cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bronza
Bronza ir metālu sakausējums, kura galvenā sastāvdaļa, vismaz 75% no sakausējuma, ir varš un kā piedeva tiek izmantota alva. Bronzā var būt iekausēti arī citi metāli kā alumīnijs, mangāns, niķelis vai cinks, kā arī pusmetāli, piemēram, arsēns, fosfors un silīcijs. Piekausētie metāli padara bronzu cietāku nekā tīru varu, kā arī piešķir tai citas noderīgas fizikālās īpašības, piemēram, elastīgumu. Par bronzu tiek saukti arī vara sakausējumi ar alumīniju vai svinu, bez alvas.
Bronza bija pirmais sakausējums, kuru cilvēki intensīvi izmantoja. Par bronzas izcelsmes vietu tiek uzskatīti Tuvie Austrumi: tagadējā Irānas teritorija, Senā Divupe un Senā Ēģipte, kur to sāka izmantot ap 3500 gadu pirms mūsu ēras. Laikmetu, kad intensīvi tika izmantota bronza, sauc par bronzas laikmetu. No bronzas tika darināti darbarīki, ieroči, rotaslietas, vēlāk arī zvani. Viens no septiņiem pasaules brīnumiem — Rodas koloss — pamatā sastāvēja no bronzas.
Sastāvs
Bronzai nav noteikta sastāva, tomēr par visizplatītāko tiek uzskatīta bronza, kas sastāv no 88% vara un 12% alvas. Mūsdienās plaši izmanto bronzu, kuras sastāvā ir 95% varš, 4% alva un 1% cinks. Izmanto arī bezalvas bronzu — alumīnija (5—11% alumīnija), svina, silīcija, berilija un citas. Bieži kā leģējošās piedevas izmanto arī citas sastāvdaļas: niķeli, cinku un citas. Ja vara sakausējumā dominējošā piedeva ir cinks, tad šo sakausējumu sauc par misiņu.
Izmantošana
Mūsdienās bronzas izmantošana ir samazinājusies, jo to daļēji ir aizvietojis nerūsošais tērauds, tomēr to joprojām izmanto tehnikā, tēlniecībā, bronzas medaļu izgatavošanā un citās jomās.
Monētas un medaļas
Bronza tiek izmantota monētu gatavošanā. Monētas, kas zināmas kā "vara monētas", patiesībā izgatavotas no bronzas, jo bez vara šajās monētās 4% ir alva un 1% ir cinks.
Gadsimtiem ilgi bronza ir izmantota medaļu gatavošanā, kuras pasniedz sportistiem. Mūsdienās tā tiek pasniegta par izcīnītu trešo vietu kāda veida sacensībās. Olimpiskajās spēlēs bronzas medaļa par trešo vietu tiek pasniegta kopš 1904. gada. 1896. gada olimpiskajās spēlēs bronzas medaļa tika pasniegta par otro vietu, savukārt 1900. gada spēlēs medaļas netika pasniegtas, sportistiem tika dotas cita veida balvas.
Dadzītis
Dadzītis jeb ciglis (Carduelis carduelis) ir žubīšu dzimtas (Fringillidae) dziedātājputns, kas pieder dadzīšu apakšdzimtai (Carduelinae). Dadzītim ir 14 pasugas, no kurām Latvijā ligzdo nominālpasuga Carduelis carduelis carduelis. Līdz apmēram 2000. gadam kā pirmais putna nosaukums tika lietots vārds "ciglis" un vārds "dadzītis" tikai kā dažkārt lietots sinonīms.
Izplatība
Dadzītis vēsturiski ligzdo Eiropā, Ziemeļāfrikā, Āzijas rietumos un Centrālāzijā līdz Baikālam un Ķīnas rietumiem, lai gan mūsdienās tas ir introducēts daudzās vietās pasaulē. Eiropas izplatības ziemeļu robeža dadzītim ir Skandināvijas un Somijas dienvidu daļa. Reģionos, kuros ziemas ir maigas, dadzītis ir nometnieks, bet aukstajos reģionos tas ir gājputns. Ja nometniekiem ziemošanas teritorijā laika apstākļi pasliktinās, dadzītis var veikt īsus pārlidojumus areāla ietvaros.
Latvijā
Latvijā dadzītis ir parasts ligzdotājs, caurceļotājs un arī ziemotājs. Turklāt ziemas periodā Latvijā uzturas divas reizes vairāk dadzīšu nekā vasarā. Ceļošanas laikā un ziemas periodā tie veido barus. Bars kopīgi barojas un nakšņo kādā augstā kokā. Barā var būt 40—100 dadzīši. Ja sasnieg dziļi sniegi, dadzīši ir spiesti nolidot lielus attālumus, meklējot barību.
Lai raksturotu lauksaimniecības platību vides kvalitāti, tiek izmantoti dažādu lauku putnu populāciju indeksi. Dadzītis, lai arī Eiropas indeksa veidošanā netiek izmantots, Latvijas indeksā ir iekļauts, jo ir Latvijas lauku ainavas tipiska suga.
Izskats
Dadzītis ir neliels putns. Tā ķermeņa garums ir 12—13,6 cm, spārnu plētums 21—25,5 cm, svars 14—19 g. Jaunie putni ir smagāki par pieaugušajiem, un mātītes ir smagākas par tēviņiem.
Abi dzimumi izskatās gandrīz vienādi. Tiem ir sarkans sejas apspalvojums, balta galva ar melnu pakausi, smilšu brūna mugura un krūtis, gaiša, gandrīz balta pavēdere, bet spārni melni ar koši dzeltenu joslu. Tomēr, ieskatoties rūpīgāk, tēviņu var atšķirt no mātītes. Tēviņam sarkanais sejas laukums ir lielāks un tumšāks nekā mātītei. Sarkanais laukums tam beidzas uzreiz aiz acīm. Mātītēm sarkanais laukums acis nesasniedz. Arī knābis mātītei ir īsāks. Dadzītim knābis ir ziloņkaula krāsā ar tumšu galu. Tas ir samērā garš, konusveidīgs, spēcīgs, ar smailu galu, piemērots sēklu izlobīšanai no apvalkiem. Pārošanās sezonas laikā knābis kļūst balts. Jaunajiem putniem galva ir vienkrāsaina - pelēkbrūna, līdzīga mugurai. Vienīgais pēc kā var pazīt, ka tas ir dadzītis, ir dzeltenā josla uz spārniem.
Centrālāzijas pasugām nav melnbaltās galvas, kā tas ir Eiropas un Āzijas rietumu pasugām. Tiem galva ir pelēkbrūna ar sarkanu seju.
Ligzdošana
Aprīlī sākas dadzīšu riests. Tēviņš nosēžas iecerētajai mātītei tuvu priekšā, izpleš spārnus, demonstrējot dzelteno joslu uz tiem un šūpojas no vienas kājas uz otru. Mātīte tēviņam atbild ar līdzīgu šūpošanos. Riesta laikā tēviņš reizēm baro mātīti, kura savukārt lūdz barību, tricinot spārnus, līdzīgi kā to dara mazie putnēni. Dadzīši ligzdo krūmos un kokos, reizēm ļoti augstu, pašos augšējos zaros. Ligzda parasti ir 2—10 metru augstumā. Dadzīši ligzdu vij dažādos kokos, tas var būt bērzs, liepa, ozols, augļu koks, pat egle vai priede. Maijā vai jūnija sākumā mātīte būvē bļodveida ligzdu, kas ir smalks meistardarbs no saknītēm, sūnām, sausām zālītēm, lapiņām, ķērpjiem, zirnekļu tīmekļa, vilnas un augu pūkām. Ligzda ir nepilnus 10 cm plata un 5 cm augsta. Kamēr mātīte būvē ligzdu, tēviņš dzied. Bet tas arī apsargā apkārtni un brīdina mātīti, ja draud briesmas. Nelielu apdraudējumu gadījumā tēviņš drosmīgi aizstāv mātīti. Kad mātīte dodas pakaļ ligzdas būvniecības materiālam, tēviņš to vienmēr pavada.
Dējumā ir 5—6 baltas oliņas ar nelieliem raibumiem. Mātīte viena pati tās perē 11—14 dienas. Inkubācijas periodā tēviņš mātīti baro. Kad putnēni izšķiļas, tie ir daļēji segti ar pelēkām dūnām, kas ir salīdzinoši garas un biezas. Mazuļus baro abi vecāki. Putnēni tiek baroti gan ar sēklām, gan kukaiņiem. Jaunie putni izlido pēc 13—18 dienām, bet tie joprojām dažas dienas ir atkarīgi no vecākiem. Vienā sezonā dadzīšiem ir 2 perējumi, diezgan bieži pat 3. Pēc izlidošanas viss perējums turas cieši kopā vienā bariņa. Toties otrā perējuma jaunuļi dzīvo vienā bariņā ar saviem vecākiem līdz nākamajam pavasarim.
Sistemātika
Dadzītim ir 14 pasugas:
Asku sēnes
Asku sēnes pieder pie augstāko sēņu grupas ar labi attīstītu daudzšūnu micēliju. Asku sēnēm raksturīga īpašu vairošanās orgānu — asku veidošanās, kuros dzimumprocesa rezultātā endogēni izveidojas asku sporas, visbiežāk astoņas. Vienkāršākajām asku sēnēm (piemēram — rauga sēnēm) augļķermeņi neveidojas, bet aski veidojas no atsevišķām veģetatīvajām šūnām, vai arī tieši uz micēlija. Augstāk attīstītajām asku sēnēm aski veidojas īpašos augļķermeņos. Daudzas asku sēnes vairojas arī bezdzimumiski ar konīdijām, kas attīstās uz īpašām hifām — konīdijnesējiem. Asku sēņu attīstības laikā var būt dažādi periodi, kad tās vairojas dzimumiski ar askiem, vai bezdzimumiski ar konīdijām. Botāniskās nomenklatūras starptautiskajā kodeksā, izņēmuma kārtā, drīkst dot, blakus sugas pamatnosaukumam, arī konoidālās stadijas sugas nosaukumu.
Asku sēnes ir plaši izplatītas visos ģeogrāfiskajos reģionos un var augt uz visdažādākajiem substrātiem. Tās var būt gan saprofīti, gan parazīti. Saprofīti aktīvi piedalās dabā organisko vielu mineralizācijā, īpaši celulozi saturošo augu sadalīšanā. Parazītiskās asku sēnes parazitē gan uz augiem un sēnēm, gan uz dzīvniekiem, arī uz cilvēkiem, izraisot nopietnas saslimšanas. Asku sēnēm ir arī liela ekonomiskā nozīme, kā dažādu svarīgu vielu (antibiotikas, vitamīni, fermenti) avotiem. Rauga sēnes plaši izmanto arī pārtikas rūpniecībā. Zinātnē tās izmanto bioķīmiskajos un ģenētiskajos pētījumos.
Asku sēņu nodalījumā ir vairāk nekā 3200 ģinšu un 30 000 sugu. Latvijā konstatētas apmēram 640 sugas un 230 ģintis. Asku sēņu nodalījumu agrāk iedalīja 6 klasēs:
Mūsdienās šis sadalījums ir mainīts. Pašreizējais (2020. gada) iedalījums trīs apakšnodalījumos un to klasēs ir:
All Killer No Filler
All Killer No Filler ir kanādiešu pankroka grupas Sum 41 debijas studijas albums, tas tiek laists klajā. Top40.com šo albumu ierindo 9. vietā starp visu laiku labākajiem pankpopa albumiem.
Platons
Platons (grc, Plátōn; dzimis ap 427. gadu p.m.ē., miris ap 348. gadu p.m.ē.) bija klasiskās Senās Grieķijas filozofs un matemātiķis, Sokrata māceklis, Aristoteļa skolotājs, rakstnieks un Platona akadēmijas dibinātājs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visietekmīgākajiem domātājiem, kurš licis pamatus Rietumu filozofijai un zinātnei.
Dzīvesgājums
Platona īstais vārds bija Aristokls. Dzimis 427. vai 428. gadā p. m. ē., 21. maijā kā jaunākais bērns Atēnu aristokrātu Aristona un Periktionas ģimenē. Viņa tēva Aristona sencis bija pēdējais Atikas valdnieks (basilejs) Kodrs, bet mātes sencis bija Solons.
Iesauku "Platons" (Πλάτων - "platais") viņš ieguva skolā sava lielā auguma un plato plecu dēļ. Studēja filosofiju pie Kratila, bet 408. gadā p.m.ē. iepazinās ar Sokratu un kļuva par viņa skolnieku. Iepazinās arī ar pītagoriešu, Parmenida, Hērakleita u.c. mācībām. 399. gadā p.m.ē. pēc Sokrata nāves apceļoja lielākās helēņu polisas, tad devās uz Ēģipti, Palestīnu, Babiloniju. 389.-387. gados p.m.ē. uzturējās Sicīlijā pie sava drauga Sirakūzu tirāna Dionīsija I. 387. gadā p.m.ē. atgriezās Atēnās, iegādājās nekustamo īpašumu, kurā sāka rīkot ikdienas pārrunas interesentiem par filosofiju ("Platona akadēmiju"). Platons bija divkārtējs olimpiskais čempions pankrationā. Atteicās no ģimenes un pilsoniskā pienākuma precēties un radīt pēcnācējus. Miris 347. gada p.m.ē. 21. maijā.
Zinātniskā darbība
Platona "gudrības meklējumi" filozofiskās domas attīstības vēsturē iezīmē vienu no izejas punktiem. Platonam filozofija nebija tikai abstrakta teoretizēšana, tā saplūda ar viņa paša dzīvi virzībā uz patiesības meklējumiem. Platons filozofiskajiem meklējumiem piedēvēja dziļi ētisku jēgu. Platons uzskatīja, ka filozofēt nozīmē tapt labākām un tādus veidot arī apkārtējos cilvēkus. Platons lika pamatus panteismam - it viss dabā ir dievišķā piestrāvots. Dievs ir dabā klātesošs. Daba mainās likumsakarīgi un saprātīgi. Aiz tā stāv Dievs.
Eiropas viduslaikos Platona mācību aizēnoja Aristotelis. Tikai Florences koncilā no 1438. līdz 1439. gadam Bizantijas filozofs Gemists Pletons ar to iepazīstināja Kozimo Mediči. Mediči Florencē nodibināja akadēmiju, kurā filozofa Marsilio Fičīno vadībā Platona darbi tika pārtulkoti latīniski.
Uzskatu raksturojums
Cilvēks ir ierobežots savā ķermenī, redz tikai patiesības atspulgu. Ierobežotības apziņa dzen cilvēku izzināt, censties saprast, bet vispirms sava ierobežotība ir jāapzinās. Platons uzskata, ka dvēsele sastāv no trim daļām - prāts, griba un iekāre. Prāts cilvēku paceļ, saista ar sākotnējo ideju, pateicoties tam, cilvēks atceras. Prātam pretēja ir iekāre, ķermeniskais pretrunā ar prātu. Pa vidu atrodas griba, no tās atkarīgs, vai cilvēks noslieksies uz prāta vai iekāres daļu.
13. autobusu maršruts (Rīga)
13. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Babītes dzelzceļa stacijas, kas atrodas Mārupes novada Babītes pagastā, līdz Rīgas Preču stacijai "Preču 2" Rencēnu ielā, Šķirotavas apkaimē.
Marina Karpuņina
Marina Karpuņina (ru, dzimusi Maskavā, PSRS) ir krievu basketboliste, spēlē uzbrūkošās aizsardzes pozīcijā, Krievijas sieviešu basketbola valstsvienības spēlētāja, pašlaik (2010) pārstāv Vidnojes klubu Vidnoje. Kopā ar Krievijas sieviešu izlasi ir izcīnījusi 3. vietu Pekinas Olimpiskajās spēlēs, 2. vietu 2006. gada Pasaules čempionātā, 2. vietu 2005. gada Eiropas čempionātā Turcijā, 1. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā Itālijā un 2. vietu 2009. gada Eiropas čempionātā Latvijā. Kopā ar Krievijas U-20 izlasi izcīnījusi 1. vietu 2004. gada Eiropas U-20 čempionātā.
13. autobusu maršruts (Rīga)
Iepriekš maršruts kursēja no Preču 2 līdz Kleistiem, taču 2009. gada 1. janvārī tika pagarināts līdz Babītes stacijai.
Marina Karpuņina
kopā ar klubu Maskavas apgabala "Spartak" izcīna pirmo FIBA Superkausu sievietēm, pārliecinoši pārspējot 2008./2009. gada sezonas FIBA kausa sievietēm ieguvējas turku Galatasaray ar rezultātu 92:59.
13. autobusu maršruts (Rīga)
13. autobusu maršruta kopējais garums ir 58,227 km. Maršruta Babītes stacija — Kleisti — Preču 2 kopējais garums ir 29,910 km, bet maršruta Babītes stacija — Kleisti — Preču 2 kopējais garums ir 28,317 km.
Darbdienās pa 13. autobusu maršrutu kursē 8 autobusi, bet brīvdienās — 6 autobusi.
13. autobusu maršrutu apkalpo gan 6. autobusu parks, gan 7. autobusu parks. Šobrīd 13. autobusu maršruts ir trešais garākais autobusu maršruts Rīgā.
Austrumu maģistrāles izbūves darbu dēļ no 2021. gada 27. novembra tika izmainīts maršruts Dārzciemā uz remontdarbu laiku. Slēgta kustība Stopiņu, Piedrujas un Vestienas ielā. Maršruts abos virzienos novirzīts pa Nīcgales ielu.
Ilgstošu būvdarbu A. Deglava ielā dēļ no 2023. gada 3. marta līdz 3. jūnijam maršruts abos virzienos tika novirzīts pa J. Asara ielu.
Nākotnē maršrutu paredzēts pagarināt līdz Piņķiem, lai arī pati iecere nav jauna. Šādi plāni bija jau 2017. gadā, taču netika realizēti.
Maršruts
Babītes stacija — Kleisti — Preču 2 kursē pa šādām ielām: ceļš bez nosaukuma, A5, Mēness iela (Babītes pagasts), Kleistu ceļš (Babītes pagasts), Rātsupītes iela, iebrauc galapunktā "Kleisti", Rātsupītes iela, Kleistu iela, Kurzemes prospekts, Slokas iela, Dzirciema iela, Buļļu iela, Daugavgrīvas iela, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Marijas iela, A. Čaka iela, Stabu iela, Avotu iela, A. Deglava iela, Nīcgales iela, Stopiņu iela, Vestienas iela, Pildas iela, Dārzciema iela, Lubānas iela, Meirānu iela un Rencēnu iela.
Preču 2 — Kleisti — Babītes stacija kursē pa šādām ielām: Rencēnu iela, Meirānu iela, Lubānas iela, Dārzciema iela, Pildas iela, Piedrujas iela, Vestienas iela, Stopiņu iela, Nīcgales iela, A. Deglava iela, Avotu iela, Stabu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Daugavgrīvas iela, Buļļu iela, Dzirciema iela, Slokas iela, Kurzemes prospekts, Kleistu iela, Rātsupītes iela, Kleistu ceļš (Babītes pagasts), Mēness iela (Babītes pagasts), A5, Mēness iela un ceļš bez nosaukuma.
Pieturvietas
13. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 87 pieturas. Maršrutā Babītes stacija — Kleisti — Preču 2 ir 46 pieturas, bet maršrutā Preču 2 — Kleisti — Babītes stacija ir 41 pietura.
Guptu impērija
Guptu impērija (sa, Gupta Rājavaṃśa) bija lielvalsts Indijas ziemeļos no 320. līdz 550. gadam. Valsti izveidoja Čandragupta I, kas valdīja no 320. līdz 335. gadam. Samudraguptas un Čandraguptas II valdīšanas laikā līdz 414. gadam valsti izpletās gandrīz pa visu Indijas subkontinenta ziemeļu daļu. Šis laiks tiek saukts par Indijas kultūras zelta laikmetu — izveidojās indiešu literatūras, mākslas, arhitektūras un filozofijas normas. 5. gadsimta laikā guptiem bija pastāvīgi konflikti ar kaimiņzemju ciltīm Indijas rietumu pusē un ziemeļrietumos. Valsts sabrukums sākās 6. gadsimtā, Budhaguptas valdīšanas laikā. Gadsimta vidū karos novājinātā valsts sabruka.
Kultūra
Guptu impērijas pastāvēšanas laikā hinduisms kļuva par dominējošo reliģiju, savukārt budisms piekāpās hinduismam (toties tas attīstījās ārpus Guptu impērijas robežām). Šajā laikā strauji attīstījās matemātika, zinātne, astronomija, medicīna, kā arī izveidojās indiešu literatūras, mākslas, arhitektūras un filozofijas normas. Guptu impērijas pastāvēšanas laiku sauc par vienu no Indijas zelta laikmetiem (par zelta laikmetu sauc arī tamilu Čolas dinastijas ziedu laiku).
Haile Selasije I
Haile Selasije I (am — "Trīsvienības spēks"; īstajā vārdā Lijs Tafari Makonens; dzimis, miris ) bija Etiopijas imperators no 1930. līdz 1974. gadam. Rastafarieši uzskata Haile Selasije I par Dieva inkarnāciju.
Ceļš uz troni
Tafari dzimis Ejersa Goro ciematā Hararas provincē. Viņa tēvs bija Ras Makonens Voldē Mikaēls, Hararas gubernators. Tafari tēva vecāmāte princese Tenagnevorka Sahle Selassie bija imperatora Menelika III tante. Imperatora dzimtas koks sākas ar Bībelē minētās Sābas karalienes un Izraēlas karaļa Zālamana ārlaulības dēlu.
1911. gadā Tafari tika iecelts par Hararas gubernatoru. Tā paša gada 3. augustā viņš apprecēja Menenu Esfavu, Etiopijas imperatora Ijasu V radinieci.
1916. gadā Ijasu V tika gāzts no troņa un pie varas nāca Tafari radiniece Zaudisu. Tafari tika piešķirts Ras tituls, viņš tika pasludināts par troņmantnieku, kā arī par reģentu, faktiski kļūstot par Etiopijas valdnieku.
Kā reģents Tafari uzsāka mērenas modernizācijas politiku. 1923. gadā viņš panāca Etiopijas uzņemšanu Tautu savienībā. 1924. gadā Etiopijā tika aizliegta verdzība. Tafari apmeklēja Eiropu, lai iepazītos ar rietumu valstu attīstību.
Pēc Zaudisu nāves,1930. gadā Tafari tika pasludināts par imperatoru un Negusa Negast (valdnieku valdnieku). viņš tika kronēts par imperatoru Haile Selasije I. Viņa pilnais tituls ir Viņa impēriskā augstība, Imperators Haile Selassie I, Karaļu karalis un Kungu kungs, Jūdas cilts uzvarošā lauva, Dieva izvēlētais. imperators pasludināja Etiopijas pirmo konstitūciju.
Itālijas uzbrukums
1936. gadā fašistiskā Itālija no savām kolonijām Eritrejas un Somālijas uzbruka Etiopijai. Itāļiem bija daudz modernāka armija, kā arī spēcīga aviācija. Viņi arī nekautrējās pārkāpt starptautiskos kara noteikumus, izmantoja ķīmiskos ieročus un bombardēja Sarkanā Krusta slimnīcas. Kad kļuva skaidrs, ka itāļu uzvara ir neizbēgama, valsts padome pieņēma lēmumu, ka imperatoram jādodas trimdā uz Jeruzalemi un jāaizstāv Etiopijas intereses Tautu savienībā Ženēvā.
itāļu karaspēks ieņēma Adisabebu, un Benito Musolīni pasludināja Itālijas karali Viktoru Emanuelu III par Etiopijas imperatoru.
Savā uzrunā Tautu savienībā Haile Selasije I atgādināja par tās solījumu aizstāvēt savu dalībvalstu neatkarību. Viņš runāja par nepieciešamību aizstāvēt vājākas valstis no stiprajām. Viņš aprakstīja savas zemes izpostīšanu un ķīmisko ieroču pielietošanas sekas. Pēc šīs runas imperators kļuva pazīstams visā pasaulē. "Time" žurnāls viņu pasludināja par Gada cilvēku un antifašisma simbolu visā pasaulē. Diemžēl Tautu savienība apstiprināja tikai minimālas un mazefektīvas sankcijas pret Itāliju.
Haile Selasije I atgriezās Etiopijā 1941. gadā pēc tam, kad itāļu karaspēku bija sakāvis Lielbritānijas un Etiopijas karaspēks.
Pēckara politika
1951. gadā bijusī Itālijas kolonija Eritreja un Etiopija apvienojās kopējā federācijā. Tas bija kompromiss starp tiem, kuri gribēja Eritreju vai nu pilnībā pievienot Etiopijai, vai arī pasludināt tās neatkarību.
1955. gadā imperators pasludināja papildinātu konstitūciju, kura paredzēja plašāku iedzīvotāju līdzdalību valsts pārvaldē.
Revolūcija
Adisabebas universitātes studentu vidū izplatījās aizvien radikālāki uzskati un par gandrīz ikdienišķu parādību kļuva studentu nemieri. Etiopijas inteliģences vidū izplatījās marksisms. Vienlaikus imperiālā galma un parlamenta konservatīvo pārstāvju pretestība neļāva imperatoram īstenot plašāku zemes reformu.
Ārpus Etiopijas robežām imperators joprojām bija ļoti respektēts, un ar savām daudzajām ārvalstu vizītēm vairoja Etiopijas atpazīstamību pasaulē.
1972—1973. gadā Vollo provinci piemeklēja postošs sausums un bads. Impērijas valdība šo problēmu centās noslēpt ne tikai no Etiopijas iedzīvotājiem, bet arī no Haile Selasije I, kura astoņdesmitā dzimšanas diena tika atzīmēta ar lielu vērienu. Kad ziņas par badu kļuva publiskas, imperatora popularitāte kritās. Vienlaikus Etiopijas ekonomika cieta no augstajām pasaules naftas cenām. Neapmierināti kareivji sāka dumpoties un pieprasīt labākas algas, kā arī izmeklēt korupcijas skandālus armijas vadībā. Radikāli virsnieki un kareivji izveidoja Derg (komiteju), kas gāza valdību, un piespieda imperatoru  atkāpties no troņa. Haile Selasije I tika arestēts un ieslodzīts.
tika izplatīts paziņojums, ka Haile Selasije I ir miris 27. augustā. Viņa personiskais ārsts noliedza valdības versiju par imperatora nāvi. Drīz sāka izplatīties baumas, ka pie varas nākušie kareivji imperatoru ir nosmacējuši ar spilvenu un apglabājuši zem vienas no pils istabu grīdām.
Pēc marksistu valdības militārās sakāves 1991. gadā liecinieki atklāja vietu kur tika atrastas imperatora mirstīgās atliekas. Haile Selasije I svinīgā ceremonijā tika apglabāts Adisabebā.
Anatolijs Berezovojs
Anatolijs Berezovojs (Анатолий Николаевич Березовой; dzimis, miris ) bija PSRS / Krievijas kosmonauts, lidotājs.
Dzīvesgājums
Dzimis Krasnodaras novada Adigejas autonomā apgabala Enemas ciemā. 1965. gadā pabeidza Kaļiņinas augstāko kara lidotāju skolu. Pēc tam viņš bija lidotāju instruktors, lidotājs, komandieris.
1970. gadā Berezovojs ieskaitīts kosmonautu vienībā. 1974. gadā gatavojās kosmiskajai programmai Spiral‘, pēc tam lidojumam uz orbitālo staciju Saljut-4. 1975. un 1976. gadā gatavojās ekspedīcijai uz orbitālo staciju Saljut-5. 1977. gadā Berezovojs pabeidza Jurija Gagarina Gaisa spēku akadēmiju. Viņš bija kosmosa kuģa Sojuz-24 komandiera dublieris. Gatavojās lidojumam uz militāro orbitālo staciju Almaz. 1979. gadā ieskaitīts kosmonautu grupā, kuri apguva speciālas nozīmes kosmiskos aparātus. 1981. gadā sāka gatavoties kosmosa kuģa TKS izmēģinājumiem. Gatavojās orbitālās stacijas Saljut-7 pastāvīgajai ekspedīcijai.
Vienīgo kosmisko lidojumu ar kosmosa kuģi Sojuz T-5 Anatolijs Berezovojs veica 1982. gadā no 13. maija līdz 10. decembrim kā Saljut-7 pirmās pastāvīgās ekspedīcijas komandieris. Kopā ar Valentīnu Ļebedevu uzstādīja kosmonautu lidojuma rekordu — 211 dienas.
1991. gadā Berezovojs kļuva par Krievijas kosmonautu vienības komandieri. 1992. gadā vecuma dēļ atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem un tika izslēgts arī no kosmonautu grupas.
Jegors Ļetovs
Jegors Ļetovs (dzimis Omskā, miris  turpat) bija krievu pankroka mūziķis un Nacionālboļševiku partijas pamatlicējs. Ļetovs bija pankroka grupas Graždanskaja oborona pamatlicējs un līderis.
Biogrāfija
1984. gadā Ļetovs dibināja grupu Graždanskaja oborona un līdz savai nāvei viņš bija tās līderis un vienīgais patstāvīgais dalībnieks. Līdz 2007. gadam grupa izdeva vismaz 44 albumus un beidzamais studijas ieraksts bija 2007. gadā izdotais Зачем снятся сны. 1994. gadā Ļetovs kļuva par vienu no nacionālkomunistiskās roka kustības «Русский прорыв» līderiem, savukārt laikposmā no 1994. gada aktīvi atbalstīja Eduarda Ļimonova vadīto Nacionālboļševiku partiju un viņam bija partijas biedra karte ar 2. numuru.
Pārtikas piedevas
Pārtikas piedevas ir dabīgas vai mākslīgas izcelsmes ķīmiskās vielas, ko neatkarīgi no to uzturvērtības parasti nelieto uzturā atsevišķi kā pārtiku vai raksturīgas uztura sastāvdaļas, bet apzināti pievieno pārtikai apstrādes, pārstrādes, ražošanas, iesaiņošanas, uzglabāšanas vai pārvadāšanas laikā, minētajām vielām vai to blakusproduktiem kļūstot par pārtikas produktu sastāvdaļu.
Izmantošana
Pārtikas piedevām ir daudz un dažādi uzdevumi, tomēr tos pievienošanas nolūkus var vispārīgi iedalīt 5 grupās:
Pārtikas uzglabājamības palielināšanai pievieno konservantus un antioksidantus, organoleptisko īpašību uzlabošanai izmanto saldinātājus, skābes, garšas pastiprinātājus un irdinātājus, bet pārtikas ārējo izskatu uzlabo ar krāsvielām un glazētājvielām. Savukārt pārtikas struktūras stabilitāti nodrošina ar apjoma palielinātājiem, emulģējošajiem sāļiem, emulgatoriem, cietinātājiem un recinātājiem, bet ražošanas tehnoloģiskos posmus atvieglina ar nesējvielām, pretsalipes vielām, putu dzēsēji, putu veidotājiem, mitruma uzturētājiem, kā arī pārveidoto cieti, aizsarggāzēm, propelentiem, sekvestrantiem un miltu apstrādes līdzekļiem.
Pārtikas piedevas aizliegts pievienot, lai tā mēģinātu slēpt nekvalitatīvas izejvielas vai produkta defektus, kas radušies, nepareizi veicot kādu no ražošanas posmiem, kā arī mainītu pārtikas īpašības un pamatsastāvu tā, ka tas varētu maldināt patērētāju.
Micēlijs
Micēlijs (no grc (múkēs) — 'sēne') jeb sēņotne ir sēņu organisma paslēptā daļa, kas var atrasties zem sūnām, koku mizas, vai vienkārši zemē. Tas ir smalks tīklveida veidojums, veidots no ļoti smalkām pavedienveida hifām, kas izplešas tālu prom no sēnes augļķermeņa. Micēlijs var būt vienšūnas jeb rizomicēlijs (zemākajām sēnēm) vai daudzšūnu (augstākajām sēnēm). Sēņotne kalpo gan kā barības uzsūcējs, gan arī priekš veģetatīvās vairošanās. Primitīvākajām sēnēm micēlija var arī nebūt. Sēņu organisms galvenokārt attīstās no sporām, kas labvēlīgos apstākļos izdīgst un izveido sēņotni.
Izejot no centra, sēņotne sazarojas radiāli ar daudziem atzarojumiem. Labvēlīgos apstākļos jebkurā vietā virs sēņotnes var izveidoties jauni augļķermeņi. Nelabvēlīgos apstākļos barības vielu trūkuma vai pārmērīga sausuma dēļ sēnes virszemes daļa neattīstās un daļēji sāk atmirt arī sēņotne. Vispirms sāk atmirt centrā esošā sēņotne, pamazām virzoties uz malu. Reizēm gadās, ka sēņotne atmirst radiāli ļoti vienmērīgi, un dzīvotspējīga sēņotne paliek tikai ārējā malā. Šādos gadījumos, iestājoties labvēlīgiem apstākļiem, sēņotne izveido augļķermeņus, kas sakārtoti gredzenveida aplī. Visbiežāk šādus „gredzenus” veido lauka atmatene. Gredzenu lielums var būt dažāds, parasti 2—3 metri diametrā, bet reizēm var sasniegt vairākus desmitus metru.
Finvalis
Finvalis (Balaenoptera physalus) ir joslvaļu ģints (Balaenoptera) jūrā dzīvojošs zīdītājs. Finvalis ir otrs lielākais valis, kā arī dzīvnieks pasaulē uzreiz aiz zilā vaļa. Finvaļa garums sasniedz 27 metrus. Salīdzinājumam, zilo vaļu garums sasniedz 33 metrus.
Finvalis dzīvo visos pasaules okeānos; gan polārajos, gan tropiskajos. Tas vienīgi izvairās peldēt tuvu aisbergu sablīvējumiem gan ziemeļu, gan dienvidu polārajos ūdeņos, kā arī nelielos, ierobežotos ūdeņos. Visbiežāk finvaļus var novērot vēsos ūdeņos. 1976. gadā Rīgas līcī tika izskalots miris finvaļa mazulis.
Tāpat kā citus vaļus, arī finvali 20. gadsimtā intensīvi medīja, un to skaits mūsdienās ir kritisks. Dienviddaļas okeānos laikā no 1908. gada līdz 1979. gadam ir nogalināti gandrīz 750 000 finvaļi. To populācija saruka mazāka par 3000 īpatņiem. Mūsdienās finvaļu medības ir aizliegtas gandrīz visās valstīs, tikai Islande un Japāna saņem speciālas atļaujas neliela vaļu skaita nomedīšanai. 2008. gadā tika atļauts nomedīt 50 finvaļus. Kopš finvaļi tiek aizsargāti, to populācija atjaunojas un mūsdienās Ziemeļatlantijas finvaļu (Balaenoptera physalus physalus) skaits ir apmēram 40 000—56 000, bet Antarktikas finvaļu (Balaenoptera physalus quoyi) skaits ir 2000—5000. Klusajā okeānā dzīvo 1600—3200 finvaļu.
Pirmo reizi dabas pētnieks Frederiks Martens finvali aprakstīja 1675. gadā, otro reizi finvali 1725. gadā aprakstīja Pauls Dadlijs. Šos aprakstus 1758. gadā Kārlis Linnejs lietoja, lai klasificētu finvali, un to nosauca par Balena physalus. 19. gadsimta sākumā tas tika pārsaukts par Balaenoptera physalus, iekļaujot to joslvaļu dzimtā (Balaenopteridae). Grieķu valodā "physa" nozīmē "pūtiens". Ir zināms, ka joslvaļu dzimta no pārējiem vaļveidīgajiem atdalījās miocēnā, bet nav zināms, kurā brīdī tie sadalījās mūsdienās esošajās sugās. Reizēm zilais valis sapārojas ar finvali, šādi hibrīdi ir novēroti Atlantijas okeāna ziemeļos un Klusā okeāna ziemeļos. Pēdējo gadu DNS pētījumi liecina, ka finvalim joslvaļu dzimtā tuvāki radinieki ir pelēkais valis (Eschrichtius robustus) un kuprvalis (Megaptera novaeangliae) nekā, piemēram, mazais joslvalis (Balaenoptera acutorostrata), kas kopā ar finvali šobrīd ir klasificēti vienā ģintī (Balaenoptera). Zinātnieki turpina darbu pie dažādu vaļu DNS pētījumiem, un tuvākajā laikā tiks pārrakstīta un sakārtota vaļu klasifikācija.
Izskats
Finvalis ir slaids un garš. Finvaļa vidējais ķermeņa garums ir 19—20 m. Ziemeļu puslodes finvaļi var izaugt līdz 24 metriem, bet Antarktīdas finvaļi līdz 26,8 metriem. Līdz šim neviens pieaudzis finvalis nav bijis nosvērts, bet, izmantojot kalkulācijas, zinātnieki pieņem, ka 25 metrus garš finvalis sver apmēram 70 tonnas. Pilnībā pieaudzis finvalis ir 25—30 gadu vecumā, un tas var nodzīvot līdz 94 gadu vecumam. Tikko dzimis finvalis ir 6,5 metrus garš un sver apmēram 1800 kg. Finvali jūrās var atpazīt pēc tā lielā auguma, bet spriežot tikai par augumu, to viegli sajaukt ar citiem lieliem vaļiem. Visbiežāk to sajauc ar zilo vali, seivali vai siltākos ūdeņos ar Braida vali.
Tā ķermenis ir brūni-pelēks ar gaišāku pavēderi. Tam ir smails purns, divi elpošanas caurumi un plats, plakans priekšgals. Uz muguras, uzreiz aiz elpošanas caurumiem tam ir divas gaišākas zīmes, kas atgādina uzšuves. Ir pazīme, pēc kuras var labi atpazīt finvali: apakšējais žoklis labajā pusē finvalim ir balts, toties kreisajā pusē žoklis ir melns vai pelēks. Šāda veida asimetriju reizēm var novērot mazajam joslvalim, bet finvaļa asimetrija ir unikāla un šī pazīme ir galvenā, pēc kuras var identificēt finvali. Uz vēdera finvalim ir 56—100 ieloces jeb joslas, kas sākas pie zoda gala un beidzas pie nabas. Tas ļauj barojoties ievērojami paplašināt rīkles daļu. Finvalim ir liela, noapaļota muguras spura, tā ir 60 cm gara. Tā pārējās spuras ir nelielas, konusveidīgas, astes spura plata, nosmaiļota un sašaurināta centrā.
Uzvedība
Kad finvalis tuvojas ūdens virsmai, uzreiz pēc izšļāktās ūdens strūklas virs ūdens parādās muguras spura. Ūdens strūkla ir vertikāla un šaura, tā var sasniegt 6 metru augstumu. Katru reizi, sasniedzot ūdens virsmu, finvalis izšļāc vienu vai vairākas ūdens strūklas. Finvalis ieelpo gaisu apmēram 1 līdz 1,5 minūtes un atkal ienirst. Finvalis ienirst līdz 250 metru dziļumam, katru reizi paliekot zem ūdens 10—15 minūtes. Reizēm finvaļi pilnībā izlec no ūdens.
Finvalis ir viens no ātrākajiem okeāna iemītniekiem. Tas var peldēt ar ātrumu 37 km/st un attīstīt sprinta ātrumu 40 km/st. Tos mēdz saukt par jūras greihaundiem. Tie ir sociāli dzīvnieki un bieži dzīvo grupās, kas sastāv no 6—10 indivīdiem, lai gan labās barošanās vietās reizēm var novērot finvaļu barus līdz 100 dzīvniekiem.
Finvaļi tāpat kā citi vaļi veido zemas, garas skaņas. Zilo vaļu un finvaļu skaņas ir zemākās zināmās skaņas, ko rada dzīvnieki. Cilvēks var dzirdēt skaņas starp 20 herciem un 20 kiloherciem. Finvaļu skaņa ir starp 16 un 40 herciem. Katras skaņas garums ir apmēram 1—2 sekundes, skaņas tiek kombinētas īpašā dziesmā, kas ilgst 7—15 minūtes. Dziesma tiek atkārtota atkal un atkal vairāku dienu garumā. Tās skaļums ir 184—186 decibeli, un skaņu var sadzirdēt vairāku simtu kilometru attālumā. Iesākumā zinātnieki nesaprata, ka šīs skaļās, garās skaņas nāk no vaļiem. Ir noskaidrots, ka skaņas tiek izdotas tikai riesta laikā, un tās veido tikai tēviņi. Mūsdienās okeāni ir pārpildīti ar dažādām skaņām, ko rada kuģi un cita tehnika, šīs daudzās skaņas traucē finvaļiem atrast savu pāri.
Barība
Finvalis barojas ar nelielām zivtiņām, kalmāriem un vēžveidīgajiem. Finvalis medī, plaši atverot žokļus un turpinot peldēt relatīvi lielā ātrumā, apmēram 11 km/st, pēc brīža tas aizver žokļus. Vienā kampienā tas norij 70 kubikmetrus ūdens, ūdens caur mutes joslu spraugām tiek filtrēts atpakaļ jūrā, tādējādi jūras iemītnieki paliek iesprostoti vaļa mutes dobumā. Katrā mutes pusē zobu vietā ir 262—473 plātnes. Katra plātne ir veidota no keratīna, un uz iekšpusi tās veido smalkas bārkstis, plātnes garums ir apmēram 76 cm un platums 30 cm. Katrā kampienā finvalis nomedī apmēram 10 kg barības. Dienas laikā pieaugušam finvalim ir vajadzīgi 1800 kg barības. Ir novērots, ka finvaļi lielā ātrumā sadzen kopā zivis, līdz zivju bars ir sadzīts ciešas lodes formā, tad finvalis ar kampienu uzbrūk baram.
Vairošanās
Vaļu riesta laiks ir ziemā, un tie pārojas tropiskajās jūrās. Grūsnības periods ilgst 11—12 mēnešus. Mazuļi tiek zīdīti ar pienu 6—7 mēnešus, līdz tas sasniedz 11—12 metru garumu. Tas visur seko mātei un mācās medīt. Mazuļi dzimst katru otro vai trešo gadu. Parasti piedzimst 1 mazulis, bet ir datēti arī 6 mazuļi. Dzimumbriedumu mātīte sasniedz 3—12 gadu vecumā.
Sistemātika
Finvalim ir 2 pasugas, lai gan lielākā daļa zinātnieku uzskata, ka būtu jābūt 3 pasugām (trešajai Klusā okeāna finvaļu grupai nav zinātniskā nosaukuma):
Datorlingvistika
Datorlingvistika ir starpdisciplīnu nozare, kas nodarbojas ar dabīgo valodu modelēšanu. Praktiskie galamērķi ir mašīntulkošana, pareizrakstības un gramatikas pārbaudes rīki, runas sintēze un atpazīšana, automatizēta tekstu korpusu valodnieciskā apstrāde, kā arī informācijas izgūšana no tekstiem un tās apkopošana.
Henrijs VIII Tjudors
Henrijs VIII Tjudors (en, dzimis, miris ) bija Anglijas karalis no 1509. gada līdz nāvei 1547. gadā un Īrijas valdnieks no 1541. gada. Vislabāk pazīstams ar Anglijas reformāciju — anglikāņu baznīcas izveidošanu, kā arī lielo laulību skaitu — bijis precējies 6 reizes, pie kam no divām sievām šķīries, bet vēl divas sodījis ar nāvi par neuzticību. Henrija VIII laikā Anglijā nostiprinājās absolūtisms, viņš tiek uzskatīts par izglītotu un apdāvinātu valdnieku, tomēr mūža otrajā pusē izrādīja īpašu nežēlību pret saviem patiesajiem un iedomātajiem politiskajiem oponentiem, ko, iespējams, var saistīt ar to, ka valdnieks cieta no veselības problēmām un liekā svara.
Henrija VIII lielo laulību skaitu saista ar vēlmi iegūt vīriešu kārtas mantinieku, lai nostiprinātu Tjudoru dinastijas varu. Viņa šķiršanās no pirmās sievas Aragonas Katrīnas izraisīja karaļa un visas Anglijas atteikšanos no Romas pāvesta varas un izslēgšanu no katoļu baznīcas.
Dzīvesgājums
Henrijs VIII dzimis Griničā kā pirmā Tjudoru dinastijas karaļa Henrija VII un Jorkas Elizabetes trešais bērns. Bērnībā gatavots karjerai baznīcā, taču pēc vecākā brāļa Velsas prinča Artūra agrās nāves kļuva par galveno Anglijas troņa pretendentu. Tēva spiests apprecēja brāļa atraitni Kastīlijas Izabellas meitu Aragonas Katrīnu, lai nostiprinātu Anglijas attiecības ar Spāniju.
Pēc tēva nāves 1509. gadā Henrijs septiņpadsmit gadu vecumā tika kronēts par Anglijas karali. Viņa valdīšanas pirmajos gados valsti pārvaldīja Vinčesteras bīskaps Ričards Fokss un Kenterberijas arhibīskaps Viljams Vorhems. 1511. gadā reālo varu Anglijā pārņēma kardināls Tomass Voslijs.
1512. gadā Henrijs VIII guva uzvaru jūras kaujā pret Franciju pie Brestas. 1513. gadā no Kalē devās nesekmīgā sauszemes karagājienā pret Franciju. Karadarbība ar mainīgiem rezultātiem turpinājās vairāk kā 10 gadus līdz miera līgumam 1525. gadā.
Henrija VIII tituli:
Baltā lente
"Baltā lente" (de) ir 2009. gada Austrijas, Vācijas, Francijas un Itālijas kopražojuma psiholoģiska drāma, ko režisējis austriešu kinorežisors Mihaels Hāneke. Filmas sižets attēlo neizprotamus un drūmus notikumus kādā ģimenē un ar to saistītajā apkārtējā sabiedrībā kādā pilsētā Vācijas ziemeļos īsi pirms Pirmā pasaules kara. Balstoties uz Hānekes teikto, filma ir par "jebkāda veida terorisma cēloni, vienalga vai ar politisku vai reliģisku raksturu"
Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā,. Tā ieguva Kannu kinofestivāla augstāko godalgu — zelta palmas zaru. Filma arī ieguva Zelta globusa balvu 2010. gadā kā labākā filma svešvalodā. Tāpat arī filma tika nominēta divās Amerikas Kinokadēmijas balvas kategorijās: Labākais operatora darbs (Kristiāns Bergers) un Labākā filma svešvalodā (pārstāvot Vāciju).
SQL
SQL (no en — 'strukturēto vaicājumu valoda') ir vaicājumu valoda, kas paredzēta datu manipulēšanai relāciju datubāžu pārvaldības sistēmās. Tas ir ANSI/ISO standarts.
SQL atšķiras no standarta procedurālajām programmēšanas valodām ar to, ka tā darbojas ar ierakstu kopām, nevis apstrādā ierakstu pa ierakstam. Daudzi datu bāzu pārvaldības sistēmu izstrādātāji ir ieviesuši savās DBPS arī procedurālos papildinājumus un speciālas valodas, piemēram, Oracle — PL/SQL, Microsoft un Sybase — T-SQL, PostgreSQL — PL/pgSQL.
Tomēr, SQL valodai pievienojot papildu paplašinājumus, tā var iegūt arī procedurālo programmēšanas valodu funkcionalitāti, piemēram, plūsmas kontroles konstrukcijas.
SQL valodai nereti pretstatīta tiek NoSQL valoda.
Standarti
SQL standartu revīzijas
SQL standarti nav brīvi pieejami. SQL:2003 var iegadāties ISO vai ANSI. Vairums datu bāzu pārvaldības sistēmu izstrādātāji ir ieviesuši savus papildinājumus un modifikācijas, kas neatbilst standartam.
Valodas elementi
SQL valoda ir iedalīta vairākos valodu elementos:
Vaicājumi
Visbiežākā operācija SQL ir vaicājums, ko veic ar deklaratīvo paziņojumu SELECT. SELECT atgriež datus no vienas vai vairākām tabulām vai vienādībām. Standarta SELECT pieprasījumiem nav ilgstošu seku uz datubāzi, bet tās var būt, izmantojot nestandarta SELECT paveidus, piemēram, SELECT INTO.
Vaicājumi atļauj lietotājam aprakstīt vēlamos datus, atstājot datu bāzu vadības sistēmu (database management system (DBMS)) atbildīgu par plānošanu, optimizēšanu, un fizisko darbību veikšanu, kas ir nepieciešams, lai saņemtu rezultātu.
Vaicājums ietver sarakstu ar kolonnām, kas būs ietvertas rezultātā tūlīt pēc SELECT atslēgvārda. "Zvaigznīte" ("*") var tikt lietota lai norādītu, ka vaicājumam jāatgriež visas kolonnas vaicātajās tabulās. SELECT ir vissarežģītākais priekšraksts SQL valodā, ar izvēles atslēgvārdiem un nosacījumiem, kas ietver:
Alternatīvas
Būtu jānošķir alternatīvas SQL kā valodai un alternatīvas pašam relāciju modelim. Tālāk ir piedāvātas SQL valodas relāciju alternatīvas. Skatiet navigācijas datu bāzi un NoSQL, lai atrastu alternatīvas relāciju modelim.
1950. gada FIFA Pasaules kauss
1950. gada FIFA Pasaules kauss notika Brazīlijā no 24. jūnija līdz 16. jūlijam. Tas bija ceturtais Pasaules kausa finālturnīrs. Par Pasaules čempioniem kļuva Urugvajas izlase, kas izšķirošajā spēlē ar 2-1 uzvarēja Brazīliju. Šis bija pirmais Pasaules kausa finālturnīrs pēc Otrā pasaules kara. Šis bija arī vienīgais čempionāts, kurā nenotika izslēgšanas turnīrs, un uzvarētājs tika noskaidrots starp 4 spēcīgākajām izlasēm grupu turnīrā.
Komandas
1950. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā piedalījās 13 izlases. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Brazīlijas izlase un 1938. gada Pasaules čempioni Itālijas izlase. Vēl turnīram kvalificējās arī Indija, Skotija un Turcija, taču finālturnīrā šīs 3 komandas nepiedalījās.
Turnīra gaita
Pasaules kausa finālturnīrs nebija noticis kopš 1938. gada, Otrā pasaules kara dēļ tika atcelti ieplānotie turnīri 1942. un 1946. gadā. 1950. gada čempionāta formāts stipri atšķīrās no citiem gadiem. Tika plānots, ka turnīrā piedalīsies 16 komandas, taču Indijas, Skotijas un Turcijas izlases, kuras kvalificējās čempionātam, pašā finālturnīrā nepiedalījās, tādēļ palika vairs tikai 13 komandas. Tās tika sadalītas 4 grupās, no katras grupas spēcīgākā komanda iekļuva fināla grupu turnīrā, kurā, katrai komandai pa reizi spēlējot ar katru, tika noskaidrots uzvarētājs.
1. grupā uzvarēja laukuma saimnieki Brazīlijas izlase, savukārt otrajā grupā Spānija. Pirmo reizi turnīrā piedalījās arī futbola dzimtenes Anglijas pārstāvji, kuri piedzīvoja izgāšanos, zaudējot gan spāņiem, gan amerikāņiem. 3. grupā, bez izstājušās Indijas izlases, piedalījās 3 komandas, uzvaru izcīnot Zviedrijai, savukārt 4. grupā piedalījās tikai 2 komandas Urugvaja un Bolīvija, kas noskaidroja uzvarētāju 1 spēlē. Pārliecinoši ar 8-0 uzvarēja urugvajieši un iekļuva fināla grupu turnīrā.
Fināla grupu turnīru ļoti pārliecinoši iesāka Brazīlija, kas ar 7-1 un 6-1 sagrāva attiecīgi Zviedrijas un Spānijas komandas. Tikmēr Urugvajas izlase spēlēja pieticīgāk, cīnoties neizšķirti ar spāņiem un ar minimālu 3-2 uzvarot zviedrus.
Izšķirošā spēle norisinājās starp divām kaimiņvalstīm Brazīliju un Urugvaju. Brazīlijai šajā spēlē pietika ar neizšķirtu, un vairāk nekā 170 000 skatītāju gaidīja savas komandas pirmo čempionu titulu. Spēles 47. minūtē Brazīlija izvirzījās vadībā, taču urugvajieši spēja ne tikai izlīdzināt rezultātu, bet arī uzvarēt ar 2-1. Urugvajas izlase kļuva par divkārtēju Pasaules čempioni. Par turnīra rezultatīvāko spēlētāju ar 9 vārtiem kļuva brazīlietis Ademirs.
Čellmana rags
Čellmana rags (sv,, es) ir zemesrags Greiema Zemes ziemeļu piekrastē Antarktīdā. Izvietojies pie Šarko līča austrumu ieejas. Atdala Deivisa krastu rietumos no Triniti pussalas austrumos.
Zemesragu 1902. gada novembrī—decembrī atklāja zviedru antarktiskā ekspedīcija Oto Nordenšelda vadībā un nosauca, domājams, par godu zviedru botāniķim Fransam Reinholdam Čellmanam, kurš pavadījis Nordenšeldu vairākās tā arktiskajās ekspedīcijās.
Fat Lip
"Fat Lip" ir kanādiešu pankgrupas Sum 41 pirmais singls no viņu debijas albuma All Killer No Filler, kas tika izdots ASV sadarbībā ar Island Records. Šī ir grupas visveiksmīgākā dziesma, kas ir iekļuvusi Billboard Modern Rock topā.
Vladimīrs Sobotka
Vladimīrs Sobotka (dzimis ) ir čehu hokejists, centra uzbrucējs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2018) Sobotoka spēlē NHL kluba Bufalo "Sabres" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Sobotka uzsāka 2003.—04. gada sezonā, kad aizvadīja debijas spēli Čehijas Ekstralīgas kluba Prāgas "Slavia" rindās. "Slavia" rindās uzbrucējs spēlēja līdz 2006.—07. gada sezonas beigām.
2014. gada vasarā pievienojās KHL klubam Omskas "Avangard", tā rindās aizvadot nākamās divarpus sezonas, taču tad atgriezās "Blues" rindās. 2018. gada vasarā tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres".
Origami
Origami (, orikami — ‘papīra locīšana’) ir mākslas veids, kurā no papīra tiek izlocīti dažādi priekšmeti. Parasti tiek izmantotas kvadrātiskas papīra loksnes. Mērķis ir iegūt estētiski skaistas figūras. Origami radās 17. gadsimtā Japānā, ārpus Japānas popularitāti ieguva 19. gadsimta vidū. Tiklīdz vairs nenotiek tikai papīra locīšana, bet arī tā griešana, tad tas ir kirigami. Iespējams, vislabāk zināmais origami modelis ir papīra dzērve.
Herkulesa līcis
Herkulesa līcis ir ap 60 km garš un līdz 18 km plats ar ledu pildīts līcis Ronnes šelfa ledāja dienvidu piekrastē Antarktīdā. Izvietojies Elsvērta Zemes dienvidaustrumos Elsvērta kalnu pakājē un ir Zumberga krasta dienvidu robeža. Līča ziemeļu krastā paceļas Skaitreina ledus pacēlums, dienvidu krastā — Heriteidža grēdas atzars. Nosaukts par godu lidmašīnai LC-130 Hercules, ko ASV Kara flote plaši izmantoja Antarktīdas aerofotografēšanā un kravu transportēšanā.
In Too Deep
"In Too Deep" ir kanādiešu pankgrupas Sum 41 otrais singls no viņu debijas albuma All Killer No Filler, kas tika izdots ASV sadarbībā ar Island Records.
Grupas līderis Deriks Viblijs ar savu sievu Avrilu Lavinju ir izveidojuši dziesmas kaverversiju.
Čenstohovas apriņķis
Čenstohovas apriņķis ir apriņķis Polijā, Silēzijas vojevodistē. Tas robežojas ar Silēzijas vojevodistes Zaverces, Miškovas, Lubliņecas, Klobuckas apriņķiem un Čenstohovas pilsētu, Lodzas vojevodistes Pajenčno un Radomsko apriņķiem, kā arī Sventokšiskas vojevodistes Vloščovas apriņķi.
2011. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
56. Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās Vācijā 2011. gada 10., 12. un 14. maijā. Tiesības rīkot konkursu Vācija ieguva 2010. gadā, kad par 2010. gada Eirovīzijas uzvarētāju kļuva dziedātāja Lēna Meiere-Landruta ar dziesmu Satellite. Pusfināli notika 2011. gada 10. un 12. maijā, taču fināls notika 14. maijā. Savu dalību konkursā ir apstiprinājušas 43 valstis, tai skaitā Austrija, Itālija, Sanmarīno un Ungārija, kuras iepriekš bija piedalījušās konkursā.
2011. gada Eirovīzijā uzvarēja Eldar & Nigar no Azerbaidžānas ar dziesmu Running Scared.
Latviju pārstāvēja duets Musiqq ar dziesmu Angel in Disguise. Viņi startēja otrajā pusfinālā, kurā ieguva 17. vietu ar 25 punktiem, tādējādi nekvalificējoties finālam.
Arēna
NDR (Norddeutscher Rundfunk) paziņoja, ka konkurss norisināsies Esprit Arena, Diseldorfā. Šī būs pirmā reize, kad Vācija rīko konkursu pēc Vācijas atkalapvienošana. Rietumvācijā Eirovīzija notika 1957. un 1983. Vācija ir pirmā no "lielā piecinieka" valstīm, kurā notiek konkurss kopš 2000. gada, kad tika ieviests noteikumu punkts, ka lielākās EBU iemasas valstis — Spānija, Vācija, Francija, Apvienotā Karaliste un Itālija — automātiski kopā ar organizētājvalsti kvalificējas konkursa finālam.
Konkursa norises vietas izvēle
Diseldorfa par 2011. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa rīkotāju tika nosaukta.
Formāts
"Lielā četrinieka" valstis un konkursa organizētājvalsts automātiski kvalificējas finālam. 2011. gada konkursā Vācija ir gan "lielā četrinieka" valsts, gan organizētājvalsts, kas nozīmē, ka finālā atbrīvojas viena vieta. Sanāksmē Belgradā tika nolemts, ka nevienai citai valsti vakantā vieta netiks piedāvāta, bet gan tiks samazināts fināla dalībnieku skaits no 25 uz 24 valstīm. 2010. gada 30. decembrī "Lielais četrnieks" kļuva par "lielo piecinieku", jo Itālija pievienojās tām valstīm, kuras automātiski kvalificējas finālam. Līdz ar to fināla dalībnieku skaits tomēr palika 25 valstis.
Svante Stokseliuss paziņoja par savu atkāpšanos no Eirovīzijas pārraudzītāja amata, amatu viņš oficiāli atstāja. tika paziņots, ka S. Stokseliusa vietu ieņems norvēģis Jons Ola Sands.
Konkursa vadītāji
NDR paziņoja 2011. gada Eirovīzijas vadītāju vārdus: Anke Engelka, Judīte Rākersa un Stefans Rābs. Šī būs trešā reize konkursa vēsturē, kad to vada trīs cilvēki (iepriekš 1999. un 2010. gadā).
Pusfinālu sadalījums
notika valstu sadalīšana pusfinālos. Lai tiktu noteikts, kurā pusfinālā katra valsts startē, visas dalībvalstis tika sadalītas sešās grupās, kas atspoguļo šo valstu savstarpējo balsu sadalījumu iepriekšējos gadu konkursos un ģeogrāfisko novietojumu. Izraēla tika iekļauta otrajā pusfinālā, jo pirmais pusfināls notiek Izraēlas Piemiņas dienā.
Dalībvalstis
EBU publicēja 43 valstu lielu dalībnieku sarakstu. 2011. gada konkursā atgriežas Austrija, kas pēdējoreiz konkursā piedalījās 2007. gadā, Itālija, kas pēdējoreiz konkursā piedalījās 1997. gadā, Sanmarīno, kas pirmo un pagaidām pēdējoreiz konkursā piedalījās 2008. gadā, un Ungārija, kas pēdējoreiz piedalījās 2009. gadā. Konkursa dalībnieku sarakstā sākotnēji bija iekļauta arī Melnkalne, kas pieteicās, taču jau tā atsauca savu dalību.
Sanāksmē Belgradā EBU nolēma, ka visām konkursā piedalīties vēlējošām valstīm savs mākslinieks un dziesma ir jāizvēlas līdz, kad Diseldorfā notiks kārtas numuru izloze.
Tjerī Butsēns
Tjerī Marks Butsēns (dzimis, Briselē, Beļģijā) ir bijušais sacīkšu pilots, zināms kā Formula 1 pilots. Pēc karjeras beigām viņš kļuva par biznesmeni.