cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suntažu pagasts
Transports
Pagastu šķērso divi valsts 1. šķiras autoceļi - Rīga - Ērgļi (P4) un Inciems - Sigulda - Ķegums (P8), kā arī dzelzceļa līnija Rīga - Ērgļi (pagastā 1 stacija - Suntaži). Pagasta rietumu daļā, Juglas ciemā sākas valsts vietējās ( novada) nozīmes autoceļš V968 Jugla - Glāznieki - Turkalne - Ogre, kas ir īsākais attālums braucot no pagasta centra Suntažiem uz novada centru Ogri.
Pusleģendārie Zviedrijas karaļi
Pusleģendārie Zviedrijas ķēniņi bija zviedru vikingu kungi, par kuriem vēstīts ziemeļnieku sāgās (sagokungar) un hronikās, ko sarakstījuši Beovulfs, Rimberts, Brēmenes Ādams un Saksis Gramatiķis.
Preses nams
Preses nams ir 1978. gadā būvēta 22 stāvu augsta ēka Balasta dambī 2 Ķīpsalā Rīgā, kuras arhitekts ir Jānis Vilciņš. 2023. gadā Preses nama vietā plānoja atklāt daudzfunkcionāla centra 10 stāvu biroju ēkas kompleksu, kurā būs pieejami mazumtirdzniecības, sporta un medicīnas pakalpojumi, ēdināšanas zonas, kā arī futbola laukums uz ēkas piektā stāva jumta.
Vēsture
Ēka būvēta no 1973. līdz 1978. gadam. Tā tika būvēta speciāli preses izdošanas vajadzībām kā plašs komplekss, kas sastāvēja no 22 stāvu augstā LKP CK izdevniecības, laikrakstu un žurnālu redakciju korpusa un divstāvu tipogrāfiju piebūves, kuras jauda bija 1,5 miljardi iespiedvienību gadā.
1977. gadā pabeidza divstāvu korpusa būvi, kurā atradās LKP CK izdevniecības laikrakstu un žurnālu tipogrāfija, kurā izvietoja ofseta drukas iekārtas, bet augstceltne bija aprīkota ar pneimatisko pastu, kas ļāva nosūtīt tekstus un korektūras uz tipogrāfiju no jebkura augstceltnes stāva un saņemt no turienes izdrukas uz korektūru.
Pamela Andersone
Pamela Andersone (en; dzimusi Leidīsmitā, Britu Kolumbijā, Kanādā) ir kanādiešu aktrise. Vēl ir pazīstama kā modele, producente, rakstniece, aktīviste un bijusī statiste. Tika izvēlēta par vīriešu žurnāla Playboy 1990. gada februāra mēneša playmate. P. Andersone ir gan ASV, gan Kanādas pilsone. Filmējusies tādos seriālos kā Home Improvement, Baywatch un V.I.P.. 2010. gada pirmajā pusē piedalījās ASV dejošanas šova Dejo ar zvaigni 10. sezonas šovā. Viņa kopā ar savu partneri izgāja no šova tā 7. nedēļā.
Preses nams
Vēsture
Kopš 1978. gada ēkā atradās laikrakstu "Cīņa" (latviešu valodā, 4.—5. stāvā) un "Padomju Latvija" (krievu valodā, 6.—7. stāvā), "Padomju Jaunatne" (10. un 11. stāvā), vakara avīzes "Rīgas Balss" (latviešu un krievu valodā, atradās 8.—9. stāvā), "Lauku Avīzes", laikrakstu "Literatūra un Māksla", "Sports", žurnāla "Horizont", "Daugava" (literārais), "Dadzis" (satīriskais), "Ezītis" (bērnu), "Padomju Latvijas Komunists", "Padomju Latvijas sieviete" redakcijas. 17.-18. stāvos bija Glavļita cenzūras biroji, kas apskatīja visus izdevumu materiālus pirms gatavās izkārtojuma nodošanas drukāšanai.
Latvijas Komunistiskā partija ieguldīja apmēram divdesmit miljonus rubļu poligrāfiskās bāzes izveidē un Preses nama celtniecībā. Tajos laikos laikrakstu un žurnālu izdošana bija viena no ienesīgākajām nozarēm, kas deva peļņu ap 10 milj. rubļu gadā. Tādēļ LR Augstākās Padomes komisija Jāņa Škapara vadībā 1990. gada maijā piedāvaja šo īpašumu pārņemt Latvijas valsts labā, bet PSRS Ministru padome uzdeva Latvijas Republikas Ministru padomei nepieļaut, ka PSKP uzņēmumus, ēkas, iekārtas un citu mantu Latvijā izmanto citi resori un organizācijas, PSRS Iekšlietu ministrijai nodrošināt, ka tiek apsargātas PSKP ēkas, iekārtas un cita tai piederošā manta, kas atrodas Latvijā, pirmām kārtām LKP CK izdevniecības, Partijas vēstures institūta un partijas arhīva, Politiskās izglītības nama, LKP CK autobāzes ēkas.
Pārbūve
2017. gada jūnijā ēku no AS "Latvijas kuģniecība" meitas uzņēmuma SIA LASCO Investment iegādājās SIA PN Project, ko pārvaldīja Lietuvas nekustamā īpašuma un privātā kapitāla sabiedrība Lords LB Asset Management.
2020. gada aprīlī Rīgas pilsētas būvvalde izsniedza būvatļauju Preses nama kvartāla pirmās kārtas būvniecībai, tostarp bijušās Preses nama tipogrāfijas ēkas daļējai demontāžai. Pirmajā projekta attīstības posmā paredzēts izbūvēt biroju centru, tirdzniecības telpas ar futbola laukumu uz zemākās ēkas jumta un Holiday Inn viesnīcu augstceltnē.
2020. gada septembrī sākās bijušās tipogrāfijas ēkas nojaukšanas darbi. Arhitektu biroja “Arhis Arhitekti” un Dānijas Arrow Architects projektēto būvniecību par 76,8 miljoniem eiro īsteno uzņēmums “UPB”. Plānots, ka Preses nama kvartāla pirmās kārtas realizācija noslēgsies 2023. gadā.
Čonsijs Billapss
Čonsijs Rejs Billapss (en; dzimis Denverā, Kolorādo štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, pēc spēlētāja karjeras beigām — treneris. Šobrīd (2022) ir Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) kluba Portlendas "Trail Blazers" galvenais treneris. Spēlēja saspēles vadītāja pozīcijā. 2004. gada NBA čempions Detroitas "Pistons" sastāvā. Bijis ASV basketbola izlases dalībnieks, kuras sastāvā kļuvis par Pasaules čempionu 2010. gadā.
Viņa jaunākais brālis Rodnijs Billapss arī ir bijis profesionāls basketbolists, vienu sezonu spēlējis Latvijas basketbola līgā, pārstāvot BK Rīga (2005—2006). Pēc karjeras beigām agri pievērsies trenera darbam un 2021. gadā apstiprināts par brāļa Č. Billapsa asistentu Portlendas "Trail Blazers" treneru komandā.
Karjera
1997. gada NBA draftā viņu izraudzījās Bostonas "Celtics" ar kopējo 3. kārtas numuru.
2004. gadā Detroitas "Pistons" sastāvā kļuva par NBA čempionu, finālsērijā uzvarot Losandželosas "Lakers", Č. Billapss tika atzīts par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju. Vēl ir spēlējis Toronto "Raptors", Denveras "Nuggets", Orlando "Magic" un Minesotas "Timberwolves" sastāvā. Uz "Knicks" viņš pārgāja kā daļa no maiņas darījuma starp "Nuggets", "Knicks" un Minesotas "Timberwolves". Pirms 2011.—2012. gada sezonas pārgāja uz Losandželosas "Clippers". 2013. gadā atgriezās "Pistons", kuras sastāvā pēc vienas sezonas beidza profesionālā basketbola karjeru, par ko paziņoja 2014. gada septembrī pēc 17 NBA aizvadītām sezonām.
Kopā ar ASV izlasi izcīnīja uzvaru 2007. gada Amerikas čempionātā un 2010. gada Pasaules čempionātā.
2020. gada novembrī kļuva par Losandželosas "Clippers" galvena trenera Tairona Lū asistentu. 2021. gada jūnijā tika paziņots, ka Č. Billapss kļūs par Portlendas "Trail Blazers" galveno treneri.
Tonijs Allens (basketbolists)
Entonijs Allens (dzimis Čikāgā, ASV) ir profesionāls amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja,  uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2014) pārstāv NBA klubu Memfisas "Grizzlies". 2004. gada NBA draftā viņu Bostonas "Celtics" izvēlējās ar kopējo 25. kārtas numuru pirmajā kārtā.
Karjera
2004. gada NBA draftā T. Allenu ar kopējo 25. numuru izvēlējās Bostonas "Celtics". Savā debijas sezonā viņš guva 6,4 punktus, izcīnīja 2,9 atlēkušās bumbas un bija trešais labākais līgā pārtvertajās piespēlēs - 2,89. T. Allens iekļuva debitantu izlasē visu zvaigžņu mačā jaunajiem spēlētājiem.
Nākamajā sezonā T. Allens izlaida lielu spēļu skaitu gada pirmajā pusē. Tas bija gan labā ceļgala savainojuma, gan iesaistīšanās incidentā pie kāda nakstkluba dēļ. T. Allens mačā pret Indianas "Pacers" pēc bumbas trieciena grozā no augšas neveikli piezemējās, savainojot ceļgalu. Basketbolistam bija nepieciešama ķirurģiska iejaukšanās, kuras dēļ viņš izlaida atlikušās sezonas daļu. Tajā sezonā T. Allens vidēji mačā guva 11,5 punktus, izcīnīja 3,8 atlēkušās bumbas, kā arī vidēji spēlē pārķēra 1,48 pretinieku piespēles. Pēc savainojuma sadziedēšanas T. Allens vairs nespēja sasniegt iepriekšējo atlētisma līmeni. 2008. gadā T. Allens kļuva par NBA čempionu.
T. Allens parakstīja jaunu līgumu ar "Celtics". Tas paredzēja, ka basketbolists komandas sastāvā būs vēl divas sezonas, kuru laikā nopelnīs 5 miljonus ASV dolāru. 2010. gada jūlijā viņš parakstīja līgumu ar Memfisas "Grizzlies".
Privātā dzīve
T. Allenam ir divas māsas - Ebonija un Dominika, kā arī brālis Raiens. Brīvajā laikā viņš ir iecienījis mūzikas klausīšanos, bieži piedalās arī "Celtics" organizētajās labdarības akcijās. Komandas biedri viņu nodēvējuši par "Gucci".
Cepamais pulveris
Cepamais pulveris ir ķīmisks mīklas irdinātājs, kas sastāv no skābu un sārmainu vielu, kā arī inertas vielas pulverveida maisījuma — parasti no vienādās daļās sajauktas dzeramās sodas, citronskābes un cietes vai miltiem. Bieži cepamajam pulverim pievienotas citas vielas, piemēram, difosfāti. Sodai un citronskābei savstarpēji reaģējot, mīklā rodas ogļskābās gāzes burbulīši. Inerto vielu pievieno, lai tā uzsūktu mitrumu un aktīvās vielas nesāktu reaģēt priekšlaicīgi. Cepamais pulveris, tāpat kā raugs, liek mīklai izcelties, taču darbojas ātrāk kā raugs, tāpēc to izmanto mīklās, kas nav pietiekami elastīgas, lai ilgstoši sevī noturētu gāzi, kā arī gadījumos, kad nav vēlama rauga radītā garša. Gadījumos, kad mīkla ir ļoti skāba, cepamajā pulverī esošās skābes var neizreaģēt, radot nepatīkamu piegaršu, tāpēc šādos gadījumos pievieno papildu daudzumu sodas. Cepamo pulveri var aizstāt, pievienojot dzeramajai sodai kādu skābi saturošu produktu, piemēram, kefīru, jogurtu, rūgušpienu, etiķi vai citronu sulu. Atšķirībā no cepamā pulvera, šādā maisījumā reakcija notiek ātrāk, tāpēc mīkla ātri jāizcep, turklāt, pievienojot par daudz sodas, arī šajā gadījumā var rasties nepatīkama piegarša. Tāpat daudzos gadījumos cepamo pulveri var aizstāt ar briežraga sāli.
B. B. Kings
Railijs B. Kings (Riley B. King, dzimis, miris ), pazīstams arī kā B. B. Kings (B. B. King) bija viens no vispazīstamākajiem amerikāņu blūzmeņiem. Žurnāls Rolling Stone viņu ir atzinis par trešo visu laiku labāko elektroģitāristu pasaulē. Par vienu no viņa īpaši slavenākajām kompozīcijām tiek uzskatīta The Thrill Is Gone (1969).
Tāpat kā daudzi citi blūzmeņi, viņš sāka savu profesionālo karjeru kā lauksaimnieks — nomnieks (graudnieks), bet ģitāru spēlēja brīvā laikā. 1940. gadu beigās viņš pārcēlās uz kādu Memfisas piepilsētu, kur vadīja savu radiopārraidi, uzstājoties kā Blues Boy ("Blūza puisis"), kas ar laiku saīsinājās līdz "B. B.". Savas pirmās dziesmas 1950. gadu sākumā viņš dziesmas ierakstīja mazā firmā ar nosaukumu RPM. Līdz pat savas dzīves beigām Kings uzstājās vairāk nekā simt reižu gadā. Savas ģitāras viņš sauca par "Lusillu".
Cjiņu dinastija
Cjiņu dinastija bija Ķīnas dinastija, kas valdīja Ķīnā no 221. gada p.m.ē. līdz 206. gadam p.m.ē., laikā no Džou dinastijas galīgās krišanas un līdz Haņu dinastijas izveidošanai. Lai arī pār Ķīnu tā valdīja neilgus 15 gadus, Cjiņu dinastija bija pirmā, kuras valdnieks pieņēma imperatora titulu un iedibināja valsts pārvaldes modeli, kam sekoja visas turpmākās Ķīnas dinastijas.
Dinastijas sākums
Cjiņ valsts pirmsākumi meklējami jau Pavasara un Rudens periodā. Dinastijas oficiālais aizsācējs, karalis Ciņs Džao Sjanvans (秦昭襄王, Qín Zhāoxiāng Wáng) jau 51 gadu valdīja Cjiņu valstī (no 306. gadā p.m.ē.), līdz viņam izdevās pilnībā sagraut Džou valsti, tāpēc kā oficiālu Cjiņu dinastijas sākumu pieņem nākamo Cjiņa Džao Sjanvana valdīšanas gadu, t. i., 255. gadā p.m.ē.
Impērija
Cjiņu dinastijas vara Ķīnā nodibinājās 221. gadā p.m.ē., kad ar Cjiņu uzvaru beidzās vairākus gadsimtus ilgušais Karojošo valstu periods. Cjiņ šajā cīņā uzvarēja, lielā mērā pateicoties savas valsts centralizētajam un militarizētajam pārvaldes modelim, kas tagad tika ieviests visā valstī.
246. gadā p.m.ē. Cjiņ tronī kāpa deviņus gadus vecais Jin Džens, kurš 221. gadā p.m.ē. pasludināja Cjiņu impērijas izveidošanu. 38 gadus vecais Jin Džens turpmāk valdīja ar valdnieka vārdu Cjiņs Šihuans (Pirmais Cjiņu imperators).
Valsts bija sadalīta 36 provincēs, kuras kopīgi pārvaldīja civilais un militārais gubernators. Iekaroto teritoriju pārvaldīšanai ieviesa autoritāru valdības modeli, vienotu rakstību un mēru sistēmu; uzsāka Lielā Ķīnas mūra celtniecību. Lai valsts varētu tieši kontrolēt zemnieku masas, imperators atcēla feodālo aristokrātu un lielo zemes īpašnieku privilēģijas. Viņa valdīšanas laikā notika karagājieni uz dienvidiem, iekarojot zemes līdz pat mūsdienu Vjetnamai.
Lai nostiprinātu arī intelektuālo kontroli, 213. gadā p.m.ē. Cjiņs Šihuans pavēlēja nogalināt zinātniekus un sadedzināt visas grāmatas, īpaši konfuciānisma grāmatas, izņemot medicīnas un citu praktisko zināšanu tekstus.
Smagā nodokļu nasta, brutālā pārvaldes forma un vāja imperatora kāpšana tronī pēc Cjiņa Šihuana nāves 210. gadā p.m.ē. izraisīja sacelšanos, kas 207. gadā p.m.ē. gāza Cjiņu dinastiju no varas, un nākamajā gadā varu valstī pārņēma Haņu dinastija.
Ziemeļrietumanglija
Ziemeļrietumanglija  (en) ir reģions Anglijas rietumos. kurā ietilpst piecas ceremoniālās grāfistes, kā arī daži unitārie un municipālie rajoni. Reģiona administratīvie centri ir Liverpūle un Mančestra.
Rietummidlenda
Rietummidlenda ( angļu: West Midlands ) ir reģions Anglijas rietumos. Tā administratīvais centrs ir Birmingema. Reģiona lielākās pilsētas ir Koventri, Vulverhemptona, Solihala, Satonkoldfīlda, Dadlija. Reģions ir sadalīts sešās grāfistēs — Herefordšīra, Šropšīra, Stefordšīra, Vorikšīra, Rietummidlenda, Vusteršīra.
Rietummidlenda ir ir otrs etniski daudzveidīgākais reģions aiz Lielās Londonas reģiona.
Rietummidlendā atrodas arī Viljama Šekspīra dzimtā pilsēta Stretforda pie Eivonas, bet Birmingemā bērnību pavadījis Džons Ronalds Rūels Tolkīns.
Artūrs Silagailis
Viņa brālis Guntars Silagailis arī ir profesionāls futbolists.
Savu karjeru viņš iesāka vietējā Rēzeknes klubā Dižvanagi (vēlāk pārsaukts par SK Blāzma).
2009. gada februārī viņš parakstīja līgumu ar Ukrainas augstākās līgas klubu Krivijrigas "Krivbas", taču tajā nospēlēja tikai 6 spēles.
2010. gada martā pievienojās FK Ventspils.
2010. gada vasarā Artūrs parakstija līgumu ar albāņu klubu KF Tirana. Šā kluba rindās viņš debitēja 2010. gada 13.septembrī čempionāta spēlē pret KS Bylis Ballsh nopelnot dzelteno kartīti.
Kazdangas pils
Kazdangas pils (de) ir muižas kungu māja Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagasta Kazdangā. Līdz 1920. gada agrārajai reformai piederēja Manteifeļu dzimtai.
Vēsture
Kazdangas muižas kungu māja ir celta 1800.—1804. gados klasicisma stilā, projekta autors Johans Georgs Ādams Berlics. Muižas kompleksā ietilpa saimniecības un dzīvojamās ēkas, tajā skaitā, Kavalieru nams, kalpu māja, muižkunga dzīvojamā māja, lopbarības tornis, trīslaidumu tilts pāri gravai, zirgu stallis, kas veidoja arhitektoniski vērtīgu ansambli. 1905. gada revolūcijas laikā muižas kungu māju nodedzināja, ugunsgrēkā gāja bojā ievērojamas mākslas un dokumentālas vērtības. Muižas īpašnieks barons fon Manteifels no 1907. līdz 1914. gadam to atjaunoja pēc vācu arhitekta un neoklasicisma teorētiķa Paula Šulces-Naumburga (Paul Schultze-Naumburg) projekta.
Pirmā pasaules kara gados pili atkal izpostīja. Pēc 1920. gada Latvijas agrāras reformas muižas ēkas un zeme pārgāja valsts īpašumā. No 1922. gada pilī atradās lauksaimniecības skola, pēc 1925.-1927. gadu pārbūves 1930. gadā pilī izveidoja Kazdangas lauksaimniecības tehnikumu, vēlāk Kazdangas profesionālo vidusskolu. 2009. gadā skolu slēdza un ēka iekārtoja Kazdangas pils muzeju un Tūrisma informācijas centru.
Muižas komplekss
Kazdangas pils joprojām tiek uzskatīta par vienu no krāšņākajiem klasicisma stila paraugiem Kurzemē. Tās projektā un plānojumā ir saskatāmas daudzas līdzības ar Mežotnes pili. Tās restaurācija 20. gadsimta sākumā tiek uzskatīta par vienu no pirmajām zinātniskajām restaurācijām Latvijā.
Uz pili pāri Alokstes upei ved akmens tilts. Upes otrā krastā ir saglabājušās vairākas agrākā muižas kompleksa ēkas: kalpu māja, staļļi, pārvaldnieka māja un klētis. Blakus pilij atrodas Kavalieru nams kurš var lepoties ar labi saglabātu interjeru: baroka stila kāpnēm un ornamentēta parketa grīdām.
Dangerous
Dangerous ir amerikāņu mūziķa Maikla Džeksona astotais studijas albums. Tas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Epic Records. Billboard 200 topā albums debitēja pirmajā vietā, šajā pozīcijā tas noturējās četras nedēļas pēc kārtas. Visā pasaulē albums ticis pārdots vairāk nekā 32 miljonos kopiju. Tas tiek uzskatīts visu laiku veiksmīgāko new jack swing stila albumu.
Putnkopības saimniecība "Zaķumuiža"
Valsts šķirnes putnkopības saimniecība "Zaķumuiža" bija 1949. gadā dibināta putnkopības saimniecība Zaķumuižā.
Vēsture
1949. gadā Ropažu pagasta Zaķu ciemā nodibināja lauksaimniecības arteļus "Upmala" un "Līči". 1974. gadā nodibināja Šķirnes putnu audzētavu "Savienība", bet 1985. gadā Valsts šķirnes putnkopības saimniecību "Zaķumuiža".
1994. gadā putnkopības saimniecību privatizēja, sadalot to vairākās daļās. Inkubatora ceha nekustamo mantu privatizēja SIA firma "Molilat", bet līgumu par pieaugušo putnu ceha "Liepas" nomu ar izpirkumu noslēdza ar SIA "AR-RO". Jau 1995. gadā šo līgumu lauza un 2001. gadā cehu otrreiz privatizēja SIA "MLC" (Mārupes lauksaimniecības centrs).
Alfrēds Lielais
Alfrēds Lielais (ang vai Ælfrǣd, en) (849-899) bija anglosakšu Veseksas karalistes karalis (no 871) un visu anglosakšu karalis (no 886) no Veseksu dinastijas, kuram izdevās apvienot gandrīz visas anglosakšu valstis.
Viens no karaļa Alfrēda devumiem kultūrā bija Orosija (ap 385-418) "Septiņas vēstures grāmatas pret pagāniem"  tulkojums no latīņu valodas, pievienojot sava laika aktualitātes, ieskaitot Vulfstana no Hedebijas stāstu par viņa ceļojumu uz Truso un aistu zemes un tautas paražu aprakstu. Tas ir viens no pirmajiem detalizētajiem baltu cilšu kultūras aprakstiem rakstītajās vēstures grāmatās.
Biogrāfija
Dzimis tagadējās Anglijas dienvidos t.s. "Heptarhijas" laika beigu posmā kā Veseksas ķēniņa Ezelvulfa (Ethelwulf) jaunākais dēls. 871. gadā pēc sava brāļa Ezelreda I nāves kļuva par Veseksas ķēniņu. Šajā laikā Britānija pārdzīvoja nepārtrauktus dāņu vikingu uzbrukumus un sirojumus, kas no austrumu piekrastes spiedās arvien tālāk iekšzemē. Sākotnēji Alfrēdam izdevās noslēgt ar dāņiem mieru. Bet tas turpinājās tikai piecus gadus - līdz 878. gadam, kad dāņi atjaunoja savus sirojumus. Tajā pat gadā Alfrēds savāca karaspēku un sakāva dāņus, ieņemot arī viņu cietoksni (vēsturnieki domā, ka tā bijusi Edingtona). Nākamos 14 gadus Alfrēds ziedoja savas valsts nostiprināšanai un attīstībai. Kad Alfrēds jutās jau pietiekami nostiprinājis valsti, viņš sāka paplašināt tās robežas un 886. gadā ieņēma Londonas pilsētu. Drīz pēc tam viņu atzina par visu anglosakšu karali.
Literatūra
9780521803502
Hidajets Turkoglu
Hidajets "Hedo" Turkoglu (tr, izrunā: ; dzimis Stambulā, Turcijā) ir bijušais turku basketbolists, spēlēja vieglā uzbrucēja pozīcijā, bijušais Turcijas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) pārstāv NBA klubu Orlando "Magic".
Profesionāļa karjeru uzsāka 1996. gadā Turcijas līgas kluba Stambulas "Efes Pilsen" sastāvā. 2000. gada NBA draftā viņu izraudzījās Sakramento "Kings" ar kopējo 16. kārtas numuru.
Kopā ar Turcijas izlasi izcīnīja sudraba medaļu 2001. gada Eiropas čempionātā un 2010. gada Pasaules čempionātā, abi turnīri notika Turcijā. 2010. gada Pasaules čempionātā viņš tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē.
Galminieces (glezna)
"Galminieces" jeb "Felipes IV ģimene" (Las Meninas, La familia de Felipe IV, 1656) ir, iespējams, visslavenākā spāņu mākslinieka Djego Velaskesa glezna, viena no visnozīmīgākajām problēmgleznām mākslas vēsturē. Gleznai ir īpatnēja kompozīcija — tās centrā atrodas kroņprincese Margarita ar savām galma dāmām, punduri un suni, savukārt aiz princeses un viņas pavadonēm redzams pats mākslinieks, kurš glezno dibenplānā esošajā spogulī redzamo karaļpāri. Šī ir vienīgā glezna, kurā Velaskess attēlojis pats sevi.
Radīšanas vēsture
Glezna tika pabeigta 1656. gadā. To augsti vērtēja karaliskā ģimene (karalis Felipe IV un viņa sieva Austrijas Marianna). Karaļpāris nereti apciemoja mākslinieku viņa darbnīcā, ar viņu sarunājās un vēroja viņu gleznojam; tādējādi Velaskesam arī radās ideja attēlot sevi strādājam darbnīcā, kurā ieradušies arī karaliskie viesi. Velaskesa darbnīca bija plaša telpa vecajā Madrides Alkasarā — iepriekš tā bija bijusi prinča Baltasara Karlosa privātā istaba.
Apraksts
Gleznas kreisajā malā attēlots Velaskess, kurš glezno karali Felipi IV un viņa sievu Austrijas Mariannu. Viņi redzami spogulī, kas atrodas māksliniekam aiz muguras. Uz Velaskesa drēbēm redzams sarkans krusts, Santjāgo ordeņa zīme. Gleznas centrā savukārt redzama infante Margarita, karaļpāra pirmdzimtā meita, piecus gadus veca. Margarita ir Velaskesa visbiežāk gleznotā karaliskās ģimenes locekle (pirmajā gleznā viņa attēlota divu gadu vecumā). Infantai ūdeni sniedz Marija Augustina Sarmiento de Sotomajora, viņas galma dāma. Otras galminieces vārds ir Isabela De Velasko. Blakus viņām atrodas pundure Mari Barbola, kas vienmēr pavadīja princesi. Blakus Mari Barbolai ir vīriešu kārtas punduris, kas uzlicis kāju sunim (mastifam). Pie sienas atrodas vairākas lielas gleznas. Divas no tām gleznojis Velaskesa znots Maso, un tajās attēlotas ainas no Ovidija "Metamorfozēm".
Kompozicionāli glezna ir proporcionāla un smalka: tās centrā atrodas infante, un abas galma dāmas ir noliekušās uz viņas pusi. Tieši infanti apspīd visvairāk gaismas; perifērijā esošie tēli, arī pats Velaskess, atrodas ēnā. Ieskatoties rūpīgāk, visi gleznas tēli tomēr ir vērsti uz punktu ārpus gleznā attēlotā, t.i., karaļpāri (viņus glezno mākslinieks, un arī Margarita ieradusies pie viņiem). Grūti pateikt, kāda nozīme šajā gleznā piešķirta tās aplūkotājam: vai nu tas no gleznas pilnībā izslēgts (t.i., viņa vietā atrodas karaļpāris), tātad glezna ir pilnībā noslēgta, vai arī viņš atrodas pa labi no karaļa, kas savukārt nozīmētu, ka vērotājs labi pazīst karalisko ģimeni. Pēdējo versiju ticamu dara tas, ka arī infante un viņas pavadones skatās uz iedomāto skatītāju.
Interpretācijas
Slavenais spāņu kubists Pablo Pikaso 1957. gadā uzgleznoja veselu "Galminieču" interpretāciju sēriju. Daļa no šiem darbiem patlaban aizņem lielu telpu Pikaso musejā Barselonā.
Panku subkultūras vēsture
Septiņdesmito gadu beigās un astoņdesmito gadu sākumā televīzijas sarunu šovi sāka uzaicināt pankmūzikas grupas, izmantojot jauniešu lielo interesi par šo mūziku. Šī plašsaziņas līdzekļu attieksme pret pankroka kultūru turpināja attīstīties, piedēvējot panku jauniem mūzikas, mākslas un dzīvesveida stiliem pat tad, ja tiem nebija ne mazākās saistības ar panku kultūru. Astoņdesmito gadu sākumā ar vārdu "panks" tika apzīmēta gandrīz vai katra jauna vai pagrīdes grupa. Kā panku grupas mūzikas un attieksmes ziņā īpaši tika izceltas jaunās grupas, kaut arī šo grupu mūzikā bija mazāk no pankroka un vairāk no jaunā viļņa, gados attīstījās vairāki apakšžanri, kas radīja savu interpretāciju par to, kas ir pankroks. Savienotajās Valstīs parādījās smagais pankroks. Šī, jaunā stila skanējums bija daudz profesionālāks par pankroku, bet tas nezaudēja pankrokam raksturīgo agresivitāti.
Desmitgades sākumā ne visai veiksmīgs britu uzņēmējs Malkolms Maklarens, atrodoties Ņujorkā, ievēroja jaunu kustību un saprata tās potenciālu. Viņš aptvēra, ko šāda jauniešu kustība varētu izdarīt viņa dzimtenē Anglijā. Jāpiebilst, ka viņu vairāk vadīja tīri finansiāla ieinteresētība. Un tā Maklarens kā menedžeris izveidoja vairākas panku grupas gan Savienotājās Valstīs, gan Anglijā. Viņa pamatdoma bija šokēt sabiedrību un tādējādi iegūt popularitāti. Pirmais viņa veiksmīgais projekts, kas pārspēja visas cerības, bija Sex Pistols.
Septiņdesmito gadu beigās Sex Pistols bija izveidojusies par mainstream grupu. Anglijā jaunieši ļoti pievērsās šai kustībai, tādējādi krasi noliedzot pastāvošo iekārtu. Anglijā panku subkultūras uzplaukumam bija vairāki sociāli iemesli. Lielākā daļa panku Anglijā nāca no vidusšķiras strādnieku ģimenēm, kuru stāvoklis šajā laikā bija slikts. Jaunieši gribēja radikāli mainīt iesīkstējušo britu sabiedrību. Tas bija jauniešu protests, sava veida dumpis. Iespējams, arī šī ir viena no visiem pankiem raksturīgajām idejām — dumpis pret pastāvošo netaisnīgumu, meliem (ko var atrast jebkurā laikā un jebkurā sabiedrībā). Strauji radās aizvien jaunas grupas, pat speciāli apģērbu veikali, kuros varēja iegādāties dažādus panku atribūtus. Tomēr ilgi tas neturpinājās — septiņdesmito gadu beigās un astoņdesmito gadu sākumā līdz ar Sex Pistols izjukšanu notika lūzums panku subkultūrā. Panki sadalījās. Tie, kas nevēlējās būt daļa no masu kultūras, kas par galveno uzskatīja panku sākotnējās idejas, gribēja atdalīties. Tā sauktie ielas panki (street punks) savu kustību un mūziku strikti atdalīja no plastiskajiem pankiem (plastic punks), kas vēlāk kļuva par tā sauktajiem MTV pankiem. MTV panku netrūkst arī 21. gadsimtā, piemēram, tādas plaši pazīstamas grupas kā Green Day, Offspring, Blink 182 un Sum 41. Iespējams, no masu, mainstream kultūras pozīcijām skatoties, tās bija panku laika beigas. Tomēr ielu panki, ko britu žurnālists Garijs Bušels nodēvēja par Oi (saīsinājums no el — 'vienkāršie ļaudis'), turpināja savu pastāvēšanu, šoreiz nesaistoties ar lielajām ierakstu kompānijām un paužot savas idejas un uzskatus vien domubiedriem. Nedaudz mainījās arī pati mūzika. Žurnālisti to nodēvēja par krogu rokmūziku. Neskatoties ne uz ko, panku subkultūra neizzuda, bet gan attīstījās tā, kā tai vajadzēja attīstīties jau pašiem pirmsākumiem. Kustība turpinās vēl šodien.
27. maijs
27. maijs ir gada 147. diena pēc Gregora kalendāra (148. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 218 dienas.
Vārda dienas
Dzidra, Dzidris, Gunita, Loreta
Du riechst so gut
Du riechst so gut ir vācu grupas Rammstein pirmais singls no pirmā albuma Herzeleid. Dziesma stāsta par plēsoņu, kurš atrodas upura meklējumos un aptver mednieka neprāta un apsēstības tēmu. Par motīvu šai dziesmai kalpojis Patrika Zuskinda romāns "Parfīms. Viena slepkavas stāsts", kas ir viena no Tila Lindemana mīļākajām grāmatām.
Videoklips
Bez grupas dalībniekiem, vēl videoklipā piedalās dobermans, kā arī tiek izmantota gerbera, kura tika arī attēlota uz albuma Herzeleid vāka. Dažās valstīs videoklips ir aizliegts, jo it kā sevī iekļauj nacistiskus motīvus.
Levenšteina attālums
Par Levenšteina attālumu jeb rediģēšanas attālumu starp divām simbolu virknēm informācijas teorijā un datorzinātnē sauc minimālo darbību skaitu, kas nepieciešams, lai vienu virkni pārveidotu otrā. Viena darbība var būt:
Pīts Samprass
Pīts Samprass (en; dzimis Vašingtonā, ASV) ir bijušais grieķu izcelsmes amerikāņu tenisists, bijušais ATP ranga līderis. Savas 15 gadus ilgās profesionāļa karjeras laikā bija izcīnījis 14 Grand Slam turnīru titulus. Pīts lieliski pielietoja serve&vollley taktiku, ko sekmēja viņa atpazīstamības zīme — spēcīgās un precīzās serves un spēcīgās gremdes. Pirmais Samprasa izcīnītais Grand Slam turnīra tituls ir 1990. gada US Open, bet pēdējais — 2002. gada US Open. P. Samprasa Grand Slam vienspēļu turnīru statistika ir 204—37 (uzvarētas — zaudētas spēles). Viņš ir atzīts par vienu no visu laiku labākajiem tenisistiem, 2007. gadā uzņemts Tenisa slavas zālē.
Levenšteina attālums
Levenšteina attālumu var uzskatīt par Heminga attāluma vispārīgu gadījumu, jo ar pēdējo tiek salīdzinātas tikai vienāda garuma virknes, par pieļaujamo darbību ņemot tikai simbola aizvietošanu.
Levenšteina attāluma atrašana
Levenšteina attāluma atrašanai tiek izveidota matrica, kas algoritma darbības laikā pamazām tiek aizpildīta — no kreisās puses uz labo, no augšas uz leju —, līdz apakšējā labajā stūrī tiek iegūts meklētais attālums.
Fulko
Fulko (la) bija Benediktiešu ordeņa mūks, kuru Lundas arhibīskaps Eskils 1165. gadā iecēla par bīskapu "Aistu zemē" (ko mūsdienās tulko kā Estonia) vienlaicīgi ar Stefana iecelšanu par pirmo Upsālas arhibīskapu 1164. gadā. Nav saglabājušās nekādas ziņas par tā laika dāņu misionāru darbību, izņemot to, ka Pāvests Aleksandrs III 1171. gadā ir lūdzis norvēģu Trondheimas arhibīskapu sūtīt mūku Nikolaju palīdzēt bīskapam Fulko. Reizēm viņa vārds tiek interpretēts kā dāņu personvārds Folke vai tā latīnizētā forma Folkvīns (Folquinus). Tādā gadījumā iespējams, ka Fulko bija kļuvis par bīskapu Somijas teritorijā un pieminēts 14. gadsimta hronikā Chronicon episcoporum Finlandensium, ja vien tā nav bijusi nezināmā hronikas rakstītāja brīva notikumu interpretācija.
Levenšteina attālums
Levenšteina attāluma atrašana
Sākums. Kā redzams pirmajā attēlā, sākotnēji matricas pirmā augšējā un pirmā kreisā rindiņa tiek aizpildītas ar pēc kārtas ņemtiem veseliem skaitļiem, sākot ar nulli.
Fulko
Fulko bija pirmais zināmais Romas katoļu misionārs tagadējās Igaunijas un Latvijas teritorijā. Vēsturiskajos dokumentos nav saglabājušās liecības par Fulko misijas norises vietu un panākumiem. Kā iespējamās dāņu baznīcas atrašanās vietas minētas Lindanise, Sāmsalas Karja un kuršu Palanga. Par labu Kurzemei liecina tas, ka jau Rimberta aprakstītajā zviedru vikingu uzbrukumā Grobiņai un Apūlei vikingi vērsušies ar lūgšanām pie kristiešu dieva, kas ir pirmā vēsturiskā liecība par kristīgās misijas elementu vikingu karagājienos. Arī Ādams no Brēmenes savā līdz 1076. gadam sarakstītajā hronikā pieminēja Kurzemē (Churland) ar kāda tirgotāja pūlēm uzceltu baznīcu, kuru uz to pamudināja dāņu ķēniņa daudzās dāvanas. Savukārt Sāmsalā atrastie akmeņi ar krusta zīmēm no 11.—12. gadsimta netieši liecina par kristiešu misiju vēl pirms vācu krustnešu iebrukuma 1227. gadā. Pēc vēlākās notikumu attīstības var saprast, ka bīskaps Alberts un viņam pakļautie krustneši 13. gadsimta sākumā respektēja dāņu pirmtiesības Kursas, Sāmsalas un Ziemeļigaunijas kristīšanā. Arī Indriķa hronikā aprakstītais Zviedru karagājiens uz Viruzemi (1196) bija sākotnēji iecerēts kā kārtējais krusta karagājiens pret kuršiem.
Levenšteina attālums
Levenšteina attāluma atrašana
Šūnas, kas atrodas pa kreisi un uz augšu, tukšajai šūnai vienmēr dod vērtību, kas ir par 1 lielāka nekā vērtība šajās pašās šūnās. Šūna, kas atrodas pa diagonāli, tukšajai šūnai dod vērtību, kas vai nu ir tāda pati kā pašā šūnā — ja minētie divi virkņu simboli sakrīt —, vai arī ir par 1 lielāka — ja minētie divi virkņu simboli nesakrīt.
Otrā attēlā redzamajā piemērā šūnas pa kreisi un uz augšu no (sākotnēji) tukšās šūnas dod vērtību 1+1 = 2, šūna pa diagonāli dod vērtību 0+1 = 1.
Tukšajā šūnā ierakstāmo vērtību izvēlas, ņemot mazāko no šīm trim iespējamajām. Tātad minētajā piemērā tā ir 1.
Šādā veidā pamazām aizpilda visu matricu. Aizpildīt var gan horizontāli, gan vertikāli, gan haotiski — nav nozīmes, kura šūna tiek aizpildīta nākamā, ja vien jau ir zināmas aizpildāmās šūnas triju blakusšūnu (pa kreisi, uz augšu un pa diagonāli) vērtības. Šī aizpildīšanas brīvība cita starpā rada iespēju arī izveidot datorprogrammas, kas realizē algoritma paralēlu izpildi, tādējādi paātrinot izpildes laiku (ja ir nepieciešamā aparatūra).
Izlīdzinājuma atrašana
Galu galā iegūtais rediģēšanas attālums ir redzams matricas apakšējā labajā stūrī (piemērā zīmējumā — 4), kas gan nenorāda pašu veidu, kādā tad virknes ir iespējams pārveidot vienu otrā ar atrasto minimālo darbību skaitu.
Lai atrastu pārveidošanas ceļu, no apakšējā labā stūra ir pamazām jākāpjas atpakaļ, izvēloties tās blakusšūnas, kuras bija devušas tukšajā šūnā ierakstīto vērtību. Zīmējumos tas, no kuras blakusšūnas (blakusšūnām) katra tukšā šūna bija saņēmusi savu vērtību, parāda mazās bultiņas.
Kāpšanās atpakaļ pa kreisi vai uz augšu nozīmē simbola iespraušanu vai izmešanu; kāpšanās pa diagonāli norāda uz simbola aizvietošanu vai simbolu sakrišanu.
Konkrētajā piemērā dotās virknes ir iespējamas izlīdzināt trijos dažādos veidos:
Gaviezes pagasts
Gaviezes pagasts ir viena no Dienvidkurzemes novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Grobiņas, Bārtas, Otaņķu, Tadaiķu, Bunkas un Virgas pagastiem.
Upes
Kaķene
Vēsture
Gaviezes nosaukums (Gaveyssen vai Geneisen) pirmo reizi minēts 1253. gada 4. aprīļa līgumā par Piemares zemes dalīšanu, ko noslēdza Kurzemes bīskaps Heinrihs un Livonijas ordeņa mestrs. 1259. gadā notika Atskaņu hronikā aprakstītais Vārtājas pils aplenkums, kad Livonijas ordeņa karaspēks gatavojās cīņai ar lietuviešu sirotājiem, taču tie bez cīņas atkāpās.
Mūsdienu Gaviezes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Gaviezes muiža (Gut Gaweesen, Gavieze), Sustas muiža (Gut Susten).
1935. gadā Gaviezes pagasta platība bija 134,6 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Sustas un Gaviezes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Gaviezes ciemam pievienoja Sustas ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Gaviezes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Grobiņas novadā. 2021. gadā Grobiņas novadu iekļāva Dienvidkurzemes novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Gavieze (pagasta centrs), Vārtāja, Kradzes, Mazgavieze, Susta, Gaviezes stacija, Krīzberga.
Fabrīcio Barbaca
Fabrīcio Barbaca (dzimis Moncā, Itālijā) ir Itālijas sacīkšu braucējs, zināms kā Formula 1 pilots.
Biogrāfija
Agrā jaunībā bija pievērsies motokrosam, bet no 1982. gada sāka piedalīties autosacīkstēs, braucot Formula Monza sacīkšu sērijā. Nākamajā gadā pārgāja uz Itālijas Formula 3 čempionātu. 1984. gadā finišēja 6. vietā kopvērtējumā, bet 1985. gadā izcīnīja 4 uzvaras un 3. vietu kopvērtējumā. 1986. gadā viņš devās uz ASV, lai savu sacīkšu karjeru turpinātu tur. Piedalījās American Racing Series sacensībās, izcīnot 4 uzvaras un čempiona titulu savā debijas sezonā. 1987. gadā spēra vienu soli tālāk savas sacīkšu karjeras attīstībā. Viņš sāka piedalīties CART sacīkstēs. Savā debijas sezonā viņš izcīnīja 3. vietu Indianapolisas sacīkstē un sezonas labākā debitanta titulu. 1990.gadā devās atpakaļ uz Eiropu, lai piedalītos Formula 3000 sacensībās, kas pavērtu iespējas startēt Formulā 1. 1991. gadā notika Fabrīcio debija Formula 1 sacensībās, pārstāvot mazo AGS komandu, taču nespēja kvalificēties nevienai sacīkstei. 1993. gadā pievienojās itāļu komandai Minardi, kurā divreiz izcīnīja punktus. Ar to arī viņa sacīkšu braucēja karjera Formulā 1 beidzās. 1995. gadā piedaloties sacīkstēs Road Atlanta trasē cieta smagā avārijā. Viņš guva smagas galvas un krūškurvja traumas, kā arī atradās komas stāvoklī un bija pieslēgts pie mākslīgās elpināšanas iekārtas. Neskatoties uz to, ka viņš pilnībā izveseļojās, viņš nolēma beigt savu sacīkšu braucēja karjeru.
Jorkšīra un Hambera
Jorkšīra un Hambera (en) ir reģions Anglijas rietumos. Reģionā ietilpst deviņas grāfistes, kā arī vairākus desmitus unitāros un municipālos rajonos. Administratīvie centri - Līdsa un Šefīlda.
Budapešta - Bamako
Budapešta - Bamako jeb Lielais Āfrikas skrējiens ir ungāru entuziastu organizēts mazbudžeta rallijreids. Rallijs startē Budapeštā Ungārijā un finišē Bamako Mali. Maršruts iet caur Ungāriju, Austriju, Itāliju, Franciju, Spāniju, Maroku, Mauritāniju un Mali. Rallija ilgums ir divas nedēļas.
Rallijs aizsākās 2005. g. un sacensībās piedalījās 42 ekipāžas. 2008.g. piedalījās jau 160 ekipāžas.
Sanokas apriņķis
Sanokas apriņķis ir apriņķis Polijā, Piekarpatu vojevodistē. Apriņķis robežojas ar Piekarpatu vojevodistes Krosno, Bžozovas, Pšemislas un Lesko apriņķiem, kā arī Slovākiju.
Muiža
Muiža bija feodāls zemes īpašumu veids, kad īpašnieks zemi neapstrādāja personīgi, bet guva no tās ienākumus. Šaurākā nozīmē par muižu sauc šāda īpašuma pārvaldes ēku vai ēku kompleksu, kurā ietilpst kungu māja vai pils, muižas pārvaldnieka māja, kā arī dažādas saimnieciskas un rūpnieciskas celtnes. Latvijā dažādos laikos kopumā bija vairāk kā 1800 muižu.
Etimoloģija
Latviešu valodnieks Konstantīns Karulis uzskata, ka vārds „muiža” ir sens aizguvums no līvu valodas. Pēc Jāņa Endzelīna uzskata līvu vārds moiza vistuvāk atbilst somu īpašības vārdam moisio — 'tikko uzarts, iežogots', ko attiecināja uz iekoptu zemi mežā.
Izveidošanās (līdz 16. gadsimtam)
Kaut arī muižas vārds rakstos pirmo reizi minēts 1638. gadā iespiestajā Georga Manceļa latviešu valodas vārdnīcā Lettus, tā lietošana latviešu valodā bijusi daudz senāka. No vikingu sāgām, Indriķa hronikas un padošanās līgumiem zināms, ka senlatviešu maztautas dzīvoja ciemos (la, nds), ciematos (villulae) jeb „sētās”. Karadarbības laikā iedzīvotāji patvērās pilskalnos (castrum), kuru pašlaik zināmais skaits bija 460. 1201. gadā Indriķa hronikā pirmo reizi pieminēts, ka bīskaps Alberts izlēņoja saviem vasaļiem Daniēlam un Konrādam no Meiendorpas Lielvārdes un Ikšķiles pilis kopā ar zemi un ļaudīm, kas to apstrādāja. Vēlāk bīskaps Alberts trešdaļu no sev pakļautajām zemēm piešķīra Zobenbrāļu ordenim, kas savas zemes pārvaldei un aizsardzībai izveidoja komturejas un fogtejas.
Sākotnēji gan Rīgas bīskapi, gan ordenis savas zemes izlēņoja kristītajiem līvu (Gerardam Līvam, Manegintam u.c.) un letgaļu (Ramekam, Drivinaldam u.c.) vasaļiem, kas vēlāk tos pārdeva ieceļotājiem no vācu zemēm vai arī paši pārvācojās. Pilsnovados dzīvojošie kristītie līvi, letgaļi, sēļi, zemgaļi un kurši („senlatvieši”) saglabāja personisko brīvību un pašpārvaldi, bet bija spiesti pildīt militārās un civilās klaušas un maksāt nodokļus. No 13. gadsimtā lēņus saņēmušo vasaļu pēctečiem izveidojās pēcāk varenākās vācbaltiešu muižnieku dzimtas — Aderkasi, Ikskili, Līveni, Patkuli, Pāleni, Rozeni, Tīzenhauzeni, Ungerni-Šternbergi, Vrangeļi u.c. Muižas parasti tika piešķirtas tās īpašniekam ar militāra vai kāda cita valsts vai baznīcas dienesta nosacījumiem. Sākotnēji muižas tika piešķirtas mūžīgai lietošanai tās īpašnieka dzīves laikā, vēlāk muižu īpašumi kļuva mantojami.
Proporcionālas vēlēšanas
Proporcionālās vēlēšanās mandātu skaits tiek aprēķināts proporcionāli vēlētāju nodotajam balsu skaitam par katru politisko partiju. Proporcionālo vēlēšanu galvenā pieņemamā priekšrocība ir paaugstināta politisko partiju atbildība. Vēl viena īpatnība ir ierobežots parlamentā ievēlēto partiju skaits.
Kā piemērus proporcionālai vēlēšanu sistēmai var minēt Itāliju. Kā vēl viens šķērslis parlamenta sadrumstalotībai parasti tiek lietota tā sauktā barjera (Latvijā kopš 1995. gada tā ir 5%) — respektīvi, politiskās partijas, kuru iegūtais balsu skaits ir mazāks par noteikto barjeru parlamentā neiekļūst. Parlamenta sadrumstalotību varēja novērot pirmajās Latvijas Saeimas vēlēšanās (1., 2., 3. un 4. Saeimā), kad parlamentā bija pat 28 frakcijas.
Muiža
Izveidošanās (līdz 16. gadsimtam)
Ja 13. un 14. gadsimtā muižas apsaimniekoja gandrīz vienīgi senlatviešu vasaļi (rakstos minēti Manegints, Radiķis, Tontegode, Tots, Aulis, brāļi Mažeiki, Grimeķis, Sirkants, Gaiža, Duvkants, Dumpjāts, Treinis, Gribonis, Mēlvaldis, Kantebute, Stegebute, Taites, Angutis, Poja, Krūms, Pitkejānis, Tautenis, Sentots, Cielava, Karīds u.c.), tad 15. gadsimtā sāka strauji pieaugt vācu muižu skaits, kas gadsimta beigās sasniedza vismaz 41. Par to, ka muižas tika ierīkotas agrāko ciemu vietā, liecina to nosaukumi, kas beidzas ar latvisko „-ciems” (Autzeem, Inceem), līvisko „-küla” (Metsküll, Perkül, Seppkül) vai vācisko „-dorf” (Posendorf, Maykendorf). Vācu muižnieki bez kalpu un dreļļu (vergu, karagūstekņu) darba savās muižu saimniecībās 15. un 16. gadsimtā sāka izmantot savās lēņa zemēs dzīvojošo brīvo zemnieku klaušas.
Livonijas hercogistes muižu revīzija (1583, 1584—1586)
Pēc Pārdaugavas Livonijas hercogistes izveidošanās 1583. un 1584.—1586. gadā Stefans Batorijs lika veikt Livonijas muižu revīziju. Tās rezultātu apspriešanai Livonijas vietvaldis Georgs Radvils sasauca Livonijas seimeli (provincialis conventus), lai paziņotu, ka apstiprinās agrākos Rīgas arhibīskapijas un Livonijas ordeņa lēņus, bet ne tos plašos dāvinājumus, kurus Livonijas kara juku laikā piešķīris arhibīskaps Vilhelms Brandenburgs vai administrators Jānis Hodkevičs.
Muižu redukcija Zviedru Vidzemē (1681—1690)
Pēc milzīgajiem Livonijas kara izraisītajiem postījumiem un Livonijas Konfederācijas sabrukuma radītā varas vakuuma apstākļos pieauga muižnieku politiskā ietekme un vara pār zemniekiem. Pēc Latvijas zemju nonākšanas Polijas—Lietuvas kopvalsts pārvaldībā vācbaltiešu muižnieki panāca līdzīgas tiesības kā šļahta. Tomēr pēc Otrā Ziemeļu kara Zviedru Vidzemes teritorijā 1681. gadā sākās agrārā reforma, kas pazīstama kā „muižu redukcija”. Sākumā tika atsavinātas zviedru lielmuižniekiem pēc kara piešķirtās muižas (Alūksne, Bukulti, Burtnieki, Cēsis, Dole, Dzērbene, Ēvele, Ļaudona, Mālpils, Mujāni, Rauna, Rūjiena, Sigulda, Smiltene, Vainiži, Valmiera, Trikāta), bet nesaskaņas ar vietējiem muižniekiem sākās mazo muižu redukcijas dēļ. Pēc karaļa rīkojuma Vidzemes ģenerālgubernators Jakobs Johans Hastfers atsavināja visas Vidzemes muižas, kas jel kādreiz bijušas publiskas. Rezultātā kroņa rokās nokļuva vairāk kā 70% no muižu zemes. Lai aizkavētu muižnieku politiskās varas sabrukumu, Vidzemes bruņniecība 1690. gadā sūtīja savu delegāciju uz Stokholmu. Viens no tās vadītājiem bija Johans Reinholds fon Patkuls, kas līdz ar citiem muižniecības vadoņiem tika tiesāts zviedru tiesā. Tas veicināja muižnieku opozīciju karaļa varai un viņu politiskās varas atjaunošanos pēc zviedru sakāves Lielajā Ziemeļu karā.
Uzplaukums (18.—19. gadsimts)
Krievijas Impērijas imperatori savukārt atdāvināja kroņa muižas sev lojāliem karavadoņiem un ierēdņiem. Pēteris I jau 1711. gadā piešķīra Vecpiebalgas un Jaunpiebalgas muižas ģenerālfeldmaršalam Borisam Šeremetjevam, Bērzauni un Zelgauskas muižas ģenerālprokuroram Pāvilam Jagužinskim, savukārt Anna I Romanova ģenerālfeldmaršalam Pēterim Lasī atdāvināja Siguldas, Veckalsnavas, Liepas un Doles muižas, bet Gustavam Lēvenvoldem Burtnieku muižu. Elizabete I Romanova Bērzaunes muižu piešķīra ģenerālim Vasilijam Soltikovam, bet Burtnieku muižu Aleksandram Rumjancevam. Lielāko daļu no šīm muižām drīz vien pārpirka vietējie Vidzemes muižnieki. Tika restituētas arī zviedru karaļu reducētās muižas, tādēļ kroņa muižu īpatsvars 19. gadsimta sākumā samazinājās līdz 6,5%. Pēc bruņniecības lūguma 1779. gadā Katrīna II Vidzemes muižas alodificēja — nodeva privātīpašumā to lietotājiem. 19. gadsimta sākumā muižām bija policijas tiesības, patronāta tiesības pār luteriskām draudzēm, medību tiesības, krodzniecības tiesības, degvīna dedzināšanas tiesības, tiesības ierīkot un uzturēt dzirnavas, dibināt miestus, rīkot tirgus un gadatirgus.
Kurzemes guberņas, Vidzemes guberņas un arī Vitebskas guberņas latviešu apriņķu saimnieciskajā dzīvē muižas spēlēja noteicošo lomu. Kādā 1841. gadā publicētā aprakstā minēts, ka „muižā koncentrējas visa sociālā sistēma, rūpniecība, zemkopība, tirdzniecība un smalkā dzīve. Muižas centrā ir daudz ēku: nami viesiem, muižkungiem un citiem kalpotājiem, klētis, kūtis, fabrikas, baznīcas, dzirnavas, alus darītavas un citas ēkas — skaitā 20, 30, pat 40. Tās grupējas ap galveno ēku, kurā dzīvo barons. Smalkajā muižas sabiedrībā ietilpst barona ģimene, muižas ārsts un mācītājs, mājskolotāji un guvernantes, radi un paziņas, ko bieži ielūdz ciemos, un ir arī gadījuma ciemiņi. Vidzemes un Kurzemes muižās parasti ir ļoti daudz ļaužu, un te ir liela rosība, salīdzinot ar pamestajiem un tukšajiem laukiem.”
Muižu dedzināšana un atsavināšana (1905.—1920.)
1905. gada revolūcijas laikā tika postītas 412 muižas, pie kam tika nodedzinātas 117 muižu kungu mājas, visvairāk Rīgas, Cēsu, Aizputes, Kuldīgas un Talsu apriņķos. Pirms Pirmā pasaules kara 48% no visas lauksaimnieciski izmantotās zemes piederēja apmēram 1300 privātām muižām, bet ap 40% zemniekiem. Privātās muižas atradās 820 ģimeņu īpašumā. Pēc Oktobra revolūcijas padomju vara Vidzemes muižas konfiscēja un pārveidoja par valsts lielsaimniecībām. LSPR valdība 1919. gada 1. martā izdeva dekrētu par zemes nacionalizāciju, lietošanu un pārvaldīšanu. 239 muižas ar aramzemes platību virs 300 pūrvietām (111 ha) tika pārvērstas par padomju saimniecībām.
Latvijas Republikas nodibināšanas Satversmes sapulce 1920. gadā pieņēma likumu par Valsts zemes fonda nodibināšanu un izlietošanu, uz kura pamata Valsts zemes fondā ieskaitīja 1479 muižas, 171 mācītājmuižu, 294 pusmuižas, 202 mājas, 546 atsevišķus zemes gabalus un 5865 dzimts nomas zemes gabalus, kopā 8557 vienības. Bijušajiem īpašniekiem atstāja neatsavināmu daļu vidējās saimniecības platībā (ap 50 ha). 1924. gadā Saeima nolēma nemaksāt nekādu atlīdzību par atsavinātajiem īpašumiem.
Agrārā reforma
Divdesmitajos gados īstenotā agrārā reforma Latvijā iznīcināja muižu sistēmu, radot jauna tipa lauksaimniecisko ražošanu, kas nozīmēja, ka Latvija kļuvusi no lielsaimniecību zemes par tipisku mazsaimniecību zemi. 1905. gadā muižniekiem piederēja 48,3% zemes un muižas vidējā zemes platībā pārsniedza 1700 ha, kas pēc reformas pārtapa vidējā 17—18 ha zemnieku saimniecībā.
Austrummidlenda
Austrummidlenda  (en) ir reģions Anglijas austrumos. Reģiona administratīvais centrs ir Meltonmoubreja. Lielākās pilsētas ir Notingema, Lestera, Linkolna, Dārbi un Northemptona.
HIStory: Past, Present and Future, Book I
HIStory: Past, Present and Future, Book I (parasti tiek saīsināts kā HIStory) ir amerikāņu mūziķa Maikla Džeksona devītais studijas albums. Tas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Epic Records. Lielāko daļu albuma dziesmu sarakstīja pats M. Džeksons. HIStory ir viens no mūziķa vispretrunīgak vērtētajiem albumiem, taču no mūzikas kritiķiem tika gūts galvenokārt pozitīvs vērtējums.
8. gads
8. gads bija garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās otrdienā.
Anglijas Austrumi
Anglijas Austrumi  (en) ir reģions Anglijas austrumos, kas sevī ietver sešas ceremoniālās grāfistes un dažus unitāros un municipālos rajonus. Reģiona administratīvais centrs ir Kembridža, bet lielākā pilsēta Lutona.
Austrālijas Nacionālā bibliotēka
Austrālijas Nacionālās bibliotēkas uzdevums ir uzturēt un attīstīt Austrālijas kultūrvēsturisko mantojumu, aptverot vispusīgu materiālu kolekciju, kura attiecas uz Austrāliju un austrāliešiem. Tās krājums ietver vairāk kā 5 miljonus nosaukumu, kuros ietilpst grāmatas, žurnāli, laikraksti, kartes, mūzikas materiāli, manuskripti, attēli, mutvārdu daiļrades materiāli, īslaicīgās izmantošanas materiāli (angļu: ephemera) un elektroniskie resursi. Lai gan tās galvenā prioritāte ir uzkrāt materiālus, kas izdoti Austrālijā vai par Austrāliju, tās kolekcijās ietilpst arī citu kategoriju ārvalstu izdevumi, kuru atlasi nosaka krājuma komplektēšanas politika.
Nozīmīgākās kolekcijas
Dažas lieliskas jau noformētas kolekcijas, piederīgas Austrālijai un Klusā okeāna reģionam, to vidū Edvarda Augustusa Peterika (Edward Augustus Petherick), Sera Džona Fergusona (Sir John Ferguson) un Sera Reksa Nana Kivella (Sir Rex Nan Kivell) kolekcijas, radīja pamatbāzi Austrālijas nacionālajām kolekcijām.
Peterika kolekcija
Edvards Augustuss Peteriks (1847-1917) bija grāmatu tirgotājs, grāmatu kolekcionārs un bibliogrāfs, kurš sāka vākt materiālus piederīgus Austrālijai, Jaunzēlandei un Klusā okeāna reģionam apmēram 30 gadus pirms savienības nodibināšanas 1901. gadā, cerībā, ka viņa kolekcija kļūs par Austrālijas Nacionālās bibliotēkas sastāvdaļu. Apmēram 16 500 nosaukumu no šīs Peterika kolekcijas kļuva par Austrālijas nacionālās kolekcijas jeb Australianas kodolu.