cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvijas skolu reformas
Citu Latvijas skolu pārveide
2019. gadā Izglītības un zinātnes ministrija (IZM) nolēma likvidēt 13 Latvijas skolas – Jaunmuižas pamatskolu, Jūrmalas vakara vidusskolu, Ozolu sākumskolu, Liepājas internātpamatskolu, Andzeļu pamatskolu, Rīgas un visas Latvijas Metropolīta Aleksandra (Kudrjašova) Grāveru pamatskolu, Šķeltovas pamatskolu, Tiskādu speciālo internātpamatskolu, Adamovas speciālo internātpamatskolu, Ludzas novada vakara vidusskolu, A. Spāģa Dunalkas pamatskolu, Mētrienas pamatskolu un Rīgas 29. vidusskolu, iespējams, arī Tilžas internātpamatskolu. Jelgavas 3. sākumskolu nolēma pārveidot par Jelgavas Centra pamatskolu, Liepnas vidusskolu, Tumes vidusskolu, Valles vidusskolu – par pamatskolām, bet Mežgaļu pamatskolu, Kursīšu pamatskolu, Jaunlutriņu pamatskolu, Virbu pamatskolu par sākumskolām, savukārt Grobiņas pagasta sākumskolu un Līvu sākumskolu – par pirmsskolas izglītības iestādēm.
Pēc šī lēmuma īstenošanas Irlavas pirmsskolas izglītības iestāde “Cīrulītis” tiks pievienota Irlavas pamatskolai, Auces novada pirmsskolas izglītības iestāde “Mazulis” – Auces novada pirmsskolas izglītības iestādei “Pīlādzītis”, Rēzeknes pilsētas pirmsskolas izglītības iestāde “Laimiņa” – Rēzeknes pilsētas pirmsskolas izglītības iestādei “Māriņa”, Jēkabpils vakara vidusskola – Jēkabpils 2. vidusskolai, Jelgavas Vakara (maiņu) vidusskola – Jelgavas Amatu vidusskolai, Jelgavas 2. pamatskola – Jelgavas 5. vidusskolai un Jelgavas 6. vidusskolai, bet Jūrmalas sākumskola “Atvase” – Jūrmalas Valsts ģimnāzijai.
Savukārt Ventspils speciālās pirmsskolas izglītības iestāde “Zīlīte” tiks pievienota Ventspils pirmsskolas izglītības iestādei “Saulīte”, Gulbenes sākumskola – Gulbenes novada valsts ģimnāzijai, Drustu pamatskola – Raunas vidusskolai, Liepājas vakara (maiņu) vidusskola – Liepājas 8. vidusskolai, Tukuma Vakara un neklātienes vidusskola – Zemgales vidusskolai, Rīgas Ezerkrastu pamatskola – Rīgas Juglas vidusskolai, Rīgas Sanatorijas internātpamatskola – Rīgas 5. internātpamatskolai, Rīgas 60. vidusskola – Rīgas Klasiskajai ģimnāzijai, Rīgas pirmsskolas izglītības iestāde “Sapņudārzs” – Strazdumuižas internātvidusskolai-attīstības centram vājredzīgiem un neredzīgiem bērniem, bet Rīgas 153. pirmsskolas izglītības iestāde – Rīgas 4. speciālajai internātpamatskolai.
Rīgas 139. pirmsskolas izglītības iestādes un Rīgas pirmsskolas izglītības iestāde “Mārītes” apvienošanās rezultātā tiks izveidota Rīgas pirmsskolas izglītības iestāde “Bizmārītes”, savukārt Rīgas 162.pirmsskolas izglītības iestādes “Saulīte” un Rīgas 145.pirmsskolas izglītības iestādes apvienošanas rezultātā radīsies bērnudārzs “Pienenītes”.
Atsauces
Russian_language_in_Latvia
2016. gada Lietuvas futbola čempionāta sezona
Pārbaudes spēles
---
Mišela Jeo
Mišela Jeo (ms, zh,, dzimusi ) ir Malaizijā dzimusi ķīniešu aktrise. 1990. gados sāka filmēties Honkongas filmās. Pasaules ievērību guva ar lomu 1997. gada filmā par Džeimsu Bondu "Rītdiena nemirs" un filmā par kungfu "Tīģeris un drakons". Par lomu filmā " Tīģeris un drakons" Mišela Jeo tika nominēta 2000. gada Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmijas (BAFTA) balvai kā labākā aktrise.
Piedalījusies vairākās filmās gan angļu valodā, gan arī mandarīnu un kantoniešu valodās, kā "Geišas atmiņas" (Memoirs of a Geisha, 2005), "Mūsu ēras Babilona" (2008), Reign of Assassins (2010), "Kung Fu Panda 2" (2011), The Lady (2011), Crouching Tiger, Hidden Dragon: Sword of Destiny (2016), "Pasakaini bagāti" (Crazy Rich Asians, 2018), Master Z: Ip Man Legacy (2018), "Reiz Ziemassvētkos" (2019) un "Šanči un leģenda par desmit gredzeniem" (2021). 2022. gadā saņēmusi kritiķu atzinību par galveno lomu filmā "Viss visur vienlaikus" (2022).
Kopš 2004. gada viņa draudzējās ar Žanu Totu. 2008. gada jūlijā intervijā viņa atklāja, ka ir saderinājusies ar viņu.
Savunga
Savunga (en) vai Sivunaka (ess) ir pilsēta ASV Aļaskas pavalstī Nomas cenza apgabalā. Izvietojusies Sentlorensas salas ziemeļu krastā. 95 % iedzīvotāju ir juiti.
1900. gadā salā tika introducēti ziemeļbrieži un pēc to savairošanās vairākās vietās salas piekrastē tika izveidotas briežkopju apmetnes. Viena no tām 1916. gadā tika izveidota tagadējās Savungas vietā un līdz 1930. gadam apmetne izauga par ciemu. 1969. gadā piešķirts pilsētas statuss. Tradicionāli iedzīvotāju galvenā nodarbošanās bija valzirgu un vaļu medības, un Savunga tika dēvēta par Pasaules valzirgu galvaspilsētu. Mūsdienās 25 % pieaugušo iedzīvotāju ir bezdarbnieki, no nodarbinātajiem 37 % strādā skolu sistēmā, bet pārējie — transportā un zvejniecībā.
Rihards Zande
Rihards Zande (1918—1997) bija Latvijas Centrālās padomes (LCP) loceklis un Lielbritānijas izlūkdienesta darbinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1918. gada 21. septembrī, dzīvoja tēva mājās Skultē. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņš bija Kureļa grupas radists, vēlāk devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur sadarbojās ar Latvijas Centrālo padomi. 1946. gada 6. augustā Rihards Zande un Ēriks Tomsons zvejnieku motorlaivā izsēdās krastā Zvejniekciemā ar uzdevumu noskaidrot neveiksmīgās Artūra Arnīša misijas likteni un nodibināt radiosakarus ar izlūkošanas centru Stokholmā. R. Zande Rīgā sāka veidot savu izlūkošanas informācijas vākšanas grupu un 1946. gada novembrī sazinājās ar radiosakaru speciālistu un dubultaģentu Augustu Bergmani, kuru jau bija savervējuši PSRS drošības orgāni. A. Bergmanis Zandes savākto informāciju apņēmās nosūtīt Lielbritānijas izlūkdienestam, tādējādi iegūstot viņu šifrus un paroles, kā arī ap 20 aģentu vārdus un informāciju par dzīves vietu. R. Zandi un viņa līdzgaitniekus apmēram gadu neapcietināja, bet tad, kad R. Zandem radās pamatotas aizdomas un viņš divas reizes mēģināja aizbēgt uz Zviedriju, čeka viņu arestēja.
PSRS Valsts drošības komitejas Sevišķā apspriede notiesāja Rihardu Zandi, Ēriku Tomsonu un vēl 29 cilvēkus. 1956. gadā viņš atradās labošanas darbu nometnē Čunā Krasnojarskas tuvumā. Pēc atbrīvošanas no ieslodzījuma dzīvoja Latvijas PSR, kur apprecējās ar no ieslodzījuma atbrīvoto savas grupas dalībnieci Veltu Treimani. 1960. gada augustā R. Zande parakstījis vienošanos ar Arvīdu Griguli par sava dzīvesstāsta izmantošanu romānā, vēlāk kinofilmā "Kad lietus un vēji sitas logā”.
Atmodas kustības laikā darbojās kooperatīvajā sabiedrībā "Skultes Zvejnieku sabiedrība". Miris 1997. gada 11. oktobrī.
Filma
Par Eduarda Andersona misijai līdzīgiem notikumiem 1945. gada oktobrī un vēlāko Riharda Zandes grupas pārtveršanu 1946. gada novembrī Latvijas PSR rakstnieks Arvīds Grigulis uzrakstīja romānu "Kad lietus un vēji sitas logā", bet Rīgas Kinostudija pēc viņa scenārija uzņēma kinofilmu.
Aizkaukāza Demokrātiskā Federatīvā Republika
Aizkaukāza Demokrātiskā Federatīvā Republika bija īslaicīgs valstisks veidojums, kas izveidojās Krievijas Aizkaukāza guberņās, aptuveni mūsdienu Gruzijas, Armēnijas un Azerbaidžānas teritorijās, pastāvot no 1918. gada 22. aprīlim līdz 26. maijam. Republikas neatkarību pasludināja Aizkaukāza Sejms. Republikas izveidošanas un sabrukuma iemesls bija Osmaņu impērijas iebrukums Aizkaukāza zemēs. Gruzīnu, armēņu un musulmaņu (azerbaidžāņu) partiju starpā pastāvēja domstarpības par republikas neatkarības nepieciešamību un Batumi miera sarunām ar osmaņiem. Neskatoties uz sarunām un pamieriem, osmaņi maijā iebruka armēņu zemēs, kur armēņu karaspēks vairākās kaujās tos smagi sakāva. Gruzija vienojās ar Vāciju par savas neatkarības aizsardzību, kas pielika punktu federācijas pastāvēšanai.
Izveidošana
Krievijas Aizkaukāza teritorijā tikai gruzīni (uz vēstures, lingvistiskās tuvības un reliģijas bāzes) varēja veidot nacionālu valsti. Ārpus republikas robežām gan atrastos adžāru un lazu zemes, kas runāja gruzīniem radniecīgās valodās, bet jau sen bija pārgājuši islāmā. Armēņu iedzīvotāju un vēsturisko zemju lielākā daļa atradās Osmaņu impērijas robežās. Krievijas Impērijā atradās tikai neliela daļa, Austrumarmēnija, un armēņu cerības saistījās ar Rietumarmēnijas teritorijas neatkarību. Aizkaukāza musulmaņu iedzīvotāju lielākā daļa apdzīvoja Persijas impērijas bijušas ziemeļu provinces un piederēja dažādām tautībām. Lielākā musulmaņu daļa piederēja azerbaidžāņu tautai, kuras lielākā daļa dzīvo Irānā un runā turku valodas dialektā. Musulmaņiem lielākā problēma bija radikālā Baku Komūna, kas kontrolēja naftas ieguves centru. Viņi arī vēlējās Dagestānas pievienošanu federācijai.
1918. gada 20. un 21. aprīlī Aleksandropolē notika armēņu politisko un militāro vadītāju tikšanās. Viņiem bija jāizvēlas, pieņemt Brestļitovskas miera noteikumus, kas nozīmētu armēņu apdzīvotās Karsas apgabala zaudēšanu, vai turpināt karu. Viņi pieņēma lēmumu pretoties, un par to informēja Aizkaukāza Sejmu Tbilisi. Ja armēņi uzstātos pret federācijas neatkarību, viņi reģionā paliktu pilnīgi vieni pret osmaņiem. Reālpolitikas spiesti, armēņi negribot nobalsoja par federācijas neatkarību, kas nozīmēja 1877. gada robežu atzīšanu. Osmaņu uzbrukums beidzot piespieda arī gruzīnu sociāldemokrātus 21. aprīlī piekrist neatkarīgas federācijas pasludināšanai. Tās valdību uzticēja gruzīnam Akakijam Čhenkeli.
Armēņu krīze
Pēc neatkarības pasludināšanas Sejms valdībai uzdeva atsākt sarunas ar osmaņiem, un vienlaikus, aizstāvēt valsti no tālākiem uzbrukumiem. Lai arī Čhenkeli valdību apstiprināja tikai 26. aprīlī, jau 23. aprīlī viņš telegrafēja osmaņu miera sarunu delegācijas vadītājam, ka ir gatavs atsākt sarunas balstoties uz Brestļitovskas robežām, un lūdza sarunas pārcelt no Trabzonas uz Batumi. Viņš arī apsolīja pārtraukt karadarbību un organizēt Karsas evakuāciju. Čhenkeli deva slepenu pavēli armēņu karaspēkam izbeigt pretošanos un pamest Karsu bez pretošanās. Kad par šo pavēli uzzināja armēņu deputāti, izcēlās skandāls un apvainojumi nodevībā. Lai arī starp Karsas aizstāvjiem un osmaņiem sākās sarunas par mierīgu atkāpšanos, 24. aprīlī osmaņi uzbruka Karsai un tika atsisti. Uzzinot par teritorijas nodošanu turkiem, armēņu civiliedzīvotāji sāka stihisku bēgšanu Aleksandropoles virzienā. 26. aprīlī Karsas cietoksnis ar bagātīgiem ieroču un munīcijas krājumiem pārgāju osmaņu rokās. Saniknotie armēņi Tbilisi sarīkoja nekārtības. Armēņu ministri pameta topošo federācijas valdību un Sejma armēņu deputāti pieprasīja Čhenkeli atkāpšanos. Arī gruzīnu sociāldemokrāti bija neapmierināti ar veidu, kā notika Karsas steidzīgā pamešana, un armēņu nomierināšanai piedāvāja par federācijas premjerministru iecelt armēni. Esošajā situācijā tas nebija reāli. Osmaņi to uztveru kā signālu kara turpināšanai, bet musulmaņi varētu atšķelties no federācijas. Galvenā karadarbība notiktu Erevānas guberņā, vēl vairāk izpostot armēņu tautu. 26. aprīlī armēņi piekrita piedalīties Čhenkeli valdībā. 26. aprīļa vakarā apstiprinātajā valdībā piedalījās četri gruzīni, pieci musulmaņi un četri armēņi. Gruzīni kontrolēja premjera, ārlietu, iekšlietu, lauksaimniecības un kara ministru amatus. Musulmaņi ieņēma tieslietu, transporta, apgaismības (izglītības), tirdzniecības un rūpniecības, valsts kontroliera amatus. Armēņiem palika maznozīmīgākas finanšu, labklājības, apgādes un darba ministrijas.
Batumi miera sarunu sākšana 11. maijā nenozīmēja miera iestāšanos. Osmaņu armija sāka uzbrukumu, lai sagrābtu Karsas-Džulfas dzelzceļa līniju. Tā viņiem deva iespēju sasniegt Kaspijas jūras piekrasti, un atbalstot vietējos musulmaņus Baku Komūnas likvidēšanā. Nesaņemot tūlītēju federācijas delegātu piekrišanu, 14. maija vakarā osmaņi paziņoja, ka 15. maija rītā sāks uzbrukumu Aleksandropoles virzienā. Armēņu karaspēka komandieris saņēma ultimatīvu prasību atvilkt kareivjus no pilsētas un dzelzceļa līnijas. Armēņi atsita pirmo uzbrukumu pilsētai, ļaujot 20 000 armēņu civiliedzīvotājiem bēgt Erevānas un Tbilisi virzienā. Pēcpusdienā karaspēks atkāpās uz osmaņu noteikto līniju. 16. maijā osmaņi izvirzīja prasību brīvai kustībai uz Džalfu, nepiekrišanas gadījumā draudot nesaudzēt civiliedzīvotājus. Osmaņiem virzoties uz priekšu, 22. maijā viņi pārrāva satiksmi starp Tbilisi un Erevānu, un tuvojās abām pilsētām. Armēņi izmisumā aicināja vācu novērotājus iesaistīties notiekošajā. Nākamajās dienās armēņi guva trīs uzvaras pret osmaņiem. Armēņu uzvaras motivēja tas, ka viņu situācija bija gandrīz bezcerīga. Šī bija viņu pēdējā iespēja cīnīties un mirt ar godu, jo bēgt vairs nebija uz kurieni. Osmaņu karaspēks par sakāvēm un uzbrukuma izgāšanos atriebās, nogalinot armēņu civiliedzīvotājus. Armēņu veiksmīgais pretuzbrukums jau radīja cerības par Aleksandropoles atgūšanu, kad pienāca ziņa par Batumi pamieru un pavēle apturēt kaujas.
Pastāvēšanas beigas
14. maijā Gruzīnu Nacionālā Padome autorizēja slepenu sarunu sākšanu ar fon Losovu, lai panāktu Vācijas politisko un militāro protektorātu Gruzijā un Vācijas Kaukāza ekspedīciju. Sarunas vadīja Nojs Žordanija, gruzīnu sociāldemokrātu un Gruzīnu Nacionālās Padomes vadītājs. Lai arī sociāldemokrāti, kas uz visu skatījās no šķiru cīņas viedokļa, ideoloģiski neatbalstīja nacionālu valstu veidošanos, militārā situācija reģionā piespieda gruzīnus vienoties par neatkarīgas gruzīnu valsts pasludināšanu. 22. maijā gruzīnu pārstāvji Batumi vienojās par neatkarības deklarācijas tekstu. 24. maijā tika panākta vienošanās ar vāciešiem. Tas viss notika slepenībā no armēņu un musulmaņu pārstāvjiem.
Aizkaukāza Sejms, uzklausot ziņojumu par Batumi miera sarunu neveiksmīgo gaitu, 26. maijā paziņoja par Federācijas pastāvēšanas beigām un beidza arī savu pastāvēšanu. Trim galvenajām etniskajām grupām piederošie deputāti izveidoja gruzīnu, armēņu un azerbaidžāņu priekšparlamentus. Jau 26. maija vakarā gruzīnu deputāti pasludināja Gruzijas Demokrātiskās Republikas neatkarību. 27. maijā Sejma musulmaņu deputāti izveidoja Musulmaņu Nacionālo Padomi, kas, ņemot vērā Federācijas sabrukumu, 28. maijā paziņoja par Azerbaidžānas Demokrātiskās Republikas izveidošanu. 30. maijā Armēņu Nacionāla Padome, kas atradās Tbilisi, pasludināja sevi par augstākās varas nesēju armēņu zemēs ar atpakaļejošu datumu, 28. maiju, tā iesākot Armēnijas Pirmās republikas pastāvēšanu. 4. jūnijā jaunās valstis noslēdza Batumi miera līgumu ar osmaņiem.
Jamal-601
Jamal-601 (Ямал-601) ir Krievijas uzņēmuma Gazprom kosmičeskie sistemy Jamal sērijas sakaru pavadonis. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai Krievijas teritorijā un kaimiņvalstīs. Kosmiskais aparāts orbītā tika palaists 2019. gada maijā.
Pavadonis tika izgatavots Francijas uzņēmumā Thales Alenia Space uz platformas Spacebus 4000C4 bāzes. Sakaru aparatūru piegādāja Francijas Thales Alenia Space. Pavadonim uzstādīti 18 C joslas un 19 Ku joslas raidītāji. Kosmiskā aparāta darbības laiks plānots 15 gadu.
Pirmsstarta vēsture
2014. gada janvārī tika paziņots, ka Alenia Space izgatavos Jamal-601 uz platformas Spacebus 4000C4 bāzes. Tam būtu 18 C, 19 Ku un 26 ka joslas raidītāji. Pavadoni bija plānots palaist 2016. gadā un tas tiktu izvietots pozīcijā 49° austrumu garuma.
Pēc Krimas aneksijas, kad Rietumu valstis ieviesa sankcijas pret Krieviju, 2015. gadā tika izplatīta informācija, ka Jamal-601 tiks pasūtīts Krievijas uzņēmumā Informacionnye sputnikovye sistemy, paturot Thales Alenia Space kā derīgās kravas izgatavotāju. 2016. gada aprīlī Gazprom bija noregulējis situāciju ar importu, un tika atjaunots līgums ar Thales Alenia Space. Jamal-601 palaišana kosmosā bija novirzījusies uz 2018. gadu. Vēlāk starts vairākkārt tika pārcelts.
Lidojuma gaita
Jamal-601 tika palaists 17:42 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas.
4. jūnijā tika paziņots, ka pavadoņa pacelšana no ģeostacionārās pārejas orbītas uz ģeostacionāro orbītu aizkavējas, jo Thales Alenia Space speciālisti ir konstatējuši anomāliju apogeja dzinējā, un nepieciešamas papildu pārbaudes. 6. jūnijā tika iedarbināti mazās vilces dzinēji, kas ir rezerves variants, ja nedarbojas apogeja dzinējs. Ģeostacionāro orbītu pēc daudziem manevriem ar mazās vilces dzinējiem Jamal-601 bija plānots sasniegt jūlijā.
Pavadonis 24. jūnijā sasniedza plānoto punktu ģeostacionārajā orbītā 48,8° austrumu garuma. Pēc izmēģinājumiem un pārbaudēm tur atrodošā Jamal-202 kanāli tika pārslēgti uz Jamal-601. 19. jūlijā Jamal-601 tika nodots ekspluatācijā.
Kevins Follands
Kevins Follands (de, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Follands pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Union Berlin.
Iepriekš pārstāvējis Vācijas klubus 1860 Munich, 1899 Hoffenheim un Bayer Leverkusen, kā arī Francijas klubu AS Monaco.
Vācijas futbola izlases sastāvā spēlējis 2020. gada Eiropas čempionātā.
Oleandru dzimta
Šīs dzimtas pārstāvji ir izplatīti Eiropā, Āzijā, Āfrikā, Austrālijā, Amerikā, galvenokārt tropu klimata joslā, sevišķi plaši lietus mežu apvidos. Latvijā ir sastopams viens oleandru dzimtas pārstāvis — mazā kapmirte, kas ir ieviests, kultivēts augs. Oleandru dzimtas vietējās (dabiskā areāla) sugas Latvijā nav sastopamas.
Oleandru dzimtas pārstāvjiem ir raksturīgas pretējas vai pamīšus izkārtotas lapas. Tām ir piecas visbiežāk kopā saaugušas vainaglapas un kauslapas un piecas putekšņlapas. Augli veido divu someņu skaldauglis.
Klasifikācija
Oleandru dzimtā tiek klasificētas šādas ģintis:
Džamals Musiala
Džamals Musiala (de, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Musiala pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Bayern Munich.
Dzimis Štutgartē, tēvs — nigērietis, māte — vāciete. Uzaudzis Anglijā, kur ilgus gadus spēlējis Chelsea  jauniešu akadēmijā. 2019. gadā, 16 gadu vecumā, pārcēlies atpakaļ uz Vāciju, lai pievienotos Bayern Munich. , mačā pret Freiburg, debitējis Vācijas Bundeslīgā, 17 gadu un 115 dienu vecumā kļūstot par visu laiku jaunāko Bayern Munich spēlētāju Bundeslīgā. Musiala noslēdza savu pirmo profesionālo līgumu.
Pārstāvējis gan Anglijas, gan Vācijas jauniešu izlases. Musiala paziņoja, ka nolēmis pārstāvēt Vācijas futbola izlasi. Izlasē debitējis tā gada 25. martā pret Islandi. Musiala tika iekļauts Vācijas izlases sastāvā 2020. gada Eiropas čempionātam. , Eiropas čempionāta mačā pret Ungāriju, Musiala guva vārtus, tādējādi 18 gadu un 117 dienu vecumā kļūstot Vācijas izlases visu laiku jaunāko vārtu guvēju kādā no lielajiem turnīriem.
Sivukaka
Sivukaka (Sivuqaq) var būt:
Endrū Robertsons
Endrū Robertsons (dzimis ) ir Skotijas futbolists, aizsargs, Skotijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Liverpool FC sastāvā.
Sasniegumi
Liverpool
Edijs Silvestre
Edijs Silvestre Paskuals Israfilovs (Eddy Silvestre Pascual Israfilov; dzimis ; zināms arī kā Edijs Silvestre, Edijs Israfilovs, kā arī vienkārši Edijs) ir Spānijā dzimis Azerbaidžānas futbolists, centra pussargs, kas šobrīd pārstāv Spānijas Otrās divīzijas klubu AD Alcorcón.
Edija tēvs, Domingo Paskuals, ir dzimis Luandā, Angolā, kamēr Edija māte Irada Israfilova nāk no Baku, Azerbaidžānas, tāpēc viņš bija tiesīgs pārstāvēt šīs divas valstis, kā arī Spāniju, kur viņš ir dzimis.
Draiskule
"Draiskule" (en) ir 2015. gada romantiska komēdija, kuras režisors un viens no producentiem ir Džads Apatovs. Galvenās lomas filmā atveido Eimija Šūmere, Bills Heiders, Bri Lārsone, Kolins Kvinns, Džons Sina, Vanesa Baijere, Tilda Svintone, Ezra Millers un Lebrons Džeimss. Filmas pirmizrāde notika South By Southwest festivālā.
Eimija Taunsenda ir jauna žurnāliste, kurai patīk lietot alkoholu un izklaidēties. Eimija netic monogāmām attiecībām, tomēr viss mainās, kad viņa iepazīstas ar sporta ārstu Āronu Konnersu.
Ruduļciems
Ruduļciems, agrāk arī Valguntes ciems vai Purenieki, ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Kalnciema pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā 6,5 km no pagasta centra Kalnciema, 21 km no novada domes Jelgavā un 55 km no Rīgas.
Mencas
Mencas, mencu ģints (Gadus) ir viena no mencu dzimtas (Gadidae) ģintīm, kas apvieno trīs jūrā dzīvojošas zivju sugas. Pazīstamākā no tām ir Atlantijas menca. Sastopamas ziemeļu puslodes mērenajos un arktiskajos ūdeņos: Atlantijas, Ziemeļu ledus un Klusajā okeānā. Visas mencu sugas ir nozīmīgas komerciālās zvejas resurss.
Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē mencu ģintī tika izdalīta vēl ceturtā suga — Grenlandes menca (Gadus ogac), bet ģenētiskajos pētījumos atklājies, ka tā ir Klusā okeāna mencas (Gadus macrocephalus) pasuga.
Baltijas jūrā un Latvijā
Baltijas jūrā pie Latvijas krastiem sastopama viena mencu ģints zivju suga — Atlantijas menca (Gadus morhua) jeb Baltijas menca (Gadus morhua callarias), kas ir Baltijas jūrā dzīvojoša Atlantijas mencas pasuga.
Kopīgās īpašības
Mencas ir liela izmēra zivis. Lielākā ne tikai ģintī, bet visā mencu dzimtā ir Atlantijas menca, kuras ķermeņa garums var sasniegt 200 cm, svars 96 kg. Mazākais ģintī ir mintajs (Gadus chalcogrammus), kura ķermeņa garums var sasniegt 91 cm, svars 3,9 kg.
Visas mencu sugas ir jūras zivis, kas uzturas līdz 800—1000 m dziļumam, kur ūdens temperatūra ir 0—14 °C un sāļums 11—35 PSV. Baltijas jūrā un piekrastēs mencas uzturas arī seklākās vietās: 150–200 m dziļumā, kā arī novērotas ir 30–80 m dziļumā.
Sistemātika
Mencu ģints (Gadus)
Gembela
Gembela (en) vai Sivukaka (ess) ir pilsēta ASV Aļaskas pavalstī Nomas cenza apgabalā. Izvietojusies Sentlorensas salas ziemeļurietumu krastā. 96 % iedzīvotāju ir juiti.
Vēsture
1887. gadā Amerikas reformātu baznīca nolēma salā uzbūvēt dievnamu. Materiāli un darbaspēks salā tika nogādāti ar kuģi un pēc būves pabeigšanas, kas bija pirmā koka celtne salā, būvnieki salu pameta, atslēgas atstājot vietējiem iedzīvotājiem. Tā kā celtnieki nerunāja juitu valodā, iedzīvotājiem nebija priekšstata, kas ir uzbūvēts.
Pirmos misionāru kalpošanai salā izdevās nolīgt tikai 1994. gadā un tie bija Vins un Nellija Gembeli. 1897. gadā saslima viņu meita un ziemu ģimene pavadīja ASV. 1898. gada pavasarī, atgriežoties salā, kuģis nogrima un visi 37 uz tā esošie cilvēki noslīka. Misionāru piemiņai ciems tika nodēvēts Gembelu vārdā.
1910. gada tautskaitē Gembela uzrādīta kā ciems. Pilsētas tiesības piešķirtas 1963. gadā.
Vienziedu kalanhoja
Vienziedu kalanhoja (Kalanchoe uniflora) ir augu suga kalanhoju ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Madagaskarā un citur pasaulē tiek audzēta kā telpaugs.
Morfoloģija
Vienziedu kalanhoja ir mūžzaļš un daudzgadīgs epifītisks sukulents ar ložņājošiem zariem, kuri var sasniegt 1 m garumu. Šie augi mēdz augt, ložņājot pa zemi, vai augt uz citu augu stumbriem. Lapas ir biezas un koši zaļas, var sasniegt 3.5 cm garumu un 1.5 cm platumu.
Ziedi mēdz būt koši sarkani vai violeti, zvaniņu formā. Parasti katra zara galā ir viens zieds, lai gan, par spīti sugas nosaukumam, mēdz būt arī vairāki. Ziedēšanas periods ir ziemas beigas — pavasara sākums.
Dārzciems (Kalnciema pagasts)
Dārzciems ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Kalnciema pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā ap izstrādātajiem dolomīta karjeru dīķiem līdzās pagasta centram Kalnciemam 32 km no novada domes Jelgavā un 48 km no Rīgas. Veidojusies kā mazdārziņu un lapeņu kolonija, dažkārt dēvēta arī «1. masīvs».
Krasta ciems
Krasta ciems ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Kalnciema pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Lielupes krastā pie autoceļa V1064 5,5 km no pagasta centra Kalnciema, 19 km no novada domes Jelgavā un 53 km no Rīgas.
Kirasao starptautiskā lidosta
Kirasao starptautiskā lidosta (nl) ir starptautiskā lidosta Kirasao, kas apkalpo valsts galvaspilsētu Vilemstadi. Lidostā ir viens no garākajiem skrejceļiem reģionā. Aviosabiedrības Divi Divi Air bāzes lidosta.
Lidosta sāka darbību 1934. gadā. Otrā pasaules kara laikā lidostu izmantoja ASV Bruņotie spēki pretzemūdeņu patrulēšanas vajadzībām. No 2014. gada tika veikta lidostas paplašināšana.
Regulārie lidojumi visu gadu:
Jons Pancuru
Jons Pancuru (dzimis Komarnikā, miris  Ploješti ) bija rumāņu bobsleja pilots.
Bobslejam pievērsies 24 gadu vecumā, pirms tam bijis futbola vārtsargs. Piedalījies četrās olimpiskajās spēlēs, 1968. gadā divniekā ar Nikolae Njagoe izcīnot bronzas medaļu, kas ir vienīgā medaļa Rumānijas vēsturē ziemas olimpiskajās spēlēs. 1964. gada un 1972. gada olimpiskajās spēlēs bija Rumānijas delegācijas karognesējs. Pasaules čempionātos Pancuru ir izcīnījis 2 medaļas, sudrabu 1969. gadā un bronzu 1973. gadā, abas divnieku sacensībās. Pancuru ir arī divkārtējs Eiropas čempions četrniekos, uzvarot šīs sacensības 1967. gadā un 1971. gadā. Pēc karjeras beigām strādājis par bobsleja treneri.
Bērks
Bērks (en) var būt:
Podļesnaja Tavla
Podļesnaja Tavla ( Vir Tavla ) ir ciemats Krievijas Mordovijas Republikas Kočkurovas rajonā un Podļesno-Tavlas ciema administratīvais centrs. Ciems izvietojies pie nelielas upes Tavlas mežu masīva tuvumā. Attālums līdz rajona centram Kočkurovai — ap 7 km un 19 km no dzelzceļa stacijas Vojevodskoje. Erzju valodas nosaukums ir toponīms, kurš satur tjurku leksiskos elementus: Tau/tav — «kalns». Domā, ka burtiskā tulkojumā Tavla varētu nozīmēt "kalnainā".
Vēsture
Minēta "Saranskas muitas grāmatā" (1692). Saskaņā ar 1706. gada dokumentu Podļesnaja Tavlā bija 57 sētas. 1867. gadā ciematā tika uzcelta Kristus dzimšanas baznīca (atjaunota 2001. gadā).
Penzas guberņas apdzīvoto vietu sarakstā (1869) Podļesnaja Tavla ir kroņa ciemats no 183 sētām Saranskas apriņķī; tajā bija 3 dzirnavas un pienotava ar sviesta ražotni. 1914. gadā Podļesnajā Tavlā bija 299 sētu. 1929. gadā tika izveidots komūna "Erzjaņ zorja" ("Erzju ausma"), no 1931. gada kolhozi "Erzja" un "Красный трактор" ("Sarkanais traktors"), no 1939. gada paplašinātais 18. partijas kongresa vārdā nosauktais kolhozs, kopš 1997. gada — lauksaimniecības un rūpniecības kooperatīvs, kopš 2001. gada — SIA "Tavla" (ООО "Тавла"). Iedzīvotāji pārsvarā erzju tautības. Ir kultūras nams (kas slēgts avārijas stāvokļa dēļ), pamatskola, kā arī eksperimentālā bērnu mākslas skola jaunā ēkā, lauksaimniecības uzņēmums SIA „Agrofirma Tavla”. 2006. gada 6. septembrī tika atvērts unikāls mājas muzejs “Etno-Kudo”, kurš nosaukts muzikanta un folklorista V. Romaškina vārdā. Viņa izveidotā folkloras grupa "Torama" joprojām ir aktīva ciemā.
Ēkas
Vairums ēku Podļesnaja Tavlā būvētas no samana — neapdedzinātiem ķieģeļiem ar salmu un citiem piejaukumiem.
Ciema Kristus piedzimšanas baznīca bija koka ēka, kas celta un iesvētīta 1867. gadā par godu Ziemsvētkiem, un padomju laikos tā tika pilnībā iznīcināta. Pēc Saranskas un Mordovijas bīskapijas izveidošanas atjaunotajai draudzei 2001.gadā tika nodota bijušās kolhoza ēdnīcas vienstāva koka ēka, kas pēc tam tika aplikta ar ķieģeļiem, virs jumta uzcelts apzeltīts kupols ar krustu, uzbūvēts neliels divu līmeņu astoņstūra zvanu tornis, kas vainagots ar telts formas jumtu un mazo kupolu. Tempļa teritoriju ieskauj māksliniecisks dzelzs žogs. Daļu vecās baznīcas ikonu bija pasargājuši ciema iedzīvotāji un atdevuši jaunajai baznīcai.
Sports
Kopš 1980. gadiem pie Podļesnaja Tavlas atrodas kalnu slēpošanas komplekss ar augstumu starpību ap 50 m. Strādā ziemas sezonā.
Folklora
Tavlas ciemats ir pazīstams ar kokgriezumiem, kam ir līdzība ar radnieciskajām Bogorodskajas rotaļlietām, bet ar savu īpašu krāsojumu. Tavliešu meistaru darbos galvenā vieta ir cilvēka tēlam dažādās dzīves situācijās, bieži piepildītās ar humoru.
Kokgriešanas skolu 1970. gados nodibināja Ičalkovskas pedagoģiskās skolas absolvents Nikolajs Mastins, kurš vietējā skolā organizēja kokgriešanas pulciņu, kas pēc tam izvērtās par eksperimentālu bērnu mākslas skolu.
Uz ciemu no Saranskas tiek organizētas ekskursijas pie kokgriezējiem un uz muzeju "Etno-Kudo". Ciemā tiek rīkoti starpreģionālie kokgriešanas festivāli, kā arī folkloras festivāli, kuros reizēm piedalās ārvalstu kopas. Izveidots koka skulptūru parks.
Gulbju ciems
Gulbju ciems ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Kalnciema pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā ap izstrādātajiem dolomīta karjeru dīķiem 1,5 km no pagasta centra Kalnciema, 25 km no novada domes Jelgavā un 49 km no Rīgas. Veidojusies kā mazdārziņu un lapeņu kolonija, dažkārt dēvēta arī «2. masīvs» (austrumu daļa) un «3. masīvs» (rietumu daļa).
Kaigu ciems
Kaigu ciems ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Kalnciema pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā pie autoceļa V1064 2,5 km no pagasta centra Kalnciema, 32 km no novada domes Jelgavā un 47 km no Rīgas.
Iedzīvotāju skaita dinamika
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
BoJack Horseman
BoJack Horseman ir ASV pieaugušo animācijas seriāls, kuru straumēšanas servisam Netflix izveidoja Rafaels Bobs Vaksbergs. Seriālu oriģināli demonstrēja no līdz  un tam kopsummā ir 6 sezonas (77 sērijas). Galvenās lomas ieskaņojuši Vils Arnets, Emija Sedarisa, Alisona Brī un Ārons Pols.
Seriāla galvenais varonis ir antropomorfs zirgs Bodžeks - izbijusi populāras 1980. gadu situāciju komēdijas zvaigzne, kas sāk rakstīt savu autobiogrāfiju, lai atgūtu popularitāti.
Haiti olimpiskajās spēlēs
Haiti olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1900. gadā, kad vasaras olimpiskās spēles notika Parīzē. Turpmāk Haiti vasaras olimpiskajās spēlēs ir piedalījusies ar pārtraukumiem: nav piedalījusies no 1904. līdz 1920. gadam, no 1936. līdz 1956. gadam un no 1964. līdz 1968. gadam. Kā arī Haiti piedalījās ASV rīkotajā 1980. gada Maskavas spēļu boikotā. No 1984. gada tā ir piedalījusies pilnīgi visās vasaras olimpiskās spēlēs. Līdz šim Haiti nav piedalījusies ziemas olimpiskajās spēlēs.
Haiti olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi divas olimpiskās medaļas, vienu vieglatlētikā, otru šaušanā. Pirmo olimpisko medaļu Haiti izcīnīja 1924. gada Parīzes spēlēs šaušanā, kad Haiti komanda izcīnīja bronzas medaļu. Savukārt otru medaļu Haiti ieguva nākamajās 1928. gada Amsterdamas spēlēs, kad vieglatlēts Silvio Kators izcīnīja sudraba medaļu tāllēkšanā. Kopš 1928. gada vairs neviens Haiti pārstāvošs sportists nav ieguvis olimpisko medaļu.
Medaļu tabulas
Skatīt arī: Olimpisko medaļu skaits pēc valsts
Supernova 2023
Supernova 2023 bija 2023. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālā atlase, kuru rīkoja Latvijas Televīzija.
Pieteikšanās konkursam notika no līdz. Konkursa uzvarētājam būs paredzēta iespēja pārstāvēt Latviju 2023. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Liverpūlē, Lielbritānijā.
Konkursā uzvarēja grupa Sudden Lights ar dziesmu Aijā.
Norises vieta un laiks
Konkurss notika studijā, Latvijas Televīzijas augstceltnē. Tiešraides tika pārraidītas LTV1 kanālā un vietnē replay.lsm.lv visā pasaulē, kā arī LTV7 ar surdotulkojumu pusfinālā un finālā  plkst. 21:05.
Vadītāji
Konkursu vadīja iepriekšējo konkursu vadītāja, Ketija Šēnberga un pagājušā gada konkursa vadītājs un mūziķis Lauris Reiniks.
Žūrija
Žūrijas pārstāvji tiks atklāti pēc Eirovīzijas dziesmu konkursa fināla.
Priekšatlase
Konkursam tika saņemti 130 dziesmu pieteikumi.
Visas konkursa nolikumam atbilstošās dziesmas piedalījās pirmajā priekšatlases kārtā, kur starptautiskā žūrija klausījās visas dziesmas, nezinot ne to izpildītājus, ne arī autorus. No visām dziesmām, 15 kvalificējās nākamajai kārtai.
Dalībnieki tika paziņoti visi 15 konkursa pusfināla dalībnieki. No pusfināla finālam kvalificējās desmit dalībnieki. dalībnieks Saule tika diskvalificēts sakarā ar konkursa noteikumu pārkapšanu, kas paredz, ka dziesma nedrīkst būt publiskota pirms atlases. Viņš savu dziesmu bija publiskojis jau 2021. gada 19. decembrī.
Fināls
Fināls norisinājās plkst. 21:10. Uzvarētāju noteica 50% skatītāju balsojums un 50% žūrijas balsojums. Uzvarētājiem ir iespēja pārstāvēt Latviju 2023. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Finālā kā viesmākslinieki piedalijās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa uzvarētājs Dankans Lorencs ar dziesmu Arcade un latviešu izcelsmes dziedātāja Elīza Legzdiņa kopā ar grupas Rudimental bundzinieku.
Konkursā uzvarēja grupa Sudden Lights ar dziesmu Aijā. Otrajā vietā ierindojās Patrisha, savukārt trešo vietā ieguva grupa 24. Avēnija.
Haiti karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Haiti pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Inna Tražukova
Inna Tražukova (ru; dzimusi ) ir Krievijas brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Krievijas Starptautiskās klases sporta meistare.
Biogrāfija
Inna Tražukova dzimusi Uļjanovskas apgabala Ciļņinas rajona ciemā Augšējie Timersjani, čuvašu ģimenē. Viņas tēvs Vjačeslavs Tražukovs pats bija nodarbojies ar cīņas sportu. Pēc tam organizējis ciemā cīņas sporta sekciju un kļuvis par tās treneri. Kad meitai bija desmit gadi, atvedis to uz sekciju. Sākumā sekcijā meiteņu nebija un Innai bija jācīnās ar zēniem.
Ar bakalaura grādu beigusi Maskavas pilsētas pedagoģiskās universitātes treneru skolotāju fakultāti un turpina mācīties maģistratūrā.
2015. gada Eiropas spēļu un 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece. 2019. gada pasaules čempionātā Nursultanā izcīnīja čempiones titulu svara kategorijā līdz 65 kg.
Sasunas Dāvids
Sasunas Dāvids (hy Sassunzi Dawit), arī hy Sasna cřer, "Sasunas pārgalvji" vai "Sasunas neprāši", ir Armēnijas eposs par varoni Sasunas Dāvidu un viņa radiniekiem, kas balstīts uz vēsturiskā fona un sācis rasties ap astoto gadsimtu. Nostāsti gadsimtu gaitā tika nodoti mutvārdos, pirmo reizi pierakstīti 1873. gadā un kopš 1936. gada ir pazīstami ar nosaukumu Sasna cřer kā nacionālais eposs.
Vēsture
Armēņu apustuliskās baznīcas bīskaps Garegins Srvandztjancs pirmais 1873. gadā nomaļā ciematā austrumu Turcijā pierakstīja tur zināmo nostāsta versiju. Viņš, uzturot kontaktu ar valdību zinātniekiem nepieejamām armēņu apdzīvotām teritorijām, uzzināja par senām nacionālam varonim Sasunas Dāvidam veltītām leģendām un publicēja pirmos fragmentus nākamajā gadā Konstantinopolē. 1889. gadā vienu no eposa versijām krieviski daļēji iztulkoja V. Brjusovs.
Apmēram 60 gadus vēlāk, 1936. gadā, literāts Manuks Abegjans un viņa kolēģi sāka pārstrādāt un publicēt stāstījumu ar nosaukumu Sasna cřer. Darbā ir vairāk nekā 2500 lappuses, publikāciju sagatavoja valsts izdevniecība Erevānā 1944. (I daļu) un 1951. gados (II daļu). Grāmata guva lielu popularitāti, un tā pēdējos izdevumos tika izdota ar nosaukumu "Sasunas Dāvids".
Eposu ar Akopa Kodžojana (1883-1959) ilustrācijām izdeva 1961. gadā Erevānā, tās iedvesmojušas armēņu tradīcijas un folklora. 1966. gadā Amerikas armēņu autors Leons Zavens Surmeljans pārtulkoja eposu angļu valodā. 2006. gadā Elizabete Jakobi to pārtulkoja vācu valodā.
2010. gadā Armēnijā eposs tika ekranizēts pilnmetrāžas animācijas filmā. 2021. gadā ASV tiek plānots izlaist piedzīvojumu filmu "David of Sasun".
2012. gadā "Sasunas Dāvids" tika iekļauts UNESCO cilvēces nemateriālā mantojuma sarakstā.
Publicētā forma
Eposs nekad pirms 20. gadsimta nav bijis vienots un arī tagad tā teksts nav kanonizēts. Pastāv akadēmisks izdevums ar eposa 50 variantiem, kas pierakstīti dažādās Armēnijas vietās, UNESCO piemin 160 variantus. Tās formas, kas tulkojumos pazīstamas ārpus Armēnijas, ir kolektīvas kompilācijas rezultāts. Visbiežākajā versijā eposs tiek dalīts 4 daļās — "zaros", kuri iedalīti katrs vēl divās daļās un dažāda daudzuma dziedājumos. Pastāv arī citi iedalījuma varianti gan armēniski, gan tulkojumos, atšķiras varoņu vārdi vai to transkripcija, dažādos variantos netiek pieminēti daudzi notikumi. Kopīgs paliek princips — varoņi cīnās ar tautas un valsts naidniekiem, pa ceļam kārtojot savas lietas, bet neviens no viņiem nav eņģelis, un arī naidnieki netiek tēloti tikai melnās krāsās. Daži no eposa daudznozīmīgā nosaukuma tulkojuma variantiem ir "Sasunas pārgalvji" vai pat "Sasunas dullie" galveno varoņu bērnības huligānisma dēļ. Eposā sastopamas pārdabiskas tautas, kā kadži un devi, ar kurām cilvēkiem izveidojušās labvēlīgas vai sliktas attiecības.
Daudzi eposa personāžu vārdi saistās ar nedaudz mainītiem reālu vēsturisku personu vai dievību vārdiem, taču viņu darbības laiks, veids un ģeogrāfija eposā ļoti reti saistāmi ar reālajiem vai mītiskajiem.
Tulkojumos reizēm parādās sižetiskas izmaiņas varoņu ētiskas pielabošanas dēļ, tā, vienā no tulkojumiem krievu valodā Dāvids pārguļ ar bijušo līgavu pirms tam, kad atrod sev citu, nevis kā oriģinālā pa ceļam pie šīs otrās.
"Sasunas Dāvids" uzrakstīts ritmiskā prozā ar jamba un anapesta miju, atsevišķas epizodes rakstītas kā dziesmas.
Zemā kalanhoja
Zemā kalanhoja (Kalanchoe pumila) ir augu suga kalanhoju ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Madagaskarā un citur pasaulē tiek audzēta kā telpaugs.
Sasunas Dāvids
Vēsturiskais fons
Jau mīta sākumā ir redzams anahronisms, kurš jauc arābu iekarojumu un asīriešu laiku. Sennahirims, arābu kalifs, attiecināms uz ķēniņu Sanheribu, kurš dzīvoja ap 700. gadu pirms mūsu ēras. Stāstā ir daudz pagānisma elementu, kas liecina par persiešu Sasanīdu perioda ietekmi. Piemēram, armēņu vārds "Mher" (Mers) attiecināms uz dievu Mitru. Sasunas pilsēta kalnos tagad atrodas ārpus Armēnijas teritorijas, Turcijas dienvidaustrumu Batmanas provincē. Iebrucēji, kas tika nosaukti eposā par ēģiptiešiem, ir sinonīms arābu iebrukumam, kas apgrūtināja iekarotās nemusulmaņu zemes ar ārkārtējiem nodokļiem. Sultāns Misras Meliks, kas eposā rādīts kā ienaidnieks, veido arābu un islāma pretpolu kristiešu Armēnijai. ("Misr" - Ēģiptes pašnosaukums arābu valodā.) Reālajā vēsturē Ēģipte nekad neiekaroja Sasunas apkaimi, un darbības laikā notikušās cīņas norāda uz armēņu sacelšanos pret arābiem, kas notika 747.—750. un 774.—775. gados. Pēdējo eposa daļu ir iedvesmojusi senā persiešu Šāhnāmes leģenda. Ilgstošo cīņu par brīvību pret arābu kalifātu beidzot ar panākumiem vainagoja karalis Ašots I. Vēlāk karalis Gagiks Bagratuni (989-1017) padarīja armēņu karalisti par ziedošu.
Zemā kalanhoja
Morfoloģija
Zemā kalanhoja ir mūžzaļš un daudzgadīgs sukulents, kurš augot veido krūmus, kuri var sasniegt 20-30 cm garumu. Šai kalanhojai ir viegli robotas lapas, kuras noklāj ļoti smalki, pelēki balti matiņi, kas pasargā augu no pārkaršanas saulē un piešķir tam apsarmojušu izskatu.
Sasunas Dāvids
Vēsturiskais fons
Bieži tiek izteikts viedoklis, ka eposa saturu lielā mērā radījusi Sasunas kalnu rajona cīņa pret arābu valdīšanu.
Zemā kalanhoja
Morfoloģija
Zemajai kalanhojai ir koši rozā čemuros izvietoti ziedi. Ziedēšanas periods ir ziemas beigas — pavasara sākums.
Sasunas Dāvids
Vēsturiskais fons
== Darbības galvenie notikumi  ==
Pirmā daļa
Bagdādes kalifs uzzina, ka viņa vasalim, armēņu ķēniņam Gagikam, ir ārkārtīgi skaista meita Covinara. Viņš pieprasa, lai Gagiks atdotu savu meitu kalifam. Gagiks sākotnēji atsakās to darīt, bet, nespējot pretoties kalifa karaspēkam, piekāpjas. Pirms došanās uz Bagdādi, Covināra izdzer divas saujas ūdens no avota, kas uz īsu laiku viņai brīnumaini parādās. No šīm divām saujām viņa ieņem divus bērnus. Saskaņā ar kalifa un Gagika līgumu Covinara dzīvo atsevišķā Bagdādes pilī. Šeit viņa dzemdē divus zēnus — Sanasaru un Bagdasaru. Brīnumaini dzimušie dvīņi izceļas ar savu spēku un asprātību, tie aug neparasti ātri. Kad viņi paaugas, kalifs nolemj nonāvēt Covinaru kopā ar tās bērniem, bet sastop pretestību no Sanasara un Bagdasara, ar kuriem tā armija nespēj tikt galā. Tad kalifs atceļ savu nodomu. Pēc kāda laika viņš atkal dodas karā pret Armēniju, bet šoreiz tiek uzvarēts. Bēgot, viņš sola upurēt elkiem Sanasaru un Bagdasaru kā maksājumu. Pēc tam, kad to caur sapni uzzinājusi Covinara, dvīņi atstāj Bagdādi, dodoties uz Armēniju. Pamestā vietā viņi aizsāka nākamo Sasunas cietoksni, tomēr, nepabeidzot būvniecību, viņi dodas tālāk. Atrodot patvērumu pie karaļa Tevadorosa, viņi pēc kāda laika ir spiesti atstāt to. Pēc dvīņu lūguma karalis viņiem dod pavadībai „četrdesmit māju” - viņa nabadzīgākos iedzīvotājus. Dvīņi kopā ar šiem nabagiem atgriežas Sasunā, dibina pilsētiņu un pabeidz būvēt cietoksni. Savos ceļojumos Sanasars nolaižas jūras dibenā, kur viņš atrod brīnišķīgo zirgu Džalali, kā arī ieroču komplektu, ieskaitot Zibens zobenu, kas nokritis no debesīm. Pēc kāda laika Bagdasars savam brālim atzīstas, ka nevar gulēt naktī: viņu sauc uz Bagdādi kalifa galvenais elks. Brāļi kopā dodas uz Bagdādi cīnīties ar kalifu. Pēc gūtās uzvaras viņi atbrīvo savu māti Covinaru, un kopā ar to dodas uz Berd-Kapotinu (“Zilo cietoksni”) pie sava vectēva karaļa Gagika. No Gagika viņi saņem zemes dāvinājumu. Atstājot savu vectēvu, brāļi atgriezās Sasunā un pakāpeniski paplašina savu teritoriju. Sasuna aug, kļūstot par lielu pilsētu.
Otrā daļa
Četrdesmitbizīgā Dehcuna, noburtas kadžu valsts valdnieka meita, padzird par Sanasara slavu. Vēlēdamās piesaistīt varoņa uzmanību, viņa nosūta tam vēstuli, kas kļūdas dēļ nonāk pie cita brāļa — Bagdasara. Starp dvīņiem rodas strīds, kas tomēr nenoiet līdz naidīgumam. Pēc samierināšanas ar brāli Sanasars aizbrauc pie Dehcunas, kas atrodas kadžu valsts galvaspilsētā Varapilī. Izpildot divus kadžu ķēniņa noteikumus, Sanasars saņem trešo — cīnīties ar sešdesmit pehlevaniem (varoņiem). Sanasars, uzveicis četrdesmit pretiniekus, jūtas noguris un nespēj turpināt cīņu. Bagdasars steidzas palīdzēt un nogalina atlikušos pretiniekus. Bet kadžu karalis uzstāda jaunu noteikumu — apmeklēt Zaļo pilsētu, kas izrādās bez ūdens. Zaļajā pilsētā brāļi nogalina ļauno višapu (čūskzivi), kurš bloķēja pavasara iestāšanos, un atbrīvo tam paredzēto upuri — meiteni, kas vēlāk kļūst par Bagdasara līgavu un tad sievu. Pēc atgriešanās Varapilī, brāļi negaida jaunus uzdevumus no kadžu ķēniņa. Tā vietā viņi ar spēku piespiež Dehcunu doties uz viņu valsti. Pa ceļam viņus panāk Dehcunas māsa — Bagdasara līgava. Ierodoties Sasunā, brāļi vienlaicīgi svin kāzas. Bagdasars un viņa sieva dodas uz Bagdādi. Sanasars joprojām paliek Sasunas valdnieks. Sanasars rada trīs dēlus — Vergo, Ovanu un Meru. Turpmāk eposā tos sauc par Smērētāju Vergo, Skaļo Ovanu un Vecāko Meru.
Otrais zars
Mers Vecākais
Pirmā daļa
Sanasars nomirst. Izmantojot to, Misras Meliks, kaimiņvalsts Misras valdnieks, uzliek Sasunai meslus. Mers Vecākais pakāpeniski aug. Piecpadsmit gadu vecumā viņš atbrīvo Sasunu no cilvēkēdāja lauvas, saplēšot to ar kailām rokām. Pēc kāda laika, virsnieks Tēvocis Toross dodas uz Manazkertas cietoksni pie ķēniņa Tevadorosa aicināt to atdot savu meitu Armaganu Meram. Tevadoross ziņo, ka Hlatas pilsētas karalis — pārdabiskais Baltais Devs — tur Armaganu gūstā. Mers dodas uz Hlatu, uzvar cīņā Balto Devu, atbrīvo ieslodzīto Armagānu un apprec viņu Sasunā.
Otrā daļa
Misras Meliks sūta Meram izaicinājumu. Mers to pieņem un ierodas Misrā. Tomēr viņa cīņā ar Misras Meliku neviens nespēj gūt uzvaru. Mers un Meliks zvēr mieru un brālību. Sasuna vairs nav Misras vasaļvalsts. Pēc kāda laika Misras Meliks nomirst. Saskaņā ar šo zvērestu Mers tagad ir spiests rūpēties par viņa ģimeni. To izmanto Melika atraitne Ismila. Aizbildinoties ar aizsardzību pret prinču nepaklausību, viņa sauc Meru pie sevis. Viņai izdodas piesaistīt Meru caur gultu un dzemdēt no viņa dēlu, ko nosauc vīra vārdā par Misras Meliku. Septiņus gadus pēc aiziešanas Mers atgriežas Sasunā un beidzot samierinās ar sievu. Viņam ir dzimis mantinieks, likumīgs dēls — Sasunas Dāvids. Drīz pēc Dāvida dzimšanas Mers un Armagana mirst.
Pirmā daļa
Mazajam Dāvidam nav izredžu izdzīvot Sasunā, un tēvocis Skaļais Ovans nosūta viņu uz Misru. Šeit Dāvidu baro un pasargā Ismila. Tomēr paaudzies Dāvids rada ļoti daudz rūpju savam brālim — Misras Melikam, pašreizējam Misras valdniekam. Viņš vairākkārt mēģina nogalināt Dāvidu, taču katru reizi izdodas iejaukties Ismilai. Galu galā, gribot izglābt zēnu, viņa nosūta to atpakaļ uz Sasunu. Misras Meliks piekrīt ļaut Dāvidam iet, bet dod viņam divus ceļabiedrus, kuriem slepeni pavēl nogalināt puisi. Tomēr, cīnoties ar saviem pavadoņiem, Dāvids ņem virsroku. Ieradies Sasunā, Dāvids vispirms apmetas ar tēvoci Ovanu un kļūst par ganu Sasunā. Tomēr sasunieši ir ļoti neapmierināti ar viņu, un Dāvidam ir jāatstāj pilsēta. Viņu uz savu māju atved Tēvocis Toross, kurš māca zēnu un iekārto par ganu Daštupadrialas ciematā. Šeit Dāvids veic varoņdarbu. Sekojot četrdesmit devu pēdām, kuri bija nolaupījuši ganāmpulku, viņš nogalina visus pārdabiskos laupītājus un pēc tam uzaicina visus apkaimes iedzīvotājus sadalīt savā starpā devu salaupīto. Pēc Vecās Dārznieces ieteikuma Dāvids piespiež savu tēvoci Ovanu parādīt viņam Covasaru, kādreizējo sava tēva Mera Vecākā medību vietu. Šeit viņš atjauno tēva Marutam veltīto templi, kuru kādreiz sagrāva Misras Meliks. Jaunais Meliks nosūta Holbaši kopā ar 500 jātniekiem, lai izlaupītu atjaunoto templi. Holbaši izpilda šo uzdevumu, bet atpakaļceļā Dāvids viņu pārķer un iznīcina karaļa armiju. Misras Meliks sūta jaunu pulku ar 1000 kareivjiem, ko vada Kozbadins, ar uzdevumu pakļaut Sasunu un savākt no tās meslus par septiņiem gadiem. Dāvids tiek galā arī ar šiem pretiniekiem. Pēc tam Misras Meliks sasauc visus savus vasaļus atbalstam, sapulcē milzīgu armiju paša vadībā vēršas pret Sasunu. Viņam pretī stājas Tēvocis Toross ar saviem dēliem un drīz arī pats Sasunas Dāvids. Deivids aicina Meliku uz personisku cīņu. Pateicoties Melika viltībai, Dāvids gandrīz dabū galu, nonākot slazdā. Tomēr viņš tiek ārā no slazda un uzspiež Melikam dueli, kurā viņš kļūst par uzvarētāju. Pēc karaļa nāves Misras armija atgriežas mājās.
Otrā daļa
Skaļais Ovans grib izprecināt Hlatas valdnieci Čimškiku Sultāni savam brāļadēlam. Tikmēr Handuta, karaļa Vačo-Mardžo meita, uzzina par Dāvidu un nolemj pārņemt tā sirdi. Viņa nosūta trīs dziesminiekus uz Sasunu, lai tie apdziedāru viņas skaistumu Dāvida priekšā. Dziesminieki, lai gan ne uzreiz veiksmīgi, izpilda šo uzdevumu. Deivids dodas apmeklēt Handutu. Pa ceļam viņu pie sevis iemāna Čimškika. Dāvids piekrīt dalīt gultu ar savu bijušo līgavu, bet no rīta to nožēlo. Viņš turpina ceļu un ierodas pie Handutas. Tikmēr septiņu karaļu armija sāk karu pret Vačo-Mardžo. Dāvids iznīcina okupantu armiju, nejauši nogalinot savu brālēnu Paronu Asthiku, Smērētāja Vergo dēlu. Dāvids aizved Handutu uz Sasunas cietoksni un apprec viņu, neraugoties uz Čimškikas pretestību un izaicinājumu uz cīņu, kuru Dāvids apsola pieņemt. Drīz viņš dodas ceļojumā un aizkavējas ilgus gadus. Viņa prombūtnes laikā piedzimst un aug Dāvida dēls, Mers Jaunākais. Paaudzies Mers dodas meklēt savu pazudušo tēvu. Tiklīdz viņš izbrauc no mājām, tā satiek Dāvidu, kurš atgriežas dzimtenē. Nepazinuši viens otru, Mers cīnās ar Dāvidu. Rezultātā abi paliek dzīvi, bet Dāvids nolād savu dēlu, kurš pacēlis roku pret tēvu. Dusmīgais Mers dodas uz Kaputkohu pie sava vectēva Vačo-Mardžo. Dāvids, atceroties veco izaicinājumu, dodas pie Čimškikas, lai cīnītos ar viņu. Kamēr Čimškika gatavojas cīņai, Dāvids peldas ezerā. Šeit viņa meita nogalina viņu ar saindētu bultu, atriebjoties par apvainojumu, kas nodarīts viņas mātei. Dāvida ķermenis tiek nogādāts Sasunā. Uzzinot par sava vīra nāvi, Handuta metas zemē no augsta jumta un nositas.
Ceturtais zars
Mers Jaunākais
Pirmā daļa
Pēc Dāvida nāves Tēvocis Toross un Skaļais Ovans, baidoties par Sasunas drošību, nolemj uzaicināt palīgos Dāvida dēlu Meru Jaunāko. Viņi dodas uz Kaputkohu un galu galā atrod Meru. Paņēmuši zēnu līdzi, viņi atgriežas Sasunā, pa ceļam sakaujot bijušo Dāvida ienaidnieku armiju, kas aplenc viņu naktsvietu. Sasunā Mers uzliek tēva bruņas un jāj uz zirga Džalali, kas kalpo visām četrām Sasunas varoņu paaudzēm. Viņš dodas kopā ar Ovanu un Torosu uz Hlatu, lai atriebtu sava tēva nāvi. Sasunieši iznīcina pilsētu un nogalina Čimškiku Sultāni.