cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Automobiļu vēsture
Pēckara laikmets
Tehnoloģiju attīstība ietvēra neatkarīgo balstiekārtu plašu izmantošanu, plašāku degvielas iesmidzināšanas izmantošanu un arvien lielāku uzmanību pievēršot drošībai automobiļu konstrukcijā. Inovācijas 60. gados ietvēra NSU Wankel dzinēju, gāzes turbīnu un turbokompresoru. No tiem tikai pēdējais no tiem saglabājās, un to pirmais ieviesa General Motors, pārņēma BMW un Saab, bet vēlāk, 80. gados, masveidā sāka izmantot Chrysler. Mazda turpināja attīstīt savu Wankel dzinēju, neraugoties uz problēmām saistībā ar ilgmūžību, izmešiem un degvielas ekonomiju. Citi Wankel motora licenciāti, tostarp Mercedes-Benz un GM, nekad neievietoja savu konstrukciju ražošanā, jo radās inženiertehniskas un ražošanas problēmas, kā arī 1973. gada naftas krīzes rezultātā gūtās mācības.
Septiņdesmitie gadi automobiļu ražotājiem un pircējiem bija vētraini gadi, kad nozari ietekmēja tādi būtiski notikumi kā 1973. gada naftas krīze, stingrākas automobiļu emisiju kontroles un drošības prasības, pieaugošais Japānas un Eiropas automobiļu ražotāju eksports, kā arī inflācijas pieaugums un stagnējošais ekonomiskais stāvoklis daudzās valstīs. Palielinājās mazāka izmēra automobiļu popularitāte. Malaise laikmetā ASV tika izveidots subkompaktā automobiļu segments, kad tika laists klajā AMC Gremlin, kam sekoja Chevrolet Vega un Ford Pinto. Populārs bija universāla (kombi, break, kombi, universāla) virsbūves dizains, kā arī pieauga nekomerciālo pilnpiedziņas apvidus automobiļu pārdošanas apjomi.
20. gadsimta beigās ASV "lielais trijnieks" (GM, Ford un Chrysler) daļēji zaudēja savas vadošās pozīcijas, Japāna uz laiku kļuva par pasaules autobūves līderi, un automašīnas sāka masveidā ražot jaunās Āzijas, Austrumeiropas un citās valstīs.
Ievērojami pēckara parauga automobiļi:
1946-1958 GAZ-M20 Pobeda — padomju automašīna ar pilnu pontonu konstrukciju.
1947-1958 Standard Vanguard — britu masveidā ražots automobilis ar pontonu konstrukciju.
1948-1971 Morris Minor — agrīns pēckara automobilis, ko eksportēja visā pasaulē.
1953-1971 Chevrolet Bel Air un 1953-2002 Cadillac Eldorado Brougham — pirmās paaudzes automobiļu bija astes spārnu dizaina paraugi.
1955-1976 Citroën DS — aerodinamisks dizains un novatoriskas tehnoloģijas, ieguva trešo vietu kā 20. gadsimta auto
1959-2000 Mini — radikāls un novatorisks mazs automobilis, kas tika ražots četrus gadu desmitus; ieguva otro vietu kā 20. gadsimta auto
1960-1990 Volkswagen Brasília
1963-1989 Porsche 911 — sporta automobilis ieguva piekto vietu kā 20. gadsimta auto
1964-pašreizējais Ford Mustang — poniju automobilis, kas kļuva par vienu no laikmeta pārdotākajiem automobiļiem
1966. gadsimts- 20. gadsimta beigas Fiat 124 — itāļu automobilis, kas pēc licences tika ražots daudzās citās valstīs, tostarp Padomju Savienībā.
1966-1971 Subaru 1000 — viens no pirmajiem Japānā ražotajiem sedaniem, kurā izmantots boksera tipa dzinējs, priekšējo riteņu piedziņa un ieviesta "dubultā nobīdes locītava", kas savieno priekšējos riteņus.
1967 NSU Ro 80 — šī dizaina ķīļveida pamatprofils tika atdarināts turpmākajās desmitgadēs, atšķirībā no tā Wankel dzinēja.
60. gadu beigas — 80. gadu sākums Gurgel BR-800
60. gadu beigas — 80. gadu sākums Gurgel Supermini
1969 Nissan S30 — japāņu sporta automobilis
Lada Niva — pirmais masveidā ražotais pilnpiedziņas pilnpiedziņas automobilis. 1977. gads — mūsdienās Lada Niva — pirmais masveidā ražotais pilnpiedziņas pilnpiedziņas automobilis.
Mūsdienu laikmets
Par mūsdienu laikmetu parasti uzskata 40 gadus pirms pašreizējā gada. Mūsdienu laikmetā ir palielinājusies standartizācija, platformu koplietošana un datorizēta projektēšana, lai samazinātu izmaksas un izstrādes laiku, kā arī pieaugusi elektronikas izmantošana gan dzinēja vadības, gan izklaides sistēmās.
Daži īpaši mūsdienu sasniegumi ir priekšējās piedziņas un pilnpiedziņas izplatība, dīzeļdzinēja ieviešana un degvielas iesmidzināšanas sistēmas izplatība. Lielākā daļa mūsdienu vieglo automobiļu ir priekšpiedziņas monokoka vai viengabala konstrukcijas ar šķērsām novietotiem dzinējiem.
Mūsdienu laikmetā ir mainījušies arī virsbūves stili. Mūsdienu tirgū dominē trīs tipi — hečbeks, sedans un sporta tipa automobilis. Sākotnēji visos tajos uzsvars tika likts uz praktiskumu, bet mūsdienās tie ir pārtapuši par jaudīgiem luksusa klases krosoveriem SUV, sporta universāļiem un divdaļīgajiem lielajiem MPV. Pikapu (pickup truck) pieaugums ASV un apvidus automobiļu (SUV) izplatība visā pasaulē ir mainījusi autobūves seju, un šie "kravas automobiļi" iekarojuši vairāk nekā pusi no pasaules automobiļu tirgus. Tika ieviesta arī MPV klase (mazāki nekomerciāli pasažieru minivani), no kuriem vieni no pirmajiem bija franču Renault Espace un Chrysler minivenu versijas ASV.
Mūsdienu laikmetā strauji uzlabojās arī degvielas patēriņa efektivitāte un dzinēju jauda. Ar datorizētām dzinēja vadības sistēmām ir mazinājušās bažas par automobiļu izmešu emisijām.
Finanšu krīze 2007.-2008. gadā samazināja Chrysler, Toyota, Ford un Nissan vieglo automobiļu pārdošanas apjomu gandrīz par trešdaļu. Tā arī atņēma aptuveni ceturto daļu Honda pārdošanas apjoma un aptuveni septīto daļu General Motors pārdošanas apjoma.
Kopš 20. gadsimta beigām plaši pazīstami ir kļuvuši vairāki automobiļu un kravas automobiļu apbalvošanas konkursi, piemēram, Eiropas Gada automobilis, Japānas Gada automobilis, Ziemeļamerikas Gada automobilis, Pasaules Gada automobilis, Gada kravas automobilis un Starptautiskais Gada automobilis.
Izcili mūsdienu automobiļi:
1966-1992 Oldsmobile Toronado — pirmais modernā laikmeta amerikāņu automobilis ar priekšējo riteņu piedziņu, kā arī ieviesta elektroniskā bremžu pretbloķēšanas sistēma un gaisa spilvens.
No 1972. gada līdz mūsdienām Mercedes-Benz S-klase — sēdekļu drošības jostu spriegotājs un elektroniskā vilces kontroles sistēma.
No 1975. gada līdz mūsdienām 3. sērijas BMW — 3. sērija 17 reizes iekļauta žurnāla Car and Driver ikgadējā desmit labāko sarakstā.
1977. gads — mūsdienās Honda Accord sedans/sedans — japāņu sedans, kas kļuva populārs ASV.
1984. gads — mūsdienās Renault Espace — pirmais masveidā ražotais vienlaidus nekomerciālais MPV klases automobilis.
1986-2019 Ford Taurus — vidēja izmēra sedans ar priekšējo riteņu piedziņu, kas dominēja ASV tirgū 80. gadu beigās
1997. gads — tagad Toyota Prius — tika laists klajā Japānas tirgū un kļuva par populāru hibrīda elektromobili daudzos tirgos.
1998. gads — mūsdienās Ford Focus — populārs hečbeks un pasaulē vislabāk pārdotākais Ford automobilis.
2008-2012 Tesla Roadster-pirmais sērijveidā ražotais pilnībā elektriskais automobilis, kas spēj pārvietoties pa lielceļiem un tiek pārdots ASV mūsdienās. Pārdots aptuveni 2500 eksemplāru visā pasaulē.
2008-2013 BYD F3DM — pirmais sērijveida hibrīdautomobilis, kas spēj braukt pa lielceļiem, 2008. gada decembrī laists tirgū Ķīnā, pārdots vairāk nekā 2300 eksemplāru.
2009. gads — pašlaik Mitsubishi i-MiEV — pirmais sērijveida pilnībā elektrisks automobilis, kas spēj braukt pa autoceļiem, laists Japānā 2009. gada jūlijā autoparka klientiem un 2010. gada aprīlī — mazumtirdzniecības klientiem. Pārveidotās i-MiEV versijas Eiropā pārdod PSA Peugeot Citroën (PSA) kā Peugeot iOn un Citroën C-Zero.
No 2010. gada līdz pat šim laikam Nissan Leaf un Chevrolet Volt — attiecīgi 2010. gada decembrī laistais pilnībā elektriskais automobilis un spraudējhibrīds — ir pasaulē visvairāk pārdotie masveidā ražotie šāda veida transportlīdzekļi. Līdz 2015. gada decembrim Volt pārdošanas apjoms visā pasaulē pārsniedza 100 000. Nissan Leaf pārdošanas apjoms pasaulē janvārī sasniedza 300 000 vienību robežu. 2018. gadā, padarot Leaf par visu laiku vislabāk pārdoto elektromobili, kas spēj pārvietoties pa lielceļiem, pasaulē.
Ikoniski mūsdienu automobiļi:
1963.-1965. gads, Aston Martin DB5, ko izmantoja Džeimss Bonds filmā Goldfinger, pirmajā Džeimsa Bonda filmu franšīzes filmā. Šajā franšīzē, kas ilga, tika demonstrēti arī vēlākie Aston Martin sporta un tūrisma automobiļi.
1981.-1983. gads, DMC DeLorean no nerūsējošā tērauda ar bīdāmām durvīm, kas bija redzams filmu franšīzē "Atgriezties nākotnē".
Tangras kalni
Tangras kalni (bg, en) ir ap 30 km gara un līdz 7 km plata kalnu grēda Antarktikā, Dienvidšetlendas salu otrā lielākajā Livingstona salā. Izvietojusies salas dienvidaustrumos gar Brensfīlda šaurumu un stiepjas no Renjē raga ziemeļaustrumos līdz Barnāra ragam dienvidrietumos. Sastāv no trim kalnu masīviem: Frīzlenda grēda dienvidrietumos, Levski grēda vidusdaļā un Delčeva grēda ziemeļaustrumos. Grēda ir līdz 1700 m augsta; augstākā virsotne ir Frīzlends. Līdz 2001. gadam grēdai nebija nosaukuma. 2001. gadā tai piešķīra seno bulgāru un tjurku dievības Tangras (Tengri) vārdu. Kopš 2004./2005. gada sezonas grēdas ziemeļu piekalnē darbojas Bulgārijas vasaras lauka nometne Akademija.
Lietuvas statūti
Lietuvas statūti bija trīs 16. gadsimta likumu krājumi, kas Lietuvas lielkņazistes zemēs bija spēkā līdz 1840. gadam. 1529. gada pirmajai statūtu versijai sekoja 1566. un 1588. gada statūti. Oriģinālais teksts rakstīts lielkņazistes oficiālajā rutēņu valodā, kas vēlāk tulkota latīņu un poļu valodās.
Plašajā lielkņazistes teritorijā bija iekļautas zemes un kņazistes ar visdažādākajiem likumiem. Daļa bija balstīti baltu pagānu tradīcijās, citi nāca no senkrievu likumu krājuma. Pirmo likumu krājumu sagatavoja 1522. gadā, un tas stājās spēkā 1529. gadā. Otro, papildināto likumu krājumu pieņēma 1566. gadā. Ņemot vērā Ļubļinas ūnijas noslēgšanu, tika sagatavots un 1588. gadā pieņemts trešais likumu krājums. Šis likumu krājums lielā mērā ignorēja ūnijas izveidošanu, aizstāvot Lietuvas augstmaņu intereses.
Dubulis
Dubuļu ezers (arī Dubuļa ezers, Dūbuļs, Dūbulis, Dubola ezers) ir dzidrūdens ezers Krāslavas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies subglaciālajā vagā starp Geraņimovas Ilzas ezeru rietumos un Okras ezeru austrumos. Krasti zemi, ziemeļos — stāvi, dibens — smilšains, oļains, vietām lieli akmeņi, rietumu un dienvidaustrumu galos — dūņains, dūņu slānis līdz 2 m. Ezerā ietek strauts no Okras ezera, iztek uz Geraņimovas Ilzas ezeru. Mīt plaudis, līdaka, līnis, asaris, rauda, zutis, rudulis.
Kārlis Vīķis
Kārlis Vīķis (dzimis 1913. gada 19. jūlijā; miris 1938. gada 13. janvārī) bija latviešu jūrnieks, eksprezidentes Vairas-Vīķes Freibergas tēvs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1913. gada 19. jūlijā. Jau no 16 gadu vecuma braucis uz kuģiem. Karadienestu Vīķis pavadīja uz karakuģa "Virsaitis"
1937. gada 27. novembrī būdams uz tvaikoņa "Abgara", atstājis Rīgas ostu. Kuģi, kas atradies Atlantijas okeānā ar akmeņogļu kravu ceļā no Dancigas uz Montevideo, pārsteidzis spēcīgs orkāns. 4422 tonnas smago tvaikoni okeānā stipri svaidījuši spēcīgie viļņi. Kāds sevišķi liels un spēcīgs vilnis, veldamies pāri kuģa klājam, skāris vecāko matrozi Kārli Vīķi. No trieciena Vīķis palicis bezsamaņā guļot. No gūtajiem ievainojumiem K. Vīķis bija miris. Vīķim bija lauzts skausts un sadragāta galva. Tvaikonis „Abgara" nelaimes brīdī atradies iepretim Spānijas piekrastei. Jūrnieka K. Vīķa līķis apbedīts okeānā. Līķis tika iešūts zēģeļdrānā. Pēc īsa garīga akta, kurā piedalījās visa no darba brīvā kuģa komanda, Vīķa līķis ielaists okeānā. Līķim piestiprināja čugunu, lai tas ātrāk nogrimtu okeāna dzelmē.
Garstērdele (Bērzkalnes pagasts)
Garstērdele ir ciems Balvu novada Bērzkalnes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā 11 km no pagasta centra Bērzkalnes, 12 km no novada centra Balviem un 232 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.
Kārlis Vīķis
Dzīvesgājums
Atstājis atraitni Annemariju un 6 nedēļas veco meitu Vairu, kuru nemaz nebija redzējis, jo viņa piedzima dažas dienas pēc tam, kad tvaikonis "Abgara" atstāja Rīgas ostu.
Garstērdele (Bērzkalnes pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V471.
Kārlis Vīķis
Dzīvesgājums
Miris 1938. gada 13. janvārī.
Apkakles stērste
Apkakles stērste (Rhynchophanes mccownii) ir Arktikas stērstu dzimtas (Calcariidae) dziedātājputns. Tā ir vienīgā suga apkakles stērstu ģintī (Rhynchophanes). Sastopama Ziemeļamerikā (Kanādas dienvidos, ASV un Meksikā). Apkakles stērste ir gājputns, ligzdo areāla ziemeļu daļā, ziemo dienvidos.
Izskats
Apkakles stērste ir vidēji liels, kompakts zvirbuļveidīgais putns ar masīvu, konusveidīgu knābi un īsu asti. Ķermeņa garums 14—16 cm, svars 24—29 g. Aste balta, uz tās melns "T" (melns centrs un astes gals). Pirkstam, kas vērsts uz aizmuguri, ir garš nags kā piesis.
Ligzdošanas sezonas laikā tēviņš iegūst košu apspalvojumu: melnu galvas virsu un krūšu joslu, baltu pakakli, mugura pelēki svītrota, seja, kakls un vēders pelēki, uz spārniem sarkanbrūna šķērsjosla. Knābis melns. Ziemā tēviņi kļūst līdzīgi mātītēm — pelēkbrūni ar tumšām svītrām uz muguras un sāniem. Jaunie putni līdzīgi mātītei.
Uzvedība un barība
Gan ligzdo, gan ziemo atklātā ainavā, prērijā ar īsu zāli vai līdzenumos ar zāles ceriem un zemiem kaktusiem. Kā visas Arktikas stērstes vienmēr uzturas kādas ūdenstilpes tuvumā. Ārpus vairošanās sezonas uzturas lielos baros gan migrējot, gan ziemojot. Barojas uz zemes, skrienot vai ejot. Kukaiņus ķer arī īsā lidojumā. Apkakles stērste ir visēdāja. Barojas ar kukaiņiem (sienāžiem, tauriņiem, naktstauriņiem, skudrām u.c.) un zālaugu sēklām. Mazuļi tiek baroti ar kukaiņiem.
Ligzdošana
Vairošanās sezonā tēviņš ieņem ligzdošanas teritoriju, virs tās paceļoties gaisā (apmēram 10 m) un dziedot laižoties lejup, pēc tam atkal ceļas augšup un dziedot laižas lejup. Tēviņš dzied arī, sēžot koka zarā vai uz akmens. Ja teritorijai tuvojas cits tēviņš, tas tiek agresīvi padzīts. Ligzdo uz zemes kāda lielāka zāles cera vai krūma aizsegā. Ligzda tiek būvēta seklā iedobē, to būvē mātīte no sausas zāles, saknītēm un ķērpjiem, no iekšpuses izklāta ar dzīvnieku vilnu un lapiņām.
Dējumā 2—6 baltas vai gaišas, olīvzaļas olas ar brūniem vai lavandas krāsa raibumiem. Perē tikai mātīte, inkubācijas periods ilgst apmēram 12 dienas. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni lidot sāk apmēram 10 dienu vecumā, bet šajā vecumā galvenokārt pārvietojas skrienot, jo lidojums ir ļoti vājš. Vecāki turpina par tiem rūpēties vēl vairākas dienas. Arī pēc tam jaunie putni paliek kopā ar saviem vecākiem, vismaz 3 nedēļas.
Jūdži Sakakura
Jūdži Sakakura (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||6||0
Mana zeme deg
"Mana zeme deg" ir Latvijas īsmetrāžas spēlfilma, kas izdota 2016. gadā. Filmas režisors ir Rūdolfs Anže. Galvenās lomas filmā atveido Rūdolfs Anže, Uldis Anže, Annemarija Paula, Reinis Lūsis un Ričards Lakučs.
Filma saņēma Lielā Kristapa balvas nomināciju kategorijā "Labākā debijas filma".
Sižets
Filmā tiek parādīts kāda latviešu zēna liktenis Otrā pasaules kara laikā starp divām lielvarām.
Daila Mankusa
Daila Mankusa (dzimusi ) ir Latvijas vieglatlētikas trenere. Studējusi Latvijas Valsts Fiziskās kultūras institūtā. No 1967. gada strādā Saldus sporta skolā, no 1967. līdz 2009. gadam kā metodiķe, paralēli veicot arī treneres darbu. Kopā ar Juri Zilveru ir sporta biedrības "Liesma" vadītāja.
Trenējusi tādus sportistus kā Anita Liepiņa, Līga Velvere, Miks Arums, Andrejs Fomčenko.
Pašlaik trenē U-16, U-18 un U-20 Latvijas vieglatlētus.
Ludvigs (personvārds)
Ludvigs, agrāk Ludviķis, ir tradicionāls vīriešu personvārds daudzām tautām. Cēlies no franku ķēniņa Hlodviga vārda (*hlūdaz — "skaļš, slavens" un *wiganą — "karotājs"). Deminutīvā forma ir Ludis u.c.
Hokejs 1960. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
1960. gada Skvoveli ziemas olimpisko spēļu sacensības hokejā norisinājās no 1960. gada 19. līdz 28. februārim. Vienlaikus turnīrs bija arī 27. Pasaules čempionāts, kā arī 38. Eiropas čempionāts.
Armands Sīlītis
Armands Sīlītis (dzimis Cēsīs) ir latviešu elektroinženieris, pedagogs un Rīgas Tehniskās universitātes Cēsu studiju un zinātnes centra direktors. Rīgas Tehniskās universitātes Absolventu asociācijas valdes loceklis.
Biogrāfija
Dzimis Cēsīs, 1992. gadā. Pabeidza mācības Cēsu 2. vidusskolā, 2016. gadā absolvēja Rīgas Tehniskās universitātes Enerģētikas un elektrotehnikas fakultāti, iegūstot elektroinženiera kvalifikāciju.
Laikā no 2014. līdz 2016. gadam valdes priekšsēdētājs uzņēmumā SIA "SolarDot". Kopš 2016. gada strādā dažādos amatos Rīgas Tehniskā universitātes Cēsu filiālē un Cēsu novada skolās. Kopš 2017. gada strādā Rīgas Tehniskajā universitātē kā laboratorijas vadītājs un lektors, izveidojis inovāciju un prototipēšanas laboratoriju Cēsīs "theLAB Cēsis". Vada vairākas interešu izglītības nodarbības jauniešiem Latvijā. Kopš 2017. gada strādā Cēsu Bērnu un jauniešu centrā "Spārni". Kopš 2019. gada RTU filiāļu padomē ievēlēts par RTU Cēsu filiāles direktoru aizstājot priekšteci Alvi Sokolovu.
Kopš 2021. gada janvāra uzsācis studijas doktorantūrā ar promocijas darba tēmu "Regulējamas piedziņas sistēmas ar bezrievu maiņstrāvas dzinēju izpēte un izstrāde".
Ir Rīgas Tehniskās universitātes Absolventu asociācijas valdes loceklis; Vispasaules Elektroinženieru asociācijas IEEE biedrs.
Zinātniskās darbības virzieni: industriālā elektronika, bezrievu diznēji elektriskā piedziņa, viedās teoloģijas, elektromehāniskie pārveidotāji, maiņstrāvas un speciālās elektriskās mašīnas, energoelektronikas iekārtas un to vadības sistēmas. Uzrakstītas zinātniskās publikācijas angļu valodā.
Tilda Svintone
Katerīne Matilda Svintone (en, dzimusi ) ir britu aktrise.
Savas karjeras laikā saņēmusi vairākus apbalvojumus, tai skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu un BAFTA kino balvu. Tikusi nominēta arī trīs Zelta globusa balvām un piecām Ekrāna aktieru ģildes balvām. Par lomu filmā "Maikls Kleitons" (2007), Svintone saņēma Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise otrā plāna lomā, kā arī BAFTA kino balvu kā labākā aktrise otrā plāna lomā.
Savu karjeru sākusi, piedaloties vairākās britu eksperimentālajās filmās, kā "Karavadžo" (Caravaggio, 1986), The Last of England (1988), War Requiem (1989) un The Garden (1990). Par lomu filmā "Edvards II" (Edward II, 1991), viņa saņēma Venēcijas kinofestivāla Coppa Volpi balvu kā labākā aktrise. Tikusi nominēta Eiropas Kino balvai, par filmu "Orlando" (Orlando, 1992).
Svintone tika nominēta arī Zelta globusa balvai, par lomu filmā The Deep End (2001). Vēlāk piedalījusies tādās filmās kā "Vaniļas debesis" (2001), "Adaptācija" (2002), Young Adam (2003), "Konstantīns" (2005), "Neticamais stāsts par Bendžaminu Batonu" (2008), "Džūlija" (Julia, 2008), "Es esmu mīlestība" (2009), We Need to Talk About Kevin (2011), "Izdzīvo tikai mīlētāji" (2013), "Saules apžilbinātie" (2015), "Doktors Streindžs" (2016), "Mirušie nemirst" (2019) un "Atriebēji: Noslēgums" (2019). Pazīstama arī no Vesa Andersona filmām "Mēness lēkta karaļvalsts" (2012), "Viesnīca "Diženā Budapešta"" (2014), "Suņu sala" (2018), "Francijas Vēstnesis" (2021) un "Asteroīdu pilsēta" (2023).
Saviņa
Saviņa (sl) ir 102 kilometrus gara Savas kreisā krasta pieteka Slovēnijas centrālajā daļā.
Par upes sākumu uzskata Rinkas ūdenskritumu Saviņas Alpos. Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā. Ietek Savā pie Zidani Mostas ciema. Upes krastos atrodas Ceļe un Laško.
Šūcene
Šūcene ir ciems Balvu novada Bērzkalnes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Bērzkalnes, 4 km no novada centra Balviem un 225 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P35.
Caurspīdīgās zebrzivtiņas
Caurspīdīgās zebrzivtiņas, caurspīdīgo zebrzivtiņu ģints (Danionella) ir zebrzivju dzimtas (Danionidae) ģints, kas apvieno 4 saldūdens zivju sugas. Tās gandrīz visas savvaļā sastopamas Mjanmā, izņēmums ir Brahmaputras zebrzivtiņa (Danionella priapus), kas mājo Rietumbengāles štatā Indijā.
Nove Mesto pie Vāhas
Nove Mesto pie Vāhas ir pilsēta Slovākijā, Trenčīnas apgabala Nove Mesto pie Vāhas apriņķa centrs pie Vāhas upes.
Vēsture
Arheoloģiskajos izrakumos pie pilsētas atrasti visvecākie artefakti Slovākijas teritorijā, ap 270 000 gadu pirms mūsu ēras veci. Rakstos pirmoreiz minēta 1263. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums bija Vāgūjheja. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (98,1 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (56 %), nereliģiozi (23,3 %), luterāņi (13,8 %).
Nove Mesto pie Vāhas ir amerikāņu filozofa Ernesta Nāgela (Ernest Nagel, 1901-1985) dzimtā pilsēta.
Caurspīdīgās zebrzivtiņas
Zinātniskais nosaukums Danionella atvasināts no radniecīgās zebrzivju ģints zinātniskā nosaukum Danio, to pārveidojot deminutīvā (pamazināmā formā). Toties vārds Danio atvasināts no bengāļu valodas un latviski nozīmē "rīsa grauds", "rīsa lauks", "ļoti mazs".
Kopīgās īpašības
Visas šīs ģints zivis ir ļoti maza auguma un ir vienas no mazākajām saldūdens zivīm pasaulē. Vismazākā ģintī un vienlaicīgi viena no vismazākajām zivīm pasaulē, kā arī viens no vismazākajiem mugurkaulniekiem pasaulē, ir caurspīdīgā zebrzivtiņa (Danionella translucida), kuras ķermeņa garums ir 10—11 mm. Lielākā ģintī ir vampīrzivtiņa (Danionella dracula), kuras ķermeņa garums var sasniegt 17 mm.
Visām šīs grupas zivīm nav zvīņu, nav taustekļu un nav sānu līnijas, tās visas ir caurspīdīgas un tām visām cauri miesai var redzēt mugurkaulu un iekšējos orgānus. Dažām sugām uz astes stumbra ādas garenvirzienā ir gaišās krāsās, metāliski spīdīgas dekoratīvas svītras.
Bez nosaukuma
Filma saņēma Lielā Kristapa balvas nomināciju kategorijā "Labākā īsmetrāžas spēlfilma".
Sižets
Filmā tiek parādīti it kā nesaistīti ikdienišķi momenti, kurus vieno vēstījums par to, ka, ikdienā pasauli vērojot caur kameru, var nepamanīt svarīgo.
Astroturfings
Astroturfings jeb dažreiz astrotērfings (en) ir vēstījuma vai organizācijas (piemēram, politisko, reklāmas, reliģisko vai sabiedrisko attiecību) sponsoru maskēšanas prakse, lai radītu iespaidu, ka atbalsts nāk no vietējo dalībnieku puses. Tā mērķis ir radīt ticamību paziņojumiem vai organizācijām, nesniedzot informāciju par avota finansiālo saistību. Termins "astroturfings" ir atvasināts no zīmola AstroTurf, kura mākslīgais segums atgādina dabīgu zāli, no kā arī radies apzīmējums "grassroots" (vietējie dalībnieki). Tādējādi "īsta" jeb "dabiska" atbalsta vietā patiesībā pastāv "viltus" jeb "mākslīgs" atbalsts.
Definīcija
Politikas zinātnē astrotērfings tiek definēts kā process, kā censties uzvarēt vēlēšanās vai ietekmēt likumdošanas atvieglojumus sūdzībām, palīdzot politiskajiem dalībniekiem atrast un mobilizēt sabiedrības atbalstošo daļu, un ir paredzēts, lai radītu šķietamību par sabiedrības vienprātību tad, kad tādas nav. Astroturfings galvenokārt koncentrējas uz sabiedrības viedokļa ietekmēšanu, un to parasti finansē korporācijas un valdības struktūras, lai veidotu viedokļus.
Internetā astroturferi savas patiesās identitātes slēpšanai izmanto īpašu programmatūru. Dažreiz viens indivīds izliekas par vairākām personām, lai radītu iespaidu par plašu atbalstu sava klienta aģendai (darba un ideju plānam). Daži pētījumi liecina, ka astroturfings var mainīt sabiedrības viedokli un radīt pietiekami daudz šaubu, lai kavētu rīcību. Pirmajā sistemātiskajā pētījumā par astroturfingu Amerikas Savienotajās Valstīs, Oksfordas Universitātes profesors Filips N. Hauards secināja, ka internets ietekmīgajiem lobistiem un politiskajām kustībām krietni atvieglo mazu cietušo pilsoņu grupu aktivizēšanu, tām iegūstot nesamērīgi lielu ietekmi sabiedriskās politikas debatēs.
Efektivitāte
Grāmatā Grassroots for Hire: Public Affairs Consultants in American Democracy Edvards Volkers "astroturfingu" definē kā sabiedrības līdzdalību, kas tiek uztverta kā ļoti uzbudināta, kā krāpnieciska (apgalvojumi tiek attiecināti uz tiem, kas nav izteikuši šādus paziņojumus) vai kā elites izveidota kampaņa, kas uzdodas par masu kustību. Lai arī ne visas profesionālo vietējā līmeņa lobēšanas konsultantu kampaņas atbilst šai definīcijai, grāmatā konstatēts, ka elites sponsorētās vietējās kampaņas bieži vien ir nesekmīgas, ja tās nav pārredzamas attiecībā uz saviem sponsorēšanas avotiem un/vai nespēj izveidot sadarbību ar vēlēšanu apgabaliem, kuriem būtu kopīga interese noteiktā jautājumā. Kā piemēru Volkers min 'Working Families for Wal-Mart' lietu, kurā kampaņas caurspīdīguma trūkums noveda pie tās neveiksmes.
Paņēmieni
Viens no astroturfinga paņēmieniem ir vienas vai vairāku frontes grupu izmantošana. Šīs grupas parasti sevi pasniedz kā sabiedrības interešu pārstāvjus, bet faktiski strādā korporatīvā vai politiskā sponsora labā. Frontes grupas var pretoties likumdošanai un zinātniskai vienprātībai, kas kaitē sponsoru biznesam, uzsverot mazākuma viedokļus, raisot šaubas un publicējot korporāciju atbalstītu ekspertu pretprasības. Var izveidot arī viltus emuārus, kurus šķietami raksta patērētāji, bet faktiski vada komerciālas vai politiskas intereses. Dažas politiskās kustības ir mudinājušas sabiedrības locekļus sūtīt vēstules vietējo laikrakstu redaktoriem, bieži izmantojot copy-paste veida veidlapu, kas burtiski tiek publicēta desmitos laikrakstu.
Cits paņēmiens ir marionešu izmantošana, kad viena persona tiešsaistē izveido vairākas virtuālas personas, lai radītu sākotnējo atbalstu. Marionetes var publicēt pozitīvas atsauksmes par produktu, uzbrukt organizāciju kritiķiem, vai arī, izmantojot savu viltus identitāti, publicēt negatīvas atsauksmes un komentārus par konkurentiem. Astroturfinga uzņēmumi var maksāt darbiniekiem, atkarībā no tā, cik no viņu ierakstiem moderatori ir nobloķējuši. Algotie publikatori savu tiešsaistes personu pārvaldībai parasti izmanto personāla pārvaldības programmatūru, kas tiem ļauj uzturēt no piecām līdz pat septiņdesmit dažādām virtuālām personām. Tiešsaistes astrofurfings, izmantojot marionetes, ir Sybil uzbrukumu pret izplatītām sistēmām.
Farmācijas uzņēmumi var sponsorēt pacientu atbalsta grupas un vienlaikus mudināt viņus palīdzēt izplatīt viņu produktu. Emuāru autori, kuri saņem bezmaksas produktus, apmaksātus ceļojumus vai naktsmītnes, arī var tikt uzskatīti par astrofurfiem, ja šīs dāvanas netiek atklātas lasītājam. Arī analītiķu darbību var uzskatīt par astroturfingu, jo viņi bieži piesedz savus klientus, neatklājot viņu finansiālo saistību. Lai izvairītos no astroturfinga, daudzām organizācijām un presei ir politika attiecībā uz dāvanām, izmitināšanu un informācijas atklāšanu.
Willem II (futbola klubs)
Willem II ir profesionāls Nīderlandes futbola klubs no Tilburgas, kas spēlē Nīderlandes Pirmajā divīzijā (Eerste Divisie), valsts otrajā pēc līmeņa futbola līgā. Klubs ir dibināts kā Tilburgia. 1898. gadā pārdēvēts Nīderlandes karaļa Villema II vārdā. Mājas spēles komanda aizvada Karaļa Villema II stadionā, kura ietilpība ir 14 700 vietu.
Kluba futbolisti ir trīs reizes izcīnījuši Nīderlandes čempiontitulu un divas reizes kļuvuši par Nīderlandes (KNVB) kausa ieguvējiem. 1999.—2000. gada sezonā spēlēja UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā.
Vētras (Svētes pagasts)
Vētras (agrāk arī Vētrasmuiža un Imantas) ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Svētes pagastā. Izvietojusies pagasta vidusdaļā Svētes krastos 8,5 km no pagasta centra Svētes, 16 km no novada domes Jelgavā un 63 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Vētras muižas (Bewert Schwedhof) centru.
Sokratis Papastatopuls
Sokratis Papastatopuls (, Sokrátis Papastathópoulos, dzimis ) ir Grieķijas futbolists un Grieķijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) Sokratis pārstāv Grieķijas Superlīgas klubu Olympiacos.
2008. gadā Sokratis Papastatopuls tika atzīts par Grieķijas Superlīgas gada labāko jauno spēlētāju.
Sasniegumi
AC Milan
Borussia Dortmund
Arsenal
Jasuharu Sorimači
Nacionālā izlase
!Kopā||4||0
Saliņkalns
Saliņkalns ir ciems Smiltenes novada Virešu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 11 km no pagasta centra Virešiem, 35 km no tuvākās pilsētas Apes, 38 km no novada centra Smiltenes un 160 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V411, Gaujas krastā.
Ehiūri
Ehiūri (Echiura, syn. Echiurida) ir bezmugurkaulnieku dzīvnieku tips. Tas apvieno nelielu jūras tārpu grupu, kas agrāk tika uzskatīta par posmtārpu tipa klasi.
Morfoloģija
Ķermenis mīksts, nesegmentēts, līdzīgs cīsiņam. Garums no 3 līdz 25 centimetri. Ehiūriem ir garš neievelkams snuķītis, kurš ir klāts ar sariņiem, ar kuriem mutei tiek pievadītas barības daļiņas. Dzīvnieki spēj nomest snuķīti vai tā daļu, kura pēc paris nedēļām atkal ataug. Mute izvietota ventrālajā pusē pie snuķīša pamatnes. Aiz mutes ir divi vēdera sariņi, kas tiek izmantoti alu rakšanai. Ķermeņa aizmugurējais gals apjozts ar 1—2 sariņu gredzeniem, ar kuru palīdzību ehiūrs tīra savu patvēruma vietu. Ķermeņa sariņi tuvina ehiūrus posmtārpiem. Uz ķermeņa ādas ir dziedzeri, kuri izdala gļotas. Apjomīgā celomā ir izvietota cauruļveida zarna, kas nobeidzas ar tūpli. Pāra izvadorgāni ir metanefrīdiji un anālie maisi, kas nosēti ar skropstu piltuvēm — nefrostomiem. Anālie maisi ir raksturīgi ehiūru orgāni, tie veic elpošanas un izvadfunkcijas. Asinsrites sistēma ir vāji attīstīta; asinis — bezkrāsainas un satur amebocītus. Celomiskais šķidrums satur eritrocītus un leikocītus. Pieaugušajiem īpatņiem tajā ir arī dzimumšūnas. Celomiskais šķidrums pilda elpošanas, barošanās un izvadfunkcijas. Ehiūriem ir vēdera nervu stobrs, bet nav ne gangliju, ne arī specializētu maņu orgānu. Nervu sistēma sastāv no pierīkles nervu gredzena un vēdera stobra bez gangliju paplašinājumiem.
Vairošanās
Ehiūri ir divdzimumu organismi (Bonellia ģints pārstāvjiem dzīvnieku starpā ir visizteiktākais dzimumu dimorfisms). Apaugļošanās parasti ārēja. No oliņas izšķiļas kāpurs — trohofora.
Dzīvesveids
Ehiūri ir jūras organismi, kas pārsvarā dzīvo lielos dziļumos. Tie apmetas aizsargātās vietās; lielākā daļa ierokas smiltīs vai dūņās, kur dzīvo U-veida aliņās. Tāpat tie apdzīvo klinšu spraugas, tukšus gliemežvākus, jūras ežu čaulas u.c. patvēruma vietas. Barojas, ar snuķīti filtrējot detrītu. Urechidae dzimtas pārstāvji uztver baktērijas un barības daļiņas ar ķermeņa izdalīto gļotu palīdzību. Gļotas veido tīklveida caurulīti, kas aizpilda tārpa aliņu; ehiūrs peristaltiski savelkot ķermeni dzen caur to ūdeni. Pēc tam gļotu caurulīte tiek apēsta. Tika noskaidrots, ka caurulītes sieta poru izmēri ir 36—40 angstrēmi, jo tās laiž cauri albumīna molekulas, bet aiztur globulīna molekulas.
Sistemātika
Ir zināmas ap 150 ehiūru sugas. Vairākas morfoloģiskas pazīmes tos tuvina posmtārpiem, tajā pat laikā embriju agrīnās attīstības īpatnības tos tuvina moluskiem. Ehiūru fosilās atliekas nav daudz atrastas; pats agrākais fosilais materiāls attiecas uz karbonu. Tomēr U-veida aliņas, kas ir līdzīgas ehiūru slēptuvēm, ir zināmas jau no kembrija.
Sniega karaliene
Sniega karaliene (da) ir Hansa Kristiana Andersena pasaka, kas pirmoreiz tika publicēta 1844. gada 21. decembrī. Pasaka stāsta par zēnu vārdā Kajs, kura sirdī iekļūst troļļu ļaunā spoguļa lauskas, padarot viņu cietsirdīgu. Kaju nolaupa Sniega karaliene un aizved uz savu pili. Zēna labākā draudzene Gerda dodas viņu glābt.
Pasaka vairākkārt tika ekranizēta. 1963. gadā tā tika ierakstīta Latvijas Radio studijā. Pēc pasakas motīviem iestudēts Jāņa Lūsēna un Ineses Zanderes mūzikls ar tādu pašu nosaukumu.
Dildorado
Dildorado ir Zviedrijas popmūzikas grupa, kas tika dibināta 2000. gadā.
Mihalīna Supe
Mihalīna Supe (segvārds "Kaija", 1923-2022) bija nacionālās pretošanās kustības dalībniece Latgalē, Latvijas nacionālo partizānu apvienības (LNPA) komandiera Pētera Supes jaunākā māsa.
Dildorado
Vēsture
"Dildorado" 2000. gadā dibināja trīs grupas dalībnieki ar segvārdiem Captain, Horny & Misty pēc uzstāšanās Barselonā. Sākotnēji viņi bija pazīstami ar nosaukumu Los Amigos del Toro.
Mihalīna Supe
Dzīvesgājums
Dzimusi 1923. gada 1. janvārī Purvmalas pagastā mājās "Jaunais Dārzs" Vinca un Emīlijas Supes septiņu bērnu ģimenē. Pēc Latgales okupācijas viņas brālis Pēteris Supe mežā pie Stompakiem nodibināja Latvijas nacionālo partizānu apvienību (LNPA), un Mihalīna 1945. gadā pievienojās brāļa vadītajai grupai. 1945. gada jūlijā čekisti nodedzināja Supes ģimenes rentes māju Viļakas pagasta Aizgalienā un nošāva viņa vecākus Vincu un Emīliju Supes. Kad 1946. gada 1. aprīlī arī brāli Pēteri Supi Jaungulbenes pagastā nošāva partizānu rindās iesūtīts NKVD aģents, viņa darbojās vairākās citās nacionālo partizānu grupās Viļakas apkārtnes mežos - gatavoja ēst, mazgāja un lāpīja drēbes. 1946. gada 9. septembrī nošāva viņas māsu Genovefu. Pēc viņas drauga Arvīda Vīksniņa (“Jaunā”) nošaušanas Mihalīna Supe 1954. gada 26. aprīlī legalizējās, bet jau jūnijā viņu arestēja un piesprieda 25 gadus ieslodzījumā stingrā režīma nometnē Vorkutlagā, no kura atbrīvoja 1961. gada 6. aprīlī. No Vorkutas Latvijā Mihalīna jeb Mikiņa atgriezās 1964. gadā, sameklēja dvīņumāsu Broņislavu Bauskā un sāka strādāt sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumā VDK noteikto amatu robežās – par virtuves strādnieci, bet patiesībā bija prasmīga pavāre.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Mihalīnai Supei piešķīra nacionālās pretošanās kustības dalībnieka statusu, darbojās politiski represēto klubā "Rēta", mūža nogali viņa pavadīja pansionāta Derpele Bauskas filiālē.
Dildorado
Vēsture
Grupas pirmais albums tika izdots 2009. gadā. Albumā tika iekļauti trīs Hokana Lidbo dziesmas "Sailor boy" remiksi. Tas tika izdots ierobežotā tirāžā dzeltenā 12 collu vinila EP.
2011. gadā grupai pievienojās Sailor boy. Viņa pirmā uzstāšanās bija dziedāšana un spēlēšana kopā ar Ronaldu Makdonaldu videoklipā "I'm lovin' it".
2012. gadā grupa izdeva pretrunīgi vērtētu videoklipu, ko pavadīja dziesma "Sinners in the sun", kurā Sailor boy izģērbās un ņirgājās par pareizticīgo priesteri.
2013. gadā viņi izdeva grupas ABBA dziesmas "SOS" kaverversiju ar tās oriģinālo ģitāristu Janni Šaferu (Janne Schaffer). 2013. gadā kaverversija tika radīta ar grupas ABBA ģitārista Benija Andešona atļauju.
2013. gada 20. aprīlī, atbalstot LGBT kultūru ar Zviedrijas vēstniecības Latvijā atbalstu, grupa uzstājās darbojās klubs-bārs Golden Ģertrūdes ielā 33/35.
Čārlzs Sperdžens
Čārlzs Hedons Sperdžens (1834. gada 19. jūnijs — 1892. gada 31. janvāris) bija britu Reformātu Baptistu sludinātājs. Sperdžens vēl joprojām saglabā lielu ietekmi kristiešu vidū mūsdienās, kuru vidū viņš ir pazīstams kā "Sludinātāju Princis". Viņš bija izcils Reformātu Baptistu sludinātājs, kurš aizstāvēja draudzi no liberāliem un pragmatiskiem tā laika uzskatiem, pieturoties pie 1689. gada Londonas Baptistu ticības apliecības.
Dildorado
Vēsture
Grupas dziesma "United fruit" 2015. gadā tika izvēlēta par Stokholmas praida oficiālo dziesmu. 2015. gadā šī dziesma bija ne tikai praida himna, bet arī veltījums Stounvolas nemieriem.
Čārlzs Sperdžens
Sperdžens 38 gadus kalpoja kā mācītājs Ņūparkas ielas kapelā (un vēlāk Metropoles tabernaklā) Londonā. Viņš bija iesaistīts vairākos strīdos ar Lielbritānijas Baptistu Savienību, kuru viņš vēlāk atstāja atšķirīgo uzskatu dēļ. 1867. gadā viņš uzsāka labdarības organizāciju, kura aktīvi darbojas joprojām mūsdienās. Viņš arī nodibināja mācītāju koledžu, kura pēc viņa nāves tika pārsaukta par Sperdžena Koledžu.
Sperdžens ir autors daudzām grāmatām, komentāriem, svētrunām, autobiogrāfijai, žurnāliem, dzejām un dziesmām. Daudzas no viņa svētrunām tika pierakstītas viņam sludinot un pārtulkotas daudzās valodās. Sperdžena svētrunas dziļi uzrunāja viņa klausītājus un tās precīzi spēja izskaidrot Svēto Rakstu nozīmi. Viņa runas māksla spēja noturēt viņa klausītāju uzmanību un daudzi kristieši šodien atzīst viņa svētrunas par labākajām kristīgajā literatūrā.
Raiens Veske
Spēlētāja karjera
2011. gada vasarā Veske pievienojās Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindām, tās sastāvā kļūstot par vienu no līgas rezultatīvākajiem uzbrucējiem. 2012.—13. gada sezonu Veske aizvadīja Šellefteo AIK un Espo "Blues" rindās, taču tad noslēdza līgumu ar Zagrebas "Medveščak" vienību. 2014. gada maija sākumā noslēdza divu gadu vienošanos ar Minskas "Dinamo", savukārt 2016. gada rudenī pievienojās Čeļabinskas "Traktor".
Jāzeps Čamanis
Jāzeps Čamanis (1884—1964) bija latviešu katoļu garīdznieks un skolotājs. Izglītības ministra biedrs Ulmaņa valdībā (1934—1940).
Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 1. septembrī Bebrenes pagasta Dinģeļkalna mājās lauksaimnieku Jāņa un Marijas Čamaņu ģimenē. Mācījās Lašu pamatskolā, vēlāk Ilūkstes ģimnāzijā. 1903. gadā iestājās Kauņas Katoļu garīgajā seminārā, pēc tā absolvēšanas studēja Pēterburgas Romas katoļu garīgajā akadēmijā. No 1912. gada bija Jūrkalnes draudzes prāvests un pagasta skolu ticības mācības skolotājs. 1921. gadā bija Alšvangas katoļu draudzes priesteris.
Pēc 1934. gada 15. maija apvērsuma bija Ulmaņa 5. Ministru kabineta izglītības ministra biedrs (1934—1940), līdztekus bija Rīgas Sāpju Dievmātes baznīcas garīdznieks. Veicināja Latvijas Universitātes Romas Katoļu Teoloģijas fakultātes izveidošanu.
Neilgi pirms Latvijas okupācijas tika iecelts par Romas pāvesta galma prelātu. Kopā ar Latvijas sūtni Itālijā Arnoldu Spekki viņš 1945. gada oktobrī nodibināja Latvijas bēgļu palīdzības komiteju, kārtoja bēgļu pasu lietas Itālijas valdības iestādēs. Piedalījās Latvijas diplomātiskā dienesta darbinieku sanāksmē 1953. gada maijā Parīzē. Līdz mūža beigām sūtījis ikmēneša ziņojumus Latvijas sūtniecībai Londonā.
Miris 1964. gada 17. jūnijā Romā.
Kaupres pilskalns
Kaupres pilskalns atrodas Jēkabpils novada Ābeļu pagastā, Daugavas Ābeļu salu pašā ziemeļu galā pie Kauprenieku mājām. Pilskalna novietojums upes salā, nocietinājumu veids un īpaši mūrējuma paliekas nav raksturīgas tradicionālajiem Latvijas pilskalniem. Zināms, ka pēc Livonijas ordeņa sagrāves to 1599. gadā pārvaldīja Dinaburgas trakta stārasts Georgs no Līdinghauzenes, vēlāk Daugavas kreisajā krastā izveidojās tagadējā Ābeļu muiža.
Izvadorgānu sistēma
Izvadorgānu sistēma ir orgānu sistēma, ar kuru palīdzību organisms atbrīvojas no kaitīgiem vielmaiņas galaproduktiem. Izvadorgānu sistēma sastāv no urīnorgānu sistēmas, elpošanas orgānu sistēmas, gremošanas orgānu sistēmas un segaudu orgānu sistēmas — ādas. Šo orgānu kopums izvada no organisma ūdens pārpalikumu, vielmaiņas produktus, sāļus, kā arī organismā iekļuvušās vai izveidojušās indīgās vielas.
Kaupres pilskalns
Pilskalna apraksts
Pilskalns no pārējās salas atdalīts ar diviem vaļņiem un grāvi starp tiem. Lielākais valnis ir apmēram trīs metrus augsts. Ārējā valnī atrasts kaļķu javā likts radžu mūrējums, kas varētu liecināt par pilskalna vēlu datējumu. Ziņas par Kaupres mūra nocietinājumu ietvertas Latvijas viduslaiku piļu apkopojumā.
Izvadorgānu sistēma
No organisma šūnām tiek izdalīti metabolisma atkritumi, kas nonāk asinīs un ar tām tiek novadīti uz izvadorgāniem, ar kuru palīdzību tiek izvadīti no organisma. Ja izvadorgānu funkcijas ir traucētas, tad organismā uzkrājas katabolisma produkti, radot organisma vispārējo saindēšanos, kas smagākos gadījumos var beigties ar nāvi.
Organisma galveno attīrīšanas funkciju no vielmaiņas galaproduktiem veic urīnorgānu sistēma. Tās pamatā ir nieru darbība, kas attīra asinis no vielmaiņas galaproduktiem, koncentrējot tos urīnā. Ar urīnu no organisma izdalās vairāk nekā 80% šūnu katabolisma produktu. Katabolisma produktus izvada arī āda (ar sviedriem), plaušas (ar izelpoto gaisu), gremošanas sistēma (ar izkārnījumiem). Šiem orgāniem izvadīšana ir gan tikai blakusfunkcija, tie nevar aizstāt nieres kā galveno izvadorgānu.
Cilvēka urīnizvadorgānu sistēma
Cilvēka urīnizvadorgānu sistēma ir ļoti līdzīga visu mugurkaulnieku urīnizvadorgānu sistēmai.
Sistēmas uzbūve
Nieres (pāra orgāns) veic asiņu filtrāciju un ir urīnizvadorgānu galvenā struktūra. To filtrējošā pamatvienība ir nefrons, kurš sastāv no asinsvadu kamoliņa, nefrona kapsulas un nefrona kanāliņa. (Sīkāk par nieru uzbūvi skatīt rakstā Nieres.)
Nieres asinsvadi atrodas nieres priekšpusē. Pa nieru artērijām (labā nieres artērija, kreisā nieres artērija) asinis plūst uz nieri. Nieru artērijas zarojas un veido blīvu kapilāru tīklu. Nieru artērijās ir augsts asinsspiediens. Pa nieru vēnām (labā nieres vēna, kreisā nieres vēna) asinis plūst prom no nieres un ieplūst apakšējā dobajā vēnā. No nieres bļodiņas atiet urīnvads (pāra orgāns), kas savieno nieri ar urīnpūsli, no kura atiet urīnizvadkanāls(nepāra orgāns). Ja urīnpūslis ir piepildījies, urīnvadi aizveras. Urīnpūšļa izeju uz urīnizvadkanālu slēdz divi sfinkteri: tuvāk pūslim ir iekšējais slēdzējmuskulis, tuvāk kanālam ir ārējais slēdzējmuskulis.
Filtrācija
Filtrācija norisinās nefrona kapsulā, tā kausveida struktūrā (ieliekumā, ko sauc par nieres ķermenīti) atrodas kapilāru kamoliņš jeb glomeruls, kura kapilāru sienas ir daudz caurlaidīgākas nekā citu asinsvadu sienas. Pēc kapilāru kamoliņa kapilāri atkal savienojas un veido arteriolu (tā ir vienīgā vieta organismā, kur kapilāri no jauna veido arteriolu ). No kamoliņa izejošās arteriolas diametrs ir mazāks nekā kamoliņā ienākošās arteriolas diametrs, tādēļ kamoliņā rodas liels spiediens, kas nodrošina asiņu šķidruma plūsmu cauri kapilāru sienām. Daļa asins plazmas izfiltrējas nefrona kapsulā, šo filtrātu sauc par pirmurīnu, un tas satur ūdeni, glikozi, sāļus, aminoskābes, urīnvielu, bet nesatur olbaltumvielas un asinsķermenīšus. Apmēram ceturtā daļa asiņu, ko sirds sūknē katru minūti, nonāk nierēs, un desmitā daļa asins plazmas tiek izfiltrēta. Diennaktī veidojas aptuveni 180 litru pirmurīna.
Reabsorbcija
No 180 litriem pirmurīna 99 % tiek reabsorbēti asinīs, tādējādi tikai pusotrs litrs šī filtrāta diennaktī tiek izdalīts ar urīnu. No glomerula izejošā arteriola sazrojas kapilāros, tie apņem nefrona kanāliņu. No kanāliņā esošā pirmurīna visa glikoze un aminoskābes un daļa ūdens un sāļu uzsūcas atpakaļ asinīs.
Sekrēcija
No asinīm urīnā ar aktīvo vielu transportu (par vielu transportu skatīt rakstā Šūnas membrāna) tiek izdalītas (sekrēcija) vielas, kas neizdalījās filtrācijā, — medikamentu un hormonu šķeļprodukti un urīnskābe, tādējādi rodas sekundārais jeb īstais urīns, kas ieplūst urīna savācējkanāliņā un pēc tam nieres bļodiņā (ekskrēcija).
Nefronu darbības regulācija
Saražota urīna daudzums atkarīgs no tā, vai organismam vajag atbrīvoties no ūdens (hipotoniskas asinis jeb tajās ir par daudz ūdens) vai arī to saglabāt (hipertoniskas asinis jeb tajās ir par maz ūdens). Nefronu savācējkanāliņu ūdens caurlaidību regulē hormons vazopresīns, kuru ražo hipofīze un kurš iedarbojas uz savācācējkanāliņu epitēlijšūnām, palielinot to caurlaidību, kas nozīmē, ka no kanāliņiem izplūst vairāk ūdens un tas ieplūst atpakaļ asinīs. Kad asiņu konsistence ir normāla, hipofīzes stimulācija samazinās un tā savukārt samazina vazopresīna sekrēciju (urīna daudzums palielinās).
Urinācija
Urinācija ir urīna izdalīšanās, kas ir reflektoriska darbība. Kad urīnpūslis ir tukšs, simpātiskā nervu sistēma izraisa pūšļa atslābumu un iekšējā slēdzējmuskuļa saraušanos. Kad pūslis ir pilns, parasimpātiskā nervu sistēma izraisa pūšļa sienas saraušanos un iekšējā slēdzējmuskuļa atslābumu. Ārējā slēdzējmuskuļa saraušanās un atslābums ir pakļauts gribai, ar to cilvēks var novērst urīna izdalīšanos, līdz netiek sasniegta kritiskā robeža (pieaugušajam cilvēkam tā ir ap 500—700 ml pūslī). Nenobriedusi nervu sistēma vēl nespēj kontrolēt urīna izdalīšanos.
Leonas karaļu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Leonas karaļi no 910. gada, kad tika dibināta neatkarīga Leonas Karaliste. 1230. gadā tā tika sadalīta starp Kastīlijas karalisti un Portugāles grāfisti un turpmāk par Leonas karaļiem tika iecelti Kastīlijas karaļi. No 1517. gada visu tagadējo Spānijas teritoriju pārvaldīja viens karalis, taču atsevišķās karalistes vēl turpināja pastāvēt līdz 1715. gadam, kad tika izveidota Spānijas karaliste.
Leonas karaļu uzskaitījums ir turpinājums Astrūrijas karaļu uzskaitījumam.
30px Leonas Karaliste (910—1230) 30px
{{legend| orange | Astūru—Leoniešu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| red | Himenesu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| green | Ivreju dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
=== Kastīlijas kronis (Kastīlijas un Leonas karaliste) (1230—1516)  ===
{{legend| green | Ivreju dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue | Trastamaru dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
Discovery Investigations
Discovery Investigations bija polāro ekspedīciju sērija Dienvidu okeānā, ko par Britu Koloniju biroja līdzekļiem organizēja Discovery komiteja. Komiteja tika nodibināta 1918. gadā, bet ekspedīcijas tika organizētas laika posmā no 1924. līdz 1951. gadam. Ekspedīcijai tika izmantoti trīs kuģi: Discovery (1924—1931, bijušais Roberta Skota ekspedīcijas kuģis), William Scoresby (1927—1945) un Discovery II (1929—1951). Galvenais ekspedīciju mērķis bija zinātniski pamatot komerciālo vaļu medību izdevīgumu Dienvidu okeānā, kā arī paplašināt zināšanas Antarktikas okeanogrāfijā un ģeogrāfijā.
Hosē Ferrers
Hosē Visente Ferrers de Otero i Sintrons (es, dzimis, miris ) bija puertorikāņu aktieris un režisors.
Ferrera pirmā nozīmīgā loma bija 1947. gada lugā "Sirano de Beržeraks" (Cyrano de Bergerac), par ko viņš ieguva Tony balvu kā labākais lugas aktieris. Piedalījies arī lugas 1950. gada versijā, par ko viņš ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris. Viņš kļuva par pirmo Puertoriko un spāņvalodīgā valstī dzimušo Oskara saņēmēju.
Piedalījies arī filmās "Mulenrūža" (Moulin Rouge, 1952), The Caine Mutiny (1954), "Arābijas Lorenss" (1962), Ship of Fools (1965) un "Kāpa" (1984).
Hosē Ferrers ir tēvs aktierim Migelam Ferreram un tēvocis aktierim Džordžam Klūnijam.
Mežākas
Mežākas ir mazciems Krustpils pagasta vidusdaļā, Babraunīcas labajā krastā, pa kreisi no Spuņģēnu—Vilkukroga ceļa, 1 km uz ziemeļiem no Purniņiem. Ciems atrodas meža malā.
Ciema teritorijā atrodas zemnieku saimniecība "Mežākas", kas nodarbojas ar lopkopību. Ciemā dzīvo iepriekšējo saimnieku mantinieki un radinieki.