mākslinieciskuma kritērijus latviešu prozā. Šajā laikā sarakstītas viņa nozīmīgās literatūrkritiskās grāmatas "Klusums un vārds", "Latviešu literatūras vēsture" un "Neēd šo ābolu, tas ir mākslas darbs". 21. gadsimta sākumā G. Berelis strādā žurnālā "Karogs", kurā regulāri publicē apskatus par jaunāko literatūru.
2015. gadā vēsturisko romānu sērijā "Latvija. XX gadsimts" izdots G. Bereļa romāns "Vārdiem nebija vietas". Tas ieguvis Egona Līva piemiņas balvu "Krasta ļaudis" un laikraksta "Diena" gada balvu kultūrā. Romāns nominēts Literatūras gada balvai kā labākais prozas darbs.
Vācu ordeņa valsts
Prūsijas iekarošana
Par Vācu ordeņa valsts dibināšanas datumu uzskata 1230. gadu, kad 18. janvārī Romas pāvests Gregors IX aicināja Vācu ordeni doties karā pret prūšiem, un 30. jūnijā Mazovijas hercogs Konrāds nodeva ordeņa suverēnā valdījumā Kulmas zemi 4650 km2 platībā. 1231. gadā Vācu ordenis Kulmas zemē pie Vislas uzcēla Tornas un 1233. gadā Marienverderas pili. 1236. gadā Vācu ordenis ieņēma Pamedes zemi, sasniedzot Vislas jomas piekrasti, bet 1237. gadā Pagudes zemi un senās Truso vietā nodibināja Elbingas ostu, kurā uz dzīvi apmetās kolonisti no Lībekas.
1239. gadā nodibināja Balgas cietoksni Vārmes, Bārtas un Nātangas iekarošanai, ko pabeidza 1241. gadā. Strauji sākās ordeņa cietokšņu celtniecība visās iekarotajās zemēs.
Tikai 1255. gadā Čehijas karalis Otakars II palīdzēja Vācu ordenim iekarot Sembas zemi un nodibināja "karaļa kalna" pili (vācu: Königsberg, lietuviešu un latviešu Karalauči).
Livonijas pievienošana
1237. gada 12. maijā Romas pāvests 1237. gada 12. maijā pāvests Gregors IX savā mītnē Vitebro piekrita Zobenbrāļu ordeņa inkorporācijai Vācu ordenī un 13. maijā par to paziņoja Vācu ordeņa mestram Hermanim par abu ordeņu apvienošanos.
1255. gada 20. janvārī Romas pāvests Aleksandrs IV pēc Rīgas arhibīskapa Alberta lūguma Neapolē apstiprināja Rīgu par metropolīta sēdekli, pie kam noteica, ka Rīgas vārdā turpmāk titulējama arī visa baznīcas province (Rīgas arhibīskapija) un tās arhibīskaps, neaizskarot Romas baznīcas un Vācu ordeņa tiesības. Pēc sakāves Durbes kaujā 1260. gadā Vācu ordenis uz laiku zaudēja kontroli par pakļautajām kuršu, zemgaļu un prūšu zemēm, bet tomēr līdz 1290. gadam pakāpeniski atguva zaudētos iekarojumus. 1330. gadā ordenis uzvarēja Livonijas pilsoņu karā pret Rīgas pilsētu, Rīgas arhibīskapu, Tērbatas un Sāmsalas-Vīkas bīskapiem. Rīgas arhibīskapi gan neatteicās no garīgās virskundzības pār ordeņbrāļiem, tomēr paši lielākoties uzturējās pāvesta galmā Dienvidfrancijas pilsētā Aviņonā.
Pēdējā paplašināšana
1309. gadā Vācu ordeņa valstij pievienoja lielāko daļu Pomerelijas, bet 1343. gadā atteicās no Kujāvijas un Dobriņas zemes par labu Polijai. 1346. gadā Dānijas karalis Valdemārs IV par 10 000 markām pārdeva Dāņu Igaunijas Harijas un Virijas provinces Livonijas ordenim. 1398. gadā Vācu ordeņa flote ar 84 kuģiem, 400 zirgiem un 4000 karavīriem pakļāva Gotlandes salu, bet pazaudēja 1408. gadā. 1398. gadā pēc Saliņas līguma noslēgšanas Vācu ordeņa valstī izveidoja Žemaitijas fogteju. 1402. gadā Vācu ordeņa valstij pievienoja Brandenburgas markgrāfistes Neimarkas daļu.
Varas noriets
1410. gada 15. jūlijā pie Žalgires kaujā Vācu ordenis tika sakauts, saskaņā ar Tornas miera līgumu 1411. gadā un Melno miera līgumu 1422. gadā Vācu ordenis atteicās no Žemaitijas, Dienvidkursas un Ņešavas (Nieszawa) un bija spiests samaksāt uzvarētājiem lielu kontribūciju. Ordeņa valsts ietvaros saasinājās pretrunas starp ordeņa brāļiem un Hanzas savienības pilsētām, kā arī starp Rīgas arhibīskapu un Livonijas ordeni. Prūsijas pilsētas 1440. gadā izveidoja Prūsijas savienību, kas 1454. gadā noslēdza militāru aliansi ar Polijas karali.
Tā sauktā Trīspadsmitgadu kara laikā neviena no karojošajām pusēm neguva uzvaru, bet Prūsijas zeme bija pilnīgi izpostīta, 1457. gadā ordeņa lielmestrs pārcēla savu galvaspilsētu no Marienburgas uz Kēnigsbergu. 1463. gadā Vācu ordenis Neimarku pārdeva Brandenburgas markgrāfistei par 40 000 guldeņiem. 1466. gada Tornas miera līguma rezultātā Vācu ordenis pazaudēja savas valsts rietumu daļu jeb Karaļa Prūsiju un kļuva par Polijas-Lietuvas kopvalsts vasali.
Likvidācija
Pēc Mārtiņa Lutera ieteikuma virsmestrs Albrehts no Brandenburgas-Ansbahas sekularizēja Vācu ordeni un 1525. gada 9. maijā izveidoja Prūsijas hercogisti Polijas-Lietuvas vasaļatkarībā. 1561. gadā arī Livonijas ordeņa valsts nokļuva Polijas-Lietuvas vasaļatkarībā un tā pēdējais zemes mestrs Gothards Ketlers kļuva par Kurzemes un Zemgales hercogu un Pārdaugavas Livonijas hercogistes administratoru.
Vācu ordenis pārveidojās par dižciltīgo ģimeņu korporāciju, kuras vadību pēc 1590. gada pārņēma Hābsburgu dinastija.
OLED
Organiskā gaismu izstarojošā diode (OLED vai organiskā LED), kas pazīstama arī kā organiskā elektroluminiscējošā (organiskā EL) diode, ir gaismu izstarojošā diode (LED), kurā izstarojošais elektroluminiscējošais slānis ir organiskas plēves savienojums, kas izstaro gaismu, reaģējot uz elektrisko strāvu. Šis organiskais slānis atrodas starp diviem elektrodiem; parasti vismaz viens no šiem elektrodiem ir caurspīdīgs. OLED tiek izmantoti digitālo displeju ražošanā tādām ierīcēm kā televīzijas ekrāni, datoru monitori, viedtālruņi, rokas spēļu konsoles un plaukstdatori. OLED galvenā pētījumu joma ir balto OLED ierīču izstrāde lietošanai cietvielu apgaismojumā.
Ir divas galvenās OLED grupas: tās, kuru pamatā ir mazas molekulas un tās, kurās tiek izmantoti polimēri. Pievienojot mobilos jonus OLED tiek izveidota gaismu izstarojoša elektroķīmiskā šūna (LEC), kurai ir nedaudz atšķirīgs darbības režīms. OLED displeju var vadīt ar pasīvās matricas (PMOLED) vai aktīvās matricas (AMOLED) vadības shēmu. PMOLED shēmā katru displeja rindu (un līniju) kontrolē secīgi pa vienai, turpretī AMOLED vadība izmanto plānās plēves tranzistora aizmugurējo plakni, lai tieši piekļūtu un ieslēgtu vai izslēgtu katru atsevišķu pikseli, ļaujot iegūt augstāku izšķirtspēju un ražot lielāka izmēra ekrānus.
Lai gan tā nosaukums izskatās līdzīgs, OLED būtiski atšķiras no LED. Gaismas diodes pamatā ir p-n diožu struktūra. Gaismas diodē tiek izmantots dopings, lai izveidotu p- un n- reģionus, mainot uzņēmēja pusvadītāja vadītspēju. OLED nav p-n struktūra. OLED dopingu lieto lai palielinātu radiācijas efektivitāti, tieši modificējot kvantu-mehāniskās optiskās rekombinācijas ātrumu. Dopingu papildus izmanto, lai noteiktu fotonu emisijas viļņa garumu. OLED dopings ir sīkāk aplūkots šajā rakstā.
OLED displejs darbojas bez apgaismojuma, jo tas izstaro redzamu gaismu. Tādējādi tas var parādīt dziļu melnās krāsas līmeni un var būt plānāks un vieglāks par šķidro kristālu displeju (LCD). Zema apkārtējā apgaismojuma apstākļos (piemēram, tumšā telpā) OLED ekrāns var sasniegt augstāku kontrasta attiecību nekā LCD neatkarīgi no tā, vai LCD tiek izmantotas aukstā katoda dienasgaismas spuldzes vai LED apgaismojums. OLED displeji tiek veidoti tāpat kā LCD, bet pēc TFT (aktīvo matricu displejiem), adresējamo režģu (pasīvo matricu displejiem) vai ITO segmentu (segmentu displejiem) izveidošanas displejs ir pārklāts ar caurumu iesmidzināšanas, transportēšanas un bloķēšanas slāņiem, kā arī ar elektroluminiscējošu materiālu pēc 2 pirmajiem slāņiem. Pēc elektroluminiscējošā materiāla uzstādīšanas ITO vai metālu var uzlikt kā katodu, un vēlāk visas materiālu kārtas tiek iekapsulētas. TFT slānis, adresējamais režģis vai ITO segmenti kalpo kā vai arī ir savienoti ar anodu, kas var būt izgatavots no ITO vai metāla. OLED ekrānus var padarīt elastīgus un caurspīdīgus; caurspīdīgus displejus izmanto viedtālruņos ar optiskiem pirkstu nospiedumu skeneriem un elastīgus displejus — saliekamajos viedtālruņos.
Pets Dženingss
Patriks Entonijs Dženingss (en, dzimis ) ir bijušais Ziemeļīrijas futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Ziemeļīrijas futbola izlases dalībnieks.
Sasniegumi
Tottenham Hotspur
Arsenal
SK Babīte
SK Babīte ir Latvijas sporta klubs no Mārupes novada, vairāk pazīstams ar futbola komandu, kas 2017. gada sezonā līdz komandas izslēgšanai piedalījās Virslīgā. Komandas bāzes vieta ir Piņķu stadions, bet tā kā tas neatbilst Virslīgas prasībām, mājas spēles paredzēts aizvadīt Skonto stadionā, Rīgā. Kopš 2016. gada komandas galvenais treneris ir Mihails Miholaps.
Latvijas futbola čempionātā piedalās kopš 2015. gada, kad sāka spēlēt 2. līgas Kurzemes čempionātā un ieguva 1. vietu. 2015.—2016. gada Latvijas kausa izcīņā iekļuva ceturtdaļfinālā, kas pagaidām ir kluba lielākais panākums kausā. 2016. gada 1. līgas sezonā izcīnīja 1. vietu un kvalificējās Virslīgai. 2017. gada 30. janvāra LFF Klubu licencēšanas komisijas sēdē klubam tika piešķirta arī licence dalībai Virslīgā. Lai izpildītu prasības par akadēmijas statusu, klubs ir noslēdzis sadarbības līgumu ar FK Dinamo Rīga, tāpēc 2017. gada sezonā startē ar nosaukumu SK Babīte/Dinamo.
2017. gada 16. jūlijā LFF Disciplinārlietu komisija par aizdomīgām darbībām, kas vērstas uz spēļu rezultāta ietekmēšanu, izslēdza SK "Babīte/Dinamo" no dalības Virslīgā.
Ragnars Sigurdsons
Ragnars Sigurdsons (is; dzimis ) ir bijušais Islandes futbolists, aizsargs, Islandes futbola izlases dalībnieks.
Sasniegumi
Göteborg
København
Kaučera Gailīši
Kaučera Gailīši ir ciems Rušonas pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 216 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Kaučers.
Dno rajons
Dno rajons ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Dedoviču un Porhovas rajoniem, kā arī Novgorodas apgabala Soļcu un Volotas rajoniem.
Šarls Robērs Fedī
Šarls Robērs Fedī (fr) bija franču vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks. 1899. un 1900. gadā viņš bija Francijas čempions 400 metru skriešanas disciplīnā.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Fedī startēja 400 metru skriešanas disciplīnā. Savā priekšskrējienā viņš ieguva 3. vietu, taču nekvalificējās fināla skrējienam.
Kalnu slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — nobrauciens vīriešiem
Nobrauciens vīriešiem bija viena no 11 disciplīnām kalnu slēpošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Akmens slēpošanas trasē, Nacionālajā kalnu slēpošanas centrā, Pekinā. Sacensībās kopā bija pārstāvēti 43 sportisti no 20 valstīm. Sākotnēji bija paredzēts, ka sacensības tiks aizvadītas 2022. gada 6. februārī, taču slikto laikapstākļu dēļ tās tika pārceltas uz 7. februāri.
Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā ieguva Šveices sportists Beats Feics (finiša laiks — 1:42.69), sudraba medaļu ieguva Francijas sportists Žoans Klarē (finiša laiks — 1:42.79), bet bronzas medaļu izcīnīja Austrijas sportists Matiass Maiers (finiša laiks — 1:42.85). Feicam šī bija pirmā olimpiskā zelta medaļa, bet Klarē ieguva savu pirmo olimpisko medaļu.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sieviešu sloupstaila sacensībās startēja 42 sportisti no 20 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Spīķi
Spīķi ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 27 km no novada centra Preiļiem, 8 km no novada centra Aglonas un 241 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Tobiass Heriss
Tobiass Džons Heriss (en; dzimis Ņujorkas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja un spēka uzbrucēja pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Filadelfijas "76ers".
Karjera
Pēc lieliskas vidusskolu basketbola karjeras un vienas sezonas NCAA čempionātā Tenesijas Universitātes komandā 2011. gada NBA draftā T. Herisu izraudzījās Šarlotas "Bobcats" ar kopējo 19. numuru pirmajā kārtā. Jau drafta naktī spēlētājs tika aizmainīts uz Milvoki "Bucks", kur nospēlēja pusotru sezonu.
2013. gada februārī T. Herisu kopā ar Doronu Lembu un Beno Udrihu aizmainīja uz Orlando "Magic" pret Dž. Dž. Rediku, Gustavo Ajonu un Išu Smitu. 2015. gada vasarā komanda un spēlētājs noslēdza 4 gadu līgumu 64 miljonu dolāru vērtībā, taču jau 2016. gada februārī T. Heriss tika aizmainīts uz Detroitas "Pistons" pret Ersanu Iljasovu un Brendonu Dženingsu. 2018. gada janvārī viņš kopā ar Everiju Bredliju, Bobanu Marjanoviču un nākotnes drafta izvēlēm tika aizmainīts uz Losandželosas "Clippers" pret Bleiku Grifinu, Villiju Rīdu un Braisu Džonsonu.
Aptuveni gadu nospēlējuši "Clippers", 2019. gada februārī T. Heriss un viņa tuvs draugs B. Marjanovičs tika aizmainīti uz Filadelfijas "76ers" (uz Filadelfiju devās arī Maiks Skots, savukārt pretējā virzienā Vilsons Čāndlers, Maiks Muskala, Lendrijs Šemets, kā arī nākotnes drafta izvēles). 2019. gada jūlijā Filadelfijas komanda parakstīja 5 gadu līgumu ar T. Herisu, kas paredz atalgojumu 180 miljonu dolāru apjomā. T. Heriss ir viens no svarīgākajiem spēlētājiem komandas starta pieciniekā, nospēlētajās piecās ar pusi sezonās devies starta sastāvā pilnīgi visās spēlēs, kurās ir piedalījies.
Ilgais ceļš kāpās
"Ilgais ceļš kāpās" ir 1981. gada Latvijas PSR daudzsēriju televīzijas seriāls, melodrāma. Filmas režisors ir Aloizs Brenčs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā.
Dēļu iela
Dēļu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Torņakalnā. Dēļu iela sākas krustojumā ar Mūkusalas ielu un, nekrustojot citas ielas, beidzas darījumu kvartālā pirms Kīleveina grāvja. Kopējais ielas garums ir 240 metri, un tā sastāv no divām braukšanas joslām ar asfalta segumu. Dēļu ielā ir darījumu apbūve, tās malās autostāvvietas.
Ilgais ceļš kāpās
Sižets
Zvejnieka dēla Artūra Bangas un saimnieka meitas Martas Ozolas mīlas stāsts, kas risinās no 1939. gada, cauri Otrā pasaules kara notikumiem līdz 1970. gadiem. Ilgs un nežēlīgs ir abu dzīves ceļš, kamēr viņi atkal sastopas dzimtajā zemē.
Dēļu iela
Iela ir izveidota 2016. gadā, atjaunojot seno ielas nosaukumu, kas bijis šajā Rīgas daļā (iela pastāvējusi līdz 1998. gadam, kad likvidēta).
Ilgais ceļš kāpās
Kritika
Režisors Oļģerts Kroders, kas pats izsūtīts uz Sibīriju nosauca filmu par "baigo sūdu".
Režisoram Brenčam ticis pārmests Latvijas neatkarības atgūšanas sākuma gados, ka nepareizi parādītas tautas ciešanas. “Bet viņš teica — vai kāds vispār par to bija runājis? Neviens nebija pat pieminējis. No šāda viedokļa, tā bija zināma uzdrīkstēšanās, tie tomēr vēl bija dziļi padomju laiki. Ja kādam tagad ienāk prātā, ka filmu nevajadzētu rādīt, tas ir nekulturāls skatījums. Pirmkārt, ir izcili aktieri un, ja salīdzina ar tiem seriāliem, ko rāda televīzijās pašlaik, tā ir pilnīgi cita svara kategorija,”
Jemenas pilsoņu karš
Jemenas pilsoņu karš ir militārs konflikts Jemenā, kas sākās 2015. gadā starp divām grupām, kas katra uzskatīja sevi par leģitīmo Jemenas valdību. Hutieši, galvaspilsētā Sanā bazētās Alī Abdullaha Sāliha valdības atbalstītāji, karo ar Adenā bāzēto Abdrabuha Masura Hadi valdību. Sālihs cīnījās hutiešu pusē līdz 2017. gada beigām, kad viņš paziņoja par pāriešanu Saūda Arābijas vadītās koalīcijas pusē. Hutieši apsūdzēja Salihu apvērsuma sarīkošanā un 2017. gada 4. decembrī viņš tika nogalināts. Kara laikā lielu ietekmi valstī guvis Al-Qaeda Arābijas pussalas atzars (Al-Qaeda Arābijas pussalā jeb AQAP) un Islāma valsts Jemenas atzars. 2018. gada 31. janvārī Dienvidu Pārejas padome, kas cīnās par Dienvidjemenas atdalīšanos, ieņēma reģiona lielāko pilsētu Adenu.
Kara laikā Jemenā sāka trūkt pārtikas un 2016. gada beigās Apvienoto Nāciju Organizācija brīdināja, ka 400 000 bērnu cieš no bada riska un ziņoja, ka nepietiekama uztura un ar to saistīto slimību dēļ ik desmit minūtes Jemenā mirst bērns.
Emīls Dīmers
Emīls Dīmers (de;, Rādolfcelle pie Bodenzē — , Gengenbaha) bija Vācijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis un izaudzis nelielā Bādenes pilsētiņā. 1931. gadā iestājies nacistu partijas rindās un kļuvis par tās aktīvu līdzgaitnieku. Piedalījies daudzos šaha turnīros, no kuriem vislielākos panākumus guvis Anglijas pilsētas Hastingsas jaungada turnīru blakusturnīros, kuros divas reizes uzvarējis (1935-36, 1936-37).
Pēc Otrā pasaules kara mēģinājis publicēties šaha presē, sniegt simultānspēles seansus, tomēr ātri vien sapratis, ka viduvējam meistaram šādi nopelnīt iztiku ir grūti. 1951. un 1953. gados uzvarējis Bādenes šaha kausā. 1952. gadā bijis pirmais nelielā turnīrā Cīrihē. Visveiksmīgākais Dīmeram bijis 1956. gads, kad viņam izdevies uzvarēt vairākos otršķirīgos turnīros Nīderlandē, bet Beļģijas pilsētā Gentē ieņemt otru vietu aiz lielmeistara Alberika O'Kelli. Vēlākajos gados šos panākumus vairs nav izdevies atkārtot, kā rezultātā 1965. gadā Dīmers nonācis psihiatriskajā slimnīcā, un ārsti aizlieguši viņam spēlēt šahu. Tomēr 1976. gadā Dīmeram izdevies nospēlēt un pat uzvarēt Bādenes senioru meistarturnīrā.
Šaha vēsturē iegājis ar to, ka 1932. gadā uzlabojis ASV šahista Armanda Blekmara atklātnes 1882. gadā piedāvāto gambīta ideju: 1. d4 d5 2. e4 exd4 3. Zc3 Zf6 4. f3. Mūsdienu šaha literatūrā atklātne ir nosaukta par godu abiem autoriem — Blekmara−Dīmera gambīts.
Moldāvijas Demokrātiskā Republika
Moldāvijas Demokrātiskā Republika (ro) sabrūkot Krievijas Impērijai bija izveidota Besarābijas guberņas teritorijā un pastāvēja no 1917. gada 15. decembra līdz 1918. gada 9. aprīlim (jaunajā stilā), kad pievienojās Rumānijas Karalistei.
Pēc Krievijas Republikas Pagaidu valdības izveidošanās, līdzšinējie guberņu vadītāji nodeva savas pilnvaras Pagaidu valdības pārstāvjiem. Besarābijas guberņā varu pārņēma vietējās zemes sapulces prezidents Konstantīns Mimi, kā Pagaidu valdības komisārs.
Boļševiku veiktā Oktobra revolūcija sagrāva demokrātisko Krievijas valdību un noveda pie Krievijas armijas pilnīga sabrukuma. Armijas dezertieru patvaļu un dažādo politisko grupējumu kaujas pastiprināja zemnieku uzsāktā patvaļīgā muižas zemju sagrābšana. Reģionā par varu cīnījās ne tikai moldāvi bet, arī boļševiki, ukraiņu nacionālisti un sociālisti.
Úrvalsdeild
Úrvalsdeild ir Islandes augstākā futbola līga, kas dibināta 1912. gadā. Čempionātā piedalās 12 komandas.
Moldāvijas Demokrātiskā Republika
1917. gada oktobrī notika Besarābijas zemnieku kongress, kurā Mimi vietā par komisāru ievēlēja no Petrogradas atbraukušo Jonu Inkulecu. 1917. gada oktobrī-novembrī notika Besarābijas nacionālā kongresa Sfatul Ceriji vēlēšanas, kas sanāca 3. decembrī un 15. decembrī pasludināja Moldāvijas Demokrātisko Republiku kā Krievijas Demokrātiskās Federatīvās Republikas autonomu sastāvdaļu. Pēc tam, kad savu neatkarību pasludināja Ukrainas Tautas Republika, 1918. gada 6. februārī tika pasludināta arī Moldāvijas Demokratiskās Republikas pilnīga neatkarība no Krievijas.
Iekšpolitika
Parlamentāro republiku vadīja Jons Inkulecs, kā parlamenta priekšsēdētājs un vienlaikus Republikas prezidents. Parlamentu sākotnēji veidoja 120 deputāti, taču vēlāk tas palielināts līdz 150 deputātiem no kuriem 105 bija moldāvi, 15 ukraiņi, 13 ebreji, 6 krievi, 3 bulgāri, 2 vācieši, 2 gagauzi un vēl pa vienam deputātam no poļu, grieķu un armēņu minoritātēm.
1917. gada 21. decembrī parlaments ievēlēja Ģenerāldirektoru padomi, kas pildīja valdības funkcijas. Valdībā bija deviņi ģenerāldirektori, no kuriem septiņi bija moldāvi, viens ukrainis un viens ebrejs.
Republika tikai daļēji kontrolēja savu teritoriju. Akermanas ujezdu kontrolēja boļševiki, republikas teritorijā notika kaujas starp rumāņu armiju, boļševikiem un Ukrainas Tautas Republikas armiju.
Ņemot vērā lielo moldāvu skaitu, kas dzīvoja Dņestras upes kreisajā krastā (ārpus Besarābijas robežām, mūsdienu Piedņestras Moldāvu Republikas teritorijā) notika vairāki kongresi, kas pieņēma lēmumu par kreisā krasta moldāvu pievienošanos Republikai, taču mainīgās militāri-politiskās situācijas dēļ tas netika īstenots.
Republikas vadībā bija sociālisti, kas atbalstīja demokrātisko Krievijas Republikas Pagaidu valdību, nevis radikālos boļševikus. Neatkarības deklarācija paredzēja demokrātisko brīvību aizsardzību, zemes izdalīšanu zemniekiem, astoņu stundu darba dienu, valsts kontroli pār ražošanu, nacionālās armijas izveidošanu u.c.
Ņemot vērā boļševiku un ukraiņu savstarpējo cīņu draudus, Republika uzsāka sarunas par rumāņu karaspēka ievešanu valstī, kam pretojās boļševiku kontrolētās armijas vienības. 1918. gada janvāra sākumā Rumānijas karaspēks ar kaujām iegāja Republikas teritorijā, 13. janvārī (vecajā stilā) ieņemot Kišiņevu. Padomju Krievijas un Padomju Ukrainas valdības reaģējot uz Rumānijas karaspēka ieiešanu Republikā, sarāva diplomātiskās attiecības ar Rumāniju.
1918. gada 15. janvārī (vecajā stilā) notika Sfatul Cerija svinīgā sēde, lai sveiktu rumāņu karaspēku. Iedzīvotājus mierināja, ka rumāņi ienākuši vienīgi tāpēc, lai novērstu anarhiju un apsargātu dzelzceļus.
Republikas dienvidos notika aktīvas kaujas starp rumāņiem un boļševikiem, kā arī boļševikiem un ukraiņiem. Februāra sākumā rumāņu karaspēks mēģināja vairakkārt pārcelties uz Dņestras labo krastu, lai ieņemtu moldāvu apdzīvotās teritorijas, taču cieta sakāvi un parakstīja pamieru ar boļševikiem, kas paredzēja rumāņu karaspēka izvešanu no Besarābijas, taču boļševiku vājuma dēļ Rumānija izlēma vienošanos nepildīt.
Pievienošanās Rumānijai
Pēc tam kad Vācijas Impērija parakstīja separātus miera līgumus ar Padomju Krieviju, Ukrainu un Rumāniju, Moldāvijas parlaments 1918. gada 9. aprīlī nobalsoja par apvienošanos ar Rumānijas Karalisti. 86 deputāti balsoja „par”, 3 „pret” un 36 atturējās.
Lai arī Rumānijas un Moldāvijas Demokrātiskās Republikas apvienošanos apstiprināja 1919. gada Parīzes miera konference un 1920. gada Parīzes miera līgums, PSRS to neatzina un izmantoja Molotova-Ribentropa pakta doto iespēju, lai 1940. gada jūnija beigās teritoriju atkal okupētu. Lielākajā teritorijas daļā izveidoja Moldāvijas PSR, bet Budžakas teritoriju iekļāva Ukrainas PSR sastāvā.
Perti Lehikoinens
Perti Lehikoinens (fi; dzimis Helsinkos) ir Somijas šahists. Pasaules čempionāta korespondencšahā (2004—2011) uzvarētājs. ICCF lielmeistars (1985).
Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt 7 gadu vecumā. No 1966. gada līdz 1970. gadam piedalījies Somijas junioru šaha čempionātos, kur nogājis ceļu no pēdējās vietas pirmajā turnīrā līdz uzvarai 1970. gadā. 1970. gadā piedalījies Eiropas junioru čempionātā Groningenā, kur 28 dalībnieku konkurencē dalījis 15.-17. vietu. Vēlākajos gados vairāk pievērsies korespondencšaham, kur piedalījies dažādos turnīros, pamazām uzlabojot savus rezultātus. Pēc izglītības ir sistēmanalītiķis, taču 2004. gadā pārtraucis algoto darbu, lai varētu koncentrēt visus spēkus 20. Pasaules čempionātam korespondencšahā. Tas attaisnojies un šo turnīru izdevies uzvarēt. Pēc uzvaras Pasaules čempionāts korespondencšahā atgriezies darbā pamatprofesijā.
1997. gada FIFA Konfederāciju kauss
1997. gada FIFA Konfederāciju kauss bija trešais šāda veida nacionālo futbola izlašu turnīrs un pirmais, ko organizēja FIFA ar Konfederāciju kausa nosaukumu. Iepriekš turnīrs bija pazīstams kā Karaļa Fahda kauss. Trešo reizi pēc kārtas tas notika Saūda Arābijā, laikā no 1997. gada 12. līdz 21. decembrim. Turnīrā piedalījās astoņas komandas. Pirmo reizi bija pārstāvētas visas sešas konfederācijas.
Par turnīra uzvarētājiem kļuva Brazīlija, kas finālā ar 6:0 pieveica Austrāliju. Par rezultatīvāko spēlētāju, gūstot 7 vārtus, kļuva brazīliešu uzbrucējs Romariu.
Stadions
Visas spēles tika aizvadītas Rijādā, Karaļa Fahda II stadionā, kura ietilpība ir 67 000 vietu.
Grupu turnīrs
Visu spēļu sākuma laiki pēc vietējā laika (UTC+3).
Dno
Dno (ru) ir Pleskavas apgabala pilsēta Krievijā, Dno rajona centrs.
Erīda
Erīda var būt:
Belisario Porass
Belisario Porass Baraona (,  — ) bija panamiešu jurists, žurnālists, kā arī politiķis — vairākkārt bijis Panamas prezidents.
Biogrāfija
Ieguvis jurista izglītību universitātē Bogotā, Kolumbijā un Beļģijā. Pēc atgriešanās dzimtenē strādājis žurnālistikā un iesaistījies politiskajā darbībā, pievienojoties Kolumbijas Liberālajai partijai. Politiskā darbības dēļ pametis valsti, apmetoties Nikaragvā, vēlāk Salvadora, kur turpinājis nodarboties ar žurnālistiku un lasījis lekcijas augstskolās.
Kad Kolumbijā norisinājās Tūkstoš dienu karš, 1900. gadā atgriezies dzimtenē. Vadījis nemiernieku armiju, tomēr, zaudējis kaujā par Panamas pilsētu, atkal pameta valsti. Pēc Panamas neatkarības proklamēšanas 1904. gadā atgriezies dzimtenē. Līdz 1912. gadam bijis Panamas diplomāts. Kā viens no cīnītājiem par Panamas neatkarību, baudīja popularitāti tautā.
Trīs reizes pildījis Panamas prezidenta pienākumus. Viņa prezidentūras laikā tika pieņemta jauna konstitūcija, kā prezidents rūpējies par jaunās valsts konsolidāciju, uzmanību veltījis infrastruktūras un medicīniskās palīdzības uzlabošanai Panamā.
Kaugurmuiža
Kaugurmuiža ir ciems Kauguru pagastā, Valmieras novadā. Atrodas 110 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Kaugurmuižas klēts, Kauguru atteka, bērnudārzs.
Disnomija (pavadonis)
Disnomija ir pundurplanētas Erīdas vienīgais dabiskais pavadonis. Tas tika atklāts 2005. gadā.
Pavadoņa nosaukums Disnomija ir ņemts no grieķu dievetes Erīdas meitas vārda. Tā sākotnējais nosaukums bija S/2005 (2003 UB313) 1.
Vunāmina Milivundi
Vunāmina Milivundi (en) ir grēdu virkne Austrālijas ziemeļrietumos. Izvietojusies Rietumaustrālijas štata ziemeļos un no dienvidiem un austrumiem puslokā aptver Kimberlijas plato, nodalot to no Ficrojas un Ordas upju ielejām. Vunāmina Milivundi sastāv no vairākām mazākām grēdām (no dienvidrietumiem uz ziemeļaustrumiem): Lēdijas Forestas grēda, Aisdela grēda, Neri grēda, Sera Džona grēda, Presipisa grēda un Djūraka grēda.
Vunāmina Milivundi ir tradicionāla aborigēnu tautu nariņinu, koneģandu un bunubu teritorija. Pirmais no eiropiešiem to 1879. gadā pētīja britu ceļotājs Aleksandrs Forests (Alexander Forrest) un nodēvēja par Karaļa Leopolda grēdām (King Leopold Ranges). 2008. gadā tika ierosināts grēdas pārdēvēt, bet lēmums tika pieņemts tikai 2020. gadā, nosaukumā apvienojot nariņinu (Wunaamin) un bunubu (Milivundi) nosaukumus.
Birzuļi (Olaines pagasts)
Birzuļi ir ciems Olaines novada Olaines pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Misas kreisajā krastā 9 km no pagasta centra Jaunolaines, 8,5 km no novada centra Olaines un 31 km no Rīgas centra.
Disnomija
Disnomija var būt:
Viktors Mozess
Viktors Mouzess (en; dzimis ) ir Nigērijas futbolists, pussargs, Nigērijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Krievijas Premjerlīgas kluba Maskavas "Spartak" sastāvā.
Āri Skūlasons
Āri Skūlasons (is; dzimis ) ir Islandes futbolists, aizsargs, Islandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Allsvenskan līgas komandā IFK Norrköping.
Kataloģizācija
Kataloģizācija ir iespieddarbu un citu dokumentu klasificēšanas, priekšmetošanas un aprakstīšanas metožu kopums, kā arī zinātniska disciplīna, bibliotēku zinātnes sastāvdaļa, kas pēta katalogu organizācijas vēsturi, teoriju, metodiku un praksi.
Devinas pils
Devinas pils (sk, hu, de) ir viduslaiku pils drupas Bratislavas nomalē, Devinā, Slovākijā.
Devinas cietoksnis uzcelts 864. gadā augstā Donavas krastā pie Morāvas ietekas tajā. Senākās apmetnes šajā vietā saistītas ar akmens laikmetu un bronzas laikmetu. Pirmais nocietinājums Devinas pils vietā parādījās mūsu ēras sākumā kā viens no Romas impērijas ziemeļu robežu aizsardzības sistēmas posmiem. Kā Lielmorāvijas pils Devina pirmo reizi minēta 864. gadā Fuldas annālēs. Pilij bija nozīmīga loma Lielmorāvijas aizsardzībā no frankiem. Pēc Lielmorāvijas krišanas pils uz kādu laiku zaudēja savu nozīmi, bet 13. gadsimtā atkal kļuva svarīga Austrijas un Ungārijas sadursmju laikā. 15. gadsimtā pils tika paplašināta un pārbūvēta. 16. gadsimtā to nostiprināja ietekmīgā Batoriju dzimta.
18. gadsimtā, mazinoties Osmaņu impērijas draudiem, pils zaudēja savu militāro nozīmi un tika pamesta. 1809. gadā to uzspridzināja Napoleona armijas karavīri. 19. gadsimtā Devinas cietokšņa drupas sāka piesaistīt senatnes pētnieku uzmanību. Mūsdienās daļa cietokšņa ir atjaunota, tas labiekārtots tūristu apmeklējumam, izveidota ekspozīcija par cietokšņa vēsturi.
Lido
AS "Lido" ir Latvijas sabiedriskās ēdināšanas uzņēmums. Tā patiesie labuma guvēji ir Igaunijas uzņēmējs Ivars Vendelins (Apollo Group, 51 %) un Gunārs Ķirsons (49 %).
Uzņēmumu 1987. gadā dibināja Gunārs Ķirsons. Laikā no 1991. līdz 2012. gadam tā bija sabiedrība ar ierobežotu atbildību (SIA), taču kopš 2012. gada decembra ir akciju sabiedrība (AS). Uzņēmuma vadība atrodas Lāčplēša ielā 53, Rīgā. Tam pieder 16 restorāni, bistro un kafejnīcas Latvijā, no kuriem lielākais atrodas Krasta ielā 76, Rīgā un tajā vienlaikus var tikt uzņemti aptuveni 1000 cilvēki. Vēl 6 "Lido" restorāni darbojas arī Igaunijā un Baltkrievijā. Krasta ielā esošais atpūtas centrs tika atvērts 1999. gadā, tajā ir arī slidotava un atrakciju parks. Tā ir viena no lielākajām guļbūvēm Eiropā. 2005. gadā uzņēmuma apgrozījums sasniedza 18,3 miljonus latu.
2020. gada 11. jūnijā tika paziņots, ka Luksemburgā reģistrēts alkoholisko dzērienu ražošanas un tirdzniecības uzņēmums Amber Beverage Group Holding apsver iespēju iegādāties sabiedriskās ēdināšanas uzņēmuma AS "Lido" 49 % akciju. 16. jūlijā Konkurences padome atļāva Amber Beverage Group Holding S.à r.l. iegūt kopīgu izšķirošo ietekmi pār AS LIDO. 2021. gada 2. jūnijā tika paziņots, ka par AS "Lido" 51 % akciju turētāju kļuvis Igaunijas uzņēmums OÜ Treeland, kas pieder Igaunijas uzņēmējam Ivaram Vendelinam. 12. jūlijā tika paziņots, ka "Lido" 51 % akciju iegādāsies Igaunijas izklaides pakalpojumu un ēdināšanas grupa Apollo Group, kuras patiesais labuma guvējs ir Vendelins. Augustā Igaunijas Konkurences padome atļāva šo darījumu, Latvijas Konkurences padome to atļāva oktobrī.
SKS 48. ekspedīcija
'''SKS 48. ekspedīcija' (Экспедиция МКС-48; Expedition 48 jeb ISS-48'') bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2016. gada jūnija līdz septembrim.
Zvolle
Zvolle (nl) ir pilsēta Nīderlandē, Overeiselas provinces galvaspilsēta. Viena no bijušās Hanzas savienības pilsētām. Pēc jaunākajiem datiem pilsētā dzīvo 120 661 iedzīvotājs. Tās platība ir 111,65 km2. Zvolle atrodas 120 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Nīderlandes galvaspilsētas Amsterdamas.
FK Soči
FK Soči (ru) ir profesionāls Krievijas futbola klubs no Sočiem. Klubs ir dibināts 2018. gadā, pašlaik spēlē Krievijas Premjerlīgā. Mājas spēles komanda aizvada Soču olimpiskais stadionā, kas tiek saukts arī par Fisht.
Zvolle
Viduslaiki
1230. gada 31. augustā Utrehtas bīskaps Vilbrands van Oldenburgs Zvollei piešķīra pilsētas tiesības kā pateicību par iesaistīšanos pils būvniecībā Hardenbergā. 1448. gadā Svētās Romas impērijas ķeizars apstiprināja Zvolles un vēl citu impērijas pilsētu tiesības. Zvolle pamazām kļuva par nozīmīgu tirdzniecības centru un 1294. gadā tika uzņemta Hanzas savienībā.
FK Soči
2019. gadā ieguva 2. vietu FNL, Krievijas otrajā spēcīgākajā līgā, un pirmoreiz kluba vēsturē iekļuva Premjerlīgā. Debijas sezonu Premjerlīgā noslēdza 12. vietā.
Zvolle
Viduslaiki
Pilsēta divas reizes smagi cieta ugunsgrēkos. 1324. gada jūlijā vietējie muižnieki aizdedzināja pilsētu pirmoreiz, šajā ugunsgrēkā no uguns liesmām izdevās paglābt tikai 9 mājas. Otrreiz muižnieki pilsētu aizdedzināja 1361. gada oktobrī. Zvolles ziedu laiki sākās 15. gadsimtā, kad strauji palielinājās tirdzniecības apjoms un pilsētas kopprodukts pieauga pat sešas reizes.
19. gadsimts
Zvolle pirmoreiz par reģiona galvaspilsētu kļuva tikai Francijas okupācijas laikā. Vispirms tā kļuva par Oude Eiselas departamenta galvaspilsētu, pēc tam — par Overeiselas departamenta galvaspilsētu. Izveidojoties Francijas Pirmajai impērijai tika veiktas izmaiņas administratīvajā iedalījumā, Zvolle tika iekļauta Mondenas van de Eiselas departamentā un kļuva par tā galvaspilsētu. Neskatoties uz to, ka Francijas Pirmā impērija beidza pastāvēt, pilsēta tik un tā palika Francijas pakļautībā. Zvolle, tāpat kā pirms administratīvās reformas, atkal kļuva par Overeiselas provinces galvaspilsētu. 1837. gadā, pilsētas domei pieņemot lēmumu par nāvessoda atcelšanu, pilsētā tika izpildīts pēdējais nāvessods.
20. gadsimts
1911. gadā Zvolle bija attīstījusies par svarīgu tirdzniecības centru Nīderlandē, tai bija sava osta, plašs zivju tirgus un lopu tirgus. Pilsētā atradās vairākas kokvilnas ražotnes, dzelzs kaltuves, kuģubūves uzņēmumi u.c. Sākoties Otrajam pasaules karam pilsētā ienāca nacisti, kuri uz koncentrācijas nometnēm deportēja un tur nogalināja 499 pilsētā dzīvojošos ebrejus. Pilsētā ir ierīkotas vairākas piemiņas vietas tā laika notikumiem. Zvollē ir ierīkots arī kara memoriāls, kur atcerēties visus Otrajā pasaules karā kritušos pilsētas iedzīvotājus. 1945. gada 14. aprīlī pilsētā ienāca kanādiešu karaspēks. Leo Majors (1921—2008) kļuva par pirmo sabiedroto karavīru, kurš bija iegājis pilsētā. Pilsētnieki viņu uzskata par Zvolles atbrīvotāju un viņa vārdā ir pat nosaukuši ielu. Nesen Zvolle saņēma apbalvojumu "Gadsimta pilsēta" (Millennium Gemeente).
Ģeogrāfija
Zvolles vēsturiskais centrs ir izvietots uz paugura, kuru no visām pusēm aptver četras upes — Eisela, Vekte, Ā un Zvartvaters. Senatnē cilvēki masveidā sāka apdzīvot tieši šo pauguru, jo tā bija vienīgā vieta, kas neapplūda biežo plūdu laikā. Iespējams, ka šī iemesla dēļ pilsēta ieguva savu nosaukumu, vārds Suolle tulkojumā nozīmē "paugurs". Laika gaitā, pieaugot ciemata apdzīvotībai, tika sākts apdzīvot arī pretējos upju krastus.
Iedzīvotāji
Zvollē kopš tās dibināšanas pakāpeniski ir palielinājies iedzīvotāju skaits. 1994. gada 14. decembrī tika reģistrēts 100 000 pilsētas iedzīvotājs. Savukārt 2006. gadā veikts pētījums liecināja, ka Zvollē dzīvo 113 272 iedzīvotāji, no tiem 54 238 bija vīrieši, bet 57 568 — sievietes. 2007. gada martā Zvolles birģermeistars Henks Jans Meijers paziņoja, ka pilsētas iedzīvotāju skaits jau ir sasniedzis 115 000 iedzīvotāju. Jaunākie dati (2011. gada aprīlis) liecina, ka Zvollē dzīvo 120 661 iedzīvotājs.
Kauguri (ciems)
Kauguri ir apdzīvota vieta Valmieras novada Kauguru pagastā. Izvietojusies Adzeles krastos pie autoceļa V187 3,5 km no pagasta centra Mūrmuižas un 110 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados pie bijušās Kauguru pagasta valdes kā kolhoza «Kaugurieši» ciemats. Kauguros atrodas pagasta kultūras nams, Kauguru pamatskola,vairāki uzņēmumi.
Bezvadu pārraides iezīmēšanas valoda
Bezvadu pārraides iezīmēšanas valoda jeb WML (no angļu Wireless Markup Language) ir iezīmēšanas valoda, kas bāzēta uz XML, un ir paredzēta ierīcēm, kuras izmato WAP jeb bezvadu pielietojuma protokolu (no angļu Wireless Application Protocol). Tā nodrošina navigācijas atbalstu, datu ievadi, hipersaites, teksta un attēlu prezentāciju, līdzīgi kā HTML (no angļu HyperText Markup Language).
Zirnekļu uzbrukums
"Zirnekļu uzbrukums" (en) ir 2002. gada ASV, Vācijas un Austrālijas šausmu komēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Elorijs Elkajems. Galvenās lomas filmā atveido Skārleta Johansone, Deivids Ārkets, Skots Terra un Dags E. Dags. Filmas pirmizrāde notika.
Indīgi zirnekļi tiek pakļauti kaitīgai ķīmiskai vielai, kas liek tiem pieaugt milzīgos apmēros.
Kauguri
Kauguri var būt:
Riebiņu novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Riebiņu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Riebiņu novads sastāvēja no Galēnu, Riebiņu, Rušonas, Silajāņu, Sīļukalna un Stabulnieku pagastiem. Pēc LĢIA datiem Riebiņu novada teritorijā atrodas 275 ciemi (244 ciemi pašlaik pastāv, bet 31 ciems ir daļēji izzudis).
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Galēnu pagasts
Galēnu pagasta centrs atrodas Galēnos. Galēnu pagastā atrodas 21 ciems, no tiem 3 vidējciemi un 18 skrajciemi.
Riebiņu pagasts
Riebiņu pagasta centrs atrodas Riebiņos. Riebiņu pagastā atrodas 64 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems, 4 mazciemi un 58 skrajciemi.
Smilšu iela (Jūrmala)
Smilšu iela ir iela Jūrmalā, Majoru apkaimē. Smilšu iela sākas krustojumā ar Jūras ielu un beidzas krustojumā ar Rīgas ielu. Kopējais ielas garums ir 700 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Smilšu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Riebiņu novada ciemu uzskaitījums
Rušonas pagasts
Rušonas pagasta centrs atrodas Kastīrē. Rušonas pagastā atrodas 110 ciemi, no tiem 4 vidējciemi, 6 mazciemi, 98 skrajciemi un 2 vasarnīcu ciemi.
Smilšu iela (Jūrmala)
Ielu savienojumi
Smilšu iela ir savienota ar šādām ielām:
Riebiņu novada ciemu uzskaitījums
Silajāņu pagasts
Silajāņu pagasta centrs atrodas Silajāņos. Silajāņu pagastā atrodas 29 ciemi, no tiem
Sīļukalna pagasts
Sīļukalna pagasta centrs atrodas Sīļukalnā. Sīļukalna pagastā atrodas 28 ciemi, no tiem
Stabulnieku pagasts
Stabulnieku pagasta centrs atrodas Stabulniekos. Stabulnieku pagastā atrodas 23 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 21 skrajciems.
Normans Vaitsaids
Normans Vaitsaids (es, dzimis ) ir bijušais Ziemeļīrijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Ziemeļīrijas futbola izlases dalībnieks.
1982. gadā, 17 gadu vecumā, noslēdzis līgumu ar Manchester United komandu, ātri kļūstot par vienu no komandas līderiem. 278 līgas un kausu spēlēs ar klubu viņš guva 68 vārtus un pavadīja tur septiņas sezonas. 1983. un 1985. gadā ieguvis FA kausu. Ceļa traumas dēļ, 26 gadu vecumā Everton kluba rindās noslēdzis karjeru.
Ziemeļīrijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1982. līdz 1989. gadam. Piedalījies 1982. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā. Vaitsaidam pieder rekords, kā visjaunākajam spēlētājam, kurš ir spēlējis FIFA Pasaules kausā. To viņš paveica, 17 gadu un 41 dienu vecumā, pret Dienvidslāviju. Viņš ir arī visu laiku jaunākais spēlētājs, kurš ir guvis vārtus, spēlējot Manchester United komandā. To viņš paveica 17 gadu un 8 dienu vecumā. Vaitsaids ir arī jaunākais spēlētājs, kurš ir guvis vārtus gan FA kausa, gan Anglijas Līgas kausa finālā.
Sasniegumi
Manchester United
Laosas futbola izlase
Laosas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Laosu starptautiskās futbola sacensībās. Laosas futbola izlasi pārvalda Laosas Futbola federācija.
Kingstona (nozīmju atdalīšana)
Kingstona (en) var būt:
Kaulači (Audriņu pagasts)
Kaulači ir ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 239 km attālumā no Rīgas.
Kaulaci
Kaulaci ir ciems Remtes pagastā, Saldus novadā. Atrodas 111 km attālumā no Rīgas.
Pjērs Voltjē
Pjērs Voltjē (dzimis ) ir bijušais franču snovbordists. Plašāk specializējies snovborda krosa disciplīnā. Divkārtējs olimpiskais čempions snovborda krosā (2014, 2018).
2020. gada decembrī paziņoja par karjeras beigām.
Sakas draudzes novads
Sakas draudzes novads bija draudzes novads Kurzemes guberņas Aizputes pilskunga iecirknī.
Mūsdienās Sakas draudzes novada teritorija iekļauta Dienvidkurzemes novada Sakas un Vērgales pagastos, daļēji Ventspils novada Jūrkalnes pagastā.
Vēsture
Sakas draudzes novads bija administratīva vienība Piltenes apgabalā, pēc 1819. gada Kurzemes guberņas administratīvās reformas to iekļāva Aizputes pilskunga iecirknī, vēlāk Aizputes apriņķī.
Draudzes luterticīgie iedzīvotāji piederēja Sakas evaņģeliski luteriskās baznīcas iecirknim.
Čukču kalniene
Klimats ir skarbs ar garu (7—8 mēneši) un aukstu ziemu (janvāra temperatūra no -15 līdz -30 °С) un vēsu vasaru (jūlija vidējā temperatūra ap 10 °С). Atrodas mūžīgā sasaluma zonā. Piekrastēs mitrās tundras, augstienēs kalnu tundras un arktiskie tuksneši. Vairākas zelta, alvas, dzīvsudraba, volframa, akmeņogļu atradnes, bet rūpnieciska ieguve nelielos apjomos tiek veikta tikai zelta atradnēs.
Teritorija praktiski neapdzīvota. Vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta ir Amguemas ciems Amguemas upes ielejā.