cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jozefs Šomakers
Jozefs Heinrihs Šomakers (,, 1859—1931) bija vācbaltiešu cilmes burātājs, medicīnas doktors. Bronzas medaļas ieguvējs burāšanā Stokholmas 1912. gada vasaras olimpiskās spēlēs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1859. gada 31. maijā Daugavgrīvā (tagad Rīgas daļa). Strādāja Ķeizariskajā cilvēkmīlestības biedrības (Императорское человеколюбивое общество) slimnīcā Pēterburgā. 1893. gadā kļuva par Pēterburgas ķeizariskā upju jahtkluba biedru. 1897. gadā iegādājās jahtu "Frams".
1912. gada vasaras olimpiskās spēlēs Krievijas impērijas burātāju komandas (Espers Beloseļskis, Ernests Braše, Nikolajs Pušņickis, Aleksandrs Rodionovs, Filips Štrauhs, Jozefs Šomakers, Karls Lindholms) sastāvā ar jahtu Gallia II izcīnīja bronzas medaļu.
Pēc Pirmā pasaules kara pārcēlās uz dzīvi Vācijā, miris 1931. gada 17. jūlijā Kečenbrodā (Kötzschenbroda), kas tagad ir Radeboilas pilsētas daļa Meisenes apriņķī Saksijas federālajā zemē.
Prans
Prans Krišans Sikands (Pran Krishan Sikand; dzimis, miris ) bija indiešu aktieris.
Karjeras laikā filmējies vairāk nekā 350 filmās. Tās sākumā vairāk tēloja labos varoņus, taču vēlāk pievērsās ļaundaru attēlošanai. Filmējies tādās filmās kā Khandaan (1942), Pilpili Saheb (1954), Halaku (1956), Madhumati (1958), Jis Desh Men Ganga Behti Hai (1960), Upkar (1967), Shaheed (1965),  Aansoo Ban Gaye Phool (1969), Johny Mera Naam (1970), Victoria No. 203 (1972), Be-Imaan (1972), Zanjeer (1973),  Don (1978) un Duniya (1984). Par lomām ir saņēmis vairākus apbalvojumus. 2010. gadā CNN viņu iekļāva savā 25 visu laiku izcilāko Āzijas aktieru sarakstā.
Plānupe
Plānupe ir ciems Siguldas novada Allažu pagastā. Izvietojies Tumšupes labajā krastā pie Avotupes ietekas autoceļu P3 un P10 krustojumā 14 km no pagasta centra Allažiem, 24 km no novada centra Siguldas un 40 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Plānupes (Planup) muižas centru. Divas hemlokegles un Benksa priede Plānupes muižas parkā ir vietējas nozīmes dabas pieminekļi.
Rajecke Teplice
Cilvēki
Rajwecke Teplice ir čehoslovāku kaujinieka Jozefa Gabčīka (Jozef Gabčík, 1912-1942) dzimtā pilsēta.
Muhtars Auezovs
Muhtars Auezovs (kz, dzimis, miris ) bija kazahu rakstnieks, dramaturgs un zinātnieks, Ļeņina un Staļina prēmiju ieguvējs.
Kazahijas PSR Zinātņu Akadēmijas loceklis, Kazahstānas rakstnieku savienības priekšsēdētājs. Viņa romāns "Abaja ceļš" ir iekļauts Padomju Savienībā izdotajā grāmatu sērijā "Pasaules literatūras bibliotēkā".
Dzīvesgājums
Dzimis 1897. gada 28. septembrī Semipalatinskas apgabala Šingistau savrupienē. Vectēvs iemācīja zēnu lasīt un rakstīt. Auezovu ģimene bija rados pazīstamo kazahu dzejnieku Abaju Kunanbajuli.
Agri zaudēja vecākus. Tēvs nomira 1900. gadā, māte — 1912. Zēnu audzināja onkulis Kasimbeks. Ieguva izglītību Semipalatinskas Skolotāju Seminārijā un Ļeņingradas Valsts universitātē.
Pirmā uzrakstīta luga Енлик-Кебек balstīta uz tautas teikām un stāsta par diviem jauniem mīļotājiem. Lugas sižets ir līdzīgs Viljama Šekspīra darbam "Romeo un Džuljeta". Kopumā sarakstīja vairāk nekā divdesmit lugas, dažas veltītas sociālismam Kazahstānā. Pēc lugu pabeigšanas Auezovs pievērsies romāniem. Romāniem "Abajs" un "Abaja ceļš", kas stāsta par pazīstamā kazahu dzejnieka Abaja Kunanbajuli dzīvi Auezovs veltīja 20 savas dzīves gadus. Iztulkoja kazahu valodā Nikolaja Gogoļa lugu "Revidents" un Šekspīra komēdiju "Spītnieces savaldīšana".
Auezova romāns "Abaja ceļš" tiek uzskatīts par vienu no pazīstamākiem padomju literatūras darbiem. Romānā tiek parādīta sarežģītā kazahu sabiedrības dzīve 19. gadsimta otrajā pusē, kad sabruka senais kazahu nomadiskais dzīvesveids. Epopeja sastāv no četrām grāmatām, par pirmām divām daļām autors tika apbalvots ar Staļina prēmiju, bet pēc epopejas pabeigšanas Auezovu apbalvoja ar Ļeņina prēmiju. Epopejas pirmā grāmata tika pabeigta 1942. gadā, bet ceturtā — 1956. Romāns ir tulkots 30 valodās. 1944. gadā Auezovs sarakstīja operas "Abajs" libretu. Tā tiek uzskatīta par "vienu no skaistākajām operām kazahu valodā."
1960. gadā kopā ar padomju rakstnieku grupu viņš apmeklēja ASV. Tā pašā gada vasarā sāka darbu pie eseju sērijas ar nosaukumu "Amerikāņu iespaidi". 1960. gada vasarā sāka rakstīt romānu "Jaunā cilts".
Plānoja doties uz Angliju, tomēr 1961. gada 3. jūnijā viņam bija jāaizbrauc uz Maskavu, lai veiktu medicīniskās pārbaudes. Rakstnieks nomira 1961. gada 27. jūnijā operācijas laikā. Pēc rakstnieka nāves Kazahstānā tika nolēmts iemūžināt viņa vārdu. Kazahijas PSR Zinātņu akadēmijas Literatūras un mākslas institūts tika pārdēvēts par Auezova vārdā nosaukto Zinātņu akadēmijas literatūras un mākslas institūtu. Viņa vārdā ir nosaukts arī Kazahstānas Valsts akadēmiskais drāmas teātris, memoriālais muzejs, skola, vairākas Kazahstānas ielas un Almati pilsētas apkaime.
Gabaritno massovyj maket (Angara-A5)
Gabaritno massovyj maket (ru, GMM — "Gabarīta masas makets") bija derīgās kravas makets Krievijas jaunās nesējraķetes Angara-A5 pirmajā izmēģinājumu startā 2014. gada decembrī. GMM pēc masas un izmēriem atbilda ģeostacionārās orbītas pavadonim.
Nesējraķete Angara-A5 tika palaista 05:57:00 UTC no Pļeseckas kosmodroma. 12 minūtes pēc starta raķešbloks Briz-M ar GMM atdalījās no trešās pakāpes. Deviņu stundu laikā Briz-M veica trīs manevrus un sasniedza ģeostacionārajai tuvu orbītu. Pēc pusotras stundas veikti divi manevri, un Briz-M ar no tā neatdalīto GMM tika nogādāts apglabāšanas orbītā vairākus simtus kilometru virs ģeostacionārās orbītas.
Bolderājas iela (Rīga)
Bolderājas iela ir Rīgas iela Kurzemes rajonā, Imantā. Bolderājas iela sākas krustojumā ar Mellužu ielu, iet ziemeļu virzienā un, krustojoties ar Šķērsielu un Eduarda Šmita ielu, beidzas ar strupceļu pie garāžu teritorijas. Kopējais ielas garums ir 530 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Ielā pārsvarā savrupmāju apbūve, atsevišķi neapbūvēti gruntsgabali.
Ielu savienojumi
Bolderājas iela ir savienota ar šādām ielām:
2020.—2021. gada Francijas futbola 1. līgas sezona
'''2020.—2021. gada Francijas futbola 1. līgas sezona''' bija 83. Francijas futbola čempionāta spēcīgākās līgas (Ligue 1) sezona. Tā sākās, bet noslēdzās.
Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem līgu atstāja Amiens SC un Toulouse FC, bet uz Ligue 1 tika paaugstināti klubi FC Lorient un RC Lens.
Embūtes iela (Rīga)
Embūtes iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, vēsturiskajā Iļģuciemā, Dzirciema apkaimē. Embūtes iela sākas krustojumā ar Buļļu ielu un Dzegužu ielu (savienojums nav iespējams autotransportam) un beidzas krustojumā ar Viļņas ielu. Līkumotā Embūtes iela daļēji iet paralēli vēlāk izbūvētajai, taisnajai Dzegužu ielai un ir arī tās turpinājums. Kopējais ielas garums ir 400 metri un tā klāta ar asfalta un grants segumu.
Embūtes ielā pārsvarā ir savrupmāju apbūve. Daļā Embūtes ielas ir saglabājusies vēsturiskā Iļģuciema koka apbūve. Vienīgā sabiedriskā celtne ir Svētā Jāzepa katoļu baznīca (Embūtes ielā 14), kas sākotnēji arī bijusi dzīvojamā ēka. Līdzās ielai atrodas Dzegužkalna estrāde.
Vidusdaļā Embūtes iela ir ap Dzegužkalnu izveidotā parka ziemeļrietumu robeža.
Iela nosaukta Embūtes — ciema Dienvidkurzemes novadā — vārdā.
Ielu savienojumi
Embūtes iela ir savienota ar šādām ielām:
Pura Vida Conspiracy
Pura Vida Conspiracy ir sestais čigānu panka grupas Gogol Bordello studijas albums. To 2013. gada jūlijā izlaida izdevējkompānija ATO Records.
Albuma koncerttūrē grupa pirmo reizi uzstājās Latvijā, 2014. gada 27. maijā sniedzot koncertu Palladium koncertzālē.
Iģe (stacija)
Iģe bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp pieturu Upšas un Mazsalacas staciju. Tas atradās Valmieras novada Skaņkalnes pagastā.
Pieturas punkts Iģe tika atklāts 1937. gadā. Pēc pasažieru vilciena Rīga—Rūjiena atcelšanas 1996. gadā pieturas punkts vairs netiek izmantots. Pēc slēgšanas vienīgās būves pieturā bija pasažieru paviljons un pasažieru sānplatforma.
Mazie laupītāji
"Mazie laupītāji" ir 2009. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Armands Zvirbulis.
Sižets
Divi bērni — Robis un Luīze — pārceļas pie vecvecākiem pēc tam, kad viņu tēvs zaudē darbu un banka atņem ģimenei dzīvokli neapmaksāta kredīta dēļ. Robim vecvecāku mājās rodas ideja — kopā ar māsu aplaupīt banku, kura ģimenei atņēmusi dzīvokli.
Telemea
Telemea (izrunā: [teleˈme̯a]) ir balts krēmveida siers, kas pagatavots no govs vai aitas piena un ko ražo Rumānijā. Sieram var būt atšķirīgs ūdens saturs, padarot to vai nu pusmīkstu, vai krēmīgu. Tam ir patīkama, nedaudz salda, skāba un sāļa garša, kas kļūst izteiktāka, kad siers nogatavojas. To lieto kā galda sieru uzkodām, salātiem, dažādiem ēdieniem (piemēram, omletes, pankūkas, pīrāgi). Telemea ražošanai pienam pievieno fermenta ekstraktu. Visbiežāk tiek izmantots govs un aitas piens, retāk kazas vai bifeļa piens. Iegūto biezpienu ievieto marlē, visu nakti nospiež un pēc tam sagriež kvadrātveida gabaliņos. Tad sieru vairākas nedēļas iztur sālījumā. Pēc tam to uzglabā koka mucās. Visu ziemu to var turēt koncentrētākā sālījumā, tādā gadījumā pirms lietošanas to atsāļo svaigā ūdenī.
Telemea ir aizsargāta cilmes vietas nosaukuma (PDO - protected designation of origin) produkts no Rumānijas.
Latēnas kultūra
Latēnas kultūra (fr) ir dzelzs laikmeta arheoloģiskā kultūra Centrāleiropas dienvidos un Rietumeiropā. Aptuveni no 450. gada p.m.ē. līdz romiešu iekarojumiem 1. gadsimtā p.m.ē. (dzelzs laikmeta beigās) tā attīstījās un uzplauka kā Hallštates kultūras turpinājums bez jebkādam definētām robežām starp šīm abām kultūrām. Latēnas kultūras teritoriālā izplatība aptuveni atbilst mūsdienu Francijas, Beļģijas, Šveices, Austrijas, Vācijas dienvidu, Čehijas, Itālijas ziemeļu, Slovēnijas un Ungārijas teritorijām, kā arī atsevišķās vietās mūsdienu Nīderlandē, Slovākijā, Rumānijā (Transilvānijā) un Ukrainā (Aizkarpatijā). Ķeltibēri, kuri dzīvoja Pireneju pussalas rietumos, daudzējādā ziņā bija arī Latēnas kultūras pārstāvji. Uz ziemeļiem no Latēnas kultūras izplatības areāla bija izplatīta Jastorfas kultūra.
Feldmaršals
Feldmaršals jeb ģenerālfeldmaršals (en; de), dažkārt saukts arī vienkārši par maršalu (de), ir augstākā ģenerāļa dienesta pakāpe vairāku sauszemes bruņoto spēku hierarhijā.
Latvijas gada labākais basketbolists
Latvijas gada labākais basketbolists ir gadskārtēja nominācija, ko piešķir Latvijas Basketbola savienība pēc līdzjutēju, Latvijas Basketbola savienības valdes, Latvijas Basketbola savienības Treneru komisijas un žurnālistu rezultātiem. Pirmoreiz šo balvu pasniedza 2012. gadā.
Feldmaršals
Vēsture
Feldmaršala militārās pakāpes vēsturiskās saknes ir meklējamas viduslaikos, ar ko sākotnēji apzīmēja personas, kas bija atbildīgas par karaļa zirgiem. Šī iemesla dēļ vārds "maršals" ir radies no kādreizējā viduslaiku titula marescalci, kas no senvācu valodas tiešā tulkojumā nozīmē "zirgu uzraugs" (masters of the horse), kur jau līdz 13. gadsimtam maršali pamazām bija kļuvuši par ievērojamiem virsniekiem karaļu armijās.
Pirmie maršali parādījās viduslaiku Francijā, kad 13. gadsimtā karalis Filips II Augusts šo titulu piešķīra īpašiem virsniekiem karaļa armijā. Ar laiku franču zemēs esošais maršalu skaits pieauga, līdz 18. gadsimtam Francijā bija vismaz 20 maršali. Franču revolūcijas laikā 1793. gadā maršala tituls tika atcelts, tomēr 1804. gadā Napoleona valdīšanas laikā tas tika oficiāli atjaunots. Vēlāk maršala tituls Francijā tika piešķirts vienīgi augsta ranga virsniekiem kā goda apbalvojums karadarbības laikā.
Maršala tituls tika ieviests arī viduslaiku Anglijā, kur tas bija zināms jau kopš 12. gadsimta. Tomēr modernā feldmaršala militārā dienesta pakāpe Anglijā oficiāli parādījās tikai 1736. gadā, kad toreizējais karalis Džordžs II to aizguva no vācu zemēm. Feldmaršala pakāpi galvenokārt varēja iegūt tikai nedaudzi vecāko virsnieku pārstāvji, lielākoties par nopelniem kaujas laukā.
Padomju Savienībā maršala dienesta pakāpi parasti piešķīra vienīgi tiem ģenerāļiem, kuri komandēja veselu fronti jeb armiju grupu. Tāpat pēc uzvaras Staļingradas kaujā PSRS Augstākā padome drīz vien piešķīra arī Josifam Staļinam Padomju Savienības maršala titulu, kam padomju propagandas nolūkos vajadzēja simbolizēt viņa "stratēģiskās un taktiskās spējas" vadošā virspavēlnieka amatā.
Ketrīna Māhere
Ketrīna Māhere (en; dzimusi ) ir bijusī Wikimedia Foundation (WMF) izpilddirektore, amatā no 2016. gada jūnija līdz 2021. gada 15. aprīlim. Iepriekš strādājusi WMF arī kā komunikāciju direktore.
Musa Dumbija
Musa Dumbija (fr, dzimis ) ir Mali futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Mali futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Dumbija pārstāv Ligue 1 komandu Stade de Reims.
Ketrīna Māhere
Izglītība
Māhere no 2002. līdz 2003. gadam mācījusies arābu valodas institūtā Amerikāņu Universitātē, Kairā, Ēģiptē, un no 2003. gada Ņujorkas Universitātes Mākslas un zinātnes koledžā, 2005. gadā iegūstot bakalaura grādu.
Karjera
Māhere kopš 2016. gada marta bija Wikimedia Foundation izpilddirektora pienākumu izpildītāja. Iepriekš strādājusi Pasaules Bankā, UNICEF un AccessNow.org.
Pasaules Bankā Māhere bija tehnoloģiju konsultante starptautiskajā attīstībā un demokratizācijā, strādājot pie informācijas un komunikāciju tehnoloģiju atbildības un pārvaldības, koncentrējoties uz mobilo telefonu un citu tehnoloģiju lomu pilsoniskās sabiedrības un institucionālo reformu veicināšanā, galvenokārt Vidējos Austrumos un Āfrikā. Viņa bija līdzautore 2012. gada Pasaules Bankas publikācijas par informāciju un komunikācijām attīstībai nodaļai par valsts pārvaldes padarīšanu mobilu.
2014. gada aprīlī Māhere pievienojās Wikimedia Foundation kā komunikāciju direktore  un pēc diviem gadiem kļuva par izpilddirektora pienākumu izpildītāju pēc Lailas Tretikovas aiziešanas no amata. Māhere tika apstiprināta par izpilddirektori 2016. gada jūnijā Wikimania laikā Esīno Lario, Itālijā, lēmumam stājoties spēkā 23. jūnijā.
2021. gada 4. februārī Māhere paziņoja, ka 15. aprīlī atstās savu amatu.
Markuss Ālbeks
Markuss Kristians Ālbeks (sv, dzimis ) ir zviedru futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijušais Zviedrijas futbola izlases dalībnieks.
No 2009. gada līdz 2016. gadam bijis Zviedrijas futbola izlases trenera asistents.
Sasniegumi
København
Örgryte IS
Janssen
Janssen var būt:
Ūdenslīdēju kuģis
Ūdenslīdēju kuģis ir kuģis, kuru izmanto kā peldošo bāzi ūdenslīdēju darbiem.
Vēsture
Privāti ūdenslīdēju kuģi parādījās 1960. un 1970. gados, kad radās vajadzība pēc ūdenslīdēju darbiem zem un ap naftas ieguves platformām un citām ar tām saistītām būvēm atklātos ūdeņos Ziemeļjūrā un Meksikas līcī. Pirms tam lielākā daļa ūdenslīdēju darbu tika veikti no mobilajām naftas urbšanas platformām, cauruļu likšanas vai celtņa baržām. Ūdenslīdēju aprīkojums vairumā gadījumu bija modulārs un to uzcēla un nocēla no kuģiem kā vienotu veselumu.
Kad attīstījās pastāvīgas naftas un gāzes ieguves platformas, īpašnieki un operatori nebija ieinteresēti aizņemt vērtīgo klāja vietu ar ūdenslīdēju sistēmām, jo pēc platformu pieslēgšanas, ilgstošu ūdenslīdēju darbu prognozes bija zemas.
Tomēr aprīkojums bojājas vai tiek sabojāts un naftas laukos vai to tuvumā bija, ja ne pastāvīga, tad regulāra ūdenslīdēju darbu nepieciešamība. Risinājums bija uzstādīt ūdenslīdēju moduļus uz kuģiem. Sākotnēji bija tendence izmantot platformu apgādes vai zvejas kuģus, tomēr šāda veida kuģu turēšana noteiktā pozīcijā, īpaši, mainīgos laika apstākļos, padarīja ūdenslīdēju darbus bīstamus, problemātiskus un sezonālus. Turklāt operācijas uz jūras dibena parasti ietvēra smaga aprīkojuma pacelšanu un nolaišanu, bet lielākā daļa no pielāgotajiem kuģiem nebija pienācīgi aprīkoti šādam uzdevumam.
Šo iemeslu dēļ radās īpaši ūdenslīdēju kuģi. Bieži tos ieguva pārbūvējot metāllūžņos norakstītus kuģus, cauruļu pārvadātājus, vai arī citus pieejamus kuģus. Pamata sastāvdaļas, kas tos atšķir no citiem kuģiem ir:
Mūsdienu ūdenslīdēju kuģi
Lielākā daļa no Ziemeļjūrā esošajiem ūdenslīdēju kuģiem ir būvēti 1980. gados. Daļēji iegremdējamo kuģu, piemēram, Uncle John, flote izrādījās uzturēšanā pārāk dārga un pārāk lēna, kad vajadzēja pārvietoties starp naftas laukiem, tādēļ lielākā daļa esošo kuģu ir vienkorpusa kuģi ar viena vai divu zvanu niršanas sistēmu. Kopš 1980. gadiem ūdenslīdēju kuģu konstrukcijā nav notikušas būtiskas izmaiņas. Tomēr augsto naftas cenu dēļ, sākot ar 2004. gadu, Ziemeļjūras naftas lauku izstrādes tirgus būtiski pieauga. Tas noveda pie ūdenslīdēju kuģu trūkuma un to fraktēšanas cenas pieauguma. Tā rezultātā uzņēmumi pasūtīja vairākas jaunbūves, kuras ienāca tirgū 2008. gadā.
Mūsdienās ūdenslīdēju kuģi ir projektēti un būvēti ne tikai, lai nodrošinātu ūdenslīdēju darbus, bet tie nodrošina arī zemūdens tālvadības aparātu darbu no šim nolūkam īpaši paredzēta angāra, kā arī šo aparātu nolaišanu un pacelšanu (Launch and Recovery System (LARS) — angļu val.). Bieži šie kuģi sniedz atbalstu seismiskajā izpētē un kabeļu likšanas operācijās. Ņemot vērā moderno kuģu daudzpusīgo darba raksturu, uz tiem vienlaicīgi var atrasties no 80 līdz 150 projekta izpildē iesaistītā personāla, kas ietver ūdenslīdējus, ūdenslīdēju uzraugus un superintendantus, ūdenslīdēju tehniķus, dzīvības uzturēšanas tehniķus un uzraugus, ROV pilotus, ROV superintendantus, apskates komandu (survey team — angļu val.), pasūtītāja personālu u.c. Lai viss šis personāls varētu izpildīt līgumā ar naftas un gāzes uzņēmumu paredzētos darbus, kuģis apgādāts ar profesionālu komandu pārgājienu un manevru veikšanai pēc ūdenslīdēju, ROV vai apskates komandas superintendantu rīkojumiem un instrukcijām. Tomēr atbildība par katra uz kuģa esošā cilvēka dzīvību ir kuģa kapteinim. Lai paaugstinātu kuģu lietderību, bez apdzīvojamiem atpūtas kuģiem, kuri piedāvā zemūdens niršanu, vai viesnīcām līdzīgu sadzīves apstākļu nodrošināšanas, ūdenslīdēju kuģi apgādāti ar īpašiem ūdenslīdēju gāzu maisījumu kompresoriem un atgūšanas iekārtām, gāzu uzglabāšanas un gāzu jaukšanas iekārtām, kā arī ar nolūku būvētām barokamerām, kur paaugstinātā spiedienā dzīvo ūdenslīdēji. Šos kuģus fraktē (īrē) ūdenslīdēju darbus nodrošinoši uzņēmumi vai tieši naftas un gāzes uzņēmumi, kuri pēc tam nolīgst ūdenslīdēju, ROV vai apskates pakalpojumus nodrošinošu uzņēmumu, kurš pēc tam izmantos kuģi kā platformu savu operāciju veikšanai.
Ūdenslīdēju darbi no ūdenslīdēju kuģa
Ūdenslīdēju kuģa izmantošana dod iespēju veikt plašāku ūdenslīdēju operāciju spektru, tomēr šādas platformas izmantošana rada arī noteiktus apdraudējumus pašiem ūdenslīdējiem. Aprīkojumam un procedūrām jābūt piemērotām, lai mazinātu gan kuģa radītā apdraudējuma risku, gan vides un ūdenslīdēju veicamo uzdevumu izraisīto apdraudējumu risku.
Pjērs Žansēns
Pjērs Žils Cezārs Žansēns (fr; dzimis, miris ) bija franču astronoms, kurš vienlaicīgi ar angli Normanu Lokjeru atklāja hēliju.
Dzimis Parīzē, studēja matemātiku un fiziku. 1860. gadā ieguva doktora grādu. Piedalījies daudzos zinātniskās ekspedīcijās visā pasaulē, bieži pētot Sauli un tās aptumsumus. 1884. gadā piedalījās Starptautiskajā meridiāna konferencē Vašingtonā.
Ass (lidotājs)
Ass (no fr — ‘dūzis; pirmais savā jomā’) ir militārais aviators, kurš notriecis piecas vai vairāk ienaidnieku lidmašīnas. Termins radies Pirmā pasaules kara laikā.
Zilā govs (mitoloģija)
Zilā govs (liv) jeb jūras govs (mie’r ni’emõd) lībiešu un pārējo Baltijas somu mitoloģijā ir zilganpelēka, govij līdzīga būtne bez ragiem un ar lielu tesmeni. Tās dzīvojušas jūrā, bet klusā un miglainā laikā pa vienai vai vairākām no jūras reizēm iznākušas un ganījušās piekrastē, ēdot jūrmalas zāli, ko parastās govis neēdot. Jūras vai ezera krastā zilās govis reizēm ganījušas tā sauktās jūras meitas, ko rietumlībieši dēvējuši arī par Māras meitām, bet zilās govis attiecīgi par Māras govīm (māŗi ni’emõd). Tomēr zilās govis varējušas arī parādīsies bez ganiem.
Ja zilajām govīm pietuvojoties cilvēki, tās nobīstoties un parasti iebēgot atpakaļ jūra vai izgaistot, aiz sevis atstājot zilus dūmus. Jūras meitas vai jūras māte zilās govis reizēm cilvēkiem uzdāvinājušas, taču ja cilvēki jūras govis ņēmuši bez atļaujas, tās atriebjoties. No mītiskajām zilajām govīm esot cēlusies Latvijas zilā govs.
Andrejs Kurcijs
Andrejs Kurcijs, īstajā vārdā Andrejs Kuršinskis (1884—1959), bija latviešu ārsts, dzejnieks, rakstnieks un politiķis. Latvijas Neatkarīgo sociālistu partijas biedrs, Tautas padomes loceklis (1918—1920), Satversmes sapulces deputāts (1921—1922), 3. Saeimas deputāts (1928—1931). Liepājas pilsētas domnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 1. oktobrī Asītes pagastā "Apšu" saimnieka Pētera Kuršinska ģimenē. Mācījās Bunkas-Urdangas pagastskolā un Liepājas reālskolā (1899—1904). Studēja komerczinības Rīgas Politehniskajā institūtā (1904—1905). Piedalījās 1905. gada revolūcijas notikumos, tādēļ emigrēja uz Vāciju, kur studēja medicīnu un filozofiju Jēnas universitātē (1905—1911). Pabeidza medicīnas studijas Kazaņas universitātē (1913) un sāka strādāt par ārstu Pēterburgas ķirurģiskajā slimnīcā (1913), bija ārsts Liepājā (1913—1915), publicējās literārajos izdevumos "Dzīve", Vārds", "Domas" u.c.
Melnā grāmata
Melnā grāmata latviešu mitoloģijā ir burvju grāmata ar baltiem burtiem uz melna papīra, kuru lasot noteiktu uzdevumu veikšanai no aizsaules var izsaukt mirušos. Katrai lietai melnajā grāmatā esot īpaša nodaļa, kas attiecīgā darba paveikšanai jāizlasa. Lai garus aizsauktu atpakaļ, jālasa kāda cita grāmatas nodaļa vai esošā nodaļa jālasa ačgārni. Saglabājušies tautas nostāsti par gadījumiem, kad melno grāmatu izmantojis kāds nezinātājs, kurš miroņus pēc tam vairs nav varējis aizsaukt projām, piemēram, puisis, kurš, saimniekam nezinot, ar melno grāmatu izsaucis miroņus zelta nešanai, tomēr nespēdams tos aizsaukt projām, bijis spiests saukt palīgā saimnieku. Citos nostāstos grāmatā nesaprotamos vārdus lasījuši zelta racēji vai to aizsaukšanai prom miroņiem, piemēram, likts salasīt linsēklas vai vīt virves no smiltīm.
Andrejs Kurcijs
Dzīvesgājums
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur bija Pēterpils kara medicīnas akadēmijas ārsts (1915—1918). Pēc atgriešanās Latvijā bija Tautas Padomes loceklis (1918—1920), Rīgas skolu nodaļas vadītājs (1919), Latvijas armijas sanitārās pārvaldes ārsts kapteinis (1920). 1920. gadā viņu ievēlēja par Satversmes sapulces locekli, darbojās sociāldemokrātu frakcijā. Papildinājās filozofijas un mākslas teorijas studijās Berlīnes universitātē (1922-1923). Vēlāk bija skolu ārsts (1923—1940), līdztekus 3. Saeimas deputāts (1928—1931). Sadarbojās ar Leonu Paegli, Linardu Laicenu un citiem kreisi noskaņotajiem rakstniekiem.
Otrā pasaules kara laikā Rīgas III poliklīnikas galvenais ārsts (1941—1944). Pēc kara beigām strādāja LZA Folkloras institūtā un lasīja lekcijas Latvijas Valsts universitātes studentiem literatūras teorijā un kritikā. Atdzejoja Omaru Haijāmu. 1949. gadā padomju okupācijas iestādes Kurciju viņa politisko uzskatu dēļ apcietināja un deportēja uz GULAG soda nometni Komi APSR (1949—1955). Pēc Staļina nāves Kurciju atbrīvoja un viņš atgriezās Rīgā, kur mira 1959. gada 23. februārī.
Literārā darbība
Viņa darbi tulkoti krieviski, franciski, vāciski un lietuviski.
Andreja Kurcija darbu tulkojumi citās valodās
Grāmatas
Izlasēs un antoloģijās
Darvasbrenči
Darvasbrenči (arī Darvas—Brenči, Darvas Brenči, kļūdaini Darvas, tautas valodā Brenčukrogs) ir mazciems Krustpils pagasta dienvidaustrumu daļā, ceļu Jēkabpils—Antuži un Salassmani—Ķoderi krustojumā. Ciems atrodas aptuveni 4,5 km uz ziemeļaustrumiem no Krustpils dzelzceļa stacijas.
Ciema nosaukums izcēlies no tā, ka senos laikos kāds Brencis šeit tecinājis darvu, šo faktu 1959. gada vasarā pierakstījis A.Jansons vēstures institūta etnogrāfu ekspedīcijas laikā. Tāpēc agrāk ciemu sauca divos vārdos — Darvas Brenči, saliktenis ieviesies padomju laikā. Tautas valodā nereti ciemu dēvē par Brenčukrogu, jo šeit atradies Čerņavsku ģimenes vadītais Darvas Brenču krogs, kas nodega 20. gadsimta 60. gados un netika atjaunots. Ciema teritorijā atrodas padomju varas gados uzcelta liellopu novietne un 4 jaunas mājas lopkopju ģimenēm. Pašlaik kūts netiek izmantota. Ciemā atrodas privātmājas, visās mājās dzīvo ienācēji.
Ciema teritorijā pie Ķoderu mājām 1941. gada 26. jūnijā padomju armija nošāva 7 Jēkabpils slimnīcas darbiniekus, jo viņi atteicās atkāpties kopā ar krievu armiju un slēpa medikamentus, lai tos neaizvestu uz Krieviju. Pēc vāciešu ienākšanas upuri tika apbedīti Jēkabpils pilsētas kapsētā un viņiem uzstādīts kopīgs piemineklis.
Vēsture
Pirmo reizi Darvasbrenči kā ciems "Darvas Brenci" rakstos minēts 1885. gadā. 19. gadsimta beigās vieta administratīvi piederējusi Ungurmuižas pagasta Rušendorfas jeb Krievciema lauku sabiedrībai. 1906. gadā sādžai "Дорвас Бренчь" zemes platība bijusi 43 desetīnas ar trijām sētām, kurās dzīvojuši 14 iedzīvotāji. 1914. gadā sādžas zemi sadalīja viensētās. Pēc 1935. gada tautas skaitīšanas materiāliem Darvasbrenčiem bija divas īpatnības — Līdz 1930. gadu beigām sādža administratīvi bija iekļauta Ungurmuižas pagastā un iedzīvotāju ķildu dēļ zemju sadalīšana viensētās nebija oficiāli noformēta. 1943. gadā ciemā bijuši 4 saimnieki ar 10 cilvēkiem.
2009. gadā Darvasbrenčos dzīvojuši 16 iedzīvotāji un ir bijušas šādas mājas: Ārijas, Auzas, Darvasbrenči 5, Darvasbrenči 6, Darvasbrenči 7, Sētas, Taureņi.
Prom no Āfrikas
Prom no Āfrikas (en) ir 1985. gada ASV romantiska drāmas filma, kuras pamatā ir Karenas Bliksenas tāda paša nosaukuma romāns. Filmas režisors un viens no producentiem ir Sidnijs Polaks. Galvenās lomas atveido Merila Strīpa, Roberts Redfords un Klauss Marija Brandauers. Filmas pirmizrāde notika.
Filmas sižets norisinās Kenijā 20. gadsimtā, kad dāņu baronese un plantācijas īpašniece piedzīvo kaislīgu mīlas dēku ar brīvdomājošu mednieku.
Kilovatstunda
Kilovatstunda (kW⋅h, arī kWh vai kW h) ir enerģijas ārpussistēmas mērvienība, kuru galvenokārt izmanto elektroenerģētikā.
Definīcija
1 kW⋅h = 103 W ⋅ 3600 s = 3 600 000 J
Džordže Puškašs
Džordže Puškašs (ro, dzimis ) ir rumāņu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Rumānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Puškašs pārstāv Itālijas futbola čempionāta A sērijas komandu Genoa.
Šindži Kagava
Nacionālā izlase
!Kopā||77||23
Vilgāles ezers
Vilgāles ezers ir publisks ledāja izcelsmes ezers Kuldīgas novada Kurmāles pagastā. Izveidojies dziļā ledāja iegrebuma-izspieduma ieplakā; ezerdobe ovāla. Dibens līdzens, dūņains; krasti lēzeni. Eitrofs, vidēji aizaudzis ezers. Ezerā un tā piekrastē ezerkaļķu iegulas ~15 ha kopplatībā (vidējais biezums 1—2 m, lielākais biezums — 4 m, CaCO2 daudzums 70—97%). Ezerā ietek Jāmaņupe (daļēji novadīta uz Rīvu) un 5 strauti, iztek Rīva uz Baltijas jūru. Ezerā viena sala (0,5 ha). Makrofīti: niedres, meldri, kosas, hāras, elodejas, glīvenes. Mīt līdaka, rauda, asaris, karpa, līnis, plaudis, karūsa, spidiļķis, rudulis. Ezers izmantots zivsaimniecībā. Ezera krastos apdzīvotās vietas Vilgāle un Vecvilgāle. Ir peldvietas un atpūtas vietas.
Muslims Magomajevs
Biogrāfija
Muslims Magomajevs piedzima 1942. gada 17. augustā, Baku. Viņa tēvs - Magomets Magomajevs, teātra mākslinieks, mira pie frontes divas dienas pirms uzvaras, māte - Aišeta Magomajeva, dramatiskā aktrise. Vectēvs no tēva puses - (Abduls-) Muslims Magomajevs, azerbaidžāņu komponists, kura vārdu nes Azerbaidžānas valsts filharmonija, viens no azerbaidžāņu klasiskās mūzikas pamatlicējiem. Par savas mātes izcelsmi Muslims Magomajevs rakstīja, ka dzimusi viņa ir Maikopā, viņas tēvs pēc izcelsmes ir bijis turks, bet māte pa pusei adigejiete, pa pusei krieviete, bet par tēva izcelsmi viņš rakstīja, ka tēva māte ir bijusi tatāriete, bet kas pēc izcelsmes bija viņa tēva senči, tas nav zināms. Pats Muslims Magomajevs sevi uzskatījis par azerbaidžāni, bet par pilsonību viņš teicis tā: Azerbaidžāna - mans tēvs, Krievija - mana māte.
Jaunais Taivānas dolārs
Jaunais Taivānas dolārs (zīme: NT$) in oficiālā Ķīnas Republikas jeb Taivānas valūta.
Tasoss Doniss
Tasoss Doniss (gr, dzimis ) ir grieķu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Grieķijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Doniss pārstāv Kipras Pirmās divīzijas komandu APOEL.
Eucharitina
Eucharitina ir izmirušu pleckāju ģints no Rinhonelīdu kārtas. Ģints tika izdalīta 1955. gadā pēc Terebratula eucharis sugas no Čehijas. Čaulas ventrālais (vēdera) vāciņš ieliekts, bet dorsālais (muguras) vāciņš stipri izliekts. Ribas pie priekšējās malas ar garenisku vagojumu. Atslēgas izaugums sašķelts trīs daļās un savienots ar atslēgas plātni vienā plātnē. Ģintī ir 3 sugas. Dzīvoja apakšdevonā un bija izplatīti Čehijā, Austrijā, Francijā, Itālijā, Marokā, kā arī, iespējams, Ķīnā.
Roberto Ajala
Roberto Fabjans Ajala (es, dzimis ) ir bijušais Argentīnas futbolists, spēlējis centra aizsarga pozīcijā, bijušais Argentīnas futbola izlases dalībnieks.
Grigorijs Zinovjevs
Grigorijs Zinovjevs (ru; dzimis kā Hiršs Apfelbaums (Гирш Апфельбаум), pēc citām ziņām Ovsejs-Geršons Radomisļskis (Овсей-Гершон Радомысльский), miris ) bija Ukrainas ebreju izcelsmes padomju politiķis.
Roberto Ajala
Visspilgtāk spēlējis Argentīnas komandā River Plate, Itālijas komandās Napoli un AC Milan, kā arī Spānijas komandās Valencia un Real Zaragoza.
Grigorijs Zinovjevs
1901. gadā iestājās KSDSP. 1902. gadā iepazinās ar Ļeņinu un kļuva par viņa līdzgaitnieku. 1907. gadā kļuva par partijas CK locekli. Dzīvodams emigrācijā Francijā, no 1909. līdz 1917. gadam kļuva par Ļeņina tuvu līdzgaitnieku. Atgriezās no emigrācijas kopā ar Ļeņinu 1917. gada aprīlī.
Roberto Ajala
Argentīnas futbola izlases sastāvā aizvadījis 116 spēles un guvis 7 vārtus. 63 mačus bijis arī izlases kapteinis. Ajala spēlējis trīs FIFA Pasaules kausos (1998, 2002 un 2006). Aizvadīto spēļu ziņā Argentīnas izlasē, Ajala ir ceturtajā vietā, atpaliekot no Havjera Maskerano, Havjera Dzaneti un Lionela Mesi.
Grigorijs Zinovjevs
Partijas iekšienē kopā ar Kameņevu balsoja pret sacelšanos pret Krievijas Pagaidu valdību. Pēc Oktobra revolūcijas kļuva par Petrogradas partijas organizācijas līderi un vienu no Kominternes vadītājiem. Kad 1922. gadā Ļeņins vairs nespēja pildīt partijas līdera lomu, kopā ar Staļinu un Kameņevu izveidoja triumvirātu pret ietekmīgo Trocki.
Vēlāk kopā ar Trocki un Kameņevu nostājās opozīcijā Staļinam, tomēr tika atbīdīts no varas. 1936. gadā kopā ar Kameņevu tiesāts paraugprāvā - Pirmajā Maskavas procesā un sodīts ar nāvi.
Roberto Ajala
Sasniegumi
River Plate
Milan
Valencia
Argentīna
Arnolds Mitulis
Arnolds Mitulis ( — 1942. gads) bija Latvijas politiķis, sabiedrisks darbinieks. Bijis Latvijas zemkopības ministrs no 1926. līdz 1928. gadam.
Biogrāfija
Arnolds Mitulis piedzima Kalnamuižas pagasta Pasiļu mājās. Beidzis Jelgavas reālskolu un Rīgas Politehniskā institūta lauksaimniecības nodaļu. Pirmā pasaules kara laikā devies bēgļu gaitās, strādājis kā agronoms Krievijā. 1918. gadā atgriezies Latvijā.
Bijis viens no Latvijas Jaunzemnieku savienības dibinātājiem, Latvijas Mazsaimniecību veicināšanas biedrības līdzdibinātājs, kā arī abu organizāciju valdes loceklis. 1925. gadā kandidējis 2. Saeimas vēlēšanās no Jaunzemnieku savienības saraksta, nav ievēlēts. 1926. gada decembrī kļuva par zemkopības ministru Marģera Skujenieka Ministru kabinetā, amatā bija līdz valdības krišanai 1928. gada janvārī. Tā paša gada nogalē kandidējis 3. Saeimas vēlēšanās no Jaunzemnieku savienības saraksta, atkal nav ievēlēts.
Bijis precēts ar Amildu, laulībā dzimuši: meita Aida, dēls Arnolds Teodors Eduards un meita Vijolīte Anita.
Zenta Upīte
Zenta Upīte ir Latvijas Televīzijas seriāla "Neprāta cena", kā arī TV3 Latvija seriālu "Zentas brīvdienas" "UgunsGrēks" galvenais tēls. Viņu tēlo latviešu aktrise Regīna Devīte.
Biogrāfija
Istabene, atraitne, Mildas nelaiķa dēla sieva. Citiem stāsta un uztraucas par saviem bērniem, kurus sauc par bārenīšiem. Kādreiz bija iemīlējusies Aivarā un joprojām viņš patīk. Bieži vien ir bezkaunīga, patīk baumot, melot un kādreiz ar to arī nopelnīt. Piemīt vēlme piesavināties kaut ko svešu un noklausīties citu sarunas. Šo izdarību dēļ reiz arī tika atlaista un tad neilgu laiku strādāja "Mare SPA" par istabeni, bet arī tur savu izdarību dēļ tika atlaista. Viņai izdevās Aivaram izlūgties tikt atpakaļ uz Pētersonu viesnīcu. Apprecējās ar Induli. Bijusi iemīlējusies Zigmārā, Rūdolfā, Krisā. 4. sezona tika atlaista, jo Solveiga sameloja, ka Zenta viņai iedūra. Vēlāk viņu pieņēma atpakaļ darbā. Meloja Zigmāram, ka ir viesnīcas menedžere, taču vēlāk Ieva pateica taisnību. Izmācījusies muguras masāžu.
Čezēna
Čezēna ir pilsēta Itālijā, Emīlijas-Romanjas reģionā, Forli-Čezēnas provinces administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Savio upes krastos Apenīnu kalnu ziemeļu piekājē. 2012. gada sākumā pilsētā dzīvoja 97,4 tūkstoši iedzīvotāju. Senās Romas laikos pilsētas nosaukums latīņu valodā Caesena.
Pilsētā bāzējās futbola klubs A.C. Cesena, kā arī dzimis itāļu riteņbraucējs Marko Pantāni.
Gājputni
Gājputni ir putni, kas veic regulāras un kalendārā laika ziņā samērā noteiktas sezonālās migrācijas no ligzdošanas vietām uz diezgan pastāvīgām un attālām ziemošanas vietām. Tie pārvietojas pa vienam vai nelielās grupās, virtenēs un kāšos.
Virzoties no ligzdošanas apgabaliem taigas un tundras zonā pa tā saucamo Baltās jūras putnu migrācijas ceļu, Latvijai ik gadu caurceļo tūkstošiem dažādu putnu. Jūras piekraste, iekšzemes ūdensbaseini, ģeogrāfisku apstākļu nosacītas migrāciju trases ir vietas, kur putni koncentrējas lielākā skaitā un daudzveidībā. Katras sugas putni migrē uz diezgan noteiktām ziemošanas vietām, pārlidojumus ik gadu veicot pa zināmiem maršrutiem. Aizlidošana rudeņos parasti norit nesteidzīgāk un ilgāk, nekā atlidošana pavasaros.
Ne visi putni migrē. Dažu sugu pārstāvji nekad nepārvietojas pat tālāk par kilometru no vietas, kur tie dzimuši. Putnus, kas neveic migrācijas uz ziemošanas vietām, dēvē par nometniekiem.
Ligzdošana
Gājputni savās ziemas mītnēs nekad neligzdo. Tie katru pavasari atgriežas savās iepriekšējās ligzdošanas vietās, kur no jauna izperē un izaudzina mazuļus. Arī jaunie putni atgriežas dzimtajos apgabalos un vij savas ligzdas visbiežāk dzimto ligzdu tuvākā apkārtnē. Ir atklāts, ka daudzi atsevišķi putni migrē uz vienu un to pašu ziemošanas un ligzdošanas vietu.
Tēviņi no migrācijas vietām parasti atlido ātrāk par mātītēm, lai uzmeklētu piemērotas ligzdošanas vietas. Izvēlētos ligzdošanas iecirkņus tie apsargā pret konkurentiem un gaida mātīšu ierašanos. Mātītēm šāds uzdevums parasti nav jāveic. Tāpēc tās ierodas vēlāk, kad barības apstākļi parasti jau ievērojami uzlabojušies, un sapārojas ar kādu no tēviņiem — visbiežāk ar kādu no tiem, kuri aizņēmuši piemērotākas ligzdošanas vietas.
Agrāk atlidojušiem putniem ir lielākas iespējas attiecībā uz ligzdošanas vietu izvēli nekā tiem, kuri atlido vēlāk, — tad daļa piemērotāko ligzdošanas vietu ir jau aizņemtas. Tāpēc arī agrāka ierašanās dzimtenē nodrošina veciem īpatņiem iespēju atgriezties iepriekšējās ligzdošanas vietās.
Migrācija
Termins “migrācija” raksturo periodisku, plaša mēroga dzīvnieku populāciju pārvietošanu. Putni migrē, lai pārvietotos no apgabaliem, kuros resursu apjoms ir zems vai samazinās, uz apgabaliem ar lieliem vai pieaugošiem resursiem. Abi primārie resursi, kas tiek meklēti, ir pārtika un jaunas ligzdošanas vietas.
Ceļojot starp savām ligzdošanas un ziemošanas vietām, putni neizvēlas migrācijas ceļu pēc nejaušības principa. Tie seko noteiktiem maršrutiem, kuros ietilpst piemēroti biotopi, kur pa ceļam var nolaisties, lai atpūstos no garā lidojuma. Daudz un dažādas putnu sugas ceļo kopā pa līdzīgiem migrācijas ceļiem. Ceļošanas instinktu lidojumam atpakaļ uz dzimteni tiem pamodina noteiktas vides apstākļu — meteoroloģisko, diennakts garuma u. c. apstākļu izmaiņas turpat ziemošanas vietās.
Daba iekārtojusi tā, ka daļa gājputnu sugu ir izteikti dienas migranti — piemēram, zīlītes, žubītes, vārnas, dienas plēsīgie putni, cita daļa — izteikti nakts migranti, piemēram, sarkanrīklīte, mušķērāji, mežastrazdi, ķauķi, vakarlēpis, protams, arī pūčveidīgie. Ir arī daudzas sugas, kuru pārstāvji uz siltajām zemēm var lidot gan diennakts gaišajā, gan tumšajā periodā (stārķui, strazdi, zosis, pīles.
Migrācijas riski
Migrācija ir milzīga izturības pārbaude, kas gājputniem prasa lielu spēku. Savvaļā putni saskaras ar draudiem, ko rada cilvēku aktivitāte. Katru gadu mednieki legāli un nelegāli nogalina miljoniem putnu vai tie iet bojā saduroties ar cilvēka veidotiem objektiem, piemēram, elektrolīnijām. Klimata pārmaiņas izraisa biotopu izzušanu, kas apgrūtina putnu migrāciju un izdzīvošanas spējas. Tāpat kā visi dzīvnieki, tie ir pilnībā atkarīgi no vides un ir ļoti jutīgi pret pārmaiņām ekosistēmās. Daudzas putnu sugu populācijas samazinās.
Putni migrācijas laikā var lidot simtiem kilometru, bieži pārlidojot lielus attālumus bez atpūtas. Izsīkums var padarīt putnus mazāk uzmanīgus pret iespējamiem draudiem, un noguruši putni var biežāk sadurties ar šķēršļiem. Tas jo īpaši attiecas uz gadījumiem, kad gājputnu lidojuma trajektoriju skar vētras vai nelabvēlīgas vēja brāzmas, vai arī, ja putni migrē vēlāk sezonā un tiem ir bez atpūtas jāšķērso lielāks attālums, lai sasniegtu savu galamērķi.
Matveida grīslis
Matveida grīslis ir mainīga izskata grīšļu dzimtass suga. Savvaļā tā ir sastopama kalnu un ziemeļu apvidos Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijas teritorijā sastopams nevienmērīgi purvainās un aizaugošās pļavās, atmatās un kaļķainos zāļu purvos.
Apraksts
Matveida grīslis ir daudzgadīgs, 5-20 cm garš lakstaugs, un tas pieder dažādvārpu grīšļu grupai, kurai raksturīgi sievišķie ziedi ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ar ļoti īsu knābīti.
Augs veido blīvu ceru. Tā stublājs ir stāvs, ieapaļš, ļoti tievs, aplapots galvenokārt pie pamata, taču uz stublāja ir dažas īsas lapas. Lapas ir aptuveni 0,2 cm šauras, daudz īsākas nekā stublājs. Ziedkopā galotnē 1 vīrišķo ziedu vārpiņa; zem tās 3-5 nokarenas sievišķo ziedu vārpiņas. Vārpiņas kātiņš ir matveidīgs, aptuveni 1-2 cm garš. Apakšējās sievišķās vārpiņas seglapa parasti garāka nekā vārpiņa. Vārpiņai ir 4-8 ziedi. Augļa pūslītis brūnganzaļš, gluds, olveidīgs, bez redzama dzīslojuma, pāreja īsajā knābītī pakāpeniska. Pūslīša segplēksne ir bāli brūna un plēvjaina. Zied maija beigās, jūnijā.
Frederiks Jeitss
Frederiks Djūhersts Jeitss (en; Līdsa —  Londona) bija Lielbritānijas šahists. Pēc profesijas grāmatvedis.
Biogrāfija
No 1920. gadu sākuma līdz 1930. gadu sākumam bijis viens no Anglijas vadošajiem šahistiem. Sešas reizes uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātos (1913, 1914, 1921, 1926, 1928, 1931). Sekmīgi piedalījies tradicionālajos Hastingsas šaha turnīros, kuros četras reizes ieņēmis 3. vietu (1919, 1924, 1927, 1928 ). Pārstāvējis Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1927, 1930-1931) un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1927) medaļu. No 1919. līdz 1932. gadam piedalījies aptuveni 60 starptautiskajos šaha turnīros.
Bijis pazīstams kā šaha literāts un žurnālists. Laikrakstu Manchester Guardian un Yorkshire Post šaha nodaļu redaktors. Daudz darījis šaha popularizēšanai Anglijā. Traģiski aizgājis bojā nelaimes gadījumā, nosmokot savā mājā gāzes izplūdes rezultātā.
Šeļehova
Šeļehova var būt:
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Kaboverdē
Sarakstā apkopotas tās vietas Kaboverdē, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā no Kaboverdes ir iekļauta 1 vieta (kultūras objekts), savukārt 5 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Kaboverde Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1988. gada 28. aprīlī.
2014.—2015. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona
2014.—2015. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona bija 52. Bundeslīgas sezona. Tā sākās un noslēdzās. Par Bundeslīgas uzvarētājiem kļuva Minhenes "Bayern" futbolisti, kas izcīnīja 25. Vācijas čempionu titulu. Sezonas rezultatīvākais spēlētājs bija Frankfurtes "Eintracht" pārstāvošais Aleksandrs Meiers, kas sezonā guva 19 vārtus.
Pārspēles par vietu Bundeslīgā
Pārspēlēs piedalījās Hamburger SV, kas ierindojās 16. vietā, un 2. Bundeslīgas 3. vietas ieguvēji Karlsruher SC.
Otrā spēle
Hamburger SV divu spēļu summā uzvarēja ar 3–2.
Rezultatīvākie spēlētāji
.
Vikingu laiki
Vikingu laiki (da, is, en) ir Eiropas historiogrāfijā pieņemts apzīmējums viduslaiku periodam Ziemeļeiropas zemēs no 8. līdz 11. gadsimtam, kura laikā notika vikingu sirojumi. Par vikingu laikmeta sākumu pieņemts uzskatīt 793. gada dāņu un norvēģu vikingu uzbrukumu Lindisfārnas klosterim Anglijas ziemeļos, bet par beigām 1066. gada kauju pie Stemfordbridžas, kurā anglosakšu Anglijas karalis Harolds II Godvinsons sakāva norvēģus (īsi pēc tam normāņu Normandijas hercogs Vilhelms sakāva Haroldu kaujā pie Heistingsas un kļuva par Anglijas karali).
Periodizācija
Vikingu laikmetu, jeb skandināvu pāreju no barbarisma uz valstiskumu vikingu ekspansijas aspektā, jāiedala vismaz trijos visai atšķirīgos periodos:
1. agrais vikingu laikmets (laiks no 793. līdz 891. gadam) — neatkarīgu, pašorganizējošos “brīvo karadraudžu” darbība, kas sākās ar Ziemeļeiropas piekrastes sirojumiem, un izvērtās par visai vērienīgām aizjūras ekspedīcijām (šis etaps beidzās ar vikingu sagrāvi pie Lōvanē 891. gadā), asinsradniecības un novadniecības morāles laiks ;
2. vidējais vikingu laikmets (laiks no 891. līdz 980. gadam) — ārējās ekspansijas panīkums, valstu veidošanās un iekšējās cīņas par varu Skandināvijā, valsts veidošanās, sabiedrības noslāņošanās:
3. vēlais vikingu laikmets (laiks no 980. līdz 1066. gadam) — skandināvu ķēniņu (konungu) savstarpējā cīņa, “brīvo karadraudžu” izzušana un “konungu-vikingu” ekspansija.
Katrā no šiem laika posmiem vikingu darbība, dzīvesveids un sociālā struktūra (līdz ar to sociālās attiecības) atšķīrās, tāpēc visai grūti runāt par vikingu fenomenu kā par galīgu, nemainīgu un viegli aprakstāmu struktūru. Turklāt visai grūti, dažbrīd pat neiespējami nošķirt vikingus no pārējiem skandināviem, ar kuriem tos saistīja ciešas kultūras, radniecības un sociālās saites.
Vikingu laiki Ziemeļaustrumeiropā (Austrríki)
Pirmais vikingu izveidotais vienotais tranzīta ceļš ("Ceļš no varjagiem uz grieķiem") sākās tagadējās Latvijas teritorijā, tad pa Daugavu veda līdz Polockai, tad pa mazākām upēm līdz Gņezdovai un Smoļenskai Dņepras krastā, par kuru tālāk līdz Melnajai jūrai.
Starptautiskā tenisa slavas zāle
Ņūportas kazino tika pabeigts 1880. gadā pēc Džeimsa Gordona Beneta juniora pasūtījuma kā īpašums bagātniekiem. Ēku projektējis Čārlzs Makims un interjeru veidojis Stenfords Vaits.
Vikingu laiki
Vikingu laiki Ziemeļaustrumeiropā (Austrríki)
Sākot ar 9. gadsimtu, kad vikingu cilts rūsi nodibināja Novgorodas pilsētu, par dominējošo kļuva ziemeļu ceļš, kas sākās Somu jūras līcī, tad pa Ņevu un Volhovu līdz Ilmeņa ezeram. Tālāk pa Lovates upi līdz Dņeprai, nonākot pa to Melnajā jūrā. Rūsi šajā ceļā pa Volgu un Dņepru nodibināja virkni spēcīgu tranzītceļa atbalsta punktu — Novgorodu, Kijevu u.c. Pēdējā vēlāk kļuva par Gardarīkes galvaspilsētu. Pētījumi liecina, ka pastāvēja vēl cits ceļš. Proti, no Somu jūras līča pa Ņevu Lādogas ezerā, tad pa Sviras upi Oņegas ezerā, no tā pa virkni savstarpēji savienotu upju un ezeru līdz Volgai, nonākot pa to Kaspijas jūrā.
Starptautiskā tenisa slavas zāle
Kopš atvēršanas kompleksam nesekmējās finansiāli un 19. gadsimta 50. gados tas bija sliktā stāvoklī. Bija liela iespēja, ka to nojauks, lai atbrīvotu vietu modernākām ēkām, taču 1952. gadā par Kazino prezidentu kļuva Džeimss Van Alens, kurš ierosināja izveidot Starptautisko tenisa slavas zāli, ko atklāja 1954. gadā.
1954. gadā slavas zāli oficiāli atzina Amerikas Savienoto Valstu Tenisa asociācija un 1984. gadā — Starptautiskā Tenisa federācija.
Vikingu laiki
Kalabrijas, Sicīlijas un Maltas iekarošana
Pēc 1055. gada normāņu ķēniņa Tankreda dēli Roberts un Rogers (latīņu tekstos: Rogerius) ar savām karadraudzēm ieradās Kalabrijas krastos un līdz 1062. gadam to pakļāva savai varai. 1061. gadā viņi izcēlās Sicīlijas salā, kas tajā laikā piederēja arābiem, ieņēma Mesīnas pilsētu un 1072. gadā Palermo, kur Rogers tika iecelts par Sicīlijas un Kalabrijas grāfu. 1090. gadā normāņi pakļāva arī Maltas salu.
Medisonas apgabala tilti
Medisonas apgabala tilti (en) ir 1995. gada ASV romantiska drāma filma, kuras pamatā ir Roberta Džeimsa Vollera tāda paša nosaukuma romāns. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem un galveno lomu atveidotājiem ir Klints Īstvuds. Citas lomas filmā atveido Merila Strīpa, Ennija Korlija, Viktors Slezaks un Džims Heinijs. Filmas pirmizrāde notika. Merilu Strīpu par lomu filmā nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai.
Filmas sižets notiek 20. gadsimta 60. gados. Frančeska Džonsone ir mājsaimniece, kura dzīvo kopā ar vīru un bērniem Aiovā. Kādu dienu viņa satiek fotogrāfu Robertu Kinkaidu, un abiem četru dienu garumā attīstās mīlas dēka.
Vadātājs
Vadātājs ir ļaunais gars, kas maldina cilvēkus, novirza tos uz nepareiza ceļa, jo īpaši pa mežiem. Reizēm vadātājus saista ar Velnu vai veļiem, tomēr lielākoties tie darbojas kā atsevišķas un patstāvīgas mitoloģiskas būtnes.
Āfrikas nagaiņi
Āfrikas nagaiņi (Paenungulata) ir zīdītāju klases (Mammalia) virskārta, kas pieder Āfrikas placentāļiem (Afrotheria). Tā apvieno 3 mūsdienās dzīvojošu sugu kārtas (ziloņus, sirēnas un damanus) un 2 izmirušas kārtas.
Šīs grupas bāzes kārta ir damanu karta (Hyracoidea) un tai seko embritopodi (Embrythopoda). Atlikušās trīs kārtas — sirēnas, desmostilijas un snuķaiņi ir savstarpēji vistuvāk radniecīgas. Zinātnieki uzskata, ka šīm pēdējām trim kārtām bijis kopīgs ūdenī dzīvojošs priekštecis, kas dzīvojis Tetisa jūras piekrastēs.
Telekom Austria
Telekom Austria AG (zināms kā A1 Telekom Austria Group; darbojas ar zīmolu A1) ir Austrijas lielākais telesakaru uzņēmums. Tas ir dibināts 1998. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Vīnē.
Grupa darbojas Austrijā, Baltkrievijā, Bulgārijā, Horvātijā, Serbijā, Slovēnijā un Ziemeļmaķedonijā.
Vēsture
Telekom Austria senākais priekštecis, valstij piederošais K.K Post- und Telegraphenverwaltung (PTV), izveidojās 1887. gadā, kad valsts pārņēma visus telefona un pasta pakalpojumus Austroungārijā. Pēc Pirmā pasaules kara, kad Austroungārija sadalījās, Austrijas daļa kļuva par Post- und Telegraphenverwaltung.
1996. gadā, pēc Pasta pārstrukturēšanas likuma pieņemšanas, PTV tika pārstrukturēta par publisku akciju sabiedrību Post-und Telekom Austria AG (PTA AG). Līdz šim PTV bija Austrijas Republikas Federālo īpašumu pārvaldes un Federālās zinātnes un transporta ministrijas sastāvdaļa. 1996. gada oktobrī uz PTA radiotehniskā dienesta bāzes tika izveidots uzņēmums Mobil Austria AG (vēlāk pārdēvēts par Mobilkom Austria), kas 1997. gadā tika pārdots Telecom Italia. Kad 1998. gadā telesakaru nozare Austrijā tika pilnībā demonopolizēta, 1997. gada 31. decembrī PTA tika sadalīta, tās telesakaru nozarei kļūstot par Telekom Austria AG. 1998. gadā Telecom Italia ar meitas uzņēmuma STET Internationale Netherlands NV, starpniecību iegādājās 25 % Telekom Austria akciju. 1999. gada jūlijā Horvātijā darbu sāka Telekom Austria mobilo sakaru operators Vipnet (tagad A1 Hrvatska)