cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mazais Kaukāzs
Mazais Kaukāzs izvietojušies triju valstu — Armēnijas, Azerbaidžānas un Gruzijas, kā arī pašpasludinātās, bet starptautiski neatzītās Kalnu Karabahas teritorijās.
Rīgas iela (Jūrmala)
Rīgas iela ir iela Jūrmalā, kas savieno Majoru, Dzintaru un Bulduru apkaimes. Rīgas iela sākas pie dzelzceļa un beidzas krustojumā ar Vienības prospektu un Saldus ielu. Kopējais ielas garums ir 5100 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Starp viaduktu pār dzelzceļu un Pērkonu ielu Rīgas iela ir maģistrālā iela, kas ved cauri Jūrmalai, kur satiksmes kustība norit četrās joslās. Šeit iela ved pa mežu. Lielākajā daļā ielas ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve un satiksme organizēta divās joslās.
Ielu savienojumi
Rīgas iela ir savienota ar šādām ielām:
Satiksme
Pa Rīgas ielu kursē 3. autobuss, kā arī 1. un 7. mikroautobuss. Pirms tam pa ielu kursēja 8. autobuss.
Slēptkakla bruņurupuči
Slēptkakla bruņurupuči jeb slēptkakla bruņrupuči (Cryptodira) ir bruņurupuču kārtas (Testudines) apakškārta, kurai pieder lielākā daļa mūsdienās dzīvojošo bruņurupuču sugu. Visi Ziemeļamerikas, Eiropas un Āzijas bruņurupuči pieder šai apakškārtai, bet slēptkakla bruņurupuču sugas mājo arī Dienvidamerikā, Āfrikā un Austrālijā. Arī Latvijas vienīgā bruņurupuču suga — pieder pie slēptkakla bruņurupuču apakškārtas. Mūsdienās dzīvojošās vai salīdzinoši nesenā pagātnē izmirušās dzimtas tiek iedalītas Eucryptodira infrakārtā, bet izmirušās arhaiskās dzimtas Paracryptodira infrakārtā.
Kopējās īpašības
Slēptkakla bruņurupuči no otras bruņurupuču apakškārtas — sānkakla bruņurupučiem (Pleurodira) atšķiras ar to, ka tie galvu paslēpj zem bruņām, vispirms to noliecot uz leju un tad ar taisnu kustību uz atpakaļu ievelkot bruņās. Sānkakla bruņurupuči galvu noliec uz sāniem un paslēpj zem bruņu priekšējās malas. Pie slēptkakla bruņurupučiem pieder gan jūru un okeānu, gan saldūdens, gan sauszemes bruņurupuči. Jūras bruņurupuči tiek uzskatīti par slēptkakla bruņurupučiem, bet tie savas galvas pilnībā ievilkt zem bruņām nespēj.
Evolūcija
Senākās zināmās slēptkakla bruņurupuča — Juras perioda Kayentachelys aprix bruņurupuča fosilijas, kas atrastas Arizonā, ir apmēram 190 miljonus gadu vecas. Kopumā slēptkakla bruņurupuču grupa attīstījās un izveidojās Juras periodā un perioda beigās gandrīz visas sānkakla bruņurupuču sugas ezeros un upēs tika aizvietotas ar slēptkakla bruņurupučiem, Šajā periodā izveidojās arī sauszemes bruņurupuču agrīnās bāzes sugas.
Sistemātikas izmaiņas
Slēptkakla bruņurupuču mūsdienās dzīvojošās sugas ilgstoši tika iedalītas 3 virsdzimtās: jūras bruņurupuču (Chelonioidae), mīkstbruņrupuču (Trionychoidae) un sauszemes bruņurupuču virsdzimtā (Testudinoidea). Mūsdienās tiek izdalīta arī ceturtā virsdzimta — dūņu bruņurupuču virsdzimta (Kinosternoidae), kurā izdalītas primitīvākās mīkstbruņrupuču dzimtas. Tajā pašā laikā dažas primitīvās bāzes dzimtas un ģintis netiek klasificētas nevienā no esošajām virsdzimtām. Paralēli šajā rakstā piedāvātajai sistemātikai pastāv arī citas klasifikācijas, kuru galvena atšķirība ir primitīvo bāzes sugu sistematizācijā.
Piltenes-Aizputes draudzes novads
Piltenes-Aizputes draudzes novads (de ) bija administratīva vienība Piltenes apgabalā, pēc 1818. gada Kurzemes guberņas Aizputes pilskunga iecirknī, vēlāk Aizputes apriņķī.
Muižas Piltenes-Aizputes draudzes novadā (1841)
{| table width=99%
Kalna Škapari
Kalna Škapari ir ciems Augšdaugavas novada Ambeļu pagastā. Atrodas 236 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Šekšineits.
83 (skaitlis)
83 (astoņdesmit trīs) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 82 un 84. Gada astoņdesmit trešā diena ir 24. marts (garajā gadā 23. marts).
Romiešu skaitļu sistēmā astoņdesmit trīs tiek pierakstīts šādi — LXXXIII, bet binārajā skaitīšanas sistēmā astoņdesmit trīs ir 10100112, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1238 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 5316. Astoņdesmit trīs ir nepāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā astoņdesmit trīs ir bismuta (Bi) atomskaitlis. Astoņdesmit trīs arī ir ASCII kods "S" simbolam, bet starptautisko tālsarunu kodu sarakstā šis kods nav piešķirts nevienai valstij.
Sansāra
Sansāra (sa — 'pasaule') ir dvēseles pārdzimšanas cikls materiālos ķermeņos bez sākuma un beigām, ko nosaka cilvēka domu un karmas (darbu) morālā kvalitāte. Jēdzienu lieto džainismā, budismā, hinduismā, sikhismā.
Toms Berendžers
Dzimis Čikāgā, studējis žurnālistiku Misūri universitātē. 1968. gadā sāka aktiera karjeru, piedaloties ziepju operās. Tēlojis Kristofera Nolana 2010. gada filmā "Pirmsākums". Emmy balvas un Zelta globusa balvas laureāts.
Davids Sklenička
Davids Sklenička (cz, dzimis ) ir Čehijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2019. gada Sklenička pārstāv KHL komandu Helsinku "Jokerit".
Kenijs Agostino
Kenets Tailers Agostino (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Agostino pārstāv KHL komandu Ņižņijnovgorodas "Torpedo". 2010. gada NHL draftā Agostino ar kopējo 140. numuru 5. kārtā izvēlējās Pitsburgas "Penguins".
Davids Sklenička
Iepriekš spēlējis Čehijas Ekstralīgas komandā HC Plzeň un AHL komandā Lavālas "Rocket".
Kenijs Agostino
2013. gadā Agostino tika aizmainīts uz Kalgari "Flames", kur viņš debitēja NHL. Vēlāk NHL pārstāvējis Sentluisas "Blues", Bostonas "Bruins", Monreālas "Canadiens", Ņūdžersijas "Devils" un Toronto "Maple Leafs". 2021. gadā Agostino pievienojās KHL klubam Ņižņijnovgorodas "Torpedo".
Davids Sklenička
Čehijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trijos Pasaules čempionātos. Sklenička tika iekļauts izlases sastāvam 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Kenijs Agostino
Agostino tika iekļauts ASV hokeja izlases sastāvam 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Kalna Vikaiņi
Kalna Vikaiņi ir ciems Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Kosmos-2515
Kosmos-2515 (Космос-2515) ir Krievijas militārais pavadonis. Orbītā palaists 2016. gada februārī.
Artjoms Kameņistijs
Artjoms Kameņistijs (ru), īstajā vārdā Artūrs Smirnovs (Артур Сергеевич Смирнов), ir Doneckā, Ukrainā, dzīvojošs krievu valodā rakstošs zinātniskās fantastikas rakstnieks. Raksta piedzīvojumu fantastikas žanrā, bieži par laikabiedriem, kas nokļuvuši citā pasaulē, citā realitātē. Vairākkārt nominēts dažādām Ukrainas literatūras balvām.
Kosmos-2515
Kosmiskais aparāts tika palaists 09:42 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Pļeseckas kosmodroma. Pēc veiksmīgās ievadīšanas orbītā tam piešķirts nosaukums Kosmos-2515.
Piušļova
Piušļova (ltg), arī Pūšļeva, ir ciems Balvu novada Briežuciema pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 5 km no pagasta centra Briežuciema, 32 km no novada centra Balviem un 251 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V480 (Aususala–Breksene).
Vakari ciematā pie Dikaņkas (filma)
"Vakari ciematā pie Dikaņkas" (ru) ir 1961. gada padomju Ziemassvētku filma, kuras režisors un scenārija autors ir Aleksandrs Rou. Filmas sižets veidots pēc Nikolaja Gogoļa stāsta "Nakts pirms Ziemassvētkiem" no krājuma "Vakari ciematā pie Dikaņkas".
Sižets
Filmā Velns, vēloties atriebties kalējam Vakulam, nozaga Mēnesi, lai viņa mīļotās Oksanas tēvs nevarētu pamest savu māju. Vakula nosegloja Velnu un devās uz Pēterburgu, no kurienes atveda Osksanai ķeizarienes kurpes.
2015. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 2015. gada notikumi Latvijā. 2015. gada pirmajā pusē Latvija bija Eiropas Savienības prezidējošā valsts.
Septembris
2015. gada rudenī tika nokulta lielākā graudu raža Latvijas vēsturē.
Viduskurzemes pamatskola-attīstības centrs
Viduskurzemes pamatskola-attīstības centrs ir Kuldīgas novada Domes dibināta speciālās izglītības iestāde izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem, kura īsteno vairākas speciālās izglītības programmas. Skolas darbības tiesiskais pamats ir LR Izglītības likums, Vispārējās izglītības likums, Bērnu tiesību aizsardzības likums, Ministru kabineta noteikumi, citi likumi un normatīvie akti, kā arī Kuldīgas novada Domes apstiprināts nolikums. Izglītības iestāde atrodas Kuldīgas novadā, Pelču pagasta "Saules Staros", 10 km attālumā no novada centra.
Vēsture
Skolas vecā ēka celta 1963. gadā Kurmāles bērnu nama vajadzībām. Skolas jaunā ēka uzcelta 2003. gadā (tā pielāgota bērniem, kuri pārvietojas ratiņkrēslos).
Izglītības programmas
Mācību process skolā tiek organizēts pēc 8 licencētām programmām:
Dalība starptautiskos projektos
Erasmus+:
Profesionālo iemaņu attīstīšana Pelču speciālās internātpamatskolas-attīstības centra profesionālo programmu audzēkņiem atbilstoši Eiropas Savienības darba tirgus prasībām
Partneri
Training in Europe for professional and personal development
Donavas—Dravas nacionālais parks
Donavas—Dravas nacionālais parks (hu) ir nacionālais parks Ungārijas dienviddaļā, sastāv no 21 savstarpēji nesaistīta iecirkņa Donavas un Dravas upju palienēs, no kurām ap 190 km² ir Rāmsaras mitraines, un apkārtējās teritorijās. Administratīvi ietilpst Dienvidu Aizdonavas reģiona Baraņas, Šomoģas un Tolnas meģēs. Kopplatība ap 500 km². Eiropas nozīme ir melnā stārķa un jūras ērgļa populācijām, 7 bezmugurkaulnieku sugas atrastas tikai parka teritorijā. Kopumā teritorijā pamanītas vairāk nekā 400 aizsargājamas augu un dzīvnieku sugas.
Vēsture
Nozīmīgākie parka objekti aizsardzībā kopš 1962. gada. Ap 1990. gadu tika virzīta ideja par kopīga parka izveidi ar Dienvidslāviju, jo Dravas upe garā posmā ir robežupe ar tagadējo Horvātiju, taču to izjauca politiskās aktualitātes. 1996. gadā parks tika izveidots tikai Ungārijas teritorijā.
Gemenca
Palieņu mežs Donavas labajā krastā, uz dienvidaustrumiem no Seksārdas, uz ziemeļaustrumiem no Mohāčas, iepretim Bajas pilsētai. Līdz 30 km garš un līdz 7 km plats, aizsargājams kopš 1977. gada. Gemencas teritorijā ir organizēts zooloģiskais rezervāts, caur to ved 32 km gara (pastāvīgi darbojas 20 km) šaursliežu dzelzceļa lēngaitas apskates līnija.
Mežs ir sadalīts ar Donavas un tās pietekas Šio attekām un vecupēm. Daudzas no tām ir ļoti līkumainas un veido lielu skaitu salu. Gemencā ir bagāta fauna, īpaši putnu — mīt ērgļi, gārņi, stārķi u.c.
Uz zemesraga starp Šio un vienu no Donavas palieņu pļavām izveidota Taplošgogas demonstrācijas zona. Ekspozīcija rekonstruē Ungārijas zemnieku tradicionālo dzīvesveidu šajā reģionā. Šeit var redzēt arī tradicionālās ungāru mājdzīvnieku šķirnes.
Dravas ieleja
Krastos aug alkšņi, oši, dižskābarži; upes palienes un atzari ir apauguši ar vītoliem. Krastu kraujās ligzdo čurkstes, zivju dzenīši un bišu dzeņi. Upe ir nozīmīga migrējošo ūdensputnu atpūtas vieta, pavasara sākumā tos Dravā var redzēt tūkstošiem.
Drava, atšķirībā no Donavas, ir pieejama laivotājiem tikai ar parka administrācijas atļauju.
Barčas mežs
Barčas kadiķu mežs atrodas uz ziemeļiem no Dravas austrumos no Barčas pilsētas. Aizsargājams kopš 1974. gada, izveidojies lielo koku mežu izciršanas rezultātā.
Mečeks un Abaligetas ala
Uz ziemeļiem no Pēčas atrodas kalnains, mežains Mečekas reģions, kura daudzas daļas ir aizsargātas. Pazīstamākā Mečeka tūrisma vieta ir Abaligetas stalaktītu ala. Alu veidojusi akmeņu erozija pazemes straumē, tajā dzīvo aizsargājamas sikspārņu sugas.
Nē (filma)
Filma stāsta par rančo dzīvojošiem brāli un māsu, kuri cenšas iegūt pierādījumus par NLO.
Džordans Pīls oficiāli apstiprināja savu trešo filmu 2020. gada novembrī. Palmere un Kaluja aktieru sastāvam pievienojās 2021. gada februārī, bet Juns nākamajā mēnesī. 2021. gada jūlijā Pīls atklāja filmas nosaukumu. Filmēšanas darbi norisinājās 2021. gada rudenī Losandželosas apgabalā.
Filmas "Nē" pirmizrāde notika Losandželosā, bet Latvijā pirmizrāde notika. Filmu izlaida Universal Pictures. Tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes par aktierspēli, kinematogrāfiju un režiju, lai gan scenārijs saņēma dalītus vērtējumus.
1993. gada 14. janvāra vētra Latvijā
'''1993. gada 14. janvāra vētra''' bija ciklons Latvijas un Igaunijas teritorijā, kura laikā vēja ātrums sasniedza 35 m/s, bet vidējais no maksimālajiem vēja ātrumiem brāzmās bija 25,14 m/s. Kolkā bija 25 m/s, Daugavpilī 24 m/s, bet Rīgā 23 m/s. Šī bija viena no spēcīgākajām vētrām Latvijas teritorijā kopš 1960. gada.
Boļeslavs Brežgo
Boļeslavs Brežgo (1887 — 1957) bija latgaliešu vēsturnieks. Daugavpils pilsētas domes deputāts, valdes loceklis (1925-1928) no Poļu-katoļu Latvijas Poļu savienības.
Viens no ievērojamākajiem Latgales vēstures pētniekiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1887. gada 31. martā Rēzeknes apriņķa Dricānu pagasta Aizupīšos galdnieka Riharda Brežgo ģimenē. Mācījās Rēzeknes pilsētas skolā, pēc tam strādāja par privātskolotāju Rēzeknē un Vitebskā. 1910. gadā kā eksterns nokārtoja eksāmenus Vitebskas ģimnāzijā un 1911.-1916. gadā studēja Maskavas Arheoloģijas institūtā. Pirmā pasaules kara laikā nosūtīts uz Tbilisi karaskolu. 1918. gadā iecelts par Maskavas arheoloģijas institūta Vitebskas nodaļas vadītāju, sācis Latgales vēstures pētīšanu. Pēc institūta nodaļas slēgšanas 1922. gadā bija spiests pāriet darbā Vitebskas valsts arhīvā, kur vāca dokumentus par polockiešu un latviešu attiecībām no 8. līdz 17. gadsimtam.
1925. gadā atgriezās Latvijā, publicēja savu pētījumu rezultātus, bija Daugavpils pilsētas domes deputāts, valdes loceklis (1925-1928) no Latvijas poļu savienības. Līdztekus strādāja Pieminekļu valdē, vadīja arheoloģiskās ekspedīcijas Latgalē un lasīja lekcijas Krievu universitātē. Par grāmatu „Latgales zemnieki 1772. – 1861. g.” Briseles universitāte viņam 1933. gadā piešķīra vēstures zinātņu doktora grādu. No 1937. gada organizēja Latgales centrālā muzeja dibināšanu, 1940. gadā viņu iecēla par Daugavpils Valsts arhīva pārzini. Vācu okupācijas laikā Brežgo ieslodzīja Rīgas centrālcietumā (1941-1943), pēc atbrīvošanas strādāja Latvijas Vēstures arhīvā. No 1944. gada bija Latvijas PSR Centrālā valsts vēstures arhīva nodaļas vadītājs. Strādāja arī Latvijas Valsts universitātē par Slāvu filoloģijas nodaļas vadītāju (no 1945) un Latvijas PSR Zinātnu akadēmijas Vēstures institūtā (no 1946).
Miris 1957. gada 30. septembrī Rīgā.
Boļeslava Brežgo paveiktais daudzās Latgales vēstures jomās joprojām ietilpst vienīgo par tēmu tapušo pētījumu skaitā augstā profesionālā līmenī. Tomēr viņa biogrāfijā ierakstīta virkne neprecīzu dzīves faktu un daudz kas noklusēts.
Pjēra un Marijas Kirī universitāte
Pjēra un Marijas Kirī universitāte (fr) bija Francijas universitāte, kas izveidota 1971. gada 1. janvārī. Tā tika likvidēta 2018. gada 1. janvārī līdz ar Parīzes Saklē Universitātes izveidi, pēc tam, kad 2017. gada 21. aprīlī Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts dekrēts par jaunās universitātes izveidi.
Andrivs Jūrdžs
Andrivs Jūrdžs (ltg) jeb Andrievs Jurdžs (1845–1925) bija latgaliešu literāts un grāmatnieks latīņu drukas aizlieguma laikā. Uzskatāms par ievērojamāko Latgales rokraksta grāmatniecības pārstāvi. Viņš bija autodidakts, kas rakstīt un lasītprasmi, kā arī vairākas valodas apguva pašmācības ceļā, jo attiecīgajā laikā izglītības iegūšana Latgalē bija ierobežota. Latīņu drukas aizlieguma dēļ īpašu uzmanību pievērsa grāmatu pārrakstīšanai un iesiešanai, ko veica gandrīz rūpnieciskos apjomos, tās izplatot vietējiem iedzīvotājiem. Viņa aizsākto darbu turpināja mazdēli - Aleksandrs un Modests Jūrdžs. Savā mūža laikā A. Jūrdžs uzrakstīja 25 000 - 30 000 lapu, runāja un rakstīja latviski (t. sk. latgaliešu dialektā) un krieviski, kā arī pazina poļu, lietuviešu un nedaudz latīņu valodas, ko vēlāk izmantoja tekstu tulkošanas darbā. Viņš pārrakstīja Svētos Rakstus, tautasdziesmas, sakāmvārdus, dažādus novērojumus un pamācības, kā arī sacerējis un pierakstījis savus orģināldzejoļus.
Dzīvesgājums
Dzimis 1845. gada 12. decembrī Rēzeknes apriņķa Zaļmuižas Kuorklinīkos zemnieka ģimenē kā Meikuļa un Johannes Jūrdžu otrais dēls. Tēvs nomira, kad Andrivam bija tikai 10 gadi. Māte apprecējās otro reizi. Skolā viņš nebija mācījies, lasīt viņu bija iemācījusi māte. Pašmācības ceļā puisis iemācījās rakstīt un apguva krievu, poļu, lietuviešu, nedaudz arī latīņu valodu, pratis arī gotu burtus un lasījis lejzemnieku izdevumus. 18 gadu vecumā A. Jūrdžs apprecēja Zuzannu Meikstumu. Pēc zemes sadalīšanas Jūrdžam pienācās 15 hektāri. Gimenē piedzima 11 bērni (5 dēli un 6 meitas), četri no tiem miruši bērnībā.
Drukas aizlieguma laikā (1871–1904) A. Jūrdžs ķērās pie grāmatu pārrakstīšanas. Papildus A. Jūrdžs visu, kas viņam šķita vērtīgs, pārrakstīja no grāmatām, avīzēm, žurnāliem uz atsevišķām lapām, daļu arī tulkoja. Tā viņš ir pārrakstījis virkni tautasdziesmu un gudrību vācelīšu, ko dāvinājis meitām pūrā vai par simbolisku atmaksu izgatavojis kaimiņiem.
Dzejoļus un rakstus A. Jurdžs publicēja „Katoļu māju kalendārā”, kalendārā „Daugava”, pirmajā latviešu dzejas antoloģijā „Kūkle”(1914), bija pirmo latgaliešu laikrakstu „Gaisma” un „Drywa” korespondents.
Viņš rakstīja arī pēc drukas aizlieguma atcelšanas. Rakstīdams arī pa naktīm pie skala gaismiņas, viņš mūža beigās (1918. gadā) zaudēja redzi. Miris 1925. gada 22. aprīlī, apglabāts Nautrēnu pagasta Desetnīku kapos.
Darbi
Andrivs Jūrdžs ir sarakstījis vairāk nekā 20 biezu sējumu, dažu pat ap 1000 lappušu, kā arī plānākas burtnīcas un atsevišķas lapiņas. Diemžēl lielākā daļa no tā gājusi bojā 1925. gada ugunsgrēkā Latgales centrālajā bibliotēkā Rēzeknē, kur 1922. gadā P. Strods rokrakstu sējumus ievietoja.
Saglabājušās grāmatas (trīs garīgo dziesmu tulkojumi, daži stāsti, vēstules) glabājas Latvijas Nacionālās bibliotēkas un Latvijas Akadēmiskās bibliotēkas Reto grāmatu un rokrakstu nodaļā.
Miklošs Bējs
Miklošs Bējs (hu; Budapešta —  Ģēra) bija Ungārijas starptautiskais meistars šahā (1956).
Biogrāfija
Pēc izglītības bijis ārsts. 1950. gados bijis viens Ungārijas vadošajiem šahistiem. Ungārijas šaha čempionātos labākos rezultātus sasniedzis 1954. gadā, kad dalījis 3.-4. vietu, un 1955. gadā, kad ieņēmis 5. vietu. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā Smederevska Palanka (Dienvidslāvija, tagad Serbija) (1956) — dalīta 1.-2. vieta, Redžo nell'Emīlija (1959/1960) — 2. vieta.
Pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1956. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.
27. Ekrāna aktieru ģildes balva
27. Ekrāna aktieru ģildes balvas pasniegšanas ceremonija norisinājās Losandželosas Shrine Auditorium. Ceremoniju vienlaicīgi demonstrēja kanālos TNT un TBS, turklāt ēters ilga vienu stundu ierasto divu stundu vietā. Nominantus ar Instagram Live starpniecību paziņoja Lilija Kolinsa un Deivīds Digss.
Miklošs Bējs
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 1956. gadā Bējam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
27. Ekrāna aktieru ģildes balva
Maikls Kītons ir pirmais aktieris Ekrāna aktieru ģildes vēsturē, kas ieguvis trīs balvas kategorijā "Labākais aktieru sastāvs spēlfilmā". Šogad par lomu filmā The Trial of the Chicago 7, bet 2015. un 2016. gadā par lomām filmās "Putncilvēks" (2014) un "Uzmanības centrā" (2015).
Čedviks Bouzmens uzstādīja rekordu vienas ceremonijas laikā saņemto nomināciju skaitā, saņemot četras nominācijas trīs kategorijās: "Labākais aktieris galvenajā lomā" par lomu filmā "Mā Reinija: Blūza māte", "Labākais aktieris otrā plāna lomā" par lomu filmā Da 5 Bloods, un "Labākais aktieru sastāvs spēlfilmā" ar abām iepriekš minētajām filmām. Bouzmens ieguva balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā, tādējādi kļūstot par pirmo aktieri balvas pasniegšanas vēsturē, kas saņēmis pēcnāves apbalvojumu kādā no kategorijām; balvu saņēma viņa atraitne Teilore Simona Ledvorda.
Tāpat ceremonija ir nozīmīga ar to, ka pirmo reizi visās četrās individuālajās kinoaktieru kategorijās balvas ieguva krāsainie ļaudis (en).
In Memoriam
Šajā segmentā tika godināti šādi cilvēki, kuri miruši 2020. gadā un 2021. gada sākumā:
Balvu pasniedzēji
Sekojošas personas pieteica balvas ceremonijā:
Maltas vidusskola
Maltas vidusskola ir divplūsmu vispārējās izglītības iestāde Rēzeknes novada Maltā ar struktūrvienību Liepu pamatskolu.
Vēsture
1873. gadā dibināta Rozentovas pagasta skola. 1876. gadā Vertukšņas sādžā par zemnieku līdzekļiem uzcelta pamatskola. 1912. gadā Borovajā, tagadējā Maltā, atvēra skolu ar krievu mācību valodu.
Latviešu skolas pirmsākumi Maltā attiecināmi uz 1920. gadu, kad tika izveidota Vertukšnes — Rozentovas pamatskola ar krievu un latviešu valodas apmācību. 1922. gadā skolu sadala, izveidojot Rozentovas latviešu un Vertukšnes krievu pamatskolu. 1935. gadā Rozentovas 4—klasīgo pamatskolu pārdēvē par Maltas sešklasīgo pamatskolu. 1938. gadā skolu pārceļ uz bijušo slimnīcas ēku.
1940. gadā, pēc Latvijas okupācijas un iekļaušanas PSRS sastāvā, sakarā ar obligāto septiņgadīgo izglītību to nosauca par Maltas septiņgadīgo skolu. Maltas 1. vidusskolas veidošanās sākās 1944. /45. māc. g., kad Maltas septiņgadīgajā skolā atvēra 8. klasi un skolā mācījās 289 skolēni. 1949. gadā Vertukšnē atvēra Ezergala krievu vidusskolu. 1948. /49. māc. g. notika Maltas 1. vidusskolas pirmais izlaidums.
1952. gadā uzsāka būvēt jaunu vidusskolas ēku un to pabeidza 1953. gadā. Jaunuzcelto ēku nodeva Maltas 2. vidusskolai, kura pārcēlās no Vertukšnes. Arī Maltas 1. vidusskolas 8. —11. klases uzsāk mācības jaunajā ēkā. Rozentovā palika 7 —gadīga latviešu skola. 1954. gadā Ezergala krievu vidusskolu pārcēļ uz Maltu, uz jaunuzcelto ēku. 1959. /60. māc. g. sakarā ar Maltas rajona likvidēšanu, skola saņēm bijušo partijas komitejas ēku internāta vajadzībām un 1958. gadā uzbūvēto fizkultūras zāli. Kad 1960. gadā Maltā atvēra palīgskolu, Maltas vidusskolai piederošās ēkas Rozentovā nodeva šīs skolas vajadzībām. Maltas 1. vidusskolai 1. —7. klases nācās izvietot vairākās Maltas ciemata ēkās.
Kalna Viški
Kalna Viški ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Maltas vidusskola
Vēsture
1962. /63. māc. g. Maltas 1. vidusskolu un Maltas 2. vidusskolu apvieno vienā — Maltas vidusskolā ar latviešu un krievu mācību valodu. 1970. gadā ekspluatācijā nodod piebūvi ar 15 klašu telpām. Līdz ar to skola sāk strādāt vienā maiņā. Ar 1974. /75. māc. g. skola uzsāk autovadītāju sagatavošanu, kā vajadzībām uzceļ ēku apmācībām un mācību automobiļu garāžas. 1978. /79. māc. g. skola saņēma internāta ēku 120 skolēniem
1991. /92. māc. g. apvienotā Maltas vidusskola tika sadalīta, un atkal Maltā ir Maltas 1. vidusskola ar latviešu un Maltas 2. vidusskola ar krievu mācību valodu.
2014. gada 1. septembrī Maltas 1. vidusskola un Maltas 2. vidusskola tika apvienotas Maltas vidusskolā. Realizējot dažādus projektus, tika renovētas un siltinātas skolu ēkas. Maltas 1. vidusskolai tika piebūvēta ēdamzāle. Skolās modernizēti mācību kabineti, papildināta materiāli tehniskā bāze.
Direktori
Maltas 1. vidusskola
Maltas 2. vidusskola
No 2014. gada 1. septembra Maltas vidusskolas direktore — Vinera Dimpere
Cessna 172
C-172 Skyhawk ir universāla viendzinēja virzuļu sauszemes lidmašīna, ko ražo ASV uzņēmums Cessna Textron Aviation. Galvenokārt paredzēta tuvas distances pasažieru pārvadājumiem, taču tiek izmantota daudzu valstu armijās kā vieglā transporta lidmašīna. Lietoti arī nosaukumi: C-172, Cessna Skyhawk un Skyhawk.
Modifikācijas
1963. gadā tika izlaists arī 172D Powermatic. Tas bija aprīkots ar Continental GO-300E dzinēju ar jaudu 175 ZS (130 kW), kas ļāva palielināt kreisēšanas ātrumu par 18 km/h salīdzinājumā ar parasto 172D. Patiesībā tas nebija jauns modelis, bet drīzāk Cessna 175 Skylark, kas tika pārdēvēts, lai pārvarētu slikto dzinēja uzticamības reputāciju. Maldinājums neizdevās, un ne Powermatic, ne Skylark pēc 1963. gada modeļa vairs netika ražoti. Kopā saražotas: 1015.
1970. gada modeli joprojām sauca par 172K, taču tam bija stiklšķiedras, uz leju vērsti, koniski aizplāksni. Tika piedāvāti arī pilnībā šarnīru sēdekļi. 1970. gadā kopā saražotas 759.
Militārie operatori
172 variants (T-41 Mescalero) tika izmantots kā treniņlidmašīna Amerikas Savienoto Valstu gaisa spēkos un armijā. Turklāt Amerikas Savienoto Valstu robežsardze izmanto 172 floti novērošanai no gaisa gar Meksikas un ASV robežu.
No 1972. līdz 2019. gadam Īrijas gaisa korpuss papildus armijas sadarbībai un pilotu apmācībai izmantoja Reims versiju kā skaidras naudas, ieslodzīto un sprādzienbīstamu kravu pavadītāju gaisa novērošanai un uzraudzībai.
Sentlērinca
Apdzīvotā vieta pirmoreiz rakstos minēta 1235. gadā. No 18. gadsimta - Esterhāzi dzimtas īpašumā. 1868. gadā Sentlērinca kļuva par dzelzceļa mezglu. Pilsētas tiesības no 1996. gada.
Jānis Višņa
Biogrāfija
Dzimis (pēc vecā stila — ) Nītaures pagasta Lakšu muižas "Gužēnu" gruntsnomnieka Friča un Ievas Višņu (Wischne) ģimenē.
1912. gadā iestājies Latvijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā (LSDSP). Pēc Latvijas Republikas pasludināšanas kļuvis par tās pagaidu parlamenta — Tautas padomes — locekli. Pēc tam ticis ievēlēts visos Latvijas parlamentos: Satversmes sapulcē (1920), 1. Saeimā (1922), 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931). Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā Saeimas darbība tika apturēta. Višņa kā viens no potenciālajiem jaunā režīma pretiniekiem tika apcietināts un nogādāts Liepājas koncentrācijas nometnē, kur pavadīja vairākus mēnešus. Kļuvis par nelegālās Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku un zemnieku partijas (LSSZP) biedru.
Latvijas okupācijas apstākļos 1941. gada jūnijā izsūtīts uz Usoļjes labošanas darbu nometni (Usoļlagu). nošauts, visticamāk, Soļikamskas cietumā.
Uzpūstā saknene
Uzpūstā saknene (Rhizina undulata, agrāk Rhizina inflata) ir Latvijā bieža sakneņu dzimtas sēne, kuras augļķermeņi nav ieteicami pārtikā. Uzpūstā saknene ir mežsaimniecībai kaitīgs priežu sakņu parazīts.
Taksonomija
Sēni pirmais 1774. gadā aprakstīja vācu biologs Jākobs Kristians Šēfers kā Elvela inflata. Pašreizējo nosaukumu deva Eliass Magnuss Frīss 1815. gadā darbā Observationes Mycologicae.
Uzpūstā saknene ir sakneņu ģints pirmā aprakstītā un tipiskā suga. Īpašais epitets undulata nozīmē "viļņotā", zīmējoties uz cepurītes formu.
Augšanas apstākļi
Visā Ziemeļu puslodē bieži sastopama saprofīta un parazītiska sēne. Aug smilšainos gaišos priežu mežos, īpaši izdegumos un vecu ugunskuru vietās, skābās augsnēs (karstā laikā vai klimatā attīstās arī citās augsnēs). Latvijas klimatā parasti no jūlija līdz oktobrim. Augļķermeņi reizēm saauguši kopā lielās grupās, tomēr biežāk sastopami grupās atstatus viens no otra. Tālo Austrumu autoru pētījumi rāda, ka uzpūstā saknene veido raganu apļus, taču citos reģionos tas nav novērots; Ievazāta arī Dienvidāfrikā un Austrālijā.
Kaitējums mežsaimniecībā
Sēnes micēlijs priežu briestaudzēs bieži cauraug to saknes, izraisot koka slimīgumu vai bojāeju. Retāk sēne parazitē arī uz citiem skujkokiem. Parastais cietušo koku vecums ir no 15 līdz 60 gadiem; sēnes micēlija izplatīšanās apstājas 4—7 gadus pēc koka inficēšanas. Nodarāmo zaudējumu dēļ ir ieteikumi mežsaimniekiem skujkoku atjaunošanas audzes stādīt ne ātrāk kā 2 gadus pēc ugunsgrēka, jo sakneņu sporas aktivizē augsta temperatūra un tās augsnē parasti saglabājas divus gadus.
Barības vērtība
Par sēnes ēdamību ir pretrunīga informācija. Daļa avotu to dēvē par neēdamu, daļa par ēdamu, bet bezgaršīgu, daļa par indīgu.
Līdzīgās sugas
Līdzīgi izskatās dzīslainais kauslāčpurns (Disciotis venosa), taču tas atšķiras ar savu hlora smaržu. No augšas līdzīga ir arī vairoga bisīte (Discina ancilis), kurai apakšā rizoīdu vietā ir kātiņš.
Kalnacki (Rušonas pagasts)
Kalnacki ir ciems Rušonas pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 212 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V742.
Enco Bearcots
Enco Bearcots (it, dzimis, miris ) bija Itālijas futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga pozīcijā, pārstāvējis Itālijas futbola izlasi.
Savas karjeras laikā spēlējis gan Itālijas A sērijā, gan B sērijā. Lielu daļu karjeras pavadījis Torino komandā.
Čārlzs Džordžs Gordons
Čārlzs Džordžs Gordons (en; dzimis, miris ) saukts arī par Ķīnas Gordonu (Chinese Gordon), Hartūmas Gordonu (Gordon of Khartoum) un Gordonu-pašā (Gordon Pasha), bija 19. gadsimta britu ģenerālis un koloniju administrators.
Enco Bearcots
Viņa vārdā ir nosaukta Enco Bearcota balva, ko pasniedz Itālijas labākajam futbola trenerim.
Čārlzs Džordžs Gordons
Piedalījies Krimas karā - Sevastopoles aplenkumā, par ko no Francijas saņēmis Goda Leģiona ordeņa nosaukumu. No 1860. gada darbojās Ķīnā, 1863. gadā kļūdams par t.s. Vienmēr uzvarošās armijas komandieri. Tā bija Ķīnas armija, kas tika izveidota pēc eiropiešu armiju parauga, un tai bija būtiska loma Taipinu sacelšanās apspiešanā.
1873. gadā stājās Ēģiptes hedīva dienestā, vēlāk kļūdams par Sudānas ģenerālgubernatoru. 1879. gadā pameta Ēģiptes dienestu. 1884. gadā britu valdība piedāvāja Gordonam vadīt operāciju eiropiešu evakuācijai no Sudānas, jo valstī bija sākusies Mahdi sacelšanās. Ieradies Hartūmā un sapratis, ka pretošanās Mahdi spēkiem ir bezcerīga, tikās ar sacelšanās vadītāju Muhamedu Ahmedu, kurš piedāvāja Gordonam vienam pamest Hartūmu. Gordons atteicās un organizēja Hartūmas aizstāvēšanu. Krita 25. janvārī, divas dienas pirms angļu karaspēka, kas bija izsūtīts Gordona glābšanai, ierašanās.
Enco Bearcots
Spēlētāja karjera
Catania
Torino
Trenera karjera
Itālija
Teodors Gulbis
Teodors Gulbis (1904—1992) bija latviešu lauksaimnieks un 1940. gada Tautas Saeimas deputāts.
Dzimis 1904. gada 14. decembrī Dikļu pagastā.
Beidzis krejotavu vadītāju sagatavošanas kursus Smiltenē 1939. gadā. Bijis Dikļu piensaimnieku sabiedrības Ozolu krejotavas vadītājs.
Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu no Vidzemes vēlēšanu apgabala. Pārcelts uz Valmieru, kur piedalījies banku un krdītiestāžu nacionalizācijā. No 1940. gada jūlija Valmieras lauksaimnieku krājaizdevu sabiedrības un Valmieras patērētāju biedrības pārvaldnieks.
1941. gada vasarā iestājās Sarkanās armijas Valmieras brīvprātīgo bataljonā. Piedalījās kaujās Igaunijā, l. latviešu strēlnieku pulka rindās. Ievainots un evakuēts uz Ļeņingradu. Pēc tam Latvijas PSR Tautas komisāru padomes pilnvarotais Sverdlovskas apgabalā.
Pēc kara kļuva par PSKP biedru. un Piena un sviesta rūpniecības tresta Valmieras apriņķa kantora pārvaldnieku.
1970. gadā apbalvots ar PSRS medaļu "Par drošsirdību".
Māsa — Auguste Junge (1911—1988) — Pociema pagasta partijas organizācijas sekretāre no 1944. gada, līdz 1970. gadam strādāja partijas Limbažu rajona komitejā.
Japānas eriobotrija
Japānas eriobotrija (Eriobotrya japonica), arī Japānas mespils, lokva vai lokvata, ir mūžzaļš rožu dzimtas koks vai krūms. Tas ir viens no salīdzinoši retajiem rožu dzimtas augiem, kas aug subtropos. Eriobotrijas izaug no 5 līdz 10 metru augstumam. Japānas eriobotrijas dabiskais izplatības areāls ir Ķīnas dienvidaustrumi, bet augs izsenis ir kultivēts gan Ķīnā, gan Japānā, no kā arī ir radies sugas nosaukums. Mūsdienās to audzē arī Vidusjūras reģionā, Austrālijā, Dienvidamerikā un Indijā. Eriobotrijas augļus, kas ir sulīgi un saldi vai mazliet ieskābi, var lietot uzturā. Eriobotrijas audzē arī kā krāšņumaugus.
Sergejs Rubļevskis
Sergejs Rubļevskis (ru; dzimis Kurgānā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1994).
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Vienpadsmit gadu vecumā pirmo reizi piedalījies Kurgānas apgabala šaha čempionātā. 1991. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1994. gadā kļuvis par FIDE starptautisko lielmeistaru (GM). 1997. gadā beidzis Kurgānas valsts universitāti specialitātē "Ekonomika un menedžments".
Piedalījies FIDE Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas. Trīs reizes nokļuvis līdz 3. kārtai (1997, 1999, 2004), pa reizei zaudējis 1. kārtā (2000) un 2. kārtā (2001).
2004. gadā uzvarējis Aeroflot Open šaha turnīrā, bet 2005. gadā kļuvis par Krievijas šaha čempionu pēc uzvaras turnīra superfinālā.
2005. gadā finišējis FIDE Pasaules kausa pirmajā desmitniekā un kvalificējis 2007. gada FIDE pretendentu turnīram. Tajā Rubļevskis pirmajā kārtā uzvarējis Ruslanu Ponomarjovu ar 3½:2½, bet otrajā kārtā nospēlējis neišķirti ar Aleksandru Griščuku — 3:3, bet zaudējis papildu partijās ar ½:2½.
2012. gadā Krievijas šaha federācija iecēlusi Rubļevski par Krievijas sieviešu šaha izlases galveno treneri.
Vairākkārt pārstāvējis Krievijas izlasi lielākajos komandu šaha turnīros:
2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CONCACAF zona
Formāts
Kvalifikācija noritēja četrās kārtās:
Dalībvalstis
Visas (35) CONCACAF valstu izlases piedalās turnīrā:
Pirmā kārta
10 zemākā ranga komandas 2011. gada jūnijā un jūlijā aizvadīja savstarpēju spēļu pārus, lai noteiktu kuras 5 komandas kvalificēsies 2. kārtai.
Otrā kārta
Otrajā kārtā spēlēja 7.-25. ranga komandas kurām pievienojās pirmās kārtas uzvarētāji, izveidojot 6 grupas un izspēlējot divu apļu turnīru. Katras grupas uzvarētājs kvalificējās 3. kārtai.
Trešā kārta
Ranga 6 labākās komandas un otrās kārtas uzvarētāji izveidoja 3 grupas un izspēlēja divu apļu turnīru. Pirmās un otrās vietas ieguvēji kvalificējās 4. kārtai.
Ceturtā kārta
3. kārtas 6 uzvarētājkomandas izveidoja vienu grupu un izspēlēja divu apļu turnīru - 3 labākās komandas kvalificējās finālturnīram, bet ceturtās vietas ieguvēja cīnīsies starpkonfederāciju play-off spēlēs ar OFC zonas uzvarētāju (Jaunzēlandes izlasi)
Islandes fallu muzejs
Islandes fallu muzejs (is) ir muzejs Reikjavikā, Islandē. Te atrodas pasaulē lielākā dzimumlocekļu un tā daļu kolekcija.
Muzejā atrodas 93 dzīvnieku sugu (tai skaitā 55 vaļu, 36 roņu) 280 dzimumlocekļa paraugi. 2011. gada jūlijā muzeja kolekcijā nonāca pirmais cilvēka dzimumloceklis. Lielākais muzejā ir 170 cm garais zilā vaļa dzimumloceklis, mazākais — 2 mm garais kāmja dzimumlocekļa kauls.
Muzeju 1997. gadā dibinājis bijušais skolotājs Sigurdurs Hjartarsons, pašlaik to vada viņa dēls Hjorturs Gisli Sigurdsons. Hjartarsonam interese par dzimumlocekļiem radās bērnībā, kad viņš ieguva liellopu pātagu, kas izgatavota no buļļa dzimumlocekļa.
Muzejs ir kļuvis par populāru tūrisma objektu, to ik gadu apmeklē ap 11 tūkstošiem cilvēku.
Pozitīvs skaitlis
Pozitīvs skaitlis ir tāds reāls skaitlis, kas lielāks par nulli (bet nav nulle). Mazākais un lielākais pozitīvais skaitlis neeksistē, respektīvi, pozitīvu skaitļu ir bezgalīgi daudz. Mazākais pozitīvais naturālais skaitlis ir 1. Dažreiz pozitīvus skaitļus apzīmē ar + zīmi, bet parasti pieņem, ka, ja skaitlim priekšā nav mīnusa zīmes, tad tas ir pozitīvs (nulle ir izņēmums, tai nav zīmes).
Veselus pozitīvus skaitļus izmanto ikdienā, piemēram skaitīšanā.
Beerševas "Hapoel"
Beerševas "Hapoel" ir Izraēlas futbola klubs no Beerševas pilsētas. Dibināts 1949. gadā, pašlaik spēlē Izraēlas Premjerlīgā. Kluba futbolisti ir piecas reizes izcīnījuši Izraēlas čempiontitulu, divreiz uzvarējuši Izraēlas kausa izcīņā. Kluba panākumu vidū ir arī trīs Izraēlas superkausi un trīs Toto kausi.
Šota Rustaveli
Šota Rustaveli (ka; რუსთაველი — ‘Rustavi muižas īpašnieks’ vai ‘nācis no Rustavi’) bija 12. gadsimta gruzīnu dzejnieks. Viens no ievērojamākajiem gruzīnu "zelta laika" dzejniekiem un viens no vislielāko devumu gruzīnu literatūrai sniegušajiem.
Bijis valdnieces Tamaras (1184—1213) mantzinis. Restaurējis un apgleznojis bijušo gruzīnu Svētā Krusta klosteri Jeruzalemē.
Sarakstījis gruzīnu nacionālo poēmu "Bruņinieks tīģera ādā" (ვეფხისტყაოსანი). Tiek uzskatīts, ka visticamāk šo darbu viņš ir sarakstījis ap 1220. gadu. Poēmas prologā ir divas reizes ticis minēts Rustaveli. Poēmas fragmenti pirmoreiz latviski izdoti 1966. gadā.
Rustaveli ir šairi (gruzīnu dzejas forma) izveidotājs.
2012. gadā Rīgā tika atklāts Rustaveli bareljefs pie Rīgas Centra daiļamatniecības pamatskolas.
Nikola Karaklajičs
Nikola Karaklajičs (sr; Belgrada —  Belgrada) bija Dienvidslāvijas un Serbijas starptautiskais meistars šahā (1955).
Biogrāfija
Daudzkārtējais Dienvidslāvijas šaha čempionāta dalībnieks. Lielāko panākumu guvis 1955. gadā Novisadā, kad izcīnījis uzvaru šajā turnīrā. 1957. gadā Dienvidslāvijas šaha čempionātā kopā ar Borislavu Ivkovu un Petaru Trifunoviču dalījis 2.-4. vietu (uzvarējis Svetozars Gligoričs). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts: uzvarējis turnīros Ļubļanā 1955. gadā un Beverveikā (Nīderlande) 1967. gadā.
Pārstāvējis Dienvidslāvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1955. gadā Karaklajičam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
No 1957. līdz 1982. gadam bijis pazīstams arī kā Belgradas radio darbinieks (sr). Savos radio raidījumos aktīvi popularizējis serbu rokmūziku, rakstījis par to arī mūzikas žurnālos un bijis serbu rokgrupu koncertu organizators.
Āraišu ezeri
Āraišu ezeri ir ezeru grupa Vidzemes augstienes apvidū ar artikulētu galamorēnas reljefu. Administratīvi izvietojušies Cēsu novada Drabešu un Vaives pagastos abpus Rīgas—Valkas dzelzceļam un autoceļam A2. Ezeri uz ziemeļiem no autoceļa ietilpst Gaujas nacinālā parka teritorijā. Galvenie grupas ezeri ir:
Visiem ezeriem notece uz Āraišu ezeru un tālāk pa Rakšupīti uz Gauju.
Minori Sato
Sasniegumi
Latvijas čempions - 1 (2011)
Kalnagals
Kalnagals ir ciems Ošupes pagastā, Madonas novadā. Atrodas 193 km attālumā no Rīgas.
Ciemā 1856. gadā dzimis Aloizs Trūps – lielinieku nogalinātais Krievijas Impērijas pēdējā cara Nikolaja II kambarsulainis.
Pelči (Rudbāržu pagasts)
Pelči ir ciems Kuldīgas novada Rudbāržu pagastā. Atrodas pagasta rietumos 6,7 km no pagasta centra Rudbāržiem, 15,7 km no Skrundas un 165,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A9 (Rīga (Skulte) — Liepāja), Garūdenes krastā.
Sakneņu ģints
Sakneņu ģints (Rhizina) ir sakneņu dzimtas asku sēnes, kuras Latvijā zināmas pēc šīs ģints vienīgās atrastās pārstāves — uzpūstās saknenes.
Taksonomija
Šo ģinti pirmais aprakstīja Eliass Magnuss Frīss 1815. gadā darbā Observationes Mycologicae. Uzpūstā saknene tobrīd bija sakneņu ģints vienīgā aprakstītā un tipiskā suga.
1921. un 1925. gados austrāliešu botāniķis Leonards Rodvejs pievienoja tai vēl divas Tasmānijā atklātas sugas, R. atra and R. lignicola. Vēl ģintī dažādā laikā bijušas iekļautas vairākas sugas, kas pašlaik attiecinātas uz citām ģintīm. Saskaņā ar Mycobank, 2021. gada sākumā, neskaitot nosauktās trīs, ģintī vēl atrodas R. helvetica (bijusī Discina helvetica), R. nigroolivacea, R. praetexta (bijusī R. laevigata var. praetexta), R. reticulata (bijusī Peziza reticulata), R. spongiosa (bijusī Galiella spongiosa), R. vaporaria un R. zonata.
Ģints apraksts
Augļķermeņi (apotēciji) klājeniski, 1—20 cm diametrā, ar tumšu virsmu. Lejasdaļa gaišāka, ar smalkiem rizoīdiem—hifām, kas aizvieto kātiņu. Saprotrofi uz augsnes, bieži izdegumos, reizēm koku sakņu parazīti.
Praktiskā nozīme
Bieži sastopamā uzpūstā saknene ir mežsaimniecībai kaitīgs priežu un retāk citu skujkoku sakņu parazīts. Daļa avotu šo sugu atzīst par lietojamu pārtikā, tomēr vairums tam nepiekrīt.
Emīlio Segrē
Emīlio Džino Segrē (it; dzimis, miris ) bija itāļu un amerikāņu fiziķis. 1959. gadā saņēmis Nobela prēmiju fizikā par antiprotona atklāšanu.
1928. gadā absolvējis Romas Sapienza universitāti. Šajā universitātē bijis fizikas profesora asistents laikā no 1932. līdz 1936. gadam. Pēc tam līdz 1938. gadam Palermo universitātē vadījis Fizikālo laboratoriju. Pēc tam bijis profesors Kalifornijas Universitātē (Bērkli) un Romas universitātē. 20. gadsimta 40. gados piedalījies atombumbas izveidošanā.
Par antiprotona atklāšanu viņš kopā ar Ouenu Čemberlenu saņēmis Nobela prēmijas fizikā. Vēl ir atklājis tehnēciju un astatu.
Vitol
Vitol ir Šveicē reģistrēta uzņēmumu grupa, kas nodarbojas ar naftas un biržas produktu tirdzniecību un loģistiku. Dibināta 1966. gadā. Galvenie biroji atrodas Roterdamā un Ženēvā.
Rūjienas pienotava
Rūjienas piensaimnieku biedrības dibināšana
20. gadsimta sākumā Vidzemē un Rūjienas apkārtnē veidojās labvēlīgi apstākļi piensaimniecības attīstībai. Samazinoties linu un labības cenām pasaules tirgū, lauksaimnieki raudzījās lopkopības virzienā. Pieauga pieprasījums pēc piensaimnieku kooperācijas nepieciešamības Rūjienā.
1908. gada 2. novembrī tika izvēlēta komisija koppienotavas tālākai attīstībai. 1909. gada 28. janvārī tika nodibināta pirmā lopu pārraudzības biedrība. kurā bija 21 biedrs. 1909. gadā notika vairākas apspriedes par koppienotavas dibināšanu, tika izstrādāti statūti, kurus parakstīja 1909. gada 24. oktobrī. Statūti reģistrēti 1910. gadā, bet piensaimnieku biedrības darbība uzsākta 1911. gada 18. janvārī.
Par Rūjienas piensaimnieku biedrības dibināšanas periodu uzskatāms laika periods no 1908. gada līdz 1911. gadam. Reāli pienotava darbību uzsāka 1912. gada rudenī, kad tika pabeigta Rūjienas pienotavas ēkas būvniecība. Namā tika uzstādītas modernas mašīnas, kas ļāva dienā pārstrādāt 10000 litru piena. Ēkas būvniecība izmaksāja 40000 zelta rubļu. Ievestā piena apjoms 1912., 1913. un 1914. gadā svārstījās starp 3000 līdz 4000 litriem dienā.
Kara gadi
Rūjienas piensaimnieku biedrības attīstību aizkavēja kara gadi. Daudzi saimniecību vadītāji tika aizsaukti karā, ganāmpulki tika nemitīgi samazināti. 1918. gada 30. oktobrī piena ievešana pienotavā mainīgo varu dēļ bija jāpārtrauc uz nezināmu laiku.
Atjaunošana un uzplaukums
Rūjienas piensaimnieku biedrības darbību atjaunoja 1922. gada 1. februārī. Bija lieli izdevumi mašīnu un inventāra remontam, tāpēc piena apstrādāšana izmaksāja dārgi — līdz par 25% no piena vērtības. Piensaimnieku biedrības stāvoklis uzlabojās, kad pie pienotavas ierīkoja vadmalas veltuvi un krāsotavu, lai pilnīgāk izmantotu tvaika katlu un samazinātu ražošanas izmaksas. Jau pirmajos mēnešos vadmalas veltuve, kas sāka darboties 1924. gada sākumā, nodrošināja aptuveni 12 santīmu piemaksu uz vienu sviesta mārciņu. Biedrības biedru un piena vedēju skaits strauji auga. 1924. gadā piena apjoms sasniedza pirmskara apmērus. Togad sākās piensaimnieku biedrības uzplaukuma laiks. Biedrības darbība tika paplašināta — 1931. gadā sabiedrībai bez centrālās kopmoderniecības bija jau 12 krejošanas punkti. 1930. gadā tika uzsākti plaši Rūjienas pienotavas būvdarbi. Ēkai tika veikts kapitālremonts, tā tika paplašināta. Pienotavai tika iegādāta jauna tehnika. Pārbūvētās ēkas pirmajā stāvā ierīkoja moderniecību — izbūvēja mākslīgu saldētavu sviesta uzglabāšanai un citām vajadzībām. Tika uzstādīta arī jauna 7000 litru tilpuma sviesta kuļmuca, kāda tajā laikā bija tikai Centrālajai piensaimniecības savienībai Rīgā. Ar jauno kulšanas mucu varēja sakult līdz 1200 kg sviesta dienā. Ēkas otrajā stāvā atradās kantora telpas un sapulču zāle, kā arī tika ierīkoti dzīvokļi grāmatvedim, koppienotavas vadītājam un praktikantiem. Piensaimnieku sabiedrība tika uzskatīta par vienu no lielākajām Latvijā. 1930. gadā sabiedrība eksportēja 6400 muciņas sviesta un pārstrādāja 8 700 000 litrus piena, par kuru lauksaimniekiem tika izmaksāts vairāk nekā viens miljons latu.
Vitol
Vēsture
2015. gada jūnijā Vitol kopā ar Helios Investment Partners par 276 miljoniem USD nopirka Nigērijas naftas un gāzes uzņēmumu Oando, vienojoties par 60 % īpašumtiesību un 51 % balsstiesību iegādi. 2015. gada 7. decembrī paziņots, ka Vitol iegādāsies 50 % pasaulē lielākā asfalta tirdzniecības, uzglabāšanas un transportēšanas uzņēmuma Sargeant Marine akciju.
2017. gada 3. martā tika paziņots, ka Vitol Investment Partnership meitas uzņēmums VIP Turkey Enerji AS no OMV par 1,368 miljardiem eiro pirks Turcijas naftas izstrādājumu izplatītāju Petrol Ofisi; darījums pabeigts 13. jūnijā.
Darbība Latvijā
2006. gada 20. oktobrī Vitol meitas uzņēmums Euromin Holdings (Cyprus) Limited izsolē Rīgas biržā iegādājās Ventspils nafta valsts kapitāla daļas. 2007. gada martā no Ventspils nafta pastarpināti nopirkti 49 % Ventspils nafta termināls kapitāldaļu. 2010. gadā Euromin Holdings (Cyprus) Limited palielināja savu līdzdalību Ventspils nafta līdz 49,5 %. 2015. gada 17. septembrī Euromin Holdings (Cyprus) Limited no AS Latvijas Naftas tranzīts nopirka 43,25 % Ventspils nafta akciju par 79,99 miljoniem eiro. Tādējādi Vitol kontrole Ventspils nafta palielinājās līdz 93,24 % kapitāldaļu.
2017. gada 14. jūnijā Vitol grupas uzņēmums Vitol Netherlands B.V. no Igaunijas fonda OÜ Fondo H Estonia nopirka 19,62 % Latvijas kuģniecība akciju. Nākamajā dienā Vitol grupā ietilpstošā Ventspils nafta nodeva Vitol Netherlands B.V. tai piederošās Latvijas kuģniecība 49,94 % akcijas. 29. jūnijā Latvijas Finanšu un kapitāla tirgus komisija saņēma Vitol Netherlands B.V. iesniegumu atļaujas saņemšanai par Latvijas kuģniecība obligātā akciju atpirkšanas piedāvājuma izteikšanu. Vitol tajā brīdī piederēja 70,75 % Latvijas kuģniecība kapitāldaļu. Līdz 2018. gada sākumam Vitol Netherlands B.V. veica Latvijas kuģniecība galīgo akciju atpirkšanu. 2018. gada 20. jūnijā par Latvijas kuģniecība meitas uzņēmuma SIA LSC īpašnieku kļuva Vitol Netherlands B.V.
Anete Švilpe
Anete Švilpe ir garo distanču taku skrējēja, vairākkārtēja taku skriešanas sacensību "Stirnu buks" uzvarētāja un Penyagolosa Trails 2021 Women's CSP uzvarētāja.
SKS 64. ekspedīcija
'''SKS 64. ekspedīcija' (Expedition 64, ISS-64, Экспедиция МКС-64) bija ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA), Krievijas Roskosmos un Japānas JAXA'' kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2020. gada 21. oktobra līdz 2021. gada 17. aprīlim.
Ziemeļmaķedonijas Olimpiskā komiteja
Ziemeļmaķedonijas Olimpiskā komiteja (mk) ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Ziemeļmaķedoniju un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos.
SKS 64. ekspedīcija
Ekspedīcijas gaita
64. ekspedīcija sākās 2020. gada 21. oktobrī ar kosmosa kuģa Sojuz MS-16 atvienošanos un turpināsies līdz kosmosa kuģa Sojuz MS-17 atvienošanai 2021. gada aprīlī. 2020. gada 17. novembrī stacijā ieradās kosmosa kuģa Crew-1 apkalpe.
Lai atbrīvotu vietu nākamajam kuģim pie moduļa Rassvet, 2021. gada 19. martā Sojuz MS-17 veica pārkabināšanos uz Poisk moduli. Vairākas stundas pirms manevriem kuģa apkalpe Sergejs Rižikovs, Sergejs Kuds-Sverčkovs un Ketlīna Rubinsa ieņema savas vietas kuģī. 16:38:31 UTC Sojuz atvienojās un attālinājās 40 metrus. Tad tas aplidoja staciju, un 17:12:33 UTC pieslēdzās pie Poisk moduļa. Kuģi vadīja komandieris Rižikovs ar manuālo vadības sistēmu. Pēc Sojuz MS-17 atgriešanās uz zemes Poisk varēs izmantot iziešanai kosmosā, lai moduli sagatavotu Nauka laboratorijas moduļa pieņemšanai.