cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Migels Alkubjerre
Akadēmiskā karjera
1988. gadā Alkubjerre saņēma licences grādu fizikā, 1990. gadā teorētiskās fizikas maģistra grādu Meksikas Nacionālajā universitātē (UNAM). 1990. gada beigās Alkubjerre pārcēlās uz Velsu, kur Kārdifas Universitātē izstrādāja doktora disertāciju par vispārīgo skaitlisko relativitāti, 1994. gadā iegūstot doktora grādu. Pēc 1996. gada viņš strādāja Maksa Planka Gravitācijas fizikas institūtā Potsdamā, Vācijā, izstrādājot jaunus skaitliskos paņēmienus melno caurumu aprakstam. Kopš 2002. gada viņš strādāja Meksikas Nacionālās universitātes (UNAM) Atomenerģijas zinātņu institūtā, kur nodarbojās ar skaitliskās relativitātes pētniecību, izmantojot datorus, lai formulētu un atrisinātu fizikas vienādojumus, kurus pirmo reizi ierosināja Alberts Einšteins.
Ludvigs fon Hāgemeisters
Trīsreiz apkuģojis apkārt pasaulei - no 1806. līdz 1807. gadam apceļoja pasauli ar kuģi "Ņeva", no 1816. līdz 1819. gadam ar kuģiem "Kutuzovs" un "Suvorovs" un no 1828. līdz 1830. gadam ar kuģi "Krotkij". Pirms tam no 1821. līdz 1828. gadam krita nežēlastībā un dzīvoja savā Vidzemes īpašumā. Hāgemeistera vārdā nosaukta sala un šaurums Aļaskā.
Migels Alkubjerre
Akadēmiskā karjera
2012. gada 11. jūnijā Migels Alkubjerre tika ievēlēts par Meksikas Nacionālās universitātes (UNAM) Kodolinženieru institūta direktoru, 2016. gada 14. jūnijā pēc četru gadu ļoti veiksmīga darba šai amatā ievēlēts atkārtoti vēl uz četriem gadiem.
Vērpes dzinēja ideja
Alkubjerre ir vislabāk zināms ar priekšlikumu par vērpes dzinēju "The Warp Drive:Hyper-fast travel within general relativity", kas tika publicēts zinātniskajā žurnālā Classical and Quantum Gravity. Tajā viņš raksturo Alkubjerres dzinēju, teorētisku veidu ceļošanai ātrāk par gaismu, nepārkāpjot fizikas principu, ka nekas nevar pārvietoties ātrāk nekā gaisma. Šajā dokumentā viņš konstruēja modeli, kas varētu pārvietot parastas telpas gabaliņu izliektas telpas "burbuļa" iekšpusē. Šis burbulis, saukts par hiperrelatīvisku lokāli-dinamisko telpu (hyper-relativistic local-dynamic space), uz priekšu virzītos, saspiežot telpu tā priekšā un izplešot aiz sevis, līdz ar to kosmosa kuģis tiktu pārvietots ar spēku, ko būtu radījušas izmaiņas laiktelpā.
Jaunā Slobodka
Jaunā Slobodka ir ciems Brigu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 290 km attālumā no Rīgas Jučovas upītes krastos.
Ciema apkārtnē atrodas Jaunās Slobodkas Sv. Dievmātes Patvēruma pareizticīgo baznīca.
Rīme
Rīme var būt:
Vilciens (filma)
"Vilciens" ir 1998. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Viesturs Kairišs.
Sižets
Jau gandrīz gadsimtu Latvijā atrodas senās kultūras liecinieks — šaursliežu dzelzceļš. Tas savieno Gulbeni un Alūksni. Dzelzceļš, kā arī mazais bānītis, kas pa to brauc, ir starp modernās pasaules pirmajiem vēstnešiem, tai pašā laikā liecinot arī par arhaisku kultūru, kura lēnām pazūd pasaulē, kuru pārņem mehāniska civilizācija.
Vilcāni (Upmalas pagasts)
Vilcāni (latgaliski: Vylcāni) ir ciems Vārkavas novada Upmalas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 17,0 km no pagasta un novada centra Vecvārkavas un 185,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe), Dubnas upes labajā krastā.
Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzija
Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzija (ru, de) bija pirmā Rīgas ģimnāzija ar krievu mācību valodu un krievu ortodoksās baznīcas lūgšanu telpu (1894). Skola tika dibināta ar mērķi uzsākt Baltijas pārkrievošanas politiku un nosaukta Krievijas imperatora Aleksandra II vārdā. Ar laiku ģimnāzija kļuva par vienu no labākajām Rīgas skolām un to beiguši daudzi slaveni latviešu zinātnieki un kultūras darbinieki. Tagad šajā ēkā atrodas Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija.
Vēsture
Rīgas Aleksandra ģimnāzija dibināta 1868. gadā, tās atklāšanā piedalījās Krievijas impērijas ķeizara radinieks Oldenburgas princis Nikolajs un Baltijas ģenerālgubernators Pēteris Albedinskis (Альбединский). Ģimnāzijas ēku neoklasicisma stilā uzcēla 1870. — 1875. gadā pēc tā laikā izcilākā latviešu arhitekta Jāņa Frīdriha Baumaņa (1834—1891) projekta. 1894. gadā Krievijas Ortodoksās baznīcas Rīgas un Jelgavas arhibīskaps Arsēnijs Brjancevs (Брянцев) ģimnāzijas ēkas otrajā stāvā iesvētīja baznīcu, kas atradās aktu zāles galā.
Pēc Pirmā Pasaules kara sākuma 1915. gadā Rīgas Aleksandra ģimnāziju evakuēja uz Veravu, bet 1917. gada maijā uz Saransku. Pēc kara ģināzijas ēku 1919. gada nogalē piešķīra Latvijas Konservatorijai.
Kuldīgas iela (Jūrmala)
Kuldīgas iela ir iela Jūrmalā, Bulduru apkaimē. Kuldīgas iela sākas meža rajonā un beidzas krustojumā ar Aizputes ielu. Kopējais ielas garums ir 1200 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Kuldīgas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Kuldīgas iela ir savienota ar šādām ielām:
Vankūveras "Whitecaps"
Vankūveras "Whitecaps" ir profesionāls Kanādas futbola klubs no Vankūveras, Britu Kolumbijas. Klubs ir dibināts 2009. gadā. Kopš 2012. gada klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS rietumu konferencē. Savas mājas spēles klubs aizvada BC Place stadionā.
RSU Anatomijas muzejs
Vēsture
Muzeja pirmsākumi ir meklējami 1920. gadā, kad, veidojot 1919. gadā dibinātās Latvijas Augstskolas (no 1923. gada — Latvijas Universitāte) Medicīnas fakultātes Anatomijas institūtu, tajā tika atvērts arī Anatomijas muzejs. Pirmais muzeja vadītājs bija anatoms un antropologs Gastons Bakmanis, kas Rīgā ieradās no Upsālas Universitātes Zviedrijā. 1925. gadā muzeja vadītāja amatā stājās Arsenijs Starkovs, kas ieradās no Prāgas.
Ēka
Līdz 2017. gadam muzeja ekspozīcija bija izvietota anatomikumā, ēkā, kas 1877.—1879. gadā pēc arhitekta Heinriha Šēla projekta tika uzcelta Rīgas Pareizticīgo garīgajam semināram. Muzejam tika atvēlēta anatomikuma otrajā stāvā esošā kapela, kur tas atradās līdz 2017. gadam.
Lai sabiedrībai anatomiskā kolekcija būtu brīvi pieejama, šobrīd tā tiek eksponēta renovētā un muzeja vajadzībām pielāgotā vēsturiskā staļļa ēkā Anatomikuma ēku kompleksā, Kronvalda bulvārī 9.
Kolekcija
RSU Anatomijas muzeja kolekcija sastāv no vairākiem tūkstošiem dažādu un neparastu objektu — cilvēka normālās un patoloģiskās anatomijas preparātiem, embrioloģijas, teratoloģijas (iedzimtās anomālijas), salīdzinošās anatomijas preparātiem, kā arī plaša antropoloģiskā materiāla, kas iegūts izrakumos un ekspedīcijās 1920.—1930. gados
Slapjie preparāti
Tie ir dažādi orgāni, ķermeņa daļas vai veseli ķermeņi (piemēram, embriji), kas atrodas hermētiski noslēgtos stikla traukos konservējošā šķīdumā, kurā tie var saglabāties pat simtiem gadu. Vēsturiski preparātu konservācijai lietots formalīna šķīdums. Mūsdienās muzeja speciālisti preparātu saglabāšanai lieto nekaitīgu uz glicerīna bāzes veidotu Kaizerlinga III šķīdumu.
Osteoloģiskie (skeleta) preparāti
Muzeja kolekcijā ir uzkrāti kaulu preparāti no vissīkākā līdz milzīgākajam — glabā pat vaļa skriemeli, kas savulaik izmantots Studentu zinātniskajā biedrībā kā savdabīgs sēdeklis. Skaita ziņā vislielākā ir kranioloģiskā (galvaskausu) kolekcija — muzejā glabājas ap 600 dažādu Latvijas iedzīvotāju galvaskausu, no kuriem vecākais ir 6. gadsimtā dzīvojuša senā zemgaļa galvaskauss, kas atrasts izrakumos Dobeles pusē. Savukārt visslavenākais un muzeja apmeklētājiem atmiņā paliekošākais eksponāts ir leģendām apvītais skelets Lukstiņš. 27 gadus vecais Jānis Teodors Lukstiņš (1898—1925) ir pirmais, kurš savu ķermeni brīvprātīgi dāvinājis anatomikumam. Viņa skelets Anatomijas muzejā atrodas kopš 1925. gada.
Korozijas preparāti
Tie ir smalkākie un trauslākie muzeja kolekcijā. Tie tika veidoti, piepildot dažādas mīksto audu daļas, piemēram, asinsvadus, limfvadus, žultsvadus vai bronhus ar speciālu, ātri sacietējošu šķīdumu, kas visbiežāk sastāvēja no metāla, vaska un krāsas. Pēc tam viss preparāts tika pārklāts ar kodīgu vielu, kas izšķīdināja neapstrādātās audu daļas, bet saglabāja tās, kas injicētas ar speciālo šķīdumu. Tas atklāja mežģīnēm līdzīgus smalki sazarotus tīklojumus — mūsu kolekcijā tādu ir ap 200, un tos visus pagatavojis Anatomijas muzeja ilggadējais preparators Jāzeps Poļikēvičs (1891—1938). Viņa "slepenā recepte" gan nav saglabājusies līdz mūsu dienām, bet paši filigrānie preparāti ir.
Ādas preparāti
Šī skaita ziņā nelielā, bet savdabīgā kolekcija ataino tetovējumu tradīciju Latvijā 20. gadsimta pirmajā pusē. Galvenokārt preparāti reprezentē jūrniekiem raksturīgos tetovējumus, bet daļa — kriminālās vides simboliku.
Ģipša atlējumi
Muzeja kolekcijā ir ap 200 ģipša atlējumu no dažādiem orgāniem un ķermeņa daļām. Jau no pašiem muzeja pirmsākumiem preparatori, atrodot kādu īpaši interesantu patoloģiju, ne tikai iekonservēja pašu preparātu, bet arī veidoja šī preparāta atlējumu ģipsī. Ģipša atlējumi tika veikti arī no dzīviem cilvēkiem, kuriem piemita kādas neparastas anomālijas. Tāda, piemēram, ir plašā plaukstu un pēdu patoloģiju — sindaktīliju un polidaktīliju — kolekcija. Saņemot ārstu ziņojumus par neparastām pacientu anomālijām, Anatomijas muzeja speciālisti devās pie viņiem, lai iemūžinātu šīs patoloģijas ģipša modeļos.
Fotoplates
Muzejs glabā līdz šim maz pētītu kolekciju — fotoplates, kas dokumentējušas muzeja vēsturi un dažādu patoloģiju attēlus, kā arī diapozitīvus, kas izmantoti par uzskates līdzekļiem gan medicīnas, gan mākslas studentiem anatomijas apgūšanā. Kopumā šajā kolekcijā ir ap 2000 vienību. Muzeja darbinieki strādā pie šīs kolekcijas sistematizēšanas un digitalizēšanas, lai padarītu to brīvi pieejamu visiem interesentiem.
Anketas un fotofilmas
Anatomijas muzejā glabājas arī plaša antropoloģiskā kolekcija, kas iegūta Anatomijas muzeja "cilvēkmērītāju" ekspedīcijās 20. gadsimta 20.—30. gados. Tajās rodamas unikālas liecības par Latvijas iedzīvotājiem, sākot no 19. gadsimta vidus līdz 20. gadsimta 30. gadu beigām. Kopskaitā vairāk nekā 6000 anketās ietverti šo cilvēku fiziskās antropoloģijas parametri, kā arī sociāli un medicīniski viņu dzīves aspekti. Savukārt fotofilmās dokumentēti tūkstošiem dažādu Latvijas reģionu iedzīvotāju sejas vaibstu.
Gilnara Memmedova
Gilnara Memmedova (az; dzimusi ) ir Azerbaidžānas starptautiskā lielmeistare šahā (2012).
Biogrāfija
Vairākkārt piedalījusies Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, izcīnot 2006. gadā abos bronzas medaļas U16 vecuma grupā. Daudzkārtējā Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionāta laureāte: 2009. gadā dalījusi 1.-2. vietu, 2010. gadā dalījusi 1.-2. vietu, 2011. gadā ieņēmusi 3. vietu, bet 2012. gadā dalījusi 3.-4. vietu. 2021. gada maijā uzvarējusi Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionātā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā Memmedovai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu, bet 2012. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Pārstāvējusi Azerbaidžānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Paipera Lorija
Paipera Lorija (en, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Saņēmusi vairākas balvas, tai skaitā Emmy balvu un Zelta globusa balvu, kā arī nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai un BAFTA kino balvai.
Lorija ir pazīstama ar lomām filmās "Blēdis" (The Hustler, 1961), "Kerija" (1976), par ko viņu nominēja Oskara balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā", un Children of a Lesser God (1986). Attēlojusi arī lomu televīzijas seriālā "Tvinpīka" (1990—1991), par ko saņēmusi Zelta globusa balvu.
Tokoi senāts
Tokoi senāts bija Somijas lielhercogistes Senāts (valdība), kas darbojās no 1917. gada 26. marta līdz 8. septembrim. Senāta priekšsēdētājs bija Oskari Tokoi no Sociāldemokrātiskās partijas. Tas bija pakļauts Krievijas Pagaidu valdībai.
Pēc 1917. gada Februāra revolūcijas, kad Krievijā tika gāzts imperators, 20. martā Krievijas Pagaidu valdība izdeva manifestu, kas Somijas lielhercogistei atgrieza visas agrākās autonomijas tiesības. 1916. gadā ievēlētais parlaments, kurā absolūtu vairākumu bija ieguvusi Sociāldemokrātiskā partija, 1917. gada 26. martā izveidoja jaunu Senātu ar Oskari Tokoi vadībā. Vietas tajā uz pusēm dalīja sociāldemokrāti (6) un buržuāziskās partijas (6). Pirmoreiz senāta nosaukumā tika izņemts vārds "imperatoriskais". Ekonomiskā departamenta vicepriekšsēdētājs kļuva par Somijas Senāta priekšsēdētāju.
Senāts sāka darbu pie Somijas likumdošanas atjaunošanas un tautsaimniecības pārkārtošanas, lai iegūtu lielāku autonomiju. Diemžēl tas nespēja atrisināt daudzas vietējās Somijas problēmas. Pēc Krievijas revolūcijas vairs nedarbojās impērijas kārtības institūcijas, un reālā politiskā vara bija pārgājusi "ielu līmenī". Jaunās varas autoritāti grāva masu mītiņi, streiku organizācijas, ielu padomes, kuras veidoja strādnieki un kareivji. Viens no svarīgiem Senāta uzdevumiem bija alkohola ierobežošana.
Jūlijā Krievijā notika valdības krīze, kuras laikā 18. jūlijā Somijas parlaments apstiprināja sociāldemokrātu projektu par varas pārņemšanu un pasludināja Somijas lielhercogistes neatkarību no Krievijas iekšējās lietās un ierobežoja Krievijas Pagaidu valdības kompetenci tikai ar militāro un ārējo politiku. Krievijas Pagaidu valdība šo likumu noraidīja un atlaida parlamentu; parlamenta ēku ieņēma Krievijas karaspēks.
Vasarā bija pieaudzis bezdarbs, inflācija un preču cenas. Līdz ar to valdībā esošie kreisie iedzīvotāju vidū zaudēja reputāciju. Līdz Pirmajam pasaules karam Somija 60 % labības eksportēja, galvenokārt no Vācijas. Kara laikā labības piegāde tika pārorganizēta no Krievijas dienvidiem, bet tā bija nepastāvīga un nepietiekama. Tokoi senātā par pārtikas apgādi bija atbildīgi sociāldemokrāti Veine Vuolijoki un Veine Tanners. Pārtikas pieejamība trūcīgajiem iedzīvotājiem samazinājās, līdz augustā sākās uzbrukumi pārtikas noliktavām. 17. augustā atkāpās senators Vuolijoki. Vēlāk atkāpās arī citi sociāldemokrāti, un augustā arī pats Tokoi.
8. septembrī Krievijas Pagaidu valdība apstiprināja Somijas senāta pēdējo Sociāldemokrātiskās partijas pārstāvju Veines Tannera un Mati Pāsivuori atkāpšanos. No atlikušajiem buržuāzisko partiju pārstāvjiem izveidots jauns Senāta sastāvs Ēmila Nestora Seteles vadībā.
Kuršu iela (Jūrmala)
Kuršu iela ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. Kuršu iela sākas krustojumā ar Oskara Kalpaka prospektu un beidzas meža rajonā. Kopējais ielas garums ir 100 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Kuršu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Tauha
Tauha ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Ziemeļsaksijas apriņķī Leipcigas ziemeļaustrumu pievārtē.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 974. gadā.
Emils Škoda
Emils Riters fon Škoda (cs; dzimis, miris ) bija čehu inženieris un rūpnieks, Škodovy závody (Škoda Auto un Škoda Transportation priekštecis) dibinātājs.
Studējis inženieriju Prāgā un Karlsrūē. 1866. gadā kļuva par galveno inženieri Ernsta Firsta fon Valdšteina-Vartenberga mašīnbūves rūpnīcā. Pēc dažiem gadiem Škoda to iegādājās savā īpašumā, sākot tās paplašināšanu. 1899. gadā uzņēmumu pārsauca par Škodovy závody, kas ražoja arī ložmetējus Austroungārijas armijai.
Latvijas Top 40 (2017)
Latvijas Top 40 ir nacionālās apraides sabiedriskās radiostacijas Latvijas Radio 5 veidotais iknedēļas populārāko dziesmu saraksts. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2017. gadā Latvijas radiostacijas Latvijas Radio 5 iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā "Latvijas Top 40" ieguva 1. vietu, kā arī gada noslēguma četrdesmit vispopulārākās dziesmas valstī.
Top 40 sastādīšanas princips
Latvijas Top 40 tiek veidots, apkopojot Latvijā populārāko Top 40 formāta radiostaciju (European Hit Radio, Radio SWH, Star FM, Capital FM un Pieci.lv) iknedēļas airplay, jeb visvairāk atskaņoto dziesmu, datus par visvairāk klausītākajām dziesmām Spotify, Deezer un Draugiem.lv mūzikas straumēšanas platformās, kā arī skatītākos mūzikas video video koplietošanas tiešsaistes sociālā tīkla tīmekļa vietnē YouTube.
Jupiter Centre
Jupiter Centre ir augstceltne Rīgā, A klases biroju ēka Skanstes ielā 7. Ēka sastāv no 14 stāviem un 2 līmeņu pazemes autostāvvietas, kas ir paredzēta 170 automašīnām. Ēkas projekta attīstība tika uzsākta 2003. gadā, bet būvniecības darbi 2007. gadā. Sākotnēji ēku nodot ekspluatācijā tika plānots 2009. gada decembrī, tomēr, saistībā ar tehnoloģisko pārtraukumu, nodošana ekspluatācijā tika pārcelta uz 2012. gada septembri. Kopējās ēkas būvniecības izmaksas ir 14 miljoni Ls.
Projekta attīstība
Projekts attīstība tika uzsākta 2003. gadā. Projekts piedzīvoja vairākas izmaiņas līdz ar Rīgas Attīstības plāna apstiprināšanu 2006. gadā. 2007. gadā to iegādājās investori un sāka būvniecību, kā ģenerāluzņēmēju piesaistot SIA "RE&RE". Ēkas būvniecības procesā bija arī tehnoloģiskais pārtraukums, aptuveni pusotru gadu, kura laikā celtne tika iekonservēta un apsargāta.
Būvniecība
Biroju ēkas būvniecība tika uzsākta 2007. gadā. 2008. gada 19. septembrī, noslēdzot nulles cikla būvniecību un sākot virszemes celtniecību, biroju ēkai tiks ielikts pamatakmens. 2011. gada 27. aprīlī biroja kompleksa tika svinēti spāru svētki.
Būvtehnoloģijas un materiāli
Biroja ēkas pamati tika izbūvēti no urbtajiem dzelzsbetona pāļiem 20—30 metru dziļumā. Karkasa kolonnas un pārnesumi tapa monolītā dzelzsbetona tehnoloģijā. Visas ēkas fasādes ir pilnībā stiklotas, izmantojot alumīnija konstrukciju sistēmu ar trīskāršo stikla pakešu aizpildījumu, kā arī siltinātu paneļu fragmentiem. Ēkas ziemeļu fasādē atsevišķos fragmentos stiklotās plaknes tika aizstātas ar dekoratīvu un funkcionālu materiālu — stikla profilītu.
Vecpiebalgas draudzes novads
Vecpiebalgas draudzes novads bija viens no 16 Vidzemes guberņas Cēsu apriņķa draudzes novadiem.
Vēsture
1361. gadā Rīgas arhibīskaps Fromholds Piebalgas un Dzērbenes draudžu novadus ieķīlāja savam vasalim Bartolomejam no Tīzenhauzenes par 2800 Rīgas mārkām. 1530. gadā Piebalga minēta kā viena no arhibīskapa koadjutora Brandenburgas Vilhelma septiņām galda muižām (la, de), kas atradās paša arhibīskapa apsaimniekošanā. No 1599. gadā Piebalgas pils muižu pārvaldīja Pārdaugavas Livonijas hercogistes Cēsu vaivads Macejs Dembinskis (Dembinski). 1613. gadā Piebalgas draudzes novads bija savienots ar Ērgļu un Skujenes draudžu novadiem. 1688. gada Zviedru Vidzemes arklu revīzijā minēts, ka Piebalgas pils vairs nav apdzīvota, tās zemes sadalīja divās muižās, ko sāka dēvēt par Vecpiebalgu un Jaunpiebalgu jeb Piebalgas Jauno muižu (Neuhof). Lielā Ziemeļu kara laikā Krievijas cars Pēteris I 1711. gadā abas Piebalgas muižas piešķīra savam karavadonim Borisam Šeremetjevam, kura pēcnācējiem tās piederēja līdz 1920. gada agrārajai reformai.
Tagadējā Vecpiebalgas luterāņu baznīca uzbūvēta 1839.—1845. gadā pēc arhitekta Georga Frīdriha Geista projekta. 1944. gada 20. septembrī vācu karaspēks uzspridzināja baznīcas torni, 1985. gadā draudze beidza pastāvēt. 1997. gadā ievētīja atjaunoto Vecpiebalgas baznīcu.
Muižas
Vecpiebalgas draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:
Bernāra atmatene
Bernāra atmatene jeb Bernarda atmatene (Agaricus bernardii, agrāk arī Psalliota bernardii un Agaricus campestris subsp. bernardii) ir Eiropā bieža un Latvijā iespējami sastopama liela atmateņu dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Agrāk sēne tika uzskatīta par lauka atmatenes formu, pirmoreiz aprakstīta XIX gadsimtā pēc savākšanas Larošelā, Francijā.
Augšanas apstākļi
Humusa saprofīte. Aug parasti grupās, sāļās augsnēs no jūlija līdz oktobrim jūras piekrastē vai sāļās stepēs un gar ar sāli kaisītām ielām un ceļiem, pļavās un ganībās reizēm veido "raganu riņķus". Reizēm tikai daļēji izcēlusies no augsnes.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas, taču bez īpašas garšas un bieži aug piesārņotā vidē gar transporta maģistrālēm, kādā augušus nekādus produktus nevajadzētu lietot pārtikā. Čehu zinātnieki novērojuši, ka sēne pastiprināti akumulē no augsnes sudrabu, tomēr cilvēkam nekaitīgā daudzumā.
Līdzīgās sugas
Līdzīga ir pilsētas atmatene, kura nav tik gaļīga un kurai uz kātiņa ir makstveida dubultgredzens. Visas atmatenes, ar kurām Latvijā šo sugu var praktiski sajaukt, ir ēdamas. Mušmires atšķiras no atmatenēm ar savām vienmēr baltajām lapiņām.
Kreditors
Kreditors ir valsts, pašvaldība, juridiskā persona, fiziskā persona vai ar līgumu saistīta fizisko personu grupa, kurai ir prasījuma tiesības pret parādnieku.
Truļļeva
Truļļeva ir ciems Alūksnes novada Liepnas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu centrālajā daļā 8 km no pagasta centra Liepnas, 25 km no novada centra Alūksnes un 227 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V401.
Kreditors
Kreditoru veidi
Visi iesniegtie kreditoru prasījumi tiek grupēti nodrošināto un nenodrošināto kreditoru prasījumos, līdz ar to nošķirot kreditorus pēc to nodrošinājuma.
Kreditora tiesības
Kreditoram ir tiesības saskaņot (vai attiecīgi nesaskaņot) parādnieka izstrādāto tiesiskās aizsardzības procesa plānu (tiesības iesniegt iebildumus piecu dienu laikā no tā saņemšanas).
Kreditoram ir tiesības iesniegt pieteikumu tiesā par tiesiskās aizsardzības procesa izbeigšanu un juridiskās personas maksātnespējas procesa pasludināšanu, ja parādnieks nepilda tiesiskās aizsardzības procesa pasākumu plānu. Kreditors var iesniegt tiesā juridiskās personas maksātnespējas procesa pieteikumu, ja:
Kreditoru tiesību aizsardzība
Kreditoriem ir tiesības sasaukt kreditoru sapulci, vērsties tiesā, kā arī kreditors var iesniegt Maksātnespējas administrācijā sūdzību par administratora rīcību.
Iznīcināšana (filma)
"Iznīcināšana" (en) ir 2018. gada Apvienotās Karalistes un ASV zinātniskās fantastikas šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Alekss Gārlends. Filmā galvenās lomas atveido Natālija Portmane, Dženifere Džeisone Lī, Džīna Rodrigesa, Tesa Tompsone, Tūva Novotnija un Oskars Aizeks.
Filma stāsta par pētnieku grupu, kuri dodas uz noslēpumainu zonu, kurā dabas likumu vietā valda anomālas parādības.
"Iznīcināšana" pirmizrāde notika ASV, kur to izlaida Paramount Pictures, savukārt vairākās citās vietās to izlaida straumēšanas platforma Netflix. Filma bija finansiāla izgāšanās, nopelnot 43,1 miljonu ASV dolāru, pie 40—55 miljonu budžeta. "Iznīcināšana" saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Ivans Sokolovs
Ivans Sokolovs (nl; dzimis, Sarajevā) ir bosniešu izcelsmes Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (1987).
Biogrāfija
FIDE 1986. gadā viņam piešķīra starptautiskā meistara (IM), bet gadu vēlāk - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumus. 1988. gadā uzvarējis Dienvidslāvijas šaha čempionātā. Pēc Dienvidslāvijas sabrukuma no 1992. gada pārstāvējis Bosniju un Hercegovinu, vēlāk pārcēlies uz dzīvi Nīderlandē un kopš 2002. gada pārstāv šīs valsts izlasi. 1995. un 1998. gadā uzvarējis Nīderlandes šaha čempionātā. Vairāku starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā 1999. gadā uzvarējis Hastingsas šaha festivālā, bet 2006. gadā Hauarda Stauntona memoriālā Londonā. 2011. gadā kopā ar Volodimiru Baklanu un Iļju Nižniku dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Reikjavikā.
Piedalījies arī Pasaules šaha čempiona izcīņas turnīros pēc izslēgšanas sistēmas, taču 1997. gadā Groningenā, 1999. gadā Lasvegasā (zaudējis Aleksejam Širovam ar 1½:2½) un 2004. gadā Tripolē izstājies 2. kārtā.
Pārstāvējis Dienvidslāvijas, Bosnijas un Hercegovinas un Nīderlandes izlases dažādās šaha komandu sacensībās:
PSRS Gaisa spēki
PSRS Gaisa spēki (ru) bija vieni no Padomju Savienības gaisa spēkiem. Otrie bija PSRS Pretgaisa aizsardzības spēki. Gaisa spēki tika izveidoti 1918. gadā, no bijušajām Krievijas Impērijas Gaisa dienesta daļām, un lielāko pārbaudījumu tie piedzīvoja Otrā pasaules kara laikā. Gaisa spēku vienības bija iesaistītas arī Korejas karā. Gaisa spēki tika likvidēti 1991. gadā kopā ar pašu Padomju Savienību. Bijušo padomju gaisa spēku inventārs vēlāk tika sadalīts vairāku bijušo padomju republiku gaisa spēkos (izņemot Baltijas valstu), tostarp jaunajos Krievijas Gaisa spēkos.
Kamils Mitoņs
Kamils Mitoņs (pl; dzimis Krakovā) ir Polijas starptautiskais lielmeistars šahā (2002).
Biogrāfija
1996. gadā uzvarējis Polijas un Pasaules junioru šaha čempionātos U12 vecuma grupā. 1997. gadā Kannās kļuvis par Pasaules junioru vicečempionu U14 vecuma grupā. 2000. gadā Erevānā kļuvis par Pasaules junioru vicečempionu U20 vecuma grupā. Daudzkārtējais Polijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros augstāko sasniegumu guvis 2012. gadā Varšavā, kad izcīnījis bronzas medaļu.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Kannās (2000), Filadelfijas World Open (2002 - kopā ar Arturu Jusupovu un Oleksandru Oņiščuku, 2005 ), Budapeštas First Saturday (2003). 2006. gadā ieņēmis 3. vietu Hosē Raula Kapablankas memoriālā Havanā aiz Vasiļa Ivančuka un Jevgeņija Barejeva. 2007. gadā Otavā dalījis 2.-3. vietu ar Naidželu Šortu (uzvarējis Bu Sjandži) starptautiskajā šaha turnīrā Canadian Open. 2010. gadā kopā ar Jevgēņiju Gleizerovu un Lasaro Brusonu uzvarējis Sankristovalas de la Lagunas starptautiskajā šaha turnīrā.
Pārstāvējis Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Mitoņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Jūtot Minesotu
"Jūtot Minesotu" (en) ir 1996. gada ASV krimināldrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Stīvens Baigelmans. Galvenās lomas filmā atveido Kiānu Rīvss, Vinsents D'Onofrio, Kemerone Diasa, Delrojs Lindo, Kortnija Lava, Tjūsdeja Velda un Dens Akroids. Filmas pirmizrāde notika.
Fredija ir striptīzdejotāja, kurai kluba īpašnieks Reds liek apprecēties ar kluba grāmatvedi Semu. Kad Fredija satiek Sema brāli Džeksu, starp abiem uzreiz rodas jūtu ķīmija, kā rezultātā abi aizbēg. Kad Sems to uzzina, viņš ir gatavs uz visu, lai atrastu Džeksu un Frediju un viņiem atriebtos.
Jaunāmuiža (Zemītes pagasts)
Jaunāmuiža ir ciems Zemītes pagastā, Tukuma novadā. Atrodas 90 km attālumā no Rīgas.
Mihals Ževlakovs
Mihals Ževlakovs (pl, dzimis ) ir bijušais Polijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcija, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis komandas Polijā, Beļģijā, Grieķijā un Turcijā.
Polijas futbola izlasi pārstāvējis no 1999. līdz 2011. gadam. Ževlakovs ir trešais spēlēm bagātākais futbolists Polijas izlasē, kopumā nospēlējot 102 mačus. Pārstāvējis izlasi 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Anderlecht
Olympiacos
Legia Warsaw
Vadaudi
Vadaudi ir augu audi, kuri pilda transporta funkciju — ūdenī izšķīdušas minerālvielas no saknēm tiek vadītas uz stumbru un lapām caur koksni un organiskās vielas no auga lapām uz uzkrāšanas vietām caur lūksni. Tā kā tie pilda visa auga vielu transporta funkcijas, tie atrodas visās auga daļās — stumbrā, saknēs un lapās.
Šķilbēnu vecā baznīca
Šķilbēnu Sāpju Dievmātes Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Balvu novada Šķilbēnu pagasta centrā Rekovā. Vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Mūsdienās baznīca vairāk kalpo kā apskates objekts, dievkalpojumi notiek īpašās svētku dienās, draudzes darbība norit jaunajā Šķilbēnu baznīcā.
Vēsture
Rekovas pusmuiža jeb folvarka piederēja Šķilbēnu muižai. 1909. gadā Jānis Ločmelis organizēja apkārt dzīvojošos zemniekus kooperatīvā veidā folvarku atpirkt, pēc kuras nopirkšanas Ločmeļu ģimene ieguva savā īpašumā Rekovas centru. P. Apšiniekam nodibinot Šķilbēnu draudzi, Vincents Ločmelis 1921. gadā tai uzdāvināja bijušo Rekovas muižas klēti. Baznīcu Šķilbēnos uzbūvēja 1924. gadā, pārbūvējot bijušo klēti. Pirmais draudzes prāvests Staņislavs Šikur-Kalvāns savas kalpošanas laikā pie tās piebūvēja divus, aptuveni 12 metrus augstus torņus, ar ko vienlaicīgi izveidojās priekštelpa dievnamam un tas kļuva garāks, bet ēkas otrā galā piebūvēja koka sakristeju. 1934. gadā uzsāka būvēt jauno mūra Šķilbēnu baznīcu, taču to nepaspēja uzcelt un, mainoties valsts iekārtai, padomju varas funkcionāri to atņēma, ierīkojot ēkā ceļu daļas remontdarbnīcu. 1993. gada 1. decembrī šo ēku atguva atpakaļ baznīca.
Eksterjers
Baznīca ir laukakmeņu mūra celtne ar diviem torņiem. Tā ir 18 metrus gara, 9 metrus plata un 4 metrus augsta ēka. No sakristejas baznīcā ved divas durvis, bet no priekštelpas — vienas. Jumts klāts ar melno skārdu. Ēkai ir 10 logi. Dievnamu ieskauj neliels dārzs, ko ieskauj zems metāla žogs betona stabiņos. Netālu no baznīcas atrodas plebānija.
Interjers
Dievnams ir viennavas celtne ar dēļu grīdu un koka griestiem. Kora telpas, kurās atrodas harmonijs, atrodas pie ieejas un balstās uz diviem stabiem. Sakristeja atrodas presbitērija galā un ir pārdalīta uz pusēm. Vienā pusē atrodas ģērbkambaris, bet otrajā pusē uzgaidāmās telpas un kāpnes, kas ved uz otro stāvu, kur ir ģērbkambaris procesiju dalībniekiem. Presbitērija daļu no pārējās baznīcas atdala koka dievgalds. Redzamas Krustaceļa bildes.
Tramplīnlēkšana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — parastais tramplīns vīriešiem
Parastais tramplīns vīriešiem bija viena no 5 disciplīnām tramplīnlēkšanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Nacionālajā tramplīnlēkšanas centrā, Džandzjakou. 2022. gada 5. februārī tika aizvadīta kvalifikācija, bet 6. febuārī notika fināla sacensības. Sacensības kopā bija pārstāvēti 53 sportisti no 20 valstīm.
Šķilbēnu vecā baznīca
Interjers
Baznīcā ir viens koka altāris, virs kura atrodas Dievmātes septiņu sāpju glezna, bet virs tās Svētā Staņislava glezna.
Tramplīnlēkšana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — parastais tramplīns vīriešiem
Olimpisko zelta medaļu izcīnīja Japānas sportists Rjoju Kobajaši (fināla rezultāts — 275.0 punkti), sudraba medaļu ieguva Austrijas sportists Manuels Fetners (fināla rezultāts — 270.8 punkti), bet bronzas medaļu ieguva Polijas sportists Davids Kubackis (fināla rezultāts — 265.9 punkti). Kobajaši un Fetners izcīnīja pirmās olimpiskās medaļas, bet Kubackis savu pirmo olimpisko medaļu individuālajā disciplīnā. Japānai šī bija otrā zelta medaļa šajā disciplīnā, kopš 1972. gada Saporo olimpiskajām spēlēm, kad zelta medaļu izcīnīja Jukio Kasaja.
Šķilbēnu vecā baznīca
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Staņislavs Prikulis. Šķilbēnu draudze oficiāli sāka darboties 1923. gadā, to izveidojot no teritorijām, kas tika atdalītas no Baltinavas un Viļakas draudzēm. Draudzei ir divpadsmit kapsētas — Svičovas, Baharevas, Ančipovas, Čilipines, Plešovas, Augstasila, Ploskines, Gusakovas, Loginu, Dagunovas, Kozlovas un Vilkovas kapsēta.
Tramplīnlēkšana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — parastais tramplīns vīriešiem
Kvalifikācija
Kvalifikācijā startēja 53 sportisti, no kuriem 50 sportisti pēc rezultātiem tālāk kvalificēsies pamatsacensībām uz finālu.
Šķilbēnu vecā baznīca
Draudze lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidas ir: Svētā Staņislava diena, Septiņu sāpju Dievmātes diena, Svētās Lūcijas diena.
Tramplīnlēkšana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — parastais tramplīns vīriešiem
Kvalifikācija
— Kvalifikācija finālam
Fināls
Fināls norisinājās divās kārtās. Fināla pirmajā kārtā startēja visi 50 sportisti, labākie 30 sportisti no tiem kvalificējās noslēdzošajai fināla kārtai, kurā tika sadalītas olimpiskās medaļas. 30 labākajiem sportistiem fināla rezultāts veidojās saskaitot abus fināla lēcienus kopā.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Normālajā tramplīnā vīriešiem startēja 53 sportisti no 30 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Upmaļi (Liepnas pagasts)
Upmaļi, arī Upmala (augšzemnieku dialektā: Upmola), ir ciems Alūksnes novada Liepnas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 9 km no pagasta centra Liepnas, 42 km no novada centra Alūksnes un 243 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P42, Pērdejas upes krastā.
Zuzana Hejnova
Zuzana Hejnova (cs; dzimusi ) ir čehu vieglatlēte, startē īsajā sprintā un garajā barjersprintā.
Trīs reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs. Vienmēr kvalificējusies finālam 400 m/b distancē, 2012. gadā Londonā izcīnījusi bronzas medaļu. Divas reizes kļuvusi par pasaules čempioni (2013, 2015).
2013. gadā tika atzīta par Eiropas gada vieglatlēti. Divas reizes (2013, 2015) atzīta par Čehijas gada labāko sportisti.
Jānis Bērziņš (kodolfiziķis)
Jānis Guntis Bērziņš (1936–2017) bija latviešu fiziķis, habilitētais fizikas zinātņu doktors, LZA Kodolpētniecības centra direktors (1998-1999), LU Cietvielu fizikas institūta vadošais pētnieks. Nodarbojās ar pāru-pāru, nepāru-nepāru atomu kodolu struktūras pētījumiem. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1936. gada 19. janvārī Rīgā. Studiju laikā Latvijas Valsts universitātē 1958. gadā uzaicināts strādāt vēl tikai topošajā LZA Fizikas institūta Salaspils kodolreaktorā, papildinājās Ļeņingradas Kodolfizikas institūtā Gatčinā (1962). 1984. gadā Ļeņingradas Universitātē aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju "Ierosināto stāvokļu pētīšana 144Nd, 150Sm, 158Gd, 160Dy". Pēc Čornobiļas AES katastrofas 1986. gadā Jānis Bērziņš strādāja kodolspektroskopijas metožu pielietošanā radioekoloģisko problēmu risināšanai, veicot radionuklīdu koncentrācijas noteikšanu pārtikas produktos un dažādos apkārtējā vides paraugos. Vēlāk sadarbojās ar VDR Kodolpētniecības Centrālo institūtu (1972—1983), Francijas Institute Laue-Langevin Grenoblē (1989) un Minhenes Tehniskās Universitātes (1990, 1996, 1998) pētniecības centriem, bija Latvijas zinātņu akadēmijas (LZA) Kodolpētniecības centra Kodolreakciju laboratorijas vadītājs (1997—1999). 1998. gadā aizstāvēja ''Dr. habil. phys.'' grādu par darbu ciklu "Dažu pāru-pāru un nepāru kodolu struktūras pētījumi kodolreakcijās", ievēlēts par LZA Kodolpētniecības centra direktoru (1998—1999) un LZA korespondētājlocekli (1999).
Pēc Salaspils kodolreaktora slēgšanas strādāja LU Fizikas institūtā, veica kodolu struktūras eksperimentālos pētījumus Prāgas, Minhenes un Grenobles laboratorijās. Kopš 1999. gada viņš bija LU CFI Radiācijas fizikas nodaļas vadītājs, bet no 2011. gada Radiācijas fizikas laboratorijas vadītājs. 2004. gadā ievēlēts par LZA īsteno locekli.
Miris 2017. gada 14. decembrī.
Kazahstānas pilsētu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopotas visas Kazahstānas pilsētas. Pašlaik Kazahstānā ir 86 pilsētas. Pilsētās dzīvo 56% no valsts iedzīvotājiem.
Uzskaitījums
† Pilsētu nomā un pārvalda Krievijas Federācija
Black Mirror
Black Mirror ir britu antiutopisks zinātniskās fantastikas antoloģijas seriāls, kura autors ir Čārlijs Brukers. Seriāls tiek pārraidīts no 2011. gada. Sākotnēji seriāls tika pārraidīts Channel 4 kanālā, bet 2014. gadā Netflix nopirka tiesības uz seriālu. Seriāls ir ieguvis astoņas Emmy balvas.
Seriāls ir par mūsdienu sabiedrību un jaunajām tehnoloģijām. Epizodes ir savstarpēji nesaistītas, parasti darbība norit alternatīvā tagadnē vai tuvākajā nākotnē, bieži ar tumšu un satīrisku toni.
Benislava
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P36 (Rēzekne—Gulbene), Saipītes upes krastos.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Balvu rajonā.
Ketrīna Vinnika
Ketrīna Vinnika (en, uk; dzimusi Katerina Anna Vinnicka (en, uk) Toronto, Ontārio, Kanādā) ir ukraiņu izcelsmes Kanādas aktrise.
Ketrīna ir vislabāk pazīstama pēc lomas seriālā "Nozieguma skelets" (2010) un lomas seriālā "Vikingi" (2013). Viņa ir filmējusies arī daudzās otrā plāna lomās, galvenokārt seriālos.
Viņas vecāki ir ukraiņu disidenti un viņas dzimtā valoda ir ukraiņu valoda.
Catatonia
Catatonia bija 90. gadu vidū un beigās Lielbritānijā un pārējā Eiropā populāra velsiešu rokgrupa. Catatonia dibināta Kārdifā 1992. gadā, un tās radošo kodolu veidoja vokāliste Kerisa Metjūza un ģitārists Markss Robertss. Grupa laida klajā četrus studijas albumus, no kuriem populārākais bija 1998. gada ieraksts International Velvet, kas Lielbritānijā sasniedza trīskārša platīna albuma statusu, un 1999. gada albums Equally Cursed and Blessed, kas ieguva platīna diska statusu. Abi šie albumi britu pārdotāko albumu sarakstā sasniedz pirmo pozīciju. Vairums dziesmu ir angļu valodā, dažas velsiešu vai abās valodās.
Saasinoties Metjūzas problēmām ar alkoholu, viņa 2001. gadā nonāca rehabilitācijas klīnikā. Koncerttūre, kas bija ieplānota ceturtā albuma Paper Scissors Stone atbalstam, tika atcelta, bet 21. septembrī paziņots par grupas izjukšanu.
Metjūza turpina darboties kā solomāksliniece, arī pārējie grupas bijušie dalībnieki iesaistījušies dažādos muzikālajos projektos.
Jau pēc grupas izjukšanas iznāca trīs labāko dziesmu izlases, bet 2015. gadā — visu četru studijas albumu deluxe versijas ar singlu b-puses dziesmām, retumiem, koncertversijām, ārpus standarta albumiem palikušajām kompozīcijām, videoklipiem.
Rietumflandrija
Rietumflandrija ir viena no desmit Beļģijas provincēm valsts ziemeļu daļā, Flandrijā. Ziemeļos provinci apskalo Ziemeļjūra. Robežojas ar Nīderlandi ziemeļaustrumos, ar Austrumflandriju austrumos, ar Eno dienvidos un ar Franciju dienvidrietumos un rietumos. Provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Brige. Nākamās lielākās pilsētas ir Kortreika, Ostende, Rūselare un Varegema. Provinces kopējā platība ir 3 125 km², pēc 2013. gada datiem provincē dzīvo 1 164 967 iedzīvotāji.
Kērkpatrika kalns
Kērkpatrika kalns (en) ir kalns Antarktīdā, Transantarktīdas kalnu augstākā virsotne. Izvietojies Karalienes Aleksandras grēdā. Kalnu atklāja britu ekspedīcija (1907-1909) Ernesta Šekltona vadībā un nodēvēja par godu ekspedīcijas sponsoram, skotu biznesmenim no Glāzgovas Aleksandram Braisam Kērkpatrikam (Alexander Bryce Kirkpatrick).
Kērkpatrika kalns ir viena no bagātīgākajām fosiliju atradnēm Antarktīdā. To 1991. gadā atklāja amerikāņu paleontologa Viljama Hamera (William R. Hammer) vadītā ekspedīcija aptuveni 4100 metru augstumā vulkāniskajā Hansona formācijā. Fosilijas lielākoties attiecas uz mezozoja ēru. Kalnā tika atklāts arī Cryolophosaurus — pirmā kontinentā atklātā plēsīgo dinozauru suga.
Kļūt par citu
"Kļūt par citu" (en) ir 1966. gada ASV psiholoģiska zinātniskās fantastikas šausmu filma, kuras režisors ir Džons Frankenheimers. Filmā galvenās lomas atveido Roks Hadsons, Saloma Džīnsa, Vills Grīrs un Džons Rendolfs. Filma ir balstīta uz Deivida Elija 1963. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.
Filma stāsta par nelaimīgu pusmūža baņķieri, kurš piekrīt procedūrai, kas viltos viņa nāvi un piešķirs viņam pilnīgi jaunu izskatu un identitāti.
"Kļūt par citu" pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filmas operators Džeimss Hongs Vons tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais operatora darbs". Filma tiek uzskatīta par finansiālu izgāšanos. Tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, izceļot tās vizuālo stilu un Hadsona sniegumu. Laika gaitā "Kļūt par citu" ir kļuvusi par kulta filmu.
Jaunbagumi
Jaunbagumi ir ciems Ropažu novada Ropažu pagastā. Atrodas 13 km no pagasta centra Ropažiem, 19 km no novada centra Ulbrokas un 35 km attālumā no Rīgas.
Kurzemes iela (Jūrmala)
Kurzemes iela ir iela Jūrmalā, Kauguru un Bāžciema apkaimē. Kurzemes iela sākas krustojumā ar Lāčplēša ielu un beidzas dārzkopības kooperatīva "Slocene" teritorijā, turpinoties kā Bāžciema iela. Kopējais ielas garums ir 990 metri. Kurzemes iela lielākoties ir klāta ar asfalta segumu, bet nelielā posmā no Tallinas ielas līdz Raiņa ielai tā ir klāta ar grants segumu. Kurzemes ielā satiksmes kustība norit divās joslās, abos virzienos. Kauguros ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve, aiz Skolas ielas krustojuma Kurzemes iela iet pa mežu, šķērso Vecsloceni un tās palienes pļavas, visbeidzot iet pa mazdārziņu kooperatīva teritoriju.
Ielu savienojumi
Kurzemes iela ir savienota ar šādām ielām:
Džordžs Romnijs
Džordžs Vilkens Romnijs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu uzņēmējs un politiķis. Pārstāvējis Republikānisko partiju.
Biogrāfija
Dzimis amerikāņu ģimenē, kas dzīvoja mormoņu kolonijā Meksikā. Meksikas revolūcijas laikā kopā ar ģimeni atgriezās ASV. No 1954. līdz 1962. gadam bija American Motors Corporation uzņēmuma vadītājs. 1962. gadā Dž. Romnijs tika ievēlēts par Mičiganas gubernatoru, amatā bija no 1963. līdz 1969. gadam. Kandidēja uz ASV prezidenta amatu 1968. gada vēlēšanās, taču Republikāņu partijas priekšvēlēšanās zaudēja vēlākajam vēlēšanu uzvarētājam Ričardam Niksonam.
Viņa dēls Mits Romnijs ir bijis Masačūsetsas gubernators (2003—2007), tāpat kandidē uz ASV prezidenta amatu 2012. gada vēlēšanās.
Marija Horvāta
Marija Horvāta (de; dzimusi ) ir Austrijas FIDE meistare šahā (1985).
Biogrāfija
Šahu sākusi spēlēt septiņu gadu vecumā. 1990. gadā Braunavā pie Innas uzvarējusi Austrijas sieviešu šaha čempionātā, kurā regulāri piedalās kopš 1982. gada. Vēl Austrijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 2 sudraba (2002, 2004) un 3 bronzas (1994, 1996, 1997) medaļas.
Eiropas sieviešu šaha klubu kausa izcīņā Austrijas šaha klubu Club Carinthia un ASVÖ Pamhagen sastāvos piedalījusies 3 reizes (1999, 2013, 2016).
Pārstāvējusi Austrijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Mihaels fon der Borhs
Mihaels fon der Borhs, pilnā vārdā grāfs Mihaels Johans fon der Borhs-Lubešics un Borhofs (de, pl; 1753—1810) bija no Borhu dzimtas cēlies vācbaltiešu izcelsmes Polijas-Lietuvas kopvalsts diplomāts, Ludzas trakta stārasts (1772), ģenerālleitnants (1786). Publicējis vairākus apcerējumus par Sicīlijas mineraloģiju un poēmas.
Maltas ordeņa Polijas-Lietuvas atzara dibinātājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1753. gada 20. jūnijā Varakļānu muižā Polijas-Lietuvas kopvalsts valstsvīra grāfa Johana fon der Borha (1713–1780) un viņa sievas Ludvikas Annas, dzimušas fon Zībergas (1725–1788), ģimenē. Izglītību guvis pie franču mājskolotāja, vēlāk Collegium Pium Varšavā (1759—1767). Iestājās Polijas-Lietuvas karadienestā un gatavojās diplomāta karjerai. 1771. gada novembrī kā Inflantijas gvardes kapteinis guva ievainojumu aizsargājot karali Staņislavu Poņatovski viņa nolaupīšanas mēģinājumā. Iecelts par Ludzas stārastu (1772). Polijas dalīšanas laikā no 1774. līdz 1778. gadam viņš tēva uzdevumā devās diplomātiskās misijās uz Vīni, Romu un Neapoli. 1774. gada 30. jūnija vēstulē Borhs ziņoja tēvam, ka viņš Vīnē ticies ar Romas pāvesta legātu marķīzu Viskonti. 1776. gadā Romā cenās izgādāt mūža pensiju Polijas karalim Staņislavam II Augustam, paaugstināts huzāru pulkveža pakāpē.
1776. gadā M. Borhs no Neapoles devās ceļojumā uz Sicīliju un Maltu, kur iestājās Maltas ordenī un kļuva par tā baljī (fr no la). Ceļojuma iespaidā publicēja septiņus apcerējumus par Sicīlijas mineraloģiju, tās dabu, senatnes pieminekļiem un cilvēkiem. 1777. gadā viņš tikās ar Sicīlijas karali Neapolē, lai izkārtotu karalim Neapoles pilnvarotā ministra amatu. 1779. gadā Vīnē tikās ar Svētās Romas impērijas ķeizaru Jozefu II un pārrunāja Polijas lietas.
1781. gadā kļuva par Lietuvas dižkunigaitijas ģenerālkvartīrmeistaru (oboźny litewski), 1783. gadā viņu iecēla par Svētās Romas impērijas grāfu. Tajā pašā gadā viņš Rīgā salaulājās ar gubernatora Džordža Brauna meitu Eleonoru Kristīnu un pēc arhitekta Vinčenco Macotti projekta sāka celt Varakļānu muižas pili, ko pabeidza 1789. gadā. 1786. gadā viņš bija kara departamenta loceklis un ģenerālleitnants. No 1787. gada Beļcas vaivads, 1790. gadā Polijas karaļa diplomātiskā uzdevumā devās uz Holandi un Angliju. Bija Polijas karalistes un Lietuvas dižkunigaitijas brīvmūrnieku lielložas Grand Orient de Royaume de Pologne et du Grand Duché de Lithuanie loceklis. Neilgi pirms Polijas dalīšanas M. Borhs 1791. gadā atstāja valsts dienestu un devās uz savu muižu Varakļānos, kur rūpējās par savām minerālu kolekciju un grāmatām, kopa "sentimentālo dārzu" jeb parku un augļu dārzu, kurā auga pat aprikozes un arbūzi. Viņam piederēja arī Marinzejas muiža (Atašienes muiža) un Galēnu muiža. Miris 1810. gada 28. decembrī Varakļānu muižas pilī.
Viņa brālis Jozefs Heinrihs Borhs (1751—1835) bija Preiļu muižas īpašnieks un Maltas ordeņa komandors.
Testaments
M. fon der Borha testaments paredzēja, ka nedalītām jāpaliek naturāliju kolekcijām un bibliotēkai: “Viss mans kustamais īpašums, kas nepieder pie saimniecības lietām, — ekipāžas, zirglietas, dārglietas, proti: ordeņi, gredzeni, tabakdozes, zelts, sudrabs, porcelāns, kristāls, galdauti un salvetes, apģērbi jeb garderobe, dažādas mēbeles var tikt sadalītas starp maniem dēliem un meitām. No šīs dalīšanas tiek izslēgta mana bibliotēka, dabaszinātņu un fizikas kabineti, kā arī dārglietas bez ietvara [t. i., dārgakmeņu kolekcija], ierīces, kas pieder pie dabas retumu kabineta; jo bibliotēka un minētie dabaszinātņu kabineti pēc papildu rīkojuma nododami fideikomisijā un piederēs visi kopā maniem vīriešu kārtas mantiniekiem.” Tomēr 1870. gadā bibliotēka tika sadalīta starp pēctečiem, Borhu arhīvu pēc viņu zemes īpašumus nacionalizācijas 1919. gadā aizveda uz Ļvivu tālaika Polijā.
Ģimene
1783. gadā Mihaels fon der Borhs apprecējās ar Rīgas ģenerālgubernatora Džordža Brauna meitu Eleonoru Kristīni (1766–1844), Varakļānu muižā viņiem piedzima septiņi bērni:
Ļahaviču rajons
Ļahaviču rajons jeb Ļahoviču rajons  ir Brestas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Brestas apgabala Hancaviču, Ivaceviču un Baranaviču rajoniem, Minskas apgabala Kļeckas rajonu.
Alberts Kapenguts
Alberts Kapenguts (ru; dzimis Kazaņā, Krievijas PFSR) ir ASV (agrāk PSRS un Baltkrievijas) starptautiskais meistars šahā (1991).
Šahista karjera
18 gadu vecumā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā (1962). Armijas dienesta laikā piedalījies divos Latvijas šaha čempionātos: 1965. gada Latvijas šaha čempionātā dalījis 5.-6. vietu, bet 1966. gada Latvijas šaha čempionātā izcīnījis 2. vietu, tikai par puspunktu atpaliekot no turnīra uzvarētāja Aivara Gipšļa. Pēc tam dzīvojis Baltkrievijā un kļuvis par septiņkārtējo Baltkrievijas čempionu šahā: 1962., 1968., 1969., 1970., 1976., 1977. un 1978. gadā. 1971. gadā ieņēmis 10. vietu PSRS šaha čempionāta finālā, apsteidzot daudzus pazīstamus meistarus. PSRS izlases sastāvā četras reizes uzvarējis Pasaules studentu komandu šaha čempionātos (1964, 1965, 1966, 1968). Kopš 2008. gada 28. aprīļa pārstāv ASV šaha federāciju.
Trenera karjera
Alberts Kapenguts ir pazīstams kā šaha teorētiķis un treneris. 1979.-1980. gadā bijis Mihaila Tāla sekundants. Vēlāk strādājis ar nākamajiem lielmeistariem Borisu Gelfandu un Juriju Šuļmanu. 1984. gadā Minskā izdevis grāmatu par šaha atklātņu teoriju - «Indiešu aizsardzība».
Ivans Naļimovs
Ivans Naļimovs (ru, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Naļimovs pārstāv KHL komandu Rīgas "Dinamo". 2014. gada NHL draftā Naļimovu ar kopējo 179. numuru, sestajā kārtā izvēlējās Čikāgas "Blackhawks".
Karjera
Naļimovs KHL debitēja 2014—15. gada sezonā Vladivostokas "Admiral" sastāvā. Vēlāk spēlējis arī Novosibirskas "Sibirj" un Ufas "Salavat Julajev". 2018—19. gada sezonu Naļimovs iesāka Pekinas "Kunlun Red Star", bet sezonas gaitā tika aizmainīts uz Omskas "Avangard". Nākamajā sezonā Naļimovs nonāca Sanktpēterburgas SKA, bet tur nevienu spēli neaizvadīja un tika atkal aizmainīts uz HK Soči. 2020. gada decembrī Naļimovs pievienojās Rīgas "Dinamo".