cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuršu kāpas
Vēsture
1595. gadā Kaspars Hennenbergers pierakstīja kursenieku teiku par Kuršu kāpu izcelšanos, saskaņā ar kuru 1190. gadā šajā vietā esot plosījies tik spēcīgs negaiss, kāds neesot bijis kopš ūdensplūdu laikiem un kāpas 12 gadu laikā esot sapūtis stiprs ziemeļu vējš, bet Adalberts Becenbergers pierakstījis kursenieku teiku par Šatenurti, Preilu un Nidu. Tās esot dibinājuši trīs Klaipēdā sagūstīti laupītāji Švarcerīss (Schwarzeries), Prailerīss un Niderīss, kas nāvessoda vietā uzsēdināti uz plostiem un palaisti jūrā, bet aizpūsti līdz kāpām, kur izsēdušies un apmetušies uz dzīvi.
16. gadsimtā sākās jauns kāpu veidošanās posms. Koku izzušana no strēles, ko izraisīja pārāk intensīva lopkopība un koku izciršana laivu būvei Kēnigsbergas 1757. gada aplenkumam, noveda pie tā, ka smilšu kāpas sāka pārvietoties, aprokot veselus ciemus. Satraukta par šīm problēmām, Prūsijas valdība 1825. gadā šeit sāka finansēt plaša mēroga apmežošanas un apzaļumošanas projektus. Pateicoties šiem centieniem, lielākā strēles daļa tagad ir klāta ar mežu. Savulaik latviešvalodīgo kursenieku zvejnieku kopienas apdzīvoja arī Klaipēdas apkārtni, Sembas pussalu un Baltijas jūras piekrasti līdz pat Gdaņskai. Līdz 19. gadsimtam Kuršu kāpas apdzīvoja pamatā kursenieki, kā arī nozīmīga vācu mazākumtautība dienviddaļā un lietuvieši ziemeļdaļā. Kursenieki pakāpeniski iznīka pārtautošanas un citu iemeslu dēļ, un mūsdienās to gandrīz nav atlicis. Līdz Otrajam pasaules karam, kursenieku valoda bijusi ļoti izplatīta Kuršu kāpās. Tā ir ļoti līdzīga latviešu valodai, tāpēc latvieši un kursenieki var labi saprast viens otru. Mūsdienās palikuši tikai nedaudzi kursenieku valodas pratēji. Liela daļa kara beigās un PSRS okupācijas laikā devušies trimdā uz Vāciju vai tika deportēti. Kursenieku identitāte ir ļoti sarežģīta, to var pētīt dažādos aspektos. Kursenieki bieži vien sevi apzinās kā vāciešus, jo Kuršu kāpas bijusi Vācijas (iepriekš Prūsijas) teritorija, kura tagad pieder Lietuvai. Par latviešiem kursenieki sevi neuzskata, jo daudzi no Kurzemes izceļojuši 16. un 17. gadsimtā, kad latviešu tautiskā apziņa vēl nebija izveidojusies. Padomju Savienības laikā Kuršu kāpas bija slēgta pierobežas teritorija. Pēc PSRS sabrukuma šeit uzplauka tūrisms. Daudz agrāko iedzīvotāju pēcnācēji izvēlas Kuršu kāpas par savu atpūtas vietu.
Kopš 2000. gada Kuršu kāpas ir iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
2014. gada 25. aprīlī Lietuvas Kuršu kāpu daļā izcēlās plašs ugunsgrēks, kurā izdega 130 hektāri meža.
Andris Biedriņš
Andris Biedriņš (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlēja centra pozīcijā, bijis Latvijas basketbola valstsvienības spēlētājs. Pēdējās spēles aizvadījis 2013. gadā Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) kluba Jūtas "Jazz" sastāvā, taču karjeras lielāko daļu spēlēja Goldensteitas "Warriors".
Karjeru uzsāka BK Skonto, tā sastāvā spēlēja LBL un FIBA Europe līgā. 2004. gada NBA draftā Biedriņu izraudzījās Goldensteitas "Warriors" pirmajā kārtā ar kopējo 11. numuru. Viņš kļuva par pirmo draftēto basketbolistu Latvijas basketbola vēsturē.
Panākumus NBA sāka gūt, sākot ar 2006.—2007. gada sezonu, kad par kluba galveno treneri kļuva Dons Nelsons. Nākamajās trijās sezonās latviešu basketbolists guva vairāk par 9,5 punktiem vidēji spēlē, un 2007. gadā komanda pirmoreiz pēc ilgāka pārtraukuma arī kvalificējās NBA izslēgšanas spēlēm. Pēc 2010.—2011. gada sezonā gūtā savainojuma vairs neuzrādīja tādu sniegumu, kāds bija pirms savainojuma. 2013. gadā viņu aizmainīja uz Jūtas "Jazz", kura sastāvā aizvadīja vienīgi 6 spēles, un pēc tam, kad tika atbrīvots no komandas, noslēdza spēlētāja karjeru. Ar NBA nospēlētām 516 regulārā čempionāta spēlēm A. Biedriņš ir spēlētājs ar garāko karjeru starp Latvijas basketbolstiem pasaulē vadošajā profesionālajā līgā, kā arī ar nopelnīto lielāko kopējo atalgojumu.
Kopā ar Latvijas izlasi ir izcīnījis 13. vietu 2007. gada un 2009. gada Eiropas čempionātā.
Karjera Eiropā
A. Biedriņš basketbolista gaitas uzsāka Valtera basketbola skolā. Viņa pirmais treneris bija Raivo Otersons, kurš vairākus gadus jauno talantu gatavoja individuāli, pilnveidojot tieši tās īpašības, kas nepieciešamas centra spēlētājiem.
2002.—2003. gada sezonas sākumā 16 gadu vecumā viņš pievienojās basketbola klubam "Skonto", komandas galvenais treneris bija Valdis Valters. Viņš sevi apliecināja kā ietekmīgu spēlētāju. A. Biedriņš piedalījās 41 LBL spēlē, vidēji spēlē guva 2,9 punktus, savāca 4,6 atlēkušās bumbas un bloķēja 1,32 pretinieku metienus, viņš meta ar 59,8% lielu precizitāti no spēles. Par saviem panākumiem viņš tika atzīts par visas sezonas līgas labāko jauno spēlētāju. 2003.-2004. gada sezonā FIBA Europe līgā viņš vidēji spēlē guva 18,6 punktus, izcīnīja 8,2 atlēkušās bumbas un 1,82 reizes nobloķēja pretinieku metienus. Savā otrajā LBL sezonā viņš piedalījās 28 spēlēs, kurās vidēji spēlē guva 18,0 punktus, savāca 8,9 atlēkušās bumbas, atdeva 1,3 rezultatīvas piespēles un bloķēja 1,86 pretinieku metienus, no spēles viņš meta ar 61,5% lielu precizitāti. Pēc aizvadītām divām sezonām Latvijā viņš pieteicās NBA draftam.
NBA karjeras sākums
2004. gada NBA draftā viņu izraudzījās Goldensteitas "Warriors" pirmajā kārtā ar kopējo 11. numuru. A. Biedriņš kļuva par pirmo latviešu basketbolistu, kas ir ticis draftēts NBA draftā un otro latvieti pēc Gundara Vētras, kas spēlējis NBA.
2005.—2006. gada sezona bija veiksmīgāka, tajā A. Biedriņš piedalījās 68 spēlēs, tomēr vidējais spēles laiks pieauga pavisam nedaudz, sasniedzot 14,1 minūti vidēji spēlē. Tajās viņš vidēji spēlē guva 3,8 punktus un savāca 4,2 atlēkušās bumbas. Viņš nespēja kardināli uzlabot savu sniegumu. A. Biedriņš tika izsmiets par savu vājo soda metienu precizitāti (30,6%) un nespēju ilgi spēlēt nesaņemot piezīmes. Otrajā sezonā 1000 minūšu laikā viņš 109 reizes pārkāpa noteikumus un tika sodīts ar piezīmi. "Warriors" fani bija nelabvēlīgi noskaņoti pret latviešu centra spēlētāju, viņam Goldensteitas "Warriors" fanu mājaslapā tika iedota iesauka "Vienas minūtes spēlētājs", jo A. Biedriņš nespēja nepārkāpjot noteikumus nospēlēt ilgāk par 1 minūti.
2006.—2007. gada NBA sezona
Trešajā gadā NBA A. Biedriņam paveicās — treneri M. Montgomeriju nomainīja leģendārais treneris Dons Nelsons. D. Nelsons pirms tam trenēja Dalasas "Mavericks" un 1996. gadā tika nosaukts par vienu no 10 izcilākajiem NBA visu laiku treneriem. Viņš uzticējās latviešu centram, ļaujot iet laukumā starta pieciniekā un nosaucot latvieti par labāko centru, ko jebkad trenējis. A. Biedriņš doto iespēju izmantoja, vidēji spēlē gūstot 10,3 punktus un izcīnīdams 9,5 atlēkušās bumbas. Šajā sezonā viņš bija visas līgas precīzākais metienu izpildītājs (62,1%). Viena no labākajām spēlēm sezonā bija pret Sanantonio "Spurs" basketbolistiem. A. Biedriņa pārstāvētais klubs uzvarēja pretiniekus ar 119—111. Latvietis šajā spēlē apliecināja sevi pret "Spurs" līderi Timu Dankanu. T. Dankans bija labāks punktu guvējs (22 punkti pret 18 punktiem) un atlēkušo bumbu savācējs (16 pret 15), taču A. Biedriņš šajā spēlē bloķēja 6 pretinieku metienus, tai skaitā trīs T. Dankana metienus trešajā ceturtdaļā.
2006. gada 24. novembrī A. Biedriņš aizvadīja karjeras rezultatīvāko spēli, gūstot 31 punktu pret Denveras "Nuggets", lai gan šajā spēlē laukumā devās kā rezervists.
Šajā sezonā viņš bija piektais balsojumā par visvairāk progresējušo NBA spēlētāju, balsojumā uzvarēja viņa komandas biedrs Monta Eliss.
2007.—2008. gada NBA sezona
2007.—2008. gada sezonā Biedriņš uz laukuma izgāja 76 spēlēs, 56 spēles sāka starta sastāvā. Vismaz 20 punktus guva sešās spēlēs (16. novembrī pret "Clippers" guva 23 punktus), 29 spēlēs uz laukuma pavadīja vismaz 30 minūtes, piecās — vairāk par 40 minūtēm. 27 spēlēs guva double-double, 37 spēlēs savāca vismaz desmit atlēkušās bumbas.
2008.—2009. gada NBA sezona
A. Biedriņš noslēdza jaunu līgumu ar "Warriors", kas paredzēja, ka nākamajos sešos gados viņš saņems līdz pat 62 miljoniem dolāru. Pēdējā līguma gadā spēlētājam bija izvēles tiesības pagarināt līgumu ar komandu vai noslēgt līgumu ar citu klubu. Tobrīd šis bija ienesīgākais līgums Latvijas sporta vēsturē, vēlāk to pārspējuši vienīgi divu citu basketbolistu Kristapa Porziņģa un Dāvja Bertāna līgumi.
Tāpat A. Biedriņš tika pasludināts par vienu no komandas kapteiņiem. 2008.—2009. gada sezonā A. Biedriņš uzstādīja karjeras rekordu gūtajos punktos (11,9), atlēkušajās bumbās (11,2), rezultatīvajās piespēlēs (2,0) un bloķētajos metienos (1,6). Kopumā viņš piedalījās 62 spēlēs, 58 no tām iziedams starta pieciniekā. Viņš izlaida 20 spēles, tai skaitā 17 spēles savainojumu dēļ.
2009.—2010. gada NBA sezona
2009.—2010. gada NBA sezonā latviešu basketbolists piedalījās tikai 33 spēlēs, no kurām 29 izgāja starta sastāvā. Vidēji spēlē viņš laukumā pavadīja 23,1 minūti, kas bija zemākais pavadīto minūšu laiks kopš otrās sezonas (2005—2006). Viņš gandrīz visu sezonu cīnījās ar vairākām traumām, tai skaitā muguras un cirkšņa traumām. To dēļ viņš izlaida vairākas nedēļas līdz viņam tika veikta cirkšņa operācija. Viņa statistiskie rādītāji šajā sezonā salīdzinājumā ar izdevušos 2008.—2009. gada sezonu bija ļoti vāji: 16% liela precizitāte no spēles, vidēji spēlē gūti 5 punkti, savāktas 7,8 atlēkušās bumbas un 1,3 bloki. Piedevām kluba treneris D. Nelsons kritizēja A. Biedriņu par intensitātes un agresivitātes trūkumu laukumā pavadītajā laikā.
2010.—2011. gada NBA sezona
A. Biedriņš pirmoreiz oficiālā spēlē izgāja laukumā "Warriors" pirmajā pirmssezonas treniņspēlē. Šajā spēlē viņš guva 8 punktus un savāca 10 atlēkušās bumbas. Komandas biedri un jaunais komandas galvenais treneris atzinīgi izteicās par latvieša parādīto spēli. Sezonas sākumā viņš vairākās spēlēs savāca apmēram vai arī vairāk par desmit atlēkušajām bumbām, vidēji laukumā pavadot ap 30 minūtēm. Pret "Jazz" 5. novembrī Biedriņš savāca 20 atlēkušās bumbas, 26. novembrī pret "Grizzlies" viņš guva 28 punktus un savāca 20 atlēkušās bumbas, 30. novembrī pret "Spurs" latvietis savāca 18 atlēkušās bumbas. Vēlāk viņš guva savainojumu, pēc kura vairs neparādīja sezonas sākumā parādīto sniegumu. 2010.—2011. gada sezonu Biedriņš pabeidza ar vidēji spēlē gūtiem 5 punktiem, 7,2 atlēkušajām bumbām.
2011.—2012. gada NBA sezona
2011.—2012. gada sezona tika uzsākta vien 25. decembrī lokauta dēļ. Biedriņš piedalījās 47 regulārās sezonas spēlēs no 66 aizvadītajām spēlēm. Tā bija viņa līdz šim mazrezultatīvākā sezona, vidēji spēlē tika gūti 1,7 punkti, veiksmīgakā viņam bija sezonas pirmā spēle pret "Clippers", kad latvietis guva 10 punktus (sezonas rekords) un savāca 8 atlēkušās bumbas, vēl viņš 17. janvārī pret "Cavaliers" savāca 11 atlēkušās bumbas (sezonas rekords).
2012.—2013. gada NBA sezona
2012.—2013. gada sezona Biedriņam nebija veiksmīga, viņš piedalījās 53 spēlēs, no kurām deviņas sāka starta sastāvā. Vairākumā spēļu viņš uz laukuma pavadīja mazāk par desmit minūtēm, tāpat nevienā no spēlēm neguva vairāk par 4 punktiem (vidēji spēlē 0,7 punkti). 26. decembra spēlē pret "Jazz" latvietis izcīnīja 12 atlēkušās bumbas. 19. februārī pret "Jazz" Biedriņš aizvadīja savu 500. spēli NBA, tajā viņš gandrīz 16 laukumā pavadītajās minūtēs guva 2 punktus un savāca 2 atlēkušās bumbas.
"Warriors" regulāro sezonu pabeidza 6. vietā Rietumu konferencē, tādējādi kvalificējoties izslēgšanas spēlēm, kurā sasniedza pusfinālu, kur zaudēja "Spurs". Biedriņš izslēgšanas spēlēs uz laukuma izgāja trijās spēlēs, neizpildīja nevienu metienu, vien trešajā spēlē aizvadīja vairāk par 10 minūtēm (pirmajās divās: 2—3 minūtes).
2013.—2014. gada NBA sezona
2013. gada jūlijā A. Biedriņš tika aizmainīts uz Jūtas "Jazz" kopā ar Brendonu Rašu un Ričardu Džefersonu, lai atbrīvotu klubā vietu Andrē Igudalas piesaistīšanai. 2013.—2014. gada sezonas laikā Biedriņš "Jazz" sastāvā piedalījās vienīgi 6 spēlēs, kurās vidēji guva 0,5 punktus, spēlējot vidēji tikai 7,5 minūtes spēlē. 2014. gada 5. aprīlī A. Biedriņš tika atbrīvots no "Jazz".
Latvijas izlase
A. Biedriņš ir spēlējis Latvijas U-16 un U-18 izlasēs.
Jau kopš savas pirmās spēles nacionālajā pieaugušo izlasē viņš bija viens no tās līderiem. Tomēr NBA spēlētāja iesaistīšana pagaidām nav nesusi izlasei cerētos panākumus un abos Eiropas čempionātos ar A. Biedriņa piedalīšanos izlase ir ieņēmusi vien 13. vietu. Izlases gatavošanās un starts 2009. gada Eiropas čempionātā bija saistīts ar dažādiem skandāliem, sistemātisku disciplīnas neievērošanu un sportiskā režīma pārkāpumiem. Viens no galvenajiem šo notikumu dalībniekiem bija arī lielākā zvaigzne Latvijas izlasē A. Biedriņš. Pēc šī čempionāta vairākiem tā dēvētās "tusētāju paaudzes" spēlētājiem Latvijas Basketbola savienība piesprieda dažādu termiņu diskvalifikāciju startiem valsts izlasē. Tai skaitā nosacītu diskvalifikāciju uz vienu gadu saņēma arī A. Biedriņš.
Privātā dzīve
Mācījies Rīgas 64. vidusskolā.
Valis
Valis var būt:
Andris Biedriņš
Privātā dzīve
Basketbolists dzīvo Sanfrancisko, Kalifornijā. Spēlējot "Warriors" A. Biedriņš bieži iesaistījās komandas rīkotajās labdarības akcijās. Šajā ziņā viņš bija aktīvs jau savā debijas sezonā, taču A. Biedriņa angļu valodas zināšanas tobrīd vēl bija vājā līmenī.
Vasaras atvaļinājumu A. Biedriņš parasti pavada Latvijā un šeit viņš regulāri nonāk dzeltenās preses uzmanības lokā. Īpaši tas bija pamanāms 2009. gada vasarā, kad izlase sāka gatavošanos 2009. gada Eiropas čempionātam, dzeltenā prese plaši aprakstīja arī A. Biedriņa attiecības ar bijušo basketbolista Sanda Valtera sievu Katrīnu Valteri.
2012. gada jūnijā apprecējās ar Madaru Grīnbergu, kas bija TV šova "Latvijas princese" otrās vietas ieguvēja un basketbolista Armanda Šķēles bijusī draudzene. 2011. gada 2. aprīlī viņiem piedzima dēls Emīls, bet 2015. gada 5. janvārī meita Elizabete.
Ņemot vērā vienīgi algas apmēru, A. Biedriņš ir bijis Baltijas visvairāk pelnošākais sportists, kopā karjeras laikā nopelnītais teorētiskais atalgojuma apmērs — 62 208 776 dolāru.
Diena (nozīmju atdalīšana)
Diena var būt:
Raudupiete
No latviešu valodas darbs tika tulkots igauņu, vācu, krievu, zviedru, somu, angļu, ķīniešu un lietuviešu valodā.
1914. gadā Anna Brigadere pēc šīs noveles motīviem sarakstīja lugu ar tādu pašu nosaukumu. Noveles motīvi izmantoti arī Rīgas Kinostudijas aktierfilmas "Salna pavasarī" scenārijā.
Verners Heizenbergs
Verners Kārlis Heizenbergs (de; dzimis Vircburgā, miris  Minhenē) bija ievērojams fiziķis un Nobela prēmijas laureāts, viens no kvantu mehānikas teorijas pamatlicējiem. Visbūtiskākais Heizenberga ieguldījums zinātnē ir Heizenberga nenoteiktības principa formulēšana.
Dzīvesgājums
Dzimis 1901. gadā Vircburgā. Būdams students, Heizenbergs 1922. gadā Getingenē satika Nīlsu Boru, ar kuru vēlāk ilgi un veiksmīgi sadarbojās. 1925. gadā, būdams tikai 23 gadus vecs, viņš pirmoreiz formulēja kvantu mehānikas pamatprincipus. 1927. gadā Heizenbergs atklāja savu nenoteiktības principu, kas vēstī: nav iespējams precīzi noteikt reizē daļiņas ātrumu un pozīciju; rezultāts vienmēr būs zināmā mērā kļūdains, turklāt kļūda vienmēr būs lielāka par noteiktu konstanti. Kopā ar Boru Heizenbergs palīdzēja izveidot kvantu mehānikas Kopenhāgenas interpretāciju.
1932. gadā Heizenbergs saņēma Nobela prēmiju fizikā "par kvantu mehānikas radīšanu".
Otrā pasaules kara laikā Heizenbergs palika Vācijā un strādāja nacistu režīmam. Viņš vadīja Vācijas kodolieroču programmu, taču viņa sadarbības apmēri ir neskaidri. Šīs programmas eksistenci viņš Boram atklāja 1941. gadā pēc kādas konferences, kas risinājās Kopenhāgenā. Pēc tikšanās strauji pārtrūka Bora un Heizenberga ilgā draudzība. Vēlāk Bors pievienojās Manhetenas projektam, ASV kodolieroču izstrādes programmai. Vācijai tā arī neizdevās radīt atombumbu. Uzskata, ka Heizenbergs, iespējams, aizkavējis projekta realizēšanu morālu apsvērumu dēļ. Pēc kara tā lika manīt pats Heizenbergs, taču Bors apgalvo, ka, spriežot pēc 1941. gada sarunas, viņš neesot jutis nekādus pašpārmetumus.
Heizenberga epitāfija esot: "Viņš guļ kaut kur šeit." - nepārprotama norāde uz viņa atklāto nenoteiktības principu.
Mīkaels Sāmuelsons
Mīkaels Sāmuelsons (sv; dzimis Mariefredā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, labās malas uzbrucējas. Karjeras laikā aizvadījis 13 sezonas un 699 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 2008. gadā kopā ar Detroitas "Red Wings" izcīnot Stenlija kausu. 2006. gadā Zviedrijas hokeja izlases sastāvā kļuvis par olimpisko un pasaules čempionu. Sāmuelsons ir neformālā Trīs zeltu kluba biedrs.
Karjera
M. Sāmuelsons karjeru uzsāka Zviedrijas klubā Södertälje SK 1994. gadā kā juniors. Vēl Zviedrijā ir pārstāvējis IK Nyköping, Frölunda HC un Brynäs IF. 1998. gada NHL draftā viņu Sanhosē "Sharks" izraudzījās ar kopējo 145. kārtas numuru. Nacionālajā hokeja līgā M. Sāmuelsons debitēja 2000.—2001. gada sezonā. Pēc spēlēšanas "Sharks", Ņujorkas "Rangers", Pitsburgas "Penguins" un Floridas "Panthers" sastāvos viņš 2004.—2005. gada lokauta dēļ atgriezās Eiropā. Pēc lokauta beigām zviedru hokejists parakstīja līgumu ar Detroitas "Red Wings", kluba sastāvā 2008. gadā izcīnīja Stenlija kausu. Pēc četrām Detroitā pavadītām sezonām viņš 2009. gada jūlijā pārgāja uz Vankūveras "Canucks", taču vēlāk spēlēja arī Floridas "Panthers" sastāvā.
2012. gada vasarā uzbrucējs atgriezās Detroitās, "Red Wings" rindās aizvadot nākamās divas sezonas. 2014. gadā Sāmuelsons atgriezās Zviedrijā, savu pēdējo profesionālo sezonu aizvadot Djurgårdens IF rindās.
Zviedrijas izlases sastāvā ir izcīnījis uzvaru 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs un 2006. gada Pasaules čempionātā hokejā. Pateicoties uzvarai Stenlija kausā, Pasaules čempionātā un Olimpiskajās spēlēs viņš ir viens no Triju zelta kluba biedriem.
1989.—1990. gada NBA sezona
Par NBA čempioniem kļuva Detroitas "Pistons" spēlētāji, kas piecu spēļu finālsērijā pieveica Portlendas "Trail Blazers" ar 4—1. Finālsērija ilga no līdz. Šis bija "Pistons" otrais izcīnītais NBA čempionu tituls pēc kārtas. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Maģiskais Džonsons ("Lakers"), regulārās sezonas rezultatīvākais spēlētājs bija Maikls Džordans ("Bulls"). Finālsērijā par vērtīgāko spēlētāju atzina čempionvienības dalībnieku Aizeju Tomasu.
1989. gada NBA drafts notika, tajā Sakramento "Kings" ar pirmo numuru izvēlējās Pērvisu Elisonu. 40. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Miami Arena Maiami, Floridas štatā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 130–113. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Losandželosas "Lakers" spēlētājs Maģiskais Džonsons.
Pa konferencēm
Piezīmes
Zilupe (stacija)
Zilupe ir pēdējā dzelzceļa stacija līnijā Rēzekne II—Zilupe. Zilupes dzelzceļa stacija atrodas 4 km attālumā no Latvijas—Krievijas robežas. Stacijas izveide strauji veicināja Zilupes pilsētas attīstību.
Stacija sāka darboties 1901. gadā līdz ar kustības uzsākšanu dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava iecirknī Krustpils—Maskava. 1906. gadā tai piebūvēja bufeti. Sākotnējais nosaukums stacijai bija "Rozenovskaja" (ru), jo tā izbūvēta uz zemes, kas kādreiz piederējusi baronam Rozenam. Otrā pasaules kara laikā stacijas ēka gājusi bojā un vēlāk uzcelta jauna.
1954. gadā arheoloģes Elvīras Šnores vadībā Zilupes stacijas apvidū notika arheoloģiskie izrakumi, kur kapulaukā tika atsegti četri 10.—12. gs. uzkalniņkapi.
Latvijas aizsargājamo ainavu apvidi
Aizsargājamo ainavu apvidus ir aizsargājama dabas teritorija. Saskaņā ar Latvijas likumdošanu aizsargājamo ainavu apvidi ir teritorijas, kas izceļas ar savdabīgu vai daudzveidīgu ainavu. To mērķis ir aizsargāt un saglabāt raksturīgo ainavu un tos ainavas elementus, kas ir būtiski aizsargājamo sugu un biotopu ekoloģisko funkciju nodrošināšanai, Latvijai raksturīgajai kultūrvidei un ainavas daudzveidībai, kā arī nodrošināt sabiedrības atpūtai un tūrismam piemērotas vides saglabāšanu un dabu saudzējošu apsaimniekošanu.
1561. gads
1561. gads (MDLXI) ir īsais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Pilsētbūvniecības un arhitektūras pieminekļi
Pie pilsētbūvniecības un arhitektūras pieminekļiem pieskaita objektus ar vēsturisku, arhitektonisku un māksliniecisku nozīmi. Pilsētbūvniecības pieminekļi ir raksturīgi apbūves kompleksi ar vienotu, vēsturisku ēku, ielu un citu apbūves elementu kompleksu.
Latvijas valsts aizsargājamo objektu sarakstā ir 43 pilsētbūvniecības objekti, 36 valsts, 5 vietējas nozīmes. 3412 arhitektūras pieminekļu — 317 valsts nozīmes.
Izcilākie apbūves kompleksi Latvijā ir Vecrīga, Rīgas bulvāru loks un centra eklektikas un jūgendstila apbūve, Košraga un Sīkraga zvejnieku ciemi (Talsu novada Kolkas pagasts), Kuldīgas vecpilsēta, Papes Ķoņi un Priediengals (Dienvidkurzemes novada Rucavas pagasts), Daugavpils cietoksnis, Majoru - Dzintaru vasarnīcu apbūveJūrmalā.
Aizsardzība
Aizsardzības noteikumi pilsētbūvniecības pieminekļu teritorijās:
Pilsētbūvniecības pieminekļu aizsardzības zonas nodrošina pilsētbūvniecības pieminekļu teritoriju aizsardzību, mazinot jaunās apbūves funkcionāli nevēlamās darbības un struktūras ietekmi.
Noteikumi aizsardzības zonās:
Vietējas un valsts nozīmes
Pēc Ministru Kabineta 2003 .gada noteikumiem valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi ir:
Vietējas nozīmes arhitektūras pieminekļi:
Klasifikācija pēc veida
Pilsētbūvniecības un arhitektūras pieminekļus var iedalīt:
Bīles ezers
Bīles ezers (de), arī Bjennas ezers (fr), ir ezers Šveices rietumu daļā uz franču un vācu valodu lietošanas robežas. Ūdens apmaiņas periods — 58 dienas.
Daugmales pagasts
Daugmales pagasts ir viena no Ķekavas novada administratīvajām teritorijām tā austrumos, Daugavas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Ķekavas pagastu un Baldones pagastu, Ogres novada Tomes pagastu un pa Daugavu ar Ogres novada Tīnūžu pagastu un Salaspils novada Salaspils pagastu.
Bīles ezers
Ezeram cauri uz Reinas baseinu tek Āres upe, kas ezerā ievadīta 1878. gadā. Populārs tūrisma objekts ir Svētā Pētera sala (1,76 km²). Uz salas dzīvojis arī Žans Žaks Ruso.
Daugmales pagasts
Daba
Pagasta platība ir 6263 ha, no kuriem lauksaimniecībā izmantojamā zeme ir 1365,6 ha (22%), meži 3796,8 ha (61%).
Bīles ezers
Bīles ezers ir atlieka no lielāka agrākā pēcleduslaikmeta Zoloturnas ezera, kas bija ap 100 km garš.
Daugmales pagasts
Hidrogrāfija
Upes: Ēturga, Meitupe, Raģupīte, Varžupīte.
Ezeri: Lejasezers.
Vēsture
Izveidots kā Līves-Bramberģes pagasts, 1920. gada zemes reformas laikā Līves muiža sadalīta 78 vienībās 540 ha kopplatībā, Brambergas muiža 36 vienībās 161 ha kopplatībā, bet Kalna muiža 18 vienībās 126 ha kopplatībā. 1925. gadā to pārdēvēja par Daugmales pagastu. 1935. gadā Rīgas apriņķa Daugmales pagasta platība bija 24,2 km² un tajā dzīvoja 859 iedzīvotāji.
1945. gadā pagastā izveidoja Daugmales un Strēlnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Daugmales ciems ietilpis Ogres apriņķī (1947-1949) un Baldones (1949-1974) un Rīgas (1947-1951; 1974-1990) rajonos. 1951. gadā Daugmales ciemu likvidēja, teritoriju pievienojot Strēlnieku ciemam. 1960. gadā likvidēts Strēlnieku ciems, tā teritoriju sadalot starp Ķekavas ciemu un Ķeguma lauku teritoriju. Daugmales ciems atjaunots 1974. gadā, izdalot tā teritoriju no Ķekavas ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Daugmales pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ķekavas novadā.
Daugmales pilskalns
Daugmales pilskalns ir sena apdzīvota vieta Latvijā. Tas bijis apdzīvots jau 2. gadu tūkstotī p.m.ē.. No 10. līdz 12. gadsimtam tas bijis viens no lielākajiem tirdzniecības un amatniecības centriem Baltijā. To apdzīvoja zemgaļi un lībieši. Par tirdzniecības sakariem liecina no Krievzemes, Skandināvijas, Rietumeiropas, Bizantijas, Ungārijas un arābu zemēm ievestas senlietas, kas atrastas arheoloģiskos izrakumos. Pilskalna aizsargvalnis ir 7 m augsts un 80 m garš. Tā tuvumā atradusies senpilsēta un kapulauks.
Nāves sala
Nāves sala, agrāk pussala, tagad sala, pazīstama no Pirmā pasaules kara kaujām. Šeit bija ierīkots nocietināts placdarms garnizonam, kas bija palicis Daugavas kreisajā krastā pēc krievu armijas atkāpšanās 1915. gada rudenī. Šeit notika vācu armijas gāzu uzbrukums. valsts prezidents Jānis Čakste atklāja pieminekli Nāves salas aizstāvjiem. Tā autors bija Eižens Laube.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākā apdzīvotā vieta un pagasta centrs ir Daugmale.
Medņevas pagasts
Medņevas pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Viļakas pilsētu un Vecumu, Šķilbēnu, Susāju, Lazdulejas un Bērzkalnes pagastiem.
Daba
Rietumu daļa atrodas Austrumlatvijas zemienes Adzeles pacēlumā, austrumu daļa — Mudavas zemienes Abrenes nolaidenumā. Augstākā vieta ir Kanguru (Kangaru) kalns (144,2 m vjl) pagasta dienvidos.
Vēsture
1945. gadā Abrenes apriņķa Viļakas pagastā izveidoja Medņevas ciema padomi. Medņevas ciems ietilpis Viļakas apriņķī (1945-1949) un Abrenes (1949-1959) un Balvu (pēc 1959. gada) rajonos. Medņevas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Viduču ciemu, 1961. gadā padomju saimniecības Šķilbēni teritoriju pievienoja Loginas ciemam, 1971. gadā pieveinoja Šķilbēnu ciema padomju saimniecības Medņeva teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Medņevas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Viļakas novadā. 2021. gadā Viļakas novadu iekļāva Balvu novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Semenova (pagasta centrs), Viduči, Aizpurve.
Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts
Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts ir vienīgais biosfēras rezervāts Latvijā. Tas atrodas valsts un Vidzemes ziemeļu daļā. Rezervāts aizņem 4576 km2 lielu platību, tā administrācija atrodas Salacgrīvā.
Vēsture
Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts ir vienīgā šāda veida īpaši aizsargājamā dabas teritorija Latvijā. Tā ir plaša teritorija, kurā starptautiski nozīmīgas dabas un ainaviskās vērtības tiek saglabātas nodrošinot ilgtspējīgu sociālo un ekonomisko attīstību.
Lai kardināli uzlabotu ekoloģisko situāciju Salacas upes baseinā un Rīgas līča Ziemeļvidzemes piekrastē, kā arī radītu priekšnoteikumus biosfēras rezervāta organizēšanai šajā teritorijā, 26.03.1990. Ministru Padome pieņēma lēmumu Nr. 75 "Par Ziemeļvidzemes reģionālā dabas aizsardzības kompleksa izveidošanu un pasākumiem biosfēras rezervāta organizēšanai". ZVRDAK teritorijas robežas nosaka Salacas upe un tās sateces baseins, kas ir vissvarīgākā lašu nārstošanas vieta Baltijas jūras baseina austrumu pusē. ZVRDAK dibināšanā piedalījusies zinātniece Aija Melluma, dzejnieks Jānis Peters un biologs Indulis Emsis.
1997. gada. 11. decembrī Saeimā pieņēma likumu par Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātu (ZBR).
1997. gada 15. decembrī tas tika atzīts par starptautiskas nozīmes aizsargājamu dabas teritoriju UNESCO programmas „Cilvēks un biosfēra” (MAB) ietvaros. Biosfēras rezervāta darbības koordinēšanai, vietējo pašvaldību un citu interešu grupu iesaistīšanai izveidota ZBR konsultatīvā padome. Tās sastāvā ietilpst valsts iestāžu, pašvaldību un nevalstisko organizāciju pārstāvji.
2000. gada 10. oktobrī pieņemti MK noteikumi Nr. 353 „Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi”.
2008. gadā SIA ELLE izstrādāja Ainavu ekoloģisko plānu ZBR teritorijai.
2009. gada 1. jūnijs — ZBR administrācija tika iekļauta Dabas aizsardzības pārvaldē, kā viena no struktūrvienībām.
Ropaži
Ropaži ir ciems Vidzemē, Ropažu novadā. Ropažu pagasta centrs. Ropaži atrodas Lielās Juglas kreisajā krastā, cauri ciemam iet reģionālais ceļš P10 (Inčukalns—Ropaži—Ikšķile). Attālums līdz novada centram Ulbrokai ir 25 km, līdz Ogrei — 23 km, līdz Rīgai — 34 km. Lielās Juglas krastā atrodas parks ar estrādi, Ropažu pilsdrupas, pagasta pārvalde. Vēl ciemā atrodas Ropažu luterāņu baznīca, Ropažu vidusskola, sporta komplekss, bibliotēka, vairāki veikali, degvielas uzpildes stacija, vairākas piemiņas vietas.
Nosaukuma izcelsme
Ropažu nosaukums, iespējams, ir cēlies no līvu vārda "Roudōpois", kas latviski nozīmē "dzelzs puisis" un vedina domāt, ka aizvēsturiskajos laikos šeit iegūta purva rūda dzelzs kausēšanai. Gadsimtu laikā sākotnējais vietvārds Roudōpois latīņu un vācu avotos ir mainījies uz Rodopoys, Rodepoys, Rodenpois, Rodenpoes, Rodenpeisz, līdz latviešu valodā ieguvis līvu vietvārdu latviskojumiem raksturīgo izskaņu "-aži" (kā Limbaži, Allaži u.c.).
Vēsture
Ropaži ir sena apdzīvota vieta, pirmo reizi rakstos minēta jau 1205. gadā Indriķa hronikā. Ap 1320. gadu uzcelta ordeņa Ropažu pils, kas tika sagrauta Livonijas kara laikā 16. gadsimtā.
Pagasta centrs Ropaži ir bijis jau kopš 19. gadsimta, no 2009. gada līdz 2021. gadam bija Ropažu novada centrs.
Ģeogrāfija
Ropaži atrodas Viduslatvijas zemienes Ropažu līdzenumā. Ciems izveidojies Lielās Juglas kreisajā krastā tās vidustecē. Pie Ropažiem Lielās Juglas gultnē atsedzas dolomīts, krastos nelieli stāvkrasti.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
I Vispārīgie latviešu Dziedāšanas svētki
Pirmie vispārīgie latviešu dziedāšanas svētki notika 1873. gadā no 26. līdz (pēc jaunā stila: 8.—), Rīgā. Tajos piedalījās 46 kori (pieteikušies bija 53) ar kopējo dziedātāju skaitu — 1003. No Vidzemes ieradās 34 kori (tai skaitā 5 no Rīgas) ar 699 dziedātājiem, bet no Kurzemes un Zemgales — 12 kori ar 320 dziedātājiem un orķestrantiem. Pavisam bija 1 019 dalībnieki, no tiem 1003 dziedātāji un 16 orķestri (791 vīrietis un 212 sievietes). Svētku virsdiriģenti bija Jānis Bētiņš un Indriķis Zīle. Pirmajos vispārējos dziesmu svētkos bija apmēram 20 000 skatītāju.
Atklāšana
Svētkus atklāja 26. jūnijā plkst. 14.00 Rīgas Latviešu biedrības namā. Pēc svētku rīcības komitejas priekšnieka Riharda Tomsona un arhitekta Jāņa Frīdriha Baumaņa runas Baltijas skolotāju semināra koris Jāņa Dreiberģa vadībā pirmo reizi atskaņoja Kārļa Baumaņa "Dievs, svētī Latviju". Pēc tam, Vāgnera Tanheizera maršam skanot, zālē ienesa svētku karogu "Līgo".
Koncerti un citi pasākumi
Pirmo Dziesmu svētku programmu veidoja trīs koncerti:
Garīgo dziesmu koncerts
Garīgo dziesmu koncertu Doma baznīcā noklausījās ap 3600 apmeklētāju. Koncerta programmā bija iekļauti vācu komponistu oriģināldarbi un korāļu apdares:
Goda mielasts
Garīgajam koncertam RLB namā sekoja rīcības komitejas organizētais goda mielasts, kurā bija ielūgti ap 600 viesu. Goda viesis Jānis Cimze savu runu sācis, citēdams dainu "Rīga dimd" un salīdzinādams latvju tautu ar dainā minēto māsiņu, kuras „pūru" (latvju kultūru) kaluši „trijādi bāleliņi". Kā pirmo no pūra kaldinātājiem Cimze pieminējis vācu skolas, kuru labad latvieši tikuši līdz garīgai attīstībai, kāda redzama šo svētku laikā. Uz to Atis Kronvalds savā uzrunā atbildējis, ka "pirmais gods nākoties tautības garam, kas jaunākos laikos brīnišķīgi spēcinājis latviešus. Vācu skolas strādājot ilgus gadus mūsu zemē, bet vispārīgos latviešu dziesmu svētkus tikai tagad svinam, kad tautas gars mūs cilājis saviem varenajiem spārniem."
Uz to Atis Kronvalds cēlās kājās un sacīja otru runu, kurā "jauki un karsti daudzināja mūsu tautas dziesmu vērtību un greznumu. Roku iespiedis sānos, viņš sacīja lepna uzvarētāja balsī: Un kas vēl uzdrošināsies nosaukt mūsu tautas dziesmas par bērnu dziesmām? Visa lielā sapulce gavilēt gavilēja kā viens vīrs. Tautietis apsveicināja tautieti. Dzirdēja prieka balsis klaigājam: Tādu valodu saprotam! Kronvalda runa bija notikums tautiešos..." Dedzīgās gaisotnes dēļ mielasts ieilga, un tā dalībnieki izklīda tikai tad, kad logos jau meties rītausmas sārtums.
Dziesmu karš
"Dziedāšanas karošanā", kuru vērtēja žūrija — K. Baumanis, J. Bētiņš, J. Cimze, T. Veidmanis un I. Zīle, piedalījās 15 kori (5 jauktie un 10 vīru kori). Koncertu noklausījās ap 4500 apmeklētāju. Katrs koris atsevišķi nodziedāja pašu izvēlētas divas dziesmas. Daļa koru bija mazā sastāvā, un sacensībā nepiedalījās visi labākie kori, piemēram Baltijas skolotāju semināra koris. Atsaucība šim sarīkojumam bijusi dzīva, jo tāds notikums bija kas jauns, ko klausītāji vēl nepazina. Dziesmu karu sākumā un beigās visi kori kopā nodziedāja trīs dziesmas.
Kori izcīnīja šādas godalgas:
Atvadu mielasts
Balvas izsniedza atvadu mielastā RLB namā, kurā teiktas daudzas runas un suminājumi. Runāja arī Atis Kronvalds, par ko Fricis Brīvzemnieks vēlāk rakstīja: "Viņš runāja īstas svētku runas, pilnas tautas mīlestības, sirds daiļuma un prāta augstuma! Viņš mācīja, lai ārīgi pārāk nelepojoties ar godu, kas mantots dziedāšanas svētkos un ko latviešiem neliedzot ne draugs, ne skauģis, bet lai ieslēdzot tos tiklos sirds dziļumos. Mājās pārgājuši, sagaidīti no savējiem un vaicāti, sacīsim, ka esam pūlējušies, cik spēdami, un ticēsim, ka žēlīgais Dievs svētīs augļus mūsu druvās. Svēts klusums lai valda mūsu vārdos, kluss svētums mūsu sirdīs..."
Vidzemes kori
Aizkraukles koris, Burtnieku koris (diriģents J. Kaktiņš), Cēsu koris (A. Zēbode), Dikļu koris (I. Šmits), Dzērbenes koris, Ērgļu koris, Ikšķiles koris, Jaungulbenes koris, Kokneses koris (M. Dambis), Lazdonas koris, Lēdurgas koris, Lielvārdes koris (J. Neilands), Liezeres koris, Lubānas koris, Mālpils koris, Mazsalacas koris (Pēteris Hincenbergs), Nītaures koris, Pēterupes un Skultes koris (Jānis Neilands), Sāvienas koris, Skujenes koris, Straupes koris, (D. Garklāvs) Trikātas koris (Johansons), Umurgas koris, Valkas koris, Valmieras koris, Vecpiebalgas koris (J. Kornets), Vietalvas koris (Juris Kalniņš)
Kurzemes un Zemgales kori
Ārlavas koris, Rendas koris (Vīgneru Ernests), Saldus koris, Baldones koris, Bērzmuižas koris, Bramberģes koris (J. Valdmanis), Iecavas koris, Irlavas koris, Sesavas koris, Svitenes koris (Ģ. Rozenbergs) Vircavas koris, Zaļenieku (Zaļāsmuižas) koris
Rīgas kori
Baltijas skolotāju semināra koris (A. Berndts), Līgusoņu dziedāšanas biedrības koris, Mārtiņa draudzes koris, Mielēna koris (J. Klāsons), Trīsvienības draudzes koris
Svētku estrāde
Ķeizardārzā vadošais latviešu arhitekts Baumanis bija uzcēlis vaļēju, no klausītāju solu puses bazilikai līdzīgu estrādi. Tajā varēja novietot apmēram tūkstoš dziedātāju, un, spriežot pēc atsauksmēm, akustiskie apstākļi dārzā bijuši labi. Tāpat kopīgo noskaņu veicinājis skaistais laiks.
Mantojums
I Vispārīgie latviešu Dziedāšanas svētki iedibināja Dziesmu svētku tradīciju, kura tiek turpināta joprojām. Tie deva stimulu tautas nacionālās pašapziņas atmodai un veicināja turpmāko sabiedriskās dzīves un koru kustības aktivizēšanos, rosināja latviešu komponistus oriģinālmūzikas sacerēšanai. Garīgais koncerts, svētku gājiens un dziesmu kari tika iekļauti arī turpmākajos latviešu dziesmu svētkos un novadu dziesmu dienās, arī 1873. un 1878. gadā Sunākstes baznīcā notikušajos Sēlijas dziesmu svētkos.
Ābols upē
"Ābols upē" ir 1974. gadā uzņemtā latviešu padomju spēlfilma. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā. Režisors Aivars Freimanis mēģinājis apvienot dokumentālās un spēlfilmas veidošanas principus. Iekļauta Latvijas kultūras kanonā.
Sižets
Filma par Daugavas salu - Zaķusalu - tās cilvēkiem un vidi, kurā pamazām ielaužas industrializācijas laikmeta iezīmes.
Uz šī fona attēlotas Anitas un Jankas attiecības.
Ratinīki
Ratinīki var būt:
Pasta iela (Jēkabpils)
Pasta iela ir viena no senākajām ielām Jēkabpils pilsētā, kas atrodas Daugavas kreisajā krastā, vēsturiskajā Jēkabpilī. Pasta iela sākas pie tās atzara ar Brīvības ielu (blakus atrodas Jēkabpils dome un Pētera Sīpolnieka memoriālā māja), bet beidzas krustojumā ar Zaļo ielu pie Jēkabpils Valsts ģimnāzijas.
Ielu savienojumi
Pasta iela ir savienota ar šādām ielām:
Vēsture
Pasta iela sāka veidoties pilsētas dibināšanas laikā — 17. gadsimtā, vienlaikus ar pašreizējā Vecpilsētas laukuma un tam pieguļošā kvartāla (pašreizējās Brīvības, Viestura, Pasta un katoļu ielas) rašanos. Iela, kas sākotnēji saucās Mazā iela, ar pieguļošo teritoriju bija hercoga īpašums. Sākotnēji iela un apkārtējā teritorija tika izmantota saistībā ar ostas darbību, kurai preces piegādāja Biržu manufaktūra un citi uzņēmumi, savukārt, ar ko saistījās ceļu struktūras izveide 17. gadsimtā. Vecākajā piejamajā 1797. gada pilsētas plānā Pasta iela gar laukuma ārējo malu ir redzama blīvi apbūvēta, kas palīdzējis ielai saglabāt nosprausto trasi. 19. gadsimta sākuma pilsētas plānā redzams, ka Pasta iela ir saglabājusi savu blīvo raksturu, kāds ir redzams arī 1820. un 1848. gada pilsētas plānos. Sākotnēji ielā atradās tikai nelieli koka namiņi, bet 19. gadsimta vidū Pasta ielā sāka parādīties pirmie ķieģeļu nami, bet gadsimta beigās daudzi bagātie jēkabpilieši būvēja ķieģeļu mājas, īpaši eklektikas stilā. Iela tika bruģēta pēc 1865. gada, kad tika nodibināta īpaša ielu bruģēšanas komisija. 1878. gada 18. jūnijā pilsētā izcēlās ugunsgrēks, kā rezultātā tika iznīcinātas 300 no aptuveni 460 ēku jeb divas trešdaļas pilsētas. Pēc šī notikuma Mazā iela tika pārdēvēta par Lielo ielu, (līdzšinējā Lielā iela, pašreizējā Brīvības iela ugunsgrēkā tika nopostīta), kļūstot par galveno pilsētas trasi un tirdzniecības ielu. 20. gadsimta sākumā nami Pasta ielā, īpaši laukuma tuvumā tiek uzcelti no jauna vai pārbūvēti, iela iegūst Pasta ielas nosaukumu, jo uz tās atrodas pasts. 1936. gadā Pasta iela tiek pārdēvēta par Vadoņa ielu. 1950. gados iela tiek pārdēvēta par Padomju ielu. Atgūstot valstij neatkarību, ielai tika atgriezts vēsturiskais Pasta ielas nosaukums. 2002. gadā pilsētas svētki tika veltīti Pasta ielai, kad tika labiekārtots skvērs vecpilsētas laukumā un atklāta strūklaka pie Jēkabpils Tautas nama.
Kultūrvēsturiski objekti
Uz Pasta ielas atrodas vairāki kultūrvēsturiski arhitektūras objekti, kuru vidū ir minami: Agrobiznesa koledžas ēka (bijusī Jēkabmiesta apriņķa skola) Pasta ielā 1, Vecpilsētas laukums, 19. gadsimta dzīvojamā ēka Pasta ielā 77/79, kuras celtniecībā izmantota pildrežģu konstrukcija.
Storm klases patruļkuģis
Storm klase ir Norvēģijā būvētu patruļkuģu klase. Norvēģijas Karaliskās Karaflotes vajadzībām 1960. gados tika uzbūvēti 20 šīs klases kuģi.
Norvēģu valodā šos patruļkuģus sauc missilkanonbåter (MKB), kas nozīmē "raķešu un lielgabalu kuteris". Tie tika izmantoti Krasta Flotilē kopā ar raķeštorpēdu kuteriem. Šobrīd neviens no Storm klases patruļkuģiem vairs neatrodas Norvēģijas Karaflotes sastāvā.
Basketbols 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs sievietēm
2008. gada vasaras olimpisko spēļu sieviešu basketbola turnīra rezultāti. Turnīrā piedalās 12 komandas.
Storm klases patruļkuģis
Kuģu dizainu izstrādāja un pašus kuģus būvēja Norvēģijā laika posmā no 1965. līdz 1967. gadam ASV palīdzības programmā. Šis projekts izrādījās veiksmīgs, un kļuva par bāzi tādām Norvēģijas kara kuģu klasēm kā HAUK un SNØGG.
Storm klasi konstruēja komandleitnants (vēlāk jūras kapteinis) Haralds Henriksens (Harald Henriksen). Viņš arī piedalījās Rapp klases raķeštorpēdu kuteru izstrādē, vēlāk arī Snøgg un Hauk klases patruļkuģu būvē.
Storm klases kuģu prototips tika pabeigts 1963. gada 31. maijā, vēlāk to sagrieza lūžņos un aizvietoja ar citu šīs klases kuģi, piešķirot borta numuru P960. Pēdējo Storm klases kuģi uzbūvēja 1968. gadā. Pēc 1970. gada uzstādīja PENGUIN Mk I raķetes (seši pāri uz katra kuģa), papildinot esošo apbruņojumu. 1980. gadu vidū no šīm raķetēm atteicās. Raķešu palaišanas iekārtas tika demontētas no visiem Storm klases kuģiem.
1995. gadā Norvēģija uzdāvināja pa vienam kuģim Latvijai, Lietuvai un Igaunijai.
2000. gadā divi kuģi tika pārdoti Lietuvai un divi Latvijai. Vēl pa vienam kuģim abas valstis saņēma kā rezerves daļas.
Lietuvas Jūras spēki izmanto divus šīs klases kuģus, P32 "Sėlis" (nodots 2001. gadā) un P33 "Skalvis" (nodots 2001.).
Latvijas Jūras spēki plāno aizvietot šīs klases kuģus ar jauniem "Skrunda" klases kuģiem.
Eiropas izaicinājuma kauss
Eiropas izaicinājuma kauss ir Eiropas vīriešu basketbola turnīrs. Eiropas izaicinājuma kauss var būt:
Faru
Faru (pt) ir Portugāles dienvidos esoša pilsēta un municipalitāte. Pilsētā dzīvo aptuveni 50 000, savukārt pašā municipalitātē dzīvo 64 560 tūkstoši iedzīvotāju.
Faru galvenie tūrisma apskates objekti pludmales un dienvidu piekraste.
Pie pilsētas atrodas starptautiska lidosta, ko izmanto daudzas zemo cenu lidsabiedrības.
Latvijas enciklopēdija
Latvijas enciklopēdija ir piecu sējumu enciklopēdija, kas ietver ar Latviju saistītus rakstus, tajā tiek apskatīti arī vispārīgi temati, kuros uzsvars tiek likts uz Latviju. Tā izdota no 2002. līdz 2009. gadam Rīgā, V. Belokoņa izdevniecībā.
Pēc enciklopēdijas "Latvijas Daba" (izdota no 1994. gada līdz 1998. gadam), šī ir otrā vērienīgā Latvijai veltītā enciklopēdija, kas Latvijā izdota pēc neatkarības atjaunošanas. Enciklopēdijā apkopotas tēmas par Latvijas dabu (vairums šķirkļu pārpublicēti no enciklopēdijas "Latvijas Daba" sējumiem), ekonomiku, iedzīvotājiem, vēsturi, zinātni, kultūru, reliģiju, sportu un citām tēmām. Oriģinālrakstus veidojis plašs autoru kolektīvs. Galvenais redaktors pirmajiem trīs sējumiem bija Heinrihs Jubels, pēc tam Sigita Hirša.
Kopumā Latvijas enciklopēdijas piecos sējumos ir 24 292 raksti, no kuriem 7992 ir biogrāfijas, tāpat ir 111 kartes, 210 tabulas un 7421 attēls.
Penguin (raķete)
Penguin pretkuģu raķete (ASV nosaukums AGM-119), ražota Kongsberg Defence & Aerospace (KDA) Norvēģijā 1970. gadu sākumā un pastāvīgi uzlabota. Tā ir infrasarkanā pašnovades, vidēji īsa darbības rādiusa spārnotā raķete. Šī ir pirmā Rietumvalstu izgudrotā pretkuģu raķete ar infrasarkano pašnovadi (atšķirībā no plaši pielietotās aktīvā radara tehnoloģijas).
Penguin var tikt izšauts savrupi vai koordinētās zalvēs. Raķetes darbības princips ir trāpīt kuģim iespējami tuvāk ūdenslīnijai. Pateicoties aizkavēšanās detonatoram, 120 kilogramu smagā kaujas galviņa eksplodē, ietriecoties kuģa korpusā.
Penguin daudzās modifikācijas dod iespēju tā palaišanai no dažādām kaujas tehnikas platformām:
KDA izstrādājis raķetes Penguin aizvietotāju - NSM (Naval Strike Missile) (NSM), un piedāvā to jau kopš 2007.gada. NSM sevī ietver infrasarkano meklētāju, GPS navigāciju, gāzes strūklas dzinēju (krietni lielākam darbības rādiusam: 150+ km), ievērojami vairāk datoru izmantošanu un signālu ciparu apstrādi spējas.
Ārējās saites
(* tiešā sasaiste ar apakšlapām no šīs vietnes nav iespējama)
Kenijs Dalglišs
Kenets "Kenijs" Matisons Dalglišs, OBE (en; dzimis Glāzgovā, Skotijā) ir bijušais skotu futbolists un treneris. Lielāko karjeras daļu viņš pavadījis ar "Liverpool" klubu. 2009. gadā futbola izdevums "FourFourTwo" viņu atzina par pēckara labāko britu uzbrucēju.
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Skotu uzbrucējs "Liverpool" pievienojās tā ziedu gados, septiņas reizes triumfējot Anglijas augstākajā līgā, ieguva trīs Eiropas kausus, kā arī piecus vietējos kausus. Arī trenera karjeru viņš iesāka Liverpūles komandā, bet vēlāk vadījis arī Blekbērnas "Rovers", Ņūkāslas "United", Glāzgovas "Celtic", bet kopš 2009. gada strādāja ar "Liverpool" jauniešu sistēmu, līdz 2011. gada janvārī galvenā trenera amatā nomainīja neveiksmīgi strādājošo Roju Hodžsonu. Liverpool galvenā trenera amatā strādāja līdz 2012. gada maijam.
2013. gada oktobrī atgriezās Liverpool klubā kā direktoru padomes loceklis.
Spēlētāja karjera
Celtic
Liverpool
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Liverpool
Blackburn Rovers
Celtic
Individuālie sasniegumi
Domēns
Domēns var būt:
Cilvēku ar šādu uzvārdu:
Robins Viljamss
Robins Viljamss (en; dzimis miris ) bija amerikāņu aktieris un komiķis.
Kļuvis populārs ar lomu TV seriālā Mork & Mindy, pēc tam uzsācis komiķa karjeru. Filmējies tādās filmās kā "Papaijs" (1980), "Garpa pasaule" (1982), "Labrīt, Vjetnama" (1987), "Mirušo dzejnieku biedrība" (1989), "Pamošanās" (1990), "Zvejnieku karalis" (1991), "Kapteinis Āķis" (1991), "Aladins" (1992), "Mūžīgā aukle" (1993), "Džumandži" (1995), "Putnubūris" (1996), "Divsimtgadīgais" (1999), "Bīstamā fotogrāfija" (2002), "Bezmiegs" (2002), "Nakts muzejā" (2006), "Jautrās pleznas" (2006).
Par lomu 1997. gada filmā "Krietnais Vils Hantings" saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris, vēl ir trīs reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā. Tāpat R. Viljamss ir divas reizes saņēmis Emmy balvu, četras reizes — Zelta globusa balvu, divas reizes — Ekrāna aktieru ģildes balvu un piecas reizes — Grammy balvu. Kopā ar Alanu Aldu un Džeinu Fondu vadīja 1986. gada Amerikas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremoniju.
Mūža nogalē cieta no Pārkinsona slimības un depresijas. Miris, izdarot pašnāvību pakaroties.
Ako
Ako (Acco) bija Salaspils līvu valdnieks (firsts) un vecākais, kas ieņēma izcilu stāvokli Daugavas Līvzemē. 1203. gadā organizēja Daugavas un Turaidas līvu sacelšanos pret Zobenbrāļu ordeni, palīgā aicinot arī lietuviešus un Polockas kņazu Vladimiru. Kritis Salas kaujā pret krustnešiem, viņa galva tika atvesta uz Rīgu un pasniegta bīskapam Albertam kā uzvaras zīme pār līvu valdnieku.
Vārda cilme
Personvārds Ako acīmredzot (Stoebke 1964) aizgūts no vikingiem (zviedru: Ake, Åke, dāņu: Aage, vācu: Ago). Dāņu vikinga vārds Aki sastopams Egila sāgas tekstā, minēts arī 12. gs. sacerētajā Dānijas vēstures hronikā Gesta Danorum.
Ako piemineklis Salaspilī
1994. gadā Salaspils lauku teritorijā (tagad Salaspils pagasts), Daugavas krastā Rīgas HES ūdenskrātuves dambja galā netālu no šosejas Rīga — Daugavpils tika atklāts Ako piemineklis.
Tipogrāfijas uzņēmums
Tipogrāfijas uzņēmums ir poligrāfijas ražošanas uzņēmums, kur notiek pirmsiespiešanas procesi (iespiedplates izgatavošana, fotoformu izgatavošana), tiražēšana, druka un arī pēcapstrādes procesi izdrukātai produkcijai (brošēšana, laminēšana, līmēšana, izciršana, lakošana un citi).
Ratinīki (Vērēmu pagasts)
Ratinīki ir skrajciems Rēzeknes novada Vērēmu pagastā. Ciems atrodas pagasta dienvidos, Rēzeknes pilsētas un Griškānu pagasta pierobežā.
Ratinīkos turpinās Rēzeknes pilsētas Noliktavu iela, kuras galā atrodas komercfirma "NOOK, LTD".
Korpuss (fonts)
Korpuss (no ) ir tipogrāfijas fonts, kura izmērs ir vienāds ar 10 tipogrāfijas punktiem. Pirmoreiz izmantots, drukājot "Corpus iuris civilis". Mūsdienās vairs netiek izmantots.