cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zviedrijas futbola izlase
Agrīnā vēsture
No 1910. līdz 1930. gadam Zviedrija spēlēja tikai draudzības spēles. 1916. gadā Zviedrija pirmo reizi uzvarēja Dāniju. Komanda spēlēja arī 1912. gada Olimpiskajās spēlēs (kā saimnieki). Vēlāk arī 1920. un 1924. gada Olimpiskajās spēlēs, kur Zviedrija ieguva bronzu - savu pirmo medaļu. Debitējot Pasaules kausā 1934. gadā, komanda nokļuva līdz ceturtdaļfinālam, kur zaudēja Vācijai.
1938. gada Pasaules kauss
1938. gada čempionāts bija otrā reize, kad Zviedrija kvalificējās Pasaules kausam. Pirmajā kārtā viņiem bija paredzēts spēlēt pret Austriju, bet pēc tam, kad Vācija okupēja Austriju, tā vairs nevarēja piedalīties turnīrā. Tāpēc Zviedrija uzreiz nokļuva ceturtdaļfinālā, kur bija jāspēlē pret Kubas izlasi. Zviedrija pieveica Kubu ar 8–0, Harijs Andešons un Gustavs Veterstrems guva katrs pa trim vārtiem.
Pusfināla mačā pret Ungāriju zviedri zaudēja ar 1–5. Zviedrijas nākamais mačs bija par trešo vietu pret Brazīliju. Tajā spēlē Zviedrija zaudēja ar 2–4 un pabeidza turnīru ceturtajā vietā, pirmo un vienīgo reizi Zviedrijas futbola vēsturē.
1948. gada vasaras olimpiskās spēles
Pirmajā kārtā zviedri spēlēja pret Austriju. Austrijas komanda kvalificējās bez saviem profesionālajiem spēlētājiem. Tas bija pārsteigums, jo Austrijas līgā bija daudz profesionālu spēlētāju, kuriem bija atļauts piedalīties turnīrā. Spēle notika White Hart Lane stadionā Londonā, un Zviedrija uzvarēja ar 3-0. Otrajā spēlē Zviedrija spēlēja pret Koreju un uzvarēja ar 12–0, kas bija viena no lielākajiem rezultātiem, ar kādu Zviedrija ir uzvarējusi. Pusfinālā Zviedrija spēlēja pret dāņiem un uzvarēja tos ar 4–2.
Fināls notika leģendārajā Vemblija stadionā Londonā. Spēli apmeklēja 40 000 cilvēku, kas bija liels skaits tajās dienās. Zviedrija finālā spēlēja pret Dienvidslāviju un uzvarēja ar 3–1, vārtus iesita Gunnars Grēns (24', 67'), Stepans Bobeks (42') un Gunnars Nordāls (48'). Šī bija pirmā Zviedrijas uzvara kādā starptautiskā turnīrā.
1950. gada Pasaules kauss
Zviedrijas Futbola asociācija neatļāva nevienam profesionālam futbolistam piedalīties 1950. gada Pasaules kausā. Līdz ar to turnīra laikā Zviedrijas izlasē spēlēja tikai amatieri. Kvalificējoties turnīram kā viena no sešām Eiropas nacionālajām komandām, Zviedrija spēlēja vienā grupā ar Itāliju un Paragvaju (Indija izstājās).
Pirmajā spēlē Sanpaulu zviedri uzvarēja itāļus ar 3–2. Otrajā spēlē bija neizšķirts 2–2 pret Paragvaju. Izcīnot pirmo vietu grupā, zviedri kvalificējās fināla grupu turnīram. Pirmā spēle nākamajā kārtā bija pret Brazīliju. Spēle notika Maracanã stadionā, to apmeklēja 138 000 skatītāju, līdz šim tā ir visapmeklētākā spēle Zviedrijas futbola vēsturē. Spēle beidzās 7–1 Brazīlijas labā.
Nākamā spēle bija pret Urugvaju, ar ko Zviedrija spēlēja pirmo reizi Pasaules kausa vēsturē. Spēle notika Sanpaulu, un Urugvaja uzvarēja ar 3–2, kas nozīmēja, ka zviedri vairs nevarēja turpināt cīnīties par zeltu. Pēdējā spēle turnīrā bija pret Spāniju. Zviedrija uzvarēja ar 3–1, vārtus iesita Stigs Sundkvists (15'), Brors Melbergs (34') un Karls Ēriks Palmers (79'). Zviedri palika trešie un izcīnija savu pirmo Pasaules kausa medaļu.
1958. gada Pasaules kauss
1958. gada FIFA Pasaules kauss notika Zviedrijā. 1956. gadā Zviedrijas Futbola asociācija atļāva profesionāliem futbolistiem pārstāvēt savu valsti izlasē, dodot zviedru faniem cerības. Zviedrija kā rīkotājvalsts bija vienā grupā ar Meksiku, Ungāriju un Velsu.
Pirmā spēle bija pret Meksiku, un tā tika aizvadīta Solnā Zviedrijas nacionālajā stadionā Råsunda, to apmeklēja apmēram 32 000 cilvēku. Zviedrija uzvarēja spēli ar 3–0 un pārņēma vadību 3. grupā. Nākamā spēle bija pret Ungāriju, kas palika otrajā vietā 1954. gada Pasaules kausā Šveicē un bija arī 1952. gada vasaras olimpisko spēļu čempione. Arī šī spēle notika Råsunda stadionā, zviedri to uzvarēja ar 2–1, abus vārtus iesita Kurts Hamrins. Nākamā spēle pret Velsu noslēdzās neizšķirti 0-0.
Tiekot līdz ceturtdaļfinālam un spēlējot Råsunda stadionā jau ceturto reizi šajā turnīrā, zviedri tikās ar PSRS izlasi un uzvarēja ar 2–0. Pusfināls Ullevi stadionā Gēteborgā bija vienīgā spēle turnīrā, ko Zviedrija nespēlēja Råsunda stadionā. 50 000 liels skatītāju pūlis apmeklēja labāko spēli, ko Zviedrija aizvadīja šajā turnīrā. Rietumvācija bija vadībā ar 1–0, kad Ērihs Juskovjaks tika noraidīts 59. minūtē. Zviedrija uzvarēja ar 3–1. Fināls Råsunda stadionā notika starp 1950. gada Pasaules kausa finālisti Brazīliju un rīkotājvalsti Zviedriju. Kopējais apmeklētāju skaits bija apmēram 52 000 cilvēku. Brazīlija pirmo reizi kļuva par pasaules čempioni, sagraujot Zviedriju ar 5–2. Zviedrijai tādējādi šis kļuva par lielāko sasniegumu pasaules čempionātos. Pēc finālmača Brazīlijas futbolisti godināja rīkotājvalsti, skrienot apkārt futbola laukumam ar Zviedrijas karogu.
1960. gadi
Pēc veiksmīgā 1958. gada čempionāta Zviedrijas panākumi samazinājās. 1962. gada čempionāta kvalifikācijā Zviedrija uzvarēja savā grupā (iesitot 10 vārtus, bet ielaižot tikai 3), taču vēl bija jāuzvar Šveice izslēgšanas spēlēs. Spēle notika Rietumberlīnē, un Šveice uzvarēja ar 2–1.
Zviedrija piedalījās 1964. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijā. Izlase sāka izslēgšanas spēlēs pret Norvēģiju, uzvarot pirmajā spēlē un nospēlējot neizšķirti otrajā. Nākamajā kārtā zviedri uzvarēja Dienvidslāviju ar 3–2. Ceturtdaļfinālā zviedri spēlēja pret esošajiem Eiropas čempioniem PSRS. Pirmajā spēlē bija neizšķirts, bet otrajā Zviedrija zaudēja ar 1–3.
1966. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīra laikā Zviedrija spēlēja UEFA kvalifikācijas otrajā grupā. Zviedrija kvalifikāciju sāka pret Rietumvāciju un nospēlēja neizšķirti, pēc tam viņi uzvarēja Kipru ar 3–0. Tikai grupas uzvarētāja tika tālāk, Zviedrija izkrita nākamajā spēlē, zaudējot Rietumvācijai.
Zviedrija veiksmīgi uzsāka 1968. gada Eiropas čempionāta kvalifikāciju, taču viņi netika tālāk par otro grupu. Zviedrijas galvenais panākums sešdesmitajos gados bija iekļūšana 1970. gada Pasaules čempionātā, uzvarot UEFA kvalifikācijas piektajā grupā priekšā Norvēģijai un Francijai. Zviedrija finālturnīra grupā palika trešajā vietā, tādējādi izstājoties no čempionāta. Zviedrijas grupas uzvarētāji Itālija aizkļuva līdz finālam, kur zaudēja Brazīlijai.
1974. gada Pasaules kauss
Finālturnīrā ar Zviedriju vienā grupā bija Urugvaja, Nīderlande un Bulgārija. Pirmā spēle pret Bulgāriju beidzās neizšķirti. Arī otrajā spēlē pret Nīderlandi bija neizšķirts. Pēdējā spēle grupā bija pret Urugvaju. Tajā spēlē Zviedrija izcīnija pirmo uzvaru turnīrā ar 3–0, vārtus guva Rolands Sandbergs (74') un Ralfs Ēdstrems (46', 77'). Zviedrija palika otrajā vietā grupā un iekļuva nākamajā kārtā.
Nākamās kārtas grupu turnīrā Zviedrija zaudēja Polijai ar 0–1. Situācija pēc zaudējuma poļiem bija šāda: ja Zviedrija zaudētu Rietumvācijai tikai ar vienu vārtu pārsvaru un Dienvidslāvija uzvarētu Poliju, zviedri būtu otrie grupā un varētu spēlēt par bronzas medaļām. Tā kā Polija uzvarēja Dienvidslāviju ar 2–1, Zviedrijai vajadzēja uzvarēt rīkotājvalsti - Rietumvāciju, lai grupā būtu otrie. Spēle pret Rietumvāciju notika Diseldorfā un to apmeklēja 66 500 cilvēku. Zviedru uzbrucējs Ralfs Ēdstrems izvirzīja skandināvus vadībā ar 1–0 pēc spēlētām 29 minūtēm. Spēles otrajā pusē Rietumvācija pārņēma kontroli pār spēli. Vācija uzvarēja ar 4–2. Pēc turnīra vācu spēlētāji atzina, ka spēle pret Zviedriju bija labākā visā turnīrā. Pēdējā spēle pret Dienvidslāviju, kas notika Diseldorfā, beidzās ar Zviedrijas uzvaru 2–1. Komanda pabeidza turnīru piektajā vietā.
1979.–1990.
Pēc veiksmīgajiem septiņdesmitajiem gadiem, kad Zviedrija sasniedza visus trīs Pasaules kausa finālturnīrus, zviedri nomainīja treneri. Georga Ēriksona vietā stājās Lāšs Arnesons. Arnesons pirms kļuva par izlases treneri bija veiksmīgs treneris Östers IF klubā. Pēc neveiksmīgā mēģinājuma kvalificēties 1986. gada Pasaules kausam komandas vadību pārņēma Ulle Nordins. Astoņdesmitajos gados Zviedrija neiekļuva nevienā Pasaules kausā vai Eiropas čempionātā. Tad uzvarēja 1990. gada Pasaules kausa kvalifikācijas grupā un pirmo reizi iekļuva turnīrā pēdējo 12 gadu laikā. Tomēr Pasaules kauss Zviedrijas izlasei beidzās pēc trīs zaudējumiem grupu turnīrā pret Brazīliju, Skotiju un Kostariku.
1992. gada Eiropas čempionāts
Kā 1992. gada čempionāta rīkotāji Zviedrija pirmo reizi spēlēja Eiropas čempionāta finālturnīrā. Viņi bija vienā grupā ar Dāniju, Franciju un Angliju. Zviedrija no grupas kvalificējās kā uzvarētāja, atstājot otrajā vietā nākamos čempionus dāņus. Tomēr pusfinālā Zviedrija zaudēja Vācijai ar 2–3. Vieta pusfinālā ir līdz šim labākais Zviedrijas panākums Eiropas čempionātos.
1994. gada Pasaules kauss
Zviedrija kvalificējās 1994. gada Pasaules kausam, ieņemot pirmo vietu savā kvalifikācijas grupā. Čempionātā zviedri spēlēja B grupā ar Brazīliju, Kamerūnu un Krieviju. Pirmajā spēlē pret Kamerūnu šķita, ka atkal spēle beigsies ar 1–2 zaudējumu, (1990. gada Pasaules kausā zviedri zaudēja visās trīs spēlēs ar 1–2), bet 75. minūtē Martins Dālins guva vārtus, un mačs beidzās 2–2. Nākamajā spēlē pret Krieviju pretinieki sākumā izvirzījās vadībā ar 1–0. Zviedri panāca izlīdzinājumu ar Tomasa Brolina izpildīto soda sitienu. Vēlāk Martins Dālins guva divus vārtus, un spēle noslēdzās ar 3–1. Nākamā spēle pret Brazīliju beidzās neizšķirti 1–1, vārtus guva Kennets Andešons ('23) un Romario ('47).
Pirmajā izslēgšanas kārtas mačā Zviedrija tikās ar Saūda Arābiju, un uzvarēja ar 3–1. Divus vārtus guva Kennets Andešons, vienus – Martins Dālins. Ceturtdaļfināla mačs pret Rumāniju kļuva neaizmirstams zviedru faniem. Pēc tam, kad Zviedrija izvirzījās vadībā otrā puslaika beigās, rumāņi tomēr panāca izlīdzinājumu pēdējas minūtēs, un mačs turpinājās papildlaikā. Rumānijas izlases spēlētājs Florins Redučoju, kurš guva pirmos savas komadas vārtus, iesita vēlreiz 101. minūtē, izvirzot rumāņus vadībā. Tomēr piecas minūtes pirms beigām Kennets Andešons guva vārtus ar galvu un izlīdzināja rezultātu 2–2. Pēcspēles 11 metru sitieni sākās ar zviedra Hakana Milda kļūmi, bet Tomass Ravelli atvairīja Dana Petresku un Miodraga Belodediči 11 metru sitienus, nodrošinot zviedriem uzvaru un padarot sevi par varoni. Zviedrija pusfinālā tikās ar Brazīliju. Viņi guva vārtus pret Brazīliju grupu turnīrā, bet otro reizi to neatkārtoja. Pēc tam, kad Junass Terns tika noraidīts no laukuma, Romario 80. minūtē guva vienīgos vārtus mačā.
Spēlē par trešo vietu Zviedrija spēlēja pret Bulgāriju, kas pusfinālā zaudēja Itālijai. Zviedrija guva četrus vārtus pirmajā puslaikā, bet otrais puslaiks pagāja bez vārtiem. Zviedrija izcīnija bronzas medaļas, kas ir labākais sasniegums Pasaules kausā kopš 1958. gada sudraba. Tas ļāva vēlāk Zviedrijai uz vienu mēnesi pakāpties uz otro vietu FIFA Pasaules rangā (1994. gada novembrī). Zviedrija turnīru pabeidza kā komanda, kas iesitusi visvairāk vārtu – 15.
2000. gada Eiropas čempionāts
Zviedrija kvalificējās šim turnīram, uzvarot visās spēlēs, izņemot izbraukuma maču pret Angliju (0–0), un ielaižot tikai vienus vārtus. Čempionāts tomēr bija liela vilšanās. Zviedrija atklāšanas mačā zaudēja Beļģijai ar 1–2. Jūhans Melbijs iesita vārtus 53. minūtē pēc beļģu vārtsarga Filipa De Vildes kļūdas, Beļģijai 43. minūtē vārtus guva Bārts Gors un 46. minūtē Emils Mpenza. Pēc tam Zviedrija nospēlēja neizšķirti 0–0 pret Turciju un zaudēja Itālijai ar 1–2. Vārtus iesita Henriks Lāšons, bet Itālijai vārtus guva Luidži Di Bjadžo un Alesandro Del Pjēro. Zviedri grupā palika pēdējie. Itālija finišēja pirmā, otrā bija Turcija.
2002. gada Pasaules kauss
Zviedrija bija viena no nāves grupas komandām, F grupā bija arī spēcīgie argentīnieši un angļi, kā arī Nigērija. Pirmais mačs bija pret Angliju. Sols Kempbels izvirzīja angļus vadībā pēc Deivida Bekhema izpildītā stūra sitiena. Otrajā puslaikā zviedri pilnībā pārņēma iniciatīvu, veidojot daudzus vārtu gūšanas momentus. Izlīdzinošos vārtus guva pussargs Niklass Aleksandešons pēc spēcīga sitiena ar kreiso kāju. Spēle beidzās neizšķirti 1–1. Nākamā spēle bija pret Nigēriju. Džuliuss Agahova izvirzīja Nigēriju vadībā. Zviedri panāca izlīdzinājumu, vārtus gūstot Henrikam Lašonam. Vēlāk spēlē pret Lāšonu tika izdarīts pārkāpums soda laukumā, un zviedri varēja izpildīt soda sitienu, to izpildīja pats Lāšons. Zviedrija uzvarēja ar 2–1.
Pēdējā grupu turnīra mačā Zviedrija tikās ar Argentīnu, kurai vajadzēja tikai uzvaru pēc zaudējuma angļiem ar 0–1 iepriekšējā spēlē. Pussargs Andešs Svensons iesita lielisku brīvsitienu no 30 metriem. Vēlāk Andrēass Andešons trāpija vārtu pārliktnim. Matiass Junsons pārkāpa noteikumus soda laukumā, un Argentīna varēja izpildīt soda sitienu. Ariels Ortega uzsita tieši virsū zviedru vārtsargam Magnusam Hedmanam, Bet Ernans Krespo savāca atlēkušo bumbu un raidīja to vārtsargam starp kājām, gūstot vārtus. Šis bija strīdīgs vārtu guvums, jo Krespo ieskrēja laukumā, tieši tajā brīdī, kad Ortega izpildīja sitienu. Spēle beidzās 1–1, un Zviedrija uzvarēja grupā, Anglija palika otrā, Argentīna un Nigērija izslēgšanas spēlēs neiekļuva.
Astotdaļfinālā Zviedrija spēlēja pret Senegālu. Henriks Lāšons ātri izvirzīja zviedrus vadībā, pēc Andeša Svensona izpildītā stūra sitiena. Senegālai izlīdzinājumu panāca Henrijs Kamara. Senegāla guva vēl vienus vārtus, taču tos neieskaitīja dēļ aizmugures. Spēle turpinājās papildlaikā līdz zelta vārtiem. Uzlecošā zvaigzne Zlatans Ibrahimovičs iznāca laukumā un gandrīz vinnēja spēli. Viņš veica lielisku skrējienu pa labo malu, garām dažiem Senegālas spēlētājiem un sita ar kreiso kāju no sarežģīta leņķa tieši virsū vārtsargam Tonijam Silvam. Lāšons un Svensons bija lieliskās pozīcijās, lai tiem piespēlētu, tomēr viņš izvēlējās sist. Vēlāk Andešs Svensons veica lielisku māņu kustību pret aizsargu un izdarīja spēcīgu sitienu, kas trāpija pa stabu. Silvam nebūtu cerību to atvairīt. Pēc tam Henrijs Kamara izpildīja vāju sitienu, kas lidoja garām Hedmanam, trāpija pa stabu, un bumba ielidoja vārtos. Līdz ar to Zviedrija izstājās no turnīra.
2004. gada Eiropas čempionāts
Zviedri sāka turnīru Portugālē ar nelielām cerībām. Bet pēc graujošās 5–0 uzvaras pār Bulgāriju viņi kļuva par vieniem no turnīra favorītiem. Frēdriks Jungberjs sāka vārtu birumu pēc teicamas Zlatana Ibrahimoviča piespēles. Henriks Lāšons iesita vēl divus vārtus otrajā puslaikā. Pirmos vārtus viņš iesita ar galvu pēc tam, kad teicami saņēma Ērika Ēdmana piespēli. 4–0 panāca Ibrahimovičs, realizējot soda sitienu. Uz maiņu uznākušais Markuss Allbeks iesita pēdējos vārtus spēlē. Pēc 5–0 uzvaras Zviedrija kļuva par komandu, no kuras baidījās, un daudzi bija pārsteigti par Zviedrijas uzbrūkošo stilu, jo tā vairāk bija zināma kā komanda, kas spēlē aizsardzības futbolu.
Nākamā spēle bija pret Itālijas izlasi. Pēc nospēlētām 36 minūtēm Antonio Kasāno iesita pirmos vārtus spēlē pēc Kristiāna Panuči piespēles. Zviedru vārtsarga Andreasa Īsaksona lieliskā spēle ļāva zviedriem izturēt turpmāko spēli, un pēc 84 nospēlētām minūtēm Zviedrija beidzot panāca izlīdzinājumu. Zlatans Ibrahimovičs veica labu sitienu ar papēdi, un bumba nonāca vārtos.
Zviedrijas pēdējā spēle grupā notika pret Dāniju. Jau iepriekš bija zināms — ja Zviedrija un Dānija nospēlētu 2–2, Itālija tiktu izslēgta no turnīra. Tieši tā arī notika. Dānija lielu spēles daļu bija vadībā ar 2–1, tomēr spēles beigās Matiass Junsons guva vārtus pēc vairākiem rikošetiem. Itālijai turnīrs bija beidzies, bet gan Dānija, gan Zviedrija iekļuva ceturtdaļfinālā.
Ceturtdaļfinālā zviedriem bija jātiekas ar Nīderlandes izlasi. Spēles pamatlaiks beidzās bez vārtu guvumiem. Labākā iespēja gūt vārtus bija Fredrikam Jungbergam, bet viņš trāpīja pa vārtu stabu. Arī papildlaiks beidzās bez gūtiem vārtiem, spēle turpinājās ar pēcspēles 11 metru sitieniem. Nīderlandes izlases vārtsargs Edvīns van der Sārs atvairīja Ūlofa Melberga sitienu, Zviedrijai turnīrs bija beidzies.
2006. gada Pasaules kauss
Zviedrija 2006. gada čempionātā tika ielozēta B grupā. Viņu komanda sastāvēja no spēlētājiem, kuru klubi atrodas vienpadsmit dažādās valstīs. Zviedrija sāka Pasaules čempionātu ar bezvārtu neizšķirtu pret Trinidādu un Tobāgo, neskatoties uz to, ka lielāko daļu spēles spēlēja vairākumā. Nākamajā spēlē pret Paragvaju izskatījās, ka būs vēl viens bezvārtu neizšķirts, taču Fredriks Jungbergs guva vārtus 89. minūtē un deva Zviedrijai uzvaru ar 1–0. Pēdējā spēlē Zviedrija atkal nospēlēja neizšķirti, šoreiz pret Angliju (2–2), taču ar izcīnītajiem pieciem punktiem pietika, lai grupā paliktu otrie un kvalificētos nākamajai kārtai. Zviedrijai turnīrs tomēr beidzās astotdaļfinālā pēc zaudējuma Vācijai ar 0–2.
2008. gada Eiropas čempionāts un 2010. gada Pasaules kausa kvalifikācija
Zviedrija palika otrajā vietā 2008. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīra F grupā aiz Spānijas izlases, tādējādi kvalificējoties finālturnīram.
Pirmajā čempionāta spēlē viņi pieveica toreizējos Eiropas čempionus grieķus ar rezultātu 2–0, vārtus guva Zlatans Ibrahimovičs un Pēters Hansons. Nākamā spēle bija pret Spāniju, ar ko viņi spēlēja jau kvalifikācijas turnīrā. Izskatījās, ka spēle beigsies neizšķirti, bet 92. minūtē Dāvids Vilja iesita uzvaru nesošos vārtus. Pēdējā grupas mačā pret Krieviju zviedri zaudēja ar 0–2 un tika izslēgti no turnīra.
2010. gada Pasaules kausa kvalifikācija zviedriem beidzās katastrofāli. Pirmajā spēlē Tirānā viņi spēja nospēlēt tikai neizšķirti 0-0 pret Albāniju, lai gan zviedri paredzēja, ka izcīnīs vieglu uzvaru. Četras dienas vēlāk zviedri pieveica Ungāriju ar 2–1, vārtus guva Kims Šelstrems un Samuels Holmēns. Viņi divreiz nospēlēja neizšķirti ar Portugāli — gan Stokholmā, gan Portu. Abas spēles beidzās 0–0. Zviedrija mājās zaudēja Dānijai, vārtus pēc aizsargu kļūdas gūstot Tomasam Kālenbergam. Zviedrija atguvās ar 4–0 uzvaru pār Maltu. Gan pret Ungāriju, gan pret Maltu, Zviedrija uzvaras vārtus guva spēles izskaņā. Viņi atkal zaudēja dāņiem, šoreiz Parken Stadium Kopenhāgenā, pēc Jakoba Poulsena vārtu guvuma. Tikmēr Portugāle uzveica Ungāriju ar 3–0, izvirzot portugāļus kopvērtējuma līderos. Zviedrija pieveica Albāniju ar 4–1, tomēr nekvalificējās čempionātam, jo Portugāle pieveica Maltu ar 4-0. Lāšs Lāgerbeks uzrakstīja atlūgumu, un Ēriks Hamrēns tika apstiprināts kā jaunais izlases galvenais treneris.
2012. gada Eiropas čempionāts un 2014. gada Pasaules kausa kvalifikācija
2012. gada Eiropas čempionātam Zviedrija kvalificējās kā labākā otrās vietas ieguvēja kvalifikācijā. Euro 2012 grupu turnīrā pirmajās divās spēlēs zaudēja ar 1–2 Ukrainai un 2–3 Anglijai. Trešajā spēlē izdevās ar 2–0 pieveikt Franciju, taču tas deva tikai ceturto vietu grupā, un izslēgšanas spēlēm Zviedrija nekvalificējās.
2016. gada Eiropas čempionāts
2016. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijā Zviedrija ierindojās otrajā vietā grupā aiz Austrijas, vēlāk play-off kārtā divu spēļu summā pieveica Dāniju un kvalificējās savam sestajam finālturnīram. 2016. gada finālturnīrā vienreiz nospēlēja neizšķirti 1–1 (pret Īriju), kā arī piedzīvoja divus zaudējumus (pret Itāliju un Beļģiju), ierindojās ceturtajā vietā grupā un izslēgšanas spēlēs neiekļuva. Pēc turnīra par karjeras beigām izlasē paziņoja vairāki ilggadēji spēlētāji — līdzšinējais kapteinis un labākais vārtu guvējs Zlatans Ibrahimovičs, vārtsargs Andreass Īsaksons un 131 spēli izlasē aizvadījušais pussargs Kims Šelstrems. Jau pirms turnīra darbu galvenā trenera amatā bija plānojis neturpināt Ēriks Hamrēns, viņa vietā tika apstiprināts Janne Andešons.
2018. gada Pasaules kauss un 2020. gada Eiropas čempionāts
Jannes Andešona vadībā izlase sekmīgi aizvadīja 2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikāciju, izcīnot otro vietu grupā aiz Francijas. Pateicoties labākai gūto un zaudēto vārtu starpībai, grupā tika apsteigta Nīderlande. Otrā vieta grupā ļāva piedalīties kvalifikācijas izslēgšanas spēlēs, kur pretiniekos tika ielozēta Itālija. Pirmajā spēlē savā laukumā tika izcīnīta uzvara 1:0, bet atbildes spēle Milānā noslēdzās ar bezvārtu neizšķirtu, un Zviedrija kvalificējās finālturnīram.
2018. gada Pasaules kausā Krievijā Zviedrija savā grupā ar sešiem punktiem izcīnīja pirmo vietu. Pirmajā spēlē tika pieveikta Dienvidkoreja, vēlāk ar 1:2 tika zaudēts Vācijai, bet izšķirošajā spēlē ar 3:0 uzvarēta Meksika. Astotdaļfinālā Zviedrija uzvarēja Šveici, bet ceturtdaļfinālā ar 0:2 piekāpās Anglijas izlasei.
2018.—2019. gada UEFA Nāciju līgā Zviedrija spēlēja B līmenī vienā grupā ar Turcijas un Krievijas izlasēm. Zviedrija ar septiņiem punktiem uzvarēja grupā un tika paaugstināta uz A līgu. 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā spēlēja vienā grupā ar Spāniju, Rumāniju, Norvēģiju, Fēru Salām un Maltu. Zviedrija izcīnīja otro vietu grupā un kvalificējās finālturnīram.
Atbalstītāji
Pirmie Zviedrijas atbalstītāji parādījas 1912. gada Olimpiskajās spēlēs. Atbalstītāji Zviedrijas izbraukuma spēlēs pirmo reizi parādījās 1974. gada Pasaules kausā Rietumvācijā, un kopš tā brīža Zviedrija ir atbalstīta lielajos turnīros. 2006. gada Pasaules kausa laikā, īpaši grupu turnīra mačā pret Paragvaju, spēli apmeklēja 50 000 Zviedrijas fanu, kā arī 50 000 fanu, kas spēli vēroja ārpus stadiona. Zviedru fani tika nosaukti par labākajiem 2006. gada čempionātā dēļ viņu milzīgā daudzuma, draudzīguma un mīlestības pret spēli.
Stadions
Līdz 2012. gadam Zviedrijas nacionālais stadions bija Råsunda, bet tad to aizstāja Friends Arena. Råsunda stadions ir uzskatāms par klasisku arēnu, vienu no diviem stadioniem pasaulē, otrs ir Rose Bowl Stadions Pasadīnā, Kalifornijā, ASV, kurā ir notikušas gan vīriešu, gan sieviešu Pasaules kausa finālspēles. (1958. gada Pasaules kausa fināls un 1995. gada sieviešu Pasaules kauss fināls). Råsunda stadions tika atvērts 1910. gada 18. septembrī, tā ietilpība bija tikai 2000, pārsvarā stāvvietas. Råsunda stadions un Valhāla stadions Gēteburgā tolaik bija pirmie futbola laukumi ar zāles segumu Zviedrijā.
1937. gadā stadiona ietilpība tika palielināta līdz 40 000 vietām. Stadions tika izmantots futbola spēlēm 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā, tajā notika astoņas 1958. gada Pasaules kausa spēles. 1992. gada Eiropas čempionātā tajā notika četras spēles, un 1995. gada sieviešu Pasaules kausā tajā notika tikai finālspēle. Råsunda stadions ir vienīgais visā Skandināvijā, kurā ir notikuši četri lieli turnīri. Arī Gēteburgas stadionā parasti notiek dažas Zviedrijas izlases spēles, tajā skaitā Zviedrijas Futbola asociācijas 100 gadu svinību spēle pret Angliju 2004. gadā. Arī citi stadioni, piemēram, Malmē esošais tiek izmantoti Zviedrijas izlases spēlēs.
Olimpiskajās spēlēs
Spēles no 1988. gada turnīra nav iekļautas izlases statistikā. Pēc 1988. gada spēlēm, šajā turnīra drīkst piedalīties tikai U-21 izlases.
Tālavas ķēniņa alus
Tālavas ķēniņa alus ir alus darītājs Latvijā, kas savu darbību uzsāka 2014. gadā Lizuma pagasta „Kāmiešos”. Ražotne atrodas laukakmens kūtī. Alus nosaukts par godu seno latgaļu zemei Tālavai, saistot to arī ar šīs zemes pārvaldes centru Beverīnu.
Zviedrijas futbola izlase
Spēlētāji
Komandas sastāvs 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
<!--Šāds sastāvs tika izsaukts draudzības spēlei pret Dāniju (11.11.2020) un 2020.—2021. gada UEFA Nāciju līgas spēlēm pret Horvātiju (14.11.2020) un Franciju (17.11.2020).
-->
Spēlētāju rekordi
Atjaunots . Izceltie spēlētāji vēl spēlē izlases sastāvā.
Gundars Mauševics
Gundars Mauševics (dzimis Jelgavā; miris  Rīgas rajonā), plašāk pazīstams kā "Mumiņš", bija latviešu mūziķis, grupas "Prāta Vētra" basģitārists.
Biogrāfija
G. Mauševics mācījās Jelgavas 1. vidusskolā (tagad - Jelgavas Tehnoloģiju vidusskola), kur 1989. gadā kopā ar saviem skolasbiedriem nodibināja grupu "Prāta Vētra". Grupa guva pirmo atzinību 1992. gadā.
G. Mauševics gāja bojā autoavārijā Rīgas—Jelgavas šosejas 11. kilometrā. Par spīti zaudējumam grupa nolēma turpināt darbu. Godinot Mauševica piemiņu, grupā ilgu laiku netika oficiāli pieņemts jauns basģitārists. Kopš 2010. gada basu grupā spēlē Ingars Viļums.
Peļastu lapsaste
Peļastu lapsaste (la) ir viengadīgs vai divgadīgs 20 - 45 cm augsts lakstaugs. Diezgan bieži sastopams ceļmalās, laukos. Adventīvs augs. Stumbrs stāvs, kails. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, līdz 1 cm platas, plakanas, augšējās skarbas. Lapu makstis zilganzaļas, garas, gludas, dažreiz, sevišķi augšējās, redzami uzpūstas, mēlīte līdz 0,2 cm gara, aptver stumbru un augšā sašaurinās. Zied no jūnija līdz septembrim. Ziedkopa - šaura, abos galod smaila, ne visai blīva vārpskara. Vārpiņas sīkas, ar 1 ziedu, sakārtotas pa nedaudzām uz īsiem zariņiem, kas piespiesti pie ziedkopas galvenās ass. Vārpiņas plēksnes 2, vārpiņas garumā vai nedaudz īsākas, ar šķautni, malas gandrīz līdz pusei saaugušas, dzīslas (1) 3, šķautne ar īsiem matiņiem. Zieda plēksne 1, ārējā, nedaudz garāka par vārpiņas plēksnēm, tās akots sākas augstāk par plēksnes vidu un ir aptuveni divas reizes garāks par plēksni. Auglis - līdz 0,3 cm garš grauds. Sāk augt agrā pavasarī un vasarā zied vairākas reizes. Sastopams kā nezāle.
Pļavas lapsaste
Pļavas lapsaste ir daudzgadīgs 30 - 100 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams pārmitrās pļavās, tiek arī kultivēts. Saknenis īss, ložņājošs. Stumbrs stāvs, gluds, sīki vagots, ar neauglīgiem dzinumiem pie pamata. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, nosmailotas, kailas, ļoti skarbas, ar stipri izteiktām dzīsliņām, gaiši zaļas. Lapu makstis garas, gludas, dažreiz nedaudz paplašinātas, mēlīte strupa, dažreiz atskabargaina vai saplosīta. Zied maijā un jūnijā. Ziedkopa - blīva, mīksta, zīdaina, diezgan liela cilindriska vārpskara, abos galos nedaudz sašaurināta, zariņi ar vairākām saspiestām vārpiņām, kas cieši piespiežas ziedkopas asij. Vārpiņas ar 1 ziedu, eliptiskas, abos galos sašaurinātas. Vārpiņas plēksnes 2, vienādas, pie pamata saaugušas, smailas, tikai šķautne ar gariem matiņiem. Zieda plēksne 1, ārējā, nedaudz īsāka par vārpiņas plēksnēm, ar garu akotu, kas sākas pie plēksnes pamata un vienmēr redzams ārpus vārpiņas. Putekšnīcas violetas, vēlāk rūsgans. Auglis - līdz 0,3 cm garš grauds. Ļoti vērtīga lopbarības zāle. Pavasarī sāk augt agri. Labi aug mitrā augsnē, visvairāk to sastop palieņu pļavās. Uz saknēm ir gumiņbaktērijas, kas spēj saistīt gaisa slāpekli.
Šlēsviga-Holšteina
Šlēsviga-Holšteina ir federālā zeme Vācijas ziemeļos. Robežojas ar Dāniju ziemeļos, Hamburgas un Lejassaksijas federālajām zemēm dienvidos, kā arī ar Mēklenburgas-Priekšpomerānijas federālo zemi dienvidaustrumos. Rietumos to apskalo Ziemeļjūra, austrumos – Baltijas jūra. Kopējā teritorijas platība ir 15 799 km2. Šlēsvigas-Holšteinas administratīvais centrs ir Ķīle.
Vēsture
Mūsdienu Šlēsvigas-Holšteinas teritoriju, beidzoties pēdējam ledus laikmetam, sāka apdzīvot pirmatnējie mednieki un augu savācēji. 4000. gadā p.m.ē. teritorijā ienāca pirmie lauksaimnieki, kuri ierīkoja no 2800 līdz 3500 apmetņu. Mūsdienās saglabājušās vien aptuveni simts šādu apmetņu. Vēsturnieki uzskata, ka kopš bronzas laikmeta caur teritoriju vedis ceļš uz dāņu apdzīvoto Viborgu, kurš laika gaitā kļuvis par svarīgu tirdzniecības ceļu Jitlandes pussalā.
Līdz agrīnajiem viduslaikiem reģionā nostiprinājās četras tautas: ziemeļos Eideres upes krastos – ģermāņu jiti un ziemeļģermāņu dāņi, ziemeļrietumos – rietumģermāņu frīzi, austumos – slāvu abodrīti, dienvidos un dienvidrietumos - rietumģermāņu sakši. 77. gadā dāņu un jitu ieceļotāji reģiona ziemeļaustrumos dibināja vienu no ievērojamākām agrīno viduslaiku tirdzniecības pilsētām – Haithabu, uz robežas ar Saksiju tika uzcelts aizsargvalnis, lai pasargātu teritoriju no sakšu iebrukumiem.
Saksijas kara laikā daļa dienvidu teritorijas nonāca Franku impērijas kontrolē. 768. līdz 811. gads bija regulāru konfliktu laiks starp frankiem un ziemeļģermāņiem. 811. gadā tika parakstīts miera līgums, kas noteica, ka Eidere kalpos kā robeža starp Franku impēriju un dāņu apdzīvotajām teritorijām. Eidere laika gaitā kļuva par simbolisku robežu starp Šlēsvigu un Holšteinu.
11. un 12. gadsimtā abās Eideres upes pusēs strauji pieauga iedzīvotāju skaits un veidojās ciešākas savstarpējās ekonomiskās un politiskās attiecības.
1946. gada 23. augustā no Šlēsvigas, Holšteinas un Lauenburgas hercogistēm, kā arī no Hanzas pilsētas Lībekas tika izveidota Šlēsvigas-Holšteinas federālā zeme.
Sengrieķu valoda
Sengrieķu valoda (, Hellēnikḗ) ir indoeiropiešu valodu saimes valoda, sens grieķu valodas attīstības līmenis. Tajā runāja Senajā Grieķijā dzīvojošie cilvēki no 800. līdz 300. gadam p.m.ē. Tā balstījās uz mikēniešu grieķu valodu, kurā cilvēki Senajā Grieķijā runāja pirms 800. gada p.m.ē. Sengrieķu valodai bija dažādi dialekti. Pēc 300. gada p.m.ē. sekoja koinē grieķu valoda, kas bija izplatītākais sengrieķu valodas dialekts. Slavenākie darbi, kas sarakstīti sengrieķu valodā, ir Homēra eposi “Iliāda” un “Odiseja”.
Šlēsviga-Holšteina
Ģeogrāfija
Šlēsviga-Holšteina atrodas Jitlandes pussalas dienvidos un Ziemeļvācijas zemienes ziemeļos.
Sengrieķu valoda
Dialekti
Sengrieķu valodā izšķir četrus galvenos dialektus — joniešu—atiešu (Mazāzijas Jonijā, Jonijas salās un Atikā), ahajiešu (Tesālijā, Beotijā, Arkādijā, Kiprā), eoliešu un doriešu (Spartā un Krētā). Sīkākā iedalījumā izdala arī vēl citus dialektus, piemēram, pēdējā laikā par patstāvīgu uzskata Krētas salas dialektu. Pēc 300. gada p.m.ē., saplūstot sengrieķu valodas dialektiem, radās koinē grieķu valoda (tiek saukta arī par kopīgo grieķu valodu un Aleksandra dialektu). Tā bija pirmā vienojošā valoda visā Vidusjūras reģiona austrumu pusē, vēlāk tā kļuva par lingua franca arī citās apkārtējās zemēs. Koinē grieķu valoda ir mūsdienu grieķu valodas priekštece.
Fonoloģija
Sengrieķu valodas fonoloģija ir rekonstruēta. Tā laika gaitā ir mainījusies, tāpēc vislielāko uzmanību parasti pievērš 5. gadsimtā p.m.ē. izmantotajam atiešu dialektam, kurā savus darbus rakstīja daudzi sengrieķu filozofi.
Patskaņi
pārveidojās par, iespējams pēc 4. gadsimta p.m.ē.
Šlēsviga-Holšteina
Ģeogrāfija
Garākās upes ir Elba, Eidere (188 km) un Trāve (124 km). Reģionā atrodas arī mākslīgi izveidotais Ķīles kanāls, kas savieno Ziemeļjūru ar Baltijas jūru. Tā garums ir 98 km, kuģošanai tika atklāts 1895. gadā. Federālās zemes teritorijā ietilpst vairākas salas, piemēram, Ziemeļjūrā esošās Helgolande un Ziemeļfrīzu salas, un Baltijas jūrā esošā Fēmarna.
Krasta līnija
Vatu jūras krastos atrodas Ziemeļfrīzu salu arhipelāgs, kurā ietilpst daudzas nelielas saliņas. Lielākā no tām ir netālu no Dānijas robežas esošā Zilta, platība – 99 km2. Ārpus Ziemeļfrīzu salu arhipelāga robežām atrodas Helgolande, kuras platība ir 1,7 km2.
Baltijas jūras krastos izvietojušies dažādi līči, lielākie no tiem ir Ķīles un Lībekas līči, dažādi fjordi un klints krāvumi. Fēmarna ir vienīgā Baltijas jūrā esošā sala, kura iekļauta Šlēsvigas-Holšteinas teritorijā, tā atrodas starp Ķīles un Lībekas līci, netālu no Oldenburgas. Tās platība ir 185 km2.
Reljefs
Šlēsvigas-Holšteinas ainavu no rietumiem uz austrumiem veido pēdējā ledus laikmetā izveidojušies tīreļi, smiltāji un pauguraines.
Augstākais Šlēsvigas-Holšteinas punkts – Bungsbergs (168 m vjl) - atrodas netālu no Baltijas jūras. Holšteinas austrumi ir ezeriem un pauguriem bagātākais federālās zemes reģions, to sauc arī par Holšteinas Šveici.
Tipiskas Šlēsvigas-Holšteinas lauku ainavas
Dabas aizsardzība
Šlēsvigā-Holšteinā liela vērība tiek pievērsta dabas aizsardzībai. Tā pagājušā gadsimta astoņdesmitajos gados tika ierīkotas 464 aizsargātas dabas teritorijas, no tām 189 dabas liegumi un 275 aizsargājamie ainavu apvidi, ar kopējo platību aptuveni 6400 km2.
Platības ziņā vislielākā aizsargātā dabas teritorija ir 1985. gadā ierīkotais Vatu jūras nacionālais parks, kura kopējā platība pārsniedz 4400 km2. 2009. gada jūnijā nacionālais parks tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā. Dabas aizsardzības organizācijas ir aicinājušas Vatu jūras nacionālajam parkam noteikt biosfēras rezervāta statusu.
Lielākie dabas parki ir Hīteneras kalnu, Vestenzē, Aukrūgas, Holšteinas Šveices un Lauenburgas ezeru dabas parki. Daļa Lauenburgas ezeru dabas parka teritorijas robežojas ar Mēklenburgas-Priekšpomerānijas federālajā zemē izveidoto Šālzē biosfēras rezervātu.
Šlēsvigas-Holšteinas federālajā zemē ietilpst arī vairāki Augšelbas dabas liegumi, kas ir daļa no Elbas upes biosfēras rezervāta.
Administratīvais iedalījums
Laikā no 1970.līdz 1974. gadam tika veikta administratīvi teritoriālā reforma, kuras rezultātā tika izveidoti 11 apriņķi (Kreise) un 4 neatkarīgās pilsētas (kreisfreie Städte).
Iedzīvotāji
Šlēsvigā-Holšteinā dzīvo 2,82 miljoni iedzīvotāju, apdzīvojuma blīvums - apmēram 179 cilvēki uz kvadrātkilometru. Tā ir sestā mazāk apdzīvotā Vācijas federālā zeme.
Par teritorijas pirmiedzīvotājiem uzskata ziemeļos (Šlēsvigā) dzīvojošo dāņu kopienu un rietumos (pie Ziemeļjūras) dzīvojošo frīzu kopienu.
Iedzīvotāju skaits teritorijā strauji pieauga 2. Pasaules kara laikā un pirmajos pēckara gados, kad tika uzņemti bēgļi no Pomerānijas un Austrumprūsijas. Iedzīvotāju skaits līdz 1949. gadam bija pieaudzis par vairāk nekā miljonu.
Šlēsvigā-Holšteinā, salīdzinot ar citām Rietumvācijas federālajām zemēm, ir viszemākais reģistrētais ārvalstnieku skaits. Tā 1994. gadā uz dzīvi bija apmetušies tikai 140 000 jeb 5,1% ārvalstnieku. Lielākās cittautiešu kopienas 1999. gadā bija turki (42 000) un bijušās Dienvidslāvijas iedzīvotāji (14 000).
2007. gada beigās 20 iedzīvotāju skaita ziņā lielākās pilsētas bija:
Jānis Jubalts
Jānis Jubalts (dzimis Jelgavā) ir Prāta Vētras ģitārists. Viņš ir grupas dalībnieks kopš tās dibināšanas 1989. gadā. Jubalta vecmamma pa mātes līniju ir lietuviete un bērnībā ar viņu runāja krieviski. Pabeidzis Jelgavas 1. vidusskolu 1992. gadā. Darbojies arī grupā The Metals no 1990. līdz 1991. gadam.
Hudāčeks
Hudāčeks (sl; sieviešu dzimtē Hudāčkova (Hudáčková)) ir slovāku cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mortīra
Mortīra — artilērijas ierocis ar īsu stobru (parasti stobra garums nepārsniedz 15 kalibrus), šāviņu izsviež stāvā trajektorijā. Mortīras paredzētas īpaši stipru aizsardzības būvju iznīcināšanai, kā arī tādu mērķu iznīcināšanai, kuri atrodas aizsegā aiz sienām vai atrodas ierakumos. Mortīras tiek izmantotas kopš XV gadsimta. Pirmssākumos mortīras bija paredzētas mērķu iznīcināšanai, kurus nevarēja sašaut tiešā tēmējumā, piemēram, pretinieku kareivju iznīcināšanai ierakumos vai aiz cietokšņa sienām, ēku un nocietinājumu iznīcināšanai. 19. un 20. gadsimtu mijā sevišķi izturīgu fortifikācijas būvju iznīcināšanas funkcijas no mortīrām pārņēma haubices, kurām, salīdzinājumā ar mortīrām, bija garāks stobrs un mazāks stobra pacēluma leņķis. Tomēr atsevišķus artilērijas ieročus joprojām klasificēja kā mortīras. Piemēram, Otrā pasaules kara laikā Sarkanās armijas bruņojumā bija 280 mm mortīra, vācu puse izmantoja 600 mm pašgājēju mortīru "Karl" (Gerät 040/041). Kā kājnieku atbalsta ieroci, mortīras 20. gs. sākumā aizvietoja mīnmetēji. Pēc Otrā pasaules kara lietošanā palika tikai pašgājēja tipa mortīras.
28. februāris
28. februāris ir gada 59. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 306 (307 garajā gadā) dienas.
Vārda dienas
Justs, Skaidra, Skaidrīte
731. vienība
731. vienība (ja) bija slepena Japānas Impērijas armijas vienības, kas Japānas karā Ķīnā (1937—1945) un Otrā pasaules kara laikā veica bioloģisko ieroču pētījumus un dažāda veida eksperimentus ar cilvēkiem.
Vienība bija maskēta kā ūdens attīrīšanas vienība un bija bāzēta Japānas okupētajā Ķīnas daļā. Vairāki austrumu un rietumu informācijas avoti lēš, ka 731. vienības eksperimentos ir gājuši bojā apmēram 3000 — cilvēku — ķīniešu, korejiešu, mongoļu, sabiedroto civiliedzīvotāji un karagūstekņi (īpaši krievu gūstekņu).
Bez 731. vienības pastāvēja arī līdzīgas vienības, kas darbojās pārējās japāņu okupētajās teritorijās, laika posmā no 1931. līdz 1945. gadam un bija atbildīgas par daudziem pastrādātajiem kara noziegumiem okupētajās teritorijās.
Pēc kara un vienības izformēšanas liela daļa personu, kas bija darbojušās vienībā, netika tiesātas kara tribunālā, jo viņu drošību nodrošināja ASV okupācijas spēki Japānā, apmaiņā pret viņu pētījumiem bioloģisko ieroču jomā.
Ingrīda Bergmane
Ingrīda Bergmane (dzimusi Stokholmā, mirusi  Londonā) bija zviedru aktrise. Trīskārtēja Amerikas Kinoakadēmijas balvas laureāte — divas reizes saņēmusi šo balvu kā labākā aktrise galvenajā lomā ("Gāzes gaisma" (1944), "Anastasija" (Anastasia, 1956)) un vienu reizi kā labākā aktrise otrā plāna lomā ("Slepkavība Austrumu ekspresī" (1974)).
Pirmā Bergmanes kinoloma bija 1932. gadā, pēdējā — 1982. gadā. No 1939. gada sāka spēlēt Holivudas filmās.
Klasiska ir Bergmanes loma Maikla Kertica 1943. gada filmā "Kasablanka", kurā viņa spēlē kopā ar Hamfriju Bogartu. Piedalījusies Alfreda Hičkoka, Ingmara Bergmana, Roberto Roselīni un citu ievērojamu kinorežisoru filmās.
Odzienas muižas alus
Odzienas muižas alus ir alus darītājs Latvijā, kas savu darbību uzsāka 2014. gadā vēsturiskās Odzienas muižas dzirnavās-pienotavā ar Eiropas Savienības Struktūrfondu atbalstu.
Džordžs Bērklijs
Džordžs Bērklijs (en, — ), pazīstams arī kā bīskaps Bērklijs, bija Īrijas Karalistē dzimis un angļu valodā rakstošs filozofs, kura būtiskākais sasniegums filozofijā ir subjektīvā ideālisma iedibināšana.
Biogrāfija
Bērklija vārdā nosaukta Bērkli pilsēta, Kalifornijā, ASV - ievērojams izglītības un zinātnes centrs.
Bērklija filozofiskie uzskati
Subjektīvo ideālismu īsi var formulēt vienā teikumā: "Būt nozīmē tapt uztvertam." Bērklijs uzrakstīja daudzus darbus, tostarp "Traktātu par cilvēka zināšanu principiem" (Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge) (1710), ko sarakstīja jau 25 gadu vecumā. Tajā Bērklijs postulē, ka visas cilvēka sajūtas ir subjektīvas, cilvēks uztver nevis objektīvo realitāti, bet gan savas apziņas stāvokļus. Nevar runāt par objekta eksistenci, pirms tas nav uztverts ar maņām. Materiālo lietu pasaule nepastāv, pastāv tikai idejas. Bērklijs, izmantojot subjektīvo ideālismu, pretojās tobrīd izplatītajam ateismam un materiālismam.
Bērklijs vissvairāk nodarbojās ar jautājumu par objektīvas realitātes eksistenci, cilvēka uztveri, reālo un iedomāto. Viņš argumentēja, ka jāpastāv citiem cilvēkiem un pasaule visiem jāuztver vienādi tāpēc, ka 1) citi cilvēki pauž savu viedokli un 2) cilvēki spēj vienoties par realitātes īpašībām, tās ir līdzīgas un konstantas.
Daži no Bērklija atzinumiem:
Japiezīmē, ka nozīmīga vieta Bērklija teorijā bija Dieva eksistencei, piemēram: pastāv tas, kas tiek uztverts, taču viss vienmēr objektīvi pastāv, jo vienmēr ir bijis un vienmēr būs Dievs.
Deivida Hjūma kauzalitātes un objektivitātes filozofija ir viena Bērklija filozofijas aspekta padziļinājums. Imanuels Kants apgalvoja, ka Bērklija principi padarot objektīvas zināšanas neiespējamas.
Vladimīrs Mihāliks
Vladimīrs Mihāliks (dzimis 1987. gada 29. janvārī) ir slovāku hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) Mihāliks spēlē Slovākijas Ekstralīgas vienībā Mihalovces "Dukla".
Spēlētāja karjera
Jau 2005. gadā Mihāliks pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties WHL līgas klubam Reddīras "Rebels". 2007. gadā aizsargs uzsāka spēlēt AHL kluba Norfolkas "Admirals" rindās.
2008.—09. gada sezonā Mihāliks debitēja NHL, aizvadot 11 spēles Tampabejas "Lightning" rindās. Nākamajā sezonā Mihāliks aizvadīja vēl četras spēles "Lightning" sastāvā, taču 2010.—11. gada sezonā NHL nespēlēja, visu sezonu pavadot AHL.
2011. gada vasarā Mihāliks atgriezās Eiropā, pievienojoties KHL kluba Popradas "Lev" rindām. Gadu vēlāk hokejists parakstīja līgumu ar Bratislavas "Slovan", tās sastāvā spēlējot līdz pat 2016. gadam. Tad Mihāliks pievienojās HK Banska Bistrica rindām, nākamās četras sezonas aizvadot Slovākijas Ekstralīgā.
Slovākijas hokeja izlases rindās Mihāliks spēlējis 2010., 2013. un 2014. gada Pasaules čempionātos.
Serdžo Leone
Serdžo Leone (it; dzimis, miris ) bija itāļu kinorežisors, producents un scenārists. Parasti tiek asociēts ar "itāļu vesternu" jeb "spageti vesternu" žanru.
Kinematogrāfijā sācis darboties pirmajos pēckara gados, sākotnēji bija režisora palīgs (apmēram 50 filmās). Tāpat nodarbojās ar scenāriju rakstīšanu. Leone pabeidza Mario Bonāra filmu "Pompejas pēdējās dienas" (Gli ultimi giorni di Pompei; 1959). Viņa pirmā patstāvīgi režisētā filma bija 1961. gada "Rodas koloss" (Il Colosso di Rodi). Licis pamatus "itāļu vesternu" žanram ar 1964. gada filmu "Par sauju dolāru" (Per un pugno di dollari), ko uzņēmis ar pseidonīmu Bobs Robertsons. Šī bija pirmā filma viņa "dolāru" triloģijā (Trilogia del dollaro), vēl šajā triloģijā ietilpst "Par dažiem liekiem dolāriem" (Per qualc he dollaro in più; 1965) un "Labais, ļaunais un neglītais" (Il buono, il brutto, il cattivo; 1966). Vēlāk veidojis "reiz" trioloģiju, kur ietilpst filmas "Reiz rietumos" (C'era una volta il West, 1968), Duck, You Sucker! (Giù la testa, 1971) un "Reiz Amerikā" (C'era una volta in America, 1984).
Telefonija
Telefonija ir zinātnes un tehnikas nozare, kas aptver telefona sakaru sistēmu uzbūves principu izpēti, aparatūras izstrādi telefona sakaru realizēšanai un izmantošanai, kā arī balss informācijas pārraides kvalitātes novērtēšanu telefona sakaru kanālos.
Telefonu tīkls ir iekārtu un kabeļu kopums, kas nodrošina telefona funkcionēšanu.
Māris Mihelsons
Māris Mihelsons (dzimis, Jelgavā, Latvijā) ir Prāta Vētras taustiņinstrumentālists. Viņš ir grupas dalībnieks kopš tās dibināšanas 1989. gadā. Viņam ir meita Maija un dēls Andrejs. Viņš ir mācījies Jelgavas 1.ģimnāzijā, Latvijas Lauksaimniecības universitātē. Mihelsons arī ir Prāta Vētras albumu Veronika un Četri krasti dizaineris.
Telefonija
Ciparu sakaru kanāli
Ciparu sakaru kanāli tiek veidoti ar datu apstrādes paņēmieniem. Pēdējā laikā starp centrālēm lieto ciparu kanālus. Ciparu kanālus parasti veido, izmantojot optiskos kabeļus.
Analogie sakaru kanāli
Analogajos sakaru iekārtās kanālu dalīšanai lieto frekvenču dalīšanu. Šādas iekārtas sauc par blīvēšanas aparatūru.
Abonentu līnijas
Centrāles ar telefonu aparātiem savieno abonentu līnijas. Telefona sarunas trakts līdz centrālei ir duplekss. Telefona līnijas sarunas trakta barošanas spriegums ir 60 voltu līdzstrāva. Zvana signāls ir 110 voltu maiņspriegums. Pilsētas abonentu līnijas mēdz būt analogas.
Telefonu centrāles
Telefonu centrāle ir sistēma, kas savieno telefonu abonentus zvanu laikā.
Centrālās baterijas centrāles
Telefona aparāta mikrofona barošana notiek caur telefona līniju no centrāles barošanas avota. Dažādām centrālēm šis līdzspriegums ir 12 - 60V.
Vietējās baterijas centrāles
Vietējās baterijas telefoniem ir baterija (parasti galvaniskā) mikrofona barošanai. Šajā gadījumā telefona līnijā līdzsprieguma nav. Vietējo bateriju visbiežāk izmantoja kopā ar rokas komutatoriem.
Ciparu centrāles
Parasti telefonu centrāle arī nodrošina telefonu aparātu barošanas spriegumu. Šādu barošanas veidu sauc par centrālās baterijas (CB) barošanu. Dažos gadījumos, piemēram lauka telefonam lieto vietējās baterijas barošanu (VB).
Telefonu centrāles lieto visi fiksētie un mobilie telefonu tīkli. Mūsdienu digitālās telefonu centrāles būtībā ir specializēti datori (maršrutētāji). Fiksēto telefonu tīklu centrālēm parasti ir relatīvi liels daudzums (no dažiem desmitiem līdz dažiem desmitiem tūkstošu) maza ātruma interfeisu, pie kuriem pieslēdz līnijas uz atsevišķiem telefoniem un neliels daudzums (daži) liela ātruma interfeisi, caur kuriem centrāli savieno ar citām centrālēm.
Dažreiz, nomaļākām vietām, lieto vienkāršotas konstrukcijas "centrāles", kas mazā ātruma interfeisus sablīvē vienā liela ātruma interfeisā un neko vairāk. Šādā gadījumā, telefona saruna starp diviem pie šādas iekārtas pieslēgtiem telefoniem, iet caur augstāka līmeņa centrāli. Mobilo telefonu bāzes stacijas darbojas pēc līdzīgiem principiem.
Vaidava
Vaidava var būt:
Community
Community ir ASV situāciju komēdijseriāls, kura autors ir Dens Harmons. Seriāls tika pārraidīts NBC televīzijas kanālā ASV laikā no līdz  (pirmās piecas sezonas), sestā sezona tiek pārraidīta ''Yahoo! Screen''. Seriālam kopumā pašlaik ir iznākušas 6 sezonas (110 sērijas).
Seriāls ir par community tipa koledžas studentiem, kas tajā nokļuvuši dažādu mērķu vadīti. Seriālā uzmanība tiek koncentrēta uz sākotnējo spāņu valodas mācību grupu un tās dalībniekiem. Seriālā bieži tikušas parodētas dažādas filmas un televīzijas klišejas. Lielākā daļa sēriju nosaukumu veidoti tā, lai atgādinātu mācību kursu nosaukumus, piemēram, Anthropology 101. Seriālā galvenās lomas attēlo Džoels Makheils, Džiliana Džeikobsa, Denijs Pudi, Iveta Nikola Brauna, Elisone Brī, Donalds Glovers, Kens Jeongs, Čevijs Čeiss un Džims Rašs.
Community guva labas kritiķu atsauksmes, 2010., 2011. un 2012. gadā tas atradās vairāku kritiķu labāko seriālu topa sarakstā.
2014. gada maijā NBC atcēla seriāla turpmāku filmēšanu pēc piecām sezonām, tomēr nākamajā mēnesī ''Yahoo! Screen'' pasūtīja 13 sērijas garu sesto sezonu.
Strīķupe (Gaujas pieteka)
Strīķupe, saukta arī Vaidava, ir Gaujas labā krasta pieteka Cēsu un Valmieras novados. Iztek no Vaidavas ezera. 2 km no iztekas atrodas Vaidavas dzirnavu ezers, kura aizsprosts regulē arī ezera līmeni. Upes augštece atrodas Burtnieka līdzenumā, bet lejtece — Gaujas senlejā. Pēdējos kilometrus līdz ietekai Gaujā upe tek pa izteiktu, vairāk kā 10 m dziļu ieleju. Ietek Gaujā lejpus Ērgļu klintīm.
Lielākā pieteka: Baužupīte (4 km; labā). Krastos atrodas Kalēja ala, Stoķu klintis un Patkula ala.
Libors Hudāčeks
Libors Hudāčeks (dzimis 1990. gada 7. novembrī) ir slovāku hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2022) Hudāčeks spēlē KHL klubā Ņižņekamskas "Neftekhimik".
Viņa brālis Jūliuss Hudāčeks arī ir hokejists.