cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rullīšu ķēde
Rullīšu ķēde  ir ķēdes piedziņas veids, ko visbiežāk izmanto mehāniskā spēka pārnesei dažādām sadzīves, rūpniecības un lauksaimniecības iekārtām, ieskaitot konveijerus, stiepļu un cauruļu ražošanas iekārtas, automašīnas, motociklus un velosipēdus. Tā sastāv no īsiem cilindriskiem rullīšiem, kurus kopā satur sānu posmi. To pārvieto ķēdes rats, ko bieži sauc vienkārši par zobratu. Tas ir vienkāršs, uzticams un efektīvs spēka pārneses veids.
Lai arī rullīšu ķēdes izgudrošana tiek piedēvēta Hansam Renoldsam 1880. gadā, 16. gadsimta Leonardo da Vinči skicēs parādās ķēde ar rullīšu gultņiem.
Ķēdes konstrukcija
Rullīšu ķēdei tiek izmantoti divu veidu savienojošie posmi. Iekšējie posmi sastāv no divām plāksnītēm, ko kopā satur divi atloki vai bukses, ap kurām rotē divi rullīši. Pārmaiņus tiek izmantoti ārējie posmi, kurus kopā satur tapas, kas iet cauri iekšējo posmu buksēm. Ķēdēm bez buksēm to vietā ir iespiesta caurulīte, kas pilda to pašu funkciju. Tam ir priekšrocība ražošanā, jo tas samazina nepieciešamo ražošanas darbību skaitu.
Rullīšu ķēdes dizains samazina berzi, salīdzinot ar vienkāršākiem risinājumiem; tas palielina efektivitāti un samazina nodilumu. Pirmajām pārvada ķēdēm nebija rullīšu un bukšu, iekšējos un ārējos posmus savienoja ar tapām, kas bija tiešā saskarē ar ķēdes rata zobiem. Šādā konstrukcijā ļoti ātri nolietojās gan rata zobi, gan plāksnītes saskares vietā ar tapām. Šo problēmu daļēji atrisināja ar buksēm, kas aptvēra tapas. Tas pārnesa nodilumu uz lielāku laukumu, tomēr ratu zobi joprojām nolietojās ātrāk kā vēlams, berzējoties pret buksēm. Bukses aptverošu rullīšu pievienošana radīja ritošu kontaktu ar zobiem un tas padarīja ķēdes ratus un pašu ķēdi noturīgāku pret nodilumu. Šādā sistēmā pastāv ļoti maza berze, ja vien ķēde tiek pietiekami saeļļota.
Miegaiņu grāvis
Miegaiņu grāvis ir Skrimbu strauta kreisā krasta pieteka Tukuma novadā.
Izteka pie Kandavas un Tukuma novada robežas. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Skrimbu strautā lejpus Kalnmuižas. Grāvi nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Jozefs Dovbors-Musņickis
Jozefs Dovbors-Musņickis (pl, 1867—1937) bija poļu virsnieks, viens no atjaunotās Polijas Republikas armijas veidotājiem 1918. gadā.
Dzīvesgājums
Dzimis kā Jozefs Dovbors 1867. gada 25. oktobrī Garbovas muižā (tagad ciems Stary Garbów) pie Sandomežas Krievijas impērijas sastāvā esošajā Polijas Karalistē. Cēlies no lietuviešu Dauboru dzimtas, kas 16. gadsimtā ieceļojusi Polijā, piederēja reformātu baznīcai. Mācījās Radomas ģimnāzijā un Pēterburgas kadetu skolā (1884—1886), tad līdz 1888. gadam Konstantīna artilērijas skolā (Константиновское артиллерийское училище) Pēterburgā. Uzsāka dienestu Krievijas impērijas armijas 140. kājnieku pulkā (Зарайский 140-й пехотный полк), vēlāk 11. grenadieru pulkā (Фанагорийский 11-й гренадерский полк). Studējot Nikolaja Ģenerālštāba akadēmijā (Николаевская академия Генерального штаба) Pēterburgā, 1902. gadā mainīja uzvārdu uz "Dovbors-Musņickis". Krievu - japāņu kara laikā apakšpulkvedis Dovbors-Musņickis bija 1. Sibīrijas korpusa (1-й Сибирский армейский корпус) štāba īpašo uzdevumu virsnieks. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada augustā tika paaugstināts par ģenerālmajoru un 14. Sibīrijas strēlnieku pulka komandieri. Piedalījās kaujās Krievijas impērijas 1. armijas sastāvā, komandēja 123. un 38. kājnieku divīzijas. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada maijā viņu paaugstināja par ģenerālleitnantu un 38. armijas korpusa komandieri.
1917. gada augustā viņu iecēla par Krievijas armijas jaunizveidotā 1. Poļu korpusa (I Korpus Polski w Rosji, 1-й Польский корпус) komandieri. Brestļitovskas miera sarunu laikā 1. Poļu korpuss atteicās pakļauties Sarkanās armijas vadībai un 1918. gada 29. janvārī ieņēma Bobruiskas cietoksni ar prāviem munīcijas krājumiem. 1918. gada februārī sacelšanās apspiešanai steigšus tika novirzīts Latviešu strēlnieku divīzijas 1. un 4. pulks Jukuma Vācieša vadībā, kas uzvarēja poļus vairākās 3.-13. februāra kaujās pie Rahačovas. Bobruiskas cietoksni ģenerāļa Dovbora-Musņicka 1. Poļu korpuss noturēja un pievienojās uzbrūkošajai Vācijas armijai, kas pēc Brestļitovskas miera sarunu izjukšanas veica operāciju "Dūres sitiens", okupējot lielāko daļu no Baltkrievijas. 1918. gada maijā bija spiests izformēt savu korpusu.
Pēc Pirmā pasaules kara beigām ģenerālis Dovbors-Musņickis iesaistījās atjaunotās Polijas Republikas armijas veidošanā un no 27. decembra līdz 1919. gada 28. jūnijam vadīja Lielpolijas sacelšanos, kas beidzās ar Lielpolijas iekļaušanu atjaunotās Polijas sastāvā. 1920. gada martā viņš atvaļinājās no karadienesta un saimniekoja savā Batorovas muižā (Batorowo) netālu no Poznaņas un rakstīja memuārus. Miris 1937. gada 26. oktobrī pēc sirdstriekas.
Niks Klekstons
Nikolass (Niks) Devīrs Klekstons (en; dzimis Dienvidkarolīnas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja un centra pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Bruklinas "Nets", kur aizvadījis visu līdzšinējo karjeru. Pārstāv ASV Virdžīnu Salu basketbola izlasi.
Karjera
Augstskolu basketbolā pārstāvēja NCAA komandu Džordžijas Universitātes "Bulldogs". Pēc divām sezonām augstskolu basketbolā pieteicās NBA draftam un 2019. gada NBA draftā viņu Bruklinas "Nets" izraudzījās ar kopējo 31. numuru otrajā kārtā. Pirmajā sezonā pārmaiņus spēlējis "Nets" un kluba G Līgas komandas Longailendas "Nets" sastāvā.
Jauniešu vecumā pārstāvējis ASV Virdžīnu Salu basketbola izlasi, jo no ASV Virdžīnu lielākās salas Sentomasas ir cēlies viņa tēvs Čārlzs Klekstons, kurš arī bijis basketbolists, aizvadījis trīs spēles NBA. 2018. gada vasarā debitēja salu valsts pieaugušo nacionālajā izlasē, piedaloties 2019. gada FIBA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlēs.
Akašu pūrs
Akašu pūrs vai Akaišu purvs ir zemā tipa purvs Ludzas novada Ciblas, Līdumnieku un Brigu pagastos. Izvietojies Zilupes līdzenuma rietumu malā uz dienvidiem no Kurjanovas ezera. Kopējie kūdras krājumi ap 6,8 mlj m³. Rietumu daļa 286 ha platībā nosusināta. Notece pa Kurjanku un Zilupi.
Tirļanska
Tirļanska vai Tirlena  ir ciems Krievijas Federācijā, Baškortostānas austrumos, Beloreckas rajonā. Attālums līdz rajona centra Beloreckai — 33 km, Baškortostānas galvaspilsētai Ufai — 290 km. 2014. gadā ciemā dzīvoja 4218 iedzīvotāji. Tirļanska atrodas Urālu kalnos, pie Tirļanas upes ietekas Belajā.
Vēsturiski industriāls Urālu ciems. Vēsture saistīta ar dzelzsrūdas ieguvi un metalurģiju. 1762. gadā Urālos izveidots tēraudliešanas uzņēmums, pie tagadējās Beloreckas, strādniekiem (šeit pārvietotajiem dzimtzemniekiem un vietējiemo baškīriem) tika veidoti ciemi. 1774. gadā šai apkārtnē uz laiku apmetās Jemeļjana Pugačova sacelšanās zemnieku armija. 1784. gadā uzbūvēta tēraudliešanas rūpnīca Tirļanskā. 1910. gadā sākta būvēt šaursliežu dzelzceļa līnija no Zaprudovskas uz Tirļansku, kas 1914. gadā sasniedza Belorecku (demontēta 2007. gadā). Lielākais iedzīvotāju skaits — 20. gadsimta 50. gados, kad tas gandrīz sasniedza 15 000.
Lēvenas Katoļu universitāte
Lēvenas Katoļu universitāte var būt:
Venjamins Aleksandrovs
Venjamins Aleksandrovs (dzimis, miris ) bija krievu hokejists, uzbrucējs, vēlāk treneris. Karjeras laikā kļuvis par divkārtēju olimpisko čempionu, kā arī četrkārtēju Pasaules čempionu. Karjeras laikā aizvadījis 14 sezonas PSRS čempionāta komandā Maskavas CSKA, 10 reizes kļūstot par PSRS čempionu.
Spēlētāja karjera
Hokejista karjeru Aleksandrovs sāka 1955.—56. gada sezonā, kad debitēja PSRS hokeja čempionāta vienībā Maskavas CSKA. Kopumā PSRS čempionātā karjeras laikā guva 351 vārtus. 1963. gadā bija visa čempionāta rezultatīvākais spēlētājs. 1967.—68. gada sezonā Aleksandrovs bija CSKA kapteinis. Spēlētāja karjeru noslēdza 1969. gadā.
Trenera karjera
Pēc karjeras noslēguma vairākus gadus strādāja Bulgārijā kā Sofijas CSKA galvenais treneris. 1973. gadā bija arī Bulgārijas hokeja izlases galvenais treneris. 1973.—74. gada sezonu uzsāka kā Ļeņingradas SKA galvenais treneris, taču sezonas vidū no amata tika atbrīvots. No 1974. līdz 1976. gadam bija Maskavas CSKA galvenā trenera Konstantīna Lokteva palīgs.
Bandžuri
Bandžuri ir ciems Saunas pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 215 km attālumā no Rīgas.
Bikstu stacija
Bikstu stacija ir ciems Dobeles novada Bikstu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 26 km no novada centra Dobeles un 92 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P104 krustojuma ar dzelzceļa līniju Jelgava—Liepāja. Tā veidojusies ap Bikstu dzelzceļa staciju.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Dobeles rajonā.
Kauļi (Annas pagasts)
Kauļi ir ciems Alūksnes novada Annas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Annas, 16 km no novada centra Alūksnes un 204 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V396.
Maslabojeva
Maslabojeva, arī Maslobojeva un Mazie Briuveri (ltg), ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Šķeltovas, 14 km no novada centra Aglonas un 247 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V641, Aksenovas ezera rietumu krastā.
Jānis Paukštello
Jānis Paukštello (dzimis Jaunpiebalgā) ir latviešu aktieris un dziedātājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1951. gadā Jaunpiebalgā lietuviešu laukstrādnieka Jāņa Paukšteļa ģimenē kā ceturtais bērns. Vēlāk, mainot pasi, uzvārda galotni pārmainīja uz "-ello".
Mācījās Jaunpiebalgas vidusskolā, Palsmanes internātskolā, pabeidza Murjāņu sporta internātskolu. 1969. gadā iestājās Latvijas Valsts universitātes Ekonomikas fakultātē, vēlāk arī Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studijā. 1970. gadā iesaukts padomju armijā, pēc atgriešanās turpināja mācības. No 1972./1973. gada līdz 2017. gada sezonai Jānis Paukštello darbojās Dailes teātrī. 1974. gadā pabeidza studijas Latvijas Valsts Konservatorijas Teātra fakultātē. 1987. gadā kļuva par Latvijas PSR Nopelniem bagāto skatuves mākslinieku.
Kino debitēja 1973. gadā Rīgas Kinostudijas filmā "Pilsētas atslēgas", bet popularitāti ieguva ar galveno lomu 1975. gada filmā "Mans draugs — nenopietns cilvēks". Paukštello kļuva pazīstams arī kā dziedātājs, parasti uzstājoties kopā ar citiem aktieriem — Hariju Spanovski, ar Ivaru Kalniņu, Vari Vētru un Andri Bērziņu izveidoja kvartetu "Mūžīgais unisons".
1998. gada 8. novembrī Paukštello Rīgas-Tallinas šosejas 41. kilometrā, veicot apdzīšanas manevru, izraisīja automašīnu sadursmi. Pats aktieris smagi cieta, tika savainota viņa līdzbraucēja, bet otras automašīnas vadītājs no ievainojumiem gāja bojā. J. Paukštello asinīs konstatēja 1,2 promiles alkohola. 1999. gadā Limbažu tiesa atzina Paukštello par vainīgu avārijas izraisīšanā un sodīja viņu ar brīvības atņemšanu uz diviem gadiem nosacīti ar pārbaudes laiku uz diviem gadiem.
2011. gadā izdevniecība „Jumava" izdevusi Līgas Blauas grāmatu „Jānis Paukštello. Tintē, bet balts".
Ģimene
1974. gadā Vanagu katoļu baznīcā Upmalas pagastā Paukštello salaulājās ar aktrisi Akvelīnu Līvmani, izšķīrās 1998. gadā.
Viņa otrā sieva ir Elīna Paukštello, dz. Bergmane, no kuras divi dēli - Jānis Jēkabs (dz. 2000) un Raimonds Dāvids (dz. 2002).
Oklais ezers
Oklais ezers var būt:
Prūsene
Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā. Ietek Viesatā pie Vamboļu mājām. Lielākā pieteka - Isvintenu strauts. Upi šķērso valsts autoceļš V1153 (Doktorāts–Viesāti–Irlava), tās krastos atrodas Pluģi.
Faktoīds
Faktoīds ir izdomāts vai pieņemts apgalvojums, kas tiek pasniegts kā fakts. Jēdziens izgudrots ASV 1973. gadā, kad klajā nāca amerikāņu rakstnieka un žurnālista Normana Meilera biogrāfiskā grāmata par Merilinu Monro. Rakstnieks skaidroja, ka faktoīdi ir fakti, kuri pirms parādīšanās publiskajā telpā nav eksistējuši. Faktoīdi ir izdomājumi maldinošas informācijas papildu apstiprināšanai vai pastiprināšanai. Laikraksts The Washington Post raksturoja faktoīdu kā informāciju, kura "šķiet kā fakts, varētu būt fakts, bet faktiski nav fakts".
Izmantošana
Attiecīgi faktoīdi var popularizēt nepareizus priekšstatus, aizspriedumus, leģendas un maldus, vai izrietēt no tiem. Vēsturiski faktoīdi ir bieži izmantoti propagandā. Vēsturnieks Kaspars Zellis darbā "Ilūziju un baiļu mašinērija. Propaganda nacistu okupētajā Latvijā: vara, mediji un sabiedrība" aprakstīja, ka vēsturiski nacistu propagandā tika izmantoti faktoīdi, lai pamatotu kara nepieciešamību, nacistu rasistisko doktrīnu un pierādītu “starptautiskā žīdisma sazvērestības plānus". Piemēram, okupētajā Latvijā nacisti savās antisemītisma kampaņās ziņoja, ka “starp Jelgavas čekas ziņotājiem 75% bija žīdi, kuri šo darbu uzņēmās labprātīgi" vai "latviešu patrioti nogalināti ar lielgabalu šāvieniem".
Kopš Meilers šo terminu ieviesa, tam angļu valodā ir parādījušas vairākas, savstarpēji atšķirīgas nozīmes. 1993. gadā Viljams Safīrs identificēja vairākas sabiedrībā eksistējošas, pretrunīgas faktoīda nozīmes :
Šo jauno faktoīda nozīmi kā triviālu, bet interesantu faktu popularizēja televīzijas kanāls CNN Headline News, kas 80. un 90. gados triviālus, bet interesantus faktus bieži iekļāva ziņu raidījumos zem virsraksta "faktoīds". BBC Radio 2 vadītājs Stīvs Raits savā šovā plaši izmanto faktus.
Politoloģijā un socioloģijā termins "faktoīds" parasti tiek izmantots, lai runātu tieši par aplamu, nevis triviālu, bet patiesu, informāciju, taču termina pretrunīgās nozīmes angļu valodā to padara par problemātisku. Lai to atrisinātu Viljams Safīrs savā slejā "Par valodu" iestājās par vārda "factlet" (angļu valodā "fakts" kombinācijā ar deminutīva galotni "-let") izmantošanu, lai apzīmētu īsu, interesantu faktu, taču nepaskaidroja, kā šī jaunā termina pieņemšana mazinātu jau esošo neskaidrību par pretrunīgajām faktoīda nozīmēm.
Latviešu valodā vārdam "faktoīds" gan nav piešķirtas pretrunīgas definīcijas - tas tiek izmantots tikai, lai raksturotu aplamu informāciju.
Etimoloģija
Vārds "faktoīds" latviešu valodā ir atvasināts no angļu termina "factoid". "Factoid" tiek veidots, apvienojot vārdu "fact" (fakts) un galotni "-oid", kas nozīmē "līdzīgs, bet ne tas pats".
2012. gada Pasaules čempionāts hokejā — B grupa
2012. gada Pasaules čempionāta hokejā spēles B grupā norisinājās no 4. līdz 15. maijam. Grupas komandas spēles aizvadīja Ericsson Globe, Stokholmā.
Mazbiksti
Mazbiksti ir ciems Dobeles novada Bikstu pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 24 km no novada centra Dobeles un 91 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P104.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Dobeles rajonā.
Virdžīnjo Roseta
Virdžīnjo Roseta (it, dzimis, miris ) bija itāļu futbolists un futbola treneris, spēlējis aizsarga pozīcijā, pārstāvējis Itālijas futbola izlasi.
Karjeru sācis savas dzimtās pilsētas komandā Pro Vercelli, ar ko divas reizes izcīnījis Itālijas A sērijas titulu. Savu lielāko daļu spēlētāja karjeras aizvadījis Juventus komandā, kur izcīnījis sešus A sērijas titulus. Itālijas futbola izlases sastāvā uzvarējis 1934. gada FIFA Pasaules kausā un izcīnījis bronzas medaļu 1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amsterdamā. Piedalījies arī 1920. un 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Ar Juventus komandu ieguvis Itālijas kausu, bet ar Palermo 1948. gadā uzvarējis Itālijas B sērijā.
Spēlētāja karjera
Pro Vercelli
Juventus
Itālija
Trenera karjera
Juventus
Palermo
Adriana Lima
Adriana Frančeska Lima (pt; dzimusi ) ir brazīliešu modele.
Kopš 2000. gada viņa ir viena no Victoria's Secret tā sauktajiem eņģeļiem. 15 gadu vecumā viņa uzvarēja Supermodel of Brazil konkursā un jau nākamajā gadā ieguva 2. vietu konkursā Supermodel of the World, tam sekoja līguma parakstīšana ar Elite Model Management Ņujorkā. Kopš 2005. gada A. Lima ir iekļuvusi pasaulē vislabāk apmaksāto modeļu sarakstā (pamatojoties uz finanšu žurnāla Forbes datiem). 2006. gadā viņa ierindojās 99. vietā Forbes veidotajā Celebrity 100 sarakstā. 2010. gadā iekļuva vīriešu žurnāla Ask Men veidotajā seksīgāko sieviešu sarakstā.
Rihvalda
Rihvalda (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Karvinas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1305. gadā. Ilgus gadus bija Hābsburgu impērijas sastāvā, un tās vēsturiskais vāciskais nosaukums ir Reihvaldava (de). Pēc Pirmā pasaules kara — Čehoslovākijas sastāvā. Pēc 1938. gada Minhenes vienošanās pilsētu ieņēma poļu karaspēks, bet pēc Otrā pasaules kara sākuma — vācieši. Pēc kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.
Cilvēki
3,6 % no pilsētas iedzīvotājiem ir slovāki.
Tesla Roadster (2008)
Tesla Roadster ir sporta elektromobilis, ko ražoja ASV uzņēmums Tesla Motors (tagad Tesla, Inc.). Laikā no 2008. līdz 2012. gadam izlaisti 2600 Roadster eksemplāri. Automašīnas cena bija 80 līdz 120 tūkstoši ASV dolāru.
Ar uzlādētiem litija jonu akumulatoriem Tesla Roadster varēja nobraukt 300 — 400 km. Akumulatoru pilnas uzlādēšanas laiks bija 3,5 stundas. Mašīna no 0 līdz 97 km/h spēja paātrināties 3,7 vai 3,9 sekundēs (atkarībā no modeļa). Maksimālais ātrums bija mākslīgi ierobežots — 201 km/h.
2020. gadā plānots izlaist jaunas paaudzes Roadster, kas no 0 līdz 97 km/h spētu paātrināties 1,9 sekundēs.
Johanna Konta
Johanna Konta (en; dzimusi Sidnejā, Austrālijā) ir bjusī profesionāla ungāru izcelsmes Apvienotās Karalistes tenisiste. Līdz 2012. gadam pārstāvēja Austrāliju. Bijusi Lielbritānijas sieviešu pirmā rakete tenisā. Augstāko 4. vietu vienspēlēs sasniegusi 2017. gada 17. jūlijā.
GOST R
GOST R (ГОСТ Р) ir Krievijas Federācijā pieņemtā valsts standartu sistēma. Tā sauc normatīvos dokumentus, kas tiek piemēroti valsts ietvaros un ir pieņemti Krievijā pēc PSRS sabrukuma un Krievijas neatkarības pasludināšanas.
Rašanās vēsture
Padomju Savienībā bija spēkā kopīga valsts standartu sistēma GOST. Pirmais vissavienības standarts kviešiem tika apstiprināts 1926. gadā. GOST standartu kategorija tika ieviesta 1940. gadā.
Valsts standarti GOST bija obligāti izpildāmi noteikumi ar likuma spēku. Līdz 1996. gadam likuma spēks bija visiem Krievijas valsts standartiem — tie bija normatīvi tiesiskie akti. Kopš 1996. gada GOST R sistēma vairs nav obligāta. 2002. gadā Krievijā tika pieņemts federālais likums "Par tehnisko regulējumu". Saskaņā ar šo dokumentu tiek nošķirti valsts standarti un tehniskie reglamenti, tādējādi sertifikācija GOST R sistēmā ir kļuvusi brīvprātīga. Izņēmumi ir minēti [http://www.rg.ru/2010/02/19/sertifikacia-dok.html valdības lēmumā Nr. 982], kas ir pieņemts 2009. gadā.
Sertifikācija GOST R sistēmā
GOST R ir sistēma produkta obligātajai atbilstības novērtēšanai (sertifikācijai), ko izmanto Krievijā. Ar šī jautājuma regulējumu nodarbojas Tehniskās regulēšanas un metroloģijas federālā aģentūra ("Rosstandart") un Federālais akreditācijas dienests ("Rosakreditacija"). Obligātās sertifikācijas GOST R sistēmā raksturīga iezīme ir valsts kontrole. Tāpat pēc pieteicēja vēlēšanās GOST R sistēmā var veikt brīvprātīgu sertifikāciju, ko uzņēmumi izvēlas, lai palielinātu patērētāju uzticēšanos savai produkcijai.
GOST R sistēmā tiek izsniegti divu veidu dokumenti: sertifikāts un atbilstības deklarācija.
GOST R sertifikāts
GOST R sertifikāts ir normatīvais dokuments, kas tiek izdots uz noteikta parauga valsts veidlapas. Tas apliecina, ka produkcija patiešām atbilst Krievijas Federācijā noteiktajām kvalitātes un drošības prasībām. Šo dokumentu izsniedz "Rosstandart" akreditētas sertifikācijas iestādes. GOST R sertifikāta izsniegšanas pamatojums var būt produkcijas sertifikācijas testi, ražošanas stāvokļa analīze vai citas noteiktās procedūras. Gan obligāto, gan brīvprātīgo sertifikāciju ierosina uzņēmējdarbības subjekts.
Citi standarti
Līdztekus valsts standartiem GOST R Krievijā ir spēkā standarti GOST R IEC (regulē elektroierīču drošību) un GOST R ISO (nosaka prasības kvalitātes pārvaldības sistēmām). Tiem ir rekomendējoša nozīme, un tie ir izstrādāti, balstoties uz starptautiskajiem standartiem.
2021.—2022. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona
2021.—2022. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona bija 59. Bundeslīgas sezona. Tā sākās. Sezona noslēdzās.
Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem uz Bundeslīgu tika paaugstināti klubi VfL Bochum un Greuther Fürth, bet Bundeslīgu atstāja Brēmenes "Werder" un Gelzenkirhenes "Schalke 04".
Stadioni
1 SC Freiburg aizvadīja savas pirmās trīs mājas spēles Dreisamstadion pirms pārcelšanās uz Europa-Park Stadion.
Rēzeknes Piena konservu kombināts
Rēzeknes Piena konservu kombināts (RPKK) bija piena konservu ražotne Rēzeknē, kura uzsāka ražošanu 1957. gada novembrī un kļuva maksātnespējīga 2001. gada 23. jūlijā.
Vēsture
1960. gados kombinātam pievienoja 28 pienotavas Rēzeknes, Ludzas, Balvu, Madonas un daļēji Gulbenes rajonā. 1965. gadā kombināts sasniedza konservu ražošanas projektēto jaudu — tika izlaists 41 miljons 677 tūkstoši nosacīto kārbu, bet 1989. gadā — 92 miljoni 378 tūkstoši kārbu. Kombinātā atvēršanas brīdī strādāja ap 1200 cilvēku, bet 1987 gadā — 2400. Darbs ritēja vairākās maiņās, bez brīvdienām. Diennaktī pārstrādāja no 300 līdz 350 tonnu piena.Tā kā piena pārstrāde bija sezona darbs, ko veica vasaras laikā (kad bija pieejams piens), ziemas laikā darbojās žāvēšanas cehs. Žāvēšanas cehā pārstrādāja dažādus dārzeņus (visvairāk kartupeļus un sīpolus, retāk augļus), kā arī ražoja kazeīnu.
Pēc PSRS sabrukuma 1991. gadā strauji kritās ražotās produkcijas daudzums. RPKK 1994. gada 15. aprīlī kļuva par akciju sabiedrību, kuras vadītājs bija A. Tučs.1994. gada 14. novembrī Parīzē RPKK ieguva "Eiropas kvalitātes goda diplomu" par augstu piena konservu kvalitāti.
1990. gadu sākumā no RPKK struktūras atdalījās un kļuva par patstāvīgām dažas rūpnīcas un pienotavas (lielākās — Cesvainē un Ludzā). Tāpēc pilnpiena, sviesta, siera un biezpiena produkciju vajadzēja ražot citur. Galvenā RPKK sviesta ražotne atradās Maltā. Paplašinājās arī produkcijas asortiments. 1995. gadā žāvēšanas cehā uzsāka piena konfekšu "Latgales gotiņa" ražošana, bet citos cehos uzsāka dažādu veidu jogurtu un biezpiena produktu ražošanu (saldie un sāļie sieriņi, biezpiena torte).
Tika pakāpeniski ievestas jaunas pakošanas iekārtas un iepirkta jauna aparatūra. Tomēr daudzas iebiezinātā piena ražošanas iekārtas bija novecojušas un vairs nespēja tik veiksmīgi konkurēt ar moderniem analogiem. 1996. gadā par 180% palielinājās piena piegāde rūpnīcai, vidēji dienā pārstrādāja 200-250 tonnu. 60% saražoto piena konservu eksportēja uz Krieviju, Igauniju, Lietuvu, ASV, Izraēlu, Ēģipti, Kazahstānu un Nīderlandi, bet 1999. gadā — 90%. RPKK savu pamatprodukciju, iebiezināto pienu ar cukuru, piegādāja daudziem Latvijas pārtikas pārstrādes uzņēmumiem: Laimai, Staburadzei, visām konfekšu "Gotiņa" ražotnēm u.c.
1998. gada Krievijas krīze ievērojami ietekmēja RPKK turpmāko likteni, jo tā bija galvenā produkcijas noieta valsts. Pasūtītāji par produkciju maksāja maz vai arī vispār nemaksāja, līdz ar to radot zaudējumus RPKK. Pats ievērojamākais zaudējums bija 3 miljonu ASV dolāru lielumā, par nesamaksāto produkciju. Situāciju pasliktināja saasināšanās politiskajās attiecības starp Latviju un Krieviju, kā rezultātā Krievija, ar ģeopolitiskiem līdzekļiem pamatojot savu tirgus protekcionisma politiku, Latvijai daļēji liedza eksportu, tādējādi arī aizsargājot savus ražotājus ekonomiskās krīzes laikā. Jauna noieta tirgus meklēšana arī bija neveiksmīga, jo Baltijas valstīs nevarēja realizēt tik lielu produkcijas daudzumu, Eiropas valstīm vajadzēja īpašus sertifikātus, bet ASV — tirgošanas kvotas.
Viena no RPKK vadības kļūdām bija uzkrāto līdzekļu atdošana dividendēs (t.i., algā visiem akcionāriem), bet ne jauno iekārtu iepirkšana un ražošanas modernizācijai, vai vismaz rezerves līdzekļu uzkrāšana "melnajām dienām". Otra kļūda bija ražošanas apjomu saglabāšana krīzes situācijā. Tas sekmēja vēl lielākus zaudējumus, jo visu produkciju nebija iespējams realizēt, tā sakrājās noliktavās un izveidoja dīkstāvi ražošanā. RPKK piederēja sava TEC ražošanas vajadzībām, kura ne tikai nodrošināja ar siltumenerģiju un tvaiku visu kombinātu, bet arī apsildīja visu Rēzeknes Ziemeļu rajonu. Bet ne visi abonenti maksāja par piegādāto siltumu, tāpēc krājās parādi, kas galu galā sasniedza ap 300 tūkst. latu. Lai kaut kā segtu zaudējumus, RPKK atvēra kredīta līniju Unibankā, ieķīlājot visu savu īpašumu.
2000. gadā sākās ražošanas sašaurināšana, pārstāja strādāt žāvēšanas cehs, līdz ar to pārstājot ražot kazeīnu un "Latgales gotiņu". Samazinājās arī piena pieņemšanas tīkls. Tika atlaisti daudzi darbinieki, samazinot to skaitu no 800 līdz 480. Uzsāka pārdot īpašumu, kas nebija saistīts ar ražošanu vai nesa zaudējumus, piemēram, kultūras namu.
2001. gadā februārī RPKK atteicās no pilnpiena produkcijas ražošanas, samazinot darbinieku skaitu no 480 līdz 300. Turpmāk darbinieku skaits kritās un kombināta darba laiks saīsinājās līdz vienai maiņai. Maijā vienā no iebiezinātā piena partijām tika konstatēta zarnu nūjiņa, kombināts apstādināja ražošanu, lai veiktu sanitāro tīrīšanu un atkārtoto pārbaudi. Tikmēr vietējo tirgu pārņēma ārzemēs ražotais iebiezinātais piens. Vēl bija gadījums, kad postā aizgāja ievērojams daudzums sviesta, kas arī nesa lielus zaudējumus.
Kombināts galu galā pievērsās tikai piena konservu ražošanai, atsakoties no "Rēzeknes saldējuma" un "Lauku sviesta". Kaut gan zaudējumi vairs neuzkrājās un uzņēmums sāka saņemt peļņu, tā bija pārāk maza. Bankai vajadzēja atdot kredītu, piena piegādātājiem maksāt par pienu. Viss nonāca līdz tam, ka RPKK nespēja laikus norēķināties par piegādāto pienu un samaksāt par kredītu.
2001. gada 23. jūlijā pēc kreditoru pieprasījumiem (savas prasības bija pieteikuši 744 kreditori 4 039 565 latu apjomā), ko RPKK līdz noteiktajam laikam nevarēja nodrošināt, Latgales apgabaltiesa pasludināja RPKK par maksātnespējīgu uzņēmumu ar 3,8 milj. LS parādu. 1. augustā tika apstādināta ražošana, bet 30. oktobrī tika pieņemts lēmums par bankrota procedūras uzsākšanu.
RPKK meklēja investorus vai pircējus, bet neviens tā arī neuzņēmās glābt ražotni. Bija apgalvojumi, ka RPKK mērķtiecīgi noveda līdz bankrotam, jo tas bija konkurents citām piena ražotnēm Latvijā. Cerēja pārdot ražotni visu kopā, bet 2002. gadā tika izsolīti vairāki objekti dažādām firmām un privātpersonām. Līdz pašam izsoles brīdim RPKK iekārtas tika uzturētas gatavībā, lai jebkurā brīdī varētu uzsākt ražošanu.
22. augustā par Ls 383 800 izsolē vienīgajam pretendentam — Daugavpils SIA "Terlax" — tika pārdotas uzņēmuma ražošanas ēkas — darbnīcas, saldētava, nodaļas administratīvā ēka, pilnpiena produkcijas, piena konservu un sterilizētā piena ražošanas cehi, piena pieņemšanas punkti un caurlaižu telpas. Tas nozīmēja RPKK galīgo bojāeju, jo kombināts tika sadalīts pa daļām. Cehos esošās iekārtas tika pārdotas vai nodotas lūžņos, līdz ar to iznīcinot unikālo iebiezinātā piena ražošanas tehnoloģiju.
Ar laiku RPKK teritorija tika sadalīta vēl sīkāk starp firmām un privātpersonām, daudzi cehi ilgu laiku stāvēja pamesti. Tikai vēlāk sākās RPKK bijušo cehu rekonstrukcija, bet jau citām vajadzībām.
RPKK ražotā produkcija
RPKK ražoja dažāda veida produktus, kā iebiezināto pienu, pilnpiena izstrādājumus, saldējumu, sviestu, sieru, konfektes "Gotiņa", kazeīnu, kaltētus dārzeņus.
Vēl tika ražots biezpiens, vājpiena biezpiens, biezpiena torte "Liene", biezpiena sieriņi saldie (parastie vai ar rozīnēm), biezpiena sieriņi sāļie (pikantais, ar dillēm vai ar papriku), piens, kefīrs, skābais krējums, saldais krējums, "Lauku sviests", siers ("Baltais", "Krievijas", "Brokastu" un "Ķimeņu"), diētiskā majonēze, sausais pilnpiens, jogurts (ar un bez piedevām), kaltētie kartupeļi un sīpoli.
RPKK liktenis pēc likvidēšanas
Gados pēc RPKK likvidēšanas informācija un liecības par ražotni, pakāpeniski sāka izgaist. Tikai 2011. gada jūnijā Artūram Āboliņam (RPKK muzeja vadītājam ) radās doma par RPKK vēstures pētīšanu un tās saglabāšanu. Tika pētīta RPKK teritorija, meklēti bijušie darbinieki, informācija un materiālās vērtības. Ievērojamu palīdzību sniedza Edvīns Medveckis, Viktorija Āboliņa un Andris Kļaviņš, kopīgi pētot RPKK teritoriju un vācot materiālās liecības. 2012. gada 15. augustā tika izveidota RPKK muzeja mājaslapa, bet jau 10. oktobrī Latgales kultūrvēstures muzejā tika atklāta tematiskā izstāde "Piena ceļš". Turpmāk tika veikta sadarbība ar Latgales kultūrvēstures muzeju.
2014. gada 4. martā tika atrasta visa dokumentācija, kas bija saistīta ar piena konservu ražošanu. Attiecīgi recepte nav aizgājusi nebūtībā un ir iespēja atsākt ražošanu, tikai jau jaunā rūpnīcā ar jaunām iekārtām. 2017. gada 16. janvārī, ar Artūrs Āboliņa konstruētā mazā tilpuma vakuuma iztvaicētāja-kristalizatora palīdzību tika veikts pirmais iebiezinātā piena ar cukuru vārījums, vadoties pēc 2014. gadā iegūtās RPKK dokumentācijas. Gala rezultātā, izmantojot tikai govs pilnpienu un cukurbiešu cukuru, tika iegūti 300 grami produkta, kas pēc savām organoleptiskām īpašībām bija ļoti tuvs RPKK ražotajam iebiezinātam pienam ar cukuru. Arī pašlaik tiek pagatavotas eksperimentālās iebiezinātā piena ar cukuru partijas. 2017. gadā Viktorija Āboliņa kopā ar Artūru Āboliņu izveidoja projektu Rēzekne Milk Cannery, kas sevī ietver RPKK vēstures muzeju, YouTube kanālu un Facebook lapu, ar mērķi saglabāt ar RPKK saistīto vēsturi, kā arī uzturēt interesi par iebiezināto pienu.
2019.-2020. gadu mijā Artūrs Āboliņš veica pētniecību par iebiezināto pienu ar cukuru un piedevām, kas gala rezultātā noslēdzās ar jaunā produkta izveidi - iebiezināto pienu ar cukuru un zīļu kafiju, kas ir laba alternatīva tiem, kuri nevar lietot kofeīnu, bet vēlas baudīt kafijai līdzīgu garšu un aromātu. Iebiezinātais piens ar cukuru un zīļu kafiju sevī apvieno pazīstamo piena produktu kopā ar latviešu tradicionālo dzērienu.
No 2018. gada novembra līdz 2021. gada novembrim Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas pārtikas produktu pārstrādes laboratorijā izvietoja RPKK un iebiezinātā piena vēstures stendu, apvienojot interesantākos faktus un eksponātus.
Sākot no 2020. gada otrās puses, Latvijas veikalu tīklos parādījās Igaunijas uzņēmuma "Polven Foods" iebiezinātais piens ar cukuru mīkstajā "doy-pack" iepakojumā ar nosaukumu "Rēzeknes leģenda kopš 1957". Produkta ieviešana tirgū sākās ar plašu reklāmas kampaņu un loteriju, bet spēja piesaistīt tikai īslaicīgu uzmanību, jo faktiski produkts bija tāds pats, ko pirms tam pārdeva zem nosaukuma "Meirāns".
Vimba (nozīmju atdalīšana)
Vimba var būt:
Aleksandrovka (Rušonas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V743. Ciema apkārtnē atrodas Aleksandrovkas ezers.
Vladimirs Šņitņikovs
Vladimirs Šņitņikovs (ru, 1913—1996) bija krievu arhitekts, kurš pēc Otrā pasaules kara darbojās Latvijā.
Dzīvesgājums
Dzimis Maskavā desmit bērnu ģimenē. Beidzis Maskavas Arhitektūras institūtu (1935). Kā students viņš piedalījās Vissavienības atklātajos arhitektūras konkursos. Viņa Minskas Valsts drāmas teātra projektam tika piešķirta trešā balva, balva tika piešķirts arī Radio nama projektam Maskavas Miusas laukumā. Pēc institūta beigšanas sāka strādāt vienā no Maskavas projektēšanas institūtiem un pasniedza arhitektūras projektēšanu Kara inženieru akadēmijā. Pēc viņa projekta Glazovas pilsētā tika uzbūvēti divi linu kombināta cehi.
Otrā pasaules kara laikā dienēja Sarkanajā armijā (1939—1945), projektējot militārās inženierbūves. Sarkanās armijas uzbrukuma laikā sapieru bataljons Šņitņikova vadībā uzcēla tiltus pāri Aiviekstei un pāri Daugavai Skrīveru apkārtnē, pēc tam pāri Lielupei un Misai. Pēc Rīgas ieņemšanas bataljona štābs atradās Imantā, karu pabeidza majora pakāpē.
Pārcēlies uz Rīgu uz pastāvīgu dzīvi, viņš strādāja Latvijas PSR centrālajā projektēšanas institūtā "Latgiprogorstroj", ieņēma valsts celtniecības projektēšanas institūta galvenā arhitekta amatu (līdz 1980. gadam), projektēja dzīvojamo rajonu "Imanta-1". Latvijas Arhitektu savienības biedrs kopš 1946. gada.
Autors un līdzautors liela mēroga arhitektūras darbiem, kuriem bija raksturīgs staļiniskā laikmeta monumentālisma nospiedums, taču Latvijā viņam bija raksturīga arī latviešu nacionālā ornamenta elementu izmantošana ēku projektēšanā.
Cēlis arī dzīvojamās un sabiedriskās ēkas Rīgā, Slokā, Liepājā, Ogrē, Viļakā un citās pilsētās.
Miris. Apglabāts Rīgas Meža kapos.
Oklais ezers (Rožkalnu pagasts)
Oklais ezers (arī Oklais ezeriņš, latgaliski: Oklais azars, Oklais ezereņš) ir caurteces ezers Preiļu novada Rožkalnu pagastā uz austrumiem no Peršakiem. No ezera iztek grāvis uz Kalupi.
Dubovs
Dubovs (ru, no ду́б — 'ozols'; sieviešu dzimtē Dubova (Ду́бова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Beidou M5
Beidou M5 (zh 北斗M5; zināms arī kā Beidou DW 15; daļā publikāciju saukts par Beidou M6 ) bija Ķīnas navigācijas sistēmas Beidou pavadonis. Tas vidējā Zemes orbītā palaists 2012. gada septembrī. 2014. gada oktobrī ar pavadoni zaudēti sakari.
Kosmiskais aparāts izgatavots uz DFH-3 platformas un ir apgādāts ar dzinējsistēmu nepieciešamās orbītas sasniegšanai.
Beidou M5 tika palaists 19:10:04 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 3B/E (sērijas numurs Y15) no Sjičanas pavadoņu palaišanas centra. Kopā ar to orbītā tika ievadīts Beidou M2. 2014. gada 21. oktobrī ar Beidou M5 pārtrūka sakari.
Nils Skapāns
Nils Skapāns (dzimis, miris ) bija latviešu animācijas filmu režisors, scenārists un operators.
Biogrāfija
Beidzis Rīgas 39. vidusskolu. Pēc skolas beigšanas dienējis Padomju Armijā. Pēc dienesta kļuvis par animācijas filmu studijas "Dauka" operatoru. Piedalījies darbā pie vairākām animācijas filmām, tai skaitā "Fantadroms", "Ness un Nesija". 1993. gadā sācis strādāt studijā "Animācijas brigāde" kā režisors un scenārija līdzautors. Veidojis seriālu "Munks un Lemijs". 1996. gadā par šī seriāla filmu ieguvis Lielā Kristapa balvu "Labākā animācijas filma (Lielais Kristaps)Labākā animācijas filma". Pēc tam uzņēmis seriālu "Zvēri". Par šī seriāla filmu "Caurā māja" 2000. gadā ieguvis balvu par labāko animācijas režiju.
2002. gadā Jura Podnieka studijas paspārnē nodibinājis leļļu filmu studiju "Nilsons". Bijis vienīgais plastilīna animācijas filmu veidotājs Latvijā. Uzņēmis tādas animācijas filmas, kā "Austras koka pasakas. Kāpēc varde nedziedāja" (2009), "Burvīga diena" (2010), "Kaķis maisā" (2013), "Marsietis" (2015), "Mūsu ome rullē" (2017), "Visi mani draugi ir miruši" (2019), "Diendusa" (2020).
Miris 2021. gada 20. septembrī.
Pēteris Bagrations (ģenerālgubernators)
Pēteris Bagrations jeb Petre Bagrationi (, 1818—1876) bija gruzīnu izcelsmes Krievijas Impērijas armijas ģenerālleitnants (1865). Baltijas ģenerālgubernators (1870–1876).
Dzīvesgājums
Dzimis 1826. gada 4. septembrī Kizļaras cietoksnī Dagestānā kņaza Revaza Bagrationi (1778—1834) un viņa sievas Annas Ivanovas ģimenē. Viņa tēvs bija ģenerāļa Pētera Bagrationa jaunākais brālis, cēlies no Kartlijas caru Bagrationi dzimtas.
No 1831. līdz 1835. gadam mācījās kavalērijas junkuru skolā, sāka dienēt lebgvardes kavalērijas eskadronā. 1840. gadā kļuva par gvardes inženieru korpusa komandiera adjutantu, 1844. gada oktobrī viņu uz sešiem mēnešiem nosūtīja uz Vāciju, Franciju un Angliju, lai pētītu galvānisma pielietojumu inženierzinātnēs. Viņš ierosināja zelta ieguvi no rūdām, izmantojot elektrizētu cianīda sārmu šķīdumu. 1845. gadā Bagrations kļuva par Pēterburgas Kalnu institūta direktora Leihtenbergas hercoga Maksimiliāna (Maximilian de Beauharnais, Herzog von Leuchtenberg) adjutantu, pavadīdams viņu ārzemju ceļojumos.
Pēc hercoga Maksimiliāna nāves 1852. gadā Krievijas Impērijas ķeizars Nikolajs I pulkvedi Bagrationu iecēla par savu flīģeļadjutantu leibgvardes kavalērijas pulkā, 1858. gadā paaugstinot par ģenerālmajoru. 1862. gadā viņu iecēla par Tveras gubernatoru, bet 1870. gadā par Baltijas ģenerālgubernatoru. 1875. gada 25. aprīlī viņš parakstīja nolikumu par luterāņu tautskolām Kurzemes un Igaunijas guberņās, paredzot obligātu krievu valodas mācīšanu pagastu un draudžu skolās no 1880., vēlāk no 1885 gada.
Miris no astmas paasinājuma 1876. gada 29. janvārī Pēterburgā.
Kuldīgas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Kuldīgas novada pašvaldības vadītāji. Kuldīgas novads tika izveidots 2009. gada 27. jūlijā, apvienojot Ēdoles, Gudenieku, Īvandes, Kabiles, Kurmāles, Laidu, Padures, Pelču, Rendas, Rumbas, Snēpeles, Turlavas, Vārmes pagastus un Kuldīgas pilsētu. 2021. gada 1. jūlijā Kuldīgas novadu apvienoja ar Alsungas un Skrundas novadiem.
Uzskaitījums
{{legend| #EF9D48| Tautas partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| gold| Kuldīgas novadam |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #99CC33 | Jaunā Vienotība |border=1px solid #AAAAAA}}
Andželo Skjāvjo
Visu savu karjeru pavadījis savas dzimtās pilsētas komandā Bologna. Viņš ar komandu izcīnīja četrus Itālijas A sērijas titulus. Ar 251 vārtiem visos turnīros viņš ir komandas visu laiku labākais vārtu guvējs. Ar Itālijas futbola izlasi uzvarējis 1934. gada FIFA Pasaules kausā, kļūstot par turnīra otru labāko vārtu guvēju. Izcīnījis arī bronzas medaļu 1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Pēc spēlētāja karjeras beigām trenējis gan Bologna komandu, gan Itālijas izlasi.
Uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem itāļu uzbrucējiem, Skjāvjo bija ātrs, spēcīgs un tehniski apdāvināts uzbrucējs.
Sasniegumi
Bologna
Itālija
Lēvenas Katoļu universitāte (franču valoda)
Lēvenas Katoļu universitāte (fr) ir 1968. gadā dibināta universitāte Beļģijas pilsētā Lēvenlanēvā, Valoņu Brabantē, kaut arī universitātes vēsture iesākusies 1425. gadā. Tā ir lielākā franču valodas universitāte valstī. Atrodas speciāli universitātei būvētā pilsētā Lēvenlanēvā ("Jaunajā Lēvēnā"). Pilsēta tika uzcelta pēc tam, kad senā, 1425. gadā dibinātā, Lēvenes Universitāte tika pēc lingvistiskā principa sadalīta divās atsevišķās universitātēs, nīderlandiešu valodas Lēvenas Katoļu universitātei paliekot vēsturiskajā Lēvenā.
Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami kardināls Gotfrīds Dannēlss (Godfried Danneels), citologs Kristiāns de Divs (Christian de Duve), filozofs Gustavo Gutjeress (Gustavo Gutiérrez), fiziķis Abduls Kadīrs Hans (Abdul Qadeer Khan), feministe Lisa Irigareja (Luce Irigaray), astronoms Žoržs Lemetrs, filozofe Šantala Mufa (Chantal Mouffe), mūks Dominiks Pīrs (Dominique Pire), teologs Edvards Šillebēkss (Edward Schillebeeckx), dzejnieks Emils Verharns (Émile Verhaeren).
Baltie Bērzi
Baltie Bērzi ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 177 km attālumā no Rīgas.
Degu muiža
Degu muiža, arī Degumuiža, ir ciems Dobeles novada Krimūnu pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 15 km no novada centra Dobeles un 72 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V1098.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Dobeles rajonā. Veidojusies ap vēsturisko Deģu muižu (Deggenhof).
Metformīns
Metformīns ir guanidīna atvasinājums un pieder pie hipoglikemizējošo (glikozes līmeni pazeminoši) līdzekļu grupas. Metformīnu lieto pie 2. tipa cukura diabēta un policistisko olnīcu sindroma. Tas nomāc glikozes veidošanos aknās, atvieglo audu šūnām asimilēt glikozi neatkarīgi no insulīna, samazina apetīti, kā arī daļai pacientu samazina svaru. Izteiktas pārdozēšanas gadījumos var izraisīt laktacidozi un hipoglikēmiju, lai gan kopumā risks ir zems.
Pussy Rock
Grupa “Pussy Rock” dibināta 2013. gadā Rīgā. Grupas sastāvs ir mainīgs, 2022. gadā tajā darbojās četri dalībnieki — Kristaps Vegners (vokāls, ģitāra), Normunds Brokāns (ģitāra), Rihards Rikmanis (basģitāra) un Krišjānis Radziņš (bungas), iepriekš arī Māris Drīksna (ģitāra). “Pussy Rock” izdevuši vienu albumu “Glory Hole” (2016), kas toreiz veiksmīgi startēja un divas reizes plūca laurus Radio SWH jauno grupu konkursā “Priekšnams”, kā arī viena no albuma dziesmām tika iekļauta 2018. gada Latvijas smagās mūzikas izlasē “Latvijas metāls-2”. 2021. gadā grupa izdeva minialbumu (EP) “E-Pussy 19” līdz ar videoklipiem dziesmām "Rockin'" un "Vilciens".
Hanzas perons
"Hanzas perons" ir kultūras un izklaides centrs, kas atrodas Hanzas ielā 16a Rīgā. Šī ir viena no pirmajām un lielākajām neatkarīgās Latvijas kultūras celtnēm, kas uzbūvēta tikai par privātiem līdzekļiem.
"Hanzas perona" projekta arhitektūras daļas autori ir birojs "Sudraba Arhitektūra" un tā vadošais arhitekts Reinis Liepiņš. "Perona" lielās zāles platība ir 1230 kvadrātmetri, kuros var izvietot līdz 1100 sēdvietām. No 2019. gada rudens ēkā notiek teātra izrādes, mūzikas festivāli, koncerti un citi pasākumi. Ēka 2020. gada februārī saņēma sabiedrisko mediju balvu “Kilograms kultūras” kā 2019. gada Latvijas kultūrvieta.
Mickevičs
Mickevičs (pl; sieviešu dzimtē Mickeviča (Mickiewicza)) ir poļu cilmes uzvārds, kas vēsturiski sastopams arī Latvijā un Lietuvā (lt; sieviešu dzimtē Mickevičiūtė (ja neprecējusies), Mickevičienė (ja precējusies)):
Hanzas perons
"Hanzas perons" vēl būvniecības stadijā jau vērtēts arī populārajā žurnālista Mārtiņa Ķibilda raidījumā "Adreses".
Nahčivana
Nahčivana (az, Нахчыван, hy) ir pilsēta Azerbaidžānā, Nahčivanas Autonomajā Republikā. Tā ir šīs autonomās republikas galvaspilsēta. 2017. gadā Nahčivanā dzīvoja 92,1 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Nahčivanas upes krastos, vietā, kur tā ietek Araksas upē.
Hanzas perons
2020. gada februārī projekts ieguva Latvijas Televīzijas un Latvijas Radio gada balvu “Kilograms kultūras” kategorijā “Kultūrvieta”.
Nahčivana
Pēc armēņu tradīcijām, pilsētu esot dibinājis Noass.
Hanzas perons
Vēsture
Sākotnēji "Hanzas perona" vietā atradās pilsētas ganības. 1903. gadā satiksmei ar Sarkandaugavu ierīkoja ielas dzelzceļa līniju „Daugavas krasts — Sarkandaugava”, līdz ar to paplašinot I un II Ganību dambi. Līdzās tagadējam Ganību dambim tapa dzelzceļš — tagadējās līnijas Čiekurkalns—Rīga-Krasta atzars un Rīgas dzelzceļa mezgla Preču stacija. 1903. gadā šeit tika uzbūvēta Rīgas preču stacijas noliktavas ēka, kura darbojās līdz 2009. gadam. Preču noliktava Pulkveža Brieža un Hanzas ielas krustpunktā ir vienīgā saglabājusies ēka kādreizējās Rīgas Preču stacijas teritorijā.
2017. gadā tika uzsākti rekonstrukcijas darbi, kas ilga līdz 2019. gada augustam. Sākotnēji ēku plānoja atklāt 2018. gada beigās un veltīt to Latvijas valsts simtgadei, tomēr saistībā ar ABLV Bank likvidēšanos darbi tika aizkavēti. "Hanzas perons" tika atklāts apmeklētājiem 2019. gada 17. augustā.
Jaunā arhitektūra un materiāli
Līdz šīm nepieejamais industriālā mantojuma objekts līdz mūsdienām bija saglabājies gandrīz neskartā veidā — arhitekti atklāja skaistas ķieģeļu sienas, koka sijas, daudzas bīdāmās durvis un vārtus. Ēkas restaurācijas un pārbūves galvenais uzdevums bija to pielāgot jaunam lietojumam — daudzfunkciju kultūras būvei.
Lai iekļautos stingrajās mūsdienu energoefektivitātes prasībās, vēsturiskajai ēkai pa perimetru uzbūvēts stikla "mētelis" ar priedes dēļu dubulto fasādi noēnojumam. Šāds arhitektoniskais risinājums aizsargā veco ēku un veido jaunus perona stila vestibilus apmeklētājiem. Vecās noliktavas atjaunotais ķieģelis un citi arhitektoniskie elementi veido jaunā "Hanzas perona" interjeru un atraktīvu scenogrāfiju daudzveidīgiem kultūras un izklaides sarīkojumu formātiem.
Rospotrebnadzor
Patērētāju tiesību aizsardzības un cilvēka labklājības uzraudzības federālais dienests (Роспотребнадзор, "Rospotrebnadzor") ir Krievijas Federācijas izpildvaras pilnvarota federālā institūcija, kas īsteno iedzīvotāju sanitāri epidemioloģiskās labklājības nodrošināšanas, kā arī patērētāju tiesību aizsardzības patēriņa tirgū kontroli un uzraudzību.
Vēsture
1993. gadā tika izveidota Tirdzniecības, preču kvalitātes un patērētāju tiesību aizsardzības valsts inspekcija ("Gostorginspekcija"). Kopš tā laika šī iestāde ir bijusi dažādu resoru pakļautībā.
Tieši "Rospotrebnadzor" tika izveidots saskaņā ar Krievijas Federācijas prezidenta 2004. gada 9. marta dekrētu Nr. 314 "Par federālās izpildvaras institūciju sistēmu un struktūru". Tam tika nodota daļa Veselības aizsardzības ministrijas, Ekonomiskās attīstības un tirdzniecības ministrijas, kā arī Pretmonopola politikas ministrijas funkciju.
Normatīvie akti
Galvenais dokuments, kas nosaka "Rospotrebnadzor" darbību, ir [http://base.consultant.ru/cons/cgi/online.cgi?req=doc;base=LAW;n=154196;fld=134;from=60465-32;rnd=0.3181374980313767 2004. gada 30. jūnija valdības lēmums Nr. 322 (ar 2013. gada 2. novembra grozījumiem)]. Tāpat "Rospotrebnadzor" darbību regulē federālie likumi "Par iedzīvotāju sanitāri epidemioloģisko labklājību", "Par patērētāju tiesību aizsardzību" un citi Krievijas Federācijas normatīvie tiesību akti.
Neļķes
Neļķes (Dianthus) ir neļķu dzimtas ģints, kurā ietilpst aptuveni 300 sugas. Tie ir daudzgadīgi ziedaugi. Daudzas neļķu šķirnes tiek audzētas speciālās siltumnīcās vai tiek selekcionētas.
High Noon
High Noon, latviski pieejamie nosaukumi: "Tieši pusdienas laikā", "Tieši dienvidū", "Pats dienas vidus", "Pusdienlaiks" un "Pašā dienas vidū", ir 1952. gada ASV vesterna filma, kuras režisors ir Freds Cinnemans. Filmā galvenās lomas attēlo Gērijs Kūpers, Greisa Kellija, Lons Čeinijs, Keitija Džurado un Eva Makvī.
Filma High Noon ir stāsts par pilsētas šerifu Villu Keinu. Dienā, kad Keins nolēmis atstāt šerifa amatu, pilsētā ierodas no cietuma atbrīvots viņa sens ienaidnieks, kuram jāstājas pretī.
Masaliņas
Masaliņas (la) ir infekcijas slimība, kuru izraisa masaliņu vīruss (Rubella virus). Ar šo slimību slimo galvenokārt bērni no 2 līdz 10 gadu vecumam, dažreiz arī pieaugušie vai zīdaiņi. Pēc pārslimošanas izveidojas imunitāte. Starptautiskajā slimību un veselības problēmu klasifikācijā masaliņu kods ir B06, un tās pieder pie vīrusinfekcijām ar ādas un gļotādu bojājumiem (B00-B09).
Hjū Grānts
Hjū Džons Mungo Grānts (en; dzimis Londonā, Apvienotajā Karalistē) ir angļu aktieris un filmu producents. Filmas, kurās viņš ir filmējies, ir guvušas 2,4 miljardus ASV dolāru lielus ieņēmumus. Starptautisko atzinību viņš guva pēc lomas 1994. gada filmā "Četras kāzas un vienas bēres", par kuru viņš saņēma Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu.