cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nolans Raians
27 gadus ilgajā beisbolista karjeras laikā viņš pārstāvēja četras komandas: Ņujorkas "Mets", Kalifornijas "Angels", Hjūstonas "Astros" un Teksasas "Rangers". Visas karjeras laikā viņam bija spēcīgs metiens, kura ātrums regulāri sasniedza vairāk nekā 160 km/h. N. Raians astoņas reizes piedalījies MLB Visu zvaigžņu spēlē. Tāpat viņš ir vienīgais augstākās līgas beisbolists, kura numuru ir iemūžinājuši trīs klubi (Džekija Robinsona numuru ir iemūžinājusi visa MLB līga): "Angels", "Astros" un "Rangers". N. Raians ir viens no 29 beisbolistiem līgas vēsturē, kas piedalījušies spēlē četrās dekādēs. 1969. gadā "Mets" sastāvā izcīnīja uzvaru Pasaules sērijas izcīņā.
1999. gadā tika uzņemts Beisbola slavas zālē ar 98,79% balsu pirmajā kārtā. Tāpat 1999. gadā tika iekļauts MLB gadsimta simboliskajā izlasē.
Četrkalne
Četrkalne ir vidussmadzeņu daļa, kurai ir četru pauguru forma. Divi augšējie pauguri (colliculi superiores) ir zemgarozas redzes analizatoru centri, apakšējie (colliculi inferiores) — dzirdes analizatoru centri. Padziļinājumā starp augšējiem un apakšējiem pauguriem atrodas epifīze. Četru pauguru plāksnīti (lamina quadrigemina) dēvē arī par vidussmadzeņu jumtu.
Ragaciems
Ragaciems ir ciems Tukuma novada Lapmežciema pagastā, dienvidos no Ragaciema raga. Ciems savu nosaukumu ieguvis no tuvējā zemesraga. Izvietojies starp Rīgas līci un Kaņiera ezeru pie autoceļa P128 3 km no pagasta centra Lapmežciema, 23 km no novada centra Smārdes un 52 km no Rīgas. Dienvidos pa Starpiņupīti, kuru ap 1667. vai 1668. gadu licis izrakt hercogs Jēkabs, ciems robežojas ar Lapmežciemu, ar kuru faktiski saplūdis.
Novadnieki
Ragaciemā ir dzīvojuši
Jānis Plaudis
Biogrāfija
J. Plaudis guvis ievērību kā tā saucamās "Trauksmes" grupas dalībnieks. Šis grupējums 20. gs. 20. gadu beigās un 30. gadu sākumā pulcējās ap žurnālu "Jauno Trauksme", tā dalībnieki publicējās arī žurnālos "Domas" un "Signāls". Pie tās pieskaitāmi arī Aleksandrs Čaks, Pēteris Ķikuts, Jānis Grots, Austra Skujiņa un citi tālaika jaunie autori.
J. Plaudis šajā laikā publicējis dzejoļu krājumus "Fatamorgana" (1928) un "Panama galvā" (1930). 30. gados viņš pievēršas galvenokārt prozai, top romāni "Ložmetēju rota", "Ģimnāzisti", biogrāfiskais romāns par dzejnieku Jāni Ziemeļnieku "Ziemeļnieks". 1939. gadā izdots dzejoļu krājums "Putnu ceļš".
40. gadu pirmajā pusē J. Plaudis sarakstījis romānu "Sila runcis", kurš grāmatā izdots tikai 1989. gadā.
Padomju laikā sarakstītie dzejoļi apkopoti krājumā "Laika lielums" (1948).
J. Plauža dēls ir dzejnieks Egils Plaudis (1931—1987).
Padomju laikā Ikšķilē mājā, kur dzejnieka ģimene pavadīja vasaras, no 1973. līdz 1980. gadam darbojās Jāņa Plauža sabiedriskais muzejs. 1964. gadā sāka iznākt viņa kopotie raksti.
Envers Ļisins
Envers Ļisins (dzimis ) ir krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2018) Ļisins spēlē KHL komandā Novosibirskas "Sibir".
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Ļisins sāka 2003.—04. gada sezonā, kuru aizvadīja Krievijas Augstākās līgas kluba Saratovas "Kristall" rindās. Jau nākamajā sezonā viņš spēlēja Krievijas Superlīgas vienībā Kazaņas "Ak Bars", 2005.—06. gada sezonā kopā ar komandu izcīnot Krievijas čempiona titulu.
2006.—07. gada sezonu Ļisins sāka jau NHL vienībā Fīniksas "Coyotes". Nākamajās sezonās gan "Coyotes" rindās viņam nostiprināties neizdevās, un 2009.—10. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Ņujorkas "Rangers" sastāvā.
2010. gada vasarā Ļisins atgriezās Krievijā, kur pievienojās Magņitogorskas "Metallurg" rindām, tajās spēlējot nākamās trīs sezonas, līdz līgas jaunpienācējas Vladivostokas "Admiral" izvēlējās hokejistus līgas paplašināšanās draftā. Ļisins kļuva par "Admiral" kapteini. 2015. gada pievienojās Ufas "Salavat Julajev".
Dzīvības apdrošināšana
Dzīvības apdrošināšana ir privātpersonu apdrošināšana, arī naudas uzkrājuma veids, kas sola vairot materiālo labklājību un nodrošināt finansiālo aizsardzību ģimenei apgādnieka zaudējuma gadījumā. Dzīvības apdrošināšana ir plaši reklamēta vairāku komercbanku peļņas avots un pakalpojuma veids.
Raksturojums un termini
Pērkot dzīvības apdrošināšanu slēdz līgumu ar banku vai apdrošināšanas firmu. Maksājot nolīgto maksājumu (apdrošināšanas maksu), firma vai banka apņemās maksāt apdrošinātajam vai labuma guvējam noteiktu naudas apjomu vai ienākumus apdrošinātā nāves gadījumā. Dzīvības apdrošināšana ietver vairākus līgumu veidus, kuri apmierina dažādas vajadzības un piedāvā dažādas seguma formas. Tos uzrauga Finanšu un kapitāla tirgus komisija.
Apdrošināšanas prēmija ir maksājums par apdrošināšanu. Trasts ir līgums starp novēlētāju un trastiju (trustee - aizbildnis, angļu val.), saskaņā ar kuru novēlētājs nodod trastijam daļējas tiesības uz naudu vai mantu. Dzīvības apdrošināšanas atlīdzība parasti ir bez ienākuma nodokļa ieturējumiem, taču tā tiek uzskatīta kā daļa no aizgājēja īpašuma un ir apliekama ar mantojuma nodokli. Lai dzīvības apdrošināšanas atlīdzība netiktu pievienota aizgājēja mantai, dzīvības apdrošināšanas polisi var nodot trasta pārvaldīšanā. Daudzās Eiropas valstīs apdrošināšanas kompānijas piedāvā aizpildīt trasta veidlapu.
Mārtiņš Upenieks
Mārtiņš Upenieks (dzimis Limbažos) ir latviešu aktieris un mūziķis.
Beidzis Jelgavas Valsts ģimnāziju. Mācījies Latvijas Kultūras akadēmijā dramatiskā teātra aktiera specialitātē, 2013. gadā beidzis Mihaila Gruzdova un Indras Rogas kursu. Dailes teātra aktieris kopš 2015. gada.
Bijis nominēts Latvijas teātra gada balvai "Spēlmaņu nakts" kategorijā "Gada debija vai jaunais skatuves mākslinieks" (2017/2018) par Harolda lomu izrādē “Harolds un Moda” Dailes teātrī, Poula lomu izrādē “Svinības”, Dailes teātrī un Džonija Dova lomu izrādē “Būt Kejai Gondai” Dailes teātrī.
Filmējies Eināra lomā seriālā "Svešā seja", Markusa lomā seriālā "Viņas melo labāk", Jēča lomā seriālā "Saplēstā krūze" un Jurjāna lomā seriālā "Sarkanais mežs".
Maznīkrāce
Maznīkrāce ir ciems Kuldīgas novada Nīkrāces pagastā. Izvietojusies pagasta rietumos Dzeldas upes labajā krastā pie autoceļa P116 6,3 km no pagasta centra Dzeldas, 57 km no novada centra Kuldīgas un 167 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Dižnīkrāces muižas Maznīkrāces (Klein-Niekratzen) pusmuižas.
Mongoļi
Vēsture
Mongoļu etnoģenēze nav līdz galam izpētīta. Tiek uzskatīts, ka tie cēlušies no pirmiedzīvotāju ciltīm, kas mitušas mūsdienu Mongolijā un Ķīnas ziemeļrietumu teritorijās. Ķīniešu hronikās mongoļus piemin sākot ar 7.—10. gadsimtu. 12. gadsimta beigās un 13. gadsimta sākumā Čingishana vadībā tie iekaroja plašas teritorijas, kas ļāva izveidot Mongoļu impēriju (pastāvēja no 13. līdz 14. gadsimtam). Šajā laikā mongoļu karaspēks sasniedza Oderas upi mūsdienu Polijas teritorijā, Adrijas jūru, Tuvos Austrumus, Indoķīnu, Javu un Japānu. Pēc impērijas sabrukuma mongoļi sašķēlās vairākās grupās.
Mongoļu kultūra
Daudzi mongoļi dzīvo kā klejotāji, klīstot pa stepi no vienas vietas uz citu ar visu iedzīvi un mājdzīvniekiem. Viņi dzīvo jurtās. Arvien vairāk iedzīvotāju pārceļas uz dzīvi pilsētās, galvenokārt uz galvaspilsētu Ulanbatoru, kā arī sāk dzīvot vienuviet lopkopības fermās.
Mongoļu ganu ģimenēs bērni līdz astoņu gadu vecumam mācās mājās. Pēc tam viņi dodas uz internātskolām Ulanbatorā un citās pilsētās. Visi bērni jau no mazotnes mācās jāt ar zirgu. Nadama svētkos viņi sacenšas zirgu skriešanās sacensībās. Bez jāšanas vēl iecienītas sportiskās aktivitātes ir cīņas sports un loka šaušana.
Ulanbatorā lielākā daļa cilvēku dzīvo daudzdzīvokļu namos. Daudzus vilina dzīve laukos un pieder jurtas ārpus pilsētas. Brīvajā laikā mongoļi pievēršas mūzikai. Mongoļu tautasdziesmas ir par mīlestību, piedzīvojumiem un dzīvi stepē.
Mongoļi pārtiek galvenokārt no piena produktiem, siera un gaļas. Uzturā maz lieto dārzeņus, kas skaidrojams ar to, ka ir maz lauksaimniecībā izmantojamās zemes. Tautā iecienīto dzērienu airaku gatavo no ķēves piena, ko trīs dienas skābē, līdz to var lietot.
Tegmentum mesencephali
Tegmentum mesencephali ir vidussmadzeņu daļa, kura iet no melnās vielas līdz vidussmadzeņu ūdensvadam (aqueductus mesencephali) uz vidussmadzeņu horizontālās sekcijas. Sastāv no sensoriskām un motoriskām daļām.
Hibīni
Hibīni (ru, se) ir ģeoloģiska struktūra, platības un augstuma ziņā lielākie kalni Kolas pussalā Krievijā. Tie izvietojušies Kolas pussalas rietumu daļā starp Imandras ezeru, Umbas ezeru un Imandras HES ūdenskrātuvi. Hibīnus veido divas viena otrai pieguļošas uz austrumiem atvērtas pakava formas kalnu grēdas. Hibīnu platība ir aptuveni 1327 km2, struktūras forma ir ieapaļa, kupolveidīga, tās vidējais diametrs aptuveni 43 km. Hibīnu augstākās virsotnes ir Judivčomčurrs 1200,6 m v.j.l. un Časnačorrs 1189 m v.j.l. Abas augstākās virsotnes atrodas Hibīnu rietumos esošajā pusloka kalnu grēdā.
Hibīnu reljefam raksturīgi plato formas kalni, cirki, dziļi kanjoni un upju ielejas. Atšķirībā no lielākās daļas pasaules kalnu Hibīni ir veidojušies magmatisma, nevis oroģenēzes jeb kalnu veidošanās rezultātā. Hibīnu veidošanās laiks un apstākļi ir saistīti ar blakus uz austrumiem esošo mazāko Lovozera masīvu un Kurgas intrūziju.
Reljefs
Salīdzinot ar kalnu absolūto augstumu, to relatīvais augstums ir ievērojams — kalni paceļas 900 līdz 1000 m virs apkārtējā līdzenuma. Reljefu veido divas galvenās kalnu grēdas, kuras atdala Kukisvuma ieleja. Abu blakusesošo grēdu kalnu nogāzes nolaidenākas virzienā uz Hibīnu perimetru, stāvākas virzienā uz Hibīnu centrālo daļu. Kalnu virsotnes plato veida, to nogāzes stāvas un nogāžu slīpuma izmaiņas straujas. Kalnu nogāzēs erozijas ietekmē izveidojušās ielejas, kanjoni, cirka ielejas. Hibīnu tiešā tuvumā ainavā dominē klinšainas augstienes un pārmitri purvāji zemienēs.
Augsnes
Zemienēs pie Hibīnu nogāzēm izplatītas kūdrainas glejaugsnes, sausākās vietās podzolētas glejaugsnes. Kūdras veidošanās procesi šeit ir salīdzinoši ātrāki, nekā citur līdzīgos platuma grādos. Hibīnu kalnos sastopams glejotais kriosols jeb augsnes, kuru virskārta pārsedz mūžīgo sasaluma slāni. Citos avotos gan norādīts, ka šai teritorijā mūžīgais sasalums un līdz ar to kriosols sastopams vien sporādiski vai izolētu plankumu veidā. Kalnu ielejās izplatītas podzolaugsnes, masīvu tiešā tuvumā arī klasiskais podzols. Upju ielejās un pie ezeriem izplatīts fluvisols (relatīvi auglīgas mitras augsnes upju palienēs un ezeru krastos), kā arī atsevišķos pazeminājumos histosols jeb purva augsne.
Klimats
Hibīni atrodas aiz polārā loka, subarktiskajā klimata zonā, Karēlijas — Kolas Rietumeiropas taigas apgabalā. Šai Eirāzijas taigas apakšklasei raksturīgs maigāks klimats dēļ tās uz rietumiem esošā novietojuma un Baltās jūras klimatiskās ietekmes. Hibīnu reģionā janvāra vidējā temperatūra ir -10 līdz -13oC, gada vidējā temperatūra 12 līdz 14oC (-5 līdz 0oC pēc ). Gada nokrišņu summa 350 — 400 mm, mitruma indekss teritorijā mitra līdz ļoti mitra vērtējuma robežās. Taigā Hibīnu tiešā tuvumā koku stāvā dominē priede Pinus Sylvestris, purvainākās vietās purva bērzi Betula pubescens. Hibīnu nogāzēs novērojama vertikālā zonalitāte, kur augšanas apstākļu joslas nomainās līdz ar absolūtā augstuma izmaiņām. Līdz 300—470 m v.j.l. sastopami meži, kuru koku stāvu aizpilda egle Picea abies, priedes Lapzemes pasuga Pinus silvestris Lapponica un purva bērza ziemeļu pasuga Betula pubescens tortuosa. Līdz 450 — 600 m v.j.l. sastopami tikai bērzi skrajmežā kopā ar krūmaugiem. Līdz 700 m augstumam v.j.l. biotopus, kuros sastopami kokaugi un krūmaugi, nomaina augstkalnu tundra.
Iedzīvotāji
Teritorijas tradicionālie iedzīvotāji ir sāmi. Mūsdienās lielākā daļa iedzīvotāju ir krievi (89 %), arī vietējie sāmu tautības iedzīvotāji pārsvarā runā krievu valodā. No sāmu valodām teritorijā tiek izmantotas Skoltu un Kildinu sāmu valodas. Mūsdienās sāmu skaits Kolas pussalā ir ap 1600, Krievijas federācijā — ap 1900. Hibīnos un to apkārtnē daudzi vietvārdi, to skaitā Hibīnu virsotņu nosaukumi, ir sāmu valodā. Tā, piemēram, Puteļičorra jeb atnācēju kalna vārds, iespējams, norāda uz kādu pētnieku ekspedīciju kalnā.
Tautsaimniecība
Hibīnu kalnrūpniecībai ir liela nozīme. Visplašākā un senākā derīgo izrakteņu ieguve šeit saistīta ar nefelīna sienītu. Tajā esošo fosforu saturošo minerālu apatītu izmanto minerālmēslu ražošanā, bet nefelīnu — alumīnija ieguvē.
Uzbūve
Hibīni atrodas Baltijas vairoga ziemeļaustrumu daļā, tā Kolas — Karēlijas provincē. Sīkāk šo provinci iedala Kolas apakšprovincē, kuru bez citiem veido arī Kolas — Norvēģijas un Baltās jūras garozas bloki. Starp šiem blokiem atrodas dziļas lūzumu līnijas un Imandras — Varzugas strukturālā zona. Kolas — Norvēģijas bloks Hibīnus apliec no ziemeļiem un austrumiem, Imandras — Varzugas zona — no dienvidrietumiem. . Imandras — Varzugas zona ir joslveida, stiepjas gar lūzuma līniju, tā sākusi veidoties vulkāniski pirms 2,5 miljardiem gadu Paleoproterozojā, visticamāk, tai abpus esošo garozas bloku diverģences rezultātā. Vēlāk, pirms 2,2 miljardiem gadu, joslā esošos iežus augstas temperatūras un zema spiediena apstākļos metamorfozes procesi pārveidoja par zaļajiem amfiboliem un granulītiem. Kolas — Norvēģijas bloks veidojies agrāk un to veido vidēji augsta spiediena apstākļos metamorfizēti Arhaja ieži.
Hibīniem raksturīgs komplekss iežu sastāvs. Hibīnu plutona jeb kalnus veidojošo iežu kopējā ķermeņa forma ir kupolveida virszemē un koniska zem zemes līdz 12,5 km dziļumam. Dziļumā starp 5 un 11 km pirms tam slīpās kontaktvirsmas starp plutona magmatiskajiem iežiem un apkārtesošajiem blīvajiem metamorfajiem iežiem kļūst horizontālas. Plutona izmēri šinī dziļumā strauji samazinās, dziļāk pārejot senajā magmas pievadkanālā. Plutona centrs dziļumā virzās uz austrumiem no plutona centra virszemē. Līdz 12,5 m dziļumam Hibīnu plutona uzbūvi raksturo dažādas uzbūves un vecuma iežu slāņi, kuri izkārtoti koncentrisku apļu veidā. Šie slāņi lielākoties ir atsegti virszemē, kur iežu atšķirīgās īpašības atspoguļojas virsmas reljefā un koncentriskas kalnu grēdas mijas ar ielejām.
Lielāko daļu no Hibīniem veido intruzīvi, plutoniski, bāziski ieži. 70% no Hibīnu kopējās virszemes teritorijas veido nefelīna sienīts. Tas nepārtraukti sastopams abās galvenajās Hibīnu kalnu pakava formas grēdās. Uz A esošo kalnu grēdu un tās centrālo ieleju veido masīva nefelīna sienīta gaišākā variācija fojaīts, šīs grēdas virsotnēs sastopamais fojaīts graudaināks, sastopams arī poikilītisks nefelīna sienīts ar augstu kālija laukšpata daudzumu — rišorīts. Rietumu kalnu grēdu veido fojaītam gandrīz identiskais hibinīts. Abas kalnu grēdas atdalošo pakavveida joslu veido rišorīts, foidolīta gaišākais paveids urtīts, vidēji tumšais paveids ijolīts, kā arī fojaīta vidēji tumšais paveids malignīts. Hibīnu centrālajā un austrumu daļā sastopamas daikas, kas pārsvarā sastāv no masīvu veidojošo intruzīvo iežu hipabisāliem ekvivalentiem — melanefelīna, fonolīta. Hibīnu virsotnēs, kuras mazākā mērā skārusi erozija, sastopami iežu iekļāvumi ksenolīti, kurus veido daļēji metamorfizēti efuzīvi ieži. ksenolītu izmērs svārstās no pusmetra līdz vairākiem kilometriem diametrā.
Veidošanās
Turpmākos 345 miljonus gadu dominējošie Hibīnus veidojošie procesi bija erozija. Hibīnu iežu veidošanās apstākļi liecina, ka visstiprākie erozijas procesi notika vienlaikus ar Hibīnu veidošanos. Laikposmā pirms 400 — 360 miljoniem gadu denudēti starp 4 un 6 km no zemes garozas Hibīnu tolaik vēl pārsedzošo iežu. Pēcdevona periodā erozijas procesi stipri palēninājušies, Zemes garoza denudēta aptuveni 2,4 km dziļumā. Hibīnu plutona ieži erodēti mazākā apmērā, nekā apkārtējie pirmkembrija ieži, tādēļ veidojies mūsdienu kalnu masīva reljefs.
Sheena
Sheena, tāpat zināma kā Sheena: Queen of the Jungle, ir 1984. gada fantāzijas piedzīvojumu filma, kas balstīta uz komiksu Sheena, Queen of the Jungle varones piedzīvojumiem.
Sheena ir spriedzes piedzīvojumu filmas un ziepju operas seriālu apvienojums, kas filmēts Kenijā. Tajā stāstīts par Tarzāna sieviešu versiju, kuru izdomātā Āfrikas valstī Tigorā audzinājusi izdomāta Zambouli cilts.
Filmā galvenās lomas atveido Tanja Robertsa, Teds Vass un Trevors Tomass. Filmas režisors ir Džons Gillermins, scenārija autori ir Lorenso Sempls jaunākais un Deivids Ņumens. Sempls un Gillermins iepriekš kopā ir darbojušies pie 1976. gada filmas "Karalis Kongs" (King Kong).
Filmu izdeva studija Columbia Pictures un pirmizrāde notika. Sheena piedzīvoja finansiālu neveiksmi kinoteātros un tika nominēta Zelta avenes balvai piecās nominācijās: "Sliktākā filma", "Sliktākā aktrise" (Tanja Robertsa), "Sliktākais režisors", "Sliktākais scenārijs" un "Sliktākais skaņu celiņš", tomēr mājas video un DVD tā iemantoja kulta statusu. Kopš tā laika tā tiek uzskatīta par kulta filmu.
Granuloreticulosea
Granuloreticulosea (= Xenophyophorea; no la — 'granulēts' un reticulum — 'sīks tīkls') ir sarkodīnvicaiņu tipa klase, kuras pārstāvjiem pavedienveidīgie, smalki granulētie pseidopodiji veido zarainu un anastomizējošu tīklu. Kā pseidopodiju nostiprinošie elementi var būt mikrocaurulītes, kuras tomēr neveido augsti organizētas struktūras. Klase iekļauj sevī trīs kārtas: Athalamida, Monothalamida un Foramminiferida, no kurām lielāko daļu veido foraminīferas (ap 10 000 recento un 40 000 fosilo sugu). Tāpēc Granuloreticulosea mēdz asociēt vienīgi ar foraminīferām.
Oskars Ramiress
Oskars Antonio Ramiress Ernandess (es; dzimis ) ir Kostarikas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Kostarikas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2015. gada ir Kostarikas izlases galvenais treneris.
Futbolista karjera
Oskara Ramiresa klubu karjera pārsvarā bija saistīta ar diviem titulētākajiem Kostarikas klubiem Alajuelense un Saprissa. Pārstāvot šos klubus, viņš astoņas reizes kļuva par Kostarikas čempionu un trīs reizes par CONCACAF Čempionu kausa uzvarētāju. Neilgu laiku spēlēja arī Belén, bet spēlētāja karjeru noslēdza 2000. gadā klubā Guanacasteca.
Kostarikas izlasē debitēja 1985. gada februārī draudzības spēlē pret Salvadoru. Izlases sastāvā piedalījies 1990. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēlējis arī 1991. gada CONCACAF Zelta kausā un 1997. gada Copa América. Pēdējo spēli izlasē aizvadīja 1997. gada augustā Pasaules kausa kvalifikācijā pret Salvadoru. Kopumā izlases rindās nospēlējis 75 spēles un guvis 6 vārtus.
Trenera karjera
Trenera karjeru sāka 2002. gadā klubā Belén. Vēlāk strādāja kā trenera asistents Saprissa un Kostarikas izlasē.
2015. gada augustā kļuva par Paulo Vančopes asistentu Kostarikas izlasē, bet pēc nedēļas Vančope atkāpās un Ramiress tika iecelts par izlases galveno treneri.
Karls Toko Ekambi
Karls Toko Ekambi (fr, dzimis ) ir Kamerūnas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Kamerūnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Toko Ekambi pārstāv Ligue 1 komandu Rennes, kas viņu īrē no Lionas "Olympique".
Kamerūnas futbola izlases sastāvā Toko Ekambi ir piedalījies 2017. un 2019. gada Āfrikas Nāciju kausā, kā arī 2017. gada FIFA Konfederāciju kausā.
Sasniegumi
Kamerūna
Ūdens tvaiks
Ūdens tvaiks ir ūdens gāzveida agregātstāvoklī. Tas rodas, ūdenim iztvaikojot vai ledum sublimējoties. Ūdens tvaiks veido daļu no hidrosfēras. Atšķirībā no citiem ūdens agregātstāvokļiem, tvaiks nav redzams. Atmosfēras augšējos slāņos, ūdens tvaikam kondensējoties, rodas mākoņi. Ja tas notiek zemes virskārtas tuvumā, tad veidojas migla.
Brūnganais grīslis
Brūnganais grīslis ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Pola tuvumā, galvenokārt Ziemeļeiropā un Ziemeļaustrumeiropā, un reti Ziemeļamerikas austrumdaļā. Latvijā un Eiropā uz dienvidiem no Latvijas ļoti reti un izolēti.
Apraksts
Brūnganais grīslis ir daudzgadīgs, 15-40 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.
Augs veido nelielu ceru. Stublājs ir trīsšķautņains un stāvs. Lapas ir tikai stublāja apakšdaļā, tās ir īsākas nekā stublājs, pelēki zaļas un 0,1-0,2 cm šauras. Lapu mala ir raupja. Ziedkopu veido 5-iegarenas vārpiņas. Stublāja galā vārpiņas ir satuvinātas, bet apakšējās ir attālu. Apakšējās vārpiņas pavedienveidīgā seglapa pārsniedz vārpiņu, bet kopumā tā ir daudz īsāka nekā ziedkopa. Vārpiņas ir brūnas. Augļa pūslītis ir brūns, 0,2-0,3 cm garš, olveidīgs, ar izšķiramu dzīslojumu, sašaurinājums dziļi šķeltā knābītī pēkšņs. Segplēksne blāvi rūsgana, ar gaišāku joslu vidū un plēvjainu apmali, tikpat gara, cik pūslītis vai mazliet īsāka. Zied jūnijā un jūlijā.
Dū (upe)
Dū (fr) ir upe Francijā un Šveicē, Sonas kreisā krasta pieteka. Sākas Juras kalnos pie Mutas Šveices rietumos, apmēram 40 km garumā ir Šveices un Francijas robežupe. Plūst ziemeļaustrumu virzienā, tad šķērso Burgundijas Vārtus un pie Monbeljāras pagriežas dienvidrietumu virzienā. Lejtecē plūst pa Bresas līdzenumu. Lielākās pilsētas krastos ir Bezansona un Monbeljāra. Atzarojas Ronas—Reinas kanāls.
Kārlis Trencis
Kārlis Trencis (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
Mets Stouns
Metjū Ričards Stouns (en, dzimis ) ir amerikāņu scenārists, animators, komponists un režisors. Bieži sadarbojas ar Treju Pārkeru. Kopā ar viņu Mets ir pazīstams kā seriāla "Dienvidparks" autors.
Kārlis Trencis
Filmējies vairākās filmās, tai skaitā "Mirāža", "Laikmetu griežos", "Ilgais ceļš kāpās", "Agrā rūsa", "Paradīzes atslēgas", "Gaisma tuneļa galā", "Pie bagātās kundzes", "Pilsēta zem liepām" un "Trīskārtējā pārbaude".
Kristaps Nežborts
Kristaps Nežborts (dzimis Siguldā) ir Latvijas tramplīnlēcējs. Piedalījies divos Pasaules čempionātos — 2013. un 2015. gadā — lēkšanā no normālā tramplīna, abos turnīros nepārvarot kvalifikāciju.
2012. gadā sacensībās Liberecā aizlēcis 102 metrus, kas ir atkārtots Latvijas labākais sasniegums. 2013. gada septembrī treniņnometnē Valdifjemmē aizlēcis 123 metrus no lielā tramplīna, kas ir neoficiālais Latvijas sportistu tālākais lēciens.
Ekspress-AM4R
Ekspress-AM4R (Экспресс-АМ4Р) bija Krievijas sakaru pavadonis, kas zaudēts nesējraķetes avārijā. Tas tika izgatavots Rietumeiropā, un būtu bijis jaudīgākais sakaru pavadonis Krievijā.
2011. gadā neveiksmīgi tika palaists sakaru pavadonis Ekspress-AT2 — dzinējbloka Briz-M kļūmes dēļ tas netika ievadīts vajadzīgajā orbītā. 2012. gada martā Kosmičeskaja svjaz' noslēdza līgumu ar EADS Astrium par tā aizvietotāja Ekspress-AM4R un jauna pavadoņa Ekspress-AT2 izgatavošanu.
Kosmisko aparātu izgatavoja uz platformas Eurostar E3000 bāzes ar derīgās kravas jaudu 14 kW un plānoto darbības ilgumu 15 gadi. Tam bija 63 aktīvie raidītāji: 30 C joslas, 28 Ku, 2 Ka un 3 L joslas; 10 antenas.
Rogas
Rogas ir ciems Kuldīgas novada Nīkrāces pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidrietumos Šķērveļa kreisajā krastā 6,5 km no pagasta centra Dzeldas, 61 km no novada centra Kuldīgas un 172 km no Rīgas. Šķērveļa krastā pie Rogām atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis Upenieku pilskalns.
Ekspress-AM4R
Pavadoni bija plānots izvietot ģeostacionārajā orbītā 80° austrumu garuma, aizvietojot avarējušo Ekspress-AM2 esot kopā ar tur jau darbojošos Ekspress-MD1. Tas pārklātu gandrīz visu Krievijas teritoriju.
Ekspress-AM4 palaišana notika 21:25 UTC no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M. Trešās pakāpes avārijas dēļ pavadonis netika ievadīts orbītā. 545. sekundē atslēdzās trešās pakāpes dzinējs. Secināts, ka aptuveni 20 sekundes pirms tam sāka nepareizi darboties stūrēšanas dzinējs. Raķetes daļas un degviela sadega atmosfērā, bet daži fragmenti nokrita Ķīnas teritorijā.
Izmeklēšanas komisija secināja, ka avāriju izraisījis ražošanas defekts, kas izraisīja turbosūkņa agregāta gultņa sabrukšanu.
Šī bija jau piektā Proton-M/Briz-M neveiksme kopš 2010. gada.
Staļina nāve
Staļina nāve (en) ir 2017. gada Apvienotās Karalistes un Francijas kopražojuma kinokomēdija, kuras režisors ir Armando Januči. Galvenās lomas filmā atveido Stīvs Bušemi (Ņikitas Hruščova lomā), Saimons Rusels Bīls (kā Lavrentijs Berija), Pedijs Konsidains, Olga Kuriļenko (kā Marija Judina), Džefrijs Tambors (kā Georgijs Maļenkovs), Džeisons Īzaks (kā Georgijs Žukovs), Maikls Peilins (kā Vjačeslavs Molotovs), Andrea Riseboro (kā Svetlana Staļina), Ruperts Frends (kā Vasilijs Staļins), Dermots Kraulijs (kā Lazars Kaganovičs) un Adrians Maklohlins (kā Josifs Staļins).
Filmas darbība notiek 1953. gadā. Pēc Staļina nāves Padomju Savienībā sākas cīņa par varu, kurā vadošās pozīcijas ieņem Georgijs Maļenkovs, Lavrentijs Berija un Ņikita Hruščovs.
Filma tika aizliegta Krievijā, Kazahstānā un Kirgizstānā.
Aizliegums Krievijā
"Staļina nāvi" Krievijā bija paredzēts sākt demonstrēt 2018. gada 25. janvārī. Filma saņēma no Krievijas Kultūras ministrijas ierobežotas demonstrācijas atļauju, kas deva tiesības seansus apmeklēt personām, kuras sasniegušas 18 gadu vecumu, tomēr 2018. gada 23. janvārī demonstrēšanas atļauja tika atsaukta. Krievijas Kultūras ministrijas preses dienests paziņojis, ka filma satur "informāciju, kuras izplatīšana ar likumu Krievijā ir aizliegta".
Terpjaitumsa
Jūras hidrometeoroloģiskā krasta stacija «Terpjaitumsa» (ru) ir slēgta Krievijas polārā meteostacija Arktikā. Izvietojusies Laptevu jūras piekrastē Terpjaitumusas pussalas ziemeļu krastā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Anabaras ulusā. Stacija izveidota 1954. gadā. Stacijas ēkas sākotnēji atradās 130 m no jūras krasta, bet abrāzijas rezultātā 1990. gados krasta līnija pietuvojās līdz pašām stacijas ēkām. 1997. gadā staciju slēdza.
Langrēns (krāteris)
Langrēns (la) ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Tas atrodas Pārpilnības jūras austrumu malā. Krāteris nodēvēts holandiešu astronoma Mihaela van Langrēna vārdā. Nosaukumu 1935. gadā apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība.
Langrēna krāteris izveidojies ne vēlāk kā pirms apmēram 3,2 miljardiem gadu. Tas ir labi saglabājies, vaļņa sienu biezums līdz 20 km, iekšpusē sienas ar terasveida pakāpēm. Virs apkārtējās virsmas valnis paceļas līdz 1630 m. Krātera dibenam ir augstāks albedo nekā apkārtnei, tas labi redzams, kad krāteris ir pilnībā izgaismots. Dibens relatīvi līdzens, to klāj daudzi lieli iežu bluķi, centrā vairākas, apmēram 1 km augstas virsotnes.
Uz rietumiem no krātera Pārpilnības jūru šķērso vairāki gaiši izmešu stari, kurus radījis no Langrēna krātera izsistais materiāls.
astronoms Oduēns Dolfuss ar Parīzes observatorijas 1 m teleskopu Langrēna krāterī novēroja pārejošu Mēness parādību, kura izpaudās kā gaismas spīdumi uz krātera dibena. Tiem bija mainīga forma un pats astronoms tos skaidroja kā gāzu izplūšanu no Mēness dzīlēm.
Uz dienvidiem no krātera atrodas Vendelins (Ø 141 km) un Loze (Ø 43 km), uz DA Lams (Ø 84 km) un Barkla (Ø 41 km), uz ZA Atvuds (Ø 29 km).
Pavadoņkrāteri
Uz Mēness kartēm šie krāteri tiek apzīmēti ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Langrēna krāterim.
Skats uz slepkavību
Filmu producēja Alberts Brokkoli un Maikls Vilsons, kurš ir arī filmas scenārija autors kopā ar Ričardu Maibaumu. Šī ir trešā Džimsa Bonda filma, kuru režisējis Džons Glens, un pēdējā filma, kurā Luisa Meksvela atveido Miss Manīpeiju.
Neskatoties uz dažādajām kritiķu atsauksmēm, kurās bieži tika norādīts uz Mūra vecuma ietekmi uz viņa aktierspēli, filma bija komerciāli veiksmīga. Grupas Duran Duran dziesma A View to a Kill ieguva labas pozīcijas dažādos dziesmu topos, kļūstot par vienīgo filmas tēmas dziesmu, kas sasniedza pirmo vietu Billboard Hot 100 un nopelnīja Zelta globusa balvas nomināciju kategorijā "Labākā dziesma". Šajā filmā bija ekrāna debija zviedru aktierim Dolfam Lundgrēnam un īru aktrisei Elisonai Dūdijai.
Buhholcs
Buhholcs (de; sieviešu dzimtē Buhholca) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Arābu Līgas ģenerālsekretāru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Arābu Līgas ģenerālsekretāri kopš tās izveidošanas 1945. gadā.
Estadosa
Estadosa ir praktiski neapdzīvota Argentīnai piederoša sala Ugunszemes arhipelāgā Dienvidamerikas pašos dienvidos. Administratīvi ietilpst Tjerras del Fuego provinces Ušvajas departamentā. Kopš 2016. gada Estadosas un tās piekrastē esošo mazo saliņu teritorijā izveidots dabas rezervāts. Vienīgā apdzīvotā vieta salā ir Argentīnas Kara flotes postenis ar piecu cilvēku personālu, kuri mainās ik pēc 45 dienām.
Vēsture
Pirmie eiropieši, kas atklāja salu, bija no spāņu Garsijas Loaisas eskadras nomaldījies kuģis Fransisko de Osesa vadībā 1526. gadā. 1615. gada 25. decembrī salu no jauna atklāja holandiešu jūrasbraucēji Jakobs Lemērs un Villems Shautens, kas to nodēvēja Staten Landt par godu Nīderlandes parlamentam (Staten-Generaal). Salas spāniskais nosaukums ir tiešs kalks no holandiešu valodas vārda Staten — ‘valsts’. Sala nekad nav bijusi pastāvīgi apdzīvota, kaut arī 19. gadsimta beigās te bijušas ierīkotas roņu mednieku apmetnes.
Paličs
Paličs var būt:
Normālais sadalījums
Normālais sadalījums jeb Gausa sadalījums ir viens no nepārtrauktiem varbūtību sadalījumiem. Piemēram, daudzu cilvēku kārtotā eksāmena atzīmes ir sadalītas normāli. Normālajam sadalījumam ir milzīga nozīme statistikā, tāpat tas tiek izmantots dabas zinātnēs un sociālajās zinātnēs, kur reālo gadījuma skaitļu sadalījumi nav zināmi.
Normālais sadalījums ir ļoti noderīgs centrālo robežteorēmu dēļ, kas apgalvo, ka gadījuma lielumam sadalījums ir tuvs normālajam sadalījumam, ja tas ir vairāku citu savstarpēji neatkarīgu gadījuma lielumu summa. Normālais sadalījums dažkārt tiek saukts arī par zvanveida līkni, tomēr zvanveida formas sadalījums ir vairākiem sadalījumiem, piemēram, Košī un Stjūdenta.
Normālajam sadalījumam varbūtību blīvuma funkcija ir:
Ja gadījuma lielums ir sadalīts normāli, tad to pieraksta kā. Parametrs μ ir matemātiskā cerība, kas normālajam sadalījumam ir arī moda un mediāna. Parametrs blīvuma funkcijā σ ir standartnovirze, līdz ar to σ2 ir dispersija. Normālais sadalījums ir simetrisks attiecībā pret matemātisko cerību un ir nenegatīvs visā reālo skaitļu apgabalā.
Ja un, tad sadalījums tiek saukts par standartizēto normālo sadalījumu.
Pilnīgi ideāls normālais sadalījums ir iespējams tikai teorētiski. Tādēļ parasti runā par atbilstību tam ar kādu noteiktu varbūtību, kas nozīmē pieļaujamās nobīdes no ideāla. To nosaka pēc asimetrijas un ekscesa koeficienta.
Katvaru bibliotēka
Katvaru bibliotēka ir Katvaru pagasta kultūras, izglītības un informācijas iestāde, kura veic iespieddarbu un citu dokumentu komplektēšanu un saglabāšanu.
Radīt vietējiem iedzīvotājiem modernu informācijas vidi, nodrošinot pieeju zināšanām, celt vietējo iedzīvotāju dzīves kvalitāti, piedāvājot mūsdienām atbilstošu informacionālos pakalpojumus.
Sākums
1922. gada oktobrī Katvaru pagasta padome savā sēdē nolēma rīkot pie Katvaru pagasta padomes Izglītības nodaļas bibliotēku par kultūras fonda līdzekļiem. Par bibliotēkas vadītāju apstiprināja skolotāju Eduardu Bērziņu. Bibliotēka atradās pagasta namā. Pašreizējā atrašanās vieta kopš 1982. gada ir Katvaru internātpamatskolas ēka.
Skaidrīte Putniņa
Skaidrīte Putniņa (dzimusi Cīravas pagastā) ir latviešu aktrise. 1968. gadā absolvējusi Baltijas flotes teātra studiju Liepājā, tajā pašā gadā kļuvusi par Valmieras teātra aktrisi.
Kokle (nozīmju atdalīšana)
Kokle var būt:
Skaidrīte Putniņa
2006. gadā ieguvusi Spēlmaņu nakts balvu kā labākā aktrise otrā plāna lomā par ģenerālienes Jepančinas lomu Valmieras Drāmas teātra izrādē "Idiots".
Attēlojusi lomas filmās "Valsis mūža garumā" (1990), "Cukura nams" (1997), "Leģenda par Jāni Tīdemani" (1998), "Mazie laupītāji" (2009), kā arī TV seriālos "Saldā indes garša", "Neprāta cena", "Ēnu spēles", "Eņģeļu māja", "Saplēstā krūze".
Darija Joana Višenesku
Darija Joana Višenesku (ro; Petrilā) ir Rumānijas FIDE meistare šahā (2006).
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt piecu gadu vecumā. Deviņu gadu vecumā pirmo reizi uzvarējusi Rumānijas meiteņu šaha čempionātā. 2006. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā un kļuvusi par FIDE meistari šahā. Turpmākajos gados uzvarējusi Rumānijas jauniešu čempionātos šahā, ātrajā šahā un šaha ātrspēlē dažādās vecuma grupās. 2012. gadā Prāgā izcīnījusi sudraba medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U16 vecuma grupā (uzvarēja Marija Tancjura). Divas reizes pārstāvējusi Rumānijas izlasi Eiropas meiteņu komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā (2011, 2014), kuros izcīnījusi sudraba medaļu komandu vērtējumā (2014) un sudraba medaļu individuālajā vērtējumā (2011).
Melnā viela
Melnā viela (la) ir viena no četrām vidussmadzeņu pamatsastāvdaļām, ko var redzēt pēc vidussmadzeņu frontāla griezuma:
Kaspars Gods
Kaspars Gods (dzimis ) ir latviešu aktieris. 1999. gadā beidzis Liepājas Pedagoģiskās akadēmijas Aktiermākslas nodaļu. Liepājas teātra aktieris kopš 1996. gada. Atveidojis Rijkura lomu seriālā "Saplēstā krūze". 2019. gadā tēlojis lomu TV seriālā "Sarkanais mežs".
Dzirnavas
Dzirnavas ir ierīce, ar kuras palīdzību cietus materiālus var sadalīt mazākos gabalos maļot, sasmalcinot vai griežot. Pastāv dažāda veida dzirnavas — ūdensdzirnavas, ko darbina ar ūdensratu vai hidroturbīnu, vējdzirnavas, ko darbina vējš. Mūsdienās biežāk tiek izmantotas ar elektrību darbināmas dzirnavas.
Senākais dzirnavu izmantošanas mērķis bija graudu pārstrāde miltos. Pirms dzirnavām šis darbs tika paveikts ar akmens plākšņu, piestas, graudberžu palīdzību. 16. gadsimtā p. m. ē. Indijā un 4. gadsimtā p. m. ē. Eiropā sāka iegūt smalku malumu starp rotējošām virsmām. 2. gadsimtā p. m. ē. antīko autoru darbos ir tikušas pieminētas ūdens dzirnavas, kas izgatavotas Seno Austrumu zemēs. 8.—9. gadsimtā Eiropā tika sākta vējdzirnavu celtniecība, 15. gadsimtā tajās tika veikti lieli uzlabojumi.
Pjotrs Dubrovs
Pjotrs Dubrovs (Пётр Валерьевич Дубров, dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, inženieris programmētājs.
Pjotrs Dubrovs piedzima Habarovskā. No 1994. līdz 1999. gadam viņš studēja Habarovskas Valsts tehniskajā universitātē, iegūstot inženiera programmētāja kvalifikāciju. Pēc tam viņš strādāja par programmētāju Habarovskā. 2002. Dubrovs sāka darbu uzņēmumā SoftPro development Maskavā. Vēlāk viņš strādāja uzņēmumā CBOSS development international.
Pjotrs Dubrovs pieteicās 2012. gada 27. janvārī izsludinātajā pirmajā atklātajā konkursā par uzņemšanu kosmonautu grupā. 26. oktobrī viņš tika uzņemts Gagarina Kosmonautu sagatavošanas centra kosmonautu grupā. 2014. gada 16. jūnijā Dubrovs pabeidza kosmonautu vispārējo sagatavošanu, un viņam tika piešķirta kvalifikācija "kosmonauts izmēģinātājs".
2019. gada 24. augustā Pjotrs Dubrovs kopā ar Oļegu Novicki tika apstiprināts 67. / 68. ekspedīcijas dublieru apkalpē. 2020. gada 29. maijā Dubrovs tika apstiprināts par Sojuz MS-17 dublieru apkalpes lidojuma inženieri.
Pjotra Dubrova pirmais kosmiskais lidojums sākās 2021. gada 9. aprīlī, esot kosmosa kuģa Sojuz MS-18 lidojuma inženierim. Viņš bija Starptautiskās kosmosa stacijas 64.65. un 66. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes viņš atgriezās 2022. gada 30. martā kosmosa kuģī Sojuz MS-19.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
I²C
I²C (Inter-Integrated Circuit) ir vairāku vedēju, single-ended, virknes datorsistēmu kopne. Tās pamata pielietojums ir zema ātruma perifērijas integrālo shēmu pievienošana procesoriem, un mikrokontrolieriem nelielā attālumā. Kopni 1980. gadu sākumā izstrādāja Philips Semiconductor (tagad NXP Semiconductors).
Pociema bibliotēka
Pociema bibliotēka ir Katvaru pagasta izglītojoša, informatīva un kultūras iestāde, jaunākās informācijas ieguves vieta, kur bez maksas var saņemt informāciju, grāmatas, preses izdevumus.
99 (skaitlis)
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā deviņdesmit deviņi ir Einšteinija (Es) atomskaitlis.
Pociema bibliotēka
Sākums
Bibliotēka dibināta 1949. gadā un tās grāmatu fonds bija 5676 vienības.
I²C
Datu pārraide I²C kopnē ir divvirziena, ātrums standarta režīmā ir 100 kbit/s. Pēdējās protokola versijas ļauj pievienot vairāk mezglu un darboties lielākā ātrumā (400 kbit/s Fast mode, 1 Mbit/s Fast mode plus jeb Fm+ un 3.4 Mbit/s High Speed mode), kā arī 16 bitu adresāciju. Ultra fast mode ir vienvirziena, ar pārraides ātrumu līdz 5 Mbit/s.
Tehnoloģija
I²C izmanto divas divvirziena open-drain līnijas: virknes datu līnija (Serial Data Line, SDA) un virknes takts līnija (Serial Clock Line, SCL). Tās tiek pievilktas (pull up) ar rezistoriem. Kopnē parasti izmanto +5 V vai +3,3 V spriegumu, lai gan ir pieļaujami arī citi sprieguma līmeņi.
I²C adrešu telpa ir 7 bitu (etalonmodelim) vai 10 bitu (atkarībā no izmantotās ierīces). Datu pārraides ātrums kopnē ir 100 kbit/s standarta režīmā un 10 kbit/s zema ātruma režīmā, bet arī ir atļautas zemas takts frekvences.
Maksimālo mezglu skaitu ierobežo adrešu telpa, kā arī kopējā kopnes kapacitāte 400 pF, kas praktiski iespējamo sakaru attālumu samazina līdz dažiem metriem. Relatīvi augstajai impedancei un zemajai trokšņu imunitātei nepieciešams kopējs zemējuma potenciāls, kas arī ierobežo pielietojumu sakaros praktiski ar izvietojumu vienā platē vai nelielā plašu sistēmā.
Etalonmodelis
Etalonmodelis (reference design) ir 7 bitu adresācijas kopne ar takts (SCL) un datu (SDA) līnijām. Kopnes mezgliem var būt divas lomas: vedējs un sekotājs: Vedēja un sekotāja lomas var mainīt starp ziņojumiem (pēc  nosūtīšanas).
Ierīcei ir iespējami četri darbības režīmi:
Sākumā vedējmezgls vedēja raidīšanas režīmā nosūta starta bitu, kam seko sekotājmezgla 7 bitu adrese un viens bits ar norādījumu: rakstīt (0) vai lasīt (1) no sekotāja.
Ja sekotājmazgls eksistē kopnē, tam jāatbild ar ACK bitu šai adresei. Tad vedējs turpina raidīšanas vai uztveršanas režīmā (atkarībā no nosūtītā rakstīšanas / lasīšanas bita), un sekotājs turpina atbilstošajā režīmā.
Adreses un datu baiti tiek sūtīti ar visnozīmīgāko bitu pirmo. Startbitu norāda ar SDA pāreju no augsta līmeņa uz zemu pie SCL augsta līmeņa. Stopbitu norāda ar SDA pāreju no zema līmeņa uz augstu pie SCL augsta līmeņa. Visas citas SDA pārejas notiek pie SCL zema līmeņa.
Licencēšana
I²C standarta patenti pieder NXP Semiconductors (sākotnēji Philips Semiconductor). 2000. gadā Philips saka agresīvi pielietot patenta tiesības, ierosinot tiesvedību pret sešiem pusvadītāju ražotājiem. Kopš 2006. gada 10. oktobra vairs netiek pieprasīta patentmaksa, lai īstenotu I²C protokolu. Izņēmums irI²C sekotājmezglu adrešu piešķiršana, par kuru NXP Semiconductors pieprasa maksu.
Mantotās sistēmas
Vairākas sistēmas veidotas uz I²C pamata.
SMBus kopne, kuru Intel izveidoja 1995. gadā, ir definēta ar stingrāku lietojumu nekā I²C. SMBus ļauj uzlabot robustumu un sadarbspēju. Mūsdienu I²C sistēmas iekļauj dažus SMBus principus un noteikumus, kuru realizācijai nepieciešama tikai minimāla rekonfigurācija.
Meitene (stacija)
Meitene ir dzelzceļa stacija dzelzceļa līnijā Jelgava—Meitene. Stacijas ēka ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Stacija atrodas Elejas ciemā. Tajā ir tikai kravas satiksme, darbojas pievedceļi uz "Latraps" un citiem uzņēmumiem. Pasažieru satiksmes Meitenē nav kopš 2008. gada, kad pārstāja kursēt vilciens Rīga—Truskaveca. Kopš 2018. gada 29. septembra caur Meiteni reizi nedēļā (kopš 31.01.2019 — reizi 4 dienās) kursē pasažieru vilciens Rīga—Kijiva, taču Latvijas teritorijā tas pietur tikai Rīgā un Jelgavā. Sakarā ar ārkārtas situācijas izsludināšanu koronavīrusa pandēmijas dēļ no 2020. gada 17. marta līdz turpmākam paziņojumam Rīgas—Kijivas starptautiskā maršruta pasažieru vilcieni atcelti.
Meitenes stacija atrodas 5 kilometrus no Lietuvas robežas, tālāk dzelzceļa līnija ved uz Šauļiem. Netālu no Jelgavas virziena sliežu kopsavienojuma atrodas autoceļa P103 Dobele—Bauska pārbrauktuve.
Vēsture
Stacija nosaukumu ieguvusi no Elejas muižas Meitu kroga, kas šajā vietā atradies pirms Pirmā pasaules kara. Pēc dzelzceļa līnijas Jelgava—Šauļi—Tilzīte un tās atzara Meitene—Bauska izbūves 1916. gadā šeit izveidojās apdzīvotā vieta, ko dēvēja par Vilkudārzu. Stacija un šaursliežu lokomotīvju depo izvietojās bijušā Meitu krogus telpās.
1923. gada 15. decembrī atklāja pēc arhitekta Jāņa Neijas projekta būvēto jauno Meitenes stacijas ēku. Stacijas atklāšanā piedalījās toreizējais satiksmes ministrs J. Pauļuks un dzelzceļu galvenais direktors K. Bļodnieks, kuri ieradās pasākumā ar Rīgas—Berlīnes vilcienu. Ēkas arhitektūrā bija izmantoti klasicisma elementi, ēkā atradās divi 1935. gadā Kārļa Melbārzda gleznoti sienas panno — "Gaujas senleja" un "Latvijas lauki". No Ļeņingradas atsūtītais mākslinieks N. Karagodins 1952. gadā vienu sienas gleznojumu pārkrāsoja par varenu Sibīrijas upi ar pionieriem, bet otrajam piezīmēja kolhoza atribūtiku — auto, brigadieri ar kolhozniecēm, lielfermu ar vēja rotoru.
Līdz 1940. gadam Meitenes stacijā katru dienu pieturēja starptautiskais tālsatiksmes pasažieru vilciens Rīga—Kauņa—Kēnigsberga—Berlīne.
1944. gadā Sarkanās armijas uzbrukuma laikā padomju aviācija stacijas ēku sagrāva. To nepilnā apjomā atjaunoja 1950. gadā — saglabājusies ēkas vidusdaļa un Šauļu virziena spārns, bet no Jelgavas virziena spārna palicis atsevišķi stāvošs fragments, ko agrāk izmantoja kā šaursliežu dzelzceļa galastacijas ēku. Pēc tam šī ēka ilgu laiku stāvēja neizmantota, bet kopš 2020. gada tajā atrodas Elejas kara vēstures muzejs.
Līdz 1990. gadiem caur Meitenes staciju kursēja starptautiskie vilcieni Lietuvas virzienā (uz Šauļiem, Viļņu, Minsku, Truskavecu, Gomeļu, Kaļiņingradu u.c.), kā arī vietējās satiksmes vilciens Rīga—Jelgava—Meitene, kura kustība pārtraukta 1995. gadā.
Semjons Levmans
Semjons Levmans (ru; dzimis, miris ) bija padomju šaha problēmists.
Levmans bijis laikrakstu Правда un Труд šaha nodaļu, žurnāla 64 — Шахматы и шашки в рабочем клубе uzdevumu nodaļas (kopā ar L. Isajevu) redaktors, krājumu Задачи и этюди (1927—1929) redkolēģijas loceklis. Līdz 1941. gadam rakstījis žurnālam Шахматы в СССР rakstus par šaha kompozīciju. No divdesmito gadu beigām profesionāls rakstnieks, PSRS Rakstnieku savienības biedrs. Romānu Дом горсовета (1932), Черная пена (1933), Завоеватели un Народная война (1937) un citu autors.
Kara gados kapteiņa pakāpē bijis laikraksta Сталинский воин korespondents. Miris kara hospitālī Rostovā pie Donas.
Šaha kompozīcija
Kopš 1923. gada publicējis 250 dažādu žanru šaha kompozīcijas, galvenokārt divvilčus un trīsvilčus. Šaha kompozīciju sastādīšanas konkursos ieguvis vairāk nekā 120 atzinības, tai skaitā 85 godalgas, no tām 32 pirmās.
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
Smadzeņu audzējs
Smadzeņu audzējs veidojas no nekontrolējamas šūnu augšanas un dalīšanās smadzenēs. Ļaundabīgie smadzeņu audzēji tiek iedalīti divos tipos: primārie audzēji un citu orgānu audzēju metastāzes, kas smadzenēs nonākušas ar asinīm. Daļa audzēja simptomu ir atkarīga no iesaistītās smadzeņu daļas. Var būt galvassāpes, lēkmes, problēmas ar redzi, vemšana un garīga rakstura izmaiņas. Galvassāpes parasti ir lielākas no rīta, vēlāk tās pāriet, un parādās vemšana. Slimībai progresējot, cilvēkam var rasties bezsamaņa.
Cēlonis lielākajā daļā smadzeņu audzēju nav zināms. Pie riska faktoriem, kas dažkārt var būt iesaistīti, pieder neirofibromatoze, rūpnieciskā vinilhlorīda iedarbība, Epstaina—Bāras vīruss, jonizējošais starojums. Nav atrasti pierādījumi, ka mobilā telefona lietošana ietekmētu smadzeņu audzēja rašanos. Izplatītākie smadzeņu audzēja veidi pieaugušajiem — meningioma (parasti labdabīga) un astrocitomas, piemēram, glioblastoma —, bērniem izplatītākais veids ir ļaundabīga meduloblastoma. Smadzeņu audzēju diagnosticē medicīniskajā apskatē kopā ar datortomogrāfiju vai magnētisko rezonansi. To parasti pēc tam apstiprina biopsijā.
Smadzeņu audzēju ārstē ar operācijām, staru terapiju un ķīmijterapiju. Lēkmju gadījumā var būt nepieciešami pretepilepsijas līdzekļi. Pietūkuma ap audzēju samazināšanai var tikt izmantots deksametazons un furosemīds. Daži audzēji aug pakāpeniski, tos ir tikai jāuzrauga, un, iespējams, iejaukšanās nav nepieciešama. Iznākums atšķiras no audzēja veida un tā izplatīšanās. Glioblastomai ir samērā slikti izdzīvošanas rādītāji, savukārt meningiomai — labi.
Sekundārie smadzeņu audzēji ir izplatīti biežāk par primārajiem smadzeņu audzējiem. Apmēram puse sekundāro audzēju veidojas no plaušu vēža. Primārie smadzeņu audzēji ik gadu veidojas apmēram 250 tūkstošiem cilvēku pasaulē, kas ir mazāk nekā 2% no visiem vēžiem.
Cimdi
Cimdi ir apģērba gabals, kas aptver plaukstu vai daļu no tās. To uzdevums ir sildīt plaukstas vai aizsargāt tās no traumām.
Senajā Grieķijā, Senajā Romā un Senajā Ēģiptē cimdi tika izmantoti roku aizsardzībai. Senajā Ēģiptē cimdi bija augsta statusa apliecinājums. Senākie cimdi ir atrasti Ēģiptes valdnieka Tutanhamona kapā. Sākotnējā cimdu funkcija bija aizsargāt rokas, maltītes laikā, šaujot ar loku. Mednieki un karavīri izmantoja cimdus, kas tika oderēti ar audumu vai ādu. Karaļi un augstākie garīdznieki izmantoja cimdus, kas tika rotāti ar zeltu, sudrabu, dārgakmeņiem. Bruņinieki viduslaikos cimdus izmantoja kārtas paaugstinājuma saņemšanas reizē, kā arī, izaicinot uz divkauju.
Latvijā ir tikuši atrasti 10.—13. gadsimta pīti cimdi, 15. gadsimta adīti pirkstaiņi un dūraiņi.
Linda Medne
Dzīvesgājums
Absolvējusi Latvijas Lauksaimniecības universitāti pārtikas tehnoloģijas jomā, kā arī Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultāti. Ieguvusi zinātņu doktora grādu ekonomikā (dr.oec.).
Bijusi ilggadēja mazo viesnīcu un ēdināšanas uzņēmumu apmācību centra valdes priekšsēdētāja.
Politiskā darbība
2018. gadā L. Medne nesekmīgi kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Jaunās konservatīvās partijas. 2019. gadā viņa kļuva par izglītības un zinātnes ministres Ilgas Šuplinskas padomnieci finanšu jautājumos. 2020. gadā L. Medne kandidēja Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās un netika ievēlēta, taču pēc šīm vēlēšanām viņa kļuva par 13. Saeimas deputāti, ieņemot Lindas Ozolas vietu, kura tika ievēlēta Rīgas pašvaldībā. Parlamentā darbojas Izglītības komisijā, kā arī Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā, Baltijas lietu apakškomisija un Stratēģiskās komunikācijas apakškomisijā. 2022. gadā viņa kļuva par par Satiksmes ministrijas parlamentāro sekretāri.
L. Medne kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gadā, taču partijas "Konservatīvie" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.
Ždjāra pie Sāzavas
Ždjāra pie Sāzavas (cz) ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Ždjāras pie Sāzavas apriņķa centrs pie Sāzavas upes. Pilsēta ir populārs tūrisma, ziemas un vasaras sporta centrs. Pie pilsētas atrodas Svētā Jana Nepomuka baznīca, kas iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1252. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Īpaši strauji pilsēta attīstījās pēc Otrā pasaules kara, kad šeit tika uzbūvēta liels metalurģijas-mašīnbūves uzņēmums ŽĎAS, kas strādā arī mūsdienās. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Ekonomika
Pie pilsētas atrodas metalurģijas-mašīnbūves uzņēmums ŽĎAS.
2014. gada Latvijas čempionāts šahā
2014. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas šaha čempionāts vīriešiem un sievietēm, kas notika no 29. aprīļa līdz 5. maijam 2014. gadā Rīgā Latvijas Investīciju un attīstības aģentūras telpās (Pērses iela 2, 2. stāvs).