cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pudeļdeguna delfīns
Izskats un īpašības
Pudeļdeguna delfīns ir tēraudpelēkā vai gaiši pelēkā krāsā ar baltu vēderu, kas reizēm var būt rozīgs. Krāsu pāreja no tumšās muguras līdz baltajam vēderam ir vienmērīga un gandrīz nemanāma. Tam ir kupolveidīga piere un izteikts, labi nodalīts no galvas, strups purns, kas atgādina vecā stila džina pudeles kakliņu. Ķermeņa garums sasniedz 1,75—4 m, svars 150—650 kg, bet visbiežāk tas ir 2,5—3,5 m garš un sver 200—500 kg. Kopumā atklātās jūras populācijas īpatņi ir lielāki un tumšāki nekā krasta populācijas īpatņi, kā arī tiem ir proporcionāli īsākas spuras un purni. Salīdzinot abus dzimumus, tēviņi ir lielāki nekā mātītes.
Uzvedība
Pudeļdeguna delfīni ir ļoti sabiedriski un draudzīgi dzīvnieki. Tie veido grupas, kurās tipiski ir apmēram 15 īpatņi, taču grupā var būt gan tikai viens pāris, gan vairāk kā 100 delfīni, bet reizēm pat vairāk kā 1000 īpatņu, kas paliek kopā īsu brīdi. Grupas var būt dažādas: mātītes ar mazuļiem, abu dzimumu jaunie delfīni un pieaugušie tēviņi (tie ļoti bieži ceļo pa vienam vai noturīgos pāros).
Pudeļdeguna delfīni ir ļoti aktīvi un rotaļīgi dzīvnieki, to peldēšanas ātrums var sasniegt 35 km/h, bet parasti ātrums ir 3—6 km/h. Delfīni palīdz cits citam medībās, dzemdībās un slimību laikā. Jau kopš Senās Grieķijas laikiem saglabājušies stāsti par delfīnu palīdzību cilvēkiem, tos aizsargājot pret haizivīm vai izglābjot no noslīkšanas. Ne vienmēr pudeļdeguna delfīni ir draudzīgi, tiem ir arī savstarpēji strīdi, kas var pāraugt agresijā, kožot un grūstoties. Simpātijas savukārt tiek izrādītas ar pieglaušanos, ar glāstiem, izmantojot spuras un asti, un galvas rīvēšanu pret otra delfīna ķermeni. Nebrīvē delfīnu grupā ir stingra hierarhija, kas atkarīga no dzimuma, vecuma un lieluma. Liela auguma tēviņš dominē pār pārējiem grupas indivīdiem. Ja grupā nav tēviņu, tad par dominējošo dzīvnieku grupā kļūst lielākā mātīte. Pudeļdeguna delfīni kopumā reti migrē, bet tie dienā nopeld milzīgus attālumus, meklējot barību vai ūdens reģionu ar vispatīkamāko temperatūru.
Pudeļdeguna delfīni savā starpā komunicē, izmantojot balsi, tie ir dažādi svilpieni un pīkstieni, kas tiek radīti caur elpošanas atveri. Valda uzskats, ka delfīnu valoda ir tik attīstīta, ka to var izmantot, lai ar viņiem varētu sazināties. Komunikācija norit, arī izmantojot ķermeņa valodu, tie ir dažādu veidu lēcieni vai astes sišana pa ūdens virsmu. Pudeļdeguna delfīni izmanto arī klikšķošas skaņas un eholokāciju, lai orientētos telpā un lai atrastu medījumu.
Barība un barošanās
Delfīni pārtiek no dažādu sugu zivīm, kā arī astoņkājiem, kalmāriem un garnelēm. Atkarībā no izplatības reģiona mainās delfīnu diētas ieradumi. Piekrastē dzīvojošās populācijas galvenokārt barojas ar zivīm un jūras bezmugurkaulniekiem, toties atklātā jūrā dzīvojošie parasti barojas ar kalmāriem un pelaģiskām zivim. Atlantijas okeānā pie Amerikas krastiem dzīvojošo pudeļdeguna delfīnu vienas no iecienītākajām zivīm ir Atlantijas bungzivis (Micropogonias undulatus), bet pie Dienvidāfrikas krastiem dzīvojošiem Āfrikas stavridas (Trachurus delagoae). Pudeļdeguna delfīns medī zivis, kas ir 5—30 cm lielas. Katru dienu tas apēd 4,5—16 kg barības, atkarībā no indivīda lieluma. Mātes ar zīdāmiem mazuļiem barojas intensīvāk.
Delfīni ļoti bieži barojoties sadarbojas un uzbrūk zivju baram savstarpēji saskaņoti, bet tie barojas arī pa vienam. Lai atrastu medījumu, delfīni izmanto eholokāciju. Tiek raidīta uz priekšu klikšķoša skaņa, kas kā atbalss atgriežas pie delfīna, sniedzot informāciju par šķēršļa raksturu, lielumu, attālumu un kustīgumu. Asie zobi ļauj pudeļdeguna delfīnam zivi cieši satvert un noturēt, kamēr mēle iegroza zivi tā, lai to varētu norīt. Medījums netiek sakošļāts, bet norīts vesels. Reizēm lielāka zivs tiek spēcīgi sapurināta, lai pārlauztu tai skriemeļus, un tikai tad norīta. Medījot delfīni izmanto arī asti, ar kuru sit pa ūdens virsmu un apdullina zivis.
Vairošanās
Pudeļdeguna delfīni ir poligāmi. Pārošanās notiek divos veidos: tēviņu baram sekojot mātītei vai vienam tēviņam pievēršot uzmanību mātītei. Ja tēviņi apvienojas grupā, starp viņiem tiek nodibināta stingra hierarhija, kas balstās uz vecumu, augumu un izveicību. Tēviņi no delfīnu bara atšķir mātīti, kas meklējas, un cenšas ar to sapāroties. Tēviņu grupa ielenc mātīti un nelaiž tai klāt citus tēviņus, kas nav piederīgi grupai. Reizēm mātīte vēl nav gatava pāroties, un tēviņu bars tai visur seko. Šāda "aplidošana" var ilgt pat vairākas nedēļas. Ir tēviņi, kas neiekļaujas nevienā grupā, bet paliek teritorijā, kura mājo mātīšu bars, gaidot, līdz kāda mātīte sāk meklēties. Bieži vientuļajam tēviņam ir sava iemīļotā mātīte, ar kuru viņš pavada daudz laika kopā, kā arī cenšas ar viņu sapāroties. Tēviņš mātītei uzmanību izrāda, uzmetot mugurā kūkumu, pieglaužoties tai un noglāstot ar spurām vai berzējot galvu pret mātītes ķermeni. Atkarībā no izplatības reģiona vairošanās sezona notiek atšķirīgos gada periodos.
Pudeļdeguna delfīns, atkarībā no izplatības reģiona, dzimumbriedumu sasniedz 5—14 gadu vecumā, mātītes dzimumbriedumu visbiežāk sasniedz 5—10 gadu vecumā, tēviņi 8—13 gadu vecumā. Grūsnības periods ilgst apmēram 12 mēnešus, parasti piedzimst viens mazulis. Jaundzimušais ir 0,8—1,4 m garš, tas sver 9—30 kg. Dzemdību laikā vismaz divas mātītes sargā jauno māti un mazuli. Tas ir nepieciešams tāpēc, ka asinis, ko māte zaudē dzemdībās, bieži vien pievilina haizivis. Asistējošās mātītes reizēm talkā nāk arī dzemdībās. Tās palīdz jaundzimušajam nokļūt līdz ūdens virsmai, lai tas varētu pirmo reizi mūžā ieelpot gaisu. Līdzīga palīdzība tiek sniegta, ja delfīns ir savainots. Māte mazuli zīda 12—20 mēnešus, bet zivis tie papildus sāk ķert jau pirms 6 mēnešu vecuma. Māte ar savu atvasi paliek kopā, līdz tā sasniedz 4—5 gadu vecumu. Mazuļi dzimst ik pēc 3—6 gadiem. Dzīves ilgums ir 40—50 gadi.
Apdraudējums
Pudeļdeguna delfīnu lielākais apdraudējums ir cilvēks. Katru gadu tūkstošiem delfīnu noslīkst, sapinušies zvejnieku tīklos. Reizēm delfīni bariem nonāk krastā. Šajos gadījumos ļoti reti izdodas kādu no tiem izglābt, nogādājot to atpakaļ ūdenī. Iespējams, ka pie izmešanās krastā ir vainojams delfīna bojātais "radars", kuru, iespējams, iespaidojis kuģa radars. Delfīnam rodas orientācijas grūtības, un tas nonāk krastā. Uz sauszemes nonākušais delfīns sauc palīgā savus ciltsbrāļus, tādējādi arī citi delfīni nokļūst turpat.
Daudzas valstis joprojām turpina delfīnu medības, izmantojot pudeļdeguna delfīnu gaļas ieguvei. Katru gadu delfīnu medības rīko Japāna un Fēru salas. Reizēm tunču zvejnieki delfīnus netīšām nogalina, tos noķerot tīklos kopā ar zivīm.
Dabiskie ienaidnieki
Galvenie delfīnu dabiskie ienaidnieki ir lielāka auguma haizivis, piemēram, vēršhaizivs, tīģerhaizivs un tumšā haizivs. Šīs haizivis medī mazāka auguma delfīnus, mazuļus un mātītes. Ļoti bieži var novērot pieaugušos īpatņus ar haizivju zobu atstātām rētām uz to ķermeņiem. Tā kā mūsdienās daudzas haizivju populācijas ir samazinājušās, delfīniem okeānā vide kļūst mierīgāka.
Sistemātika
Pudeļdeguna delfīnam ir 3 pasugas:
ReTV
ReTV ir Latvijas reģionu televīzija (iepriekš Re:TV). ReTV ir viens no pieciem televīzijas kanāliem Latvijā, kas bez maksas pieejams visā valstī. ReTV piedāvā ziņas, izglītojošu un izklaidējošu saturu. Kanāls ReTV ir primārais avots reģionālo ziņu segmentā, aptverot ziņas no visiem Latvijas novadiem. ReTV piedāvā plašu programmu par notikumiem Latvijā, par notikumiem katrā novadā.
Kanāls ReTV tika izveidots 2012. gadā, apvienojoties 12 reģionālajām televīzijām: Vidzemes televīzija, TV Kurzeme, Aizputes TV, Skrundas TV, Talsu TV (vēlāk TV9 Pakalni), Kurzemes TV, Ģimenes TV, TV Spektrs (vēlāk Zemgales TV), Vidusdaugavas TV, LRT, Dautkom TV (vēlāk LRT+), STV studija (Smiltene). Izmantojot Vidzemes televīzija tehnisko bāzi, kanāls 2012. gadā sāka raidīt Lattelecom (tagad Helio) interaktīvajā televīzijā, bet kopš 2014. gada 1. janvāra pieejams visā Latvijā bezmaksas virszemes televīzijā un visos kabeļtīklos. Kopš 2021. gada 28. janvāra kanāls ReTV pieejams Home3 satelīttelevīzijā (iepriekš Viasat).
Kopš 2020. gada 1. septembra ReTV ziņu sižeti pieejami portālā Retv.lv gan video, gan teksta veidā.
Mirjama Štāle
Mirjama Štāle (dzimusi Liepājā, mirusi  Rīgā) bija latviešu aktrise.
Bijusi koriste Liepājas Latviešu teātrī. Kā aktrise strādājusi Liepājas teātrī, Jelgavas teātrī un Nacionālajā teātrī. 1949. gadā savas skatuves gaitas pārtraukusi. 1958. gadā devusies pensijā.
Laikraksts “Kurzemes Vārds" iekļāvis viņu savā atlasē “20. gadsimta izcilākie Liepājas skatuves mākslinieki”.
Lielvārdes ģerbonis
Lielvārdes pilsētas ģerbonis ir viens no Lielvārdes pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1998. gadā.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs horizontāli ir sadalīts divās daļās, galvas daļa ir sarkanā, bet otra daļa ir sudraba krāsā. Galvas daļā attēlots sudraba zobens, kas ir Lāčplēša cīņas ierocis. Apakšējā daļā attēlots sarkans slīpais krustu krusts. Krusts ir viens no Lielvārdes jostas ornamentālajiem simboliem, kas pasargā no ļaunuma.
Arveds fon Šulcs
Arveds Karls Ludvigs fon Šulcs (de; dzimis, miris ) bija Rinkulē dzimis vācu ģeogrāfs.
Mācījies vācu privātģimnāzijā Rīgā. No 1901. līdz 1904. gadam skolas brīvlaikus pavadīja ceļojumos Kaukāzā un Vidusāzijā. No 1905. gada studēja Maskavā, Tērbatā un Berlīnē. Vēlāk studēja Gīsenē. 1909. gadā apceļoja Pamiru. 1914. gadā Gīsenē ieguva doktora grādu ar pētījumu par Pamira tadžikiem. No 1923. līdz 1945. gadam Kēnigsbergas universitātes profesors.
The Washington Post
The Washington Post ir ASV dienas laikraksts, kas iznāk kopš 1877. gada.
Drukātā laikraksta versija iznāk Kolumbijas apgabalā, Mērilendā un Virdžīnijā. Tas ir lielākais Vašingtonā publicētais laikraksts pēc pārdotajiem eksemplāriem. Vidēji darba dienās un sestdienā The Washington Post metiens pārsniedz 507 tūkstošus eksemplārus, bet svētdienās tas sasniedz vairāk kā 719 tūkstošus eksemplārus. The Washington Post ir saņēmis 47 Pulicera balvas. Laikrakstā strādā apmēram 740 žurnālisti.
2013. gadā ilgstošie laikraksta īpašnieki Greiemu ģimene pārdeva laikrakstu Džefam Beizosam par 250 miljoniem ASV dolāru. Šobrīd laiktaksts pieder uzņēmumam Nash Holdings LLC, kas tika speciāli radīta šim pirkumam.
Foksu salas
Foksu salas (en — ‘Lapsu salas’) ir salu grupa aleutu salu arhipelāgā Klusā okeāna ziemeļos. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Foksu salas ir apdzīvotākā no Aleutu salu daļām — tur dzīvo 6,7 tūkstoši no 8 tūkstošiem arhipelāga iedzīvotāju.
Vēsture
Vēsturiski salas vismaz 5000 gadus apdzīvojuši aleuti un to priekšteči. Pirmie no eiropiešiem salas atklāja Vitusa Beringa vadītā krievu 2. Kamčatkas ekspedīcija 1741. gadā. Nosaukumu aprakstoši salām piešķīruši krievu jūrasbraucēji 18. gadsimtā.
Ģeogrāfija
Foksu salas atrodas Aleutu salu austrumos uz dienvidrietumiem no Aļaskas pussalas. Stiepjas 490 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā. Galvenās salas ir Unimaka (4069,9 km²), Unalaška (2720 km²), Umnaka (1776,8 km²), Akutana (334,1 km²), Akuna (166,8 km²) un Sedanka (103,3 km²). Pie Foksu salām tiek pieskaitītas arī Sanakas salas (157,6 km²) 25 km uz dienvidaustrumiem no Unimakas. Salas kalnainas, tajās daudz aktīvu un aprimušu vulkānu. Augstākais kalns ir Šišaldins 2857 m vjl.
Šifrēšanas tehnika PGP
Šifrēšanas tehnika PGP ir viena no izplatītākajām šifrēšanas tehnikām, ko izmanto ziņojumu aizsardzībai internetā. Šifrēšanas tehnikas pamatā ir publiskā atslēgšifrēšana. To izstrādāja Filips Zimmermans 1991. gadā.
Pidole
Pidole var būt:
Pianists (filma)
"Pianists" (en) ir Romana Polaņska režisēta biogrāfiskā drāma, kas uzņemta 2002. gadā. Galveno lomu filmā spēlēja Adriens Brodijs. Filmas scenārija pamatā ir Vladislava Špīlmana autobiogrāfiskās grāmatas un memuāri.
Filmas darbība notiek Polijas galvaspilsētā Varšavā. 1930. gados poļu—ebreju mūziķis Vladislavs Špīlmans (atveido Adriens Brodijs) bija slavens pianists Polijā. Pienākot Otrajam pasaules karam, viņš brīnumainā kārtā izdzīvo pret ebrejiem vērstajā holokaustā. Filmā tiek rādīts, kā Špīlmans cīnās par izdzīvošanu kara plosītajā Varšavā, un pēc kara atkal var pievērsties savai iemīļotajai nodarbei — klaviermūzikas spēlēšanai.
Adriens Brodijs ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu (Oskaru) kā labākais aktieris galvenajā lomā, savukārt Romans Polaņskis ieguva balvu kā labākais režisors. Trešais "Oskars" tika piešķirts Ronaldam Hārvudam par labāko adaptēto scenāriju.
Valentīna Guņina
Valentīna Guņina (ru; dzimusi Murmanskā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2010). Trīskārtēja Eiropas individuālā sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (2012, 2014, 2018).
Biogrāfija
Šahu iemācījis spēlēt tēvs, kas bijis arī savas meitas pirmais treneris. Ātri izvirzījusies Krievijas labāko jauno šahistu skaitā, pakāpeniski uzvarot Krievijas junioru čempionātos U10, U14, U16, U18 un U20 vecuma grupās. 2000. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 2003. gadā bijusi labākā Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2004. gadā uzvarējusi Eiropas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā, bet 2007. gadā kopā ar Veru Ņeboļsinu dalījusi pirmo vietu Krievijas junioru šaha čempionāta U18 vecuma grupā un izcīnījusi uzvaru Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā.
2011. gadā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionāta supefinālā. 2012. gadā pirmo reizi uzvarējusi Eiropas individuālajā sieviešu šaha čempionātā un uzvarējusi Pasaules sieviešu čempionātā šaha ātrspēlē. 2013. gadā otru reizi uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionāta supefinālā. 2014. gadā atkārtojusi šo panākumu arī trešo reizi, kā arī otro reizi izcīnījusi 1. vietu Eiropas individuālajā sieviešu šaha čempionātā. Par panākumiem turnīros FIDE 2010. gadā Guņinai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM), 2011. gadā - starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 2013. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2016. gadā Batumi uzvarējusi FIDE sieviešu šaha Grand Prix sērijas turnīrā.
Sekmīgi pārstāvējusi Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Zuzana Rehāka-Štefečekova
Zuzana Rehāka-Štefečekova (sk; dzimusi ) ir Slovākijas sportiste, šāvēja, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu čempione, 2008. un 2012. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja, 2015. gada Eiropas spēļu čempione, Eiropas un trīskārtēja Pasaules čempionāta uzvarētāja, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece stenda šaušanā.
Biogrāfija
Zuzana Štefečekova dzimusi 1984. gadā Nitrā (Čehoslovākija). Kopš 1996. gada viņa nodarbojas ar tranšejas stenda šaušanu. 2003. gadā Štefečekova ieņēma 3. vietu pasaules čempionātā. 2006. gadā pasaules kausa posmā Cjinjuaņā viņa uzstādīja pasaules rekordu. 2008. gadā slovākiete ieņēma 2. vietu Eiropas čempionātā, kā arī izcīnīja olimpisko spēļu sudraba medaļu. 2010. gadā viņa kļuva par pasaules čempioni un atkal izcīnīja Eiropas čempionāta sudraba medaļu. 2011. gadā Zuzana izcīnīja sudraba medaļu pasaules čempionātā. 2012. gadā viņa atkal ieguva olimpisko spēļu sudraba medaļu. 2015. gadā viņa kļuva par Eiropas spēļu čempioni.
Precējušies ar Martinu Rehāku, 2016. gada 22. aprīlī viņiem piedzima dēls Neitans. Dēla piedzimšanas dēļ viņa izlaida 2016. gada olimpiskās spēles Riodežaneiro. Pēc dēla piedzimšanas viņa atgriezās sacensībās, startējot ar dubulto uzvārdu Rehāka-Štefečekova. Atgriešanās izvērtās ļoti veiksmīga, viņa izcīnīja sudraba medaļu 2017. gada pasaules čempionātā Maskavā, pēc kā 2018. gadā divreiz kļuva par pasaules čempioni, kā arī izcīnīja 4 medaļas (zelta, 2 sudraba un bronzas) 2018. gada Eiropas čempionātā.
Rinkule
Rinkule ir ciems Talsu novada Abavas pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā pie autoceļa V1369 12 km no pagasta centra Valgales, 26 km no novada centra Talsiem un 107 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušas Rinkules (Rinkuln) muižas centru. Rinkules muižā dzimis vācu ģeogrāfs Arveds fon Šulcs (Arved von Schultz, 1883 - 1967).
Silent Hill: Origins
Notiekot epinomiskā iedomu amerikāņu pilsētā, Origins seko Trevisa Greidija stāstam, kā viņš meklē meiteni, kuru izglābis no ugunsgrēka divās paralēlās dimensijās. Meklējumu laikā viņš uzzina iepriekš nezinātus faktus par savu bērnību, pēc tam uzzina par pilsētas reliģisko kultu, kurš veic rituālus, lai atdzīvinātu dievību, kuru tie pielūdz.
Origins priekš PSP kopumā ir kritikas labi pieņemta par labo spēles mehānismu un labo grafiku, tikmēr kā mīnusi tika uzskatīti spēles īsais garums un pārāk striktā Climax Studios pieturēšanās spēļu sēriju formulai. PS2 pārnesums saņēma mazliet zemāku vērtējumu dēļ viduvējās grafikas kvalitātes, kā arī dažu kameras un vadības problēmu dēļ.
Artuša
Artuša, arī Atuša (ug, Atux), Atuši (zh, Ātúshí) vai Artiša (kirgīzu:, Artış), ir pilsēta Ķīnas rietumos, Kizilsū Kirgīzu autonomās prefektūras centrs Siņdzjanas Uiguru autonomajā reģionā. Izvietojusies Tjanšana dienvidu pakājē Tarimas ieplakas ziemeļrietumos. Galvenā rūpniecības nozare ir lauksaimniecības produktu pārstrāde.
Jurjāne
Jurjāne var būt:
Sanhosē "Earthquakes"
Sanhosē "Earthquakes" ir profesionāls ASV futbola klubs no Sanhosē, Kalifornijas. Klubs ir dibināts 1994. gadā. Klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS rietumu konferencē. Tas ir viens no desmit klubiem, kas spēlē MLS kopš līgas dibināšanas. Savas mājas spēles klubs aizvada Earthquakes stadionā.
Aļisa Seļezņova
Aļisa Seļezņova (ru) ir krievu rakstnieka Kira Buličova daudzu zinātniskās fantastikas stāstu izdomāta varone, 21. gadsimta beigu Maskavā dzīvojoša meitene. Kā literārs tēls Aļisa radusies 1965. gadā, kad tika publicēti pirmie stāsti par viņu. Viņa tika nosaukta par godu autora meitai.
Par Aļisas piedzīvojumiem uzņemtas vairākas filmas, tostarp ārkārtīgi populārais piecu sēriju televīzijas seriāls "Viešņa no nākotnes" (1985), filma "Lillā lode" un animācijas filma "Trešās planētas noslēpums" (1981). Filmās Aļisas tēls ievērojami atšķiras no literatūras versijas, padomju filmās viņu atveidoja Natālija Guseva.
Biogrāfija
Buličova darbos Aļisa ir Maskavas KosmoZoo (kosmiskās faunas zoodārza) vadītāja zooloģijas profesora Igora Seļezņova un arhitektes Kiras Seļezņovas vienīgā meita. Aļisa dzīvo 21. gadsimta beigās Maskavā, mācās vidusskolā, ir jauno dabas pētnieku grupas dalībniece. Viņa bieži ceļo kopā ar tēvu un draugiem, dodoties dažādos piedzīvojumos.
Al Nassr
Al-Nassr FC ar ir Saūda Arābijas futbola klubs no Rijādas pilsētas, spēlē Saūda Arābijas profesionālajā līgā. Al Nassr futbola klubs savas mājas spēles aizvada Mrsool Park stadionā. Kluba mājas krāsas ir dzeltena un zila.
Al Nassr ir viens no veiksmīgākajiem Saūda Arābijas klubiem ar 27 čempionu tituliem visos turnīros.
Vēsture
Klubs dibināts 1955. gadā. Pirmos nopietnos panākumus klubs guva 70. gados, pateicoties tam, ka spēja izaudzināt jaunu talantīgu spēlētāju paaudzi. Deviņdesmitajos gados klubs nokļuva starptautiskajā arēnā, šajā laikā spēja gūt uzvaras vairākās starptautiskās sacensībās, kā arī pārstāvēja Āzijas izlasi klubu pasaules čempionātā, kas notika 2000. gada janvārī Brazīlijā, pateicoties dalībai, kurā klubs saņēma iesauku "Pasaules klubs" (arābu . العالمي‎). Arī šajā turnīrā klubs saņēma vēsturē pirmo FIFA Fair Play balvu.
Pianists
Pianists ir individuāls mūziķis, kurš spēlē klavieres. Tā kā lielākajā daļā rietumu mūzikas veidu izmanto klavieres, pianistiem ir plašs repertuārs un plašs stilu klāsts, no kuriem izvēlēties, tostarp tradicionālo klasisko mūziku, džezu, blūzu un visa veida populāro mūziku, tostarp rokenrolu. Lielākā daļa pianistu zināmā mērā var viegli spēlēt arī citus taustiņinstrumentus, piemēram, sintezatoru, klavesīnu, čelestu un ērģeles.
Pianisti pagātnē un tagadnē
Mūsdienu klasiskās mūzikas pianisti savu karjeru velta, izpildot, ierakstot, mācot, pētot un apgūstot jaunus darbus, lai paplašinātu savu repertuāru. Viņi parasti neraksta un netranskribē mūziku, kā to darīja pianisti 19. gadsimtā. Daži klasiskie pianisti var specializēties pavadījumā un kamermūzikā, savukārt citi (lai gan salīdzinoši maz) uzstāsies kā pilnas slodzes solisti.
Klasiskā mūzika
Mocartu varētu uzskatīt par pirmo "koncertpianistu", jo viņš plaši uzstājās ar klavieru koncertiem. Arī klasiskās ēras komponisti Bēthovens un Klementi bija slaveni ar savu klavierspēli, tāpat kā romantisma laikmetā — Lists, Brāmss, Šopēns, Mendelszons, Rahmaņinovs un Šūmanis. Klasiskajā laikmetā klavieres sāka ieņemt savu vietu ikdienas cilvēku sirdīs un mājās. Kopš tā laika vadošie izpildītāji, kas mazāk pazīstami kā komponisti, bija Klāra Šūmane un Hanss fon Bīlovs. Tomēr, tā kā mums nav pieejamu vairuma šo pianistu audioierakstu, mēs galvenokārt paļaujamies uz rakstiskiem komentāriem, lai gūtu pārskatu par viņu tehniku un stilu.
Ādolfs Albins
Ādolfs Albins (ro;, Bukareste — , Vīne) bija Rumānijas šahists.
Pianists
Džezs
Džeza pianisti gandrīz vienmēr uzstājas kopā ar citiem mūziķiem. Viņu spēle ir brīvāka nekā klasiskajiem pianistiem, un viņi savos priekšnesumos rada spontanitātes gaisotni. Viņi parasti nepieraksta savus skaņdarbus; improvizācija ir nozīmīga viņu klavierspēles sastāvdaļa. Pazīstamākie džeza pianisti ir Bills Evanss, Ārts Teitums, Djūks Elingtons, Telonijs Monks, Oskars Pītersons un Bads Pauels.
Ādolfs Albins
Biogrāfija
Izglītību ieguvis Vīnē, pēc tam atgriezies dzimtajā Bukarestē, kur kļuvis par izdevniecības Frontier vadītāju. 1872. gadā uzrakstījis un izdevis pirmo grāmatu rumāņu valodā par šahu - Amiculu Jocului de Schach. Šaha turnīros aktīvi sācis piedalīties 19. gadsimta beigās gan Eiropā, gan ASV. Lielākos panākumus guvis Ņujorkā, kur pilsētas šaha kluba turnīrā 1893. gadā bijis 4. vietā (uzvarējis Harijs Pilsberijs), bet gadu vēlāk izcīnījis 2. vietu aiz Vilhelma Steinica. No 1895. gada līdz mūža beigām Albina panākumi šaha sacensībās bija diezgan viduvēji. Pēc Pirmā pasaules kara miris no tuberkulozes.
Albina vārdā ir nosaukta šaha atklātne - Albina kontrgambīts: 1. d4 d5 2. c4 e5, kuru Albins pirmo reizi pielietojis 1893. gadā Ņujorkas šaha turnīrā pret Emanuelu Laskeru.
Pianists
Pops un roks
Populāri pianisti var būt gan dzīvās uzstāšanās (koncerta, teātra u.c.), gan sesiju mūziķi. Aranžētāji bieži izmanto sintezatorus un citus elektroniskos taustiņinstrumentus. Ievērojami pianisti ir Viktors Borge, kas uzstājās kā komiķis; Rišārs Kleidermans, kas pazīstams ar savām populāro melodiju kaverversijām un dziedātājs un izklaidētājs Liberače, kas savas slavas virsotnē bija viens no vislabāk apmaksātajiem izklaidētājiem pasaulē.
Pianisti-komponisti
Daudzi nozīmīgi komponisti bija arī virtuozi pianisti. Zemāk ir nepilnīgs šādu mūziķu uzskaitījums.
Boriss Jirgensons
Boriss Jirgensons bija zvejnieku kolhoza "Brīvais vilnis" pirmais priekšsēdētājs. Dzimis 1912. gada 25. augustā Smoļenskas apgabala Roslavļas apriņķa Semjonovkas sādžā. Kristīts Roslavļas apriņķa Lugas baznīcā.
Uz Smoļenskas apgabalu viņa vecāki no Latvijas uz Krieviju izceļojuši pēc 1905. gada tā iemesla dēļ, ka tur bija iespējams iegūt zemi. Borisa vecākiem Kristīnei un Augustam iemērīta „2 zirgu zeme”, kas aptuveni bija 32 ha. Uzcēluši māju, iekopuši saimniecību, piedzimuši trīs bērni. Diemžēl pēc 1917. gada Ļeņina vadītā apvērsuma zemi viņiem atņēma. Divdesmitajos gados ģimene no Krievijas atgriezās jaundibinātajā Latvijā. Kā ar pauniņu bija aizbraukuši, tā ar pauniņu arī atgriezās. Nekādas citas bagātības kā bērni, nebija, visu atstājuši, lai varētu atgriezties dzimtenē, arī lielinieki uz robežas daudz atņēmuši. Borisam izglītības nebija, nācās strādāt visādus darbus, tomēr viņš ātri apguva ļoti plašas zināšanas zvejniecībā, nozarē, kurā varēja nopelnīt. Boriss iemantoja tādu vietējo iedzīvotāju uzticību un atbalstu, lai viņu ievēlētu par z/k „Brīvais vilnis” pirmo priekšsēdētāju.
Atšķirībā no lauku kolektivizācijas, zvejniecības kolektivizācija patiešām atnesa taustāmu labumu tiem, kuri zvejnieku kolhozos iestājās un strādāja. Par z/k "Brīvais vilnis" dibināšanas dienu tiek uzskatīts 1949. gada 26. aprīlis.
Oficiāli kolhozu Boriss vadīja kopš tā dibināšanas 1949. gadā līdz 1955. gadam. 1952. gadā kolhozs kļuva miljonārs, viens no bagātākajiem zvejnieku kolhoziem republikā. Kā fenomens jāpiemin, ka Borisam nebija pat vidusskolas izglītības. 1955. gadā uz neilgu laiku kolhoza vadības grožus pārņēma Kārlis Vīgants, tomēr epizodiski līdz 1959. gadam Boriss pildīja gan priekšsēdētāja pienākumus, gan arī bija kompartijas pirmorganizācijas sekretārs, un 1959. gadā viņš par priekšsēdētāju palīdzēja iebalsot „no augšas” atsūtīto Alfredu Šliseru. Lai gan Boriss līdz 1959.gadam bija z/k "Brīvais vilnis" partijas /Kompartijas/ pirmorganizācijas sekretārs, taču kļuva neuzticams pēc 1959. gada 18. jūlija Limbažu rajona plēnuma /skatīt diskusiju/.
Kopš kolhoza dibināšanas darbojies kolhoza valdē, arodkomitejā. PSKP biedrs no 1950. gada. Palikdams uzticīgs iegūtajām plašajām iemaņām zvejniecībā, Boriss strādāja piekrastes zvejā, zvejoja uz zvejas traleriem Rīgas līcī, kopš 1965. gada kļuva par nēģu zvejnieku.
Boriss Jirgensons miris 1985. gada 20. augustā.
Sieva — Valentīna Jirgensone /dzim. Treija/ 1915-2005.
Brālis Vladimirs — Salacgrīvas pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētājs laikā 1944-1948 g.
Bērni — meita Vera Jirgensone /Zalāne/, dz.1941g.; dēls Ansis Jirgensons, dz.1950.g
Borisa Jirgensona darbība un nopelni aprakstīti Dainas Avotiņas un Jāņa Petera grāmatā „Baltijas toverī sālīti”.
Rūras apgabals
Rūras apgabals (de, ) ir urbanizēta teritorija Vācijā, Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajā zemē. Lielākās pilsētas Rūras apgabalā ir Dortmunde, Esene, Dīsburga, Bohuma, Gelzenkirhene, Oberhauzene un Hāgene. Rūras apgabals ir daļa no vēl lielākā Reinas-Rūras reģiona. Rūras apgabala platība ir 4435 km² un iedzīvotāju skaits pārsniedz 5,3 miljonus.
Jaudzimi (Preiļu pagasts)
Jaudzimi ir ciems Preiļu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 211 km attālumā no Rīgas.
Kristietība Armēnijā
Kristietība Armēnijā ir lielākā reliģija valstī. Tā parādījās mūsu ēras 1. gadsimtā, kad šajā valstī sludināja Jēzus Kristus apustuļi Tadejs un Bartolomejs. 4. gadsimta sākumā karalis Trdats III pasludināja kristietību par valsts reliģiju, tādējādi Armēnija kļuva par pirmo kristīgo valsti pasaulē.
Armēnija ir vienīgā valsts, kurā pārsvarā dzīvo kristieši un kuras lielākā daļa robežu atdala to no pārsvarā musulmaņu valstīm.
2010. gadā Armēnijā dzīvoja 3,04 miljoni kristiešu, kas veidoja 98,5 % no valsts iedzīvotājiem. Armēnijā 2000. gadā pastāvēja 797 kristiešu baznīcas un dievnami, kas piederēja 20 dažādām kristīgajām konfesijām.
Starp vairākām mazākumtautībām ir augsts reliģiskās asimilācijas līmenis, piemēram, Armēnijā 77 % grieķu pieder Armēņu apustuliskajai baznīcai, 57 % ukraiņu, 41 % krievu un gruzīnu, 34 % asīriešu pieder pie tās pašas baznīcas.
Konfesijas
Lielākā kristīgā baznīca valstī ir Armēņu apustuliskā baznīca, viena no senākajām kristīgajām baznīcām, kurai ir vairākas dogmatiskās un rituālās iezīmes, kas to atšķir gan no bizantiešu pareizticības, gan Romas katolicisma.
Lepidolīts
Lepidolīts ir rozā krāsas minerāls ar sarežģītu ķīmisko uzbūvi. Tā sastāvā ietilpst kālijs, litijs, alumīnijs, silīcijs un fluors. Tas veidojas, kad litija alumosilikāta slāņos tiek saistīti kālija joni. Lepidolīts ir bieži sastopams tajās pašās vietās, kur turmalīna un spodumena paveidi, jo visi šie minerāli satur litiju.
Neitans Volkers
Neitans Volkers (en, dzimis ) ir Austrālijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Volkers pārstāv NHL komandu Sentluisas "Blues". 2014. gada NHL draftā Volkeru ar kopējo 89. numuru, trešajā kārtā izvēlējās Vašingtonas "Capitals".
Kristietība Armēnijā
Konfesijas
Pašlaik pareizticību Armēnijā organizēti pārstāv Krievu Pareizticīgā baznīca (Maskavas patriarhāts). Tajā pašā laikā saskaņā ar noteikumiem par Gruzijas autokefālās pareizticīgās baznīcas pārvaldi Armēnijas Republikā dzīvojošie pareizticīgie ir Gruzijas baznīcas jurisdikcijā.
Lepidolīts
Lepidolīts izskatās graudains, un tas bieži satur vizlas spožo gabaliņu ieslēgumus. Lai gan dažkārt atrodami lepidolīta kristāli, vairums paraugu ir ar slēptkristālu struktūru.
Neitans Volkers
Karjera
Volkers uzauga Čehijā, spēlējot HC Vítkovice jauniešu komandās. Aizvadījis 7 spēles Austrālijas hokeja līgā. 2011. gada oktobrī Volkers debitēja Čehijas Ekstralīgā, tādējādi kļūstot par pirmo Austrālijas hokejistu, kas ir profesionāli spēlējis Eiropā. Volkers tika draftēts 2014. gadā. Viņš kļuva par pirmo Austrālijas hokejistu, kas ir ticis draftēts. No 2013. gada spēlēja Amerikas hokeja līgas komandā Hēršijas "Bears". Vašingtonas "Capitals" sastāvā Volkers debitēja 2017.—2018. gada sezonā, kļūstot par pirmo austrālieti NHL, vēlāk guva arī savus pirmos vārtus. Tajā pašā sezonā Volkers aizvadīja divas spēles Edmontonas "Oilers" sastāvā, bet uzreiz nokļuva atpakaļ Vašingtonā. Volkers debitēja NHL izslēgšanas spēlēs, kļūstot par pirmo austrālieti, kurš to ir paveicis. Kopumā Volkers izslēgšanas spēlēs aizvadīja tikai vienu spēli, bet ar komandu ieguva Stenlija kausu. 2019. gadā Volkers kā brīvais aģents pievienojās Sentluisas "Blues", lai gan lielāko daļu sezonas pavadīja fārmklubā Sanantonio "Rampage".
Kristietība Armēnijā
Konfesijas
Katoļu baznīca Armēnijā ir daļa no pasaules Katoļu baznīcas. Lielākā daļa Armēnijas katoļu pieder Armēnijas katoļu baznīcai, ir neliela Romas katoļu grupa. Armēnijā katoļticīgo skaits ir aptuveni 150 tūkstoši cilvēku (aptuveni 3,9 % no kopējā iedzīvotāju skaita). Mūsdienās armēņu katoļu baznīcas ticīgie ir vēsturiska un etnogrāfiska reliģiska minoritāte armēņu tautā. Pārējie armēņi viņus dēvē par "frankiem" pēc franču misionāriem, kas sludināja vienotību ar Romu Kilikijā.
Lepidolīts
Ķīmiskās uzbūves dēļ lepidolīts dalās vertikālās, plānās lapiņās jeb plāksnītēs. Tas veido tā sauktās grāmatas, jo skatoties no sāna, šīs loksnes atgādina grāmatas lapas.
Lepidolīts tikai pēdējās desmitgades ir kļuvis pieejams minerālu tirgū, mūsdienās tos iegūst tādās valstīs kā ASV, Āfrikā, Kanādā, Madagaskarā, Krievijā un Brazīlijā.
Autoceļš P128
P128 autoceļš Sloka—Talsi ir reģionālais autoceļš, kas savieno Jūrmalas rietumu daļu (bijušo Slokas pilsētu) caur Rīgas līča piekrastes zvejniekciemiem ar Talsu apvedceļu P129. Autoceļa garums ir 73,9 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Jūrmalas pilsētu un Tukuma un Talsu novadus.
Rumbciems
Rumbciems ir apdzīvota vieta Talsu novada Abavas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā Abavas kreisajā pamatkrastā 6 km no pagasta centra Valgales, 24 km no novada centra Talsiem un 116 km no Rīgas.
Erebuni
<mapframe text="Erebuni" width=260 height=260 zoom=17 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q733610" } Erebuni (hy) bija Urartu valsts nocietināta pilsēta, kuras drupas mūsdienās atrodas Armēnijas galvaspilsētas Erevānas dienvidaustrumos.
Pilsētu Urartu valsts ziemeļu daļā 782. gadā p.m.ē. nodibināja valdnieks Argišti I. 4. gadsimtā p.m.ē. pilsēta iznīka un līdz mūsu ēras 3. gadsimtam, kad uz ziemeļiem no Erebuni sāka attīstīties Erevāna, rakstos nav sastopama. Tomēr tiek uzskatīts, ka Erevānas nosaukums cēlies no Erebuni. Izrakumi no 1947 gada.
Frīzu rokasbumba
Frīzu rokasbumba (nl) ir sporta spēle ar bumbu, kurā spēlētāji mēģina trāpīt bumbiņai ar plaukstu tā, lai pretinieku komanda to nevarētu pareizi atgriezt atpakaļ.
Rokasbumba ārpus Frīzlandes Nīderlandes ziemeļos tiek praktizēta dažādos variantos vairāk nekā 50 valstīs un reģionos, tostarp Beļģijā, Francijā, Basku zemē, Valensijā, Itālijā un ASV. Frīzu rokasbumba ir viens no vecākajiem bumbas sporta veidiem, kas joprojām tiek praktizēts. Spēlei ir dažādi varianti, kas iedalās pēc laukuma veida vai pēc kvadrātveida bumbām. Amerikāņu handbols (American Handball) ir visvairāk praktizētais variants, kas attīstījies no šīs rokasbumbas spēles — to ieviesa īru emigranti ap 1880. gadu. Basku varianta spēli spēlē daudzās Dienvidamerikas un Centrālamerikas valstīs, izņemot izcelsmes valsti.
Spēli uz zāliena spēlē divas komandas, sauktas par parteur, katrā ir trīs spēlētāji. Vispopulārākais reģions spēlei ir Frīzlandes māla apvidi: Lēvardenas — Franekeras — Hārlingenas trijstūris.
Vēsture
Jeu de paume iekštelpu laukumi bija dārgas, lielas, masīvas ēkas, un ne visiem tika dota iespēja pavadīt laiku spēlē. Tāpēc nav pārsteidzoši, ka laukums kļuva par tikšanās vietu muižniekiem un jaunbagātniekiem, kuri apsprieda ziņas un politiku. Laukumos bieži notika dažādas politiskas sapulces, arī valstisku dokumentu parakstīšana.Spēle bija pazīstama un iemīļota arī vienkāršajiem cilvēkiem, kuri to praktizēja brīvā dabā, arī svētdienās un pat pie baznīcas sienām. Izmantotās bumbiņas bija cietas, parasti pildītas ar dzīvnieku matiem. Tāpēc lielākā daļa pilsētu pieņēma "apstiprinājumus" (vietējos rīkojumus), lai aizliegtu vai regulētu āra bumbas spēli.
Handbola spēli ieviesa Frīzlandē, kad 1505. gadā no jūras tika atgūta jauna teritorija Het Bildt. Tas ir saglabājies tikai kā plašs nacionālais sporta veids šajā provincē, taču to joprojām spēlē ārpus Frīzlandes, jo īpaši cilvēki, kuru saknes ir Frīzlandē. 1923. gadā tika nodibināta apvienība Bond van Buiten Sections — rokasbumbas klubu kopums pārējā Nīderlandē, kas ir Koninklijke Nederlandse Kaatsbond biedri. Vēlāk nosaukums tika mainīts uz Ārējo nodaļu federāciju (FBA). Frīzu rokasbumbas klubi ir Amsterdamā, Alkmārā, Dusenā, Groningenā, Vāgeningenā, Hilversumā, Drontenā un Hāgā.
Laukums
Frīzu rokasbumba tiek spēlēta uz 61 metru gara un 32 metrus plata zāliena. Lauks robežojas ar baltu plastmasas līniju aptuveni 4 cm platumā. Paralēli aizmugures līnijai (“efterkwealine”, īsā laukuma puse tajā pusē, kur atrodas uzņemošā komanda) un 19 metrus no tās ir priekšējā uzbrukuma līnija (“foarline”) visā laukuma platumā. Pa vidu 13,5 metrus no abām malām ("kwealien", "ļaunajām līnijām") atrodas 5 metrus platā "gulta". 30 un 32 metrus no uzbrukuma līnijas tieši perkas priekšā ir divas noliktavas, arī 5 metrus platas un 2 metrus garas. Tuvāko uzglabāšanas vietu sauc par “foarbêst”, otru — par “foarminst”. Līniju, kas iezīmē lauka beigas, sauc par “boppe” vai “boppeline”. Spēles laukuma stūri ir apzīmēti ar metāla vai plastmasas stūra stabiem, kuru augstums ir no 4 līdz 6 metriem, ko sauc par "kweapeallen" ("ļaunajiem stabiem").
Vairākus gadus uzglabāšanas telpas ir aizstātas ar vienu līniju visā spēles laukuma platumā. Gan 1. (foarbêst), gan 2. (foarminst) servētājs pasniedz bumbu no aiz šīs līnijas līdz perkam. Šai līnijai katrai kategorijai ir formulēts fiksēts attālums. Senioriem distance ir 30 metri.
Komanda
Frīzu rokasbumbas komandu sauc Ptoer (Partoer), kas sastāv no trīs cilvēkiem ar dažādām lomām. Atsevišķos gadījumos komandā var būt arī tikai divi cilvēki, ja, piemēram, trešais saslimst. Laukumā ir četras lomas, kas dara savus uzdevumus: 1. servētājs (foar-best-server), 2. servētājs (foar-least-server), priekšējais (priekšējais perk spēlētājs) un aizmugure (back perk player). Parasti viens no "perk" spēlētājiem pilda 2. servētāja lomu. Ir arī iespējams, ka "perk" spēlētāji pilda abu servētāju lomas — tādā gadījumā trešais spēlētājs ir bez pienākumiem un tiek saukts par "balkearder". Servētāji, pildot savus pienākumus, nedrīkst valkāt rokasbumbas cimdu. Pēc izmaiņām spēles noteikumos, kamēr nav atlēcienu (skatiet skaidrojumu sadaļā "Spēle"), var brīvi pārslēgties starp 1. un 2. serveri.
Komanda (Ptoer) var tikt izveidota sekojošos veidos:
Komandas pārmaiņus veic gan servi, gan metienu. Abas puses var gūt punktus.
Spēle
Komanda ar mazāko numuru dalībnieku sarakstā sāk ar uzbrukumu. Uzbrucēju komandas 1. servētājs ar apakšdelnas servi caur atsitienu foar-bêst laukumā iemet bumbu pretinieku laukumā, kur tajā brīdī ir divi aizstāvju spēlētāji. Rezultāts var būt šāds:
Nekavējoties punkts uzbrucēju pusei, ja:
Nekavējoties punkts aizstāvju pusei, ja:
Neizšķirts punkts vai atlēciens, ja:
Ja ir novietots baltais atsitiena kubs, serve tiek nodota 2. servei (foar-least-server), izņemot, ja vienai vai abām pusēm ir 6 punkti. Tādā gadījumā komandas mainās no aizsardzības uz uzbrukumu un otrādi. Gadījumā, ja nevienai no pusēm nav 6 punkti, 2. servētāja serve ilgst līdz otrajam atlēcienam. Tas tiek atzīmēts ar sarkanu bloku un komandas mainās. Maiņa notiek arī ja kāda no komandām sasniedz 6 punktus.
Pēc maiņas pirmā tiek izspēlēta pirmā izspēle. Aizsargiem jāmēģina izsist bumbiņa tālāk nekā ir novietotais atsitiena kubs un uzbrūkošajai komandai (kas ir izraisījusi šo atsitiena kuba novietošanu esot aizstāvjiem) ir jāmēģina ar sarežģītu metienu novērst šādu darbību.
Daži papildu noteikumi: Atsitot servi, aizsardzības spēlētājs drīkst veikt sitienu tikai ar vienu roku. Ja viņš nāk bumbas virzienā ar abām rokām, pat ja viņš pieskaras bumbiņai tikai ar vienu roku, tad tas nav derīgs sitiens un servējošā komanda saņem punktu. Pārtraukumā, t.i., visos sitienos pēc derīgas aizsargu spēlētāja atgriešanās no noglabātās bumbas, ir atļauts pagriezt vai sist bumbu ar divām rokām. Ja aizsardzības spēlētājs veic sitiena kustību virzienā uz servēto bumbiņu, bet nepieskaras tai un bumba piezemējas priekšā, blakus vai aiz perk laukuma (tā patiesībā būtu foar, bûten vai kwea), tad punkti tiek piešķirti servējošajai pusei. Rokasbumbas žargonā bieži saka (pretinieks): “Viņš to sit”.
Rezultāta skaitīšana
Komanda, kurai pirmajai ir seši "pirmie" (vai frīzu: earsten), uzvar spēli. "Pirmos" uzvar tā komanda, kura pirmā uzvar 4 trikus iekš "pirmā" iekš rokasbumbas spēles. "Pirmā" uzskaite notiek aptuveni šādi: "2, 4, 6, pirmais" (katrs triks ir 2 punktus vērts). "Pirmais" ir arī saukts par pusi no spēles un tai ir līdzība ar tenisa punktu skaitīšanas sistēmu. Divi "pirmie" kopā saucas spēle (vai frīzu: stuff) — te, pretstatā tenisam, "pirmais" (un tātad arī mačbumba) var tikt piešķirts arī ar viena sitiena starpību. Tātad, ja iekš "pirmā" rezultāts ir 6-6, nākamais izšķirošais triks noteiks kura komanda uzvar "pirmo".
Telegrāfs
Rezultāts tiek glabāts telegrāfā. Tas ir koka vai metāla stabs ar sānu zariem, kurā tiek iekārtas plāksnes. Vienā pusē sānu zari ir sarkani (komandas rezultāts ar zemāko numuru sacensību sarakstā), no otras puses balts. Apakšējos sānu zaros punkti ir iekarināti pirmajā: katra plāksnīte apzīmē 2 punktus, tāpēc vienā pusē ir ne vairāk kā 3 plāksnes. Vidējais zars ir piekārts ar zīmēm, kas apzīmē "pirmo" (bieži vien ar vārdu "PIRMAIS" (frīzu: EARST) uz tā). Tam ir pievienota ne vairāk kā viena zīme, jo divi vispirms ir spēle. Spēle tiek parādīta arī ar zīmi, kaut arī augšējā sānu zarā (bieži vien ar vārdu "SPĒLE" uz tā). Kad tiek uzvarēts pirmais, visas tapas tiek noņemtas, tiek pakārts pirmais dēlis un tiek sākts jauns "pirmais" pie 0—0. Kad tiek uzvarēti divi "pirmie", vispirms tiek noņemtas visi tapas un spēles dēlis un aizstāti ar spēles dēli. Tāpēc uzvarošai komandai ir visas tapas un visas zīmes uz telegrāfa.
Svarīgas spēles
Vissvarīgākā Frīzu rokasbumbas spēle notiek katru gadu piektajā trešdienā pēc 30. jūnija Sjûkelân trasē, ko kopš 1854. gada rīko 1853. gadā dibinātā "Permanente Commissie der Franeker Kaatspartij". Freulepartij Wommels ir svarīgākā frīzu handbola spēle zēniem vecumā no 14 līdz 16 gadiem, kas notiek kopš 1903. gada. Sievietēm svarīgākās sacensības ir Frouljus PC Veidumā un tā notiek trīs nedēļas pēc PC Franekerā.
Atlekšana valodā
Izteiciens "tam, kurš atlec, jāsagaida bumba" tiek lietots, ja kāds noteikti saņems reakciju uz viņa darbību.
Bērzone
Bērzone, arī Mežgaļi un Mežagols, ir mazciems Jēkabpils novada Zasas pagastā. Atrodas 41 kilometra attālumā no novada domes Jēkabpilī un 171 kilometra attālumā no Rīgas.
Nosaukums
Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras vietvārdu datubāzē "Mežgaļi" tiek izmantots kā šī ciema galvenais nosaukums, bet Valsts adrešu reģistrs un 1999. gada pagasta padomes lēmums dod priekšroku nosaukumam "Bērzone". Bērzoni pēc nosaukuma līdzības var sajaukt ar Bērzauni, kas ir ciems Madonas novada Bērzaunes pagastā.
Mirage Records
Mirage Records (arī Mirage Music un Mirage) ir ASV ierakstu kompānija, kuru 1980. gadā dibināja Džerijs un Bobs Grīnbergi. 1974. gadā Džerijs Grīnbergs kļuva par Atlantic Records priekšsēdētāju un iecēla savu brāli Bobu kā atbildīgo par uzņēmuma darbībām ASV rietumos. Pēc veiksmīgas darbības ar Atlantic Records brāļi 1980. gada 18. martā Ņujorkā dibināja savu ierakstu kompāniju — Mirage Records. Sākotnēji ierakstu kompānija albumus un singlus izplatīja caur Atlantic Records, bet vēlāk par izdevējiem tika izvēlēti Atco Records. Ievērojamākie mākslinieki, kas izdod ierakstus caur Mirage Records ir Godley & Creme, Rose Tattoo, Phoebe Snow un Whitesnake. Pašlaik ierakstu kompānijas repertuāru pārvalda Unidisc.
Surikava
Surikava ir ciems Alūksnes novada Liepnas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5 km no pagasta centra Liepnas, 38 km no novada centra Alūksnes un 240 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V401.
Jānis Kroders
Jānis Kroders (1860—1938) bija latviešu skolotājs, rakstvedis un cilvēktiesību aktīvists, 1905. gada revolūcijas dalībnieks. Rīgas apriņķa komisārs un Vidzemes Zemes padomes deputāts (1917).
Dzīvesgājums
Dzimis 1860. gada 26. jūnijā Lauteres pagasta "Leišu" mājās. Mācījās Bērzones draudzes skolā, Valkas Tērauda skolotāju seminārā. Strādāja par Grostonas (1879), Viesienas (1880-1884) skolotāju un pagasta rakstvedi. Vēlāk pagasta rakstvedis Vecķeipenē, Aderkašos, Taurupē, Plāterē un Meņģelē. Organizēja zemnieku biedrības, sekmīgi vadīja vairākas prāvas pret Vidzemes guberņas muižniekiem. 1904. gadā iestājās LSDSP.
Kā Kokneses pagasta darbvedis kopā ar mazgadīgo dēlu Arturu piedalījās 1905. gada revolūcijas cīņās, 1905. gada novembrī bija viens no Vidzemes un Kurzemes pagastu delegātu kongresa organizētājiem Rīgā. Pēc revolūcijas apspiešanas 1906. gada 18. augustā uz spiega Brazovska denunciācijas pamata apcietināts, tiesa t.s. Kokneses - Skrīveru prāvā viņam piesprieda nāvessodu, ko nomainīja uz mūža ieslodzījumu Smoļenskas katorgas cietumā. Ieslodzījumā uzrakstīja apcerējumu "Kā savilkās mākoņi pār Baltijas ciemiem" (1908). 1908. gada 13. decembrī Vidzemes guberņas žandarmērijas priekšnieks ziņojumā prokuroram par 1905. gada nemieriem Latvijā rakstīja, ka "sacelšanās mērķis bijis nodibināt latviešu republiku un J. Kroderam būtu jākļūst par tās prezidentu".
Pēc Februāra revolūcijas tika atbrīvots un 1917. gadā atgriezās Latvijā, bija Vidzemes Zemes padomes delegāts, Rīgas apriņķa komisārs, Iskolata loceklis. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas J. Kroders 1918. gadā devās uz Padomju Krieviju, kur darbojās Ļeņingradas guberņas Čudovas rajona (tagad Novgorodas apgabals) Kolomovkas sādžā kā latviešu kolhoza "Strēlnieks" rēķinvedis.
NKVD "Latviešu operācijas" laikā 1938. gada 26. februārī arestēts, apvainots spiegošanā un nošauts 1938. gada 21. oktobrī.
Dzelzceļa līnija Ventspils—Tukums II
Vēsture
Ideja par dzelzceļa līnijas būvi radās 1880. gados, kad Rīgas un Liepājas ostas vairs nevarēja nodrošināt visu preču eksportu, bet par risinājumu varēja izmantot Ventspils ostu. Pirmie mēģinājumi uzbūvēt dzelzceļa līniju beidzās neveiksmīgi, naudas trūkuma dēļ, taču jau 1890. gados, sakarā ar rūpniecības uzplaukumu, ideja par līnijas būvi atdzima. Līnija tika atklāta 1901. gadā kā privātās dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava daļa. To izbūvēja Maskavas—Ventspils—Ribinskas dzelzceļa sabiedrība, taču 1918. gadā līnija pārgāja valsts īpašumā. Pirmā pasaules kara laikā uzbūvēja Stendes—Ventspils lauku dzelzceļu tīklu. 2010. gadā no Rīgas uz Ventspili pārtrauca dzelzceļa pasažieru pārvadājumus.
Jaujas (Tilžas pagasts)
Jaujas ir ciems Tilžas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 250 km attālumā no Rīgas.
Robērs Šūmanis
Robērs Šūmanis (, — ) bija franču politiķis. Francijas premjerministrs, finanšu, ārlietu, tieslietu ministrs. 1950. gadā kopā ar Žanu Monē izstrādājis Šūmaņa plānu, kas lika pamatu Eiropas Savienības priekšteces Eiropas Ogļu un tērauda kopienas izveidei. No 1958. līdz 1960. gadam vadījis Eiropas Ekonomiskās Kopienas Parlamentāro asambleju. Šūmanis piedalījās arī NATO izveidē.
Biogrāfija
Dzimis Luksemburgā kā Vācijas pilsonis, franču valodā runājis ar akcentu. Studēja jurisprudenci, vēsturi, ekonomiku, politiku, teoloģiju, statistiku un klasiskās valodas Bonnas, Minhenes, Berlīnes un Strasbūras augstskolās. Ieguva diplomu filozofijā un Strasbūrā doktora grādu ar izcilību. Pēc studijām strādāja kā jurists, pirms Pirmā pasaules kara ievēlēts Mecas domē.
Pirmā pasaules kara laikā iesaukts Vācijas armijā, bet nav piedalījies aktīvajā karadarbībā. Pēc kara, kad Lotringas reģionu pievienoja Francijai, pieņēma Francijas pilsonību. 1919. gadā ievēlēts Francijas parlamentā, kura deputāts bija līdz pat 1958. gadam, neskaitot Otrā pasaules kara gadus. Starpkaru periodā parlamentā piedalījās normatīvo aktu izstrādē, finanšu komitejās, izmeklēšanā par korupcijas gadījumiem tērauda rūpniecībā Lotringā, kā arī aizstāvējis atbruņošanās politiku. Otrā pasaules kara laikā piedalījās franču pretošanās kustībā.
Pēc Otrā pasaules kara beigām Šūmanis atgriezās politikā un kļuva par vienu no vadošajiem Francijas politiķiem, ieņemot premjerministra un finanšu, ārlietu, tieslietu ministru amatus. Kā premjerministrs viņš aicināja izveidot Apvienoto Nāciju Organizācijai līdzīgu Eiropas asambleju, bet vēlāk, būdams ārlietu ministra krēslā, laika posmā no 1949. līdz 1950. gadam izvirzīja ideju par Eiropas Kopienu. Šie centieni noveda pie tā, ka 1950. gadā tika izstrādāts Šūmaņa plāns, kas tika publiskots 9. maijā. Plāns paredzēja, ka ir nepieciešams apvienot kontroli pār ogļu un tērauda ražošanu ― vissvarīgākajiem materiāliem bruņojuma ražošanā, lai izvairītos no jauna kara Eiropā.
Šūmaņa plāns vainagojās ar Eiropas Ogļu un tērauda kopienas (EOTK) izveidi 1951. gadā. Tādēļ Šūmanis tiek uzskatīts par vienu no EOTK pēcteces — Eiropas Savienības, tēviem. Pēc Eiropas Ekonomiskās Kopienas izveidošanās Šūmanis kļuva par tās pirmo Parlamentārās asamblejas prezidentu.
1962. gadā pametis aktīvo politiku. Miris Mozelē.
Vilhelms fon Štamms
Vilhelms fon Štamms (de; dzimšanas gads nezināms —, Rīga) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas šahists.
Jaujas (Rožupes pagasts)
Jaujas ir ciems Rožupes pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 181 km attālumā no Rīgas.
Vilhelms fon Štamms
Biogrāfija
19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā bijis viens no Baltijas Šaha savienības spēcīgākajiem šahistiem. 1899. gadā Rīgā uzvarējis 1. Baltijas Šaha savienības kongresa blakusturnīrā. 1901. gadā Tērbatā kļuvis par vienu no 2. Baltijas Šaha savienības kongresa galvenā turnīra uzvarētājiem. 1902. gadā kļuvis par Rīgas šaha turnīrā uzvarētāju. 1903. gadā Kijevā pārstāvējis Baltijas šahistus 3. Viskrievijas šaha turnīrā, kurā uzvarējis Mihails Čigorins. Turnīrs Štammam bijis neveiksmīgs un viņš ieņēmis tikai priekšpēdējo vietu. Arī 1904. gadā Rēvelē 3. Baltijas Šaha savienības kongresā viņš palicis pēdējā vietā galvenajā turnīrā.
Ātrs un bez žēlastības 7
Šī ir pēdējā filma, kurā filmējās Pols Volkers, kas gāja bojā autoavārijā.
Jūliāns Drakslers
Jūliāns Drakslers (de; dzimis ) ir Vācijas futbolists, pussargs, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Francijas 1. līgas kluba Parīzes "Saint-Germain" sastāvā.
Vācijas izlasē debitējis draudzības spēlē pret Šveices izlasi. Pirmos vārtus izlases labā guvis pret ASV. Izlases sastāvā uzvarējis 2014. gada FIFA Pasaules kausā un piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā. 2017. gada FIFA Konfederāciju kausā ieguvis zelta bumbu kā turnīra labākais spēlētājs.
Sasniegumi
Paris Saint-Germain
Benfica
Vācija