cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turcijas jūras šaurumu krīze
Sekas
PSRS politika pret Turciju bija pilnīga izgāšanās. Tā nesaņēma neko no prasītajām teritorijām un privilēģijām. No neitrālas valsts Turcija pārgāja ASV nometnē un iestājās NATO. Trūmena doktrīna un Māršala plāns deva Turcijai Rietumu ekonomisko palīdzību, kam sekoja ciešāka sadarbība ar Eiropas valstīm un NATO. Turku kreisos politiķus turpmāk aktīvi apspieda, aizbildinoties ar komunisma draudiem valsts drošībai. Pavisam drīz pēc Staļina nāves, 1953. gada 30. maijā Molotovs informēja Turcijas vēstnieku, ka PSRS oficiāli atsakās no 1945. gadā izvirzītajām teritoriālajām pretenzijām un prasībām par jūras līčiem. Lai arī PSRS turpināja kritizēt Turciju par NATO bāzēm un izlūklidojumiem, kopumā attiecību tonis uzlabojās.
Graudu iela (Rīga)
Graudu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna un Atgāzenes apkaimēs. Tā sākas krustojumā ar Ķekavas, Ziepju ielu un Stērstu ielu un beidzas krustojumā ar Dzelzceļa ielu un Cēres ielu pie dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava. Kopējais ielas garums ir 2421 metrs un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Graudu ielā pārsvarā ir dažāda veida dzīvojamā apbūve. Ievērojamākās sabiedriskās celtnes: Biznesa augstskola "Turība" (Graudu ielā 68), Pārdaugavas Mūzikas un mākslas skola (Graudu ielā 59A), Ēbelmuižas pamatskola (Graudu ielā 21), dzelzceļa stacija "Turība" (Graudu ielā 76).
Graudu iela izveidota ap 1887. gadu ar tagadējo nosaukumu (Зерновая улица). 1938. gadā tai pievienota Birģeļmuižas iela.
Ielu savienojumi
Graudu iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Graudu ielu kursē 19. maršruta trolejbusi, kā arī 56. un 60. maršruta autobusi.
Alakantas province
Alakantas province vai Alikantes province  ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts dienvidaustrumos, Valensijas autonomajā apgabalā. Tā robežojas ar Mursijas reģionu dienvidrietumos, Albasetes provinci ziemeļrietumos un Valensijas provinci ziemeļos. Provinci austrumos apskalo Vidusjūra. Tās lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Alakanta (Alikante), no kā arī province ir ieguvusi nosaukumu. Alakantas provinces kopējā platība ir 5816 kvadrātkilometri, 2012. gada beigās provincē dzīvoja 1 917 012 iedzīvotāju, padarot to par ceturto apdzīvotāko provinci Spānijā. Tā ir sīkāk sadalīta 141 municipalitātē.
Ādama radīšana
Ādama radīšana ir Mikelandželo radīta Siksta kapelas griestu freska, radīta ap 1512. gadu. Attēlo Radīšanas grāmatā aprakstīto pirmā cilvēka - Ādama radīšanu. Veido kopīgu ansambli ar citām Siksta kapelas griestu freskām un ir pēc kārtas ceturtā aina no Radīšanas grāmatas attēlojuma.
Gustavs Bauers
Gustavs Bauers var būt:
Puji
Aisjiņdzjueluo Puji (, ; dzimis, miris ) bija pēdējais Ķīnas imperators un 12. valdnieks no Cjinu dinastijas.
1908. gadā divu gadu vecumā kļuva par Ķīnas imperatoru, valdīja līdz, kad pēc sekmīgās Sjiņhai revolūcijas atkāpās. 1917. gada jūlijā tika īslaicīgi atjaunots tronī. 1934. gadā kļuva par Maņdžouguo valsts imperatoru, valdīja līdz pat Otrā Ķīnas—Japānas kara beigām 1945. gadā.
1945. gadā Puji tika apcietināts kā kara noziedznieks un ieslodzīts, pēc Ķīnas Tautas Republikas nodibināšanas viņš tika izdots Ķīnai un palika apcietinājumā līdz 1959. gadam.
Pavlo Čubinskis
Pavlo Čubinskis (uk, dzimis, miris ) bija ukraiņu etnogrāfs un dzejnieks.
Laokoonts un viņa dēli
Laokoonts un viņa dēli jeb Laokoonta grupa ir antīkā skulptūra, kas eksponēta Vatikāna muzejos. Attēlo Trojas priestera Laokoonta un viņa dēlu nāvi, kad tiem uzbrukušas jūras čūskas.
Zeltainīšu dzimta
Kopīgās īpašības
Zeltainīšu dzimtas sugas ir nelieli, bet spilgti tauriņi, reizēm ar metālisku spīdumu. Spārni tumši vai spilgti, galvenokārt zili, violetzili vai oranžsarkani. Spārnu krāsojumā un zīmējumā vairākumam sugu izpaužas dzimumu dimorfisms. Spārnu izplētums ir mazāks par 5 cm. Kāpuri bieži ir nedaudz saplacināti, nevis cilindriski kā citām tauriņu dzimtām. Time ir īpaši dziedzeri, kas izdala skudrām patīkamus feremonus. Dažu sugu kāpuri spēj vibrēt un izdot zemu skaņu, tādējādi komunicējot ar skudrām. Pieaugušajiem tauriņiem ļoti bieži ir matoti taustekļi, kas atgādina astes, kā arī vairākām sugām uz astes ir tumšs raibums, kas iespējamo ienaidnieku samulsina un liek domāt, ka aste ir galva. Tādējādi ienaidnieks noskatītajam upurim tuvojas no īstās galvas puses. Tauriņš laicīgi pamana briesmas, tādējādi bieži spējot izvairīties no tām.
Ekoloģija
Zeltainīšu dzimtas sugu barošanās ieradumi savstarpēji ir ļoti atšķirīgi. Ir sugas, kuru kāpuri barojas ar augu daļām, bet ir arī plēsīgas sugas, kas barojas ar citiem kukaiņiem, piemēram, laputīm, bruņutīm un skudru kāpuriem. Vairākas sugas izdala vienādus feremonus ar skudrām, tādējādi piemānot skudras un liekot tām sevi aprūpēt. Ne visām sugām ir nepieciešamas skudras, bet apmēram 75% ir saistīti ar skudrām. Atkarībā no sugas attiecībām var būt raksturīgs vai nu mutuālisms (abpusēji labvēlīgas starpsugu attiecības), vai parazītisms, vai plēsonīgums. Piemēram, mutuālisms izpaužas, kad skudras aizsargā dažu sugu kāpurus, kuri barojas ar lakstaugu daļām, izdalot saldu, medum līdzīgu sekrētu, ar kuru barojas skudras. Skudras kāpuru apsargā līdz tas iekūņojas. Dažām sugām tikai tikko izšķīlušies kāpuri barojas ar augiem, bet, nomainot vairākas reizes apvalku, tie kļūst plēsīgi un barojas ar skudru kāpuriem vai kļūst par parazītiem un barojas ar skudru sagādāto barību.
Laokoonts un viņa dēli
Tiek uzskatīts, ka skulptūru aprakstījis Plīnijs Vecākais, kad tā atradusies imperatora Tita pilī. Skultūras autori esot grieķi no Rodas salas - Agesandrs, Atenodors un Polidors. Iespējams, tā ir kādas agrākas grieķu skulptūras kopija.
Zeltainīšu dzimta
Ekoloģija
Zeltainīšu dzimtas sugas ir dienas tauriņi. Mērenā klimata joslā tie pārziemo vai nu oliņas stadijā, vai kā nepieauguši kāpuri. Latvijā daudzu zilenīšu un zeltainīšu sugu kāpuri vasaras otrajā pusē pēc barošanās ar lakstaugiem apmetas ziemot skudru pūžņos. Visu ziemu skudras kāpurus aprūpē, uzskatot tos par „savējiem”. Skudras kāpurus neatpazīst tādēļ, ka tie izdala tādas pašas smaržvielas jeb feromonus kā skudras, tādēļ tie tiek pabaroti, sasildīti un apsargāti. Pavasarī kāpuri pūznī iekūņojas. Skudras turpina rūpēties arī par kūniņu. Kad no kūniņas izlien jaunais tauriņš, tam no pūžņa ir jāizrāpo un tikai tad tas var atvērt savus spārnus.
Sistemātika
Zeltainīšu dzimta (Lycaenidae)
Zeltainīšu dzimtas sugas Latvijā
Zeltainīšu dzimta (Lycaenidae)
Rāceņu iela (Rīga)
Rāceņu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Saulkalnes ielu un beidzas krustojumā ar Pīpeņu ielu.
Alūksnes novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Alūksnes novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Alūksnes novads sastāv no Alsviķu, Annas, Ilzenes, Jaunalūksnes, Jaunannas, Jaunlaicenes, Kalncempju, Liepnas, Malienas, Mālupes, Mārkalnes, Pededzes, Veclaicenes, Zeltiņu, Ziemeru pagastiem un Alūksnes pilsētas. Pēc LĢIA datiem novada teritorijā atrodas 203 ciemi (201 ciems pašlaik pastāv, bet 2 ciemi ir daļēji izzuduši).
Uzskatījumā ir iekļauti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Annas pagasts
Annas pagasta centrs atrodas Annā. Annas pagastā atrodas 13 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 12 mazciemi.
Avilas province
Avilas province ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts centrālajā daļā, Kastīlijas un Leonas autonomajā apgabalā. Robežojas ar Toledo provinci dienvidos, ar Salamankas provinci rietumos, ar Valjadolidas provinci ziemeļos, Segovijas provinci ziemeļaustrumos un ar Madridi austrumos. Provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Avila. Avilas provinces kopējā platība ir 8048 kvadrātkilometri, 2012. gada beigās tajā dzīvoja 171 680 iedzīvotāju. Tā ir viena no mazākajām provincēm Spānijā.
Alūksnes novada ciemu uzskaitījums
Ilzenes pagasts
Ilzenes pagasta centrs atrodas Jaunzemos. Ilzenes pagastā atrodas 7 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 4 skrajciemi.
Jaunalūksnes pagasts
Jaunalūksnes pagasta centrs atrodas Kolberģī. Jaunalūksnes pagastā atrodas 30 ciems, no tiem 2 vidējciemi, 10 mazciemi un 18 skrajciemi.
Jaunannas pagasts
Jaunannas pagasta centrs atrodas Jaunannās. Jaunannas pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 5 skrajciemi.
Jaunlaicenes pagasts
Jaunlaicenes pagasta centrs atrodas Jaunlaicenē. Jaunlaicenes pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 6 mazciemi un 4 skrajciemi.
Kalncempju pagasts
Kalncempju pagasta centrs atrodas Kalncempjos. Jaunlaicenes pagastā atrodas 10 ciemi, no tiem 1 mazciems un 9 skrajciemi.
Liepnas pagasts
Liepnas pagasta centrs atrodas Liepnās. Liepnas pagastā atrodas 25 ciemi, no tiem 1 lielciems un 24 skrajciemi.
Malienas pagasts
Malienas pagasta centrs atrodas Brencos. Malienas pagastā atrodas 14 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 5 mazciemi un 8 skrajciemi.
Mālupes pagasts
Mālupes pagasta centrs atrodas Mālupē. Mālupes pagastā atrodas 10 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 6 mazciemi un 3 skrajciemi.
Tērvetes iela (Rīga)
Tērvetes iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Graudu ielu un beidzas krustojumā ar Pīpeņu ielu.
Alūksnes novada ciemu uzskaitījums
Mārkalnes pagasts
Mārkalnes pagasta centrs atrodas Mārkalnē. Mārkalnes pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 6 mazciemi un 4 skrajciemi.
Pededzes pagasts
Pededzes pagasta centrs atrodas Pededzē. Pededzes pagastā atrodas 30 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 9 mazciemi un 19 skrajciemi.
Saulkalnes iela (Rīga)
Saulkalnes iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Valdeķu ielu un beidzas krustojumā ar Graudu ielu.
Alūksnes novada ciemu uzskaitījums
Veclaicenes pagasts
Veclaicenes pagasta centrs atrodas Kornetos. Veclaicenes pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 3 mazciemi un 4 skrajciemi.
Tērvetes iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Tērvetes iela ir savienota ar šādām ielām:
Alūksnes novada ciemu uzskaitījums
Zeltiņu pagasts
Zeltiņu pagasta centrs atrodas Zeltiņos. Zeltiņu pagastā atrodas 7 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 6 skrajciemi.
Ziemera pagasts
Ziemera pagasta centrs atrodas Māriņkalnā. Ziemera pagastā atrodas 17 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 9 mazciemi un 6 skrajciemi.
Saulkalnes iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Saulkalnes iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Saulkalnes ielu kursē 19. un 4. maršruta trolejbusi.
Kantora iela (Rīga)
Kantora iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē, pilsētas daļā Mārupē. Kantora iela sākas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu, turpinās rietumu virzienā un beidzas pie Rīgas robežas krustojumā ar Upesgrīvas ielu, taču turpinās Mārupes novada Mārupē ar tādu pat nosaukumu Kantora iela. Ielas kopējais garums Rīgas teritorijā ir 2000 metri, tā klāta ar asfalta segumu.
Kantora ielā ir lielākoties privātmāju apbūve, kā arī dažas mazstāvu daudzdzīvokļu mājas (to skaitā arī kādreizējā Bieriņu muižas ēka), daži uzņēmumi, kā arī Retro auto muzejs. Kantora iela šķērso Mārupīti.
Ielas nosaukums cēlies saistībā ar 19. gadsimtā celto Bieriņu muižas ēku (Kantora ielā 10) un ceļu, pa kuru varēja nokļūt uz muižas pārvaldes kantora ēku Mārupītes otrā krastā (tagad Kantora ielā 11/13), tālāk ceļš turpinājās virzienā uz veco Bieriņu muižas ēku, kas atradās tagadējās Mārupes vidusskolas ēkas atrašanās vietā (Kantora ielā Mārupes teritorijā).
Ielu savienojumi
Kantora iela Rīgā ir savienota ar šādām ielām:
Lukta
Lukta jeb kori (gr. χορός — koris) ir arhitektūrā augšējā vaļējā galerija vai balkons baznīcas iekšpusē (parasti otrā stāva līmenī), parādes zālē u.c. Rietumeiropas dievnamu luktās parasti izvietoti muzikanti, dziedātāji vai ērģeles. Pareizticīgajās baznīcās tām ir daudz plašāks pielietojums. Tajās var atrasties kā kliross, tā arī pereklēsijas vai citas palīgtelpas. Luktas dievnamos izvietotas altārim pretējā pusē (parasti rietumos) vai arī apjož centrālo jomu no trim pusēm. Pēc speciālistu domām, par koru izcelsmi ir vairākas versijas. Vieni uzskata, ka sākotnēji (agrajos viduslaikos) kori bija paredzēti dižciltīgo dzimtu pārstāvjiem un augstākajiem sabiedrības slāņiem. Pēc citas versijas sievietēm un katehumeniem. Pēc trešās versijas koriem nebija speciālu funkciju, un tie bija pašpietiekami arhitektūras fenomeni. Nevajadzētu jaukt korus ar horu — telpu agrīnās kristietības un Rietumeiropas dievnamos, kas atrodas galvenās telpas līmenī.
Rafaēla stancas
Rafaēla stancas (it) ir četras apmēram 9 x 6 metrus lielas telpas Apustuliskajā pilī Vatikānā. Sienas freskas no 1508. gada apgleznoja Rafaēls ar skolniekiem, bet pēc Rafaēla nāves 1520. gadā — viņa skolnieki Džanfrančesko Penni, Džulio Romano un Rafaelle Kolli pēc Rafaēla skicēm. Viena no pazīstamākajām stancu freskām ir Parakstu zālē (Stanza della Segnatura) atrodamā Atēnu skola.
Svētās Martas māja
Svētās Martas māja (la, it) ir 1996. gadā uzcelta celtne Vatikānā. Kalpo kā viesu nams garīdzniekiem, kuri atbraukuši kārtot baznīcas jautājumus Vatikānā, kā arī konklāva kardināla kolēgijas locekļiem. Pāvests Francisks izmanto Svētās Martas māju par savu rezidenci, atteikdamies aizņemt Pāvesta apartamentus Apustuliskajā pilī.
Rafaēla stancas
Telpas bija izbūvētas jau pāvesta Nikolaja V laikā. Pāvesta Jūlijs II, vēlēdamies tajās ierīkot savus apartamentus, pēc Donato Bramantes rekomendācijas ataicināja uz Romu 25 gadus veco Rafaēlu. Pēc Jūlija nāves telpu izbūvi turpināja pāvests Leons X.
Basets
Basets jeb basethaunds ir angļu medību suņu šķirne, kas pēc Starptautiskās kinoloģiskās federācijas klasifikācijas (SKF) pieder pie 6. grupas (dzinējsuņi un tiem radnieciskās šķirnes) 1.3. apakšgrupas (maza auguma dzinējsuņi) ar darba spēju pārbaudi. Šķirnes nosaukums ir cēlies no franču vārda bas, kas tulkojumā nozīmē "zems".
Vēsture
Vārds basset pirmo reizi parādās 1561. gadā Žaka du Fujū (Jacques du Fouilloux) franču medniecības apcerē La Vénérie. Šie pirmie baseti tika izmantoti lapsu un āpšu medīšanai.
Francijā 19. gadsimtā īskājainie dzīnējsuņi, ko šķiet ieguva krustojot Bladhaundus ar šodien pazudušajiem d'Artuā basetiem kļuva populāri Napoleona III valdīšanas laikā. 1953. gadā divi skulptora Emanuela Fremjē (Emmanuel Frémiet) bronzā atveidotie baseti (Ravageol et Ravageole) bija apskatāmi Parīzes suņu izstādes laikā. Šajā periodā pastāvēja divi baseta tipi : asspalvains un gludspalvains.
1866. gadā lords Galveis (Lord Galway) atveda uz Angliju pirmo basetu pāri. Tiem sekoja Sera Evereta Mileja (Sir Everett Millais) 1874. gadā atvestais basets vārdā Models (Model). Izmantojot Modeli selekcijas darbā, ar Evereta Mileja un Džordža Krēla (George Krehl) palīdzību Milejs ķļuva par baset haunda šķirnes - tādas, kādu to pazīst šodien, - dibinātāju. 1875. gadā viņš izstādīja savu pirmo suni Anglijā, bet īstu atzinību baseti piedzīvoja tikai 1880. gadā Volverhamptonas suņu izstādē (Wolverhampton dog show). Angļu kinoloģiskā federācija atzina basset haundu kā šķirni 1882. gadā, bet 1884. gadā tika dibināts Baset haunda klubs. Gadu vēlāk šķirne tika atzīta Amerikā. Amerikas baset haundu klubs tika dibināts 1935. gadā. 20. gadsimtā Amērikā šķirne tika izteikti popularizēta pateicoties detektīvseriālam "Kolombo".
Izskats
Īskājains dzinējsuns ar ievērojamu masu, labi sabalansēts. Galva ar izteiktu pakauša kaulu, nedaudz sašaurināta purna virzienā. Purna virspuse ir gandrīz paralēla pieres līnijai un nav daudz garāka par galvas daļu. Acu izteiksme mierīga un nopietna. Acis tumšas. Gaišas vai dzeltenas acis augstākā mērā nevēlamas. Garas ausis ir novietotas zemu, tieši zem acu līnijas, tās sniedzas pāri pareiza garuma purnam, bet ne pārmērīgi. Degungals melns vai tumši brūns. Muskuļotais, samērā garais kakls ir labi izliekts, ar izteiktu, bet ne pārmērīgi, pakakli. Ķermenis garš un dziļš visā garumā, skausts un krusti apmēram vienādā augstumā. Samērā garā aste ir spēcīga pie pamatnes, virzienā uz galu sašaurinās. Priekškājas īsas, spēcīgas, ar masīviem kauliem. Kāju apakšdaļā ādas krokojumi. Elkoņi cieši pieguļ pie sāniem. Pakaļkājas muskuļotas, labi novietotas. Vienmērīgas, brīvas kustības ar labu priekškāju vēzienu un spēcīgu pakaļkāju atgrūdienu. Galvenokārt melni balti ruda (trīskrāsaina), citrondzeltena ar baltu (divkrāsaina), bet pieļaujama jebkura dzinējsuņa krāsa. Augstums skaustā 33—38 cm.
Raksturs un audzināšana
Neatlaidīgs dzinējsuns ar dziļu melodisku balsi, kurš medī ar ožas palīdzību, ļoti izturīgs medībās. Mierīgs, nekad nav agresīvs vai bailīgs.
Basets nav piemērots paklausības sacensībām. Ikdienā parasti izpilda to, ko no viņa prasa, bet bez steigas. Ja kaut kas cits saista viņa uzmanību, it īpaši ārā, viņam ir tendence vispirms pabeigt izpētīt to kas viņu interesē un tikai tad pievērsties saimniekam. Viņš nedara to aiz spītības, tā ir medniekam raksturīga vērtīga koncentrēšanās spēja, ko izveidoja ilggadīgs selekcijas darbs. Tāpat vairums basetu ir lieli jaunu teritoriju izpētītāji, kā dēļ, bez pietiekošas uzraudzības atstāti labprāt nododas klaiņošanai. Tāpēc jāseko lai neaizmirst aizslēgt aiz sevis dārza vārtus, bet pastaigā nezaudēt suni no redzesloka.
Lai basets saglabātu psiholoģisko līdzsvaru, viņam jānodrošina ikdienas izklaide svaigā gaisā un ievērojama fiziskā slodze. Ideālā gadījumā būtu jāiet ar viņu medībās. Bet jebkura iespēja satikt citus suņus un izskrieties sagādā basetam nesamērīgu prieku. Tāpēc ar viņu var arī piedalīties tādās sacensībās, kā kursings, "mehāniskā zaķa" ķeršanā, kaut arī viņa medības paņēmieni stipri atšķiras no tiem uz kuru principa balstās šīs nodarbības. Basets var pierast pie dzīves iekštelpās vai dārzā (tikai ne pie ķēdes), bet grūti samierinās ar vientulību, jo ir bara suns. Atstāts viens pats caurām dienām iekštelpās var kļūt netīrīgs, sākt nopietni apgrauzt mēbeles, durvju stenderes, bet ārā gaudot stundām ilgi. Saimniekam kas strādā visu dienu labāk ir iegādāties divus suņus.
Pret cilvēkiem, bērniem vai pieaugušiem, pazīstamiem un nepazīstamiem ir ļoti draudzīgi. Noteikti brīdinās saimnieku par svešinieku tuvošanos, bet īstu mājas aizsargāšanu neuzņemsies. Basetam piemīt zināma iedzimta diplomātijas, kas palīdz viņam izvairīties no konfliktiem ar citiem suņiem, pat ja tie izrāda izteiktu agresivitāti. Ļoti labi saprotas ar bērniem, ir pacietīgs un nenogurdināmas spēļu biedrs. Labi sadzīvo ar kaķiem un citiem mājas dzīvniekiem.
Kopšana
Visumā basets ir izturīgs, veselīgs suns. Viņa spalvai vajadzīga minimāla kopšana. Ausu stāvoklis ir regulāri jāpārbauda. To tīrīšanai ir jāizvēlas ādu nekairinošs līdzeklis un ar tīrīšanu arī nav jāaizraujas, lai nesabojāt ausu ādas dabisko līdzsvaru. Dažiem basetiem ausu tīrīšana vispār nav nepieciešama.
Šiem suņiem ir ļoti laba apetīte ka arī spēja izlūgties papildus cienastus no saimnieka galda, žēli noskatoties līdzi katram kumosam ko cilvēks liek mutē. Jācenšas tomēr nepārbarot savu basetu. Saimnieki, kas dod saviem suņiem sauso barību bieži piedzīvo situāciju, ka apēdis kaloriju ziņā pilnīgi pietiekamu devu suns šķiet tikpat izsalcis kā pirms ēšanas. Tas notiek tāpēc, ka maltītei jāturpinās zināmu laiku kamēr sāta sajūtas signāls tiek nosūtīts uz smadzenēm. Lai apspēlēt šo parādību var izvēlēties vairākus paņēmienus. Piemēram izkaisīt barības graudus pa grīdu. Salasot tos vienu pēc otra aizies vairāk laika. Var arī piepildīt ar barību speciālas suņu rotaļlietas, no kurām vispazīstamākā ir "Kongs". Un beidzot var piejaukt tai klāt vārītu dārzeņu porciju.
Basets ir viena no šķirnēm, kurai biežāk nekā citām tiek konstatēti malasēzija rauga sēnītes (Malassezia pachydermatis, Malassezia furfur) izraisītas dermatozes gadījumi. Saimniekam ir jāuzmana suņa ādas stāvoklis it īpaši kroku vietās, padusēs, ausu iekšpusē, uz ķepām. Niezes gadījumā jāgriežas pie veterinārārsta. Ādas infekcija var attīstīties uz alerģiju fona, no kurām sirgst daži baseti. Tāpēc sunim no paša sākuma jānodrošina kvalitatīva barība. Ja alerģiska reakcija jau tika konstatēta un sunim tiek dota sausā barība, rūpīgi jāpārliecinās vai tās sastāvā nav vielu kuras viņš nepanes. Mājas un īpaši grīdas kopšanai arī jāizvēlas ādu nekairinošie līdzekļi.
Belvederes Apolons
Belvederes Apolons ir sengrieķu Maķedonijas Aleksandra galma tēlnieka Leohara ap 350. – 325. gadu p.m.ē. radītās bronzas skulptūras romiešu marmora kopija, kas atrodas Vatikāna muzeju kolekcijā. Kopija tika atrasta 15. gadsimta beigās Nerona villā Romas pievārtē. 1506. gadā pāvests Jūlijs II to izstādīja Vatikāna Belvederes dārzā, no kā skulptūras nosaukums. Skulptūra tika atrasta bez abām rokām, tās pievienoja Mikelandželo skolnieks Džovanni Montorsoli. Skulptūra attēlo Apollonu, kurš ar loku izšāvis bultu.
Svētā Pētera laukums
Kaut arī laukuma centrā esošais Senās Ēģiptes obelisks šeit novietots 1586. gadā, laukums mūsdienu izskatu ieguva no 1656. līdz 1667. gadam, kad pēc Džovanni Lorenco Bernīni projekta tika izbūvēta ap laukumu esošā kolonāde. Laukumā atrodas divas strūklakas - viena celta 1613. gadā pēc Karlo Maderno projekta, otru, līdzīgu radīja Bernīni 1675. gadā.
Laukumā pulcējas ticīgie svinīgos gadījumos. 20. gadsimta trīsdesmitajos gados no Romas pilsētas puses uz Svētā Pētera laukumu tika izveidota Samierināšanās iela (Via della Conciliazione).
Gustavs Bauers (cīkstonis)
Gustavs Bauers (en; dzimis, miršanas gads nav zināms) bija amerikāņu brīvā stila cīkstonis, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs (1904).
1904. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Sentluisā Gustavs Bauers cīnījās mušas svara kategorijā. Pusfinālā viņš uzvarēja Viljamu Nelsonu, bet finālā zaudēja Džordžam Mēnertam un saņēma sudraba medaļu.
2019. gada Parīze—Nica
2019. gada Parīze—Nica bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika no 10. līdz 17. martam. Tā bija 77. reize, kad notika Parīze—Nica sacensības un tās bija sestās sacensības 2019. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensībās uzvarēja Egans Bernals no , kas komandai bija ceturtā kopvērtējuma uzvara pēdējos piecos gados. Bernals uzvarēja arī jauno braucēju klasifikācijā. Kopvērtējumā otrais bija Nairo Kintana no , bet trešais bija Bernala komandas biedrs Mihals Kvjatkovskis, kurš uzvarēja arī punktu klasifikācijā. Kalnu klasifikācijā uzvarēja Tomass De Gents no , bet komandu vērtējumā labākā bija Team Sky.
Komandas
Tā kā Parīze—Nica bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas piecas UCI profesionālās kontinentālās komandas (visas no Francijas), veidojot 23 komandu pelotonu.
Sacensībās piedalījās šādas komandas:
Pīpeņu iela (Rīga)
Pīpeņu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Tērvetes un Rāceņu ielu un beidzas krustojumā ar Graudu ielu.
Ielu savienojumi
Pīpeņu iela ir savienota ar šādām ielām:
Diskobols
Diskobols ir sengrieķu tēlnieka Mīrona skulptūra, kas radīta ap 460. – 450. gadu p.m.ē. Oriģinālā bronzas skulptūra ir zudusi, tomēr tā pazīstama pēc vairākām Senās Romas kopijām. Pirmā no tām 1781. gadā tika atrasta Eskvilīna kalnā Romā. Mūsdienās tā atrodas Romas nacionālajā muzejā Romā. Otro 1790. gadā atraka Adriāna villā Romas pievārtē (tagad tā atrodas Britu muzejā).
Frīze
Frīze (fr) ir dekoratīva kompozīcija horizontālas joslas veidā, kas vainago vai apjož kādu no arhitektoniskās celtnes elementiem.
Klasiskajā arhitektūrā par frīzi sauc antablementa vidējo daļu starp arhitrāvu un dzegu. Doriskajā orderī frīzes josla tika veidota ar triglifu un metopu miju. Doriskā ordera frīzes veidojušās, transformējoties seno koka celtņu konstrukcijām akmens konstrukcijās, kur tās sākotnēji sedza pārsedzes siju galus. Vēlākos laikos triglifi un meropas pārtapa par akmenī cirstiem dekoratīviem elementiem. Joniskajos un korintiskajos orderos frīze tiek veidota gluda vai dekorēta ar sekliem skulpturāliem reljefiem.
Mūsdienās frīze skaitās dekoratīva sienas, grīdas vai griestu mala, kas ir rotāta ar ornamentu.
Barselonas province
Barselonas province ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts ziemeļos, Katalonijas autonomajā apgabalā. Tā robežojas ar Tarragonas provinci dienvidrietumos, ar Ļeidas provinci ziemeļrietumos un ar Žironas provinci austrumos. Provinci austrumos apskalo Vidusjūra. Tās lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Barselona, kas ir otrā lielākā pilsēta Spānijā aiz Madrides. Barselonas provinces kopējā platība ir 7733 kvadrātkilometri, 2012. gada beigās provincē dzīvoja 5 529 099 iedzīvotāju, padarot to par otro apdzīvotāko provinci Spānijā. Tā ir sīkāk sadalīta 314 municipalitātēs.
Triglifs
Triglifs (grc, no tri — 'trīs' un glyphō — 'griežu') — arhitektūrā doriskā ordera frīzes elements, kas būtībā ir vertikāli stāvoša akmens plātne ar trīsstūrveida (šķērsgriezumā) gareniskiem iedobumiem. Triglifi mijās ar metopām, kas varēja tikt dekorētas ar bareljefiem vai apgleznojumiem. Triglifi parasti ir izvietoti pa kolonnu un interkolumniju asīm, un frīzes galos ēkas stūros.
Mūsdienās triglifi var papildināt vienkāršo dekoratīvo joslu (frīžu) ornamentējumu. Triglifi laicīgajā arhitektūrā bieži vien tiek izmantoti kā samērā vienkāršs, bet izteiksmīgs fasādes dekoratīvā noformējuma elements. Tādus var redzēt uz atjaunotā Rīgas rātsnama, vai arī izstāžu zāles "Arsenāls" fasādes.
Francis Palacs
Francis Ferdinands Ludvigs Palacs (de; dzimis, miris ) bija vācu šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Francis Palacs sastādījis aptuveni 500 šaha kompozīcijas, no kurām daudzas tika apbalvotas. Viņš bija viens no 20. gadsimta pirmās puses loģiskās un stratēģiskās skolas galvenajiem teorētiķiem. Otrā pasaules kara laikā, 1945. gadā viņš bez vēsts pazuda Pomerānijā.
Palacs rakstījis daudzus rakstus un grāmatas par šaha kompozīcijas teoriju. Viņa galvenais darbs ir Antiform, kas publicēts 1929. gadā Alena Vaita "Ziemassvētku sērijā". 1923. gadā pirmais publicēja jauna tipa uzdevumu, kurš vēlāk ieguva palīgpašmata nosaukumu.
Leonīds Šteins
Leonīds Šteins (, Kameņecpodoļska, Hmeļņickas apgabals -, Maskava) bija padomju starptautiskais lielmeistars šahā (1962).
Šahista karjera
Ļvivas šaha skolas audzēknis. Divas reizes uzvarējis Ukrainas šaha čempionātos (1960, 1962). PSRS sporta biedrības «Avangard» čempions šahā (1955). Trīs reizes uzvarējis PSRS šaha čempionātos (1963, 1965, 1966).
1960. gados ticis uzskatīts par vienu no reālākajiem Pasaules šaha nosaukuma pretendentiem, taču vienmēr piedzīvojis sāpīgas neveiksmes, kas liegušas Šteinam piedalīties pretendentu turnīros. 1962. gadā starpzonu turnīrā Stokholmā dalījis 6.-8. vietu. Lai gan papildus turnīrā pārliecinoši apsteidzis Pālu Benko un Svetozaru Gligoriču, tomēr FIDE ieviestās vienas valsts šahistu kvotas dēļ (no vienas valsts pretendentu turnīrā varēja spēlēt tikai 3 šahisti) Šteins palika ārpus pretendentu turnīra. 1964. gadā starpzonu turnīrā Amsterdamā atkal atkārtojās situācija ar kvotām - Šteins ieņēma 5. vietu, taču tā kā pirms viņa bija jau 3 PSRS šahisti, tad viņš atkal palika ārpus pretendentu turnīra. 1967. gada starpzonu turnīrā Susā (Tunisija) vienas valsts kvotas beidzot bija atceltas, taču arī šoreiz Šteinam neizdevās iekļūt pretendentu turnīrā. Viņš dalīja 6.-8. vietu un bija līderis papildus turnīrā par vienīgo vietu papildus turnīrā. Izšķirošajā partijā Vlastimils Horts piedāvāja Šteinam neizšķirtu, bet Šteins atteicās un zaudēja, kā rezultātā par papildus turnīra uzvarētāju kļuva Semjuels Reševskis.
Pasaules kauss kalnu slēpošanā
Pasaules kauss kalnu slēpošanā ir ikgadējas kalnu slēpošanas sacensības. Pirmās Pasaules kausa sacensības notika Bertesgādenā, Vācijā, slaloma distancē, kurās uzvarēja austrietis Heinrihs Mesners. Pirmās (un otrās) sezonas kopvērtējumā uzvarēja francūzis Žans Klods Kilī.
Leonīds Šteins
Šahista karjera
Daudzu lielu starptautisku turnīru uzvarētājs: 1967. gadā Maskavā un Sarajevā (kopā ar Borislavu Ivkovu), 1969. gadā Tallinā. Viens no pēdējiem lielākajiem Šteina panākumiem bija dalīta 1. vieta (kopā ar Anatoliju Karpovu) Aleksandra Aļehina memoriālā 1971. gadā.
Pasaules kauss kalnu slēpošanā
Sportisti Pasaules kausā sacenšas vairākās disciplīnās: slalomā, milzu slalomā, supergigantā, nobraucienā, kombinācijā (nobrauciens un slaloms). Sākotnēji sacensību apritē bija vienīgi slaloms, milzu slaloms un nobrauciens. Kombinācija tika ieviesta 1974.—1975. gada sezonā, savukārt supergigants — 1982.—1983. gada sezonā. Pašreizējā punktu sistēma tika ieviesta 1991.—1992. gada sezonā. Katrā sacīkstē punkti tiek piešķirti pirmajiem 30 sportistiem — 100 punkti uzvarētājam, 80 punkti 2. vietas ieguvējam, 60 punkti 3. vietas ieguvējam, tā līdz 1 punktam par 30. vietu. Sportists ar lielāko sakrāto punktu skaitu sezonas beigās iegūst Lielo kristāla globusu, katras atsevišķās disciplīnas kopvērtējuma uzvarētājs saņem Mazo kristāla globusu.
Leonīds Šteins
Šahista karjera
PSRS izlases sastāvā uzvarējis Pasaules šaha olimpiādēs 1964. un 1966. gadā, izcīnot arī individuālo zelta (1964) un sudraba (1966) medaļu. Tāpat bijis divkārtējs Eiropas komandu šaha čempionāta uzvarētājs (1965, 1970), izcīnot arī individuālo sudraba (1965) un bronzas (1970) medaļu. 1961. gadā bijis PSRS studentu izlases līderis, kas uzvarējusi Pasaules studentu komandu šaha čempionātā. 1970. gadā piedalījies PSRS un pārējās pasaules mačā Belgradā, kur pie 1. galdiņa vienā partijā aizvietojis toreizējo Pasaules čempionu Borisu Spaski, taču zaudējis Bentam Larsenam.
Pāragri miris 1973. gada vasarā Maskavas viesnīcā īsi pirms izbraukšanas uz Eiropas komandu čempionātu. Oficiālā diagnoze bija miokarda infarkts.
Metopa
Metopa (sengr. μετόπη — starp acīm) — arhitektūrā doriskā ordera frīzes elements akmens vai keramiskas plāksnes veidā, kas aizpilda starpas starp diviem triglifiem. Metopām bija kvadrātveida forma un bieži vien tās tika dekorētas ar bareljefiem, kas sengrieķu arhitektūrā atspoguļoja mitoloģiskus sižetus, bet vēlāk vienkārši pildīja dekoratīvu funkciju. Reizēm dekoratīvo funkciju pildīja meropu apgleznojumi.
Līdz akmens pielietojumam arhitektūrā par meropām sauca taisnstūrveida starpas starp pārsega siju galiem, kas nāca ārā uz fasādi un tika nosegti ar triglifiem. Sākumā šīs starpas aizklāja ar koka plāksnēm. Vēlāk tās nomainīja ar keramiskām, un beigās ar akmens plāksnēm.
Svetozars Gligoričs
Svetozars Gligoričs (, Belgrada -, Belgrada) bija Dienvidslāvijas un Serbijas starptautiskais lielmeistars šahā (1951).
Šahista karjera
Šahu sācis spēlēt 13 gadu vecumā. 1938. gadā kļuvis par Belgradas šaha kluba čempionu. 1939. gadā Zagrebā kļuvis par Dienvidslāvijas amatieru čempionu. Otrā pasaules kara laikā cīnījies Dienvidslāvijas partizānu vienībā. Pēc kara kļuvis par profesionālu šahistu. 11 reizes uzvarējis Dienvidslāvijas šaha čempionātos (1947, 1948, 1949, 1951, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1965). Pirmais panākums starptautiskajos turnīros bija uzvara Varšavas šaha turnīrā 1947. gadā. . Vēlākajos gados uzvarējis turnīros Marderplatā (Argentīna) (1950), Londonā (1951), Stokholmā (1954), Belgradā (1964), Manilā (1968), Mihaila Čigorina memoriālā Sočos (1986, kopā ar Aleksandru Beļavski un Rafaelu Vaganjanu).
Vairākkārtējais Pasaules šaha čempiona izcīņas ciklu dalībnieks. Astoņas reizes piedalījies starpzonu turnīros, kuros trīs reizes izcīnījis tiesības piedalīties pretedentu turnīros. Debijas reizē 1953. gadā pretendentu turnīrā Cīrihē palicis 13. vietā. 1958. gadā izcīnījis 2. vietu starpzonu turnīrā, bet 1959. gadā pretendentu turnīrā Dienvidslāvijā ieņēmis 6. vietu. 1968. gadā Belgradā zaudējis pretendentu ceturtdaļfināla maču Mihailam Tālam ar 3½:5½.
Ilgus gadus Gligoričs bija Dienvidslāvijas šaha izlases līderis. 15 reizes (1950-1974, 1978, 1982) piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs. Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1950), 6 sudraba (1956, 1958, 1962, 1964, 1968, 1974) un 5 bronza (1952, 1954, 1960, 1970, 1972) medaļas, kā arī individuālo zelta medaļu (1958). Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 8 reizes (1957-1983), komandu vērtējumā iegūstot 5 sudraba (1957, 1961, 1965, 1973, 1983) un bronzas (1977) medaļas, kā arī individuāli 4 zelta (1965, 1973, 1980, 1983), sudraba (1957) un bronzas (1970) medaļas. 1970. gadā piedalījies PSRS un pārējās pasaules mačā Belgradā, kur pie 5. galdiņa zaudējis Jefimam Helleram ar 1½:2½ (+0, =3, -1).
Bijis arī daudzu šaha grāmatu autors un piedalījies tādu izdevumu kā «Šaha informators» un «Šaha atklātņu enciklopēdija» sagatavošanā. Kā šaha teorētiķis devis vērtīgu ieguldījumu daudzu atklātņu izstrādē, sevišķi indiešu aizsardzībā un spāņu atklātnē. Interesanti, ka neilgi pirms savas nāves 88 gadu vecumā Gligoričs izdevis arī savu mūzikas albumu «How I survived the 20th century», kurā apvienojis džeza, blūza un repa elementus.
CV-Online
CV-Online ir interneta personāla atlases uzņēmumu grupa Baltijas valstīs. Tā dibināta 1996. gadā. Kopš 2012. gada CV-Online pieder Somijas mediju grupai Alma Media. CV-Online apkalpo darba un darbinieku meklēšanas un sludinājumu portālus.
CV-Online dibināts 1996. gadā Igaunijā. 1999. gadā tas sāka darbību Latvijā un Lietuvā. 2012. gadā CV-Online tika pārdots Somijas plašsaziņas līdzekļu grupai Alma Media.
101 dalmācietis
101 dalmācietis var būt:
Pastarā tiesa (Mikelandželo)
Pastarā tiesa ir Mikelandželo radīta Siksta kapelas altārdaļas freska. Attēlo Kristus otro atnākšanu un cilvēces Pastarās tiesas procesu. Freskas centrā attēlots Jēzus Kristus svēto ielenkumā. Cilvēku dvēseles tiek šķirotas un nonāk vai nu freskas kreisajā stūrī (pestītie) vai labajā stūrī (pazudušie). Freskā attēloti vairāk nekā 300 figūru. Oriģinālā tās bija attēlotas kailas, vēlākā laikā daļa no tām tika "apģērbtas".
Freska radīta starp 1536. un 1541. gadu, t.i. 25 gadus pēc tam, kad Mikelandželo apgleznoja Siksta kapelas griestus. Tika sākta pāvesta Klementa VII, bet pabeigta Pāvila III laikā, kad Mikelandželo bija 67 gadi.
Čopra
Čopra var būt:
Augusts no Prima Portas
Augusts no Prima Portas ir romiešu 1. gadsimta Oktaviāna statuja, kas atrodas Vatikāna muzeju kolekcijā. Tika atrasta 1863. gada 20. aprīlī Oktaviāna sievas Līvijas Druzillas bijušās villas drupās Romas pievārtē. Statuja ir bronzas oriģināla, kas bija novietots Romas senātā, marmora kopija. Gandrīz droši, ka tā savulaik bija krāsota, tomēr krāsas gadsimtu laikā izzudušas. Tiek uzskatīts, ka statujai ir portreta līdzība ar Oktaviānu.
Auxerre
Auxerre var būt:
Vašleja
Sākas Degoles pagasta dienvidos. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Slocenē pirms Tukuma. Lielākā Vašlejas labā krasta pieteka ir Baltaču upe, kreisā krasta pietekas: Kannenieku strauts, Kūlu grāvis, Pauru strauts, Ratnieku strauts, Viļņu strauts. Upi šķērso valsts autoceļi - V1101 (Dobele–Lestene–Tukums), V1454 (Pičas–Praviņas–Kārtiņi), V1455 (Ozolpils–Degole), A10 (Rīga—Ventspils). Tās krastos atrodas Garauši un Gaiļi.
Valdeķu iela (Rīga)
Valdeķu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Garozes ielu un beidzas ar strupceļu. 2022. gadā pa Valdeķu ielu izveidoja veloceliņu Centrs—Ziepniekkalns.
Prijanka Čopra
Prijanka Čopra (, Priyaṁkā Coprā; ; dzimusi ) ir indiešu aktrise un dziedātāja.
2000. gadā uzvarēja skaistumkonkursā Miss World. Kino debitējusi 2003. gada filmā Andaaz. Veiksmīgās kinokarjeras laikā ir kļuvusi par vienu no Bolivudas augstāk apmaksātajām aktrisēm un vienu no populārākajām slavenībām Indijā. Karjeras laikā ir saņēmusi vairākus apbalvojumus, tai skaitā saņēmusi četras Filmfare balvas (hindu kinoindustrijas Amerikas Kinoakadēmijas balva), kopumā šai balvai tikusi nominēta astoņas reizes.
Atēnu skola
Atēnu skola (it) ir Rafaēla no 1509. līdz 1511. gadam radīta freska Rafaēla stancu Parakstu zālē (Stanza della Segnatura). Parakstu zāle ir pirmā telpa, ko Rafaēls pāvesta Jūlija II uzdevumā apgleznoja. Freskā lielākotes attēloti antīkie filozofi — Aristotelis, Diogens, Epikūrs, Hērakleits, Pitagors, Platons, Sokrats un citi. Dažiem no filozofiem piešķirti Rafaēla laikabiedru vaibsti, piemēram, Hērakleitam — Mikelandželo, Platonam — Leonardo da Vinči, bet Hipatijai — Fornarīnas.
Vanesa Hinca
Vanesa Hinca (de; dzimusi Minhenē, Vācijā) ir vācu biatloniste, trīskārtēja pasaules čempione stafetēs,  bronzas medaļas ieguvēja stafetē.
Karjera
2013. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja zelta medaļu stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja Sočos individuālajā distancē. Pirmos pasaules kausa ieskaites punktus izcīnīja 2014. gada janvārī Antholcā sprintā.
Pasaules čempionātā pirmoreiz piedalījās 2015. gadā Kontiolahti, kad Vācijas komandas sastāvā kļuva par pasaules čempioni stafetē. 2017. gada Pasaules čempionātā izcīnīja divas zelta medaļas: 4×6 km stafetē sievietēm un jauktajā stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza sprintā — 6. vietu. Piedalījās 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā, labākos rezultātus sasniedzot sprintā (5. vieta) un stafetē (4. vieta). 2018. gada martā Kontiolahti guva savu pirmo individuālo uzvaru pasaules kausa posmā sacensībās ar kopēju startu.
2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā ieguva sudraba medaļu jauktajā stafetē. 2020. gadā Antholcā kļuva par pasaules vicečempioni 15 km individuālājā distancē, izcīnīja sudraba medaļu arī stafetē.
Ēbelmuižas iela (Rīga)
Ēbelmuižas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Valdeķu ielu un beidzas krustojumā ar Līvciema ielu. Kopējais ielas garums ir 1090 metri, tā ir klāta ar asfaltbetona segumu. Līdz 2013. gada 29. oktobrim iela tika saukta par Jāņa Čakstes gatvi. Tagadējā Jāņa Čakstes gatve ir ceļš no Ziepniekkalna ielas līdz Dienvidu tiltam.
Ielu savienojumi
Ēbelmuižas iela ir savienota ar šādām ielām:
Dižozolu iela (Rīga)
Dižozolu iela ir iekšpagalmu iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Valdeķu ielu (dabā nav tiešā veidā savienota), un beidzas krustojumā ar Līvciema ielu. Kopējais ielas garums ir 514 metri, tā lielākoties ir klāta ar asfaltbetona segumu, neliels posms ir ar grants segumu.
Iela izveidota padomju okupācijas periodā, gar to slejas šī laika apbūve. Tuvāk Valdeķu ielai gar to atrodas sabiedriskas ēkas (veikali "Mego", "Maxima", 275. pirmsskolas izglītības iestādes "Austriņas" divas ēkas), tālāk — daudzstāvu paneļu dzīvojamās ēkas.
Ielu savienojumi
Dižozolu iela ir savienota ar šādām ielām:
Pasaules kauss skeletonā
Pasaules kauss skeletonā ir ikgadējas skeletona sacensības, kas tiek rīkotas kopš 1986.—1987. gada sezonas vīriešiem un kopš 1996.—1997. gada sezonas sievietēm. Pirmo divu sezonu kopvērtējumā uzvarēja austrietis Andi Šmids.
Pasaules kausa sacensības organizē Starptautiskā Bobsleja un skeletona federācija. Sportists ar lielāko sakrāto punktu skaitu sezonas beigās iegūst Lielo kristāla globusu. Latvietis Martins Dukurs ir vienīgais, kas vienpadsmit reizes izcīnījis uzvaru Pasaules kausa kopvērtējumā. Starp sievietēm sekmīgakās ir britu sportiste Aleksa Kumbere un vāciete Žaklīna Lellinga, kas ieguvušas Pasaules kausu trīs reizes. Pašreizējie čempioni ir Martins Dukurs un Kimberlija Bosa.
Pasaules kauss ir vienas no svarīgākajām sacensībām skeletonā kopā ar olimpiskajām spēlēm un Pasaules čempionātu.
Bernhofs Hansens
Bernhofs Hansens (en; dzimis, miris ) bija norvēģu brīvā stila cīkstonis, olimpiskais čempions (1904).
Bernhofs Hansens dzimis Rongnanā. Sākotnēji viņš bija Norvēģijas cīkstonis, bet pusotru gadu pirms 1904. gada olimpiskajām spēlēm viņš atstāja Norvēģiju un pārcēlās uz ASV. Viņš bija saistīts ar Bruklinā bāzētu Norvēģijas vingrošanas biedrību. Tā sponsorēja Hansenu 1904. gada olimpiskajām spēlēm. Hansens 1904. gada olimpiskajās spēlēs guva trīs uzvaras un ieguva zelta medaļu smagajā svarā.
Norvēģijas vēsturnieki 2012. gadā konstatēja, ka Hansens tika reģistrēts kā "ārzemnieks" pat 1925. gadā un apšaubīja, vai viņš kādreiz vispār ir saņēmis Amerikas pilsonību. Tādējādi vēsturnieki lūdza, lai Hansena zelta medaļa tiktu piereģistrēta kā Norvēģijas izcīnīta medaļa.
101 dalmācietis (1961. gada filma)
“101 dalmācietis” (en) ir Amerikas Savienoto Valstu 1961. gadā uzņemta animācijas filma, kas balstīta uz Dodijas Smitas romānu “101 dalmācietis”. Tā bija 17. Walt Disney Animation Studios filma, un tajā tiek stāstīts par dalmāciešu kucēniem, kurus nolaupa ļaundare Kruela de Vila, lai no viņu kažokiem šūtu kažokādas mēteli. Viņu vecāki Pongo un Perdita dodas viņus atbrīvot.
Animācijas filmu izdeva kompānija Buena Vista Pictures Distribution. Tās režisori ir Volfgangs Reitermans, Hamiltons Luske un Klaids Džeronimi. 1996. gadā pēc šīs animācijas filmas motīviem tika uzņemta arī filma, kurā lomas spēlēja aktieri.
Ingrida Lannmarka Tandrevolla
Karjera
Ar biatlonu nodarbojas kopš 2007. gada. Pārstāv klubu Fossum IF. Guvusi panākumus pasaules jauniešu un junioru čempionātos. 2015. gadā jauniešu līmenī izcīnīja 4 medaļas, tai skaitā zeltu iedzīšanā. 2016. gada pasaules junioru čempionātā ieguva zeltu stafetē, bet 2017. gadā izcīnīja trīs medaļas — zeltu stafetē, sudrabu sprintā un bronzu iedzīšanā.
Pasaules kausa sacensībās debitēja Hantimansijskā, sprinta disciplīnā ierindojoties 29. vietā un uzreiz iegūstot PK ieskaites punktus. Piedalījusies 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā. Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla PK posmā izcīnīja 2018.—2019. gada sezonā Rūpoldingā distancē ar kopēju startu (2. vieta). 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja sudraba medaļu sprintā un Norvēģijas komandas sastāvā ieguva zeltu stafetē.
Ārējās saites
]
Osēra
Osēra ir pilsēta Francijā, ceturtā lielākā pilsēta Burgundijā. Osēra ir Jonas departamenta administratīvais centrs. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 35,5 tūkstoši iedzīvotāju. Tā atrodas Jonas upes krastos. Osērā bāzējas futbola klubs AJ Auxerre.
Vatikāna dzelzceļš
Vatikāna dzelzceļš (it) ir 1934. gadā ierīkots dzelzceļš, kas apkalpo Vatikānu un tā vienīgo dzelzceļa staciju Città del Vaticano jeb Stazione Vaticana. Ierīkots, pamatojoties uz 1929. gada Laterāna līgumu. Dzelzceļš ir 300 metrus garš un tā ir mazākā pasaules dzelzceļa sistēma. Parasti to izmanto kravas pārvadājumiem, retāk pasažieru kustībai, parasti simboliskiem un ceremoniāliem mērķiem. No 2015. gada sestdienas rītos notiek regulāra pasažieru satiksme uz Kastelgandolfo.
Pāls Benko
Pāls Benko (en; hu; Amjēna —  ) bija ungāru izcelsmes ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1958).
Šahista karjera
Šahu iemācījis spēlēt tēvs 10 gadu vecumā. Pēc Otrā pasaules kara beigām bijis viens no labākajiem Ungārijas jaunajiem šahistiem. 1948. gadā kļuvis par Ungārijas šaha čempionāta uzvarētāju, bet vēlākajos gados ieguvis sudraba (1954) un 2 bronzas medaļas (1950, 1955). 1956. gadā Pasaules šaha olimpiādē Ungārijas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu komandu vērtējumā. Pēc 1956. gada Ungārijas revolūcijas sakāves nolēmis emigrēt. 1957. gada Pasaules studentu komandu šaha čempionāta Islandē noslēgumā lūdzis politisko patvērumu, bet 1958. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV un 1960. gadu sākumā kļuvis par šis valsts pilsoni. ASV izlases sastāvā 6 reizes (1962-1972) piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs un izcīnījis 2 sudraba medaļas - 1962 (individuālajā vērtējumā) un 1966 (komandu vērtējumā). ASV čempionātos Benko izcīnīja sudraba (1974) un 3 bronzas (1963, 1967, 1969) medaļas, kā arī astoņas reizes uzvarēja ASV atklātajos čempionātos (1961, 1964, 1965, 1966, 1967, 1969, 1974, 1975). 1964. gadā tika izcīnīta uzvara arī Kanādas atklātajā šaha čempionātā. Ar panākumiem piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1957. gadā Eiropas zonas turnīrā Dublinā dalījis 2.-3. vietu un iekļuvis starpzonu turnīrā. 1958. gadā starpzonu turnīrā Portorožā (Dienvidslāvija) bijis 4. vietā un iekļuvis pretendentu turnīrā. 1959. gada pretendentu turnīrā Dienvidslāvijā palicis pēdējā, 8. vietā. Tomēr arī nākamajā ciklā Benko izdevies iekļūt pretendentu turnīrā pēc starpzonu turnīra Stokholmā. 1962. gada pretendentu turnīrā Benko startēja ar uzvarām pār Robertu Fišeru un Mihailu Tālu, kā arī finišā sagādāja sāpīgu zaudējumu Paulam Keresam, tomēr turnīra kopvērtējumā palika tikai 6. vietā. Izcīnījis tiesības piedalīties arī 1970. gada starpzonu turnīrā, taču par atlīdzību atdevis savu vietu nākamajam Pasaules čempionam Robertam Fišeram. Bijis pazīstams kā atklātņu un galotņu teorētiķis. Benko vārdā ir nosaukts gambīts (1. d4 Zf6 2. c4 c5 3. d5 b5) un atklātne (1. g3). Nodarbojies arī ar šaha kompozīciju. Bijis šaha apskatnieks amerikāņu šaha žurnālā «Chess Life» un šaha grāmatu autors:
Deils Haverčuks
Deils Haverčuks (dzimis, miris ) bija kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 1188 spēles Nacionālajā hokeja līgā, guvis 1409 punktus. 1981. gada NHL draftā tika izvēlēts ar kopējo pirmo numuru, kā līgas labākais debitants ieguva Kaldera balvu. 2001. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.
Spēlētāja karjera
Junioru vecumā no 1979. līdz 1981. gadam Haverčuks spēlēja QMJHL komandā Kornvalas "Royals". Tās sastāvā abas sezonas izcīnīja Memoriālo kausu, 1981. gadā tiekot atzīts arī par kausa izcīņas, kā arī QMJHL vērtīgāko spēlētāju. 1981. gada NHL draftā Haverčuku ar kopējo pirmo numuru izvēlējās Vinipegas "Jets". Pēc viņa draftā tika izvēlēti tādi vēlāk Hokeja slavas zālē uzņemti spēlētāji kā Rons Frensiss, Grants Fūrs un Kriss Čelioss. Savu pirmo NHL sezonu Haverčuks noslēdza ar 103 rezultativitātes punktiem, tādējādi kļūdams par visu laiku jaunāko spēlētāju, kas sezonā pārsniedzis 100 punktu robežu, kā arī kā līgas labākais debitants iegūstot Kaldera balvu.
Haverčuks bija "Jets" rezultatīvākais spēlētājs visās deviņās sezonās, kuras viņš komandas sastāvā aizvadīja. No 1983. līdz 1988. gadam piecas sezonas pēc kārtas Haverčuks pārsniedza 100 punktu robežu. 1984.—85. gada sezona izvērtās par rezultatīvāko Haverčuka karjerā, tajā gūstot 130 punktus, līgas rezultatīvāko spēlētāju sarakstā ierindojoties vien aiz Veina Grecka un Jari Kurri. No 1984. līdz 1990. gadam Haverčuks bija Vinipegas "Jets" kapteinis. Lai gan šajā laikā "Jets" tikai reizi neizdevās iekļūt Stenlija kausa izcīņā, komandai tikai divas reizes izdevās pārvarēt tās pirmo kārtu, otrajā kārtā kapitulējot vēlākajai kausa ieguvējai Edmontonas "Oilers".
1990. gada NHL drafta laikā Haverčuks tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres". Nākamajās četrās sezonās uzbrucējs guva ne mazāk kā 86 punktus. 1994.—95. gada sezonā lokauta un savainojumu dēļ "Sabres" rindās Haverčuks aizvadīja tikai 23 spēles. 1995. gadā noslēdza līgumu ar Sentluisas "Blues", taču jau nākamās sezonas gaitā tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 1996.—97. gada sezonā kopā ar "Flyers" uzbrucējs sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, tajā piekāpjoties Detroitas "Red Wings". Pēc sezonas noslēguma Haverčuks paziņoja par karjeras beigšanu.
Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis divās Kanādas kausa izcīņās, kā arī trīs Pasaules čempionātos, tajos izcīnot vienu sudraba un divas bronzas medaļas.
Denīze Hermane-Vika
Denīze Hermane-Vika (de; dzimusi Denīze Hermane ) ir bijusī vācu biatloniste un distanču slēpotāja.
Karjera
Karjeru sākusi kā slēpotāja. Pasaules kausā distanču slēpošanā debitējusi. Lielākos panākumus guvusi sprintā, sešas reizes izcīnot vietas uz goda pjedestāla pasaules kausa posmos. 2013.—2014. gada sezonā ieguva otro vietu sprinta disciplīnas kopvērtējumā. 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos izcīnīja bronzas medaļu stafetē.