cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ēnotājs
Ēnotājus plaši izmanto kino pēcapstrādē, ar datoru radītos attēlos un datorspēlēs, lai radītu šķietami bezgalīgu efektu virkni. Līdztekus vienkāršai objektu apgaismošanai ar ēnotāju iespējamas arī daudz sarežģītākas darbības, piemēram, attēla nokrāsas, piesātinājuma, spilgtuma vai kontrasta mainīšana, kā arī daudzu citu efektu veidošana.
Vēsture
Sabiedrību ar ēnotājiem 1988. gada maijā iepazīstināja kinostudija Pixar Animation Studios, publicējot "RenderMan Interface Specification, Version 3.0".
Rīgas literāri praktiskā pilsoņu savienība
Rīgas literāri praktiskā pilsoņu savienība (RLPPS, ) bija sabiedriska organizācija Apgaismības laikmeta ideju izplatīšanai Vidzemes guberņā, ko 1802. gadā dibināja Rīgas Sv. Pētera draudzes virsmācītājs Liborijs fon Bergmanis, Rīgas Domskolas rektors Johans Augusts Albanuss un iepriekšējais Rīgas Domskolas rektors, vēlākais Vidzemes luteriskās baznīcas ģenerālsuperintendents Kārlis Gotlobs Zontāgs.
Ēnotājs
Vēsture
Līdz ar grafikas procesoru attīstību lielākās grafiskās programmatūras bibliotēkas, piemēram, OpenGL un Direct3D atbalsta ēnotāju izmantošanu. Iesākumā grafikas procesori atbalstīja tikai pikseļu ēnojumu, taču, kad izstrādātāji saprata, cik nozīmīgi ir ēnotāji, tika nodrošināts arī virsotņu ēnotāju atbalsts. Pirmā videokarte ar programmējamu pikseļu ēnotāju bija Nvidia GeForce 3 (NV20), to izlaida 2000. gadā. Līdz ar Direct3D 10 un OpenGL 3.2 tika ieviesti ģeometrijas ēnotāji. Grafikas procesoru attīstība tiek virzīta uz vienota ēnotāju modeļa izveidi.
Rīgas literāri praktiskā pilsoņu savienība
Organizāciju slēdza 1939. gada novembrī pēc vācbaltiešu izceļošanas, likvidācijas process turpinājies līdz 1940./1941. gadam.
Vēsture
Baidoties no Franču revolūcijas ideju izplatīšanās, 1794. gadā Krievijas Impērijas ķeizariene Katrīna II lika apturēt brīvmūrnieku ložu darbību. Pēc atkārtotiem Krievijas varas iestāžu aizrādījumiem par brīvmūrnieku ložas nevēlamību Rīgas ložas Zur kleinen Welt brāļi 1797. gada 2. jūlijā izveidoja Rīgas literāru dziedāšanas biedrību "Eifonija" (Euphonie). Ķeizara Aleksandra I laikā brīvmūrniecība pēc 1801. gada atkal tika atļauta, tomēr Napoleona karu dēļ pierobežas Baltijas provincēs ložas darbību neatsāka.
Ēnotājs
Dizains
Ēnotāji ir vienkāršas programmas, kas apraksta virsotņu vai pikseļu iezīmes. Virsotņu ēnotāji apraksta virsotņu iezīmes (pozīciju, tekstūras koordinātas, krāsas u.c.), savukārt pikseļu ēnotāji apraksta pikseļu iezīmes (krāsu, dziļumu un alfa vērtību). Katra virsotne tiek renderēta kā pikseļu virkne un tiek nosūtīta uz ekrānu.
Rīgas literāri praktiskā pilsoņu savienība
Vēsture
Ņemot par paraugu līdzīgu Hamburgas un Lībekas biedrību pieredzi, 1802. gadā vairāki Rīgas pilsoņi nolēma dibināt „Rīgas literāri praktisko pilsoņu savienību“. 1803. gadā tajā tika uzņemti Dāvids Hieronīms Grindelis, Oto fon Hūns, Kristofs Hāberlands, Johans Hermanis Cigra un citi.
1810. gadā pēc K. G. Zontāga ierosmes savienība sāka izdot laikrakstu Rigaische Stadtblätter. 1810. gadā notika pirmā biedrības atklātā sēde ar daudziem referātiem, tajā par savienības goda biedru ievēlēja Johanu Kristofu Broci. 1821. gadā Rīgas literāri praktiskā pilsoņu savienība atpirka J. K. Broces attēlu un aprakstu krājumu un nodeva Rīgas pilsētas bibliotēkai. 1872. gada rudenī Literāri-praktiskā pilsoņu apvienība Ozolainē bijušās Duntes muižas ēkās iekārtoja Eihenheima patversmi ar skolu un internātu, kurā strādāja latviešu skolotājs un botāniķis Jānis Ilsters.
Ēnotājs
Veidi
Vecākas videokartes izmanto atsevišķas apstrādes vienības katram ēnotāja veidam, bet jaunākās videokartes spēj apstrādāt jebkāda veida ēnotājus. Tas ļauj grafikas kartei efektīvāk izmantot apstrādes jaudu.
2D ēnotāji
2D ēnotāji tiek izmantoti ciparattēliem, kurus datorgrafikā sauc arī par tekstūrām. Tie izmaina pikseļu īpašības. 2D ēnotājus var izmantot 3D ģeometrijas renderēšanai. Šobrīd vienīgie 2D ēnotāji ir pikseļu ēnotāji.
Pikseļu ēnotāji
Pikseļu ēnotāji tiek saukti arī par fragmentu ēnotājiem, tie aprēķina katra fragmenta (parasti tas nozīmē viena pikseļa) krāsu un citas īpašības. Vienkāršākie pikseļu ēnotāji uz ekrāna izvada vienu pikseli kā krāsas vērtību, taču sarežģītākiem ēnotājiem iespējamas vairākas atšķirīgas ieejas un izejas īpašību noteikšanas iespējas. Izmantojot tikai pikseļu ēnotāju, 3D grafikā nav iespējams veidot sarežģītus efektus, jo tas apstrādā tikai vienu fragmentu, nevis ainu kopumā.
3D ēnotāji
3D ēnotājus izmanto 3D modeļiem, ar tiem izspējams arī piekļūt modeļu krāsām un tekstūrām. Vecākais 3D ēnotāju veids ir virsotņu ēnotājs. Ar ģeometrijas ēnotāju iespējams ēnotāja robežās radīt jaunas virsotnes.
Virsotņu ēnotāji
Virsotņu ēnotāji ir visbiežāk izmantotais un izplatītākais 3D ēnotāju veids. To mērķis ir pārveidot katru virsotnes 3D pozīciju, kas atrodas virtuālā telpā, par 2D koordinātām, kas redzamas ekrānā (arī dziļumu). Izmantojot virsotņu ēnotāju, iespējams mainīt atrašanās vietas, krāsas un tekstūras koordinātu īpašības, taču jaunas virsotnes radīt nav iespējams.
Ģeometrijas ēnotāji
Ģeometrijas ēnotāji ir salīdzinoši jauns ēnotāju veids. Tos ieviesa līdz ar Direct3D 10 un OpenGL 3.2, agrāk tie bija pieejami OpenGL 2.0+ paplašinājumos. Ar šo ēnotāja veidu iespējams radīt jaunus grafikas primitīvus, piemēram, punktus, līnijas un trijstūrus.
Paralēlā apstrāde
Ēnotāji tiek veidoti, lai varētu vienlaikus pārveidot lielu elementu kopumu, piemēram, visus ekrāna pikseļus vai visas modeļa virsotnes. Ēnotāji ir piemēroti paralēlajai apstrādei, un lielākā daļa mūsdienu grafisko procesoru nodrošina ātru šo procesu norisi.
Ēnotāju programmēšanas modelis ir līdzīgs augsta līmeņa renderēšanas funkcijai. Ēnotājs tiek izmantots kā arguments, un starp starpposmu rezultātiem tiek nodrošināta īpaša datu plūsma, kā arī ir atļauts datu paralēlisms.
Programmēšana
Ēnotāju programmēšanas valoda ir atkarīga no tā, kādā vidē ēnotājs tiks izmantots. Oficiālā OpenGL un OpenGL ES izmantojamā valoda ir OpenGL, kas pazīstama arī kā GLSL. Oficiālā Direct3D ēnošanas valoda ir HLSL (High-Level Shading Language, augsta līmeņa ēnošanas valoda). CG ir novecojusi ēnotāju veidošanas valoda, ko izstrādāja Nvidia, ar to var veidot gan OpenGL, gan Direct3D ēnotājus. Apple izlaida savu ēnošanas valodu — Metal Shading Language, kas ir daļa no Metal sistēmas.
Dārta Daneviča
Dārta Daneviča (dzimusi Inese Daneviča Jēkabpilī) ir latviešu aktrise un modele.
Biogrāfija
Dzimusi 1988. gada 8. jūlijā Jēkabpilī. Danevičas tēvs Jānis Danevičs ir ārsts-ķirurgs, Jēkabpils reģionālās slimnīcas Ķirurģijas nodaļas vadītājs, bet māte Zita Daneviča — neiroloģe. Dārta Daneviča mācījusies Jēkabpils Valsts ģimnāzijā un Jēkabpils A. Žilinska mūzikas skolā. Vidusskolas latviešu valodas un literatūras eksāmenā ieguvusi 99 procentus no 100. 2011. gadā pabeigusi mācības Latvijas Kultūras akadēmijas Skatuves un audiovizuālās mākslas katedrā.
No 2012. gada strādā Dailes teātrī. Aktrise filmējusies seriālos "Jā, bos!", "UgunsGrēks", "Ēnu spēles" un "Svešā seja", kā arī filmās What Sank Titanic (2011), "Ievainotais jātnieks" (2017), "Jaungada taksometrs" (2018), The Immortal (2019), "Izmisums" (2018), Manny (2020), "Nemierīgie prāti" (2021).
Bijusi attiecībās ar Dailes teātra aktieri Niklāvu Kurpnieku. Vēlāk bija attiecībās ar bijušo aktieri un politiķi Artusu Kaimiņu. 2021. gada martā pārim piedzima dēls, bet 2022. gada sākumā pāris izšķīrās.
Lejas
Lejas var būt:
Jānis Rudzītis
Jānis Rudzītis var būt:
Leons V
Leons V (la, dzimšanas datums nav zināms, miris 904. gada februārī) bija Romas pāvests no 903. gada jūlija līdz septembrim (aptuveni 30 dienas). Dažos avotos tiek minēts, ka viņš bija pāvests līdz 904. gada februārim. Viņa priekštecis bija Benedikts IV. No pāvesta krēsla viņu gāza antipāvests Kristofers. Dažos avotos tiek minēts, ka viņš tika noslepkavots, bet citos — miris cietumā.
Johans Martins fon Elmpts
Johans Martins fon Elmpts (de, ru, 1726−1802) bija Krievijas Impērijas armijas ģenerālfeldmaršals, Svitenes muižas īpašnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1726. gada 13. septembrī Klevē Prūsijas karalistes armijas virsnieka Kaspara fon Elmpta (1679—1730) un viņa sievas Agneses Sibillas, dzimušas fon Zīskernas (1685—1737), ģimenē. Agri palicis bez vecākiem, dienēja Francijas karalistes armijā, tad 1749. gadā kapteiņa pakāpē pārgāja Krievijas Impērijas armijas dienestā, 1755. gadā paaugstināts par pulkvedi. Piedalījās Septiņgadu karā, 1758. gada martā salaulājās ar Doroteju Katrīnu Gottlību fon Korfu (1735—1810). Pēc kaujām Austrumprūsijā viņu 1759. gadā paaugstināja par brigadieri, tad par ģenerālmajoru (1762) un Krievijas armijas ģenerālkvartīrmeistaru Vidzemē un Kurzemē (1762—1769), kur viņš bija atbildīgs par Vidzemes ģeogrāfisko karšu izveidi. Krievu—turku kara laikā viņš 1768. gadā piedalījās kaujās Moldovas teritorijā un tika paaugstināts par ģenerālleitnantu (генерал-поручик).
Pirmās Polijas dalīšanas laikā 1772. gadā Elmpts piedalījās Baltkrievijas un Latgales ieņemšanā, pēc tam bija Rīgas un Sanktpēterburgas guberņās dislocēto armijas daļu komandieris. 1780. gadā viņu paaugstināja par vadošo ģenerāli (general-en-chef). 1784. gadā Elmptu dzimtu ierakstāja Piltenes un Kurzemes bruņniecības matrikulās.
Pēc Krievu—austriešu—turku kara sākuma 1787. gadā ģenerālis Elmpts komandēja 3. divīziju, bet pēc konflikta ar citu armijas daļu komandieriem Grigorijs Potjomkins viņu 1788. gadā atvaļināja un viņš pārvācās uz dzīvi Rīgā. Viņš nopirka netālu no Rundāles pils esošo Svitenes muižu, vasarās dzīvoja Grāves muižā pie Ķīšezera, iestājās Rīgas ložā "Mazā pasaule". 1790. gadā Bavārijas kūrfirsts Kārlis Teodors viņam un viņa pēcnācējiem piešķīra mantojamu grāfa titulu.
Pēc ķeizarienes Katrīnas II nāves Pāvils I ģenerāli Elmptu 1797. gadā paaugstināja par ģenerālfeldmaršalu, Rīgas garnizona un Vidzemes divīzijas (Лифляндская дивизия) komandieri, tad par Pēterburgas grenadieru pulka komandieri. 1798. gadā viņu vecuma dēļ atbrīvoja no militārā dienesta un viņš apmetās Svitenes muižā, kuras pārbūvi sāka 1800. gadā.
Miris 1802. gada 10. februārī Svitenes muižā, apglabāts dzimtas kapenēs Svitenē.
Rīgas 5. pamatskola
'''Rīgas 5. pamatskola — attīstības centrs''' ir Rīgas pirmsskolas izglītības iestāde un pamatskola bērniem ar garīgās attīstības traucējumiem. Skola atrodas Brīvības gatvē 384a un tās filiālē Slāvu ielā 19 Dārzciema apkaimē, kur mācās 5.—9. klašu skolēni un audzēkņi, kas apgūst profesionālo pamatizglītību.
Izglītības programmas
Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (01015911), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (21015811), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015911), Ēdināšanas pakalpojumi (22811021), Mājturība (22814011).
Vēsture
Skola dibināta 1972. gadā, kad bijušās Rīgas pilsētas Pētersalas pamatskolas ēkā Pētersalas ielā 10 nodibināja '''Rīgas 5. palīgskolu — internātu'''. 1975. gadā skolu pārcēla uz agrākās Rīgas 9. astoņgadīgās skolas ēku Visbijas prospektā 5/7 Mežaparkā.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1995. gadā pirmās četras klases un C apmācības līmeņa klases pārcēla uz agrākā bērnudārza telpām Stokholmas ielā 26. Tajā pašā mācību gadā ar zviedru palīdzības organizācijas "Cerību zvaigzne" un Velku biedrības atbalstu Baltāsbaznīcas ielā 40 bijušā bērnudārza telpās atvēra klases bērnu — autistu apmācībai. 1998. gadā 5.—12. klašu skolēnu pārcēlās uz bijušā bērnudārza ēku Slāvu ielā 19. 2015. gadā to pārdēvēja par '''Rīgas 5. internātpamatskolu — attīstības centru'''. 2019. gadā Rīgas dome pieņēma lēmumu par Rīgas Sanatorijas internātpamatskolas pievienošanu Rīgas 5. internātpamatskolai un skolas pārdēvēšanu par Rīgas 5. pamatskolu — attīstības centru
Taeko Kavakacu
Taeko Kavakacu (ja) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Panther
Panther (pilnais nosaukums: de), latviešu valodā dēvēta par "Panteru", bija nacistiskās Vācijas Otrā pasaules kara vidējā tipa tanks, kas no 1943. līdz 1945. gadam samērā aktīvi tika izmantots visās Eiropas karadarbības frontēs.
"Pantera" tika radīta kā atbilde tehniskajā ziņā labajam un spēcīgajam padomju T-34 tankam, kas pēc vācu iebrukuma Padomju Savienībā regulāri sagādāja problēmas ikvienam citam vācu ražotajam tankam. Šī iemesla dēļ "Pantera" tika apbruņota ar 75 mm lielu lielgabalu un savam laikam labu optisko tālredzību, kas tādējādi tai deva lielisku iespēju izsist laukā ikvienu pretinieka tanku no samērā liela attāluma. Par spīti šīm priekšrocībām "Panteras" bieži vien lūza un mehāniskās problēmas bija to lielākā vājība. Tomēr "Pantera" tiek vērtēta kā viens no labākajiem Otrā pasaules kara tankiem.
Kopumā Otrā pasaules kara laikā vāciešiem izdevās saražot aptuveni 5508 "Panteras", no kurām 3740 bija galējā jeb ''Panther Ausf. G'' versija.
1413. gads
1413. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās svētdienā.
Šlavantu seņūnija
Šlavantu seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Lazdiju rajona pašvaldībā, tās centrālajā daļā. Seņūnija sastāv no 2 seņūnaitijām, tajā ir 14 ciemi.
Lejas (Rumbas pagasts)
Lejas, agrāk — Griķi, ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā Veldzes upes krastā pie autoceļa V1270 12 km no pagasta centra Mežvaldes, 13,5 km no novada centra Kuldīgas un 143 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Griķu muižas (Grükken) centru.
Angīna
Angīna ir vispārēja akūta infekcijas slimība, kuras raksturīgākā izpausme ir slimīgas pārmaiņas aukslēju mandelēs. Retāk angīna skar rīkles vai mēles mandeli. Slimību veicina dažādi kairinātāji un organisma pretestības pavājināšanās. Angīna var būt ne tikai patstāvīga slimība, bet arī viens no simptomiem infekcijas slimībām, piemēram, skarlatīnai, difterijai vai asins slimībām, piemēram, leikozei.
Šalkas (Plāņu pagasts)
Šalkas ir ciems Valmieras novada Plāņu pagastā Strenču pilsētas austrumu pievārtē. Atrodas pagasta rietumos 18,6 km no pagasta centra Plāņiem, 21,6 km no novada centra Valmieras un 131,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no valsts autoceļa A3 (Inčukalns—Valmiera—Igaunijas robeža (Valka)), Stakļupītes krastā.
Zemesvilks
Zemesvilks (Proteles cristata) ir neliela auguma hiēnu dzimtas (Hyaenidae) plēsējs, kas ir vienīgā suga zemesvilku ģintī (Proteles). Tas mājo Āfrikas austrumos un dienvidu daļā, dzīvojot klajās, sausās vietās, kurās aug koki un krūmi. Atšķirībā no citām hiēnām zemesvilks barojas ar kukaiņiem, galvenokārt ar termītiem.
Jānis Krastiņš (ķīmiķis)
Jānis Krastiņš (dzimis 1950. gadā) ir latviešu ķīmiķis un tulkotājs.
Zemesvilks
Jaunākie pētījumi liecina, ka zemesvilks savā attīstības gaitā no pārējām hiēnām ir atdalījies visagrāk, apmēram pirms 10 miljoniem gadu. Ģints zinātniskais nosaukums — Proteles — sastāv no diviem grieķu vārdiem (protos un teleos), kas abi kopā latviski nozīmē "pabeigts no priekšpuses", atspoguļojot faktu, ka priekškājām zemesvilkam ir pieci pirksti, bet pakaļkājām četri pirksti. Sugas zinātniskais vārds — cristatus — atvasināts no latīņu valodas un latviski nozīmē "nodrošināts ar ķemmi", atspoguļojot to, ka zemesvilkam ir krēpes.
Izskats un īpašības
Zemesvilks ir vismazākais hiēnu dzimtā. Tā ķermenis bez astes ir 55—80 cm, augstums skaustā 40—50 cm, svars 7—10 kg, reizēm sasniedzot 15 kg. Dienvidos dzīvojošie zemesvilki ir nedaudz mazāki nekā austrumu populācijas īpatņi, pirmie parasti ir zem 10 kg, otrie apmēram 14 kg smagi. Zemesvilks atgādina ļoti tievu svītraino hiēnu ar slaidu purnu. Tam ir garas priekškājas un slīps ķermenis. Ausis lielas un smailas, līdzīgas svītrainās hiēnas ausīm.
Jānis Krastiņš (ķīmiķis)
Dzīves gājums
1973. gadā pabeidza Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultāti, no 1973. līdz 2012. gadam strādājis ZA (vēlāk RTU) Neorganiskās ķīmijas institūtā, ieguvis tehnisko zinātņu kandidāta grādu, kas vēlāk nostrificēts kā inženierzinātņu doktora grāds (Dr. sc. ing.). 1987. gadā pievērsies tulkošanai, no čehu valodas pārtulkojis vairāk nekā 15 grāmatu, kas izdotas apgādos “Liesma”, “Avots”, “Nordik”, “Mansards” un “Pētergailis”. Veicis tulka pienākumus latviešu un čehu politiķu vizīšu laikā. Līdz 2016. gada 31. decembrim strādājis Čehijas vēstniecībā Rīgā.
Zemesvilks
Izskats un īpašības
Zemesvilka matojums ir bāli brūnā vai dzeltenbrūnā krāsā, ar trim melnām vertikālām svītrām pār katru sānu un dažām diagonālām svītrām pāri priekškājām un pakaļkājām, kā arī uz kājām ir vairākas sīkākas līnijas. Tam ir arī garas krēpes, kas aug uz kakla un muguras viduslīnijas. Stresa situācijās zemesvilka krēpes saslienas, un dzīvnieks izskatās lielāks. Samērā garā aste (apmēram 20—30 cm) ir kupla un ar melnu galu. Zobi un galvaskauss ir līdzīgi kā pārējām hiēnām, bet sīkāki un smalkāki. Dzerokļi nelieli, tapveida, piemēroti kukaiņu ēšanai, bet ilkņi paredzēti tikai pašaizsardzībai. Kā visām hiēnām zemesvilkam ir divi anālie dziedzeri, kuru sekrētu tas izmanto teritorijas iezīmēšanai.
Uzvedība
Zemesvilks mājo atklātos, sausos zālājos un krūmājos, izvairoties no kalniem. Tas vienmēr apmetas vietās, kur dzīvo sausās zāles termīti (Hodotermitidae), tā kā tie ir zemesvilka galvenā barība. Šīs dzimtas termīti barojas ar sausu, sakaltušu zāli, un tie galvenokārt ir izplatīti stipri noganītos zālājos un savannā, lauksaimniecības ganības ieskaitot.
Zemesvilki ir ļoti uzmanīgi un bikli, pa dienu guļot alās un barojoties naktī. Ziemas periodā, kad kļūst vēss, tas kļūst aktīvs arī gaišajā diennakts laikā. Par zemesvilkiem izveidojies maldīgs uzskats, ka tie ir vientuļnieki. Tomēr tie veido monogāmus, ilglaicīgus pārus, kopīgi audzinot mazuļus.
Katrai ģimenei ir sava teritorija, kuru apsargā un iezīmē abi dzimumi, izmantojot anālā dziedzera sekrētu. Tas ir melnā krāsā un biezs, atgādinot smēri. Ļoti bieži atzīmes tiek veiktas termītu kalnu tuvumā. Apgaitas laikā atzīmju skaits strauji pieaug, tām atrodoties pat 50 metru attālumā vienai no otras. Viens zemesvilks stundas laikā var veikt līdz 60 atzīmēm jeb 200 atzīmēm nakts laikā. Ja kāds svešs zemesvilks ienāk teritorijā, tas tiek padzīts līdz pašām robežām. Ja svešinieks tiek noķerts, uzsākas cīņa. Teritoriju robežas parasti tiek pārkāptas pārošanās sezonā. Ja zemesvilkiem sāk trūkt barības, teritoriju robežas tiek aizmirstas un vienā teritorijā var dzīvot līdz 3 pāriem.
Vienam pārim var būt līdz 10 migām. Parasti tiek izmantotas pamestas cauruļzobju, slaidkāju un dzeloņcūku alas, retāk dabīgi veidotas alas. Zemesvilki, ja nepieciešams, arī paši rok migas, kā arī, izmantojot slaidkāju rakumus, tie tiek paplašināti. Alas tiek mainītas ik pēc 6 mēnešiem, vienā periodā izmantojot vienu vai divas alas. Vasaras laikā zemesvilki naktīs atpūšas arī ārpus alas, guļot zem zemes tikai dienas karstumā.
Zemesvilki nav ātri skrējēji, kā arī tie nespēj sevi īpaši aizstāvēt no lielajiem plēsējiem, tādēļ, ja to izbiedē, tas parasti bēg pa savām pēdām atpakaļ, cenšoties sajaukt savas pēdas vajātājam. Ja to kāds plēsējs panāk, zemesvilks saslien krēpes, cenšoties izskatīties lielāks un spēcīgāks, kā arī tas izšļāc anālo dziedzeru smirdīgo sekrētu.
Barība
Zemesvilks galvenokārt barojas ar termītiem, vienas nakts laikā apēdot apmēram 250 000 termītu, kurus tas uzlaiza ar savu garo, lipīgo mēli. Visiecienītākie ir Trinervitermes ģints termīti. Barību zemesvilks meklē, izmantojot savu izcilo dzirdi un ožu. Atšķirībā no cauruļzobja zemesvilks nerok un nebojā termītu māju, kā arī nekad neizēd tukšu visu ligzdu, tādējādi termītu saime netiek izpostīta, un tā samērā ātri atjaunojas. Zemesvilks pie izmantotas ligzdas atgriežas tikai pēc dažiem mēnešiem. Ziemas periodā un lietus sezonā iespēja baroties ar termītiem samazinās, tādēļ zemesvilks sāk baroties arī ar citu ģinšu termītiem, piemēram, Hodotermes, Odontotermes un Macrotermes, kā arī ar citiem kukaiņiem, to kāpuriem un olām, retos gadījumos ar maziem zīdītājiem un putniem. Atšķirībā no citām hiēnām zemesvilks nebarojas ar maitu un nemedī lielākus zīdītājus. Lai arī dabā var novērot zemesvilkus barojamies pie maitas, tomēr šie plēsēji patiesībā barojas nevis ar gaļu, bet gan ar kāpuriem un vabolēm.
Vairošanās
Vairošanās sezona ir atkarīga no izplatības reģiona, bet parasti tā ir rudenī vai pavasarī. Vairošanās sezonas laikā vientuļie zemesvilku tēviņi klejo, lai atrastu un nodibinātu savu teritoriju, kā arī, lai atrastu savu pāri. Dominanti tēviņi, ja ir iespēja, sapārojas arī ar mazāk dominantu tēviņu mātītēm, kas mājo kaimiņteritorijās. Šādi tēviņu klejojumi kaimiņteritorijās bieži beidzas ar savstarpējiem kautiņiem. Arī mātītes pie mazākās iespējas labprāt sapārojas ar dominantiem tēviņiem, kas vairo iespēju, ka dominantais tēviņš paliks kopā ar mātīti, lai audzinātu mazuļus.
Grūsnības periods ilgst 89—92 dienas. Lietus sezonā, kad termīti ir visaktīvākie, piedzimst 2—5 mazuļi (visbiežāk 2—3). Tie ir ar atvērtām acīm, bet nevarīgi un bezpalīdzīgi. Piedzimstot mazulis sver 200—350 g. Pirmās 6—8 nedēļas mazuļi, vecāku nepārtraukti apsargāti, pavada migā. Tēviņš pavada īpaši daudz stundas (līdz 6 stundām), pieskatot mazuļus, kamēr mātīte dodas barības meklējumos. Sasniedzot 3 mēnešu vecumu, māte pamazām pārtrauc zīdīt mazuļus un, vecāku pavadīti, tie dodas baroties ar termītiem. Apmēram 4 mēnešu vecumā tie kļūst patstāvīgi, lai gan bieži paliek migā ar vecākiem līdz nākamajam metienam. Dzimumbriedumu jaunie zemesvilki sasniedz 1,5—2 gadu vecumā.
Sistemātika
Daļa sistemātiķu zemesvilkam izdala 2 pasugas, bet citi uzskata, ka suga ir monotipiska.
Eriksson
Eriksson var būt:
Vidzemes valdnieku uzskaitījums
Vidzemes valdnieki bija augstākie pavēlnieki tagadējās Vidzemes teritorijā, kas līdz pat 20. gadsimta sākumam tika saukta par "Līvzemi" jeb Livoniju.
Līdz 13. gadsimtam Vidzemes bija sadalīta vairākās zemēs, kuras apdzīvoja galvenokārt līvi un letgaļi. Pēdējais suverēnais līvu valdnieks bija Ako, kas 1206. gadā tika nogalināts Salas kaujā pret krustnešiem, viņa galva tika atvesta uz Rīgu un pasniegta Livonijas bīskapam Albertam kā uzvaras zīme pār līviem. 1207. gadā līvu zemes sadalīja Livonijas bīskaps un Zobenbrāļu ordenis. No šī laika Vidzemē bija divi paralēli valdnieki - Zobenbrāļu, vēlāk Livonijas ordeņa mestri un Livonijas bīskapi, vēlāk Rīgas arhibīskapi.
Briģu ezers
Briģu ezers var būt:
Vidzemes valdnieku uzskaitījums
Pēdējais Jersikas letgaļu ķēniņš 13. gadsimta sākumā bija Visvaldis (rex Vissivalde), ar kuru bīskaps Alberts 1209. gadā noslēdza pakļaušanās līgumu. Pēdējais Tālavas letgaļu valdnieks bija Tālivaldis, kura dēls Rameka 1214. gadā kopā ar saviem brāļiem Turaidas pilī noslēdza līgumu ar bīskapa Alberta vietnieku Raceburgas bīskapu Filipu par pāriešanu katoļticībā un labprātīgi kļuva par Livonijas bīskapa vasaļiem. Livonijas bīskapi, vēlāk Rīgas arhibīskapi bija Svētās Romas impērijas vasaļi un Livonijas nominālie valdnieki, ko apstrīdēja Vācu ordenis, kas 14.-15. gadsimtā mēģināja tos atstumt no varas un iegūt pilnīgu kontroli pār Vidzemi.
1562. gadā Livonijas ordeņa pēdējais mestrs Gothards Ketlers savas regālijas nodeva Lietuvas kunigaitim Nikolajam Radvilam "Melnajam", pretī saņemot Kurzemes hercoga kroni. Vienlaikus Gothards Ketlers turpināja valdīt Livonijā kā vietvaldis. Savukārt Ivans IV pēc kļūšanas par Krievijas caru piedāvāja Dānijas karaļa Frīdriha II jaunākajam brālim Magnusam kļūt Livonijas karali krievu okupētajā Vidzemes daļā un 1570. gada 10. jūnijā Magnus Maskavā tika kronēts par Livonijas karali. 1579. gadā Livonijas karalis Magnuss padevās Polijas-Lietuvas kopvalsts virskundzībai un tās valdnieki līdz 17. gadsimta vidum lietoja Livonijas lielhercogu titulu. Zviedru Vidzeme bija Zviedrijas karaļu domīnija un tās karaļi nelietoja Livonijas hercogu titulu, bet šo titulu turpināja lietot Polijas-Lietuvas valdnieki, kas turpināja valdīt Inflantijas (Poļu Vidzemes) teritorijā.
Kad Krievijas Impērija iekaroja Vidzemi, tās teritorijā tika izveidota Vidzemes guberņa un Krievijas imperatori līdz pat 1917. gadam lietoja titulu "Livonijas kņazs". Pirmā pasaules kara laikā Vidzemes teritoriju okupēja Vācija un Krievija atteicās no pretenzijām uz Vidzemi. 1918. gada 22. septembrī tika dibināta Apvienotā Baltijas hercogiste pasludināšanu, kas beidza pastāvēt 1918. gada 28. novembrī.
Pēc Latvijas brīvības cīņām Vidzemes guberņa tika sadalīta starp Latviju un Igauniju.
Krievijas imperatori (1721-1917)
Krievijas imperatori lietoja titulu князь Лифляндскiй ("Livonijas kņazs", respektīvi Livonijas hercogs)
Žūrenes ezers
Žūrenes ezers (arī Rogas ezers, Zurenes ezers, Žarenes ezers) ir Aumeisteru ezeru grupā ietilpstošs ezers Valkas novada Zvārtavas pagasta dienvidrietumu daļā, uz dienvidaustrumiem no Garūļa, ar kuru savienots pa strautu.
Šventežeres seņūnija
Šventežeres seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Lazdiju rajona pašvaldībā, tās centrālajā daļā. Seņūnija sastāv no 7 seņūnaitijām, tajā ir 1 pilsētciemats (Šventežere) un 29 ciemi. 2016. gadā Šventežeres seņūnijai pievienoja Teizu seņūniju.
Turkish Airlines
Turkish Airlines (tr) ir Turcijas nacionālā lidsabiedrība. Tā dibināta 1933. gadā. Galvenais birojs atrodas Ataturka starptautiskajā lidostā Stambulā.
Lidsabiedrības mātes uzņēmuma Türk Hava Yolları A.O. akcijas tiek kotētas biržā Borsa Istanbul (kods THYAO). Lielākais akcionārs ir Turcijas valsts (49,12 %).
Turkish Airlines pieder 50 % Turcijā bāzētā lidsabiedrībā SunExpress (otrs īpašnieks ir Lufthansa).
Vēsture
Lidsabiedrība dibināta 1933. gada 20. maijā kā Valsts aviācijas administrācija (tr) Aizsardzības ministrijas paspārnē. Sākotnēji flotē bija lidmašīnas: 2 Curtiss Kingbird, 2 Junkers F.13 un 1 ANT-9. 1933. gada augustā sākti lidojumi starp Stambulu, Eskišehiru un Ankaru. 1935. gadā lidsabiedrību pārņēma Darba ministrija un tā tika pārdēvēta par Valsts aviācijas ģenerāldirektorātu. 1938. gada lidsabiedrība pārgāja Transporta ministrijas pakļautībā un jūnijā tika pārdēvēta par Devlet Hava Yolları Umum Müdürlüğü (DHY).
Brigu ezers
Brigu ezers (arī Briģu ezers, Skobarnas ezers) ir dzidrūdens aizaugošs beznoteces ezers Ludzas novada Brigu pagastā. Izvietojies Zilupes līdzenuma rietumu malā, dienvidos no Brigu ciema. Krasti zemi, lēzeni, pieejami tikai ezera ziemeļaustrumu malā, dibens dūņains. Eitrofs, stāvošs ezers, aizaugums ap 30%. Puslokā ap ezera dienvidu galu novadgrāvji ar noteci uz Istru. Mīt karpa, līdaka, asaris. Ziemeļaustrumu krastā peldvieta.
Kjoko Kuroda
Kjoko Kuroda (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Turkish Airlines
Vēsture
Pirmais starptautiskais regulārais lidojums veikts 1947. gadā uz Atēnām. 1951. gadā sākti lidojumi uz Nikosiju, Beirutu un Kairu. 1956. gadā veikta reorganizācija, izveidojot kapitālsabiedrību Türk Hava Yollari A.O. (THY; starptautiskais nosaukums Turkish Airlines). Lidsabiedrība pievienojās Starptautiskā gaisa transporta asociācijai. 1957. gadā British Overseas Airways Corporation (BOAC) ieguva 6,5 % Turkish Airlines kapitāldaļu.
1974. gadā ar 50 % dalību Kiprā izveidots kopuzņēmums Cyprus Turkish Airlines. 1977. gadā THY tika nacionalizēts, Finanšu ministrijai pārpērkot kapitāldaļas no BOAC.
1989. gadā kopā ar Lufthansa izveidota lidsabiedrība SunExpress. 1990. gadā sākta Turkish Airlines privatizācija, publiskā pārdošanā nododot 1,53 % akciju; uzņēmums nonāca Valsts līgumsabiedrību administrācijas pakļautībā. 1994. gada 27. novembrī lidsabiedrība ieguva valsts uzņēmuma statusu ar pārraudzību no privatizācijas administrācijas.
2004. gadā privatizācijai nodoti 23 % Turkish Airlines akciju. 2005. gadā izveidoti meitas uzņēmumi THY HABOM A.S., THY TEKNIK A.S. un THY EGITIM A.S. 2006. gadā publiskā pārdošanā nodoti 28,75 % lidsabiedrības kapitāldaļu. 2008. gadā Turkish Airlines uzņemts Star Alliance.
Veldze (ciems)
Veldze ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Veldzes upes krastā starp autoceļiem P120 un P121 3,5 km no pagasta centra Mežvaldes, 6,5 km no novada centra Kuldīgas un 145 km no Rīgas.
Turkish Airlines
Flote
2015. gada decembrī Turkish Airlines flotē bija 299 gaisa kuģi, to skaitā 10 kravas lidmašīnas. 2021. gadā lidmašīnu skaits plānots palielināt līdz 433.
Malinovka
Malinovka (pareizāk Maļinovka) ir skrajciems Rēzeknes novada Kaunatas pagastā. Izvietojies pagasta un novada dienvidaustrumos, pie strauta, kas ietek Bižas ezerā, 19 km no pagasta centra Kaunatas, 43 km no novada centra Rēzeknes un 289 km no Rīgas.
Mangalūru
Mangalūru (kn, Maṅgaḷūru) ir ostas pilsēta Indijas dienvidrietumos, Karnātakas štatā. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 485 tūkstoši iedzīvotāju, tās aglomerācijā — 620 tūkstoši iedzīvotāju. Mangalūru valda tropu klimats. No jūnija līdz septembrim ir musonu sezona. Līdz 2014. gadam pilsētas nosaukums bija Mangalora (en).
Sineļnikove
Sineļnikove (uk) ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā 50 km no apgabala centra Dņipro. Sineļnikoves rajona centrs (rajonā neietilpst).
Apdzīvotā vieta radusies kā ciemats pie 1868. gadā būvētās dzelzceļa stacijas un savu nosaukumu ieguvusi no vietējā zemes īpašnieka ģenerāļa Ivana Siņeļņikova. Jau 1873. gadā kļuva par ievērojamu Dienvidkrievijas dzelzceļa mezglu, 1895. gadā uzbūvēts lokomotīvju depo un vagonu remonta rūpnīca. 1921. gadā piešķirtas pilsētas tiesības.
Kūsalu pagasts
Kūsalu pagasts (et) ir viena no 16 Igaunijas Harju apriņķa pašvaldībām un aizņem apriņķa austrumu daļu. Pagastā ietilpst 3 lielciemi (Kīu, Kolga un Kūsalu) un 58 ciemi. Robežojas ziemeļos ar Somu līci, austrumos ar Rietumviru apriņķa Haljalas pagastu un Kadrinas pagastu, dienvidos ar Rietumviru apriņķa Tapas pagastu un Harju apriņķa Anijas pagastu, bet rietumos ar Saku pagastu. Daļa pagasta ietilpst Igaunijas Bruņoto spēku Centrālajā poligonā (Kaitseväe keskpolügoon).
Antons Frīdrihs Bīšings
Antons Frīdrihs Bīšings (, 1724—1793) bija vācu luterāņu mācītājs, pedagogs un ģeogrāfs. Ar lielu rūpību aprakstījis Baltijas provinces.
Dzīvesgājums
Dzimis 1724. gada 27. septembrī Štathāgenā, tagadējā Lejassaksijas pavalstī advokāta ģimenē. Studēja teoloģiju Halles Universitātē (1744-1748). Pēc studiju beigām devās uz Pēterburgu, kur strādāja par Dānijas sūtņa Lināra (von Lynar) ģimenes mājskolotāju.
1750. gadā viņš apmetās uz dzīvi Iceho (Itzehoe) Dānijai piederošajā Holšteinā, no 1752. gada Kopenhāgenā, kur uzrakstīja savu ģeogrāfijas traktātu "Jaunais Zemes apraksts" (Neue Erdbeschreibung), no kura 10 daļas veltītas Eiropas, bet viena Āzijas valstīm. 1754. gadā viņš pārcēlās uz Getingeni, kur 1759. gadā tika ievēlēts par Getingenes Universitātes filozofijas profesoru.
1761. gadā viņš Septiņgadu kara laikā atkal devās uz Pēterburgu, kur darbojās kā vietējās luterāņu draudzes mācītājs un Pētera skolas direktors. Pēc kara beigām 1765. gadā viņš apmetās Altonā (tagad Hamburgas daļa), 1766. gadā kļuva par Berlīnes Pelēkā klostera ģimnāzijas (Gymnasium zum Grauen Kloster) direktoru, turpināja nodarboties ar rakstniecību, izdeva historiogrāfijas un ģeogrāfijas žurnālu (1767–1793). Miris 1793. gada 18. maijā Berlīnē.
Katarina Blagojeviča
Katarina Blagojeviča (sr; arī Katarina Jovanoviča-Blagojeviča, dzimusi kā Jovanoviča (sr) Belgradā — ) bija Serbijas starptautiskā meistare šahā (1964).
Biogrāfija
1964. gadā Suhumi sasniegusi lielāko panākumu savā šahistes karjerā, kad ieņēmusi 5. vietu Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā. Divas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros: 1971. gadā Ohridā bijusi 9. vietā, bet 1973. gadā Menorkā palikusi 11. vietā. .
Vairākkārt pārstāvējusi Dienvidslāvijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 5 reizes (1963—1974). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (1963) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (1966) medaļu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1964. gadā Blagojevičai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Personīgā dzīve
Blagojevičas māsa Gordana Markoviča ir starptautiskā šaha meistare.
Veldze (nozīmju atdalīšana)
Veldze var būt:
Igaunijas folkloras arhīvs
Igaunijas folkloras arhīvs tika nodibināts 1927. gadā kā nodaļa Igaunijas Nacionālajā muzejā. Šobrīd tas ir daļa no Igaunijas Literārā muzeja.
Vēsture
Arhīva oriģinālo kolekciju veido igauņu folklorista Jakoba Hurta (1839-1907) apkopotie materiāli par igauņu folkloru. Jakoba Hurta darba rezultāts ir 114 696 lappušu liela manuskriptu kolekcija, kurā apkopotas dziesmas, mīklas, sakāmvārdi, leģendas un stāsti no dažādiem Igaunijas reģioniem. Materiāls ir sistemātiski apkopots sējumos pēc formāta un izcelsmes vietas. Pēc Hurta nāves kolekcija tika glabāta Somijas Literatūras biedrībā Helsinkos. 1927. gada 24. septembrī tika nodibināts Igaunijas folkloras arhīvs kā neatkarīga Igaunijas Nacionālā muzeja apakšnodaļa Oskara Looritsa vadībā. Arhīvā tika apstrādāti jau ievāktie materiāli, padarot tos pieejamus izpētei, un uzsākta folkloras materiālu vākšana un publikācija
Guntis Vecgailis
Guntis Vecgailis (dzimis Cēsīs) ir latviešu basģitārists, dziedātājs un dziesmu tekstu autors.
Igaunijas folkloras arhīvs
Vēsture
Pēc Igaunijas neatkarības atgūšanas notika Folkloras arhīva reorganizācija. 1995 gadā Igaunijas folkloras arhīvā tika iekļauts Tartu Universitātes Valodas un literatūras departaments un Igaunijas zinātņu akadēmijas Tallinas Valodas un Literatūras institūts.
Guntis Vecgailis
Biogrāfija
Dzimis 1954. gada 8. jūnijā Cēsīs, zemkopju ģimenē. Mācījies Jaunraunas pamatskolā, kur 3. klasē apguva trompetes spēli. Interese par mūziku attīstījās, kad viņš devās uz Rīgu, lai turpinātu mācības Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā, mežraga klasē. Vecgaiļa skolasbiedri bija vēlāk labi pazīstami popmūziķi Jānis Griķis un Māris Beļickis. Guntis aizrāvās ar popmūziku, kas traucēja pabeigt mūzikas vidusskolu, mācības vēlāk tika turpinātas Cēsu un Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā. 1980. gadā konservatorijā iegūts augstskolas diploms mežraga specialitātē.
Dienesta gadus Vecgailis aizvadīja Kaļiņingradā, pūšamo instrumentu orķestrī, pēc atgriešanās jaunais mūziķis, apguvis ģitārspēli, iesaistījās Cēsu kultūras nama ansambļa "Tremolo" darbībā. 20. gadsimta 70. gadu vidū tapa pirmās dziesmas, Guntis Vecgailis dziedāja apmēram pusi no programmas. Viņa balss skanējusi arī Zigmara Liepiņa vadītajā ansamblī "Opus", kur 1982. gadā Vecgailis tika pieņemts par basģitāristu. Šie paši mūziķi ar vokālistu Aleksu 1986. gadā izveidoja smagā roka grupu "Opus Pro", un Vecgailis bija starp tiem Latvijas mūziķiem, kas 1990. gadā iesaistījās projektā "Rīga ASV". Vēlāk "Opus Pro" rindās Vecgailis vairs neatgriezās, bet nodibināja pats savu grupu "Dexter", kur viņš joprojām dzied, spēlē un sacer dziesmas.
Ralfs Tompsons
Ralfs Tompsons (dzimis, miris ) bija angļu mākslinieks un grāmatu ilustrators, kurš specializējās dzīvnieku skiču zīmēšanā. Dzimis Jorkšīrā, pabeidzis Karalisko Mākslas koledžu Londonā. Piedalījies izstādēs Lielbritānijā, Ņujorkā un Dienvidāfrikā.
Ralfs Tompsons plaši ceļoja pa Āfriku un Indiju, ar savu mākslu dodot nozīmīgu ieguldījumu dzīvnieku aizsardzībā.
Viņa ievērības cienīgākās ilustrācijas ir radītas vairākām slavenā rakstnieka un dabaspētnieka Džeralda Darela grāmatām laikā no 1954. līdz 1964. gadam. Mākslinieks ir ilustrējis arī vairākas citas dzīvniekiem veltītas grāmatas.
Ralfa Tompsona zīmējumi publicēti vairākās latviski tulkotās Darela grāmatās,— "Zvērudārzs manā bagāžā", "Muiža dzīvniekiem", "Apskurbušais mežs" un "Noslēpumaino trokšņu zeme". Lai ilustrētu grāmatu "Muiža dzīvniekiem", viņš vairākas reizes viesojās Darela zoodārzā. Darels atceras: "'Jutāmies ļoti laimīgi, ka mums izšķīlušies bruņurupucēni, bet vēl laimīgāki jutāmies tādēļ, ka Ralfs Tompsons, kas ilustrējis šo grāmatu, tieši šajā laikā ciemojās pie manis un varēja uzzīmēt izšķilšanās procesu no sākuma līdz beigām, turklāt viņš man apgalvoja, ka tas viņam sagādājis lielu prieku, kaut arī lielā karstuma dēļ, kas valda rāpuļu mītnē, viņam visu laiku bija aizsvīdušas brilles.'"
Žurnāls Reader's Digest ar nosaukumu Animals Through the Eyes of an Artist 1970. gadā izdeva mākslinieka skiču burtnīcu. Ralfs ir šādu ilustrētu grāmatu autors:
Vadži (ciems)
Vadži ir ciems Valmieras novada Plāņu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 12,5 km no pagasta centra Plāņiem, 29,1 km no novada centra Valmieras un 139,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu V240 (Slāži–Vijciems–Mežmuiža) un V241 (Vadži–Trikāta) krustojumā, Vadžupītes krastā.
Veisieju seņūnija
Veisieju seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Lazdiju rajona pašvaldībā, tās dienvidu daļā. Seņūnija sastāv no 4 seņūnaitijām, tajā ir 55 ciemi.
Maļinovka
Maļinovka var būt:
Universālveikala "Centrs" spridzināšana
Pirmais sprādziens nogranda plkst. 17.29 universālveikala «Centrs» pirmajā stāvā. Otrais sprādziens nogranda plkst. 17.37. Bumbas bija ievietotas somu novietošanas skapīšos, sprādzienu rezultātā tika iznīcināti skapīši un «Parex bankas» filiāles kiosks, bojāts aptiekas kiosks un «Rimi» veikals.
Sprādzienos traumas guva 28 cilvēki, no kuriem 21 tika nogādāts slimnīcā. Trīs cilvēki bija smagā stāvoklī. Starp ievainotajiem bija Valsts policijas Kriminālpolicijas priekšnieks Valdis Pumpurs un «Rimi Baltija» ģenerāldirektors Knuts Kviskviks, kurš bija vienīgais cietušais ārvalstu pilsonis. no gūtajām traumām nomira somu glabātuves darbiniece Maija Pušmucāne. Viņa bija nogādāta Karolinskas slimnīcas klīniskajā apdegumu centrā Zviedrijā.
Universālveikals «Centrs» atsāka darbu rītā. Terorakta dēļ tika atlikta paredzētā «Rimi» veikala atklāšana tirdzniecības centrā «Bērnu pasaule».
Par notikušo tika ierosināta krimināllieta. Tajā tika arestēti vairāki cilvēki. , iebraucot Latvijā, tika arestēts galvenais aizdomās turamais Leonards Butelis (vēlāk nomainīja uzvārdu uz Gromovs). 2003. gadā apgabaltiesa atzina viņu par vainīgu otrā spridzekļa ievietošanā un piesprieda viņam astoņu gadu cietumsodu. 2004. gadā ar Augstākās tiesas lēmumu Gromovs tika attaisnots, lieta pret viņu pierādījumu trūkuma dēļ tika izbeigta.
Šobrīd lietas izmeklēšana turpinās Valsts drošības dienesta pārraudzībā (neilgi pēc terorakta lietas izmeklēšanu no Kriminālpolicijas pārņēma Drošības policija). 2020. gadā intervijā portālam LA.lv V. Pumpurs pauda viedokli, ka ticamākā versija par spridzināšanas motīvu ir organizētās noziedzības grupējumu cīņa par ekonomisko interešu sfēru sadali, lai gan pastāv arī citas versijas.
Pomerānijas Elizabete Magdalēna
Dzīvesgājums
Dzimusi 1580. gada 17. aprīlī Volgastes pilī Pomerānijas-Volgastes hercoga Ernesta Ludviga un viņa sievas Sofijas Hedvigas, dzimušas Braunšveigas-Līneburgas princeses, ģimenē.
1600. gada 14. maijā viņa Volgastē apprecējās ar hercogu Frīdrihu un no vīra saņēma dāvanā Dobeles pili, Jumpravmuižu, Mežmuižu, Ozolmuižu un citas, kopā vairāk nekā 20 muižu. Viņas pūra kopējā vērtība pārsniedza 50 000 dālderu. Atsevišķā sarakstā uzskaitītas dāvanas Elizabetei Magdalēnai no viņas radiem un Pomerānijas pilsētām. Piemēram, māte viņai dāvinājusi kaklarotu ar dimantiem, pērlēm un grifa figūru, aizbildnis – rotu „ar papagaili”, bet brālis hercogs Filips Jūliuss – kaklarotu ar Pomerānijas un Braunšveigas ģerboņiem.
Viņas mentalitāti lielā mērā ietekmēja sava laika uzskati, – viņa sirsnīgi ticēja Dievam, bet tāpat arī velnam, raganām un burvestībām. Taču tas netraucēja hercogienei aktīvi iesaistīties politikā.
Poļu-zviedru kara laikā zviedri ieņēma Jelgavas pili, un pēc tā Elizabete Magdalēna iesniedza zaudējumu uzskaitījumu, kurā minēti ar pērlēm un zeltu izšūti apģērbi, auduma tapetes, aizkari, segas, gultasveļa, sešas gultas ar baldahīniem, melnkoka spogulis sudraba ietvarā u.c. Īpaši atzīmēts Jelgavas Trīsvienības baznīcai pasūtītais altāris ar hercogienes un hercoga Frīdriha skulptūrām pilnā augumā 2000 guldeņu vērtībā, ko zviedri nolaupījuši Rīgā akmeņkaļa darbnīcā. Kopējais zaudējumu apjoms sasniedza 29 830 guldeņu jeb florīnu.
1622. gada Jelgavas pamiera sarunu laikā, atbalstot hercoga Frīdriha centienus nodrošināt Kurzemes un Zemgales neitralitāti Poļu-zviedru karā, viņa izvērsa plašu saraksti ar dažādu valstu valdniekiem un viņu sievām.
Kopš 1625. g. rudens Jelgavas pils atradās zviedru rokās. Lai gan 1629. g. septembrī Altmarkā noslēgtais pamiers paredzēja, ka zviedriem jāatdod ieņemtās Kurzemes teritorijas bez kādiem noteikumiem, Gustavs II Ādolfs Jelgavas pils atdošanu saistīja ar virkni prasību, to vidū ar hercogistei neizdevīgu robežu un muitas līgumu noslēgšanu. Elizabete Magdalēna meklēja palīdzību šajā lietā pie Zviedrijas kanclera grāfa Aksela Uksenšērnas (1583–1654) meitas un zviedru karavadoņa Gustava Hūrna (Horn; 1592–1657) sievas Kristīnes (1609–1631). Viņa raksta hercogienei, ka pēc viņas lūguma mēģinājusi likt lietā visu savu ietekmi, lai noskaņotu vīru par labu Kurzemes hercogu namam. Hūrns esot atbildējis, ka viņš labprāt atdotu atpakaļ hercogam zviedru ieņemto Jelgavas pili, tomēr karalis pret to iebilstot. Pēc tā Elizabete Magdalēna meklēja palīdzību pie citas dāmas, kas bija Eba Brahe, zviedru karavadoņa un valdības locekļa, grāfa Jakoba Delagardija sieva. Ebai pirms 1618. g. notikušajām laulībām ar Delagardiju bijuši tuvi sakari ar karali Gustavu II Ādolfu un arī pēc tam viņa saglabājusi savu ietekmi galmā.
Turpmākajā laikā Elizabete Magdalēna saņēma daļu no minētās summas, taču vēl 1643. g. rudenī lūdza izmaksāt viņai atlikušos 6000 florīnus, jo pēdējos divos gados naudu atkal nebija saņēmusi.
Īpaši nozīmīga hercogienes dzīvē bija viņas atraitnes tiesa – Dobeles pils un muiža. Pēc hercoga Frīdriha nāves un Jēkaba nākšanas tronī (1642. g.) pils kompleksā pēc hercogienes rīkojuma veica apjomīgus celtniecības un labiekārtošanas darbus. Uz dzīvi Dobeles pilī Elizabete Magdalēna pārcēlās 1643. g. novembrī.
Mirusi Dobeles pilī 1649. gada 23. februārī, apglabāta līdzās vīram Jelgavas pils kapenēs.
Savā testamentā hercogiene vēlējās, lai viņu apbedītu Jelgavas pils baznīcas hercogu kapenēs un lai sēru ceremoniju vadītu galma mācītājs Georgs Mancelis. Par savu vienīgo mantinieku Elizabete Magdalēna iecēla vīru – hercogu Frīdrihu. Tika izteikta arī prasība izgatavot un uzstādīt altāri Jelgavas Trīsvienības baznīcā gadījumā, ja viņa to nepagūtu izdarīt savas dzīves laikā, uzskaitīti novēlējumi Jelgavas baznīcām, nabagmājai, atraitņu patversmei, tāpat arī mācītājiem, galminiekiem, muižu pārvaldniekiem un kalpotājiem.
Vaļasprieki
Viņai bija sarakste ar Zviedrijas galma ārstu Hermanu Konringu, kurš pēc hercogienes lūguma sagādājis minerālūdeni ģikts un vēdera kaišu ārstēšanai, solot to nosūtīt uz Kurzemi ozolkoka mucās. Viņš iesaka lietot šo ūdeni gan iekšķīgi, gan ārīgi, t. sk. pirtī. Ja hercogienei pirts nebūtu, ārsts bija gatavs paskaidrot, kā to būvēt. Kuņģa stiprināšanai viņš ieteica maltītes laikā dzert Reinas vīnu.
Karls Ēriks Taukars
Karls Ēriks Taukars (et; dzimis 1989. gada 1. martā) ir igauņu dziedātājs un basģitārists. Igaunijā kļuvis pazīstams, piedaloties igauņu versijā šovam "Amerikāņu Elks" un nokļūstot starp šova 5. sezonas finālistiem. Viņš arī ir piedalījies šovā "Izklausies Redzēts". 2014. gadā viņa 2 singli atradās Raadio 2 Top 10, tie bija "Kell kuus" (Pulksten sešos), šis singls ieguva 10. vietu, bet otrs singls "Vastupandamatu" nokļuva topa 3. vietā.
Dziedātājs tika nominēts Igauņu mūzikas gada balvai piecās kategorijās, bet saņēma divas no tām.
Noriko Išibaši
Noriko Išibaši (ja) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Pereščepine
Pereščepine (uk) ir pilsēta Ukrainas vidienē, Dņipropetrovskas apgabala Novomoskovskas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļos pie Dņepras-Donbasa kanāla 70 km no apgabala centra Dņipro.
Ainažu muiža
Ainažu muiža bija Vidzemes muiža, kas atradās mūsdienu Ainažu pilsētas teritorijā.
Pereščepine
Vēsture
Apdzīvotā vieta pirmoreiz minēta 1764. gadā kā kazaku Oriļas palankas daļa. No 1806. gada pagasta centrs, ievērojams gadatirgu centrs. No 1938. gada — pilsētciemata statuss, kopš 2000. gada — pilsēta. Mūsdienās pilsētā naftas pārstrādes un transporta uzņēmumi.
Ainažu muiža
Ainažu (Haynasch) vārds oficiālos dokumentos pirmoreiz parādās 1564. gadā kā kroņa īpašums, bet vēlāk tas nonāk Svētciema muižas īpašumā. 1800. gadā to muižu ar ciemu atdalīja no ieķīlātās Svētciema muižas un to nopirka Mazstraupes īpašnieku Meijendorfu dzimta. No 1848. gada Ainažu muiža kopā ar Vecsalacas muižu piederēja kambarkungam baronam Aleksandram fon Meiendorfam. 1854. gada 20. oktobrī viņš Ainažu muižu par 23000 rubļu pārdeva Maksimilianam fon Alderskronam, kurš savukārt muižu izrentējis Bavārijas mežkungam Aleksandram Volfam. Rentes līgumā, kas tika noslēgts 1856. gada 6. oktobrī uz 50 gadiem, noteikts, ka rentniekam Volfam jāuzlabo muižas darbība. Tā radās vēl virkne klaušu māju, kā arī vēl viena neliela koka muižas ēka. Tika uzcelts krogs Pērnavas ceļa malā un stikla fabrika. 1876. gadā Ainažus vairāksolīšanā par 60 050 rubļiem savā īpašumā uz laiku ieguva grāfs Augusts Mellīns. Nelielā koka muižas ēka nodega 1944. gada septembrī, un tajā vietā Parka ielā 1966. gadā uzcēla jauno Ainažu pamatskolu.
Karaliste
Karaliste jeb karaļvalsts (la) ir monarhijas paveids, kurā valda karalis vai karaliene.
Jēdziena izcelsme saistāma ar Kārļa Lielā vārda latinizēto versiju Carolus, no kā atvasināts vārds "karaliste" ("Kārļa valsts"). Līdz 19. gadsimtam karalistes apzīmēšanai latviešu valodā lietoja vārdu ķēniņvalsts. Mūsdienās karaļa tituls ir saglabājies tikai nedaudzās monarhijās.
Vēsture
Franku Karolingu dinastijai izmirstot, par austrumfranku karali 911. gadā ievēlēja Konrādu, 962. gadā karali Oto I Romā kronēja par Romas impērijas ķeizaru. Viduslaikos Romas pāvests un ķeizars piešķīra karaļa titulu atsevišķiem hercogiem, piemēram, Bohēmijas karalim (1204) vai Polijas karalim (1320). Starp Vīnes kongresu un Pirmo pasaules karu Eiropā nodibinājās Nīderlandes karaliste (1815), Beļģijas karaliste (1831), Grieķijas karaliste (1832), Itālijas karaliste (1861), Rumānijas Karaliste (1881), Serbijas karaliste (1882), Norvēģijas karaliste (1905) un Bulgārijas karaliste (1908).
Boriss Savinkovs
Boriss Savinkovs (ru, — ) bija krievu politiskais darbinieks un terorists, viens no eseru partijas līderiem.
Dzīvesgājums
Dzimis Harkivā jurista ģimenē, mācījies ģimnāzijā Varšavā, kur viņa tēvs strādāja par kara apgabaltiesas prokuroru. Turpinājis izglītoties Pēterburgas universitātē, no kuras izslēgts par dalību studentu nemieros. Vēlāk turpinājis studijas Vācijā.
Savinkovu pirmo reizi arestēja 1897. gadā Varšavā par revolucionāro darbību. Nākamajā gadā iekļāvies sociāldemokrātu grupās "Sociālists" un "Strādnieku karogs". Atkārtoti arestēts 1899. gadā, tomēr drīz atbrīvots. Publicējies laikrakstā "Strādnieku Doma". 1901. gadā Savinkovs darbojās "Pēterburgas cstrādnieku šķiras atbrīvošanas cīņas savienībā", par ko arestēts un 1902. gadā izsūtīts uz Vologdu, kur neilgu laiku strādājis par konsultantu apgabaltiesā.