cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FIFA Pasaules kauss
Latvijas dalība Pasaules kausos
Par ceļazīmēm uz 2002. gada Pasaules kausa finālturnīru Latvija cīnījās ar Horvātiju, Beļģiju, Skotiju un Sanmarīno. Šis turnīrs bija pagalam neveiksmīgs, Latvija izcīnīja tikai vienu uzvaru, savā laukumā cīnījās neizšķirti ar vienu no pasaules vājākajām izlasēm — Sanmarīno, bet pārējās spēlēs piedzīvoja zaudējumus, tādējādi grupā ierindojoties 4. vietā.
2006. gada Pasaules kausa kvalifikācijā Latvijas pretinieki cīņā par finālturnīru bija Portugāle, Slovākija, Krievija, Igaunija, Lihtenšteina un Luksemburga. Izcīnot 4 uzvaras, trīsreiz spēlējot neizšķirti un 5 reizes zaudējot, Latvija ierindojās 5. vietā un finālturnīram nekvalificējās.
2010. gada Pasaules kausa kvalifikācijā Latvija par ceļazīmi uz finālturnīru Dienvidāfrikas Republikā cīnījās ar Grieķijas, Izraēlas, Šveices, Moldovas un Luksemburgas izlasēm. Latvijas izlase izcīnīja piecas uzvaras, divreiz nospēlēja neizšķirti un piedzīvoja trīs zaudējumus, ierindojoties 3. vietā kvalifikācijas grupā, taču ar to nepietika, lai turpinātu cīņu par iekļūšanu finālturnīrā.
2014. gada Pasaules kausa kvalifikācijā Latvija spēlēja vienā grupā ar Grieķijas, Slovākijas, Bosnijas un Hercegovinas, Lietuvas un Lihtenšteinas izlasēm. Latvijas izlase ar divām uzvarām, diviem neizšķirtiem un sešiem zaudējumiem ieguva 5. vietu grupā un finālturnīram nekvalificējās.
2018. gada Pasaules kausa kvalifikācijā Latvijas izlases pretinieki bija Portugāles, Ungārijas, Šveices, Fēru Salu un Andoras izlases. Latvija divreiz uzvarēja Andoru un vienreiz cīnījās neizšķirti ar Fēru Salu izlasi, pārējās spēlēs piedzīvojot zaudējumus. Iegūtie 7 punkti deva 5. vietu grupā.
2022. gada Pasaules kausa kvalifikācijā Latvijas pretinieki bija Nīderlande, Turcija, Norvēģija, Melnkalne un Gibraltārs. Latvija kvalifikācijas spēlēs divas reizes uzvarēja Gibraltāru, divas reizes spēlēja neizšķirti ar Norvēģiju pa vienai reizei spēlēja neizšķirti ar Melnkalni un Turciju, un pārējās spēlēs piedzīvoja zaudējumus. Latvija kvalifikācijas turnīrā ieguva 9 punktus, iegūstot 5. vietu grupā.
Pīts Maravičs
Pīters Press Maravičs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu basketbolists, kurš palīdzēja NBA uzplaukt Septiņdesmitajos gados. tiek saukts par vienu no labākajiem Nacionālajā koledžu sporta asociācijā spēlētājiem, kā arī viņam pieder vairāki Nacionālajā koledžu sporta asociācijā rezultatīvu punktu rekordi. Savu slavu ieguvis ar unikālajām piespēlēm un skaistu bumbas pārvaldīšanas prasmi.
Bērnība
Pīts Maravičs piedzima mazā Pensilvānijas pilsētā. Viņa vecāki bija serbu izcelsmes. Jau agrā vecumā Maravičs visus pārsteidza ar savām spējām basketbolā. Viņa tēvs, Press Maravičs savulaik bija profesionāls basketbolists un pēc karjeras beigām pievērsās trenera darbam. Press iemācīja dēlam visus basketbola pamatus un Pīts ar neticamu entuziasmu, stundām ilgi trenējās. Viņam bija labi panākumi spēlējot vidusskolā un pēcāk viņa tēvs piedāvāja spēlēt Luiziānas štata universitātē. Maravičs vecākais bija šīs universitātes basketbola komandas treneris. Dēls piekrita spēlēt tēva vadītajā komandā un karjera koledžu basketbolā viņam izvērtās neticami spoža.
Koledža
Jau savā pirmajā spēlē Maravičs guva 50 punktus, izcīnīja 14 atlēkušās bumbas un atdeva 11 rezultatīvas piespēles. Tas bija sākums spožai karjerai koledžu basketbolā. Maravičs aizvien ir Nacionālajā koledžu sporta asociācijā rekordists gūtajos punktos un vēl vairākos citos rādītājos. Maravičs savā pēdējā sezona lauza Oskara Robertsona punktu rekordu, kā arī viņš ar Oskara Robertsonu ir vienīgi kas ir bijuši trīs sezonas pēc kārtas rezultatīvākie spēlētāji koledžu basketbolā. Triju sezonu laikā, viņš guva 3667 punktus, vidēji 44,2 punktus spēlē. Šis rekords liekas vēl neticamāks, ja tiek ņemti vērā faktori, ka laikā, kad Maravičs spēlēja, Nacionālajā koledžu sporta asociācijā vēl nebija ieviesta trīspunktu metiena līnija (bijušais Luiziānas štata universitātes treneris Deils Brauns, izskaitļoja, ka Maravičs vidēji spēlē realizēja ap 13 tālmetieniem, kas būtu viņam devis vidēji 57 punktus viņa koledžas karjerā, pēc mūsdienu noteikumiem). Otrkārt, Maraviča pirmā sezona Luiziānā nemaz netika iekļauta kopējā statistikā pēc tā laika noteikumiem.
Atlantas "Hawks"
Maravičs tika draftēts 1970. gadā ar trešo numuru, pirmajā kārtā. Viņu izvēlējās Atlantas "Hawks" komanda, kuras krāsas Maravičs pārstāvēja 4 sezonas. Jau savā pirmajā sezonā, viņam tika piedāvāts 1.9 miljonus ASV dolārus vērts līgums, kas tolaik bija dārgākais līgā. Aizsargam nevajadzēja daudz laika, lai iejustos NBA un jau savā pirmajā sezonā, viņš vidēji guva 23.2 punktus, izcīnīja 3.7 atlēkušās bumbas un atdeva 4.4 rezultatīvas piespēles. Fani ātri vien iemīlēja viņu un viņa neparedzamo spēles manieri. Maravičs nereti izcēlās ar elegantām piespēlēm, kuras līdz šim bija redzētas visai reti. Pāris sezonas, viņš bija arī viens no labākajiem piespēļu dalītājiem NBA. 1972./1973. gada sezonā Maravičš vidēji atdeva 6.9 rezultatīvas piespēles. Piespēļu dalīšana gan nebija vienīgais trumpis spēlētāja arsenālā. Viņš bija lielisks snaiperis un pretinieku aizsardzību spēja terorizēt gan ar metieniem no distances, gan arī ar caurgājieniem, kurus viņš visai veikli mācēja noslēgt. Tomēr viņš saņēma daudz kritikas, jo daudzi uzskatija, ka viņš bija pārāk sautīgs, meta pārāk daudz un basketbolu spēlēja kā individuālu spēli, nevis komandas. Radās nesaskaņas ar komandas biedriem un komandas vadību. Pīts arī sāka aizrauties ar alkoholiskajiem dzērieniem, kas lika "Hawks" aizdomāties par maiņu beidzoties 1973.—1974. gada NBA sezonai.
Ņuorleānas "Jazz"
Pēc 1973.—1974. gada sezonas, Atlantas "Hawks" komanda nolēma aizmainīt talantīgo aizsargu. Maravičs nokļuva tikko izveidotajā Ņuorleānas "Jazz" komandā, kurā viņš kļuva par spilgtu zvaigzni visā pilsētā. 1976.—1977. gada NBA sezona Maravičam izvērtās par rezultatīvāko viņa NBA karjerā. Viņš vidēji guva 31,1 punktus, izcīnīja 5,1 atlēkušās bumbas un atdeva 5,4 rezultatīvas piespēles. Šajā sezonā viņš sasniedza arī savu rezultativitātes rekordu vienā spēlē. Spēlējot pret Ņujorkas "Knicks" komandu, Maravičam izdevās gūt 68 punktus spēlējot pret iespējams visu laiku labāko perimetra aizsardzības spēlētāju Voltu Freizeru. Viņš bija regulārās sezonas rezultatīvākais spēlētājs un arī viens no galvenajiem pretendentiem uz MVP balvu. Likās, ka labākās sezonas būs vēl priekšā. Maravičs bija 29 gadus vecs un sniegums varēja aizvien uzlaboties, tomēr nākamajā sezonā viņš guva kājas traumu, kas arī pamazām veicināja spēlētāja norietu. Pirms 1978.—1979. sezonas komanda no Ņuorleānas pārcēlās uz Jūtu. Komanda atteicās no Maraviča sezonas vidū.
Bostonas "Celtics"
Traumu nomocītais spēlētājs vēl paspēja nospēlēt pēdējās 26 spēles Bostonas "Celtics" rindās, kopā ar leģendāro Leriju Bērdu. Bostonas "Celtics" klubā viņš cerēja iegūt to, kas viņam ir pietrūcis visus šos gadus — NBA čempiontitulu. Tomēr viņam pietrūka mazlietiņ piekāpjoties Džūljusa Īrvinga Filadelfijas "76ers". Sezonai beidzoties, 32 gadus vecais aizsargs paziņoja par karjeras beigām. Pēdējā sezonā viņš aizvadīja vien 43 spēles, vidēji gūstot 13,7 punktus.
Norbi bāka (aizmugurējā vaduguns)
Norbi bāka (aizmugurējā vaduguns) (igauniski - Norrby ülemine tuletorn) atrodas uz Vormsi salas Baltijas jūrā. Sala pieder Igaunijai. Bāka atrodas salas ziemeļaustrumu daļā. Tā ir aizmugurējā vaduguns garākajai Igaunijas piekrastes ūdeņu vadlīnijai, kas stiepjas no kuģu kanāla starp Osmusāres salu un Põõsaspea zemesragu līdz Vosi kuģu kanālam. Atrodas 952 m attālumā no priekšējās vaduguns.
Pīts Maravičs
Dzīve pēc basketbola
Pēc basketbolista karjeras beigām, Maravičs centās atrast savu dzīves jēgu. Viņš pievērsās gan jogai, gan Hinduismam. Pēcāk, viņš pievērsās arī ufoloģijai un interesējās par nezināmajiem lidojošajiem objektiem. Beigu beigās, Maravičs sev atklāja kristietību un izteicās: "Es vēlētos, lai mani atceras kā kristieti, kā personu, kas kalpo Viņam, nevis kā basketbolistu." Pīts Maravičs piedzīvoja infarktu un nomira basketbola laukumā. Mazāk kā minūti pirms savas nāves, leģendārais basketbolists teica: "Es jūtos lieliski..." Vēlāk atklājās, ka Maravičs bija piedzimis ar sirds defektu, lielākā daļa cilvēki ar šo defektu nomirst, nesasniedzot 20 gadus. 25 gadu vecumā kādā intervijā Maravičs teica kādam reportierim: "Es nevēlos nospēlēt 10 gadus NBA un pēc tam nomirt no infarkta 40 gadu vecumā."
Zduni
Zduni - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidrietumiem no Krotošinas.
Pīts Maravičs
Dzīve pēc basketbola
Daudzi spēlētāji ir uzskatījuši Maraviču par savu elku, tai skaitā Maģiskais Džonsons, Džeisons Kids, Stīvs Nešs un Rikijs Ruvio.
Norbi bāka (aizmugurējā vaduguns)
Vēsture
Bāka sāka darboties 1916. gadā. Tolaik šeit bija uzbūvēts koka pagaidu tornis. 1935. gadā tika uzcelts betona tornis.
Raksturojums
Bākas augstums ir 32 m. Bāku veido apaļš betona tornis ar laternu un galeriju. Bākas torņa augšējā trešdaļa ir sarkana, apakšējās 2/3 ir baltas.Gaismas elements atrodas 35 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (2 s deg, 2 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 12 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā. 2005. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu. attēlu.
Rīgas praids
Rīgas praids ir Latvijas lesbiešu, geju, biseksuāļu un transpersonu (LGBT) ikgadējs pasākums, kas pirmo reizi notika 2005. gadā. Latvijā gan pirmais gājiens, gan 2006. gadā organizētie pasākumi saistās ar vardarbīgiem protestiem (praida dalībnieku apmētāšana ar olām, izkārnījumiem), ko nosodīja starptautiskā sabiedrība.
Rīgas praids 2005
Ideja Latvijā rīkot Praidu radās jau 2002. gadā, kad sadarbībā ar Zviedrijas organizāciju Gay Camp Jēkabpils rajonā notika pirmā vasaras nometne gejiem "Gayland". Sākumā Praida rīkošanā bija iesaistīti visi gejklubi, bāri, LGBT organizācijas, kā arī tai laikā pastāvošā LGBT tūrisma aģentūra "Sartus". Gejklubu XXL un Purvs telpās notika regulāras apspriedes par Praida formu, programmu un visdažādākajiem organizatoriskajiem jautājumiem. Tika reģistrēts Interneta domēns pride.lv.
Praids tika plānots kā vērienīgs un krāšņs pasākums ar koncertiem, filmu festivālu, gājienu un citiem pasākumiem. Pirmais Praids bija paredzēts 2004. gadā, taču pasākums nenotika, jo organizēšanā iesaistītās puses nespēja laikus saplānot un nodrošināt pasākuma norisi, tāpēc Praids tika atlikts uz vēlāku laiku. Vēlāk Praida organizēšanas ideju pārtvēra organizācija "ILGA Latvija" (toreiz Geju un lesbiešu jauniešu atbalsta grupa - GLJAG), kura 2005. g. vasarā rīkoja pirmo Rīgas praidu. Centrālais ieplānotais pasākums — gājiens Vecrīgā 23. jūlijā — tika saskaņots Rīgas domē, pēc tam saskaņošana tika atteikta. Atteikums bija pārsūdzēts tiesā un atzīts par nelikumīgu. Gājiens notika un Rīgas ielās praidu sagaidīja ievērojams skaits skatītāju, tajā skaitā nelielas mobilas protestētāju grupiņas (2 līdz 8 cilvēku sastāvā), kuras mēģināja izraisīt masu nekārtības taču viņiem tas neizdevās, un gājiena dalībnieki kustējās policijas aizsardzībā. Seminārā par seksuālajām minoritātēm piedalījās ap 100 cilvēku un gājienā ap 150. Tika aizturēti astoņi protestētāji.
Rīgas praids 2006
19. jūlijā Rīgas Dome atteicās saskaņot gājienu, kā iemeslu minot draudus sabiedriskajai drošībai. LGBT un viņu draugu apvienība "Mozaīka" šo lēmumu pārsūdzēja administratīvajā tiesā, kas 21. jūlija sēdē viņu prasību neapmierināja, respektīvi - tiesa atstāja spēkā Domes noteikto gājiena aizliegumu. Nākamā gada aprīlī Administratīvā apgabaltiesa slēgtā sēdē atzina atteikumu par prettiesisku; novembrī Augstākās tiesas Senāts apgabaltiesas spriedumu atstāja spēkā.
22. jūlijā uz ielām pulcējās vairāk par simtu protestētāju. Preses konferencē tika paziņots, ka nesankcionētos gājienos praida rīkotāji nedošoties, bet tikai organizēšot konferenci viesnīcas Reval Hotel Latvia telpās. Pirms tam daži homoseksuāļi piedalījās dievkalpojumā Anglikāņu baznīcā. Visās pasākumu vietās praida dalībniekiem uzbruka oponenti. Kopumā policija aizturēja 14 cilvēkus no pēdējo vidus. Pret vienu no aizturētajiem uzsāka kriminālprocesu. Uzbrukumus piedzīvoja arī Eiroparlamenta deputāti, kas sola par Latvijā valdošo homofobiju sūdzēties Eiropā.
Rīgas praids 2007
2007. g. no 31. maija līdz 3. jūnijam biedrība "Mozaīka" rīkoja "Draudzības dienas" un gājienu par vienlīdzību ar ES un LR finansiālo atbalstu. Gājiens (aptuveni 800 dalībnieku) notika norobežotā un apsargātā teritorijā Rīgas centrā, Vērmaņa dārzā. Gājiena drošību garantēja Latvijas Valsts policijas spēku klātbūtne.
Starpplanētu zonde
Starpplanētu zonde, automātiskā starpplanētu stacija jeb kosmiskā zonde — automātisks kosmiskais aparāts, kas paredzēts lidojumam starpplanētu telpā, visbiežāk - uz citas planētas apkaimi, bet mērķis tam var būt arī Mēness, asteroīds vai komēta. Tas ir apgādāts ar pētniecisko aparatūru, raķešdzinēju trajektorijas korekcijas veikšanai, radiosakaru sistēmu. Ja paredzēta nolaišanās uz debess ķermeņa virsmas, starpplanētu zondes sastāvā ietilpst arī nolaižamais aparāts. Par elektriskās enerģijas avotu starpplanētu zondēs izmanto saules baterijas vai radioizotopiskos termoelektroģeneratorus.
Rīgas praids
Rīgas praids 2007
Latvijas LGBT kopienu atbalstīt ieradās Zviedrijas un Lielbritānijas pilsoņi. Zviedrijas migrācijas un bēgļu lietu ministrs Tobiass Bilstrēms. Eiropas parlamenta deputāte Žanina Hennis- Plasharta un Katalaina Buitenvega. Vācijas Bundestāga deputats- Folkers Beks.
Draudzības dienu ietvaros biedrība "Mozaīka", sadarbībā ar Resursu centru sievietēm "Marta", rīkoja Ģimenes konferenci. Konferences tēma- reālās situācijas analīze Latvijas ģimenēs.
Notika arī pirmā geju un lesbiešu vecāku atbalstgrupas tikšanās. LGBT filmu kinovakars.
Viesnīcā Reval Hotel Latvia darbojās draudzības dienu Informācijas centrs.
Gājiena noslēgumā Vērmanes dārzā izskanēja divi petaržu sprādzieni. Sprādziena rīkotāji- aizturēti. Pret gājienu protestēja "Jaunā paaudze" ar Alekseju Ļedjajevu priekšgalā.
2005. un 2006. g. gājienu rīkotāji "ILGA Latvija" 2007. g. iebilda pret pasākumu, atsaucoties uz pašu veikto seksuālo minoritāšu aptauju, kurā 82% aptaujāto praidu nevēlējās.
Rīgas praids 2008
"Mozaīkas" organizētais Draudzības dienu gājiens jeb praids (kurā bija sapulcējušies aptuveni 200 dalībnieku, no kuriem lielākā daļa bija viesi no citām valstīm), Rīgā notika 31. maijā, kur tā rīkošanai tika piešķirta 11. novembra krastmala pilsētas centrā (krastmala tika nožogota un satiksme slēgta, bez tam gājiena dalībniekus sargāja vairāki simti policistu).
Baltijas praids 2012 (Rīgā)
rīkotais gājiens no Ģertrūdes un Tērbatas ielu krustojuma līdz Vērmanes dārzam noritēja bez nopietniem starpgadījumiem, policija aizturēja vienu protestētāju. Pēc gājiena noslēgšanās pāris stundas Vērmanes dārzā notika sapulce. Pasākumā oficiāli piedalījās ASV vēstniece Latvijā Džūdita Gārbere, to apmeklēja arī ārlietu ministrs Edgars Rinkevičs.
Eiropraids 2015
2015. gadā viens no lielākajiem Eiropas valstu LGBT pasākumiem — Eiropraids notika Rīgā, gājienā pulcējot aptuveni 5000 dalībnieku. To rīkoja LGBT un viņu draugu apvienība "Mozaīka", motivējot pasākuma rīkošanu ar solidaritāti ar LGBT kopienu postpadomju valstīs, un runas brīvības un pulcēšanās brīvības stiprināšanas nozīmi Austrumeiropā. Tas ļāva Rīgai izkonkurēt tādas Rietumeiropas pilsētas kā Barselona, Milāna un Mančestra. Šī bija pirmā reize, kad Eiropraids notika bijušās PSRS teritorijā.
Kopumā Eiropraida ietvaros notika ap 50 pasākumu, tajā skaitā gan konferences, gan dažādi kultūras un izklaides notikumi.
Baltijas praids 2018 (Rīgā)
Gājiens notika 2018. gada 9. jūnijā. Tajā piedalījās aptuveni astoņi tūkstoši dalībnieku, kopumā tas noritējis bez starpgadījumiem.
Nākamais praida pasākums Rīgā plānots 2021. gada augustā. Sakarā ar Covid-19 tā norise atkarīga no epidemioloģiskās situācijas valstī.
Els Gors
Alberts Ārnolds "Els" Gors jaunākais (Albert Arnold "Al" Gore, Jr., dzimis ) ir amerikāņu politiķis, advokāts un filantrops. Gors bijis 45. ASV viceprezidents (1993—2001) Billa Klintona administrācijā. 2007. gadā kopā ar Klimata pārmaiņu starpvaldību padomi saņēmis Nobela miera prēmiju.
Els Gors politisko karjeru uzsāka 1976. gadā, 28 gadu vecumā, kad viņš tika ievēlēts ASV Kongresā. 1984. gadā Gors kā Tenesī štata pārstāvis tika ievēlēts ASV Senātā. Šajā amatā agrāk bija bijis arī viņa tēvs Els Gors vecākais. 1988. gada ASV prezidenta vēlēšanu kampaņā Gors bija viens no pretendentiem izvirzīšanai par prezidenta amata kandidātu no ASV Demokrātiskās partijas, bet tomēr nekļuva par partijas nominēto kandidātu. 1992. gada prezidenta vēlēšanās Gors atteicās piedalīties, galvenokārt ģimenes apstākļu dēļ. 1989. gadā ar viņa sešgadīgo dēlu bija noticis nelaimes gadījums, pēc kura Gors par galveno vērtību uzskatīja ģimeni un tāpēc negribēja pavadīt visu savu laiku, piedaloties vēlēšanu kampaņā. Par prezidentu 1992. gada vēlēšanās tika ievēlēts Bills Klintons, kurš Goru uzaicināja viceprezidenta amatā. Pēc Klintona divu prezidenta termiņu beigām Gors kļuva par ASV Demokrātiskās partijas izvirzīto kandidātu 2000. gada ASV prezidenta vēlēšanās, bet zaudēja ASV Republikāniskās partijas kandidātam Džordžam Bušam.
Samveidīgās
Samveidīgās, samveidīgās zivis (Siluriformes) ir viena no kaulpūšļu (Ostariophysi) kārtām, kas pieder starspuru klasei (Actinopteri). Saskaņā ar 2016. gada sistemātiku samveidīgo kārtā ir 41 mūsdienās dzīvojošas zivju dzimta un vairāk kā 3000 sugu. Samveidīgo kārta ir otra vai trešā lielākā kārta visā mugurkaulnieku apakštipā. Un var teikt, ka katrs 20 mugurkaulnieks ir samveidīgā zivs.
Samveidīgām zivīm ir raksturīgas izteiksmīgas ūsas, kas atgādina kaķa ūsas, tādēļ angliski samveidīgas zivis sauc par kaķazivīm. Samveidīgās zivis ir ļoti dažādas gan izskatā, gan augumā. Starp tām ir gan smagākās saldūdens zivis, kā milzu sams (Pangasianodon gigas) no Dienvidaustrumāzijas, gan garākās, kā Eiropas sams (Silurus glanis), gan mazās, smalkās parazītiskās sugas, kā Vendela sams (Vandellia cirrhosa). Samveidīgās zivis var būt gan bez zvīņām, gan klātas ar bruņu plāksnītēm. Tomēr ir samveidīgās zivis, kurām galvenā ārējā pazīme - garas ūsas, nav nemaz tik izteikta. Samveidīgo zivju kopējā morfoloģiskā pazīme ir saplacināta galvaskausa forma un samazināts peldpūšļa veids.
Samveidīgām zivīm ir liela komerciāla nozīme cilvēku saimnieciskajā dzīvē; daudzas lielo sugu zivis tiek audzētas audzētavās vai zvejotas cilvēku pārtikai; bet daudzas mazo sugu zivis ir ļoti populāras akvāriju turētājiem.
Izplatība
Mūsdienās dzīvojošās samveidīgās zivis dzīvo saldūdens tilpnēs vai nedaudz sāļos piekrastes jūras ūdeņos. To izplatība aptver visus kontinentus, izņemot Antarktīdu. Vilielākā sugu dažādība samveidīgajām zivīm ir tropiskajos Dienvidamerikas, Āfrikas un Āzijas reģionos. Vairāk kā puse no visām samveidīgajām sugām dzīvo Amerikā. Tās ir vienīgās kaulpūsles (Ostariophysi), kas dzīvo Madagaskarā, Austrālijā un Jaungvinejā. Tikai viena samveidīgo zivju suga dzīvo Latvijā, un tas ir Eiropas sams jeb vienkārši sams.
Samveidīgās zivis dzīvo visdažādākā veida saldūdens tilpnēs, tomēr lielākā daļa priekšroku dod sekliem, tekošiem ūdeņiem. Apmēram 8 samveidīgo dzimtas dzīvo zem augsnes un 3 dzimtas no tām dzīvo alās. Piemēram, Brazīlijas gruntsūdens samiņš (Phreatobius cisternarum) dzīvo seklajos gruntsūdeņos, bet artēziskajos ūdeņos vairs nav sastopams. Vairākas sugas dzīvo tikai sālsūdenī.
Izskats un īpašības
Lielākā daļa samveidīgo zivju barojas uz ūdens tilpes dibena. Kopumā tām piemīt negatīvais peldēšanas raksturs, kas nozīmē, tās drīzāk nogrimst, nekā uzpeld ūdens virspusē, jo tām ir samazināts peldpūslis, un galva ir liela, smaga, un kaulaina. Ķermeņa forma samveidīgajiem ir ļoti dažāda, lai gan lielākajai daļai ķermenis ir cilindrisks ar saplacinātu priekšgalu, kas ļauj ērti baroties virs grunts.
Saplacinātā galvas forma ir piemērota, lai ieraktos mīkstajos grunts nosēdumos. Lielākā daļa muti spēj atvērt ļoti plaši, un tām nav asu zobu; kopumā samveidīgie barojas, barību iesūcot, nevis to saķerot un kožot. Samveidīgajiem ir samazināts augšžoklis, kas nozīmē, ka tās nespēj izvirzīt muti uz priekšu kā citas zivis, piemēram, karpas.
Samveidīgajām zivīm var būt līdz pat 4 pāriem ūsu: nāsu ūsas, augšžokļa ūsas, kas atrodas katrā mutes pusē, un 2 pāri zoda ūsu. Ne visām sugām ir 4 pāri, ūsu skaits var būt arī mazāks. Ūsas ir nozīmīgs barības meklēšanas orgāns, jo to acis ir ļoti mazas. Kā visām kaulpūslēm, tām ir Vēbera aparāts, kas veidots no daudziem, sīkiem kauliņiem, savienojot iekšējo ausi ar peldpūsli. Vēbera aparāts samveidīgajiem ir ļoti labi attīstīts, to peldpūslis ir samazināts, un līdz ar to tiem ir ļoti laba dzirde. Samveidīgajiem nav zvīņu: to ķermeņi bieži ir kaili. Dažām sugām ādu sedz gļotas, kas ļauj tām elpot caur ādu. Dažām sugām ādu sedz kaulainas plāksnītes, kuras sauc par bruņu plāksnītēm. Bruņu plāksnītes ir sakārtotas vienā vai vairākās rindas. Plāksnītes atspoguļo skriemeļu kustību.
Visām samveidīgajām zivīm, izņemot elektriskos samus (Malapteruridae), muguras spurai un sānu spurām ir stingrs, dobs, kaulains, dzelonim līdzīgs, spuru balstošs stars. Tas kā īlens ir garāks par pārējo spuras formu un tiek lietots kā ass ierocis. Dažām sugām stars izdala dzelošu olbaltumvielu, ja tās tiek nokaitinātas vai satrauktas. Dažām sugām izdalītais olbaltums ir tik spēcīgs, ka sadzelti peldētāji ir jānogādā slimnīcā. Svītrainā zušu sama (Plotosus lineatus) dzēliens var būt nāvējošs.
Jaunajiem samveidīgajiem, kā kopumā visām zivīm tas ir raksturīgs, ir lielas galvas, acis un astes spura, salīdzinot ar pieaugušiem indivīdiem. Bieži jaunajās zivīs ir grūti atpazīt dzimtu, īpaši tām, kurām ir vertikāli izcelta ķermeņa forma un spuras, toties samveidīgās zivis pamatā ir viegli atpazīstamas, jo jaunās zivis ārēji atgādina pieaugušas zivis gan formā, gan krāsā. Apmēram pusei samveidīgo zivju dzimtu ir raksturīgs seksuālais dimorfisms.
Auguma atšķirības
Samveidīgajām zivīm ir viena no lielākajām auguma dažādībām kaulzivju klasē (Osteichthyes). Ir daudzas sugas, kas ir īsākas par 12 cm. Mazākās samveidīgo sugas, kā aspredo sami (Aspredinidae) un parazītsami (Trichomycteridae) dzimumbriedumu sasniedz, kad tie ir 1 cm gari.
Eiropas sams (Silurus glanis) un Aristoteļa sams (Silurus aristotelis) ir vienīgās sugas, kurām ir Eiropas izcelsme. Turklāt Aristoteļa sams dzīvo tikai Grieķijā. Eiropas sams ir viens no lielākajiem samveidīgajiem, tā lielākie eksemplāri var sasniegt 3 metru garumu un 150 kg svaru.
Lielas samveidīgās zivis ir arī zilais sams (Ictalurus furcatus) un plakangalvas sams (Pylodictis olivaris), bet vislielākais ir milzu sams (Pangasianodon gigas). Lielākais, fiksētais tā eksemplārs ir 2005. gadā noķertais milzu sams, kas svēra 293 kg.
Samveidīgās zivis pārtikā
Samveidīgās zivis tiek zvejotas, kā arī audzētas zivju audzētavās cilvēku pārtikai jau vairākus simtus gadu. Šādas tradīcijas ir gan Āfrikā, gan Āzijā, gan Eiropā, gan Ziemeļamerikā. Uzskats par samveidīgo garšas kvalitātēm ir ļoti atšķirīgs. Daži uzskata, ka tām piemīt izcilas garšas īpašības, citi, ka samveidīgie ir pārāk ūdeņaini ar pārāk vāji izteiktu garšu. Centrāleiropā samveidīgie ir delikateses. Eiropiešu tradīcijas ir nonākušas arī Amerikā, kurā samveidīgie ir ļoti populāras pārtikas zivis. Vispopulārākās ēdamās samveidīgās zivis ASV ir zilais sams (Ictalurus furcatus) un Amerikas sams (Ictalurus punctatus). Abas ir plaši sastopamas gan savvaļā, gan intensīvi tiek audzētas zivsaimniecībās. Eiropā, protams, populārs ir Eiropas sams.
Samveidīgās zivis tiek sagatavotas ļoti dažādi: Eiropā ir populāri samu gatavot līdzīgi karpai; ASV samus parasti cep, pirms tam apvārtot kukurūzas miltos; Āzijā samus grillē, lietojot asas garšvielas un pasniedzot ar dārzeņiem vai rīsiem. Āzijā pastāv uzskats, ka samveidīgo zivju gaļa palīdz attīrīt asinis, tādēļ slimniekiem mēdz sagatavot samu kariju, lai ātrāk atveseļotos. Samveidīgās zivis satur bagātīgi vitamīnu D, audzētavās audzētām zivīm ir zemāks omega 3 taukskābju līmenis, bet toties augstāks omega 6 līmenis. Samveidīgo zivju gaļa neskaitās košergaļa, tādēļ to neēd jūdaisma reliģijas piekritēji.
Ulmaņa 2. Ministru kabinets
Kārļa Ulmaņa vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās laika posmā no līdz.
Oops!... I Did It Again
Oops!... I Did It Again ir amerikāņu popdziedātājas Britnijas Spīrsas otrais studijas albums. Tas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Jive Records. Pirmajā nedēļā pēc albuma izdošanas tas tika pārdots 1 319 193 kopijās. B. Spīrsa kļuva par mākslinieci, kuras ieraksts ir ticis pārdots visātrāk visā valstī. Šis bija otrais un pēdējais viņas albums, kas pēc RIAA sistēmas ticis sertificēts ar dimanta disku. Visā pasaulē Oops!... I Did It Again ir ticis pārdots vairāk nekā 20 miljonos kopiju.
Nesējraķete
Nesējraķete — kosmiskais nesējs, raķete, kuru izmanto kā transportlīdzekli kosmisko lidaparātu ievadīšanai orbītā ap Zemi vai starpplanētu lidojuma trajektorijā. Šobrīd kosmonautikas praksē izmanto tikai daudzpakāpju nesējraķetes. Nesējraķetes pakāpes var būt vienreiz izmantojamas, ja tās pēc atdalīšanas nokrīt un iet bojā vai arī daudzkārt izmantojamas, ja tās nolaižas uz Zemes ar izpletni vai kā citādi.
Pēc degvielas tipa izšķir šķidrā kurināmā un cietā kurināmā raķetes, kā arī to kombinācijas. Cietā kurināmā pakāpes parasti izmanto starpkontinentālajās ballistiskajās raķetēs un kā nesējraķešu starta paātrinātājus. Kā šķidro degvielu parasti izmanto petroleju, sašķidrināto ūdeņradi, hidrazīnu u.c.
Nesējraķetes parasti tiek palaistas uz sauszemes no īpaši izbūvēta starta kompleksa, raķešu šahtas vai no mobilās platformas. Raķetes arī var startēt no okeānā peldošas starta platformas vai no zemūdenes, kā arī no lidmašīnas.
Latvijas Valsts arhīvs
Latvijas Valsts arhīvs (abreviatūra LVA) ir Latvijas valsts arhīvu sistēmā ietilpstoša, Valsts arhīvu ģenerāldirekcijai padota iestāde.
Tas ir lielākais Latvijas valsts un pašvaldību iestāžu, tiesu un prokuratūras institūciju, un nevalstisko organizāciju dokumentus uzraugošais un uzkrājošais arhīvs. Latvijas Valsts arhīvs nodrošina par Latvijas vēsturi (no 1940. gada) uzkrāto dokumentu saglabāšanu un izmantošanu.
LVA atbilstoši Latvijas Republikas 1991. gada 26. marta likumam "Par arhīviem" ir juridiska persona. Latvijas Valsts arhīva nolikums apstiprināts 1993. gadā, grozījumi veikti 2001. gadā.
Vēsture
1961. gada 30. decembrī Latvijas PSR Ministru Padome pieņēma lēmumu par jauna arhīva dibināšanu Latvijā, ko nosauca atbilstoši tālaika prasībām — Centrālais Valsts Oktobra revolūcijas un sociālistiskās celtniecības arhīvs (CVORA). Tā dibināšanas mērķis un pamatuzdevums bija uzkrāt un saglabāt padomju laika dokumentārās liecības, veikt valsts varas un pārvaldes iestāžu arhīvu darba uzraudzību.
Jauns posms arhīva dzīvē sākās pēc Latvijas neatkarības atgūšanas. 1991. gada 26. martā pieņemtais likums "Par arhīviem" mainīja arī arhīvu nosaukumus. CVORA tika pārdēvēts par Latvijas Valsts arhīvu.
20. gadsimta 90. gadu sākumā valstī uzsāktie reformu procesi ļoti strauji un noteikti iekļāva arhīvu valsts dzīvē. Priekšplānā izvirzījās ar dažādu likumu īstenošanu saistīti uzdevumi. Spilgtākie un nozīmīgākie arhīva darba virzieni bija Latvijas iedzīvotāju reabilitācijas, īpašuma atgūšanas, denacionalizācijas un privatizācijas procesi. Jaunus darba virzienus iezīmēja arī bijušo Latvijas Komunistiskās partijas un Valsts drošības komitejas dokumentu iekļaušana arhīvā. Par darba straujo ritmu liecināja aktīvais dokumentu uzkrāšanas darbs — 1990. gadā arhīvā bija 628,7 tūkstoši glabājamo vienību, bet 2004. gada sākumā šis rādītājs ir izaudzis līdz vairāk nekā 2,6 miljoniem vienību. Arhīvā ir uzkrāts vislielākais un nozīmīgākais Latvijas zinātnes un tehnikas dokumentu komplekss.
Darbība
Viens no svarīgākajiem darba virzieniem visā arhīva pastāvēšanas laikā ir darbs valsts iestāžu arhīvu un lietvedības uzraudzības jomā. Latvijas Valsts arhīvs sadarbojas ar augstākajām valsts pārvaldes un tiesībsargājošām iestādēm, nozīmīgākajiem valsts un privātajiem uzņēmumiem arī pēc to īpašuma formas maiņas.
20. gadsimta pēdējā desmitgadē arhīvs uzsāka un sekmīgi turpina veidot sadarbību ar Latvijas politiskajām partijām, nozīmīgām sabiedriskajām organizācijām, kuru dokumenti būtiski papildina Latvijas vēstures ainu. Latvijas neatkarība pavēra ceļu uz Latviju arī trimdas latviešu organizāciju un personu privātajiem arhīviem un dokumentiem. Tagad šis darba virziens ir ieguvis plašu atbalstu gan Latvijas, gan trimdas cilvēku vidū. Tāpat kā ikvienas valsts vēsturē, arī Latvijā svarīga loma ir gan fizisko, gan juridisko personu privātajiem arhīviem un kolekcijām, tādēļ arhīvā tos mērķtiecīgi un sistemātiski uzkrāj.
Dokumentu uzkrāšana ir cieši saistīta ar to saglabāšanu. Arhīva 23 dokumentu glabātavas, 6258 kvadrātmetri, 26,4 tūkstoši lineāro metru — tie ir rādītāji, kas raksturo pašreizējo dokumentu kopapjomu Latvijas Valsts arhīvā. Ik gadu arhīva dokumentu krājums papildinās, tādēļ viens no arhīva darbības mērķiem un uzdevumiem ir informēt Latvijas un arī ārvalstu sabiedrību par to, kas tiek uzkrāts un glabāts arhīvā. Šeit svarīga nozīme ir sabiedrisko attiecību veidošanai un dokumentu popularizācijas darbam. Arhīvs gandrīz ik gadus sagatavo vairākus dokumentu un uzziņu krājumus, veido savu mājas lapu internetā, kur regulāri tiek atjaunota informācija par arhīva dokumentu jaunieguvumiem, attīsta sadarbību ar Latvijas Vēsturnieku komisiju, vēstures skolotājiem, organizē skolēnu, studentu ekskursijas un prakses arhīvā, gatavo dokumentu kopas skolām, publicē arhīva dokumentus dažādos periodiskos izdevumos, aktīvi strādā zinātnisko konferenču sagatavošanā un kontaktu veidošanā ar pētniecības iestādēm.
Kālija oksīds
Kālija oksīds ir cieta viela, kas reaģē ar ūdeni un gaisa mitrumu veidojot kālija hidroksīdu.
Kālija oksīdu (K2O) iegūst oksidējot nelielus daudzumus kālija ar maziem daudzumiem gaisa skābekļa, lai novērstu peroksīda veidošanos. Lietojot metālisku kāliju lai no vakuuma aizvāktu pēdējās skābekļa paliekas, galvenais blakusprodukts ir kālija oksīds. Kālija oksīdu lieto par neorganiskās sintēzes izejvielu.
Kālija peroksīdu (K2O2) iegūst dedzinot kāliju gaisā. Šajā reakcijā veidojas arī kālija oksīds un kālija superoksīds (KO2).
Kālija superoksīdu (KO2) iegūst dedzinot izkausētu kāliju tīrā skābeklī. Kālija superoksīdu lieto gaisa reģenerēšanai, jo tas absorbē oglekļa dioksīdu un ūdeni, un procesā izdala skābekli.
Pfalca
Ģeogrāfiskie apstākļi
Sastopamas gan lesa, krāsaina smilšakmens, kaļķakmens, granīta un māla augsnes ar slānekļa iegulām. Dienvidu daļā dominē māla un lesa augsnes.
Vīnkopība
Vasaras ir sausas un karstas, savukārt ziemas aukstas - vīnogas nogatavojas mēreni un lēni un pārsvarā tiek novāktas no septembra līdz oktobra vidum. Mērenais klimats ir ļoti piemērots baltvīna audzēšanai. Lielākais vīnkopības uzplaukums attiecas uz XVI gadsimtu, kad Romas katoļu Baznīcas vajadzībām tika iekoptas plašas vīnogulāju teritorijas. Mūsdienās lielākoties Pfalcā tiek audzētas Riesling šķirnes vīnogas. Dienvidpfalcā dominē Grauburgunder (Pinot gris) un Weissburgunder (Pinot blanc), vietumis audzē arī Chardonney. Sarkanvīnu veido no tīras šķirnes Spätburgunder (Pinot Noir) un Dornfelder šķirņu vīnogulājiem. Kopējā vīnogulāju audzēšanas platība satāda 23 000 hektārus.
Turekas apriņķis
Turekas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lielpolijas vojevodistes austrumos. Robežojas ar Lielpolijas vojevodistes Kališas, Koņinas un Kolo apriņķiem, kā arī Lodzas vojevodistes Podembices un Seradzas apriņķiem. Tas tika izveidots 1991. gada 1. janvārī Polijas pašvaldību reformas rezultātā. Tā administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Tureka.
Islāma arābu valodas terminu rādītājs
Jāņem vērā arī tas, ka arābu valoda lieto atšķirīgu alfabētu ar saviem burtiem, simboliem un ortogrāfiju (sk. arābu alfabēts). Terminu pamatā ir transliterācija no arābu valodas, bet arī transliterācija latviešu valodā vairākos avotos atšķiras un nepastāv vienots viedoklis par to, kā latviešu valodā pārnesami termini, kuri latviešu valodā jau pastāv (piemēram, vārds Allāh arābu valodā ir Dievs, bet latviešu valodā to bieži raksta kā Allāhs).
Raiens Smits
Raiens Smits (dzimis 1976. gada 21. februārī) ir bijušais kanādiešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Savas karjeras laikā aizvadīja 19 sezonas Nacionālajā hokeja līgā, no kurām vairumu Edmontonas "Oilers" sastāvā. Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2002. gada Olimpisko spēļu čempionu.
Spēlētāja karjera
Pēc vairākām Rietumu hokeja līgā aizvadītām sezonām savu profesionālo karjeru Smits uzsāka 1994.—1995. gada sezonā, kad debitēja NHL kluba Edmontonas "Oilers" rindās. Nākamajā sezonā hokejists "Oilers" rindās aizvadīja jau 48 spēles, taču 1996.—1997. gada sezonā bija otrs rezultatīvākais komandas spēlētājs aiz Daga Veita.
Sākot ar 2000.—2001. gada sezonu, kad Veits bija aizmainīts, Smits uzņēmās arvien lielāku lomu uzbrukumā, paralēli uzsākot pildīt arī kapteiņa palīga funkcijas. 2002.—2003. gada sezona bija pirmā, ko hokejists noslēdza kā rezultatīvākais "Oilers" spēlētājs. 2005.—2006. gada sezonā komanda sasniedza Stenlija kausa finālu, kurā gan piekāpās Karolīnas "Hurricanes" vienībai.
2006.—2007. gada sezonas otrajā pusē Smits tika aizmainīts uz Ņujorkas "Islanders" vienību, taču jau nākamajā vasarā noslēdza piecu gadu līgumu ar Kolorādo "Avalanche" vienību, pēc 2008.—2009. gada sezonas tiekot aizmainīts uz Losandželosas "Kings". 2011. gada vasarā "Kings" aizmainīja Smitu atpakaļ uz Edmontonas "Oilers". "Oilers" rindās uzbrucējs aizvadīja trīs sezonas un 2014. gada 11. aprīlī paziņoja par karjeras beigšanu.
Kanādas hokeja izlases rindās Smits kļuva par 2002. gada olimpisko čempionu, Olimpiādē piedalījies arī 2006. gadā. Smits spēlējis arī astoņos Pasaules čempionātos, 2003. un 2004. gadā izcīnot zelta, bet 2005. gadā — sudraba medaļas.
Tērbatas bīskapija
Tērbatas bīskapija, pirms tam saukta par Igaunijas bīskapiju (1211-1224) bija bīskapija Livonijas Konfederācijas sastāvā, kas pastāvēja no 1224. līdz 1558. gadam. Tā aizņēma mūsdienu Igaunijas Tartu, Pelvas, Veru un Jegevas apriņķus.
Tērbatas bīskapiju izveidoja pēc tam, kad bīskaps Alberts 1224. gada Tērbatas kaujā uzvarēja Igaunijas un Līvzemes kņazu Vjačko un pārņēma varu Tērbatas pilsētā.
Vēsture
Pirmais bīskaps bija Hermanis fon Bukshēvdens, Livonijas bīskapa Alberta brālis. Pirms tam jau 1211. gadā bija izveidota Igaunijas bīskapija un sākotnējais Igaunijas bīskapa krēsls atradās Lihulā Rietumigaunijā. 1224. gadā bīskaps saņēma valdīšanā zemes Dienvidigaunijā un savu sēdekli pārcēla uz Tērbatu. Bīskapijas valdījumā atradās galvenokārt ugauniešu apdzīvotās zemes. 1242. gadā bīskapa Hermaņa vadītos vācu krustnešu un ugauņu apvienotos spēkus uz Peipusa ezera ledus sakāva Novgorodas kņaza Aleksandra Ņevska karaspēks (Ledus kauja).
Lietuvas-Livonijas kara (1262-1282) sākumā notika jauns krievu karaspēka uzbrukums (1262) Tērbatas bīskapijai. Iebrucēji sakāva bīskapijas karaspēku un nodedzināja Tērbatas pilsētu līdz pamatiem. Bīskaps līdz ar domkungiem patvērās pilī, kuras aplenkumu pārtrauca Livonijas ordeņa bruņinieku uzbrukums. 1268. gada februārī Tērbatas bīskaps Aleksandrs vadīja karagājienu pret Viruzemē iebrukušo krievu karaspēku un krita kaujā pie Rakveres.
14. gadsimta beigās par Tērbatas bīskapu kļuva Dītrihs Damerovs. Viņš bija Livonijas ordeņa pretinieks un kopā ar Lietuvu, Mēklenburgu un Vitāliešu brāļiem izveidoja koalīciju pret ordeni. Viņš pat lūdza Anglijas karali Ričardu II ņemt Tērbatas bīskapiju savā aizsardzībā. 1379. gadā ordeņa spēki iebruka bīskapijā, taču neguva panākumus. Konfliktā uzvarēja bīskapija un ordenis zaudēja tiesības prasīt bīskapiem piedalīšanos tā militārajās kampaņās.
16. gadsimtā pretenzijas uz bīskapijas pārvaldītajām zemēm izteica Maskavija un tas kļuva par vienu no Livonijas kara izcelšanās iemesliem. Cars Ivans IV pieprasīja bīskapijai maksāt lielus meslus 40 000 dālderu apjomā. Bīskapija sarunu ceļā centās samazināt meslu apjomu, taču bez panākumiem, tādēļ izcēlās karš. 1558. gadā krievu spēki ieņēma Tērbatu un bīskapija pārstāja eksistēt.
Pēc Livonijas kara 1582. gadā Krievijas caristes atteicās no Tērbatas (Jurjevas) un tika izveidots Tērbatas prezidijs, vēlāk Tērbatas vaivadija (1598-1620) Livonijas Pārdaugavas hercogistes teritorijā.
Kālija permanganāts
Kālija permanganāts (KMnO4) ir permangānskābes kālija sāls. Tā ir violeti melna kristāliska viela, kas šķīst ūdenī, veidojot violetu šķīdumu. Kālija permanganāts ir samērā spēcīgs oksidētājs. Kālija permanganāts ir nozīmīgākais permanganāts. Sadzīvē kālija permanganātu dēvē par zilajiem graudiņiem vai lillā graudiņiem. Nātrija permanganātam ir līdzīgas īpašības un to lielākoties ir iespējams lietot par kālija permanganāta aizstājēju, tomēr tas ir nestabilāks.
Vēsture
Pirmo reizi kālija permanganātu ieguva 1659. gadā, sakausējot kālija karbonātu ar mangāna dioksīdu, izšķīdinot iegūto kālija manganātu ūdenī un ļaujot tam oksidēties ar gaisa skābekli par permanganātu.
Īpašības
Kālija permanganāts, reaģējot ar sērskābi, veido permangānskābes anhidrīdu (Mn2O7), kas ir nestabila, eksplozīva viela. Kālija permanganāts, reaģējot ar sālsskābi, veido brīvu hloru. Mangānu saturošie reducēšanās produkti ir atkarīgi no vides pH. Skābā vidē permanganāts reducējas līdz Mn2+, neitrālā vidē mangāns reducējas līdz MnO2 un bāziskā vidē — līdz manganātam MnO42−.
Izmantošana
Kāliju permanganātu dažreiz lieto par katalizatoru ūdeņraža peroksīda sadalīšanai raķešdzinējiem ar šķidro degvielu, kā arī pirotehniskos sastāvos par oksidētāju (maisījumos ar reducētāju). Kālija permanganāta reakciju ar glicerīnu var lietot aizdedzinošos sastāvos.
Kālija permanganāts ir spēcīgs oksidētājs un tas ir tā galvenais pielietojums. Kālija permanganāta vāju šķīdumu medicīnā lieto par dezinfekcijas līdzekli. Sadzīvē to plaši izmanto ūdens filtrēšanas sistēmu reģenerācijai.
Kālija permanganātu lieto par oksidētāju organiskajā ķīmijā, tas oksidē alkēnus par dioliem. Šo reakciju dažreiz lieto kvalitatīvai dubultsaišu noteikšanai (kvantitatīviem mērījumiem tas ir mazāk piemērots, jo reaģē ar daudziem piemaisījumiem). Kālija permanganāts oksidē metilgrupas aromātiskajos savienojumos. Piemēram, koncentrēts kālija permanganāta šķīdums oksidē toluolu par benzoskābi.
Uzmanība
Uzmanība raksturo cilvēka psihiskās darbības virzienu un koncentrēšanu, tā ietekmē visus pārējos psihiskos procesus un cilvēka darbību kopumā un, no cilvēka psihiskās organizācijas struktūras viedokļa, ir uzskatāma gan par psihisko procesu, gan par cilvēka apziņas stāvokli, gan par personības īpašību (Крылов и Маничев 2000). P. Nemovs (Немов 1997) šo uzmanības daudzpusīgo raksturojumu skaidro ar dažām cilvēka nervu sistēmas anatomiski fizioloģiskām īpatnībām. Dominances mehānismu kā uzmanības izpausmi var novērot visā cilvēka galvas smadzeņu garozas virsmā, neatkarīgi no tā, kuru analizatoru projekcijas zonas tur lokalizējas. Smadzeņu tilta retikulārā formācija, kuras funkcionēšana ir saistīta ar uzmanību, atrodas gandrīz visu izzināšanas procesu nervu impulsu ceļā. Arī tā saucamie uzmanības neironi jeb jaunumu noteikšanas šūnas, sastopami praktiski visā smadzeņu virsmā un pat dažās to iekšējās struktūrās. Šie fakti pierāda, ka uzmanība nav tikai atsevišķs process, bet arī īpašs stāvoklis, kas nosaka visu pārējo cilvēka psihes procesu darbību. Neirofizioloģiskajā līmenī ar uzmanības jēdzienu tiek apzīmēts process, kura laikā tiek aktivizēta noteikta smadzeņu garozas zona (kortikālais lauks) un vienlaicīgi kavēti uzbudinājumi blakus esošajās zonās. Respektīvi, uzmanības selektīvās īpašības ir saistītas ar noteiktu garozas lauku aktivizēšanu un pārējo lauku kavēšanu (Горячев и др. 2003).
Uzmanības procesa objektīvā izpausme ir novērojama dažādos cilvēka darbības līmeņos:
Psihofizioloģiskā līmenī – tādi indikatori kā galvas smadzeņu elektriskā aktivitāte, sirdsdarbības un elpošanas ritma izmaiņas, acs mikrokustības u.c.;
Muskuļu motorajā līmenī– ķermeņa un ekstremitāšu makrokustības, maņu orgānu iestādīšanas kustības uz uzmanības objektu '''(piemēram, acs ābola kustības);
Uzvedības līmenī – pozas, mīmika, žesti, galvas kustības u.c. (Комарова 2002)
Uzmanība izpaužas gan apziņas sensorajos, gan intelektuālajos procesos, kā arī cilvēka praktiskajā darbībā. Tādēļ uzmanību iedala sensorajā, motorajā un intelektuālajā uzmanībā. Sensorā uzmanība rodas, objektiem iedarbojoties uz cilvēka maņām, un nodrošina objektu un to īpašību skaidru uztveršanu. Motorā uzmanība ļauj veikt kustības un darbības, kas palīdz precīzi apzināties savas darbības un to ietekmi uz objektu. Intelektuālā uzmanība palielina tādu psihisko procesu efektivitāti kā atmiņa, iztēle un domāšana. Atkarībā no tā, vai uzmanību kontrolē cilvēka griba vai nē, uzmanību iedala neapzinātajā un apzinātajā uzmanībā. Neapzinātā uzmanība rodas neatkarīgi no cilvēka gribas, to izraisa cilvēkam būtiski objekti un ārējās pasaules parādības un to īpašības, bieži tā ir saistīta ar kāda jaunuma parādīšanos (jaunu objektu vai parādību rašanās vai to jaunu īpašību atklāšana). Spēcīgi kairinātāji (spilgta gaisma, skaļš troksnis utt.) arī izraisa neapzinātu uzmanību (Сорокун 2005). Apzinātā uzmanība pieder pie augstākām psihiskām funkcijām un ir raksturīga tikai cilvēkam. To izraisošie faktori ir nevis objektu vai vides patvaļīgās izmaiņas, bet gan cilvēka darbības mērķi. Apzinātā uzmanība realizē šī mērķa sasniegšanas stratēģijas izstrādi un izpildes kontroli, bet uzmanības koncentrēšana uz šī mērķa ir cilvēka gribas darbības rezultāts. Apzinātās uzmanības fizioloģiskie mehānismi ir saistīti ar salīdzinoši jaunu, specifiski cilvēkam raksturīgu smadzeņu daļu darbību – lielo pusložu garozas pieres daļu, kuras programmē un koriģē cilvēka darbību un uzvedību. Zīmīgi ir tas, ka dominējošais kairinātājs apzinātās uzmanības gadījumā nāk nevis no pirmās signālsistēmas, bet gan no otrās signālsistēmas (Комарова 2002).
P. Nemovs raksta, ka cilvēka uzmanībai piemīt pieci galvenie raksturlielumi: noturība, koncentrēšanās, pārslēgšanās, sadalījums un apjoms. Uzmanības noturība raksturo spēju ilgstoši saglabāt uzmanību uz konkrētā objekta, nenovēršoties no tā un nesamazinot uzmanības daudzumu. Šis rādītājs ir atkarīgs no individuālām fizioloģiskām īpatnībām, konkrētā momenta psihiskā un fiziskā stāvokļa, motivācijas, ārējiem traucēkļiem utt. Noturība ir tieši atkarīga arī no intereses pret objektu – jo mazāka ir interese, jo grūtāk ir noturēt uzmanību. Savukārt uzmanības koncentrēšana rāda, cik stipri cilvēka uzmanība ir piesaistīta konkrētajam objektam. Jo lielāka ir koncentrēšanās, jo vairāk tiek ignorēti visi pārējie objekti. Uzmanības pārslēgšanās raksturo spēju pārslēgt uzmanību no viena objekta uz otru, no vienas darbības – uz citu. Tā ietver sevī divus procesus: uzmanības novēršanu no pirmā objekta un uzmanības koncentrēšanu uz otrā objekta. Šī pārslēgšanās var notikt gan apzināti, gan neapzināti. Visi trīs iepriekšminētie uzmanības raksturlielumi ir lielā mērā atkarīgi no cilvēka nervu sistēmas īpašībām, tādām kā līdzsvarotība, uzbudināmība un kavēšana. Vēl viens uzmanības raksturlielums ir uzmanības sadalījums. Tas raksturo spēju dekoncentrēt uzmanību un sadalīt to uz dažādiem objektiem, veicot vairākas darbības paralēli. Reāli šīs darbības paralēli gan nenotiek – cilvēks vienkārši spēj pārslēgties no vienas nodarbes uz otru, tad atgriezties pie pirmās un turpināt to, kamēr vēl nav sācies aizmiršanas process (Немов 1997). Uzmanības apjomu raksturo objektu daudzums, kuri var tikt skaidri uztverti salīdzinoši īsā laika periodā. Tas parāda informācijas apjomu, uz kuras spēj koncentrēties subjekta apziņa, lai darbotos ar šo informāciju. Uzmanības subjektīvo kritēriju eksperimentālos pētījumos ir noskaidrots, ka vidējo uzmanības apjomu sastāda seši elementi, tālākā elementu skaita palielināšanās izraisa to strukturēšanu. Šis ierobežotais uzmanības apjoms liek subjektam no liela daudzuma signālu konstanti izvēlēties tikai dažus, pārējos izmantojot kā fonu. Šo uzmanības īpatnību sauc par uzmanības selektivitāti (Крылов и Маничев 2000). P. Nemovs (Немов 1997) norāda, ka nereti uzmanības apjomu identificē ar īslaicīgo atmiņu, jo šie lielumi savstarpēji ir ļoti cieši saistīti.
Raksturojot uzmanības kvalitāti, ar eksperimentāliem pētījumiem var noteikt piecus galvenos uzmanības raksturlielumus. Uzmanības noturība tiek raksturota ar laiku, kādā subjekts var saglabāt psihiskās aktivitātes virzienu un koncentrēšanos kvalitāti nemainīgā līmenī. Cilvēka koncentrēšanās spēju nosaka pēc traucēkļu intensitātes, kuru iedarbībā uzmanība tiek noturēta. Par uzmanības pārslēgšanās raksturlielumu ir izvēlēts ātrums, kurā tiek realizēta uzmanības pāreja no vienas darbības uz otru, kas raksturo, cik viegli vari grūti noris šī pārslēgšanās. Uzmanības sadalījuma raksturošanai izmanto laika rādītājus, kas iegūti salīdzinot laiku, kurā darbība tiek veikta viena pati ar laiku, kurā šī darbība tiek veikta līdzās citām. Uzmanības apjomu kvantitatīvi raksturo ar ātrumu, kādā subjekts no daudziem stimuliem izvēlās vienu, bet kvalitatīvi – ar precizitāti, ar kādu šie stimuli tika atlasīti. Uzmanības efektivitātes rādītājs ir komplekss, kas tiek veidots no kvantitatīviem un kvalitatīviem rādītājiem (Крылов и Маничев 2000).
Uzmanības īpatnības ir atkarīga no katra cilvēka individuālām īpatnībām, tai skaitā arī no vecuma. Jaunākā skolas vecuma bērnu atmiņa un uzmanība ir nepatvaļīga, tādēļ bērnam stundā ir grūti koncentrēties uz noteiktu mācību uzdevumu. Šie bērni uzmanību viegli novērš un pārslēdzas, nespējot ilgstoši koncentrēties. Spēja sadalīt uzmanību jaunāko klašu skolniekiem attīstīta pavisam vāji un uzlabojas ar katru nākamo mācību gadu (Āboliņa u.c. 1981). Sākumskolas klašu vecuma bērniem no uzmanības kvalitātes ir atkarīgas bērna spējas apgūt jaunu informāciju un attiecīgi - arī viņa sekmes. Kaut gan kopējā ontoģenēzē uzmanības izmaiņas nav būtiskas un tā pamata raksturlielumi paliek nemainīgi, tomēr, sistemātisku un ilgstošu treniņu rezultātā bērna uzmanības attīstību var uzlabot (Немов 2000).
Denijs Halms
Deniss Klaivs "Denijs" Halms (en; — ) bija Formula 1 pilots. Viņš izcīnīja čempiona titulu 1967. gadā ar Brabham formulu. Viņš ir arī divkārtējs Can-Am sacīkšu čempions. Viņš nomira 56 gadu vecumā braucot Bathurst 1000 sacīkstē. "Conrod" taisnē viņš piedzīvoja sirdslēkmi un, lai gan neietriecās sienā, nomira, atrodoties mašīnā.
Sākums
Halms piedzima un tika uzaudzināts tabakas fermā, Jaunzēlandes dienvidos. Viņa tēvs, Alfrēds Klaivs Halms, ieguva Viktorijas krustu, cīnoties Krētā, 1941. gadā, pret vācu nacistiem. Viņš nogalināja 33 vāciešus. Nepabeidzot skolu, Denijs devās strādāt kādā garāžā. Par sakrāto naudu viņš nopirka MG TF un ar to piedalījās kalnbraukšanas sacīkstēs. Viņam bija ievērojams progress un viņš iegādājās Cooper-Climax. Halms tika izvēlēts Jaunzēlandes braucēju programmā, kuras mērķis bija nogādāt kādu jaunzēlandiešu pilotu uz Eiropas sacensībām.
Sākotnēji Eiropā Halms strādāja par austrālieša Džeka Brebema mehāniķi. Kens Tairels piedāvāja Halmam braukt viņa Formula 2 komandā, kur jaunzēlandietis uzrādīja vairākus iespaidīgus rezultātus. Brebems vēlāk piedāvāja Halmam vietu "Australian Legend's" komandā. No šādas iespējas Denijs neatteicās un komandas biedri togad čempionātā dominēja, izcīnot kopvērtējumā 1. un 2. vietu.