cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tūlijs
Iegūšana
Tūlijs parasti ir kopā ar tādiem ķīmiskajiem elementiem kā iterbiju un lutēciju. Tā sadalīšana un attīrīšana parasti notiek ar jonu hromatogrāfijas vai ekstrakcijas metodēm. Tūliju kā metālu iegūt ar termisku apstrādāšanu, izmantojot kalciju, vai tūlija oksīdu attīrot ar lantānu:
Vēsture
Tūliju 1879. gadā Upsālā atklāja zviedru ķīmiķis Pērs Teodors Klēvs (Per Teodor Cleve), izdalot to no gadolinīta oksīda — minerāla, kas satur šo elementu. Elementa nosaukums ir radies no Tūlas nosaukuma. Tāds viduslaikos bija nosaukums vistālāk esošajām zemēm Eiropas ziemeļos. Lai gan pats Klēvs bija no Zviedrijas, uzskata, ka Tūla varētu būt mītiska zeme, visticamāk, mūsdienu Norvēģijā.
Unions
Unions bija elektromehāniskā rūpnīca Rīgā 19. gadsimta beigās - 20. gadsimta sākumā, rūpnīcas VEF priekštecis.
Vēsture
1887. gadā nelielas montāžas firmas īpašnieks un vairāku Berlīnes elektrotehnisko firmu pārstāvis Henrihs Detmans iegādājās 1200 kvadrātasu lielu zemes gabalu Rīgā, Pleskavas šosejas malā (tagad Brīvības gatve 214). No 1888. gada firmu dēvēja par Krievu-Baltijas elektrotehnisko rūpnīcu. Šajā rūpnīcā, piemēram, tika izgatavota Rīgas Politehnikuma elektrotehniskās laboratorijas aparatūra. Rūpnīcā izgatavoja arī pirmo dinamomašīnu, kas tika uzstādīta Šmita cementa fabrikā Rīgā.
1896. gadā Detmans uzbūvēja rūpnīcas vadības ēku, tā saglabājusies līdz mūsdienām. Ēkas projekta autors bija Rīgas arhitekts Heinrihs Šēls. Līdz 1914. gadam tika uzbūvēti vēl 4 korpusi. Galvenā korpusa fasādes nišā starp divām kolonnām tika novietota Augusta Folca darinātā Zeva skulptūra.
Nosaukumi
Laika gaitā mainījās rūpnīcas īpašnieki un, līdz ar to, arī nosaukumi:
Sergejs Golubevs
Sergejs Golubevs (dzimis ) ir bijušais Latvijas futbola aizsargs.
Spēlētāja karjera
* - spēlētās spēles un vārti
Himalaju lācis
Himalaju lācis var būt:
Stabu iela (Rīga)
Stabu iela ir Rīgas iela, Centra rajona Centra apkaimē un Latgales priekšpilsētas Avotu apkaimē. Stabu iela sākas krustojumā ar Krišjāņa Valdemāra ielu un beidzas krustojumā ar Valmieras ielu. Ielas garums ir 1872 m, tā sastāv no 2-3 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Stabu ielā ir vienvirziena autotransporta kustība, no Krišjāņa Valdemāra uz Valmieras ielu.
Nosaukumi
Stabu ielas (de) nosaukums cēlies no kauna staba, kas uzcelts kreisajā pusē no Tērbatas lielceļa 1677. gadā Zviedru Vidzemes laika publisko sodu vietā, ko toreiz sauca par Karātavu kalnu (kāpa ielas galā starp tagadējām Skolas un Brīvības ielām). Notiekot Ārrīgas ielu pārdēvēšanām 1885. gadā Stabu iela savu nosaukumu tomēr saglabāja.
Pēc Latvijas okupācijas 1950. gadā to komunisma ideologa Engelsa vārdā pārdēvēja par Frīdriha Engelsa ielu. Uz tās stūra ar Ļeņina ielu atradās tā sauktā. "Stūra māja" — Latvijas PSR VDK vadošā iestāde ar izmeklēšanas, spīdzināšanas un soda telpām. 1990. gadā iela atguva Stabu ielas nosaukumu.
Ielu savienojumi
Stabu iela ir savienota ar šādām ielām:
Kevins Mitniks
Kevins Deivids Mitniks (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu datordrošības konsultants, rakstnieks, notiesāts noziedznieks un hakeris. 20. gadsimta beigās viņš tika apsūdzēts par vairāku ar datoriem un komunikācijām saistītu noziegumu izdarīšanu. Aresta brīdī viņš bija meklētākais datornoziedznieks ASV.
Hakera darbība
Divpadsmit gadu vecumā Mitniks izmantoja sociālās inženierijas paņēmienus, lai apietu talonu kompostrēšanas sistēmu Losandželosas pilsētas autobusos. Pēc tam, kad draudzīgs autobusa vadītājs pastāstīja, kur viņš pats var iegādāties biļešu kompostieri, viņš varēja braukt ar jebkuru autobusu Losandželosas apkārtnē, izmantojot atkritumos atrastus neizmantotus biļešu pasaknīšus. Sociālā inženierija kļuva par viņa galveno metodi informācijas iegūšanai, ieskaitot lietotājvārdus, paroles un modemu telefona numurus.
1979. gadā, 16 gadu vecumā, Mitniks pirmoreiz ieguva neautorizētu pieeju datortīklam. Viņa draugs iedeva viņam telefona numuru datorsistēmai Ark, kuru Digital Equipment Corporation (DEC) izmantoja, lai izstrādātu savu operētājsistēmas RSTS/E sistēmas programmatūru. Viņš ielauzās DEC datortīklā un nokopēja viņu programmatūru. Par šo noziegumu viņu 1988. gadā apsūdzēja un notiesāja. Viņam piesprieda 12 mēnešus cietumā un trīs gadus nosacīti ar uzraudzību. Nosacītā termiņa beigās Mitniks ielauzās Pacific Bell balss pasta datoros. Pēc tam, kad tika izdots viņa aresta orderis, Mitniks uz diviem ar pusi gadiem kļuva par bēgli.
Saskaņā ar ASV Tieslietu departamentu, Mitniks bēgļu gaitu laikā neautorizēti piekļuva dučiem datortīklu. Viņš izmantoja klonētus mobilos telefonus, lai slēptu savu atrašanās vietu un, līdz ar citām darbībām, no vairākām lielākajām valsts mobilo tīklu un datorkompāniju uzņēmumu sistēmām nokopēja vērtīgu iekšējo programmatūru. Mitniks arī pārķēra un nozaga datoru paroles, mainīja datortīklu darbību, ielauzās un lasīja privātas e-pasta sarakstes. Mitniku arestēja 1995. gada 15. februārī Roli, Ziemeļkarolīnā. Pie viņa tika atrasti klonēti mobilie telefoni, vairāk kā 100 klonētu telefonu kodi, vairāki viltoti identifikācijas dokumenti.
Arests, apsūdzība un ieslodzījums
1995. gada 15. februārī, pēc plaši publicētas meklēšanas, FIB arestēja Mitniku viņa dzīvoklī Roli, Ziemeļkarolīnā, apsūdzot viņu federālos pārkāpumos datorsistēmu uzlaušanā divu ar pusi gadu periodā.
1999. gadā Mitniks atzinās četros krāpšanas gadījumos, kuri saistīti ar sakaru sistēmām, divos gadījumos ar datorsistēmām un vienā gadījumā, kur viņš pārķēra saziņu sakaru tīklos. Tā bija daļa no tiesas vienošanās. Viņu notiesāja uz 46 mēnešiem cietumā, kā arī papildus 22 mēnešiem par 1989. gada nosacītā soda izciešanas pārkāpumiem. Viņš atzinās nosacītā soda pārkāpšanā, ielaužoties PacBell balss pasta sistēmās un kontaktēšanos ar pazīstamiem hakeriem, šajā gadījumā ar līdzapsūdzēto Luisu De Peinu.
Mitniks cietumā pavadīja piecus gadus. Četrus ar pusi pirmstiesas izmeklēšanas laikā un astoņu mēnešus vieninieka kamerā, kura pēc Mitnika vārdiem tika izvēlēta, jo tiesībsargājošo iestāžu pārstāvji pārliecinājuši tiesnesi, ka viņam bija spējas "uzsākt kodolkaru, svilpojot taksofona klausulē". Viņu atbrīvoja 2000. gada 21. janvārī. Līdz 2003. gada 21. janvārim viņš atradās uzraudzībā un sākotnēji viņam bija liegts izmantot jebkuru sakaru iekārtu, izņemot stacionāro telefonu. Mitniks šo lēmumu pārsūdzēja tiesā, šajā jautājumā gūstot uzvaru un iegūstot atļauju piekļūt Internetam. Saskaņā ar tiesas lēmumu, Mitnikam bija aizliegts arī gūt materiālu labumu no grāmatām un filmām, kuras balstītas uz viņa kriminālajām darbībām septiņu gadu garumā.
Nāve
Kevins Mitniks nomira no aizkuņģa dziedzera vēža 2023. gada 16. jūlijā, 59 gadu vecumā. Viņam palika sieva un vēl nedzimušais bērns.
Ārējās saites
{{kategorija:2023. gadā mirušie]]
{{DEFAULTSORT:Mitniks, Kevins}}
Taizemes pilsētu uzskaitījums
Visas Taizemes pilsētas ar iedzīvotāju skaitu virs 300 000 iedzīvotājiem 2006. gadā.
Bērstele
Bērstele ir Īslīces kreisā krasta pieteka Latvijā (Bauskas novadā) un Lietuvā (Šauļu apriņķī). Upe sākas no meliorēta purva Lietuvā, rietumos no Linkuvas. Tek ziemeļu virzienā pa Zemgales līdzenumu, baseins šaurs un izstiepts. Lielākā daļa upes gultnes, izņemot ~3 km lejtecē, regulēta, iztaisnota un padziļināta. Ietek Īslīcē (HES ūdenskrātuvē) pie Pilsrundāles. Lielākās pietekas ir Kerkšne un Piktakmene (abas labā krasta pietekas, abas Lietuvā). Lejpus Žeimeles izbūvēta Baltausu ūdenskrātuve. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Pilsrundāle un Žeimele.
Pursuit of Happiness (Kid Cudi dziesma)
"Pursuit of Happiness" ir trešais oficiālais singls no Kid Cudi debijas albuma Man on the Moon: The End of Day, tajā, kā viesmākslinieki piedalās neopsihodēlijas grupa MGMT. Dziesmu producēja Ratatat. Pabeigtā dziesmas versija pirmo reizi tika atskaņota 2009. gada 4. septembrī DJ Semtex vadītajā raidījumā pa BBC Radio 1. ASV dziesma debitēja 2009. gada 11. septembrī raidījumā "Late Show with David Letterman". Tā tika izdota, kā singls 2010. gada 25. janvārī. Dziesmas nosaukums albuma versijā ir "Pursuit of Happiness (Nightmare)".
Viktors Fasts
Viktors Fasts (sv; dzimis Kaliksā, Zviedrijā) ir profesionāls zviedru hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2018) pārstāv Zviedrijas hokeja līgas vienību Växjö Lakers HC.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Fasts sāka 2007.—08. gada sezonā Allsvenskan līgas kluba Vekšes "Lakers" sastāvā. Tā rindās viņš aizvadīja trīs sezonas, pēc tam pievienojoties Zviedrijas Elitsērijas vienībai Stokholmas AIK. 2010.—11. gada sezonā Fasts tika atzīts par līgas vērtīgāko spēlētāju, iegūstot Guldpucken balvu, gan 2010.—11., gan arī 2011.—12. gada sezonās ieguva arī Honkena balvu, kuru pasniedz Zviedrijas labākajam vārtsargam.
2012. gada starpsezonā pievienojās NHL klubam Anahaimas "Ducks", taču 2012.—13. gada sezonas NHL lokauta laikā spēlēja Allsvenskan klubā Tingsryds AIF. Sākoties NHL sezonai, Fasts spēles laiku "Ducks" vārtos dalīja ar Jonasu Hilleru, kopumā aizvadot 25 spēles. 2013.—14. gada sezonas ievadā Fasts guva traumu, kā rezultātā Hillers nostiprinājās kā komandas pamatvārtsargs, savukārt otrā vārtsarga lomu ieguva Frederiks Andersens. 2014. gada martā Fasts tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers" vienību, tās rindās aizvadot pusotru sezonu.
2015. gada vasarā Fasts pievienojās KHL klubam Maskavas CSKA, taču divus gadus vēlāk pievienojās Växjö Lakers HC rindām. 2018. gadā trešo reizi karjerā ieguva Zviedrijas hokeja līgas labākā vārtsarga balvu.
Pavadzīme
Pavadzīme ir dokuments, kuru izdod juridiska vai fiziska persona — kādas preces piegādātājs. Pavadzīmē tiek norādīts piegādājamās preces nosaukums, tips, veids, mērvienība, preces piegādātāja un saņēmēja nosaukums (uzņēmums), kā arī abu pušu rekvizīti — adreses, banku konti, norēķinu summa, norēķinu termiņš u.c. Atsevišķos gadījumos pavadzīme var tikt pielietota arī pakalpojumu piegādē.
Pavadzīme parasti ir līguma starp preces vai pakalpojuma piegādātāju un saņēmēju daļa, tam pakārtots dokuments. Pēc preces vai pakalpojuma piegādes tā saņēmējs apliecina saņemšanas faktu ar parakstu un zīmogu. Daudzās valstīs zīmogs juridisko un komerciālo dokumentu apstiprināšanai praksē netiek lietots.
Pārliecinoties par saņemtās preces vai pakalpojuma atbilstību pavadzīmē norādītajiem rekvizītiem, saņēmējs veic piegādātājam pakalpojuma apmaksu.
Dzintars Lācis
Dzintars Lācis (dzimis, miris ) bija latviešu treka riteņbraucējs.
Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs. 1964. gadā izcīnījis dalītu 5.—8. vietu 4000 m iedzīšanas braucienā komandām, savukārt pēc četriem gadiem šajā distancē ieņēmis 4. vietu. 1967. gadā Dz. Lācis kļuvis par pasaules čempionu šajā distancē, vēl ieņēmis 3. vietu 1966. gadā. Vairākkārtējs PSRS čempions dažādās distancēs. Kļuvis par PSRS Nopelniem bagātais sporta meistaru. Trenējies pie Harija Japiņa.
Raivis Mežis
Raivis Mežis (dzimis Rīgā, Latvijā) ir latviešu šķēpmetējs. Raivja personīgais rekords ir 64,15 m, kas tika uzstādīts 2006. gadā Ventspilī. Absolvējis Rīgas 25. vidusskolu.
Pulks (armija)
Pulks ir taktiskā līmeņa karaspēka apakšvienība, kas sastāv no vairākiem bataljoniem, parasti no 3 līdz 7. Vairāki pulki veido brigādi vai divīziju. Pulkā var būt no dažiem simtiem līdz pat pieciem tūkstošiem karavīru. Pulkā ietilpstošās apakšvienības parasti pārstāv dažādas ieroču šķiras un specializācijas, piemēram, var ietilpt kājnieku bataljoni, izlūkbataljoni vai rotas utt. Arī pulki pārstāv noteiktu specializāciju vai ieroču šķiru (tanku, motostrēlnieku, sakaru u.c. veidi), kuru parasti nosaka pēc tā, kuras ieroču šķiras vai specializācijas vienības tajā ir vairākumā.
Pulku parasti komandē pulkvedis. Pulkam ir štābs un varbūt arī apakšvienību štābi, piemēram, bataljonu štābi, kas atbild par konkrēto apakšvienību. Pulka lielums, ietilpstošo apakšvienību skaits u.c. parametri ir atkarīgi no konkrētās valsts bruņoto spēku struktūras, izmantošanas mērķiem. Atsevišķās valstīs šāda lieluma apakšvienības nepastāv, piemēram, šobrīd (2009. gadā) Latvijas Nacionālajos bruņotajos spēkos šāda lieluma vienības nepastāv.
Meksikas Grand Prix
Meksikas Grand Prix bija ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. Tā notika no 1962. līdz 1970. gadam (pirmā sacīkste nebija iekļauta čempionātā) un vēlāk no 1986. līdz 1992. gadam. Visas sacīkstes tika rīkotas Brāļu Rodrigesu autodromā.
2003. gadā pirmoreiz izplatījās baumas, ka Meksikas GP atgriezīsies un sacīkstes notikšot jaunā trasē pie Kankunas pilsētas. 2005. gadā štata gubernators paziņoja, ka Meksikas Grand Prix notiks jau. gadā. Plāns tika atlikts. Pēc atcelšanas Bērnijs Eklstons paziņoja, ka Meksikas GP notiks. gadā, tomēr arī šis plāns ir atlikts.
Latvijas futbola Virslīga
Latvijas futbola Virslīga ir Latvijas futbola čempionāta augstākā divīzija. Kopš 2012. gada sezonas turnīru organizē biedrība "Latvijas futbola Virslīga", līdz tam to darīja Latvijas Futbola federācija. No 2019. gada līgas nosaukums ir Optibet Virslīga, jo galvenais sponsors ir uzņēmums Optibet. Kopš 1992. gada, kad Latvija atguva neatkarību, 13 reizes pēc kārtas čempiona nosaukumu ieguva futbola klubs Skonto FC, 2005. gadā uzvaru sēriju pārtrauca Liepājas Metalurgs. Tad trīs reizes pēc kārtas par čempioniem kļuva FK Ventspils, bet 2009. gadā ventspilnieku uzvaru sēriju atkal pārtrauca Liepājas Metalurgs. Šī brīža čempioni ir Valmiera FC.
Vēsture
Pirmais Latvijas čempionāts futbolā notika 1922. gadā, kad par čempioniem kļuva Rīgas "Kaiserwald". 1927. gadā tika izveidota Virslīga, par tās pirmajiem čempioniem kļuva Liepājas "Olimpija". Nākamajos divos gados klubs ieguva otro un trešo čempiona titulu. 1930. un 1931. gadā par čempioniem kļuva Rīgas FK.
Turnīrs
Turnīra izspēles formāts un klubu skaits ir vairākkārt mainījies. Sacensības notiek no marta līdz novembra sākumam. Virslīgā šobrīd piedalās 9 klubi, kas sezonas laikā savā starpā tiekas divas reizes — vienreiz mājās, vienreiz viesos, kas kopā sastāda 16 spēles. Sezonas beigās komanda, kas paliek pēdējā vietā, automātiski izkrīt uz 1. līgu un tās vietu ieņem 1. līgas uzvarētājkomanda. Savukārt komanda, kas paliek priekšpēdējā vietā, tiekas divās pārspēlēs par palikšanu Virslīgā ar 1. līgas 2. vietas ieguvēju.
Tituli
Kopumā 12 komandas ir kļuvušas par uzvarētājiem.
Rekordi
Visvairāk spēļu Virslīgā (483) aizvadījis aizsargs Igors Korabļovs.
Visvairāk titulus (14) izcīnījusi Skonto FC komanda (1992-2004, 2010).
Somālilenda
Somālilenda (, Arḍ aṣ-Ṣūmāl), oficiāli Somālilendas Republika (,  Jumhūrīyat Ṣūmālīlānd) ir pašpasludināta valsts Āfrikas austrumos pie Adenas līča. Somālilendas neatkarība nav starptautiski atzīta, oficiāli tā ir Somālijas autonoms reģions. Somālilendas Republikas neatkarība ir pasludināta 1991. gada 18. maijā, tā ir prezidentāla republika.
Viens pats mājās 2
"Viens pats mājās 2: Apmaldījies Ņujorkā" (en, vai vienkārši Viens pats mājās 2) ir 1992. gada Ziemassvētku kinokomēdija, kuras režisors ir Kriss Kolumbuss, scenārija autors un producents Džons Hjūzs. Tas ir turpinājums 1990. gada filmai "Viens pats mājās" un otrā filma "Viens pats mājās" filmu sērijā. Galvenās lomas filmā atveido Makolijs Kalkins, Džo Peši, Denjels Stērns, Džons Hērds, Tims Karijs, Brenda Frikere un Ketrina O'Hāra. Filmā Kevins Makalisters (Kalkins), noklīst no savas ģimenes, kas dodas atvaļinājumā uz Floridu, un nokļūst Ņujorkā.
Hjūzs pēc sešu filmu līguma parakstīšanas ar studiju 20th Century Fox, pabeidza filmas scenāriju līdz 1991. gada februārim. Kalkina atgriešanos apstiprināja maijā, un drīz pēc tam noslēgti līgumi arī ar pārējiem aktieriem. Filmēšana notika no 1991. gada decembra līdz 1992. gada maijam, un norisinājās Ilinoisā un Ņujorkā, tostarp Rokfellera centrā un Pasaules tirdzniecības centrā.
Filmas "Viens pats mājās 2" pirmizrāde ASV notika un to izplatīja 20th Century Fox. Tā saņēma dažādas kritiķu atsauksmes, slavējot aktierspēli, bet kritizējot par tumšāku toni, vardarbību un līdzību ar iepriekšējo filmu. Filmas pasaules kases ieņēmumi ir gandrīz 359 miljoni ASV dolāru, kļūstot par trešo ienesīgāko 1992. gada filmu. 1997. gadā filmai izlaists turpinājums ar jaunu aktieru sastāvu "Viens pats mājās 3".
"Viens pats mājās 2" ir pēdējā sērijas filma, kurā piedalās pirmās filmas aktieru sastāvs. Tomēr Devins Retrejs atkārtoja Baza Makalistera lomu sestajā sērijas filmā Home Sweet Home Alone.
Etiopijas Ortodoksālā baznīca
Etiopijas Ortodoksālā baznīca (am / Yäityop'ya ortodoks täwahedo bétäkrestyan) ir lielākā baznīca Etiopijā un lielākā no Austrumu Baznīcām. Tai pieder 45—50 miljoni cilvēku.
Pirmsākumi
Kristietība Etiopijas (toreizējās Aksūmas valsts) teritorijā ienāca 4. gadsimtā, kad no Sarkanajā jūrā avarējuša kuģa izglābās divi brāļi — Frumentijs un Edesijs, kuri tika sagūstīti un kā vergi nosūtīti Aksūmas karalim. Abi iemantoja Aksūmas karalienes Ellas Amidas simpātijas un viņiem tika atļauta kristietības sludināšana Aksūmā. Kristietības idejas no vietējo ļaužu puses tika uzņemtas atsaucīgi un Frumentijs devās uz Ēģipti, lai lūgtu Aleksandrijas bīskapam Atanasijam nosūtīt uz Aksūmu papildus misionārus. Bīskaps atzina nepieciešamību nostiprināt kristietību Aksūmā un ordinēja Frumentiju abunas kārtā, kas ir bīskapa amata ekvivalents. Viņa misijas Etiopijā bija veiksmīgas, un ar karalienes Ezanas atbalstu, Aksūma kļuva par kristīgu valsti. Šī saikne ar Aleksandrijas bīskapu saglabājās līdz pat 20. gadsimta 50. gadiem, kad imperators Haile Selasije vienojās ar Aleksandrijas Koptu baznīcu, ka Etiopijas baznīca nākamos abunas izvēlēsies no etiopiešu vidus.
Deviņu mūku ierašanās
Nākamais svarīgais posms Etiopijas ortodoksālās baznīcas attīstībā bija deviņu mūku ierašanās. Pastāv pieņēmums, kas šiem mūki ieradušies iespējams no Sīrijas vai Ēģiptes, citos avotos blakus Ēģiptei ir minēta Roma un Konstantinopole. Šie mūki pārstāvēja monofizītu uzskatus un tādēļ bijuši spiesti atstāt minētās valstis, jo nebija pakļāvušies Halkēdonas koncilā pieņemtajai kristoloģijas doktrīnai, ka Jēzus persona eksistē divās iedabās — cilvēciskajā un dievišķajā; pretēji tam monofizīti seko uzskatam, ka Jēzus dievišķā iedaba nav atdalāma no cilvēciskās un tās harmoniski līdzdalās Jēzus personā. Ar šo mūku darbību aizsākās monastisma kultūras uzplaukums Etiopijā, iesākās klosteru izplatība un tie kļuva par ietekmīgiem teoloģiskiem centriem, līdz ar to, vēl pamatīgāk nostiprinot kristietību un izskaužot pagāniskos kultus. Svarīgs šo mūku ieguldījums kristietības nostiprināšanā bija Bībeles iztulkošana vietējā gezu valodā, kas ļāva piesaistīt kristietībai arvien plašākās ļaužu masas. Mūsdienās gezu ir saglabājusies kā liturģiska valoda, neskatoties uz to, ka tā vairs nav dzīva komunikācijas valoda. Iespējam tieši šo mūku darbība ir likusi pamatus Etiopijas ortodoksālās Baznīcas monofizītiskajai orientācijai, kas saglabājusies arī 21. gadsimtā, un ir raksturīga austrumu baznīcām Sīrijā, Turcijā un Armēnijā.
Sastapšanās ar islāmu
Liels pārbaudījums Etiopijas ortodoksālajai baznīcai un Etiopijas kristietībai kopumā bija sastapšanās ar islāmu. Musulmaņu iekarojumi izolēja Etiopiju no pārējās kristīgās pasaules, vienīgais kanāls ar ārpasauli bija Etiopiešu klosteris Jeruzalemē, kas kalpoja par atbalsta punktu mūkiem-svētceļotājiem un nodrošināja sakarus ar ārpasauli. Sākumā attiecības ar musulmaņiem bija draudzīgas, jo pats Muhameds bija devis rīkojumu pret etiopiešiem izturēties labvēlīgi, par iemeslu minot to, ka Etiopieši bija uzņēmuši Muhameda sekotājus, kuriem bija jābēg dažādu reliģisku un politisku iemeslu dēļ. Valdīja zināma reliģiskā tolerance un nebija nopietnu konfliktu starp abu reliģiju sekotājiem. Tomēr šis tolerances periods nebija ilgs un parādījās pirmās sadursmes starp etiopiešiem un musulmaņiem, kas soli pa solim pārauga pilsoņu karā ar izteiktiem reliģiskās neiecietības uzplūdiem — tika dedzinātas baznīcas un izlaupīti klosteri, ka arī vajāti kristietības sekotāji. Ar šo laiku datējams Etiopijas „Tumšo laiku” sākums, kad Etiopieši bija spiesti meklēt patvērumu kalnos un aizsargāt sevi no musulmaņu uzbrukumiem. Neskatoties uz kritisko situāciju, etiopieši šajā izolācijā spēja saglabāt savu ticību, tradīcijas un neatkarību.
Zagves dinastija
Reliģiskā dzīve guva jaunu intensivitāti 12.—13. gadsimtā, kad pie varas nāca Zagves dinastija. Karalis Lalibela, lai piesaistītu svētceļniekus Rohas pilsētai, kuru vēlāk tika nosaukta viņa vārdā, lika izveidot īpašu, klintī izcirstu baznīcu ansambli, un apgalvoja, ka šo baznīcu apmeklējums ir tas pats, kas ieraudzīt Jēzu. Veidojot šo projektu, tika mēģināts atveidot svētās pilsētas Jeruzalemes izvietojumu un daudzām vietām, tika doti vārdi, kas minēti Bībelē. Lalibelas pilsēta kļuva un ir joprojām galvenā etiopiešu svētceļojumu vieta.
16. gadsimts
16. gadsimtā Etiopijas teritorijā ģenerāļa Ahmeda Al-Gāzi vadībā vēlreiz iebruka musulmaņi. Šajā laikā Etiopiju apmeklēja potugālis Žoans Bermudess, kurš, atgriezies savā valstī lūdza portugāļu palīdzību etiopiešiem. Ar portugāļu atbalstu 1543. gadā etiopieši uzvarēja musulmaņus Vainadagas kaujā. Ģenerālis Al-Gāzi šajā kaujā gāja bojā. Šajā laikā mira etiopiešu baznīcas abuna un Bermudess izmantojot šo apstākli, apgalvoja, ka mirušais bīskaps viņu ir izvēlējies par savu pēcteci un Romas pāvests viņu ir ordinējis par Etiopijas arhibīskapu. Etiopijā mītošie portugāļi viņu atbalstīja un mudināja karali Galavdevosu pieņemt Romas katoļticību. Lai nostiprinātu Romas ietekmi, tika sūtītas arī jezuītu misijas, kuras centās pievērst Etiopijas galmu Romas katoļticībai. Imperators Susenjoss I pārgāja katolicismā, taču viņa dēls Fasilidess, pēc iedzīvotāju sacelšanās, atkal pasludināja etiopiešu pareizticību par valsts reliģiju un izraidīja jezuītu misionārus un eiropiešus no Etiopijas.
19. gadsimts
19. gadsimtā Etiopijas Ortodoksālās baznīcas pozīcijas vājinājās, lielākoties oromo tautas migrācijas dēļ. Lielākā daļa oromo bija musulmaņi, vai arī sekoja tradicionālajai oromo reliģijai, kuras centrā ir dievs Waaqa Tokkichaa, kas tulkojumā nozīmē „viens dievs”. Etiopijas garīdzniecība patvērās klosteros, kuri bija saglabājušies, jo bija ienaidniekiem praktiski neaizsniedzami. Etiopijas ortodoksija kļuva mazāk pievilcīga potenciālajiem jaunpienācējiem, jo daudzi uzskatīja striktos gavēņus par apgrūtinošiem un vairs nezināja gezu valodu, kurā noritēja liturģija. Etiopijas baznīca cieta arī no vadītāju trūkuma, jo Aleksandrijas Koptu patriarhs uz laiku neordinēja jaunus abunas, un ordinētie abunas nespēja pienācīgi vadīt baznīcu, jo valstī valdīja haoss. Baznīca bez stingra reliģiskā līdera zaudēja savu kursu un nespēja saturēt ticīgos vienkopus.
19. gadsimta otrajā puse Etiopijas ortodoksālā baznīca atguvās, kad Ēģiptes patriarhs ordinēja jaunu abunu un pie varas Etiopijā nāca virkne dievbijīgu karaļu, kas centralizēja Etiopiju un atbalstīja baznīcas intereses. Karaļa Menelika II vadībā Etiopija sakāva itāļu kolonizatorus un saglabāja savu neatkarību laikā, kad eiropieši kolonizēja citas Āfrikas valstis.
20. gadsimts
1959. gadā Etiopijas ortodoksālā baznīca ieguva tiesības ievēlēt priesterus no etiopiešu vidus, un pārdzīvojot dziļas krīzes gadus Benito Musolīni iebrukuma laikā 1935.-1941. gadam, pēc tam marksistisko revolūciju 1974. gadā un līdz 1991. gadam valdošās ateisma ideoloģijas sekas.
Reliģiskie uzskati, prakse un simboli
Etiopijas ortodoksālās baznīcas svētos rakstus veido īsais un garais kanons. Īsais kanons sastāv no ebreju Bībeles grāmatām, visiem „Apokrifiem” un „Svinībām”, „Enoka grāmatas” un Josipona viduslaiku ebreju un citu tautu vēstures grāmatām. Etiopijas Baznīca, izteikti uzsver vecās derības mantojumu un atsevišķas reliģiskās prakses, kuras ir tieši patapinātas no ortodoksālā jūdaisma. Piemēram, strikti tiek ievēroti košera likumi, pastāv aizliegums uzturā lietot cūkgaļu un virkne citu sadzīvisku noteikumi, kas aizgūti no Jūdaisma. Obligāta ir arī Jūdaismam raksturīgā vīriešu apgraizīšanas procedūra. Baznīcā ir nodalītas sieviešu un vīriešu vietas, un sievietēm ienākot baznīcā seja jāaizklāj ar plīvuru, kā arī visiem ieejot baznīcā ir jānovelk kurpes, kas atbilst stāstam par Mozu, kuram brīdī, kad to uzrunāja degošais rožu krūms, pavēlēja novilkt kurpes, kamēr viņš stāv uz svētās zemes. Īpaša nozīme reliģiskajā praksē ir derības šķirstam, kuru uzskata par to pašu, kuru Mozus nesa sev līdz, kad tas vadīja izraelītu bēgšanu. Pēc nostāstiem derības šķirstā atrodas akmens plāksnes, kuras ir liecība dieva derībai ar Izraēla tautu. Tiesa, pastāv dažādi viedokļi par to, vai šis ir īstais derības šķirsts, vai nē, bet jebkurā gadījumā, tam ir ļoti liela nozīme Etiopijas baznīcas praksē. Baznīcu arhitektūrā dominē taisnstūra, astoņstūra, vai apļa formas. Vecās un klostera baznīcas ir lielākas un veidotas taisnstūra formā, savukārt ciema baznīcas ir piemērotas tradicionālo ēku formām un ir ieapaļas. Svētnīca un derības šķirsts vienmēr atrodas baznīcas centrā — tas ir aizguvums no jūdaisma. Reliģiskajā praksē izplatītas ir svētās mistērijas, tas ir vēl vien iemesls, kādēļ pilnīgāka ir apļa forma, jo aplī var izkārtoties reliģiskais personāls, lai dziedātu un spēlētu perkusijas. Īpašs reliģiskās arhitektūras šedevrs ir klintī izcirstās baznīcas Lalibelas pilsētā, kas ir monolītiskās arhitektūras paraugs.
Etiopijas ortodoksālā baznīca atšķirībā no Romiešu katoļu un protestantiskajām baznīcām savā praksē un reliģiskajos priekšstatos ir saglabājusi ļoti daudz ietekmju no jūdaismu, tai pat laikā ietverot arī reliģisko mistēriju praksi, kas tuvāka tradicionālajiem priekšstatiem. 20. gadsimta 20. gados Roberts Rodžers izveido Afro atlikāņu konstruktīvistu baznīcu — reliģisku kustību, kas, balstoties uz atsevišķiem Bībeles tekstiem, īpaši uz 68. psalmu [„No Ēģiptes nāks princese un Etiopijai ir jāceļ savas rokas pretim Dievam”] Etiopiešus uzskata par dieva izredzēto tautu un rada pārstrādātu Bībeli - Holy Piby, tekstu, kas pēc tam spēcīgi ietekmē rastafari kustību.
Atrypa
Atrypa ir izmirušu pleckāju ģints no Atripīdu kārtas. Ģints tika izdalīta 1828. gadā pēc Anomia reticularis sugas no Gotlandes silūra nogulumiem. Šīs ģints pārstāvjiem čaulas ir ieapaļas, radiāli skulpturētas, parasti ar plātņveidīgām augšanas josliņām. Zobi un zobu bedrītes atskabargainas; muguras vāciņā ir septa vai vidus valnītis. Spirālēm ir ap 18 vijumu. Jugums izliekts V-veidīgi virzienā uz priekšējo malu; pieaugušām formām bieži vien sastāv no diviem jugāliem izaugumiem. Ģintī ir daudz sugu. Dzīvoja no silūra līdz augšējam devonam, atsevišķi atradumi ir konstatēti apakšējā karbonā. Izplatība bija ļoti plaša.
Tripura
Tripura (bn, en) ir viens no Indijas štatiem. Tripura lielākoties robežojas ar Bangladešu, kā arī ziemeļaustrumos ar diviem Indijas štatiem — Asamu un Mizorāmu. Tripuras platība ir 10 492 km². Administratīvais centrs ir Agartala, kas ir arī lielākā štata pilsēta. Tripurā dzīvo aptuveni 3,67 miljoni iedzīvotāju.
Tripuru ieskauj piecas kalnu grēdas. Ar pārējo valsti Tripuru savieno tikai viens lielceļš, tāpēc tā ir salīdzinoši noslēgta Indijas teritorija. Lielākā daļa no Tripuras klāj meži, tajos dzīvo vislielākā primātu daudzveidība Indijā. Ģeogrāfiskā izolētība traucē Tripurai attīstīties saimniecības nozarēs. Iedzīvotāji galvenokārt nodarbojas lauksaimniecības nozarē, ir mājražotāji vai strādāt civildienestā. Tripura ir zināma kā bambusu produktu ražotāja. Vairāk nekā 50% no Indijā saražotajiem bambusa kociņiem tiek saražoti Tripurā.
15. gadsimtā kokboroku valodā tika sarakstīta Tripuras hronika “Radžmala”. Tajā ir aprakstīta Tripuras valdnieku mitoloģiskā izcelsme. Hronikā valdnieki tiek saukti par tripur, no kā arī tiek pieļauta štata nosaukuma izcelsme. Sanskritā štata nosaukumu (त्रिपुर) veido divi vārdi — त्रि (tri — ‘trīs’) un पुर (pura — ‘pilsēta’).
Administratīvais iedalījums
Tripura administratīvi sīkāk dalās 8 apgabalos. Līdz 2012. gada janvārim administratīvi iedalījās 4 apgabalos.
Šie apgabali ir šādi:
Beninas futbola izlase
Beninas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Beninu starptautiskās futbola sacensībās. Beninas futbola izlasi pārvalda Beninas Futbola federācija. Līdz 1975. gadam komanda bija pazīstama ar nosaukumu Dahomejas futbola izlase, līdz Dahomeja pārtapa par Beninu. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1959. gadā pret Nigēriju. Beninas izlase nekad nav kvalificējusies Pasaules kausa finālturnīram. Āfrikas Nāciju kausā Benina ir piedalījusies četras reizes, labāko rezultātu sasniedza 2019. gadā, kad iekļuva ceturtdaļfinālā.
Pusana
Pusana (ko) ir pilsēta Dienvidkorejas dienvidaustrumos pie Korejas šauruma krastā pie Nakdonas (Nakdong) upes. Otra lielākā Dienvidkorejas pilsēta, lielākā Dienvidkorejas osta un viena no lielākajām ostas pilsētām pasaulē. Pusanas osta ir piektā lielākā konteineru osta pasaulē.
Tiek dēvēta par Dienvidkorejas "vasaras galvaspilsētu", jo daudzi korejieši vasarā atpūšas Pusanā tās lielisko pludmaļu dēļ. Pusanas Starptautiskā kinofestivāla - lielākā Āzijā, mājvieta.
Vēsture
Pilsēta eksistēja jau II un III gadsimtos, kā Činhanas (Jinhan) konfederācijas sastāvdaļa. Vēlāk tā iekļāvās Sillas valstī.
No XV gadsimta Pusana kļuva par Korejas "vārtiem" uz Japānu - Korejas valdnieki veidoja Pusanu kā tirdzniecības centru ar Japānu un atļāva japāņiem apmesties pilsētā. 1876. gadā Pusana kļuva par Korejas pirmo starptautisko ostu. Arī japāņu okupācijas gados (1910-1945) Pusana bija galvenā osta tirdzniecībai ar Japānu.
Cilvēki
Pusanā dzimuši:
Skotijas jūra
Skotijas jūra (en, es), arī Dienvidantiļu jūra (es), ir malas jūra, kuras ziemeļu un centrālā daļa atrodas Atlantijas okeānā, bet dienvidu daļa — Dienvidu okeānā, starp Dienvidameriku un Antarktīdu. Jūru dienvidrietumu—ziemeļaustrumu virzienā šķērso Antarktiskā konverģence.
Vispārējs raksturojums
Jūra atrodas tuvu polārajam lokam. Skotijas jūru uzskata par jūru ar vislielāko vidējo dziļumu — tas pārsniedz 5000 m. Ūdens virsējā slāņa temperatūra no −1 °C līdz 6 °C, sāļums ap 34‰.
Ziemeļu daļā mērenās joslas ūdeņi, centrālajā daļā — Rietumvēju straume, kas apvij visu Zemi. Dienvidu daļā ieplūst aukstie Vedela jūras ūdeņi. Virs jūras valda rietumu vēji, bieži vētras.
Robežas
Skotijas jūru ierobežo zemūdens Skotijas grēda, kuras virsūdens daļa ir salu grupas. Ziemeļos atrodas Šega klintis un Dienviddžordžija, austrumos — Dienvidsendviču salas, dienvidos — Dienvidorkneju salas un Dienvidšetlendas salas. Rietumos atrodas Ugunszeme un Dreika šaurums, kas atdala Dienvidameriku un Antarktīdu, savienojot Atlantijas okeānu ar Kluso okeānu.
Nosaukums
Nosaukums dots aptuveni 1932. gadā par godu Viljama Speirsa Brūsa vadītās skotu antarktiskās ekspedīcijas (1902—1904) kuģim Scotia.
Aizkalne
Aizkalne (ltg), agrāk arī Jasmuiža, Josmuiža (Juosmuiža), ir ciems Preiļu novada Aizkalnes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Jāšas upes labajā krastā 14 km no novada centra Preiļiem un 218 km no Rīgas.
Aizkalne izaugusi padomju laikā kā ciema padomes un Raiņa kolhoza centrālais ciemats. Aizkalnē atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, bibliotēka, pasts, Raiņa memoriālais muzejs «Jasmuiža», katoļu un pareizticīgo baznīcas. Aizkalnē atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis - Aizkalnes senkapi
Atripīdu kārta
Atripīdu kārta (Atrypida) ir slēdzenes pleckāju kārta. Čaulas pārsvarā ieapaļas, ar ieliektu, retāk taisnu slēdzenes malu. Deltīdijs ir trīsstūrveida, parasti ar deltīdija plāksnīšu pāri un apaļu kājas atvērumu (foramen) zem galotnes. Slēdzenes plāksnīte divdaļīga. Rokas aparāts sastāv no divām, parasti konusveidīgām spirālēm ar virsotnēm, kas vērstas muguras vāciņa virzienā, reizēm vēdera vāciņa virzienā, un pavisam reti uz čauliņas centru. Jugums ir viengabalains vai arī sadalīts, vienkāršs vai arī ar vienu izaugumu. Čauliņu veidojošā viela ir monolīta vai arī reizēm poraina. Atripīdu kārtas pārstāvji dzīvoja no vidējā ordovika līdz apakšējam karbonam.
Sistemātika
Senāk Atripīdu kārtu iedalīja 4 virsdzimtās (Cyclospiracea, Atrypacea, Coelospiracea, Dayiacea). Tagad ir izstrādāta detalizetāka atripīdu sistemātika.
Beyond the Infinite
Beyond the Infinite ir grupas Juno Reactor trešais albums. Albums tiek vērtēts kā salīdzinoši neveiksmīgs, kritizējot Juno Reactor vēlmi apvienot pēc iespējas vairākus stilus rezultātā iegūstot saraustītu mūzikas albumu
Saharoze
Saharoze (C12H22O11, niedru cukurs, biešu cukurs) ir ogļhidrāts, kas pieder pie disaharīdiem. Sastāv no D-glikozes un D-fruktozes cikliskajiem atlikumiem. Saharozes pilnais ķīmiskais nosaukums ir β-D-fruktofuranozil-(2→1)-α-D-glikopiranozīds. Ķīmiski tīra saharoze ir bezkrāsaini monoklīni kristāli ar saldu garšu; šķīst ūdenī. Ķīmiskā vai fermentatīvā hidrolīzē šķeļas līdz glikozei un fruktozei. Sintezējas fotosintēzes procesā augu lapās, uzkrājas stublājos, saknēs, augļos. Daudz saharozes ir cukurbietēs (≈18%), cukurniedru sulā (≈20%). Mikrobioloģiski no saharozes iegūst etilspirtu u.c. vielas. Saharozi plaši izmanto uzturā (pārtikas cukurs), pārtikas, plastmasu, celulozes rūpniecībā.
Atrašanās dabā
Saharoze ir sastopama ne tikai cukurbietēs un cukurniedrēs, no kā to iegūst rūpnieciski, bet arī bērzu, kļavu sulā, burkānos, bietēs, melonēs un daudzos citos dārzeņos un augļos.
Puslode
Vārds puslode burtiski nozīmē "puse no lodes" un apzīmē pusi no jebkura lodes veida ķermeņa. To visbiežāk lieto šādos gadījumos:
Retumis puslodi dēvē arī grieķu izcelsmes svešvārdā par hemisfēru.
Kriss Filipss
Kriss Filipss (dzimis 1978. gada 9. martā) ir kanādiešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2014) Filipss spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Otavas "Senators" rindās. Otavā Filipss spēlē jau kopš 1997. gada.
Spēlētāja karjera
No 1995. līdz 1997. gadam Filipss spēlēja Rietumu hokeja līgā, 1996. gada vasarā ar pirmo numuru tiekot izvēlēts NHL draftā. 1997.—98. sezonā Filipss debitēja NHL klubā Otavas "Senators", uzsākot savu profesionālā spēlētāja karjeru.
1998.—99. sezonā Filipss izlaida 48 spēles traumas dēļ, taču turpinājumā bija viens no komandas vadošajiem aizsargiem. 2002.—03. sezonā kopā ar klubu izcīnīja Prezidenta kausu, kuru piešķir NHL regulārās sezonas uzvarētājai. 2004.—05. sezonas lokauta laikā Kriss spēlēja Zviedrijas Elitsērijas klubā Brynas IF, taču tad atgriezās Otavā.
Līdz ar 2006.—07. sezonas sākumu Filipss kļuva par vienu no "Senators" kapteiņa palīgiem. Tanī pašā sezonā komanda arī sasniedza Stenlija kausa finālu, kurā gan piekāpās Anahaimas "Ducks" vienībai.
Kanādas izlases rindās Filipss spēlējis 2000., 2005. un 2009. gada Pasaules čempionātos, 2005. un 2009. gadā izcīnot sudraba medaļas, kā arī divos Pasaules čempionātos junioriem, tajos izcīnot divas zelta medaļas.
2014. gada FIFA Pasaules kauss
2014. gada FIFA Pasaules kauss (pt) bija starptautisks vīriešu izlašu futbola turnīrs, kas notika Brazīlijā laikā no līdz. Šis bija 20. FIFA Pasaules kausa finālturnīrs. Brazīlija finālturnīru rīkoja otro reizi, pirmoreiz tas notika. gadā. Šī bija pirmā reize kopš 1978. gada, kad finālturnīrs tika aizvadīts Dienvidamerikā. Brazīlija par turnīra norises vietu tika izraudzīta 2007. gadā. Ceturto reizi turnīra vēsturē Pasaules kausu izcīnīja Vācijas izlase, kas finālā uzvarēja Argentīnas izlasi ar 1:0.
Finālturnīrā piedalījās 32 izlases no 5 konfederācijām. Brazīlijas izlase turnīram kvalificējās automātiski kā turnīra rīkotāji, pārējās (31 izlase) kvalificējās kvalifikācijas turnīra rezultātā, kas tika uzsākts 2011. gada jūnijā. Kopumā tika aizvadītas 64 spēles 12 pilsētās. Pirmoreiz Pasaules kausa finālturnīru vēsturē tika izmantota vārtu līnijas tehnoloģija.
Rīkotājvalsts izvēle
FIFA paziņoja, ka 2014. gada FIFA Pasaules kauss norisināsies Dienvidamerikā. Turnīrs šajā kontinentā nebija norisinājies kopš (toreiz tas norisinājās Argentīnā). Brazīlija oficiāli paziņoja par savu kandidatūru. Taču nepieciešamos dokumentus iesniedza tikai. Vēl savu kandidatūru uz rīkotājvalsts vietu izvirzīja Kolumbija, taču 2007. gada 11. aprīlī tā kandidatūru atsauca, atstājot Brazīliju kā vienīgo kandidātvalsti. Formāli Brazīlija rīkotājvalsts godu ieguva 2007. gada 30. oktobrī, kad FIFA prezidents Zeps Blaters paziņoja par 2014. gada čempionāta rīkotājvalsts izvēli.
Interesi par turnīra rīkošanu bija izrādījusi arī Argentīna. Tā vēlējās Pasaules kausu organizēt kopā ar Čīli. Šī dubultkandidatūra oficiāli netika izvirzīta. Arī Austrālija un Amerikas Savienotās Valstis izrādīja interesi par turnīra rīkošanu, bet šīs vēlmes netika ņemtas vērā, jo pirms tam jau bija pasludināts, ka turnīru rīkos Dienvidamerikā.
Kvalifikācija
Kopumā Pasaules kausam mēģināja kvalificēties 203 izlases. Brazīlijas izlase kā rīkotājvalsts finālturnīram kvalificējās automātiski. Pirmo reizi kopš 2002. gada finālturnīrā nepiedalījās neviena no Okeānijas konfederācijas (OFC) izlasēm. Pirmās kvalifikācijas spēles tika aizvadītas, pēdējais finālturnīra dalībnieks tika noskaidrots 2013. gada novembrī. Vienīgā izlase, kas kvalificējās finālturnīram un iepriekš nebija tajā spēlējusi, bija Bosnijas un Hercegovinas izlase. Kolumbijas izlase kvalificējās turnīram pēc 16 gadu pārtraukuma, bet Beļģijas un Krievijas izlase atgriezās finālturnīrā pēc 12 gadu pārtraukuma. Visaugstāk esošās izlases rangos, kas nekvalificējās čempionātam, bija Ukrainas, Zviedrijas un Čehijas izlases.
Tiesneši
FIFA izvēlējās tiesnešus no visām 6 FIFA konfederācijām. Kopā ar 25 galvenajiem tiesnešiem FIFA nosauca arī 50 līnijtiesnešus, kā arī 8 rezerves tiesnešu pārus.
Sastāvi
Tāpat kā 2010. gada turnīrā komandām ne vēlāk kā 10 dienas pirms turnīra sākuma ir jāpaziņo 23 spēlētāju sastāvs (no kuriem trim jābūt vārtsargiem).
Komandām līdz pat 24 stundām pirms pirmās spēles ir atļauts veikt izmaiņas šajā sastāvā nopietnu savainojumu gadījumā.
Spēļu kalendārs
Finālturnīra grupu sadalījums tika izlozēts Matadisanžuānā. Visas kvalificējušās grupas tika izsētas 4 grozos pa 8 komandām - pirmais grozs tika izsēts pēc FIFA oktobra reitinga, pārējie grozi tika izsēti balstoties uz konfederāciju principa tā, lai katra grupā nebūtu vairakas komandas no vienas konfederācijas (no UEFA kvalificējās 13 komandas, tādēļ grupās nevar būt vairāk par 2 UEFA komandām).
Pirms izlozes viena 4. groza komanda tika izlozēta 2. grozā - Dienvidamerikas komandas izveidoja papildus grupu, no kuras tika izlozēta viena komanda - no 4. grupas izlozētā grupa pievienojās tajā grupā, kurā tika izlozēta papildus Dienvidamerikas komanda.
Balvu fonds
FIFA apstiprinātais balvu fonds šim čempionātam ir 576 miljoni ASV dolāri. Salīdzinājumā ar iepriekšējā čempionātu, kas notika 2010. gadā, balvu fonds ir pieaudzis par 37%. Vēl pirms čempionāta katra no izlasēm no balvu fonda saņēma 1,5 miljonus ASV dolāru tēriņiem, kas saistīti ar sagatavošanos čempionātam.
Atlikusī balvu fonda nauda tiks sadalīta starp čempionāta dalībniecēm šādā kārtībā:
Logo
Čempionāta logo nosaukums ir "Iedvesma", to radīja Brazīlijas aģentūra Africa un tā attēlo trīs stilizētas rokas, kas paceļ gaisā galveno balvu. Logo tika prezentēts 2010. gada jūlijā.
Sauklis
Čempionāta sauklis — "Visi kopīgā ritmā".
Talismans
Sacensību talismans ir Fuleko — bruņnesis, kas sevi aizsargā, saritinoties bumbā. Vārds darināts apvienojot vārdus futebol un ecologia — futbols un ekoloģija.
Bumba
Uzņēmums Adidas, kas ražo finalturnīra bumbas kopš 1970. gada, Brazīlijas finālturnīram ir sagatavojusi bumbu Adidas Brazuca. Brazuca ir neformāls brazīļu vārds, kas apzīmē brazīļu dzīves stilu un nacionālo lepnumu. Bumba oficiāli tika prezentēte finālturnīra grupu izlozes pasākumā.
Andris Rāviņš
Andris Rāviņš (dzimis ) ir latviešu inženieris un politiķis, Jelgavas domes vadītājs, bijušais Latvijas zemkopības ministrs.
Dzīvesgājums
Dzimis Jāņa Rāviņa un Veltas Nākmanes ģimenē. Mācījās Avangarda un Sesavas pamatskolās. Ieguva tehniķa, mehāniķa specialitāti Priekuļu Lauksaimniecības mehanizācijas tehnikumā, strādāja kolhozā "Avangards" par ekspluatācijas mehāniķi.
Pēc studijām Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātē (1975–1980) viņu paaugstināja par kolhoza galveno inženieri.
Politika
1989. gada decembrī ievēlēts par Jelgavas rajona tautas deputātu padomes deputātu. Pēc mēneša kļuvis par rajona TDP priekšsēdētāju.
1994. gadā ievēlēts atkārtoti kā vēlētāju apvienības "Tautas saimniecība un labklājība" pārstāvis.
1995. gadā kļuvis par prezidenta Gunta Ulmaņa padomnieku pašvaldību jautājumos.
Ādolfs Frīdrihs Mēklenburgs
Ādolfs Fridrihs (dzimis, miris ) bija Apvienotās Baltijas hercogistes hercogs, Āfrikas pētnieks, Vācu Togo gubernators un Vācijas Nacionālās Olimpiskās komitejas pirmais prezidents (1949-1951). Formāli viņš var tikt uzskatīts par vienīgo Baltijas monarhu, ja par tādu netiek uzskatīts Livonijas karalis Magnuss.
Andris Rāviņš
Politika
kļuvis par zemkopības ministru Krasta valdībā. Plānojis kandidēt LZS vadītāja krēslam, tomēr vēlēšanām nav pielaists nepietiekamā partijas biedra stāža dēļ, kurš viņam bija mazāks par diviem gadiem.
Ādolfs Frīdrihs Mēklenburgs
Dzīvesstāsts
Dzimis 1873. gadā Šverīnē kā Mēklenburgas-Šverīnes lielhercoga Frīdriha Franča trešais bērns. No 1907. līdz 1908. gadam vadīja zinātnisko ekspedīciju uz Centrālo Āfriku. No 1910. līdz 1911. gadam vadīja ekspedīciju uz Čadu un Sudānu. No 1912. līdz 1914. gadam bija pēdējais Togo vācu gubernators. No 1915. līdz 1916. gadam dienēja Austroungārijas un Turcijas armijās. 1918. gadā bija nominēts par Apvienotās Baltijas valsts galvu, bet nekad nav kāpis šīs īslaicīgās valsts tronī. No 1916. līdz 1956. gadam bija Starptautiskās Olimpiskās komitejas loceklis. No 1949. līdz 1951. gadam bija Vācijas Nacionālās Olimpiskās komitejas pirmais prezidents. Miris 1969. gadā.
Bija divreiz precējies - pirmoreiz ar princesi Viktoriju Feodoru, kas mira dzemdībās 1918. gada 18. decembrī, otrreiz - ar princesi Elizabeti 1924. gadā. Viņam bija viena meita hercogiene Voiclava-Feodora (Woizlawa-Feodora).
Andris Rāviņš
Politika
Ministra amatu zaudējis līdz ar valdības nomaiņu pēc jaunās Saeimas apstiprināšanas. Vēlāk bijis zemkopības ministra padomnieks.
2001. gadā ievēlēts Jelgavas domē, kļuvis par domes priekšsēdētāju.
Apbalvojumi un atzinības
Apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni (2014. gadā) un Latvijas Pareizticīgās Baznīcas III šķiras Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa ordeni.
Personīgā dzīve
Kopš 1977. gada precējies ar Ritu Rāviņu. Viņam ir divas meitas un dēls.
Magnuss Pējervi-Svensons
Magnuss Pējervi-Svensons (Magnus Pääjärvi-Svensson; dzimis 1991. gada 12. aprīlī) ir zviedru hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Zviedrijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2018) Magnuss spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Otavas "Senators" rindās.
Spēlētāja karjera
"Oilers" vienībai Pējervi pievienojās 2010. gada vasarā, tās sastāvā NHL regulārās sezonas spēlē debitējot 2010. gada 7. oktobrī. 2010.—11. gada sezonu uzbrucējs noslēdza kā sestais rezultatīvākais komandas spēlētājs, savukārt nākamajās divās sezonās zemās rezultativitātes dēļ vairāk nekā 30 spēles aizvadīja "Oilers" Amerikas hokeja līgas fārmklubā Oklahomasitijas "Barons".
2013. gada 10. jūlijā Pējervi-Svensons tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues". Komandas rindās spēlēja piecas sezonas un 189 spēles, tomēr nevienu pilnu sezonu tās sastāvā neaizvadīja, daļu laika pavadot tās AHL fārmklubā Čikāgas "Wolves". 2018. gada janvārī tika aizmainīts uz Otavas "Senators".
Zviedrijas izlases rindās Magnuss spēlējis 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos, 2010. gadā izcīnot bronzas medaļu, bet 2011. gadā - sudraba medaļu. 2010. gadā viņš turnīru noslēdza kā otrs rezultatīvākais tā spēlētājs, kā arī tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē.
Kumasi
Kumasi ir pilsēta Ganas dienvidos. Tā atrodas pie Bosomtves ezera, lietus mežu reģionā, aptuveni 250 km attālumā no galvaspilsētas Akras. Pilsēta ir pazīstama kā "dārzu pilsēta", jo tajā ir daudz dažādu augu un koku sugu. Kumasi ir otra lielākā Ganas pilsēta, tajā dzīvo 1,5 miljoni iedzīvotāju. Kumasi ir viena no valsts bagātākajām pilsētām, jo tās apkārtnē atrasti plaši zelta depozīti. Galvenās pilsētas eksportpreces ir cietkoks un kakao pupiņas. Kumasi pārvalda aptuveni pusi no visas Ganas koku industrijas.
Slovāku īpašvārdu atveidošana
Slovāku valodas īpašvārdu atveidošana latviešu valodas vidē tiek veikta pēc fonētiskās transliterācijas principa. Slovāku valodas alfabēta burti un burtkopas tiek tieši pārlikti latviešu valodas ortogrāfijā, pakļaujot šos vārdus gramatizācijai.
Atveidojot Slovākijā sastopamos ungāru, vācu, čehu, rusīnu personvārdus jāvadās pēc attiecīgo valodu atveides principiem: Jozef Stümpel - Jozefs Štimpels (vācu), Vladimír Országh - Vladimīrs Orsāgs (ungāru).
Slovāku alfabēts
Slovāku alfabēts sastāv no 46 grafēmām:
Urugvajas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: Oskars Tavaress
Slovāku īpašvārdu atveidošana
Slovāku alfabēts
Burti q, w un x tiek lietoti tikai aizguvumos.
Fonētiskās atveidošanas tabula
Atveidošanā netiek saglabāta līdzskaņu dubultošanās, izņemot personvārdus, kuru lietošanā ir iesakņojies analogs latviešu valodā: Anna - Anna. !Slovāku alfabēta burts !Fonēma (IPA) ! Atveidošana latviski ! Piemērs slovāku valodā ! Piemērs latviešu valodā ! Piezīmes !A a ! a !Á á ! ā a Hriňová Hriņova Galotnē. !Ä ä ! e !B b ! b !C c ! c !Č č ! č !D d ! d !Ď ď ! dj !Dz dz ! dz !Dž dž ! dž !E e ! e !É é ! ē e Humenné Humene Galotnē. !F f ! f !G g ! g !H h ! h !Ch ch ! h !I i ! i !Í í ! ī i
Galotnē. !ia ! ja a Trenčianske Teplice Trenčanske Teplice Pēc č, š vai ž. !ie ! je e Čierna nad Tisou Černa pie Tisas Pēc č, š vai ž. !J j ! j !K k ! k !L l ! l !Ĺ ĺ ! ll !Ľ ľ ! ļ !M m ! m !N n ! n !Ň ň ! ņ !O o ! o !Ó ó ! o !Ô ô ! o !Ou ou ! ou !P p ! p !Q q ! kv !R r ! r !Ŕ ŕ ! rr !S s ! s !Š š ! š !T t ! t !Ť ť ! tj !U u ! u !Ú ú ! ū !V v ! v !W w ! v !X x ! ks !Y y ! i !Ý ý ! ī i Veľký Meder Veļki Medera Galotnē. Par personvārdu atveidošanu ar galotni "-ý" skatīt zemāk. !Z z ! z !Ž ž ! ž
Personvārdu atveidošana
Vīriešu uzvārdus ar galotni "-ý" atveido sekojoši:
Sieviešu uzvārdi slovāku valodā lielākoties ir substantivizējušies piederības adjektīvi, kas atvasināti no vīriešu uzvārdiem ar piedēkli "-ová". Tādā formā tos arī atveido latviešu valodā: (Novotný - Novotnová - Novotnova).
Vietvārdu atveidošana
Slovāku valodas nomenklatūras vārdus tulko, ja tie pēc savas nozīmes sakrīt ar latviešu valodas nomenklatūras vārdu: Žilinský kraj - Žilinas novads.
Nomenklatūras vārdu nepievieno, ja tas ir iekļauts pašā nosaukumā, vai ja tas nav lietots oriģinālā: Štiavnica - Štjavnica (kalns).
Vārdkopas atveido sekojoši:
Gramatizācija
Atveidojot slovāku valodas īpašvārdus latviešu valodas vidē, tie jāpakļauj gramatizācijai, jāpiešķir dzimte un deklinācija.
Dzimte
Slovāku valodas īpašvārdiem dzimte piešķirama vadoties pēc nomenklatūras vārda dzimtes: