cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sergejs Karasjovs
2016. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā tiesāja divas grupu turnīra spēles. Viņš bija arī viens no tiesnešiem 2016. gada vasaras olimpisko spēļu vīriešu futbola turnīrā, galvenā tiesneša statusā aizvadot vienu spēli. 2018. gada 29. martā tika iekļauts tiesnešu sarakstā 2018. gada FIFA Pasaules kausam Krievijā. Tajā bija galvenais tiesnesis vienā grupu turnīra spēlē starp Austrālijas un Peru izlasēm.
2021. gada aprīlī Karasjovs tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Šaubas (filma)
"Šaubas" (en) ir 2008. gada drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Džons Patriks Šenlijs. Filma balstīta uz Šenlija lugu  Doubt: A Parable, kas ieguvusi Pulicera balvu un Tony balvu. Galvenās lomas filmā atveido Merila Strīpa, Filips Sīmors Hofmans, Eimija Adamsa un Vaiola Deivisa. Filmas pirmizrāde notika Amerikas Filmu institūta festivālā „AFI Fest”.
Filma ieguva piecas nominācijas četrās Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijās: "Labākā aktrise galvenajā lomā" (Merila Strīpa), "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Eimija Adamsa un Vaiola Deivisa), "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Filips Sīmors Hofmans) un "Labākais adaptētais scenārijs" (Džons Patriks Šenlijs).
Filmas sižets notiek katoļu skolā, kas nosaukta par godu Svētajam Nikolajam un kuru vada māsa Aloīsija. Māsa Džeimsa pastāsta Aloīsijai, ka priesterim Flinnam, iespējams, ir pārāk tuvas attiecības ar skolas vienīgo melnādaino studentu Donaldu Milleru, kā rezultātā Aloīsija sāk lietu izmeklēt.
2000. gada Latvijas čempionāts šahā
2000. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas šaha čempionāti vīriešiem un sievietēm.
Baltika (kontinents)
Baltika bija sens kontinents, kas radās pirms apmēram 1800 miljoniem gadu un pastāvēja gan atsevišķi, gan kā vairāku superkontinentu daļa no proterozoja līdz paleozojam. Tas veido Austrumeiropas kratona pamatdaļu, kas sastāv no trīs vairogiem: Baltijas jeb Fenoskandijas ziemeļrietumos, Volgas-Urālijas austrumos un Sarmatijas dienvidos.
2000. gada Latvijas čempionāts šahā
Turnīra gaita
Latvijas 2000. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 10. līdz 16. martam Rīgā. Ļoti pārliecinoši Dana Reizniece pierādīja savu pārākumu un trešo gadu pēc kārtas kļuva par Latvijas čempioni. Otro vietu, nezaudējot nevienu partiju, ieņēma Tatjana Voronova.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! Punkti !! Vieta
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! Punkti !! Vieta
Baltika (kontinents)
Proterozoja eonā
Baltikas kontinents radies kā Kolumbijas superkontinenta daļa paleoproterozoja ēras beigās pirms apmēram 1,8 miljardiem gadu. Tam sadaloties, mezoproterozoja ēras laikā pirms apmēram 1,5 miljardiem gadu Baltika kopā ar seno Arktikas kontinentu un Austrumantarktikas kratonu veidoja Nenas superkontinenta daļu. Kontinentiem atkal saplūstot, pirms apmēram 1,1 miljarda gadu Baltika bija Rodinijas superkontinenta daļa. Neoproterozoja ēras senā ledus laikmeta laikā kriogēna periodā pirms apmēram 750 miljoniem gadu Baltika bija Protolaurāzijas superkontinenta, bet Ediakara periodā pirms apmēram 600 miljoniem gadu Pannotijas superkontinenta daļa. Tajā laikā atradās netālu no Dienvidpola.
Paleozojs
Paleozoja ēras laikā Baltikas kontinents apmēram 300 miljonu gadu laikā pārvietojās no Dienvidu puslodes polārā apvidus līdz Ziemeļu puslodes polārājam apvidum. Kembrija periodā (pirms 542—488 miljoniem gadu) Baltika bija savrups kontinents, ordovika periodā (pirms 485—443 miljoniem gadu) Baltika sadūrās ar Avalonijas kontinentu, bet devona periodā (pirms 416—359 miljoniem gadu) Baltikas kontinents Zemes ekvatora tuvumā sadūrās ar Laurentijas kontinentu, izveidojot Skandināvijas un Skotijas (Kaledonijas) kalnus Eiramerikas superkontinentā. Perma periodā (pirms 299—252 miljoniem gadu) Baltika veidoja Pangejas superkontinenta ziemeļu nomali.
Mezozojs
Mezozoja ēras laikā Baltikas kontinents sadūrās ar Sibīrijas platformu, izveidojot Urālu kalnus un Eirāzijas superkontinentu.
Juras periodā (pirms 200—145 miljoniem gadu) Baltika (Austrumeiropas kratons) atdalījās no Laurāzijas superkontinenta daļa, bet krīta periodā (pirms 145—65 miljoniem gadu) kļuva par Eiropas pamatdaļu.
2031. gads
2031. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies trešdienā.
Lejas iela (Jūrmala)
Lejas iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Lejas iela sākas krustojumā ar Plūdu ielu un beidzas krustojumā ar Ormaņu ielu. Kopējais ielas garums ir 85 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Lejas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Nostolepji
Nostolepji (Nostolepis) ir klimatiīdu akantodu ģints. Tās pārstāvji bija izplatīti no augšsilūra līdz vidusdevonam, Galvenajā devona laukā, Podolijā, Severnaja Zemļā, Špicbergenā, Krievijas ziemeļaustrumos, Timāna-Pečoras provincēs, Zviedrijā, Kanādā, Francijā u.c. Šīs ģints pārstāvji parasti saglabājas atsevišķu zvīņu veidā. Retos gadījumos ir sastopamas atsevišķi ķermeņu fragmenti. Ģints tipveida suga ir Nostolepis striata Pander 1856.
Apraksts
Zivis bija klātas ar samērā lielām zvīņām, kuru vainagi ornamentēti ar paralēliem, vai arī aizmugurējā daļā saplūstošiem, robustiem ķīļiem un platām vagām. Pamatne ir stipri izliekta. Kakliņi zemi vai arī gandrīz nesaskatāmi. Vainagu veido divu vai trīs veidu mezodentīns, un tajā ir tukšumi un kaula šūnas. Cirkulārie un radiālie kanāli ir labi attīstīti. Pamatnes kaulu audus veido lielas kaula šūnas, kas izvietotas (orientētas) pa augšanas joslām.
Salīdzinājums
No citām dzimtas ģintīm atšķiras ar vainaga ornamentējumu. Histoloģiskajā uzbūvē atšķirības ir nebūtiskas: dentīna kanālu izvietojumā, kaula šūnu skaitā, tukšumu koncentrācijas apgabalu formā un izvietojumā vainaga mezodentīna audos.
Rēzeknes tehnikums
Rēzeknes tehnikums ir 2014. gadā dibināta Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministrijas pakļautībā esoša izglītības iestāde, kurai ir piešķirts Profesionālās izglītības kompetences centra statuss.
Rēzeknes tehnikums piedāvā 9. un 12. klašu absolventiem apgūt akreditētas profesionālās izglītības programmas administratīvajos un sekretāra pakalpojumos, autotransportā, būvdarbos, datorsistēmās, enerģētikā un elektrotehnikā, ēdināšanas pakalpojumos, interjera dizainā, kokizstrādājumu izgatavošanā, komerczinībās, pārtikas produktu ražošanu tehnoloģijās, programmēšanā un viesnīcu pakalpojumos.
Mācības Rēzeknes tehnikumā tiek organizētas četrās mācību vietās, no kurām divas atrodas Rēzeknē un pa vienai Viļānos un Zilupē. Rēzeknē ēkas atrodas Varoņu ielā 11a un Jupatovkas ielā 22. Viļānos ēka atrodas Kultūras laukumā 1. Zilupē ēka atrodas Kalnu ielā 4.
Vēsture
Rēzeknes tehnikums izveidots 2014. gadā, reorganizējot Austrumlatgales Profesionālo vidusskolu. To savukārt izveidoja 2011. gadā, apvienojot Latgales Amatniecības meistaru skolu, Lūznavas Profesionālo vidusskolu, Rēzeknes Profesionālo vidusskolu, Rēzeknes 14. arodvidusskolu, Viļānu 41. arodvidusskolu un Zilupes arodvidusskolu.
=== Lūznavas profesionālās vidusskolas vēsture === 1945. gadā no Rēzeknes uz Dlužņevu tika pārcelts Rēzeknes lauksaimniecības tehnikums. 1946. gadā uz Rēzeknes lauksaimniecības tehnikuma un Hruščova kolhoza bāzes tika izveidots Maltas sovhoztehnikums.
=== Zilupes arodvidusskolas vēsture === 1923. gadā tika atvērta Ludzas Valsts arodskola.
Rēzeknes Profesionālās vidusskolas vēsture
Sākot ar 2011. gada 1. septembri reorganizēja Izglītības un zinātnes ministrijas padotībā esošās valsts profesionālās izglītības iestādes - Rēzeknes 14. arodvidusskolu, Rēzeknes Profesionālo vidusskolu, Lūznavas Profesionālo vidusskolu, Zilupes arodvidusskolu, Viļānu 41. arodvidusskolu un Latgales Amatniecības meistaru skolu -, tās tika apvienotas un izveidota Izglītības un zinātnes ministrijas padotībā esoša profesionālās izglītības iestāde - Austrumlatgales Profesionālā vidusskola.
Sākot ar 2014. gada 1. septembri Austrumlatgales Profesionālās vidusskolas nosaukums ir "Rēzeknes tehnikums"
Hokejs 1956. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
1956. gada Kortīnas d'Ampeco ziemas olimpisko spēļu sacensības hokejā norisinājās no 1956. gada 26. janvāra. līdz 4. februārim. Vienlaikus turnīrs bija arī 23. Pasaules čempionāts, kā arī 34. Eiropas čempionāts.
Terdžola
Terdžola (ka) ir pilsēta Gruzijā, Imeretijas mharē, Terdžolas municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts rietumu daļā Kolhidas zemienes austrumu malā Čharas upes krastos 198 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi.
Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 17. gadsimtā. 1950. gados uz Terdžolu no Čhari pārcēla rajona centru. Pilsētas statuss piešķirts 1983. gadā.
Maskavas "Dinamo"
Maskavas "Dinamo" var būt:
Maļinovka 2
Otrā Maļinovka ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 248 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V562 (Greivuļi_Ilzeskalns). Ciema apkārtnē atrodas Puskundžu bedrīšakmens.
Longo
Longo var būt:
Jelinski
Jelinski, arī Bondari, ir ciems Krāslavas novada Grāveru pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 5 km no pagasta centra Grāveriem, 25 km no novada centra Krāslavas un 245 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem, Jazinka ezera krastā, netālu no Zelta upītes iztekas uz Itiņku.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Krāslavas rajonā.
Aksels Ūksenšerna
Aksels Ūksenšerna jeb Oksenšerna (sv; dzimis, miris ) bija izglītots un ietekmīgs Zviedrijas lielvalsts darbinieks un diplomāts. No 1612. gada līdz savai nāvei bija Zviedrijas kanclers (rikskansler). Karaļa Gustava II Ādolfa un karalienes Kristīnes I uzticības persona. Viena no galvenajām personām Trīsdesmitgadu kara laikā un viena no ietekmīgakajām personām Zviedrijas vēsturē vispār, kas modernizēja Zviedrijas valsts pārvaldi. Ūksenšernas dzīves laikā Zviedrija sasniedza savas ietekmes apogeju.
Poļu-zviedru kara laikā no 1622. līdz 1626. gadam Ūksenšerna uzturējās Zviedru Vidzemē, viņam piederēja vairākas pilmuižas, ieskaitot Valmieras pili (Valmieras ģerbonī attēlotā vērša piere ir daļa no Ūksenšernas dzimtas ģerboņa).
Dzīvesgājums
Dzimis 1583. gadā Upsālas lēnē. Studēja Rostokā, Vitenbergā un Jēnā. No 1603. gada kalpoja Zviedrijas galmā, no 1606. gada - diplomātiskā dienestā Mēklenburgā, Igaunijā un Dānijā. 1611. gadā mira Zviedrijas karalis Kārlis IX. Par karali kļuva 17 gadus vecais Gustavs II Ādolfs, kurš par valsts kancleru iecēla Ūksenšernu. Poļu-zviedru un zviedru-krievu karu laikā, kamēr Gustavs Ādolfs no 1614. līdz 1616. gadam karoja Somijā un Livonijā, Ūksenšerna Zviedrijā pildīja vicekaraļa pienākumus. 1622. gadā Aksels Ūksenšerna kopā ar karali ieradās Zviedru Vidzemē, kur bija Rīgas ģenerālgubernators un Livonijas bīskapijas pārvaldnieks ar četrām pilīm (Valmiera, Burtnieki, Trikāta, Mujāni). Vēlāk ieguva arī Vecate un Ropažu pilis. 1626. gadā Ūksenšerna tika iecelts par Zviedrijas okupētās Prūsijā gubernatoru.
1630. gadā Zviedrija iesaistījās Trīsdesmitgadu karā. Kaut arī Ūksenšerna nepiedalījās kaujasdarbībā, tomēr ar administratīvo darbību stiprināja zviedru karaspēka apgādi. 1632. gadā Licenes kaujā krita karalis Gustavs II Ādolfs. Ūksenšerna, izvēloties par rezidences pilsētu Maincu, kļuva par visa Zviedrijas karaspēka Vācijā pavēlnieku, militārās operācijas tomēr uzticot ģenerāļiem.
Par karalieni kļuva Gustava Ādolfa meita Kristīne I. Tā kā viņa bija tikai nepilnus sešus gadus veca, valsti vadīja reģentu padome Ūksenšernas vadībā. 1636. gadā Ūksenšerna atgriezās Zviedrijā, un darbojās kā faktiskais valsts vadītājs. Kad karaliene Kristīne kļuva vecāka, viņa centās mazināt Ūksenšernas ietekmi. Kaut arī karalienes un Ūksenšernas attiecības nebija labas, pats Ūksenšerna, uzskatīdams, ka topošais karalis Kārlis X Gustavs būs sliktāks, iesākumā pretojās Kristīnes atcelšanai no troņa. Miris dažus mēnešus pēc jaunā valdnieka Kārļa X Gustava valdīšanas sākuma.
Ūksenšernas kodekss
Savas uzturēšanās laikā Zviedru Vidzemē Aksels Ūksenšerna savā īpašumā ieguva Livonijas kara laikā (no 1550. gada līdz 1575. gadam) tapušo Indriķa hronikas norakstu, kas bija interpolāciju pārpilns. 1653. gadā A. Ūksenšerna to aizdeva Rīgas rātskungam J. Vitem jaunu norakstu izveidei, kas tagad glabājas Latvijas Akadēmiskajā bibliotēkā un Tartu Universitātes bibliotēkā. 1661. gadā kodeksu aizveda uz Vāciju, kur tas nonāca Hannoveres bibliotēkā. 1740. gadā Hannoveres pilsētas bibliotekārs Johans Daniels Grūbers (1688-1748) šo norakstu izdeva ar virsrakstu Origines Livoniae sacrae et civilis seu Chronicon Livonicum vetus. To vācu valodā pārtulkoja Johans Gotfrīds Arnts (1713-1764).
Maražo
Sala vāji apdzīvota, lielākās apdzīvotās vietas izvietojušās dienvidu un ziemeļu krastos.
Tanīns
Tanīns ir miecviela, kura nodrošina tādu dzērienu kā vīna un tējas sausināšanu. Tanīns sniedz tējai raksturīgo rūgto garšu, bet var arī izraisīt sliktu dūšu vai kuņģa darbības traucējumus.
Godoy Cruz Antonio Tomba
Klubs ir dibināts 1921. gadā un tas savas mājas spēles aizvada Estadio Feliciano Gambarte stadionā, kurā ir 15 000 skatītāju vietas. Klubs ne reizi nav uzvarējis Argentīnas augstākajā futbola līgā.
Klubam ir komandas arī šādos sporta veidos: basketbolā, rokasbumbā, lauka hokejā, tenisā un volejbolā.
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 10000 metri vīriešiem
10000 metri vīriešiem bija viena no 14 disciplīnām ātrslidošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Nacionālajā ātrslidošanas ovālā, Pekinā 2022. gada 11. februārī. Tajās bija pārstāvēti 12 sportisti no 9 valstīm.
Kvalifikācija
Šajā disciplīnā bija pieejamas 12 dalībnieku kvota, maksimāli trīs sportisti no vienas valsts. Pirmie 8 sportisti kvalificējās ar savu sniegumu 2021.–2022. gada ISU ātrslidošanas Pasaules kausa izcīņā, bet pārējie četri ieguva kvotas, sasniedzot labākos laikus starp sportistiem, kuri vēl nav kvalificējušies. Valsts varēja nopelnīt tikai maksimālās divas vietas Pasaules kausa reitingā.
Rezultāti
— olimpiskais rekords; — pasaules rekords;  — valsts rekords;  — trases rekords.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
2032. gads
2032. gads būs garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies ceturtdienā.
Nakamura
Nakamura (ja vai 仲村 — 'vidusciems') ir izplatīts japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Arturs Suarešs Diašs
Arturs Suarešs Diašs (pt; dzimis ) ir Portugāles futbola tiesnesis.
Primeira Liga spēles sāka tiesāt 2004. gadā. 2010. gadā kļuva par FIFA kategorijas tiesnesi. Tajā pašā gadā sāka tiesāt UEFA Eiropas līgas kvalifikācijas spēles. Eiropas līgas grupu turnīrā debitēja 2012. gadā, bet UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā — 2016. gadā. 2015. gadā bija viens no tiesnešiem FIFA U-20 Pasaules kausā Jaunzēlandē. 2018. gada FIFA Pasaules kausā bija viens no video tiesneša asistentiem.
2020. gadā tiesāja Portugāles kausa finālspēli starp Benfica un Porto. 2021. gada aprīlī tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Krasta iela (Rīga)
Krasta iela ir viena no Rīgas lielākajām ielām Daugavas labajā krastā. Tā atrodas Maskavas forštates apkaimē. Kopējais ielas garums ir 3,66 kilometri un tā sastāv no 3 braukšanas joslām katrā virzienā. Krasta iela sākas no Ģenerāļa Radziņa krastmalas un Jēzusbaznīcas ielas krustojuma un iet gar Maskavas forštates rietumu daļu, paralēli Daugavai. Tā beidzas pie Dienvidu tilta, kur galvenās ielas funkcijas turpina Maskavas iela.
Vēsture
Līdz 2017. gadam Ģenerāļa Radziņa krastmala bija Krasta ielas sākums.
Ielas apbūve
Krasta ielas apbūvē dominē komercapbūve, to vidū daudzi tirdzniecības pakalpojumu sniedzēji. Daudzās vietās Krasta iela gar Daugavu ir neapbūvēta un to aizņem neapsaimniekotas vai daļēji apsaimniekotas dabas teritorijas.
1968. gada ASV prezidenta vēlēšanas
1968. gada ASV prezidenta vēlēšanas bija 46. ASV prezidenta vēlēšanas, kas notika.
Izšķirošā izvēle bija starp diviem bijušajiem ASV viceprezidentiem: demokrātu Hjūbertu Hamfriju no Minesotas un republikāni Ričardu Niksonu no Ņujorkas. Ričards Niksons uzvarēja ar nelielu pārsvaru.
Kota
Kota var būt:
2035. gads
2035. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies pirmdienā.
Zagrebeļnijs
Zagrebeļnijs var būt:
1948. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu tabula
Šī ir 1948. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu sadalījuma tabula.
Delfīnu sala
"Delfīnu sala" (en) ir angļu rakstnieka Artura Klārka 1963. gadā sarakstīts zinātniskās fantastikas romāns. Tas pirmoreiz publicēts 1963. gadā.
Latviešu valodā grāmatu sērijā "Fantastikas pasaulē" izdevusi izdevniecība "Zinātne" 1969. gadā.
Sižets
Nokļuvis uz salas, kur tiek draudzīgi uzņemts, Džonijs drīz padomju profesora Kezena vadībā sāk piedalīties delfīnu uzvedības un valodas izpētē, kā arī to apmācībā.
Viņš sāk iepazīt Salas aizraujošo zemūdens pasauli un tās iemītniekus, piedalās arī veiksmīgā eksperimentā, kurā tiek mēģināts nodibināt kontaktu ar zobenvaļiem.
Maskavas "Dinamo" (futbols)
Maskavas "Dinamo" (ru) ir Krievijas futbola klubs, kas spēlē Krievijas futbola Premjerlīgā. Mājas spēles aizvada VTB Arena stadionā.
Delfīnu sala
Sižets
Džonija iegūtās prasmes saziņā ar delfīniem drīz vien lieti noder. Delfīnu salu skar vētra, nogremdējot vai sabojājot visus kuģus, un nopietni slimo profesoru Kezenu nav ar ko nogādāt uz slimnīcu kontinentā, kas no salas atrodas simt jūdžu attālumā. Nav arī iespējas lūgt palīdzību pa radio. Taču Džonijs, izmantojot iegūtās prasmes delfīnu vadīšanā, ar akvaplānu nokļūst līdz kontinentam un izsauc palīdzību.
Pēc profesora ieteikumiem Džonijs gatavojas iestāties universitātē. Viņa priekšā ir pavērusies milzīgā, aizraujošā pasaule, pilna jaunu atklājumu.
Bondari
Bondari var būt:
Maskavas "Dinamo" (futbols)
Dibināts 1923. gadā. Šis ir vecākais Krievijas futbola klubs, līdz 2016. gadam bija vienīgais Krievijas un PSRS futbola klubs, kas vienmēr spēlējis augstākajā līgā, nekad nebija ticis pazemināts uz zemāka līmeņa turnīru, PSRS laikā šo sasniegumu (PSRS kontekstā) dalīja ar Kijivas "Dinamo" klubu. Pēc neveiksmīgas 2015.—2016. gada sezonas tika pazemināts uz Futbola Nacionālo līgu, bet 2016.—2017. gada sezonā tajā uzvarēja un atgriezās Premjerlīgā. Klubs 11 reizes ir izcīnījis PSRS čempiontitulu.
Krasta iela
Latvijā Krasta iela atrodama daudzās apdzīvotās vietās visā Latvijā:
Zootropole
"Zootropole" (en, arī Zootropolis) ir 2016. gada datoranimācijas 3D filma, kuras režisori ir Bairons Hauards un Ričs Mūrs.
Filma ir par policisti zaķeni Džūdiju, kas ierodas Zootropolē un kopā ar jauno pārinieku lapsu Niku cenšas atrisināt noziegumu. Tajā galvenās lomas ieskaņo Džinifere Gudvina, Džeisons Beitmens, Idriss Elba, Dženija Sleita, Neits Torenss, Bonija Hānta, Dons Leiks, Tomijs Čongs, Dž. K. Simonss, Oktāvija Spensere, Elans Tjudiks un Šakira.
Filmas pirmizrāde notika, Latvijā —.
Otrā Skaista
Otrā Skaista ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Skaists, Linoks, Lielais Ožukns.
Pluģuciems
Pluģuciems (agrāk — Pluģi) ir būvējams ciems Mārupes novada Babītes pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā starp autoceļu A9 un Babītes ezera dienvidu krastu 7 km no pagasta centra Piņķiem, 17 km no novada centra Mārupes un 23 km no Rīgas centra. Netālu atrodas vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis Pluģu skansts.
Robežnieks
Robežnieks (sieviešu dzimtē Robežniece) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Parastais baltmeldrs
Parastais baltmeldrs ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā parastais baltmeldrs ir sastopams nereti visā valsts teritorijā, pārmitrās, mazauglīgās vietās: purvos un purvainos priežu mežos.
Latvijas sieviešu hokeja izlase
Latvijas sieviešu hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Latviju starptautiskajās sieviešu hokeja spēlēs. Pašlaik (2022) tā atrodas 29. vietā Starptautiskās hokeja federācijas sieviešu hokeja izlašu rangā. Latvijas hokeja izlase piedalījusies 18 Pasaules čempionātos, tās labākais sasniegums ir 2007. un 2011. gadā izcīnītā 11. vieta.
Blūmreiņi
Blūmreiņi ir ciems Alūksnes novada Malienas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 3 km no pagasta centra Brenciem, 14 km no novada centra Alūksnes un 216 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V398, Dambītes upes krastā.
2036. gads
2036. gads būs garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies otrdienā.
Near field communication
Near field communication (en "tuva darbības lauka sakari") jeb NFC ir protokolu kopums, kas ļauj sūtīt datus starp mobilajām ierīcēm tuvā attālumā (līdz 10 cm) ar radiosakaru starpniecību.
Šo tehnoloģiju izmanto, lai starp mobilajām ierīcēm pārsūtītu kontaktus un citu saturu, atslēgtu durvis, veiktu mobilos maksājumus un daudzas citas darbības.
NFC ir bezkontakta karšu standartu paplašinājums, vienā ierīcē apvienojot kartes un lasītāja tehnoloģijas. Katra NFC ierīce var darboties trīs režīmos:
NFC tehnoloģijas izmanto standartus, kuros izmantota radiofrekvences identifikācija: ISO/IEC 14443, FeliCa, ISO/IEC 1809 u.c.
Molārā siltumietilpība
Par vielas molāro siltumietilpību (C) sauc siltuma daudzumu, ko viens mols vielas uzņem vai atdod, sasilstot vai atdziestot par 1 K (kelvinu).
Rodrigo Rikards
Rodrigo Aivars Rikards (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu režisors, operators un scenārists.
Ogists Žirū
Ogists Žirū (fr; dzimis, miris ) bija franču vieglatlēts un regbists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Žirū bija Jauktās komandas regbija komandas (Union des Sociétés Françaises) pārstāvjiem, kuri olimpiskajā regbija turnīrā izcīnīja zelta medaļu.
No 1892. līdz 1902. gadam Žirū spēlēja regbiju Stade Francais komandā. 1893. un 1895. gadā viņš palīdzēja izcīnīt Francijas čempiona titulus un 1899. un 1901. gadā komandu aizveda līdz finālam, kur viņi piekāpās un palika 2. vietā. Žirū studēja medicīnu Anrī IV licējā un Pirmā pasaules kara laikā strādāja kā majors un mediķis.
1999. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
1999. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Trevizo un Veronā, Itālijā, no 3. līdz 10. oktobrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm, vīriešiem līdz 23 gadu vecumam, jauniešiem un jaunietēm. Tas bija 72. Pasaules čempionāts.
No Latvijas sportistiem augstvērtīgāko rezultātu uzrādīja Raivis Belohvoščiks, kurš vīriešu individuālajā braucienā uzrādīja ceturto labāko rezultātu.
Otrie Baltiņi
Otrie Baltiņi ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 269 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V578. Ciema apkārtnē atrodas Spruktu ūdenskrātuve.
2038. gads
2038. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies piektdienā.
Arkādijas nome
Arkādijas nomē ir Arkādijas vēsturiskais apgabals, kur bija vairāki nozīmīgi senās Grieķijas kultūras centri, piemēram, Tegeja, Mantineja, Orhomena, Megalopole un citi. Arkādijas vēsturiskais apgabals bija vienīgais Peloponēsas apgabals bez izejas pie jūras. Mūsdienu Arkādijas nomē bez senās Arkādijas ir iekļauts arī Kinurijas vēsturiskais apgabals, kā arī daļa no Argolīdas un Lakonijas vēsturiskajiem apgabaliem.
Administratīvais iedalījums
Arkādijas nome ir sadalīta piecās pašvaldībās jeb dēmos:
Otrie Blūzmi
Otrie Blūzmi ir ciems Preiļu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 209 km attālumā no Rīgas.
Binomiālkoeficients
Binomiālkoeficients matemātikā ir naturāls skaitlis, kas parādās Ņūtona binomā kā koeficients. Binomiālkoeficientus var aprēķināt, izmantojot Paskāla trijstūri. Tie parasti tiek pierakstīti kā \tbinom nk. Jebkurš no binomiālkoeficientiem var tikt aprēķināts ar formulu Binomiālkoeficienti tiek izmantoti ne tikai algebrā, bet arī kombinatorikā, kur šāds pieraksts nozīmē, ka no n elementu lielas kopas tiek izvēlēti k elementi.
Binomiālkoeficientu pierakstu pirmais ieviesa vācietis Andreass fon Etingshauzens (Andreas von Ettingshausen). Tos var pierakstīt arī vairākos citos veidos, piemēram, C(n, k), nCk, nCk, Ck<sub style="position:relative; left:-.5em;">n, Cn<sub style="position:relative; left:-.5em;">k.
Jānis Balodis (senators)
Dzīvesgājums
Kopš 1920. gada aktīvi piedalījās 2. Rīgas Šaha biedrības darbā, ieņemdams dažādus amatus tās valdē un piedalīdamies šaha turnīros. No 1932. līdz 1933. gadam bija Latvijas Šaha savienības priekšsēdētājs.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā kopā ar sievu, baltu filoloģi Ritu Šāberti-Balodi devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 1951. gadā izceļoja uz ASV un apmetās uz dzīvi Mineapolē. Aktīvs latviešu sabiedriskās dzīves dalībnieks: viens no Latviešu akadēmiskās kopas dibinātājiem, Latviešu evaņģēliski luteriskās draudzes valdes loceklis, Amerikas Latviešu šaha apvienības goda biedrs, žurnāla „Šaha Pasaule” līdzstrādnieks.
Miris 1975. gada 28. maijā Mineapolē.
Džastins Pīterss
Džastins Pīterss (en, dzimis ) ir bijušais Kanādas hokejists, spēlēja vārtsarga pozīcijā.
2004. gada NHL draftā Pītersu ar kopējo 38. numuru otrajā kārtā izvēlējās Karolīnas "Hurricanes". 2009–10. gada sezonā debitējis NHL komandā Karolīnas "Hurricanes". "Hurricanes" komandā pavadījis piecas sezonas, spēlējot arī komandas fārmklubā Šarlotas "Checkers". Vēlāk spēlējis arī Vašingtonas "Capitals" un Arizonas "Coyotes", kā arī AHL komandās Hēršijas "Bears", Tūsonas "Roadrunners" un Teksasas "Stars". 2017–18. gada sezonu iesācis KHL komandā Rīgas "Dinamo", bet noslēdza Vācijas hokeja līgas komandā Ķelnes "Haie". Savas karjeras pēdējās sezonas aizvadījis Čehijas Ekstralīgas komandās Piráti Chomutov, HC Bílí Tygři Liberec un BK Mladá Boleslav.
Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2014. gada Pasaules čempionātā un 2018. gada ziemas olimpiskās spēlēs.
Tkibuli
Tkibuli (ka) ir pilsēta Gruzijā, Imeretijas mharē, Tkibuli municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts rietumu daļā Račas grēdas dienvidu nogāzē Tkibulas upes krastos 234 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi. Nozīmīgs kalnrūpniecības centrs.
Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1259.—1293. gados. 1825. gadā Tkibuli apkaimē atklāja akmeņogļu iegulas 1846. gadā sāka to ieguvi. 1887. gadā atklāja dzelzceļa līniju no Kutaisi un ogļu ieguve ievērojami paplašinājās. 1939. gadā piešķirts pilsētas statuss. 1990. gados ogļu ieguve tika pārtraukta, bet kopš 2006. gada atsākta. Lejpus un augšpus Tkibuli atrodas divas hidroelektrostacijas.
Brūnas
Brūnas, arī Brounas, ir ciems Alūksnes novada Malienas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 3 km no pagasta centra Brenciem, 14 km no novada centra Alūksnes un 216 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P41, Ievednes upes krastā.
Zvanu centrs
Zvanu centrs ir centralizēts birojs, ko izmanto, lai lielos apjomos saņemtu pieprasījumus vai nosūtītu piedāvājumus pa tālruni. Uzņēmums izmanto ienākošo zvanu centru, lai pārvaldītu produktu vai pakalpojumu atbalstu, kā arī lai atbildētu uz patērētāju informācijas pieprasījumiem. Izejošo zvanu centrus nodarbina telemārketingā, labdarības vai politisko ziedojumu vākšanā, parādu piedziņā un tirgus izpētē. Kontaktu centrs ir vieta, kurā centralizēti izmanto atsevišķus sakaru veidus, tai skaitā vēstules, faksus, tiešsaistes tērzēšanu, sociālos medijus, tūlītējos ziņojumus un e-pastu.
2039. gads
2039. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies sestdienā.
2001. gada Latvijas čempionāts šahā
2001. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas šaha čempionāti vīriešiem un sievietēm.
Turnīra gaita
Latvijas 2001. gada šaha čempionāts vīriešiem notika no 1. līdz 13. martam Rīgā. Turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās. Par Latvijas čempionu kļuva Guntars Antoms, kas apsteidza daudzus spēcīgus šahistus, tostarp arī lielmeistarus Jāni Klovānu un Zigurdu Lanku. Iepriekšējā gada čempions Viesturs Meijers ieņēma otro vietu.
Latvijas 2001. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 1. līdz 9. martam Rīgā. Jau ceturto gadu pēc kārtas Dana Reizniece kļuva par Latvijas čempioni, pārliecinoši apsteidzot savas tuvākās konkurentes Lauru Roguli un Tatjanu Voronovu.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! Punkti !! Vieta !! TB1 !! TB2 !! TB3
Riči
Riči var būt:
Hikaru Nakamura
Hikaru Nakamura (en; dzimis Hirakatā) ir japāņu izcelsmes ASV starptautiskais lielmeistars šahā (2003).
Biogrāfija
Piedzimis Japānā, taču jau 1989. gadā ģimene pārcēlusies uz Nakamuras mātes dzimteni - ASV. Šahu sācis spēlēt septiņu gadu vecumā. Desmit gadu vecumā kļuvis par ASV šaha federācijas meistaru, bet 2001. gadā FIDE Nakamuram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) un 2003. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 15 gadu un 79 dienu vecumā kļūstot par šaha lielmeistaru, Nakamura pārspēja Roberta Fišera 1958. gada rekordu.
2001. gadā uzvarējis ASV junioru šaha turnīrā Talsā un kļuvis par Pasaules junioru šaha čempionāta sudraba medaļas ieguvēju U14 vecuma grupā. 2004. gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā ticis līdz 4. kārtai. Tajā pašā gadā Mehiko uzvarējis starptautiskā šaha turnīrā, fināla pārspējot Sergeju Karjakinu ar 4½:1½. 2005. gadā pirmo reizi uzvarējis ASV šaha čempionātā. Tajā pašā gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Foxwoods Open, dalījis pirmo vietu Filadelfijas šaha turnīrā World Open un bijis otrais Lozannas jauno šaha meistaru turnīrā, finālā piekāpjoties Andrijam Volokitinam. 2006. gadā Lasvegasā uzvarējis šaha turnīrā North American Open. 2007. gadā Gibraltārā ieņēmis 2. vietu šaha festivālā (uzvarējis Vladimirs Akopjans) un uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Barselonā. 2008. gadā uzvarējis Gibraltāra turnīrā Gibtelecom Masters. 2009. gadā otro reizi kļuvis par ASV šaha čempionu, kā arī dalījis pirmās vietas šaha turnīros World Open Filadelfijā un Donostia-San Sebastian Chess Festival Sansevastjanā. 2011. gadā izcīnījis iespaidīgu uzvaru šaha turnīrā Veikanzē (Nīderlande) Tata Steel Group, apsteidzot Višvanatanu Anandu, Magnusu Karlsenu un Levonu Aronjanu. 2012. gadā trešo reizi kļuvis par ASV šaha čempionāta uzvarētāju, kā arī uzvarējis starptautiskā turnīrā Hogevēnā (Nīderlande). 2013. gadā uzvarējis Londonas šaha turnīrā London Chess Classic 2013. 2015. gadā uzvarējis Gibraltāra šaha festivālā un ceturto reizi kļuvis par ASV šaha čempionu. 2016. gadā Maskavā piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla pretendentu turnīrā, kurā palicis 7. vietā. 2017. gada aprīlī Sentluisā kopā ar Fabiano Karuanu un Varužanu Akopjanu dalījis 3.-5. vietu ASV šaha čempionātā (uzvarējis Veslijs So). 2018. gada decembrī Sanktpēterburgā izcīnījis bronzas medaļas Pasaules čempionātos ātrajā šahā un šaha ātrspēlē. 2019. gadā uzvarējis ASV šaha čempionātā. 2022. gada jūlijā Madridē ierindojies 4. vietā Pasaules šaha čempionāta pretendentu turnīrā. 2022. gada decembrī Almati dalījis 2.-3. vietu Pasaules šaha ātrspēles čempionātā.
Pārstāvējis ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Personīgā dzīve
Hikaru ir precējies ar Irānā dzimušo šaha lielmeistari Atusu Purkašjanu.
Katrīna Spaka
Katrīna Spaka (fr; dzimusi, mirusi ) bija franču un itāļu aktrise un dziedātāja. Vislabāk zināma ar lomām filmās Il Sorpasso (1962), La noia (1963) un Dario Ardžento filmā Il gatto a nove code (1971). Kopā ar Marčello Mastrojanni filmējusies filmā Oggi, domani, dopodomani (1965).
Sīkā iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Sīkā iela ir savienota ar šādām ielām:
Džesika Džonsa
"Džesika Džonsa" (en, Jessica Jones) ir amerikāņu televīzijas seriāls, kura autore ir Melisa Rozenberga. Seriāls kopš 2015. gada novembra tiek pārraidīts Netflix televīzijas kanālā. Seriālam ir izdotas divas sezonas. Seriāla titulvaroni Džesiku Džonsu atveido Kristena Ritere. Citas galvenās lomas atveido Kerija-Anna Mosa, Eka Darvils un Reičela Teilore.
Seriāls ir par Džesiku Džonsu, izbijušu supervaroni, kura atver savu detektīvaģentūru. Šī ir daļa no Marvel Cinematic Universe.
32. ieroču SS grenadieru pulks
32. ieroču SS grenadieru pulks bija Latviešu leģiona kaujas vienība 15. ieroču SS grenadieru divīzijas sastāvā. Kaujas gaitas beidza ar padošanos rietumu sabiedrotajiem 1945. gada 2. maijā.
Izveidošana
Pēc 1943. gada 10. februāra pavēles par vienota Latviešu leģiona izveidi, tika izlemts formēt 15. ieroču SS grenadieru divīziju, kā pirmo divīzijas vienību uzsāka formēt 32. (pazīstamu arī kā 1., vēlāk 3. latviešu) SS grenadieru pulku. Sākotnēji pulka mērķis bija kadru sagatavošana citām divīzijas vienībā, tādēļ tā nosaukums uz laiku bija Paplakas SS brīvprātīgo un apmācības pulks. Par pulka komandieri iecēla pulkvedi Arvīdu Krīpenu kas pulka formēšanas vietā Paplakas nometnē ieradās 1943. gada 3. maijā. Pulkā sākotnēji bija paredzēti 2 bataljoni ar 6 strēlnieku rotām un 2 ložmetēju rotām, 1 prettanku un 1 kājnieku lielgabalu rotu.
Līdz ar jauniesaukto ierašanos iezīmējās problēmas Paplakas nometnes vietā: tā ir ievērojami par mazu, novietojums tajā ir saspiests un bieži trūkst ūdens. Pie tam izsniegtie ieroči bija tik dažāda kalibra un ražojuma, ka radīja nopietnas problēmas apmācībā - par spīti šīm problēmām apmācības pulks līdz Jāņiem bija saformēts. Ar 2. jūlija pavēli tika noteikts saformēt arī III bataljonu. Visā šajā laikā jauniesauktie no jaunformējamā pulka tika izmantoti arī kā papildinājumi frontē esošajai 2. Latviešu brigādei (vēlākajai 19. ieroču SS grenadieru divīzijai), tāpēc 15. oktobrī III bataljonu atkal izformēja.
1943. gada novembra beigās pulks saņēma jauna modeļa patšautenes un ložmetējus, taču tās apgūt pilnā mērā laika nebija - 28.-30. novembrī pulkam pienāca pavēle doties uz fronti.
Pirms izbraukšanas uz fronti pulka sastāvs bija šāds:
Pulka adjutants — majors Hāzners
Novosokoļņiku pozīcijās
1943. gada decembra sākumā 32. pulks nonāca frontē, kur tika novietots frontē Novosokoļņiku rajonā. Decembra otrajā pusē kā pirmā pozīcijās tika novietota 1. rota, pēc tam 3. un 14. (prettanku lielgabalu) rota. 1943. gada Ziemassvētkos pulks saņēma pavēli visas rotas nosūtīt blakus esošajām vācu 205. un 83. divīzijai ierakumu dienesta apmācībai uz trīs nedēļām, pulkā palika vien 3., 13. (kājnieku lielgabalu), 14. (prettanku lielgabalu) un štāba rota. 1944. gada janvārī 32. pulka vienības atvairīja sarkanarmijas uzbrukumu Novosokoļņiku rajonā, īpašu varonību izrādīja 13. (kājnieku lielgabalu) rotas komandieris kapteinis Pommers, apturot negaidītu ienaidnieka iebrukumu. Pats Pommers tika smagi ievainots un vēlāk mira, pulka komandieris viņam par godu 13. pārsauca par kapteiņa Pommera rotu.
17. janvārī 15. divīzijas komandieris ģenerālmajors Piklers leģiona ģenerālinspektoram Bangerskim paziņo par nolūku 32. pulku izformēt - Bangerskis protestē un plāns tiek atmests. Janvāra beigās pulks pārvietojās uz pozīcijām Jagrino rajonā, pēc tam februāra sākumā pienāk pavēle novietoties Belebelkas rajonā - lai arī daudzas pulka vienības vēl atrodas pie vācu divīzijām. Pulkvedis Krīpens šajā sakarā griežas vācu divīzijām, 83. divīzijas komandieris jau tajā pašā dienā atgriež pulka II bataljonu, taču 205. divīzija atsakās un I bataljona vienības paliek tās sastāvā. Atkāpšanās gaitā I bataljonam tomēr izdodas ar pulku apvienoties. 4./5. februāra naktī pulka atkāpšanos neviens nesedz un nākas ieņemt aizsardzības pozīcijas Holodovas rajonā, 6.-7. februārī seko ienaidnieka uzbrukums. 20. februārī pulks saņem pavēl atiet uz Veļikajas pozīcijām, divīzijas atiešana notiek ar kauju teju 200km garumā, 32. pulkam uzņemoties sedzošās vienības funkciju - Veļikajas līnija tiek sasniegta 29. februārī.
Veļikajas pozīcijās
Ieņēmis pozīcijas marta pirmajās dienās, jau 4. martā pulks piedzīvo tanku atbalstītu ienaidnieka uzbrukumu, kas tiek veiksmīgi atsist. Dažāda lieluma ienaidnieka uzbrukumi turpinājās līdz pat 7. martam, kad 32. pulks tika nosūtīts rezervē, frontē to nomainīja tikko ieradies 15. divīzijas 34. SS grenadieru pulks. Rezervē 32. pulks palika līdz 15. martam, kad piedalās pretuzbrukumā ienaidnieka ieņemtajām pozīcijām augstienē 93.4. 16. martā piedalās uzbrukumā augstienei 93.4, par nopelniem kaujā ar I šķiras Dzelzs krustu apbalvoja pulka adjutantu majoru Hāzneru, taču pulks cieta smagus personālsastāva zaudējumus, I bataljonā no 150 vīriem ierindā palikuši 50. 22. martā pulks atgriezās savās iepriekšējās pozīcijās, 26. martā sekoja ienaidnieka lieluzbrukums. 5. aprīlī 32. pulks atkal nonāca rezervē, taču tā I un III bataljonu piedalīja 19. divīzijas spēkiem un atstāja frontē.
Bardovo pozīcijās
Atrodoties rezervē, 32. pulks 17. aprīlī saņēma pavēli ieņemt jaunas pozīcijas Bardovo rajonā Opočkas frontē, 16 km iecirknis starp 23. vācu kājnieku divīziju un 34. latviešu pulku, tās tika sasniegtas 19. aprīlī. Lai arī iecirknis bija plašs, fronte ietvēra daudzus ezerus, kas uzdevumu padarīja iespējamu.
Pulka komandieris — pulkvedis Krīpens
Pulka adjutants — kapteinis Lanka
1944. gada maija vidū pulks saņēma uzdevumu triecienā saņemt gūstekņus, uzbrukums tika veikts, taču iegūtie gūstekņi pamanījās izdarīt pašnāvību pirms tika nopratināti. Līdzīgs uzbrukums, 32. pulkam ciešot zaudējumus (krita 9. rotas komandieris leitnants Dukaļskis), tika veikts arī 3. jūnijā -atkal bez panākumiem. Nepatīkama epizode tiek piedzīvota jūnija vidū - kareivis Skudra nodūra savu sardzes biedru un pārgāja ienaidnieka pusē, nododot tam informāciju par 32. pulka pozīcijām.
22. jūnijā sākās smags ienaidnieka uzbrukums, 32. pulka 9. rotu izsita no augstienes 228.4. (vēlāk pazīstams kā Jāņu kalns). Pretuzbrukums tika plānots 23. jūnijā - to vadīt bija plānots kādam vācu bataljona komandierim, nevis pulkvedim Krīpenam, kas Krīpenu personiski aizvainoja. Krīpenam gan izdevās pārliecināt divīzijas komandieri Heilmanu par uzbrukuma nelietderīgumu, taču pats Krīpens pēc tam pulka komandiera amatu pameta. 26. jūnijā ienāca ziņas par gaidāmu Sarkanās armijas ofensīvu visā Vitebskas frontē, tādēļ arī 32. pulks saņēma pavēli 10. jūlijā atkāpties. Par jauno pulka komandieri 26. jūnijā iecēla pulkvežleitnantu Kārli Aperātu.
Atkāpšanās līdz Latvijas robežai
Ienaidnieka uzbrukums visā VI latviešu SS korpusa sektorā pārsteidza 32. pulku nesagatavotu - tas sākās tieši 10:00, kad bataljonu komandieri bija ceļā uz pulka štābu lai apspriestu pusnaktī plānoto atkāpšanos. Notika dziļš iebrukums, salaužot blakus esošā 33. pulka pretestību un arī 32. pulks bija spiests sākt atkāpšanos ar kauju uz Veļikajas upes līniju, tika ciesti smagi zaudējumi, ierindā palikušo vīru skaits katrā bataljonā bija vien aptuveni 100.
15. jūlijā pulka komandieris pulkvežleitnants Aperāts saņēma pavēli atkāpties no Veļikajas līnijas un doties uz aptuveni 40k km attālo Krivino sādžu Zilupes krastos. Jau atiešanas sākumā pulks pie Arapi sādžas sadūrās ar ap 400 vīru lielu partizānu vienību - situāciju pasliktināja tas, ka šajā sektorā beidzās pulka rīcībā esošās apvidus kartes. Tālākā atkāpšanās notika bez kartes. Ceļā pulka kolonnai pievienojās vācu 159. grenadieru pulka atliekas ap 200 vīru sastāvā un ap 23:00 formējums sasniedza Aksjenovo sādžu, kur 16. jūlija agrā rītā beidza upes forsēšanu rietumu virzienā. Ņemot vērā vienības jaukto raksturu, tās kopums tika saukts par Aperāta kaujas grupu (Kampfgruppe Aperāts).
Ap plkst 9:00 vienība sasniedza Koženci sādžu pie Isas upes, tālāk 13:00 triecienā ieņēma Peski sādžu. 16. jūlija pievakarē kaujas grupa izdarīja uzbrukumu Mozuļu muižai, taču ienaidnieka vienības saņēma tanku atbalstu un nāvējoši ievainots tika pulkvežleitnants Aperāts, vadību uzņēmās adjutants majors Hāzners, kas vadīja atkāpšanos pāri Zilupes tiltam. 23:00 Hāzners ar atlikušajiem 100 vīriem uzsāka izlaušanās mēģinājumu caur purvu, tam sekoja vairākas dienas sadursmju, virzoties Latvijas virzienā - 22. jūlijā 9:00 93. vācu divīzijas izlūkposteņus sasniedza vairs tikai 13 vīri.
Pārformēšana Vācijā
1944. gada 20. augustā palikušos 32. pulka vīrus nosūta uz Vāciju, ar kuģiem izdzīvojušie nonāk Dancigā, daļa arī Gotenhāfenē. Pulka kodols ap 400 vīru (pamatā štāba un apgādes vienības) majora Hāznera vadībā novietojas Borntuhenas ciemā, tur pamazām ierodās arī citu pulka vienību veterāni. Ar 1. septembra pavēli tika pievienotas arī 3. robežapsardzības pulka atliekas, 135 vīri, par komandieri iecēla pulkvežleitnantu Celli.
Pulka pirmajā pavēlē tā sastāvs ir šāds:
Pulka komandieris — pulkvežleitnants Celle
Šajā posmā daļa pulka pieredzējušo karavīru tiek nosūtīti uz dažādiem apmācības kursiem, to skaitā bataljona komandieris Celle, viņa vietā vadību uzticēja vācu pulkvežleitnantam Mellē. 14. septembrī pulka sastāvā bija ap 770 vīru. Septembra beigās pulks mainīja savu novietojumu uz Stidnicas-Sominas rajonu, kur tam tika pievienoti trīs jauniesaukto bataljoni - tas ļāva pulka personālsastāvu papildināt un izveidot III bataljonu, turpinājās virsnieku apmācības prom no pulka. Pulka formēšana tika noslēgta ar prettanku un pretkājnieku rotu atjaunošanu novembra beigās, pulka vadību atkal pārņēma pulkvežleitnants Celle.
1945. gada 10. janvārī tika saņemta pavēle 32. pulka sagatavošanai ceļam uz Kurzemes cietoksni, taču tā drīz tiek atsaukta - uz Kurzemi atļauj doties pēc brīvprātības principa. Šo iespēju atgriezties Latvijā izmanto 670 pulka vīru ar četriem virsniekiem, kapteiņa Lankas vadībā - pēc tam pulku atkal pārorganizē uz diviem bataljoniem (I un III). Pulka sastāvā šajā brīdi ir 1490 kareivji, 234 instruktori un 39 virsnieki, tā sastāvs 1945. gada 22. janvārī ir šāds:
Pulka adjutants — leitnants Zaķis
22. janvārī 32. pulka bruņojums vēl bija nepietiekams, taču neskatoties uz to tika pavēlēts ieņemt aizsardzības pozīcijas pie Konicas, tas tiek izdarīts 23. janvārī - un uzreiz tika saņemta pavēle tālāk doties uz Immenheimas rajonu. 25. janvārī pulka komandieris Celle piedzīvoja nervu sabrukumu un tika nomainīts ar majoru Rubeni, iepriekšējo 33. SS grenadieru pulka I bataljona komandieri. 26. janvārī pulks saskārās ar ienaidnieka pārspēku, kaujā krita arī 2. rotas komandieris kapteinis Bremšmits un pulka vienības izkliedēti atkāpās uz rietumiem, tās atkal tika sakopotas marta vidū Neubrandenburgas telpā.
Trešā pārformēšana un kaujas gaitu beigas
Ar 15. divīzijas komandiera pavēli 32. pulku atjaunoja, par komandieri ieceļot pulkvežleitnantu Meiju, aprīļa sākumā pulka sastāvs jau ir atjaunots līdz 1600 vīriem, tā sastāvs bija šāds:
Pulka komandieris — pulkvežleitnants Meija
Pulka adjutants — leitnants Zaķis
11. aprīlī pulka komandieri Meiju izsauca uz 15. divīzijas štābu, kur viņš tika informēts, ka 15. divīziju plānots nosūtīt uz Kurzemi - šādas baumas turpina virmot līdz 15. aprīlim, kad iejaucas ģenerālinspektors Bangerskis. 19. aprīlī pulka I bataljons tika pievienots Januma kaujas grupai. Frontes situācijai pasliktinoties 30. aprīlī tika pieņemts lēmums doties sabiedroto gūstā, un 2. maijā pulks līdz citām 15. divīzijas vienībām padevās kanādiešu spēkiem pie Damlokas. .
Otrie Boki
Otrie Boki ir ciems Isnaudas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 280 km attālumā no Rīgas.
FK Inđija
FK Inđija ir Serbijas futbola klubs no Indžijas. Klubs ir dibināts 1933. gadā, pašlaik spēlē Serbijas Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada Indžijas stadionā, kura ietilpība ir 4000 vietu.
2009.—2010. gada sezonā uzvarēja Serbijas Pirmajā līgā un pirmo reizi iekļuva Superlīgā. Debijas sezonā komanda ierindojās 15. vietā un Superlīgu atstāja. 2019. gadā uzvarēja pārspēlēs par iekļūšanu Superlīgā un vēlreiz iekļuva Serbijas futbola augstākajā līgā.
Kijivas kņaziste
Kņaziste izveidojās Kijivas Krievzemes politiskās sadrumstalotības procesā 12. gadsimta sākumā. Šī procesa rezultātā Kijivas lielkņazu efektīvā vara pakāpeniski tika samazināta līdz Kijivas Krievzemes centrālajiem reģioniem (ap tās galvaspilsētu Kijivu), tādējādi veidojot samazinātu kņazu lēni, kas pazīstams kā Kijivas kņaziste. Tā pastāvēja kā neatkarīga valsts līdz 14. gadsimta vidum.
Teritorija
Kijivas kņaziste atradās abos Dņepras upes krastos, kas robežojas ar Polockas Kņazisti ziemeļrietumos, ar Čerņihivas kņazisti ziemeļaustrumos, ar Poliju rietumos un ar Galīcijas kņazisti dienvidrietumos un Polovciešu stepi dienvidaustrumos. Vēlāk Kijivas kņaziste robežojās ar atdalīto Turovas-Pinskas kņazisti ziemeļos un apvienoto Galīcijas-Volīnijas karalisti rietumos.
Vēsture
Kijivas Krievzemes zemes politiski sadrumstalojās 12. gadsimta sākumā un radās vairākas daļēji autonomas valstis. Kijiva palika valsts kodols un bija garīgās dzīves centrs ar Krievzemes pareizticīgās baznīcas metropolīta biroju Kijivā.
Pēc Mstislava I Vladimiroviča nāves 1132. gadā daļēji autonomās valstis kļuva faktiski neatkarīgas no Kijivas, un tādējādi Kijivas kņaziste izveidojās kā atsevišķa valsts.
Kijivas kņazistes nozīme sāka samazināties. 1150.–1180. gados daudzas tās pilsētas, piemēram, Višhoroda, Kaņiva un Kijivas Bilhoroda, centās iegūt neatkarību kā atsevišķas kņazistes. Vladimiras-Suzdaļas un Galīcijas-Volīnijas Kņazistu rašanās izraisīja Krievzemes politiskā un kultūras centra pāreju, kā arī pilsoņu migrāciju uz tādām pilsētām kā Vladimira un Haliča.
Mongoļu iebrukums Krievzemē atstāja Kijivas kņazisti stipri izpostītā stāvoklī. Pēc iebrukuma tā tagad bija Vladimiras-Suzdaļas lielkņaza Aleksandra Ņevska formālajā valdījumā, kurš savukārt bija mongoļu vasalis. Pēc 1321. gada Irpiņas kaujas Kijivu iekaroja Lietuvas dižkunigaitis Ģedimins, un 1362. gadā tā tika iekļauta Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. Kņaziste formāli pastāvēja kā atsevišķa politiska vienība līdz 1471. gadam, kad tā tika pārveidota par Kijivas vaivadiju.
Marku Kanerva
Marku Tapio Kanerva (fi; dzimis Helsinkos, Somijā) ir somu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Somijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2016. gada ir Somijas izlases galvenais treneris.
Futbolista karjera
Spēlētāja karjeru sāka dzimtās pilsētas Helsinku klubā HJK. 1991. un 1992. gada sezonās spēlēja Zviedrijas klubā IF Elfsborg. Pēc tam atgriezās Somijā, pārstāvēja klubu FinnPa. Karjeru noslēdza 1998. gadā HJK. Piecas reizes izcīnījis Somijas čempiona titulu un trīsreiz kļuvis par Somijas kausa ieguvēju.
Somijas futbola izlasē debitēja 1986. gada augustā spēlē pret Zviedriju. Kopumā izlases rindās aizvadījis 59 spēles un guvis vienus vārtus.