cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uzbrukums Rīgai (1944)
1944. gada uzbrukums Rīgai (ru — 'Rīgas operācija') bija Padomju Savienības bruņoto spēku uzbrukuma operācija pret Trešā reiha karaspēkiem Otrā pasaules kara laikā, kas ilga no 1944. gada 14. septembra līdz 1944. gada 22. oktobrim. Operāciju veica PSRS karaspēka 1., 2. un 3. Baltijas fronte. Tajā padomju karaspēks guva uzvaru par Vērmahta karaspēka grupu "Ziemeļi" un ieņēma Rīgu. Šī operācija bija daļa no PSRS karaspēku veiktās Baltijas operācijas, kuras gaitā Latvijas teritorijā beidzās vācu okupācija un sākās otrā padomju okupācija.
Jaņtai
Jaņtai (zh, ), agrāk arī Čifu, ir prefektūras līmeņa municipalitāte Šaņdunas provincē Ķīnas austrumos. Izvietojusies provinces austrumu daļā Šaņdunas pussalā starp Bohai jūru ziemeļos un Dzelteno jūru dienvidos. Robežojas austrumo ar Veihai, rietumos — ar Veifanu, bet dienvidrietumos — ar Cjindao. Municialitātē ietilpst pati Jaņtai pilsēta, septiņas apriņķa līmeņa pilsētas un Čandao salas ziemeļu piekrastē.
Vēsture
Šanu dinastijas laikā pussalu apdzīvoja neķīniešu tauta, tā saucamie «Austrumu barbari», kas vēlāk, Džou dinastijas laikā, tika asimilēti ķīniešu etnosā. Līdz pat 19. gadsimtam tagadējās Jaņtai vietā bija nelieli zvejnieku ciemati. Pēc Otrā opija kara Ķīnai bija jāatver papuldus ostas brīvajai tirdzniecībai un par vinu no tām kļuva Čifu (Džifu). Osta ātri attīstījās un drīz vien Čifu tika nodibināti 17 valstu konsulāti. Galveie tirgotāji bija briti, amerikāņi, vācieši un taizemieši. Galvenās eksporta preces bija tofu, soja, žāvēti augļi, zīds. Importēja galvenokārt vilnas un kokvilnas izstrādājumus un metālizstrādājumus.
1949. gadā pilsētas nosaukums tika mainīts uz pašreizējo. 1958. gadā izveidots Jaņtai speciālais rajons, ko 1967. gadā reorganizēja par Jaņtai prefektūru, bet 1983. gadā — par Jaņtai municipalitāti. 1987. gadā no Jaņhai municipalitātes tika atdalīta Veihai municipalitāte.
Ekonomika
Galvenās rūpniecības nozares ir pārtikas rūpniecība (vīns, konservi, milti, tabaka, augu eļļa, zivju produkti), zīda ražošana, mašīnbūve un ķīmiskā rūpniecība. Jaņtai osta mūsdienās ir viena no nozīmīgākajām Ķīnas ziemeļu zvejas ostām.
Liepezers (ezers)
Liepezers ir mākslīgs beznoteces privāts ezers Mārupes novada Babītes pagasta austrumos, Mežāru ciema ziemeļaustrumos pie robežas ar Rīgas pilsētas Kleistu apkaimi.
Ezers nav publiski pieejams un ir iežogots no visām pusēm, izņemot Mežāru ciema daļai — Liepezeram pieguļošo peldvietu ezera ziemeļrietumos, kura arī pieejama tikai apmeklējumiem slēgtā Liepezera iedzīvotājiem. Ziemeļrietumu daļā vietām aizaudzis. Ziemeļu un austrumu krasti lēzeni, ar kultūrainavu, dienvidu un rietumu pusē mežaini (Kleistu mežs), dienvidrietumos stāvi un mežaini.
Visbīstamākais cilvēks
"Visbīstamākais cilvēks" (en) ir 2014. gada spiegu trilleris, kas balstīts uz Džona le Karē tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Andrejs Korbijns. Galvenās lomas atveido Filips Sīmors Hofmans, Reičela Makadamsa, Vilems Defo, Robina Raita, Grigorijs Dobrigins, Homajuns Eršadi, Nina Hosa, Daniels Brīls. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Vageniški
Vageniški ir ciems Biķernieku pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 246 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V637.
MEASAT-3d
Pavadoni izgatavoja uzņēmums Airbus Defence and Space uz platformas Eurostar E3000 bāzes. Tam ir C, Ku un Ka joslas raiduztvērēji, kā arī L joslas navigācijas aparatūra Dienvidkorejas Korea Augmentation Satellite System sistēmai.
Lidojuma gaita
MEASAT-3d tika palaists 21:50 UTC no Gviānas kosmiskā centra ar nesējraķeti Ariane 5 ECA (lidojums VA257). Kopā ar to tika palaists arī Indijas sakaru pavadonis GSAT-24. Kosmiskais aparāts tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā. Ģeostacionāro orbītu tas sasniedza ar saviem dzinējiem.
MEASAT-3b tika izvietots punktā 91,5° austrumu garuma līdzās pavadoņiem MEASAT-3a un MEASAT-3b, aizvietojot 2021. gadā sabojājušos MEASAT-3.
Megija Smita
Lēdija Mārgarita Natālija "Megija" Smita (en; dzimusi ) ir angļu aktrise.
Teātrī debitējusi 1952. gadā un kopš tā laika viņai ir bijusi plaša, daudzveidīga karjera teātrī, kino un televīzijā, kas ilgusi vairāk nekā 60 gadus. Smita ir piedalījusies vairāk nekā 75 filmās un TV seriālos, tiek uzskatīta par vienu no pazīstamākajām britu aktrisēm. 1990. gadā saņēmusi britu impērijas ordeni (Britu impērijas Goda dāmas tituls; DBE).
Par darbu teātrī ir saņēmusi piecas Evening Standard balvas kā labākā aktrise (rekords), kā arī trīs reizes tikusi nominēta Tony balvai un vienu reizi to arī ieguvusi. Kino pirmo ievērību guvusi ar lomu filmā Nowhere to Go (1958), par ko pirmoreiz tika nominēta BAFTA kino balvai. Ar lomu 1965. gada filmā "Otello" pirmoreiz tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Ir ieguvusi divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas, kā labākā aktrise par lomu filmā The Prime of Miss Jean Brodie (1969) un kā labākā otrā plāna aktrise par lomu filmā California Suite (1978). Smita ir viena no nedaudzajām aktrisēm, kas saņēmušas Amerikas Kinoakadēmijas balvu abās šajās kategorijās. Smita 11 reizes nominēta Zelta globusa balvai, no kurās trīs reizes to saņēma — par lomām filmās California Suite (1978), "Istaba ar skatu" (A Room with a View, 1985) un TV seriālā "Dauntonas abatija" (2010—2014). Saņēmusi piecas BAFTA kino balvas un trīs Emmy balvas.
Alberts Ponzolds
Alberts Ponzolds (, dzimis, miris ) bija Liepājā dzimis vācbaltiešu izcelsmes vācu tiesu medicīnas ārsts un augstskolas pasniedzējs.
Mārtins Šīns
Ramons Antonio Žerardo Estevess (es; dzimis ), pazīstams kā Mārtins Šīns (en), ir amerikāņu kinoaktieris. Viņš ir kinoaktieru Emilio Estevesa un Čārlija Šīna tēvs.
Alberts Ponzolds
Turpināja medicīnas studijas Berlīnes universitātē. 1926. gadā ieguva doktora grādu. No 1933. gada - Halles universitātes mācību spēks. 1937. gadā iestājās NSDAP (publicētajos memuāros viņš gan to noliedzis). No 1948. gada līdz 1968. gadam Pozolds strādāja par tiesu medicīnas profesoru Minsteres universitātē.
Mārtins Šīns
Mārtins Šīns astoņas reizes nominēts Zelta globusa balvai (2001. gadā ieguvis vienu balvu par lomu TV seriālā The West Wing), kā arī desmit Emmy balvām (1994. gadā ieguvis vienu balvu par lomu TV seriālā Murphy Brown).
Mārtins Šīns ir filmējies vairāk nekā 250 filmās un seriālos, tai skaitā tādās filmās kā Badlands (1973), "Mūsdienu apokalipse" (1979), Enigma (1982), "Gandijs" (1982), "Volstrīta" (1987), "Amerikas prezidents" (1995), "Noķer mani, ja vari" (2002), "Atkritēji" (2006), "Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks" (2012) un "Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks 2" (2014).
Sīmaņi
Sīmaņi ir ciems Cēsu novada Mārsnēnu pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V187.
Vaicuļeva
Vaicuļeva ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 305 km attālumā no Rīgas.
Ģula Grošičs
Ģula Grošičs (hu, dzimis, miris ) bija Ungārijas futbolists un futbola treneris, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Ungārijas futbola izlases dalībnieks.
Bijis viens no ungāru "Zelta komandas" pārstāvjiem 1950. gados. Uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem vārtsargiem, Grošiču dēvē arī par pirmo sweeper-keeper vārtsargu, kurš aktīvi piedalījās saspēlēs ar aizsargiem. Ungāru līdzjutēju vidū ieguvis iesauku "Melnā pantera" (Fekete Párduc) sava melnā spēļu krekla dēļ. Ar izlasi izcīnījis zelta medaļu 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Helsinkos, kā arī otro vietu 1954. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1958. un 1962. gada FIFA Pasaules kausā.
Spēlētāja karjera
Budapest Honvéd
Ungārija
Rīgas aplenkums (1812)
Rīgas aplenkums jeb Rīgas aizsardzība bija militāra operācija Napoleona karu laikā 1812. gada jūlijā — decembrī, kuras gaitā Napoleona "Lielās armijas" (fr) kreisā flanga daļas mēģināja iegūt izdevīgu pozīciju uzbrukumam Krievijas Impērijas kontrolētajai Rīgai. Viņiem neizdevās šķērsot Daugavu, un attiecīgi aplenkums netika īstenots.
Priekšvēsture
1812. gadā, kad Krievijas impērijas un Francijas impērijas attiecības bija pasliktinājušās līdz kara draudiem, 26. martā ar inspekcijas vizīti Rīgā ieradās Krievijas kara ministrs Barklajs de Tolli, kurš novērtēja pilsētas aizsardzību kā labi būvētu un uzturētu, bet garnizonu kā pārlieku mazskaitlīgu un neapmācītu, nomainīja ģenerālgubernatoru Lobanovu-Rostovskiju pret kara lietās pieredzējušāko Esenu un deva rīkojumu ienaidnieka tuvošanās gadījumā nodedzināt Rīgas priekšpilsētas.
Francijas iebrukuma laikā Krievijā maršals Žaks Makdonalds ar 30 000 vīru lielu 10. armijas korpusu tika nosūtīts Sanktpēterburgas virzienā ar uzdevumu ieņemt vismaz Daugavpils cietoksni un vēlami arī Rīgu. Dancigā saformētais franču korpuss sastāvēja no barona Granžāna 7. kājnieku divīzijas, kurā ietilpa poļu, bavāriešu un vestfāliešu spēki, un ģenerāļa Graverta Prūsijas 27. divīzijas jeb palīgkorpusa. Rīgas ģenerālgubernatoram Esenam pakļautie spēki bija ap 17 tūkstoši vīru 42 bataljonos. 23. jūnijā (pēc vecā stila; pēc jaunā — 5. jūlijā) aizstāvjiem palīgos ieradās Lielbritānijas Baltijas eskadra, kuru komandēja kontradmirālis Tomass Bjems Mārtins, kurš savu palīdzību Krievijas impērijai piedāvāja pats pēc savas iniciatīvas, neraugoties uz toreizējo oficiālo saspīlētību abu valstu starpā, pieņemdams, ka šāda satura pavēle vienalga tiks vai jau tikusi izdota. Ar Mārtina palīdzību Rīgā sāka būvēt lielgaballaivas, kuru ekipāžās iekļāva gan Krievijas, gan Anglijas jūrniekus. Dombaznīcas tornī uzbūvēja semafora telegrāfu kontaktam ar reidā stāvošajiem angļu kuģiem. Rīgas garnizona priekšnieks Emme vadīja aizsardzības būvju celtniecību un formēja vietējo zemessardzi.
Notikumi
7.(19.) jūlijā notika Iecavas kauja, kurā Rīgai tuvojošais Prūsijas ģenerāļa Grāverta komandētais karaspēks sakāva ģenerāļa Lēvisa of Menāra spēkus. Ģenerālgubernators Esens, pārvērtējot pretinieka iespējas, pavēlēja gatavoties aplenkumam un nodedzināt priekšpilsētas, pēc šaubām un atcelšanas — arī ieskaitot labajā krastā esošās. Komandants Ivans Emme izziņoja Maskavas un Pēterburgas priekšpilsētas daļēju iznīcināšanu, un 11. jūlija vakarā policijai pavēlēja uzsākt dedzināšanu. Ugunsgrēks, vēja un sliktās organizācijas dēļ kļuva nekontrolējams, sagādājot pilsētniekiem vēl lielāku postu, kā bija plānots.
19. (31.) jūlijā Rīgā beidzot ieradās 67 krievu lielgaballaivas, kuras skaitā krietni pārsniedza Mārtina izgatavotās. Uz to laiku prūši bija izvietojušies ap Rīgu dienvidu puslokā pa līniju Sloka — Olaine — Ķekava. Lēvisa of Menāra spēki sāka pretuzbrukumu rietumu virzienā, un to atbalstošās krievu un angļu lielgaballaivas, virzoties augšup pa Lielupi, spēja sasniegt Sloku un tālāk Kalnciemu. Laivas devās tālāk uz Jelgavu, kuru apšaudīja, bet atkāpās no tās prūšu artilērijas atbildes uguns rezultātā. Tomēr pēc dažām dienām prūši spēja atspiest krievus atpakaļ no ieņemtās teritorijas.
10.(22.) augustā krievi, pēc māņu uzbrukumiem Slokas un Olaines virzienos, uzbruka Ķekavai, piespiežot pretiniekus atkāpties uz dienvidiem. 26. augustā (7. septembrī) prūši sāka pretuzbrukumu un krievi savukārt atkāpās uz izejas pozīcijām.
Makdonalds, kurš bāzējās Daugavpilī un, neraugoties uz Napoleona pavēlēm, bija veicis no turienes ļoti maz aktīvu darbību, pēc tā pārvirzīja uz Jēkabpili Ginenbeina brigādi no franču 7. divīzijas, kurai bija jāpalīdz ieņemt Rīgu. Pilsrundālē tika izvietoti 130 smagie (“aplenkuma”) lielgabali. Taču tobrīd pats Maskavu ieņēmušais Napoleons aicināja Makdonaldu nesteigties, cerēdams uz miera sarunām, kuras tā arī netika uzsāktas.
1812. gada 9.(21.) augustā Mārtins, nolēmis, ka tālāka viņa atrašanās Rīgā nav nepieciešama, saņēma atļauju doties prom, bet pirms tam aizveda Lielbritānijas un Krievijas jūras spēkus reidā uz franču kara ostu Dancigā, apšaudot to, izsēdinot nelielus desantus un izplatot pilsētā biedējošas proklamācijas. Viņiem izdevās radīt tādu paniku, ka Makdonaldam nācās no Daugavpils nosūtīt daļu spēku uz Dancigu, lai nomierinātu prātus.
10.(22.) septembrī Rīgā no Helsinkiem ieradās 10 tūkstošu vīru lielais Šteinheila korpuss, kuram bija pavēlēts palīdzēt Rīgas garnizonam atsviest ienaidnieku no pilsētas tuvuma un iznīcināt aplenkuma lielgabalus. Tagad spēku samērs bija mainījies krievu labā (22-25 tūkstoši pret 17) un viņi sāka uzbrukumu Pilsrundāles virzienā, taču Šteinheilam neizdevās atrast kopīgu valodu ar Esenu, kuram šķita svarīgāk atbrīvot Jelgavu, un Esena sūtītais Rozena pulks un Šteinheila spēki devās dažādos virzienos. 14.(26.) septembrī Šteinheils sagrāva Horna komandēto prūšu karaspēka grupu, un Jelgavu aizsargājušais Jorks fon Vartenburgs, baidīdamies ielenkuma, nolēma atkāpties no tās bez kaujas un pievienojās Pilsrundāles grupējumam. Rozens, ieņēmis pilsētu, sagrāba arī tās arsenālu ar daudziem karamateriāliem, kas pārliecināja Esenu par viņa rīcības pareizumu un ļāva viņam svinīgi ierasties pilsētā nākamajā dienā. Esens pavēlēja Šteinheilam nosūtīt vēl dažus pulkus (3000 vīru) uz Jelgavu laupījuma apsardzei. Tas viss aizkavēja un novājināja Šteinheilu, kamēr prūši aktīvi gatavojās kaujām ap Pilsrundāli. Šteinheila nosūtītais Belgarda pulks ar uzdevumu forsēt pa braslu Lielupi un saistīt prūšu kreiso spārnu pie Grāvendāles sadūrās ar niknu pretestību; Jorks fon Vartenburgs izmantoja krievu spēku izsvaidītību un nogurumu, pārgāja uzbrukumā un Mežotnes kaujas rezultātā piespieda Šteinheilu atkāpties Jelgavas virzienā. Arī Jelgava netika noturēta: Esens no tās aizbēga, nesagaidījis Šteinheilu, un pilsētu ieņēma prūši.
Oktobra vidū krievi mēģināja veikt uzbrukumus Ķekavas virzienā un pa Lielupi, taču prūšiem izdevās noturēt savas atgūtās pozīcijas.
Pārslainā beka
Pārslainā beka jeb samtcepure (Neoboletus luridiformis) ir Latvijā ļoti reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami, taču retuma dēļ saudzējami. Citi sēnes latīniskie nosaukumi - Boletus luridiformis (līdz 2014. gadam), Boletus miniatoporus un Boletus erythropus. Daži avoti uzskata, ka dzeltenā beka (Neoboletus junquilleus) ir tikai šīs sēnes forma, citi - ka patstāvīga suga. Pastāv arī pārslainās bekas varietāte ar nelielu pārslu daudzumu uz kātiņa.
Rīgas aplenkums (1812)
Notikumi
Krievu militārās neveiksmes noveda pie organizatoriskām pārmaiņām. 14.(26.) oktobrī Esens tika atcelts un nomainīts ar Filipu Pauluči, Šteinheila korpusu pakļāva Vithenšteinam, kurš tolaik veiksmīgi karoja Polockas apkaimē.
Pārslainā beka
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug no maija līdz novembrim, sūnainos lapu un skuju koku mežos, skābās ūdenscaurlaidīgās augsnēs, mikorizu veido ar ozoliem, arī ar dižskābaržiem un skujkokiem.
Rīgas aplenkums (1812)
Notikumi
Makdonalda no austrumiem uz Rīgu virzošies pulki tikmēr guva panākumus. Ginerbeins 1.(17.) novembrī ieņēma Tomi, saņemot gūstā 9 krievu virsniekus un 130 kareivjus. Nākamajā dienā Masenbahs guva tādu pašu uzvaru Jaunjelgavā. Sākās auksts rudens, un Rīgā sāka bažīties, ka pēc Daugavas aizsalšanas prūšu spēkiem dienvidos no Rīgas vairs nebūs dabīgo šķēršļu to sasniegt, un gatavojās ziemas aizsardzībai. Daugavas ledū pat iesaldēja dažas lielgaballaivas. Taču 8.(20.) decembrī prūšu spēki pēc Makdonalda pavēles, sekojot visas Napoleona Lielās armijas piemēram, sāka atkāpšanos no Krievijas.
Pārslainā beka
Līdzīgas sugas
Sēnei ir līdzīga melnējošajai bekai, kuras stobriņu slānis un atveres dzeltenas, kā arī raganu bekai, kuras kātiņam tīklots zīmējums.
Barības vērtība
Ēdama tikai pēc novārīšanas, par garšīgumu ir pretēji viedokļi. Latvijā iekļauta aizsargājamo sugu sarakstā.
Rīgas aplenkums (1812)
Sekas
No praktiskā viedokļa, vienīgās sekas šīm kaujām bija saimnieciskā postaža, ko radīja abu armiju veiktās rekvizīcijas un Rīgas daļas nodedzināšana. Tam laikam progresīvās vai radikālās idejas, ko franči ar savu okupāciju ienesa daļā Eiropas, šai veidā Latviju nesasniedza.
Barklajam de Tolli, kura vienīgā dalība Rīgas aizstāvēšanā bija Esena iecelšana un pavēle par priekšpilsētu nodedzināšanu, Rīgā 1913. gadā tika uzstādīts piemineklis. 1915. gadā tas tika novākts, bet 2002. gadā atjaunots. Esens mira Baldones sēravotā 1813. gada 11.(23.) augustā; pastāv ar pierādījumiem neapstiprināta versija par pašnāvību depresijas rezultātā (gan noslīcinoties, gan nošaujoties).
Rīgā
1812. gada 12. jūlijā nodedzināja Maskavas, Jelgavas un Sanktpēterburgas forštates, tai skaitā vismaz 4 baznīcas, 36 noliktavas, 35 valsts un 705 dzīvojamās ēkas, un citas neuzskatītās būves.
Biscoe
Biscoe var būt:
Ieleja (ciems)
Ieleja ir vasarnīcu ciems Talsu novada Laucienes pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā uz dienvidiem no autoceļa P128 6 km no pagasta centra Laucienes, 6,5 km no novada centra Talsiem un 115 km no Rīgas.
Diksilends
Diksilends (pēc ASV dienvidu štatu neformāla apzīmējuma Dixieland) ir viens no klasiskā džeza stiliem Radies ASV baltādaino mūziķu vidū 19. gadsimta beigās.
Diksilendu parasti spēlē neliels izpildītāju ansamblis, kurā ietilpst trompete, klarnete, trombons. Repertuāru veido populāru dziesmu tēmas, bet improvizācijas pamatā ir harmonija, savukārt improvizācija pati ir konstruktīvas uzbūves pamats.
Kārlis Bone
Dzimis tirgotāja Friča Bones un Annas Katrīnas dzimušas Zutes ģimenē. 1918. gadā beidzis Rīgas pilsētas vācu ģimnāziju. 1919. — 1920. gadā Latvijas armijas Jātnieku eskadrona brīvprātīgais. No 1920. līdz 1929. gadam macījies Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, 1928-1930. g. Rīgas apgabaltiesas papildu miertiesnesis, 1930.-1934. g. zvērināta advokāta Friča Gailīša palīgs,1934.-1936. g. Cēsu pilsētas valdes loceklis,1936.-1940.g. Cēsu pilsētas valdes juriskonsults.
Āgenskalna televīzijas tornis
Āgenskalna televīzijas tornis ir 110 metrus augsts metāla tornis Āgenskalnā, Rīgā. Torni uzcēla 1955. gadā, tas ir pielāgots naftas urbšanas tornis, kuru atgādāja no Kaspijas jūras naftas atradņu platformām.
Diksilends
Diksilendam raksturīga groteska izpildījuma maniere, tas sekmējis džeza izplatību ārpus ASV, jau 1919. gadā viens no pirmajiem ansambļiem viesojās Eiropā un guva pozitīvas atsauksmes.
Kārlis Bone
Aizsargu organizācijas biedrs, apbalvots ar Aizsargu Nopelnu krustu 1939. gadā. Korporācijas "Lettonia" filistrs.
Diksilends
Ievērojamākie pārstāvji ir Lūiss Ārmstrongs, Džo Olivers, pianists Dž.R. Mortons
Āgenskalna televīzijas tornis
2013. gadā torni par 100 000 latu iegādājās uzņēmums RNR, kas saistīts ar Radio Mix FM un Baltcom. Torni izmanto radiostacijas un interneta pakalpojumu sniedzēji.
Kārlis Bone
Viens no Latvijas futbola apvienības dibinātājiem. Latvijas futbola izlases kapteinis 1924. gada olimpiskajās spēlēs.
Precējies ar Annu dzimušu Kampe 1927. gadā.
ISO 15924
ISO 15924, Rakstības nosaukumu kodi (en) ir starptautisks standarts, kas nosaka kodus rakstībām (rakstu sistēmām). Katrai rakstībai ir piešķirts četru burtu kods un trīsciparu numeriskais kods.
Kārlis Bone
1941. gada 14. jūnijā deportēts no Priekuļu pagasta Vītiņkalna kopā ar sievu Annu un dēliem Jāni un Juri. Miris izsūtījumā Sevuraļlaga nometnē.
ISO 15924
Kā reģistrējošo organizāciju šim standartam ISO ir deleģējis Unicode konsorciju.
Standarts atvasināts no ISO 639-2:1998 «Valodu nosaukumu kodi — 2.daļa», no kura aizgūti rakstību nosaukumi gadījumos, kad tie identiski ar valodu nosaukumiem.
Kodu saraksts
Standartā iekļautās rakstības (2021):
Dibjendu Barua
Dibjendu Barua (hi; dzimis Kalkutā) ir Indijas starptautiskais lielmeistars šahā (1991).
Fabula
Fabula (la — ‘vēstījums’, ‘stāsts’) ir sižeta atklāšanas līdzeklis, kas palīdz noskaidrot notikumu secību un saprast mērķus, kādi bijuši rakstniekam un ir neaizvietojams prozas literatūras paņēmiens. Tā bija viena no vecākajām domāšanas formām un viens no senākajiem vārda mākslas žanriem. Fabulā visbiežāk tēlots kāds dzīvnieks, kas darbojas cilvēkam pierastā vidē. Bieži vien fabulas nobeigumā dota pamācība jeb morāle.
Dibjendu Barua
Biogrāfija
Divpadsmit gadu vecumā kļuvis par jaunāko Indijas šaha čempionāta fināla dalībnieku šo sacensību vēsturē. Turpmākajos gados regulāri piedalījies Indijas šaha čempionātos un trīs reizes kļuvis par Indijas šaha čempionu (1983, 1998, 2001). Trīs reizes pārstāvējis Indiju Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. Lielāko panākumu izcīnījis 1981. gadā, kad U16 vecuma grupā dalījis 3. vietu.
Fabula
Fabulām ir divas nozīmes:
Dibjendu Barua
Biogrāfija
1982. gadā Londonas starptautiskajā šaha turnīrā Lloyds Bank Open sešpadsmit gadu vecumā uzvarējis toreizējo Pasaules otro šahistu Viktoru Korčnoju. Tā bijusi viena no pirmajām Indijas šahista uzvarām pār kādu no titulētajiem šaha lielmeistariem. 1983. gadā kļuvis par Indijas prestižās Ardžunas balvas (en) ieguvēju šahistu nominācijā.
Fabula
Par fabulu
Fabulas dzimtene bija Senā Grieķija 8.—6. gs. p.m.ē. Grieķijā fabula ap 4. gs. p.m.ē kļuva par mācību literatūru. Vēlāk arī Francijā un Krievijā fabulas izmantoja kā līdzekli bērnu audzināšanā. Arī Latvijā 18. gs. beigās mācību grāmatās parādās Vecā Stendera pasakas, kuru pamatā ir Ēzopa un Lafontēna fabulas. Dažas fabulas pilnīgi folklorizējušās un kā tautas pasakas vēlāk tika iekļautas Anša Lerha-Puškaita un Pētera Šmita krājumos.
Dibjendu Barua
Biogrāfija
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis Londonā (1989), Kalkutā (1991), Madrasā (1995), Džamšedpurā (2003). 1998. gadā Teherānā izcīnījis sudraba medaļu Āzijas individuālajā šaha čempionātā.
Piecas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, taču visas reizes cietis zaudējumus jau 1. kārtā (1997, 1999, 2000, 2001, 2004).
Par panākumiem turnīros FIDE 1984. gadā Barua piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1991. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis otrais Indijas šahists pēc Višvanatana Ananda, kas kļuvis par šaha lielmeistaru.
Rio (filma)
"Rio" (en) ir 2011. gada amerikāņu datoranimācijas 3-D kinokomēdija, kas tika veidota Blue Sky Studios studijā. Filmā varoņu lomas ierunājuši Džese Aizenbergs, Anna Hetaveja, Džodžs Lopess, Džermeins Klements, Džeiks Ostins, Leslija Mena, Rodrigo Santoro, Treisijs Morgans, Will.i.am un Džeimijs Fokss.
Filma ir stāsts par diviem retas sugas zilajiem papagaiļiem (vienīgie savas sugas pārstāvji), kas tiek kopā savesti Riodežaneiro, lai radītu pēcnācējus. Filmas laikā viens no viņiem — Blū, kas ir uzaudzis nebrīvē, — iemācās lidot. Filmas pirmizrāde notika Riodežaneiro, savukārt Latvijā tā tiek izrādīta kopš.
Vaičuki
Vaičuki ir ciems Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Vaičuku ezers.
Dzeltenā beka
Dzeltenā beka (Neoboletus junquilleus) ir Latvijā ļoti reta beku dzimtas sēne, kura retuma dēļ saudzējama. Tā pašlaik dažādos avotos tiek atzīta gan par patstāvīgu sugu, gan par pārslainās bekas formu. Tāpat tā ilgu laiku bijusi jaukta vai uzskatīta par formu bekai Neoboletus pseudosulphureus. Paretam par dzelteno beku latviešu un arī krievu valodās dēvēta arī cita beka - Boletus impolitus (arī Leccinum impolitum, tagad Hemileccinum impolitum).
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug vasarā un rudenī, lapu un jauktu koku mežos, mikorizu veido ar ozoliem, arī ar priedēm.
Barības vērtība
Ēdama tikai pēc novārīšanas, daži avoti uzskata par neēdamu.
Egons Brestians
Egons Brestians (de; dzimis ) ir Austrijas starptautiskais meistars šahā (1988).
Biogrāfija
1983. gadā kļuvis par Austrijas junioru šaha čempionāta uzvarētāju. 1987. gadā uzvarējis Austrijas šaha čempionātā. 1989. gada Austrijas šaha čempionātā izcīnījis sudraba medaļu. Vairāku Austrijas starptautisko šaha turnīru uzvarētājs: Halleinas Halleiner Open (1988), Vagnas Heimo-Sommer-Gedenkturnier (2001) un Biedermeier Open (2002).
Pārstāvējis Austrijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā Brestianam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Pazīstams arī kā šaha treneris un šaha dzīves organizators. No 2006. līdz 2009. gadam bijis Austrijas šaha izlases treneris. 2007. gadā kļuvis par FIDE treneri. No 2007. līdz 2009. gadam bijis Austrijas šaha federācijas komisijas vadītājs.
Pāvila 2. vēstule korintiešiem
'''Pāvila 2. vēstule korintiešiem (la; saīsinājums: 2 Kor.''') ir viena no Jaunās Derības vēstulēm, par kuras autoru tradicionāli uzskata apustuli Pāvilu. Tā ir astotā grāmata Jaunajā Derībā pēc visiem evaņģēlijiem, Apustuļu darbiem un divām citām Pāvila vēstulēm. Tiek uzskatīts, ka vismaz vēstules pirmā daļa ir sarakstīta aptuveni gadu vai divus gadus pēc 1. vēstules korintiešiem sarakstīšanas, tātad aptuveni 53.—52. gadā Romas provincē Maķedonijā.
Pāvils šo vēstuli ir rakstījis draudzei Korintā, kad starp viņu un draudzi bija smagas attiecības.
Landžanista
Landžanista (hy, ) ir ciems Armēnijas Ararata marzē. Atrodas Šahapas upes ielejā reģiona dienvidu daļā netālu no Gehamu kalniem un Svētā Karapeta viduslaiku klostera. Attālums līdz reģiona galvaspilsētai Artašatai ir 35 kilometri.
Iedzīvotāji
Pēc 1912. gada datiem lielākā daļa Landžanistas iedzīvotāju bija etniskie azerbaidžāņi, bet tagad ciemu apdzīvo gandrīz tikai armēņi. Ciema iedzīvotāji galvenokārt strādā lauksaimniecībā.
Albānija 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Albānija piedalījās  2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Londonā, Lielbritānijā no 2012. gada 27. jūlija līdz 12. augustam. Albānijai šīs bija septītās vasaras olimpiskās spēles kopš debijas 1972. gadā.
Minskas metro
Minskas metro ir metro sistēma, kas apkalpo Baltkrievijas galvaspilsētu Minsku. Sistēma darbojas kopš 1984. gada. 2012. gadā ar Minskas metro tika pārvadāti 0,77 miljoni pasažieru, vidējais dienas pasažieru skaits ir gandrīz 281,3 miljoni. Kopējais līniju garums ir 37 km, kopējais staciju skaits - 29, līniju skaits - 2.
Albānija 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
2012. gada Londonas olimpiskajās spēlēs no Albānijas piedalījās 10 sportisti (6 vīrieši un 4 sievietes), kuri startēja 5 olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk sportisti no Albānijas bija pārstāvēti svarcelšanā — 4 sportisti. Šajās olimpiskajās spēlēs Albānijas sportisti nespēja izcīnīt medaļas.
Albānijas karognesēja 2012. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija svarcēlāja Romela Behaja, viņa nesa karogu arī noslēguma ceremonijā.
Vaičuļi
Vaičuļi ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 264 km attālumā no Rīgas.
Džo Ledlijs
Džo Ledlijs (dzimis ) ir Velsas futbolists, pussargs, Velsas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Anglijas League Two kluba Newport County sastāvā.
Klubu karjera
Profesionālo karjeru sācis Velsas klubā Cardiff City F.C., kur aizvadīja 6. sezonas. Viņš palīdzēja klubam tikt līdz 2008. gada FA kausa finālam. 2010. gadā viņš pārvācās uz "Celtic". "Celtic" rindās viņš trīs reizes ir izcīnijis Premjerlīgas titulus un vienu reizi izcīnijis Skotijas kausu. 2014. gada janvārī viņš pievienojās Crystal Palace un tur aizvadīja trīs sezonas Premjerlīgā. 2017. gadā viņš pievienojās Anglijas čempionāta klubam Derby Country FC.
Karjera izlasē
Ledlijs ir pārstāvējis visas Velsas jauniešu izlases. 2005. gada 7. septembrī viņš debitēja pieaugušo izlasē. Velsa izbraukumā uzvarēja Poliju. Džo izlasē ir aizvadījis 77 spēles. Savus četrus vārtus viņš ir guvis pret Sanmarīno, Krieviju, Luksemburgu un Nīderlandi. 2016. gadā viņš piedalijās Eiropas čempionātā futbolā.
Sasniegumi
Celtic
Halucinācijas
Visbiežāk sastopamās ir dzirdes halucinācijas. Bieži ir sastopamas arī redzes un smaržas halucinācijas.
Cēloņi
Halucināciju izplatītākie cēloņi ir miega trūkums, garīgas slimības un neiroloģiski traucējumi, psihotropo vielu (it īpaši antiholīnerģisko vielu) lietošana un dzēruma trakums (delirium tremens). Nereti tās tiek ierosinātas tīši, izmantojot sensoro deprivāciju, hipnozi un citus paņēmienus.
Kapote (filma)
"Kapote" (en) ir 2005. gada biogrāfiska filma, kas balstīta uz Džeralda Klārka tāda paša nosaukuma biogrāfisku grāmatu. Filmas režisors ir Benets Millers. Galvenās lomas atveido Filips Sīmors Hofmans, Ketrīna Kīnere, Kliftons Kolinss jaunākais, Brūss Grīnvuds, Marks Pelegrino, Eimija Raiena un Kriss Kūpers. Filmas pirmizrāde notika Tellaridas filmu festivālā.
Filips Sīmors Hofmans par savu darbu filmā ieguva vairākas balvas, tajā skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu un BAFTA kino balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā.
Filmas sižets norisinās 1959. gadā, kad rakstnieks Trūmens Kapote uzzina par Kanzasas ģimenes slepkavību un nolemj par šo lietu uzrakstīt grāmatu Cold Blood. Grāmatas rakstīšanas laikā Kapote iepazīstas ar vienu no slepkavām, Periju Smitu, kurš gaida savu nāvessodu.
USA-235
USA-235 jeb AEHF 2 (Advanced Extremely High Frequency) ir ASV militārais sakaru pavadonis. To orbītā palaida 2012. gada maijā; izvietots ģeostacionārajā orbītā. Tas ir otrais Advanced Extremely High Frequency sistēmas pavadonis, paredzēts sakaru nodrošināšanai ASV un tās sabiedroto bruņotajiem spēkiem.
Lidojuma gaita
AEHF 2 tika palaists 18:42:00 UTC ar nesējraķeti Atlas V/531 (lidojums AV-031) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa SLC-41. 19:33:16 UTC pavadonis atdalījās no raķetes augšējās pakāpes Centaur. Sākotnēji tas bija ievadīts augsti eliptiskā orbītā. Pēc veiksmīgā starta pavadonim tika dots nosaukums USA-235. 100 dienu laikā tas sasniedza ģeostacionāro orbītu; tika veikti trīs manevri ar hidrazīna dzinēju, un pēc tam izmantots jonu dzinējs.
Valters Midelbergs
Valters Midelbergs (nl; dzimis, miris ) bija nīderlandiešu airētājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Midelbergs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja airēšanas astoņnieku disciplīnā. Viņš bija viens no Nīderlandes komandas Minerva Amsterdam dalībniekiem. Komanda šajās sacensībās izcīnīja bronzas medaļu.
Roberts Bluķis
Roberts Bluķis (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu hokejists, uzbrucējs. Savas karjeras laikā Bluķis aizvadīja 32 spēles Latvijas hokeja izlases rindās, kā arī kļuva par četrkārtēju Latvijas čempionu hokejā, pēc Otrā pasaules kara vairākas sezonas aizvadīja arī Rietumvācijā.
Biogrāfija
Bluķis absolvējis Rīgas Valsts tehnikumu un Latvijas Universitātes inženierzinātņu fakultāti. Pēc Otrā pasaules kara vairākus gadus nodzīvojis Augsburgā, taču 1949. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV. Tur strādājis par inženieri armijas civildienestā un dažādos privātos uzņēmumos.
Spēlējis arī basketbolu un rokasbumbu. 1935. un 1937. gadā Latvijas izlases sastāvā kļuvis par vispasaules studentu spēļu uzvarētāju basketbolā. Par Latvijas čempionu kļuvis trīsreiz.
Hokejista karjera
1931.—32. gada sezonu aizvadījis Latvijas hokeja līgas klubā Rīgas US, tad sezonu aizvadījis ASK Rīga sastāvā, bet vēlāk atgriezies US, 1937. un 1940. gadā izcīnot Latvijas čempiona titulu. 1940.—41. gada sezonu aizvadīja Rīgas "Dinamo" rindās, kļūstot par Latvijas PSR čempionu, vēlāk divas sezonas spēlējis US sastāvā, tās sastāvā kļūstot jau par četrkārtēju Latvijas čempionu.
No 1946. līdz 1949. gadam kopā ar vēl virkni latviešu hokejistu spēlējis Rietumvācijas klubā HK Augsburga, tā rindās kļūstot par Dienvidvācijas čempionu, tad sezonu aizvadījis Manitobas līgā ASV.
Statistika Latvijas izlasē
Kopā Pasaules čempionātos laukumā devies 17 spēlēs.
Plēsums
Plēsums ir vasarnīcu ciems Talsu novada Laucienes pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā pie Lībagu pagasta robežas 7,5 km no pagasta centra Laucienes, 6,5 km no novada centra Talsiem un 117 km no Rīgas.
Starti
Starti (agrāk arī Startu muiža) ir ciems Cēsu novada Mārsnēnu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V323, Startu ezera krastā. Ciems veidojies ap bijušās Startu muižas (Stürzenhof) centru.
Abduls Kalāms
Avuls Pakirs Džainulabdīns Abduls Kalāms (ta, Avul Pakir Jainulabdeen Abdul Kalam), plašāk pazīstams kā '''A. P. Dž. Abduls Kalāms' (ஆ. ப. ஜெ. அப்துல் கலாம், A. P. J. Abdul Kalam''; dzimis, miris ) bija Indijas 11. prezidents. Bijis zinātnieks un zinātnes administrators militāro raķešu un civilās kosmonautikas jomā. Ieguvis iesauku "Indijas raķešu vīrs".
Abduls Kalāms dzimis nabadzīgā tamilu musulmaņu ģimenē. Viņam bija trīs brāļi un māsa. 1954. gadā Kalāms pabeidza Sentdžozefa koledžu Tiručirapalli.
1960. gadā Madrasas tehnoloģiju institūtā ieguva avioinženiera diplomu. Kalāms ieguva zinātnieka darbu Indijas militārās pētniecības organizācijas Defence Research and Development Organisation (DRDO) Aeronautikas attīstības laboratorijā. Sākotnēji viņš armijai konstruēja nelielu helikopteru. Piedalījās arī komitejā, kas nodarbojās ar valsts kosmiskās programmas formulēšanu. 1965. gadā sāka izstrādāt raķetes projektu.
No 1992. līdz 1999. gadam Abduls Kalāms bija premjerministra galvenais padomnieks zinātnes lietās un DRDO sekretārs. Šajā laikā tika veikts kodolizmēģinājums Pokhran-II, kurā viņam bija svarīga politiska un tehnoloģiska dalība. 1998. gadā Kalāms kopā ar kardiologu Bhupathiraju Somaraju izstrādāja lētu koronāro stentu.
Abduls Kalāms uzvarēja 2002. gada prezidenta vēlēšanās, otrajā vietā atstājot Lakšmi Sahgalu. Prezidenta zvērestu nodeva. 2007. gadā viņu prezidenta amatā nomainīja Pratibha Patila.
Vainiški
Vainiški ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Calms, Rūbežnīks.
Mideja
Mideja (gr. Μιδέα, arī Μίδεια) bija nocietināta mikēniešu perioda pilsēta Argolīdā. Pilsētas akropole atradās uz paugura 268 metri virs jūras līmeņa Argosas līdzenuma ziemeļaustrumu galā, apmēram 10 kilometri no Argosas. Nepilni 2 kilometri uz ziemeļrietumiem no Midejas ir Dendra, kur atrodas mikēniešu perioda kapenes, kas domājams bija Midejas nekropole.
Vēsture
Kā atklāja arheoloģiskie izrakumi, Mideja bija apdzīvota jau neolīta beigu posmā (5.-4. gadu tūkstotis pr.Kr.) un pārtapa plaukstošā apmetnē agrajā un vidējā bronzas laikmetā (3200.-1600. gadi pr.Kr.). Mikēniešu periodā (1600.-1100. gadi pr.Kr.) tā bija nozīmīgs varas centrs, savu apogeju sasniedzot 13. gadsimtā pr.Kr. 13. gadsimta pr.Kr. beigās Mideja kopā ar Mikēnām un Tīrintu smagi cieta no spēcīgas zemestrīces un ugunsgrēka, kas radīja lielus postījumus akropolei. Turpmākajā laikā tās vēsture saistās ar svētnīcas dibināšanu arhaiskajā periodā. Sporādiski Mideja bija apdzīvota arī vēlajā Romas un Bizantijas periodā.
Aizsargmūris ar austrumu un rietumu vārtiem
Spēcīgs aizsargmūris sargāja paugura virsotni un ziemeļrietumu nogāzes lielāko daļu. Dienvidaustrumu daļu tas neaizņēma, jo stāvā klints šajā vietā nodrošināja dabisku aizsardzību. Siena, kas norobežo 24 000 m² lielu teritoriju, līdzīgi kā Mikēnās un Tīrintā, ir celta bez cementa javas no lieliem akmens blokiem ciklopiskā stilā. Sienas kopējais garums ir 450 metri, bet biezumā tā ir 5-7 metri, turklāt vietām tā ir saglabājusies līdz 7 metriem augstumā. Sienas celtniecība ir datējama ar 13. gadsimta pr.Kr. vidu.
Divi monumentāli akropoles vārti austrumos un rietumos ir izvietoti vieni otriem pretī, un atrodas nocietinājumu kritiskajos punktos. Austrumu vārti, kas bija galvenie un veda uz augšējo akropoli, veido platu atvērumu sienā. Ieeja, kurai piekļāvās uzbraucamais ceļš, ir aprīkota ar monolītu slieksni, kurā vēl ir saglabājies vārtu ass atvērums. Rietumu vārti, kas veda uz apakšējo akropoli, bija izveidoti starp aizsargsienas dienvidrietumu daļu un stāvo klints malu, kas robežojas ar augšējo akropoli. Biezajā sienā pie vārtiem atrodas iekšēja telpa, kas kalpoja priekš apsardzes un kā noliktavas telpa. Vārti un šī telpa ir aizsargāti ar iespaidīgu sargtorni.
Celtņu paliekas un megarons
Augšējās akropoles terasē tika atrastas nozīmīgas agrā un vidējā bronzas laikmeta (3200.-1600. gadi pr.Kr.) celtņu un apbedījumu paliekas ar lielu daudzumu māla trauku, ieskaitot arī neolīta laikmeta lauskas. Atradumi liecina par to, ka Midejas pirmsmikēnu apmetne atradās paugura virsotnē. Sienu pēdas, kas tika atrastas augšējās akropoles centrā, kur klints plakums tika nolīdzināts, sākotnēji tika attiecinātas uz Midejas mikēnu perioda pili.
Akropoles apakšējās ziemeļaustrumu terasēs tika atrasts celtņu komplekss, no kura nozīmīgākā ir liela taisnstūra megarona veida celtne. Tā bija sagrauta zemestrīces rezultātā 13. gadsimta pr.Kr. beigās, bet pēc tam tika pārbūvēta garas šauras ēkas veidā ar centrālo kolonādi, atgādinot Tirintas 12. gadsimta pr.Kr. vēlo megaronu.
Izrakumi apakšējās akropoles dienvidrietumu nogāzes plašajā terasē atsedza triju celtņu paliekas, kas tika izmantotas kā dzīvojamās telpas un darbnīcas, un ir datētas ar 13. gadsimta pr.Kr. beigām. Izrakumu laikā tika atrasts daudz keramikas, māla skulptūriņu, akmens un metāla trauku, instrumentu, rotaslietu, zīmogu un pusdārgakmeņu lauskas. Nozīmīgs atradums ir māla zīmogs ar lineāro B rakstu.
Pie rietumu vārtiem, blakus aizsargmūra iekšējai sienai tika atrasts liels celtņu komplekss ar 14 istabām, ieskaitot noliktavas telpas un darbnīcas. Zemestrīce bija iznīcinājusi kompleksu, kurā tika atrastas māla lausku kaudzes, akmens un metāla trauki, terakotas statuetes, rotaslietas, zīmogi, pusdārgakmeņu lauskas, instrumenti un apgleznota apmetuma fragmenti. Īpaši nozīmīgi ir apaļa dievietes statuete, akmens formiņa rotaslietu izgatavošanai, trauks ar lineāro B uzrakstu un māla zīmogs ar uzrakstu. Vēl viens ēku komplekss tika atrasts pie austrumu vārtiem, kas kalpoja par darbnīcām un noliktavu, līdz 13. gadsimtā pr.Kr. to sagrāva zemestrīce.
Arheoloģiskie izrakumi
Pirmos izmēģinājuma izrakumus Midejā 1939. gadā veica Dendras un Asīni pētnieks, zviedru arheologs Aksels Persons. Kaut gan ierobežoti pētījumi tika veikti vēl 1936. gadā. 1963. gadā grieķu arheologs Nikolaus Verdelis ar savu zviedru kolēģi Paulu Ostromu veica nelielu izrakumu kampaņu. Sistemātiski akropoles izrakumi pēc Grieķijas-Zviedrijas programmas tika uzsākti 1983. gadā. Tas ir samērā vēlu, salīdzinot ar pētījumiem Mikēnās un Tīrintā, kas sākās pirms vēl gadsimta. No 1983. līdz 1999. gadam grieķu-zviedru komanda Kates Demakopulu un Paula vadībā Ostroma vadībā sistemātiski pētīja visu Midejas akropoli. No 2000. gada zviedru grupu vada Ann-Luīze Šallina. Izrakumu atradumi ir izstādīti galvenokārt Nauplijas arheoloģiskajā muzejā.
Nikola (vācu dziedātāja)
Nikola (de, dzimusi ) ir vācu popdziedātāja, kas uzvarēja 1982. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Nikolas īstais vārds pirms kāzām bija Nikola Holca (Nicole Hohloch), pēc — Nikola Zeiberta (Nicole Seibert). 17 gadu vecumā Nikola uzvarēja Eirovīzijā ar dziesmu Ein bißchen Frieden.
Mārena Hammeršmite
Mārena Hammeršmite (de; dzimusi ) ir vācu biatloniste, 2017. gada pasaules čempione stafetē.
Girona FC
Girona Futbol Club ir Spānijas futbola klubs no Žironas, pilsētas Katalonijā. Dibināts 1930. gada 23. jūlijā. 2016.—2017. gada sezonā izcīnīja otro vietu Spānijas Otrajā divīzijā un pirmoreiz kluba pastāvēšanas vēsturē iekļuva Pirmajā divīzijā jeb La Liga. Mājas spēles aizvada Montilivi stadionā, kura ietilpība ir 13 500 vietu. Pēc izkrišanas no La Liga 2019. gadā vairākas sezonas spēlēja Otrajā divīzijā, 2022. gada atgriezās La Liga.
Mārena Hammeršmite
Karjera
2012. gada Eiropas čempionātā ieguva bronzas medaļu stafetē. Vēlāk karjerā vēl divas reizes izcīnīja godalgas stafetē Eiropas čempionātos — 2014. un 2015. gadā sudrabu stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja Hantimansijskā ar 34. vietu sprintā. 2013.—2014. un 2014.—2015. gada sezonās starējā IBU kausā.
Pasaules kausa apritē atgriezās 2015. gada novembrī un 1+1 jauktajā stafetē kopā ar Danielu Bēmu izcīnīja trešo vietu. Pirmo reizi individuāli vietu uz goda pjedestāla PK posmos izcīnīja, ieņemot otro vietu sprintā. Arī sekojošajā iedzīšanā finišēja otrajā vietā.
Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2016. gadā Holmenkollenē. Izcīnīja bronzas medaļu stafetē, individuāli startēja tikai 15 km distancē, ierindojoties 27. vietā. 2017. gada Pasaules čempionātā Hohfilcenē kopā ar Vanesu Hincu, Francisku Hildebrandi un Lauru Dālmeieri uzvarēja stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza 15 km distancē, ieņemot 7. vietu.
Piedalījās Phjončhanā, startēja tikai 15 km individuālajā distancē un ieņēma 17. vietu. 2018. gada oktobrī tika veikta kreisās potītes operācija, un viņa nepiedalījās starptautuskās sacensībās 2018.—2019. gada sezonā.
1921. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1921. gada pasaules čempionāts grieķu-romiešu cīņā notika 5.—8. novembrī Somijas galvaspilsētā Helsinkos.
Sacensībās piedalījās 68 dalībnieki no 7 valstīm. Somiju pārstāvēja 36 dalībnieki, Igauniju — 11, Nīderlandi — 7, Norvēģiju — 6, Zviedriju — 4, Latviju — 3 un Dāniju —1. No Latvijas startēja R. Ronis, J. Polis un A. Muskats, Rūdolfs Ronis izcīnīja sudraba medaļu svara kategorijā līdz 67,5 kg.
1970. gads kosmonautikā
Šeit apkopoti 1970. gada nozīmīgākie notikumi kosmonautikā.
Roberto Martins del Kampo
Roberto Martins del Kampo (es; dzimis 1967. gadā) ir Meksikas starptautiskais meistars šahā (1987).
Schramocaris
Schramocaris ir Pygocephalomorpha kārtas un Tealliocarididae dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Ģinti 2015. gadā aprakstīja četru paleontologu grupa, pamatojoties uz atradumiem Anglijā Glosteršīras grāfistē. Ģints ir nosaukta par godu amerikāņu paleontologam Frederikam Šramam. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja paleozojā. Ģints vienīgā zināmā suga Schramocaris gilljonesorum dzīvoja mūsdienu Anglijas teritorijā agrā karbona periodā.
Apraksts
Ķermeņa forma no cilindriskas līdz nedaudz horizontāli saplacinātai. Karapakss aizņem apmēram pusi no ķermeņa garuma vai arī ir nedaudz garāks. Uz karapaksa ir priekšējie sānu dzelkšņi, kā arī V-veidīga kakla rieva, kas priekšpusē savienojas ar rostrālo vagu, bet aizmugurē pārdalīta ar mediālo ķīli. Paralēli mediālajam ķīlim iet gareniski tuberkulām klāti sānu ķīļi. Otrais sānu ķīļu pāris ir mazāk izteikts un dažos paraugos vietām kļūst vāji pamanāms. Pirmā sānu ķīļa priekšējā daļa gar kakla rievu veido valnīti. Karapaksa priekšpusē ir postorbitālo valnīšu pāris.
Abdomena pirmā segmenta priekšējā daļā ir trīs gareniski ķīļi. Vēdera daļas pirmo piecu segmentu tergīti ir vienāda garuma, bet sestais divreiz garāks par pārējiem. Telsons ir garš un plats ar centrālo ķīli un sānu izaugumiem.
Karls Jasperss
Karls Teodors Jasperss (de; dzimis, miris ) bija vācu psihiatrs un filozofs. Jasperss sākotnēji mācījās un strādāja psihiatrijas nozarē, bet vēlāk pievērsās filozofijai, cenšoties ar tās palīdzību atklāt cilvēka prāta uztveres darbības un attīstot Jaspersa paša veidoto transcendentālitātes koceptu. Līdz ar to Jasperss tiek uzskatīts kā viens no nozīmīgākajiem eksistenciālisma pārstāvjiem. Viņa devumam ir nozīmīga loma arī teoloģijā.
Jumprava (Mežotnes pagasts)
Vēsture
Jumprava pirmo reizi minēta 13. gadsimta vidū, kad šis apvidus piederēja zemgaļu Upmales zemei. 1257. gadā Rīgas arhibīskaps Alberts II apstiprināja, ka uz Livoniju uzaicinātajām cisterciešu klostera mūķenēm tiek piešķirta zeme 50 arklu platībā Upmalē un 100 arklu zemes Dobenes pilsnovadā, kā arī ciems 27 km lejpus Kokneses pils (Pepholt, vēlākā Lieljumpravas muiža), kā arī viena jūdze no Sēlijas zemes Daugavas pretējā krastā (Mazjumpravas muiža). 1260. gadā arī Romas pāvests Aleksandrs IV apstiprināja Rīgas cisterciešu klostera privilēģijas un piešķīra tam pieder Pepoldes ciemu ar zemi pie Daugavas, 50 arklu zemes Upmalē (Upemelle) un 100 arklu zemes Zemgalē (Sascegele et Serpen Dobenes pilsnovadā).
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Misters Bīns (filma)
Misters Bīns (en) ir 1997. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Mels Smits. Filmas pirmizrāde Lielbritānijā notika 1997. gada 2. augustā. Tā ir Rovana Atkinsona komiskā tēla Mistera Bīna debija uz lielā ekrāna. Galvenās lomas filmā atveido Rovans Atkinsons, Pīters Maknikols, Džons Mills, Pamela Rīda, Hariss Julins, Bārts Reinolds, Lerijs Dreiks un citi aktieri.
Sižets
Misters Bīns strādā par uzraugu Londonas Nacionālajā mākslas galerijā. Viņam draud atlaišana par aizmigšanu darba vietā, taču pēdējā brīdī iejaucas muzeja vadītājs. Viņš piedāvā aizsūtīt Misteru Bīnu uz ASV kā profesoru-delegātu, kur Bīnam jāuzstājas lielākajā izstādē Amerikas vēsturē. Bīns ierodas Kalifornijā, kur izmitinās Losandželosas piepilsētā pie viena no Losandželosas mākslas galerijas darbiniekiem. Būdams Amerikā Bīns sabojā Vistlera gleznu "Manas mātes portrets", bet pēc tam to "atjauno". Bez tā, pašam nenojaušot, viņš veic sarežģītu ķirurģisku operāciju un atgriež pie samaņas meiteni, kura bija iekļuvusi autokatastrofā.
Maksis Šacs-Aņins
Maksis Šacs-Aņins (1885—1975) bija Latvijas ebreju izcelsmes jurists, filozofs un rakstnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1885. gada 22. jūnijā Jaunjelgavas aptiekāra Urija Šaca ģimenē. Pēc Jelgavas klasiskās ģimnāzijas absolvēšanas 1905. gadā viņš sāka studēt Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē, taču 1906. gadā tika no tās izslēgts par revolucionāro darbību un izraidīts no Krievijas Impērijas. Studijas turpināja Bernes Universitātē, ko 1908. gadā absolvēja ar tiesību doktora grādu, dzīvoja Ženēvā, Parīzē, Berlīnē un Vīnē, nodarbojās ar publicistiku. Viņa disertācija par nāciju tiesībām publicēta Rīgā 1910. gadā ar pseidonīmu Maksims Aņins. Pēc administratīvā izraidījuma termiņa beigām viņš 1911. gadā atgriezās Krievijas Impērijā. Lai iegūtu tiesības strādāt par juristu, viņš nokārtoja eksāmenu un vēlreiz aizstāvēja disertāciju.
Krievijas pilsoņu kara laikā 1919. gada beigās atgriezās Latvijā, organizēja marksistu klubu un grāmatu apgādu Arbeter-Heim, kas bija legāls aizsegs Latvijas Komunistiskās partijas pretvalstiskajām aktivitātēm. Viņš publicēja brošūras jidiša valodā par dažādiem ekonomiskiem un socioloģiskiem jautājumiem.
1928. gadā zaudēja redzi.
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņš kļuva par komunistiskās avīzes Kamf un žurnāla Ufboj organizētāju. Pēc Vācijas karaspēka iebrukuma Latvijā devās bēgļu gaitās uz Krieviju un Kazahstānu, bija tieslietu profesors Maskavas un Alma-Atas augstskolās. Pēc kara beigām atgriezās Latvijā. Pret ebrejiem vērstās PSRS kampaņas laikā 1953. gada 18. februārī VDK viņu apcietināja, bet izlaida no cietuma tā paša gada 25. aprīlī.
Miris Rīgā 1975. gada 10. janvārī.
Viņa meita Ruta Šaca-Marjaša (1927—2016) bija advokāte, rakstniece, dzejniece un politiķe.
Darbi
Dzīves laikā publicēja ap 300 darbu jurisprudencē, socioloģijā, sociālajā vēsturē, filosofijā, literatūras un teātra kritikā.
IP fragmentēšana
apraksta procedūru IP fragmentēšanai, pārraidei un pakešu apvienošanai datagrammā. 815 RFC apraksta vienkāršotu pakešu apvienošanas algoritmu.
Identifikators (Identification) un Fragmenta nobīde (Fragment offset) kopā ar karogiem Nefragmentēt (Don’t Fragments) un Fragmentēt vairāk (More Fragment) atrodas IP protokola galvenē un tiek izmantoti fragmentēšanai un pakešu apvienošanai IP datagrammās.
Gadījumā, ja tiek izmantots IPv4 protokols un maršrutētājs saņem protokola datu bloku (PDU) lielāku par nākamā bloka MTU, tam ir divas iespējas:
IPv6 protokola izmantotāju mītnēm ir nepieciešams noteikt optimālo Ceļa (Path) MTU pirms paketes nosūtīšanas, neskatoties uz to, tiek garantēts, ka jebkura IPv6 pakete mazāka par vai vienāda ar 1280 baitiem tiek piegādāta bez IPv6 fragmentēšanas. Ja saņēmēja mītne saņem fragmentētu IP paketi, tad tai ir jāveic pakešu apvienošanu datagrammā un jānodod to augstākajam protokola slānim. Pakešu apvienošana datagrammā parasti notiek saņēmēja mītnē, bet praksē to var veikt starpposma maršrutētājs.