cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anatomija
Apakšnozares
Anatomijā vēl mēdz atsevišķi izšķirt cilvēka anatomiju, augu anatomiju un dzīvnieku anatomiju. Pie anatomijas apakšnozarēm var nosaukt arī radioloģiju (pēta organisma uzbūvi, izmantojot rentgenstarus) un patoloģiju (pēta organismus, kad tos ir skārusi kāda slimība).
Vēsture
2. gadsimtā sengrieķu ārsts un ķirurgs Galēns aizsāka dzīvnieku secēšanu, mēģinot izprast to uzbūvi. Viņa darbi šajā jomā bija nozīmīgākie līdz pat 14. un 15. gadsimtam, kad medicīnas skolās sāka pētīt cilvēka līķus. Šajā jomā vislabāk veicās nīderlandiešu ārstam Andreasam Vezālijam (1514—1564), kuru uzskata par cilvēka anatomijas pamatlicēju. Lielu devumu deva arī angļu ārsti Viljams Hārvijs un Džons Hanters.
Dažādas mūsdienu tehnoloģijas — rentgenstari, datortomogrāfija, magnētiskās rezonanses tomogrāfija — ļauj daudz detalizētāk pētīt organismu formu un uzbūvi.
Baldone
Baldone ir pilsēta Ķekavas novadā, 33 km no Rīgas. Uz Baldoni no galvaspilsētas ved valsts nozīmes autoceļš P89, no kura atzarojas autoceļš P91 tieši uz pilsētu. Cauri Baldonei tek Ķekaviņas upīte. Vēsturiski Baldone ietilpusi Zemgalē (senajā Upmales novadā ar centru Mežotnē), bet kopš 1923. gada, kad Baldones pagastu iekļāva Rīgas apriņķī — Vidzemē. Pilsētu no visām pusēm iekļauj Baldones pagasts.
Nosaukums
Pēc viena uzskata vārdu „Baldone” var saistīt ar vārdu "baldīt" jeb "stipri sist, notriekt gar zemi", un Baldone savu vārdu dabūjusi laikposmā no 1100. līdz 1106./1107. gadam, kad Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča dēli (Vseslaviči) mēģināja iekarot Zemgali. Polockas karaspēks gar Daugavu nonāca Daugmalē, pie kuras tika sakauts un zaudēja 9000 karavīru. Līdzīgas izcelsmes vārds ir Tālibaldis ("tālsitējs").
Pēc cita uzskata vietvārdi ar bal(i), bel(i), bil(i) saknē (Bals, Baliņi, Balvupe u.c.) saistāmi ar purva, muklāja vai purvainas, slapjas vietas jēdzienu.
Ģeogrāfija
Lielākā dabas bagātība ir sērūdeni saturoši pazemes ūdeņi, kas virszemē izplūst arī avotu veidā, un ziemeļos esošā Pladu purva ārstnieciskās dūņas.
Vēsture
Līdz 13. gadsimtam Baldone atradās Upmales zemē, kuru 1254. gadā Rīgas arhibīskaps Alberts II un Vācu ordeņa virsmestra vietnieks Livonijā, vācu mestrs Eberhards sadalīja trīs daļās.
Šaurlapu araukārija
Šaurlapu araukārija, saukta arī par Paranas vai Brazīlijas priedi (portugāļu: Pinheiro-do-Paraná vai Pinheiro Brasileiro, spāņu: Pino Paraná), ir Araukāriju dzimtas mūžzaļš skujkoks. Dabiskās izplatības areāls atrodas dienvidu Brazīlijā - Minasžeraisas, Sanpaulu, Paranas, Santakatarinas un Riugrandi du Sulas pavalstīs, Argentīnā Misiones un Korientes provincēs kā arī Paragvajā. Aug kalnos vidēji 500-1800 m augstumā.
Atvasinājums
Definīcija
Funkcijas ƒ(x) atvasinājumu definē ar robežas palīdzību:
Baldone
Vēsture
15. gadsimtā vēstures avotos pirmoreiz minēts Baldones dziednieciskais avots. 17. gadsimtā Baldonē izveidojas miests. 1648. gadā sēravota tuvumā tika uzcelta muiža un ierīkots pirmais Kurzemes hercogistes dzelzs ceplis. Vēlāk Baldonē ierīkoja arī enkuru un naglu kaltuvi, lielgabalu lietuvi, stikla kausētavu, mucinieku darbnīcu, vadmalas un linu austuves.
Atvasinājums
Konstantas funkcijas atvasinājums
Ja ƒ(x) = C visām x vērtībām, tad šādas funkcijas pieaugums jebkurā punktā ir vienāds ar nulli, jo Tāpēc Šo faktu var viegli iegūt arī no atvasinājuma ģeometriskās interpretācijas, jo funkcijas ƒ(x) = C grafiks ir x asij paralēla taisne.
Baldone
Vēsture
Latvijas Republikas laikā no 1918. līdz 1923. gadam bijuši divi pagasti – Baldones un Mercendorfas, līdz 1923. gadā tos apvienoja. 1922. gadā pa šaursliežu dzelzceļu no Baldones līdz Daugavas kreisajam krastam iepretī Ikšķiles dzelzceļa stacijai izveidoja zirgu tramvaju, iesaukts par "trulīti".
Atvasinājums
Funkcijas ƒ(x) = x2 atvasinājums
Funkcijas ƒ(x) = x2 atvasinājumu var atrast šādi:
Baldone
Vēsture
1923. – 1949. gadā Baldones miests bija Rīgas apriņķa Baldones pagasta centrs, 1945. gada 19. decembrī Baldonei piešķīra ciema statusu, no 1947. līdz 1950. gadam Baldones pagasts ietilpa Ogres apriņķī, no 1950. līdz 1960. gadam – Baldones rajonā, vēlāk Rīgas rajonā.
Padomju Latvijas laikos Baldones kūrorts bija ļoti populāra atpūtas un ārstniecības vieta visā Padomju Savienībā, Baldonei piešķīra strādnieku ciemata (vēlāk pilsētciemata) statusu. No 1949. līdz 1959. gadam Baldone bija Baldones rajona centrs. 1954. gadā Baldones pagastam pievienoja Mīlupes ciemu, 1963. gadā – daļu Ķekavas ciema kolhozu Mežvidi un Sarkanais daugavietis teritorijas, un 1977. gadā – daļu Baldones pilsētciemata teritorijas. 1990. gadā Baldones ciemu reorganizēja par pagastu, bet 1991. gadā to likvidēja, pievienojot jaundibinātajai Baldones pilsētai kā lauku teritoriju.
2008. gadā Baldones pilsēta ar lauku teritoriju tika reorganizēta par Baldones novadu. 2016. gadā Baldonē tika iekļauti vairāki apkārtējie ciemi (Avoti, Laiņi, Mežvidi), tādējādi ievērojami palielināta pilsētas teritorija (līdz 9,51 km2). 2021. gada 1. jūlijā, pēc Baldones novada likvidēšanas, pilsēta iekļauta Ķekavas novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Superkauss XLI
Super Bowl XLI bija amerikāņu futbola spēle, kurā Amerikas futbola konferences komanda Indianapolisas "Colts" un Nacionālās futbola konferences komanda Čikāgas "Bears" noskaidroja 2006. gada sezonas NFL čempionu. Spēle notika Dolphin Stadium Maiamigardenā, Floridas štatā.
Spēlē uzvarēja un Vinsa Lombardi balvu ieguva "Colts" spēlētāji, kas uzvarēja ar rezultātu 29—17. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Peitons Menings. "Colts" šis bija pirmais fināls kopš uzvaras 5. Superkausa izcīņā 1970. gada NFL sezonā, kad komanda bija bāzēta Baltimorā. "Bears" šī bija pirmā dalība finālā pēc uzvaras 10. Superkausa izcīņā 1985. gada NFL sezonā.
Spēli ASV translēja CBS televīzijas kanāls. Spēli klātienē vēroja 74 512 skatītāji, TV spēli skatījās aptuveni 93,1 miljons ASV skatītāju. Maksa par 30 sekunžu reklāmu izmaksāja 2,6 miljonus ASV dolāru.
Labākais adaptētais scenārijs (Amerikas Kinoakadēmijas balva)
Kinoakadēmijas balva "Labākais adaptētais scenārijs" jeb "Oskara" balva par labāko adaptēto scenāriju tiek pasniegta katru gadu.
Balvu pasniedz scenārijam, kas balstīts uz iepriekšpublicētu materiālu, parasti tas ir romāns, stāsts vai luga, retāk, kāda cita filma. Filmu turpinājumu (tā saukto sikvelu) scenāriji, lai gan ir oriğināli, tomēr tiek uzskatīti par adaptētiem, jo balstās uz iepriekšpublicētu materiālu (iepriekšējo filmu).
Nominācijas izvirza tikai tie Kinoakadēmijas locekļi, kas paši ir rakstnieki vai scenāristi, bet uzvarētāju izvēlas visi Kinoakadēmijas locekļi
Vairākkārtējie balvas ieguvēji
Vairāk kā vienu reizi Amerikas Kinoakadēmijas balvu šajā kategorijā ieguvuši:
1476. gads
1476. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
1399. gads
1399. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās trešdienā.
Endēms
Endēms (, endēmos — 'vietējais') ir augu vai dzīvnieku suga, ģints vai dzimta, kas sastopama tikai noteiktā, ierobežotā ģeogrāfiskā apgabalā un nav sastopama nekur citur uz Zemes.
Daudzi endēmi ir sastopami ģeogrāfiski vai ekoloģiski izolētos apgabalos, piemēram, salās, kalnos, dziļos ezeros. Reģioni ar augstu endēmismu ir Havaju salas, Madagaskara, Jaunkaledonija, Austrālija, Jaunzēlande, Maurīcija un Baikāla ezers. Izšķir paleoendēmus — izmirstošus endēmus, kuru areāli sašaurinās, un neoendēmus — jaunas sugas, ģintis utt., kas vēl nav paguvušas izplatīties. Pretstats endēmam ir kosmopolīts — tāds, kas sastopams gandrīz visur uz Zemes.
Broka
Broka var būt:
Broks
Broks (en, no; sieviešu dzimtē Broka) ir ģermāņu cilmes uzvārds. Viens no populārākajiem Latgales iedzīvotāju uzvārdiem.
Andrusovas pamiers
Andrusovas pamiers, dažkārt minēts arī kā Andrusovas miera līgums, bija viens no starptautiskajiem līgumiem, kas izbeidza krievu-poļu (1654-1667) karu. Noslēgts 1667. gada 30. janvārī starp Krievijas caristi un Polijas-Lietuvas kopvalsti Andrusovas ciemā Smoļenskas tuvumā. To Krievijas caristes vārdā parakstīja Livonijas vaivads Afanasijs Ordins-Naščokins, bet Polijas-Lietuvas vārdā Žemaitijas ģenerālstārasts Juršis Hlebavičs.
Līgumā Polija atzina Smoļenskas un Kreisā krasta Ukrainas pievienošanu Krievijai, savukārt Krievija par labu Polijai-Lietuvai atteicās no kara laikā ieņemtās Latgales.
Kombinatorika
Kombinatorika ir matemātikas nozare, kurā tiek pētītas galīgas vai sanumurējamas diskrētas struktūras, piemēram, kopas, grafi, permutācijas un koki. Tipiska kombinatorikas problēma ir noskaidrot, cik dažādu objektu, kas apmierina noteikta īpašības, var izveidot no dotās galīgas kopas elementiem. Piemēram, cik daudz dažādu simbolu virkņu var iegūt, mainot vietām burtus vārdā "PASAKAS".
Apakšnozares
Kombinatorikā ietilpst daudzas apakšnozares. Galvenās no tām ir pārskaitošā, analītiskā, ekstrēmā, varbūtiskā, algebriskā, vārdu, ģeometriskā, topoloģiskā un aritmētiskā kombinatorika. Kombinatorikā ietilpst arī grafu teorija, matroīdu teorija un dizainu teorija.
915. gads
915. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Sokrats Sholastiķis
Sokrats Sholastiķis (gr, dzimis ap 380. gadu, miris pēc 439. gada, ap 450. gadu) bija 5. gadsimtā grieķiski rakstošs romiešu vēsturnieks. Kristīgās baznīcas vēstures grāmatas "Baznīcas vēsture" (Ἐκκλησιαστική Ἱστορία, Historia Ecclesiastica) autors. Darbā aprakstījis baznīcas vēsturi no 305. līdz 439. gadam.
Jau senatnē nekas nebija zināms par Sokrata dzīvi, kā tikai tas, ko viņš aprakstījis savā darbā. Dzimis Konstantinopolē. Mācījies no pagānu priesteriem, kuri bija padzīti no Aleksandrijas. Ceļojis, apmeklējot Paflagoniju un Kipru.
Anestezioloģija
Anestezioloģija (grieķu: an - noliedzošs priedēklis, aisthesis - sajūta, logos - mācība) ir medicīnas zinātnes nozare, kas pētī ķirurģiskas operācijas nevēlamo ietekmi uz slimo organismu, kā arī metodes šīs ietekmes (galvenokārt, sāpju) mazināšanai. Anestezioloģijas pirmsākumi meklējami tālā pagātnē, taču tās strauja attīstība sākās 20. gadsimtā, kad anestezioloģijas praksē blakus agrāk lietotajām narkotiskajām vielām ieviesa vairākas jaunas vielas, kā arī speciālus narkozes aparātus. Apvērsumu anestezioloģijā radīja vielas (miorelaksanti), kas arī vieglas narkozes gadījumā pilnīgi atslābina cilvēka skeleta muskulatūru, līdz ar to atvieglinot operāciju. Uzsākot miorelaksantu ievadīšanu, kļuva iespējams arī mākslīgi vadīt slimnieka elpošanu, lietojot narkozes aparātus. Narkotizēšanu mūsdienās veic speciālisti - ārsti anesteziologi, kuru uzdevums ir ne vien ievadīt narkozi, bet arī kontrolēt visas cilvēka dzīvībai svarīgākās organisma funkcijas operācijas un pēcoperācijas periodā.
Baloži (pilsēta)
Baloži ir pilsēta Latvijā, Ķekavas novadā. Tā ir Rīgas piepilsēta, tikai 12 km attālumā no galvaspilsētas centra un 8 km attālumā no Ķekavas. Robežojas ar Ķekavas novada Ķekavas pagastu, rietumos ar Olaines novada Olaines pagastu, ziemeļrietumos pavisam nedaudz robežojas ar Rīgas pilsētas teritoriju.
Vēsture
Pilsētas nosaukums cēlies no kādreizējās Baložu mežniecības nosaukuma. 1947. gadā tika izveidota kūdras fabrika "Baloži", ap kuru izveidojās strādnieku ciemats, kas 1958. gadā kļuva par pilsētciematu. Kūdras fabrikas ciemats ir vecākā pilsētas daļa, šeit dominē 20. gadsimta 50.-70. gadu apbūve. 1974. gadā tā teritoriju paplašināja līdz Bauskas šosejai, iekļaujot vēlāko Titurgas teritoriju.
Iedzīvotāji
Saskaņā ar Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datiem Baložos bija  iedzīvotāji. 2008. gadā 53% iedzīvotāju bija latvieši, 32,3% - krievi, 4,4% - baltkrievi, 3,0% - ukraiņi.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Vogēzi (departaments)
Vogēzi (fr, ) ir Francijas departaments valsts austrumdaļā, Vogēzu kalnos, viens no četriem Lotringas reģiona departamentiem. Vogēzi administratīvais centrs ir Epināla. Departaments administratīvi tiek iedalīts trīs apgabalos (arrondissements):
Juno Reactor
Juno Reactor ir mūzikas projekts, kas vislabāk pazīstams kā elektroniskās, orķestra un globālās mūzikas veiksmīgs apvienojums. Plašāku popularitāti Juno Reactor ieguva pēc piedalīšanās filmas "Matrikss" skaņu celiņa ierakstā. Grupas galvenais darbinieks ir Bens Votkinss, kurš meklē viesmāksliniekus, lai iesaistītu tos mūzikas radīšanā. 1990. gadā Bens Votkinss un Stīvens Holveks nodibināja Juno Reactor kā mākslas projektu un plānoja veidot dažādus audiovizuālus projektus, ierakstīt popmūziku un eksperimentēt ar alternatīviem mūzikas stiliem, piedalīties filmu radīšanā.
Vēsture
1993. gadā Juno Reactor izlaida savu pirmo singlu - Laughing Gas. Tajā pašā gadā tika izlaists grupas debijas albums "Transmissions". Pastāv uzskats, ka tieši ar šo albumu tika aizsākts transa mūzikas paveids - goa transs. 1994. gadā tika izdots ceļojošajam mākslas projektam The Missile Project sarakstītā mūzika, kas bija 61 minūti gara dziesma ar nosaukumu "Luciana". 1996. gadā tika izdots trešais albums - "Beyond the Infinite". 1997. gadā Juno Reactor sāka palēnām attālināties no tipiskām deju mūzikas skaņām un mūzikā sāka iesaistīt dažādas afrikāņu cilšu mūzikas nianses. Votkinss sadarbojās ar Dienvidāfrikas perkusionistu grupu "Amampondo" un ierakstīja singlu"Conga Fury|. Tajā pašā gadā tika izlaists albums "Bible of Dreams". 2000. gadā tika izlaists piektais albums - "Shango". Singls "Pistolero", kuru Votkinss bija ierakstījis kopā ar grupas Billy Idol ģitāristu Stīvu Stīvensu tika izmantos gan filmas "Reiz Meksikā" reklāmas rullītī, gan arī pašā filmas skaņu celiņā. 2002. gadā Votkinss apvienoja Stīva Stīvensa ģitāru ar japāņu tradicionālo taiko bungu bundzinieku grupu "GOCOO" un ierakstīja singlu "Hotaka". 2003. gadā tika izlaista labāko dziesmu izlase - "Odyssey 1992 - 2002". 2004. gada albums "Labyrinth" pārsvarā sastāvēja no Votkinsa mūzikas, kas tika sarakstīta "Matrikss" filmu triloģijai. 2006. gadā Votkinss atkal izmēģināja ko jaunu un kopā ar Bratislavas radio simfonisko orķestri ierakstīja anime animācijas filmas "Brave Story" skaņu celiņu. 2008. gada martā tika izlaists Juno Reactor septītais albums - "Gods & Monsters"
Nātrija sulfīds
Nātrija sulfīds (Na2S) ir nātrija un sēra binārais savienojums, kas pieskaitāms pie bāziskajiem sulfīdiem (sērūdeņražskābes sāļiem). Nātrija sulfīds ir amorfi vai kubiski bāli rozā vai dzeltenīgi (polisulfīdu piejaukumu dēļ) kristāli. Pilnīgi tīrs nātrija sulfīds ir bezkrāsains. Viegli veido kristālhidrātus ar piecām, sešām vai deviņām ūdens molekulām (pentahidrātu, heksahidrātu un nonahidrātu). Higroskopisks; mitrā gaisā vienmēr ož pēc sērūdeņraža. Samērā labi šķīst ūdenī (hidrolizējas, dodot sārmainu reakciju), vāji šķīst spirtā un etilacetātā. Ūdens šķīdums pamazām kļūst duļķains un dzeltenīgs sēra un polisulfīdu rašanās dēļ.
Iegūšana
Rūpnieciski iegūst, reducējot nātrija sulfātu ar ogli :
Laboratorijā tīru bezūdens nātrija sulfīdu iegūst tieši no elementiem, sēram reaģējot ar nātriju amonjaka vidē vai sausā tetrahidrofurānā naftalīna kā katalizatora klātienē :
Īpašības
Karsējot reaģē ar skābekli un oglekļa dioksīdu, veidojot nātrija karbonātu:
Viegli reaģē ar skābēm, piemēram, sālsskābi, veidojot sērūdeņradi:
Koncentrēta sērskābe oksidē nātrija sulfīdu līdz sēram un sēra dioksīdam (nātrija sulfīdam piemīt reducētāja īpašības):
Ūdens šķīdumā oksidējas ar gaisa skābekli līdz tiosulfātam:
Izmantošana
Nātrija sulfīdu lieto krāsvielu un celulozes ražošanā, ādu ģērēšanā, lai atdalītu no tām spalvas; kā reaģentu analītiskajā ķīmijā.
Male
Male ilgstoši ir bijusi lielākā apdzīvotā vieta Maldīvijā, tādēļ 1965. gadā, kad Maldīvija ieguva neatkarību no Apvienotās Karalistes, tā tika izvēlēta par valsts galvaspilsētu. 1988. gada novembrī iebrucēji no Šrilankas centās iebrukt pilsētā un gāzt Maldīvijas valdību. Kad Malē ieradās papildspēki no Indijas, iebrucēji bija spiesti paņemt ķīlniekus un mukt no salas ar zagtām laivām. Tomēr Indijas flotei izdevās viņus sagūstīt.
Anestēzija
Anestēzija (, anaisthēsis — ‘nejutīgums’) ir ķermeņa jutīguma zaudēšana vai sāpju samazināšana, izmantojot sāpju remdinošus līdzekļus. Nereti anestēzija tiek saukta arī par narkozi. Medicīnas nozari, kurā tiek pētītas metodes sāpju mazināšanai, kā arī anestēzijas ietekme uz organismu, sauc par anestezioloģiju.
Misija Frenklina
Melisa "Misija" Dženete Frenklina (en; dzimusi ) ir amerikāņu peldētāja.
Anestēzija
Izšķir vispārējo anestēziju un lokālo jeb vietējo anestēziju, kad jutīgums tiek zaudēts tikai noteiktā ķermeņa daļā.
Par anestēziju sauc arī jutīguma zudumu dažu nervu sistēmas slimību gadījumā. Anestēziju izmanto, veicot operācijas.
Misija Frenklina
Piedalījusies Londonā. Tajās izcīnījusi zelta medaļas 100 m un 200 m peldējumā uz muguras, ASV komandas sastāvā 4×200 m brīvā stila stafetē un 4×100 m stafetē, kā arī ASV komandas sastāvā ieņēma 3. vietu 4×100 m brīvā stila stafetē.
Ar panākumiem startējusi 2011. gada pasaules čempionātā garajā baseinā Ķīnā, kur izcīnīja trīs zelta, vienu sudraba un vienu bronzas medaļu. Pēc diviem gadiem Barselonā kļuva par medaļām bagātāko čempionāta dalībnieci ar sešām zelta medaļām, no kurām puse tika izcīnīta individuālajās sacensībās. Frenklina kļuva par pirmo sievieti, kas vienās sacensībās (pasaules čempionāts vai olimpiskās spēles) izcīna sešas zelta medaļas. 2015. gada pasaules čempionātā izcīnījusi divas zelta, vienu sudraba un divas bronzas medaļas. Ar kopumā izcīnītām 11 zelta medaļām Frenklina ir pasaules čempionāta rekordiste starp sievietēm. 2010. gada pasaules čempionātā īsajā baseinā izcīnīja divas sudraba medaļas.
2011. un 2012. gadā M. Frenklina tika atzīta par gada labāko FINA peldētāju. 2012. gadā viņa tika atzīta arī gada labāko peldētāju pasaulē Swimming World Magazine vērtējumā. Sportistei pašlaik (2013) pieder divi pasaules rekordi.
Viņa ir ASV un Kanādas valstu pilsone.
Skangaļi (stacija)
Skangaļi (ru) ir izmaiņas punkts Krievijas teritorijā, Latvijas robežas tuvumā.
Vēsture
Skangaļu pietura atvērta 1926. gadā līnijā Rītupe—Daugavpils. 1930. gadā pārdēvēts par Skangaliem, bet padomju laikā atkal saukts par Skangaļiem. Skangaļu izmaiņas punkts nodots Krievijas Oktobra dzelzceļam. Līdz 2014. gadam šeit bija galapunkts pasažieru vilcienam no Pitalovas, bet no 2020. gada 29. februāra satiksme posmā Pleskava—Pitalova—Skangaļi atjaunota.
Ancilus ezers
Ancilus ezers bija auksts saldūdens ezers tagadējās Baltijas jūras vietā pirms aptuveni 9500—7500 gadiem. Tas izveidojās pēc tam, kad pēc atbrīvošanās no ledāja svara Baltijas vairogs pacēlās un pārtrūka Joldijas jūras savienojums ar Atlantijas okeānu.
Scuderia Toro Rosso
Scuderia Toro Rosso (it) ir Formula 1 autosacīkšu komanda, kura pieder Red Bull, enerģisko dzērienu ražotājam. Tā ir Red Bull Racing jaunākā komanda.
Ancilus ezers
Ancilus ezers pastāvēja boreālajā klimatiskajā periodā, kā arī pārejas laikā uz atlantisko periodu. Šajā laikā bijs samērā silts un sauss klimats. Ezera nosaukums veidojies no saldūdens gliemeža Ancylus fluviatilis.
Scuderia Toro Rosso
Pirmie gadi
. gadā Toro Rosso debitēja. Tās piloti bija itālis Vitantonio Liuci, kurš. gadā nobrauca četras sacīkstes ar RBR komandas formulu. Otrs pilots bija debitants, Skots Spīds. Viņš kļuva par pirmo amerikāņu F1 pilotu kopš Maikla Andreti. Viņu lietotā šasija bija pielāgota Red Bull RB1, kurš pats bija pielāgots Jaguar R5. Komanda lietoja V10 dzinēju ar apgriezienu ierobežotāju. Togad visas pārējās komandas lietoja V8 dzinējus. Sezonas gaitā V8 dzinēji tika uzlaboti un spēja sasniegt pat 20 000 apgriezienu minūtē. Toro Rosso vadība pieprasīja papildu 500 apgriezienu piešķiršanu V10 dzinējiem, tomēr FIA atļāva tikai 300. Liuci izcīnīja komandas vienīgo punktu tosezon.
. gadā pilotu sastāvs paliek nemainīgs, komanda joprojām lieto modificētu pagājušā gada Red Bull komandas modeļa versiju (un nosauca to par STR2), taču iegūst iepriekšējā gada Ferrari motorus. Komanda sākumā demonstrē vāju sniegumu, piloti bieži izstājas. Pēc abu pilotu vietas kļuva apdraudētas. Sebastiāns Fetels augusta sākumā kļuva par komandas otro pilotu, aizvietojot Skotu Spīdu. sekoja paziņojums, ka Sebastjēns Burdē sākot ar 2008. gadu aizvietos Vitantonio Liuci. . gada Toro Rosso aizvadīja ļoti veiksmīgu nedēļas nogali: kvalifikācijā Sebastiāns Fetels ieguva pirmo starta vietu, bet Burdē bija ceturtais. Sacīkstē Fetels uzvarēja.
Ancilus ezers
Litoloģiskais raksturojums
Ancilus ezera nogulumi Latvijas teritorijā ir izplatīti tikai Kurzemes pussalas ziemeļrietumu daļā Melnsila–Sārnates apkārtnē, kā arī dažās Rīgas līča piekrastes zonās (netālu no Klapkalnciema, pie Babītes ezera, Jūrmalas un Rīgas pilsētu apkārtnē). Šaurā joslā starp bijušajām Ancilus ezera un Litorīnas jūras krasta līnijām tie atsedzas zemes virspusē. Ancilus ezera nogulumi uzguļ virsū Baltijas ledus ezera un Joldijas jūras nogulumiem, kā arī vietām virs pleistocēna limnoglaciālajiem un morēnu nogulumiem. Savukārt tos pārsedz Litorīnas jūras, ka arī holocēna ezeru, purvu un aluviālie nogulumi. Bijušā baseina piekrastes zonā nogulumus veido dažādgraudainas smiltis, reizēm ar nelielu grants piejaukumu. Pie Vārves un Piltenes, kā arī uz dienvidiem no Sārnates vāji izteiktu krasta vaļņu rajonā nogulumi sastāv no smilšu–grants materiāla ar retiem oļiem. Nogulumu biezums nav liels un parasti nepārsniedz 2–3 metrus. Ancilus ezera dziļūdens apgabalu nogulumus veido rūsgani zilganpelēki un pelēki aleirīti, aleirītiski māli, māli, kā arī smalkgraudainas, vizlainas smiltis ar smalku horizontālu slāņojumu. Šīs slāņkopas biezums ir 5–12 metri. Mālaini aleirītiskie nogulumi satur samērā lielu organisko vielu piejaukumu, labi sadalījušās kūdras starpslāņus, kā arī vizlainas gittijas (sapropeļus) ar augu paliekām. Šie organogēnā materiāla starpslāņi bieži vien sadala aleirītiski mālainos ezera nogulumus divās daļās. Kūdra un gittija, un reizēm pat saldūdens kaļķu nogulumi (netālu no Klapkalnciema) bieži vien uzguļ uz Ancilus un Litorīnas nogulumu kontaktzonas.
Scuderia Toro Rosso
Runas par pārdošanu un Bergera akciju pārpirkšana
komandas līdzīpašnieks Dītrihs Matešics paziņoja, ka komanda tiks izlikta pārdošanā un viņš vēlas atrast jaunu pircēju vēlākais līdz 2009. gada sezonas izskaņai. Šāda lēmuma iemesls bija vēlme koncentrēties uz pirmo komandu, Red Bull Racing, kā arī tas, ka sākot ar. gadu pilnībā tiks aizliegta klientu šasiju lietošana, kas nozīmētu to, ka vajadzētu projektēt divas dažādas formulas. Aptuveni pusgadu vēlāk Matešics atzina, ka varētu komandu paturēt savā īpašumā, savukārt novembrī iegādājās Gerhardam Bergeram piederošos 50% akciju.
2010. gadi
. gadā komanda aizvadīja visus 19 posmus, kuros komandas braucēji guva 13 punktus (Buemi - 8, Alguersuari - 5), ierindojot komandu 9. vietā, konstruktora kausā.
Ancilus ezers
Hidroloģija
Ancilus ezera līmenis, domājams, Ventspils rajonā bija par 15 m zemāks, bet Rīgas līča dienvidos par 5–6 m zemāks nekā pašreizējais jūras līmenis.
Scuderia Toro Rosso
2010. gadi
. gada sezonā komandu joprojām pārstāvēja Haime Algersuari un Sebastjēns Buemi, bet sezonas beigās līgums tika lauzts ar abiem pilotiem.
Nākamajā,. gada sezonā, komandas rindās startē Daniels Rikardo un Žans Ēriks Verņs.
Segžokleņi
Segžokleņi ir seškāju apakštipa klase. Segžokleņu žokļu daļas (maksillas, mandibulas), atšķirībā no kukaiņiem, ir paslēptas galvas kapsulā. No tā cēlies arī klases nosaukums — Entognatha. Žokļu aparāts ir grauzēja vai sūcēja tipa. Segžokleņiem ir vienkāršās acis (kukaiņiem — saliktās fasetu acis). Tiem nav spārnu. Segžokleņiem raksturīgi arī mazi izmēri, mīksts un plāns apvalks, caur kuru reizēm notiek elpošanas process. Trahejas ir vāji attīstītas vai arī to vispār nav. Tie dzīvo augsnē, zemsegā un mitrās vietās. Pārtiek no trūdvielām, aļģēm, sēņu sporām un hifām. Ir arī plēsīgas formas.
Sistemātika
Segžokleņi tiek iedalīti trīs kārtās.
Klase
Vēnas
Vēnas ir asinsvadi, pa kuriem asinis plūst uz sirdi. Vēnas veidojas, saplūstot vēnulām, kas savukārt veidojas, saplūstot kapilāriem. Asiņu spiediens vēnās nav liels, tāpēc vēnu sieniņas ir daudz plānākas un mīkstākas par artēriju sieniņām. Rezultātā vēnu sieniņas var paplašināties, tajās uzkrājas asinis. Asins plūsmu vēnās veicina muskuļu darbs: muskuļi saraujoties spiež uz vēnu elastīgo sienu un dzen asinis sirds virzienā. Muskuļiem atslābstot, asinis nevar noplūst lejup - to kavē vēnu sienās esošie kabatveida vārstuļi, kuru brīvās malas vērstas virzienā uz sirdi. Tie gādā, lai asinis plūstu tikai augšupejošā virzienā. Ja vēnu vārstulis nefunkcionē, augšupejošās asinis sāk plūst uz leju, krājas un stiepj vēnu sieniņas.
Uzbūve
Vēnas atrodas visā ķermenī kā caurules, kas asinis atgriež sirdī. Vēnas tiek klasificētas vairākos veidos, ieskaitot virspusēju un dziļu, plaušu un sistēmisku, lielu un mazu.
Lielākā daļa vēnu ir aprīkotas ar vienvirziena vārstiem, kas ir līdzīgi medicīnā izmantotajam Dakbila vārstam (Duckbill), lai novērstu asiņu plūsmu pretējā virzienā.
Vēnas ir caurspīdīgas, tāpēc vēnas krāsu, kas parādās no organisma ārpuses, lielā mērā nosaka vēnu asiņu krāsa, kas zemā skābekļa satura dēļ parasti ir tumši sarkana. Vēnas šķiet zilas, jo zemādas audi absorbē zemfrekvences gaismu, ļaujot tikai ļoti enerģiskajiem zilajiem viļņu garumiem iekļūt tumšajā vēnā un atstaroties atpakaļ novērotājam. Vēnu krāsu var ietekmēt cilvēka ādas īpašības, un tas, cik daudz skābekļa tiek pārvadāts asinīs un cik lieli un dziļi ir asinsvadi. Kad vēna tiek iztukšota no asinīm un izņemta no organisma, tā parādās pelēki-balta.
Plaušu vēnas
Pa plaušu vēnām, atšķirībā no citām vēnām, plūst arteriālās asinis, kuras atgriežas no plaušām uz kreiso sirds priekškambari.
Sistēmiskās vēnas
Pa sistēmiskajām vēnām plūst venozās asinis, kuras atgriežas galvenokārt no ķermeņa un ieplūst labajā sirds priekškambarī.
Lielas sistēmiskās vēnas ir augšējā dobā vēna, kurā plūst ar oglekļa dioksīdu bagātas asinis, šī vēna ievada asinis labajā sirds priekškambarī un apakšējā dobā vēna, kura savāc skābekli mazsaturošas asinis no ķermeņa lejasdaļas.
Izvaltas baznīca
Izvaltas Svētās Annas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Izvaltas pagasta centrā Izvaltā.
Vēsture
Izvaltas pirmā katoļu koka baznīca par muižkunga Alfona Lacka līdzekļiem tika uzcelta 1625. gadā. Tā tika nodota Daugavpils jezuītu apkalpošanā uz mūžīgiem laikiem. 18. gadsimtā dievnamu pārbūvēja un Livonijas bīskaps sufragans Antons Ostrovskis to konsekrēja Svētā Erceņģeļa Miķeļa godam.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Jaunavas Marijas pasludināšanas svētki, Vissvētākās Jēzus Sirds svētki, Svētās Annas svētki, Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas svētki, Jaunavas Marijas dzimšanas dienas svētki, Svētā Erceņģeļa Miķeļa svētki, Jaunavas Marijas bezvainīgās ieņemšanas svētki.
Tehniska informācija
Izvaltas baznīca ir sarkanu ķieģeļu-mūra krustveida trīsnavu celtne ar diviem torņiem, cinkotā skārda jumtu un cementa flīžu grīdu. Tā ir 20 metrus gara un 18 metrus plata. Ap baznīcu ir mūra žogs ar ķieģeļu stabiem.
Interjers
Galvenajā altārī ir Svētās Annas ar Jaunavu Mariju glezna.
918. gads
918. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Starptautiskā Tenisa federācija
Starptautiskā Tenisa federācija (akronīms: ITF) ir augstākais pārvaldes orgāns tenisā, kuras pārvaldībā ir 211 nacionālās tenisa federācijas.
Organizācijas pirmais nosaukums bija Starptautiskā Zāliena tenisa federācija (ILTF), kuru dibināja 12 nacionālās federācijas Parīzē. 1924. gadā tā kļuva par galveno pārvaldes orgānu tenisā. 1977. gadā no nosaukuma tika izņemts vārds "zāliens".
Seile
Seile (no latgaliešu valodas — 'sīle'; vīriešu dzimtē Seiļs) ir latgaliešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kārlis Bencs
Biogrāfija
Dzimis Karlsrūē. Viņa tēvs bija vilciena mašīnists, kurš nomira, kad Kārlim bija tikai 2 gadi. Viņa māte veltīja savas pūles, lai dēls iegūtu labu izglītību. Pēc sākumskolas pabeigšanas Karlsrūē, Kārlis 1853. gadā iestājās tehniskajā licejā, bet pēc tam Politehniskajā universitātē. 1864. gada 9. jūlijā, kad viņam bija 19 gadi, viņš pabeidza tehniskās mehānikas fakultāti šajā Karlsrūes universitātē. Turpmākajos septiņos gados viņš strādāja dažādos uzņēmumos Karlsrūē, Manheimā un kādu laiku arī Vīnē.
1871. gadā kopā ar kompanjonu izveidoja mehāniskās darbnīcas Manheimā. Drīz pēc tam Kārlis Bencs par līgavas tēva naudu izpirka no sava kompanjona tam piederošo darbnīcu daļu. 1872. gada 20. jūlijā viņš apprecējās. Viņu ģimenē kopā bija pieci bērni. Savā darbnīcā Kārlis uzsāka jaunu iekšdedzes dzinēju izgudrošanu. 1878. gada 31. decembrī viņš ieguva patentu savam divtaktu benzīna dzinējam. Drīzumā K. Bencs patentēja arī daudzas citas nākamo automašīnu svarīgākās sastāvdaļas: akseleratoru, aizdedzes sistēmu, kura darbojās no baterijām un svecēm, karburatoru, transmisiju, ātrumkārbu un ūdens radiatoru. 1882. gadā viņš izveidoja uzņēmumu "Gasmotoren Fabrik Mannheim", kuru gan 1883. gadā atstāja.
1883. gadā uz velosipēdu darbnīcu pamata izveidoja kompāniju "Benz & Company Rheinische Gasmotoren-Fabrik", kura bija pazīstama arī kā "Benz & Cie". Kompānija ražoja un pārdeva benzīna dzinējus. Šeit Bencs uzkonstruēja savu pirmo automobili. Šim auto bija trīs metāla riteņi. To darbināja četrtaktu benzīna dzinējs, kurš atradās starp abiem pakaļējiem riteņiem. Dzinēja spēks tika pārnests uz riteņiem ar ķēdes palīdzību. Šis automobilis tika pabeigts 1885. gadā. K. Bencs tam deva vārdu Motorwagen. 1886. gadā tas ieguva patentu un tajā pašā gadā veica izmēģinājuma braucienus uz ceļiem. Nākamajā gadā šis izgudrojums tika prezentēts Parīzes izstādē. 1888. gadā sākās šī automobiļa pārdošana. Drīz pēc tam kompānija atvēra filiāli Parīzē, kur šo auto labāk pirka. Laika posmā no 1886. līdz 1893. gadam tika pārdoti apmēram 25 Motorwagen tipa automobiļi.
1893. gadā Bencs radīja lētāku divvietīgu automobili "Victoria", kuram bija 3 Zs dzinējs un tas bija jau uz četriem riteņiem. Šis auto varēja sasniegt ātrumu 17-20 km/h. Pirmajā gadā tika pārdoti 45 šī tipa automobiļi. 1894. gadā sākās "Velo" tipa automobiļa pārdošana. Šis, Benca izveidotais automobilis, 1894. gadā piedalījās pirmajās automobiļu sacīkstēs Parīze-Ruāna. Nākamajā gadā Benca kompānijā tika radīti pirmie smagie automobiļi un autobusi.
1926. gadā tika izveidota firma "Daimler-Benz", kurā apvienojās firmas "Benz & Cie" un "Daimler". Šī firma pastāv arī šodien. Visi mašīnu modeļi tika pārsaukti par "Mercedes Benz" modeļiem. Benz no Karla Benca uzvārda, bet Mercedes no "Daimler" firmas partnera meitas vārda. 1929. gadā aprīlī Kārlis Bencs nomira Landeburgā (netālu no Manheimas).
Kokneses pils
Kokneses viduslaiku pils (la, de) bija viduslaiku Kokneses pilskalnā celta mūra pils Koknesē, Daugavas krastā, Daugavas un Pērses satecē. Celta neilgi pēc 1209. gada, savulaik viena no lielākajām un labāk nocietinātajām pilīm, kas izvietojās nozīmīga tirdzniecības ceļa - Daugavas labajā krastā. Kokneses pilsēta bija Hanzas savienības dalībniece. Līdz 16. gadsimtam bija viena no Rīgas arhibīskapu rezidencēm, Zviedru Vidzemes laikā apriņķa centrs.
Līdz mūsdienām saglabājušās drupas, kuras apskalo Pļaviņu ūdenskrātuve. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis un valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Vēsture
Kokneses viduslaiku pili cēla bīskapa Alberta valdīšanas laikā virs senāka latgaļu pilskalna neilgi pēc 1209. gada. Pēc Kokneses valsts pakļaušanas trešdaļa no pils zemēm palika Rīgas bīskapijas rīcībā, divas trešdaļas tika izlēņotas bruņiniekam Rūdolfam no Jerihovas. 1213. gadā bīskaps Alberts ieguva savā īpašumā visu pili. 1269. gadā pils tika izlēņota Tīzenhauzeniem, kuru pārziņā pils palika līdz 1397. gadam, kad pili savā tiešā pārziņā pārņēma Rīgas arhibīskaps. Kokneses pils kļuva par vienu no trim arhibīskapa galma pilīm. Šeit uzturējās līdz 900 cilvēkus lielais galms un ik nedēļu maizei un alum patērēja 3900 pūrus labības. Kopš 13. gadsimta līdzās pilij veidojās arī pilsapmetne, ap kuru tika izbūvēts mūris. Pils guva peļņu no muitas - iekasējot samaksu no garām braucošajiem plostiem un kuģiem.
15. gadsimta pirmajā ceturksnī arhibīskapa Heninga Šarpenberga laikā pils tika pārbūvēta un šai laikā tika uzcelts arī visaugstākais pils tornis - t.s. Garais Henings. Rīgas arhibīskapijas un Livonijas ordeņa savstarpējos konfliktos Kokneses pils brīžiem nonāca Livonijas ordeņa kontrolē un šeit pat gūstā tika turēti divi Rīgas arhibīskapi.
Pēc 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Kokneses pilsnovada citadeli (la, Кокенгаузен). Pēc Livonijas kara beigām Kokneses pilsnovads kļuva Livonijas hercogistes Cēsu vaivadijas stārastiju.
Poļu-zviedru kara laikā 1601. gadā Zviedrijas karaspēks nesekmīgi centās ieņemt Kokneses pili, kas tam izdevās tikai 1621. gadā. Pili pamatīgi pārbūvēja un nostiprināja un 1636. gadā Koknesi izsludināja par Zviedru Vidzemes apriņķa pilsētu līdzās Rīgai, Pērnavai un Tērbatai. Otrā Ziemeļu kara laikā 1656. gadā pili ieņēma Krievijas caristes karaspēks un ap pili sāka ierīkot Krievijas eksportpreču centrālās noliktavas. 1661. gadā pili atkal kontrolēja zviedri. Lielā Ziemeļu kara sākumā 1700. gada 17. oktobrī pili ieņēma sakšu karaspēks. 1701. gada 25. jūlijā sakšu pulkvedis Bose pavēlēja uzspridzināt abus pils rietumu torņus - un kopš šī laika pils vairs nav apdzīvota.
1780. gadā pilsdrupas un apkaimi nopirka Oto fon Lēvenšterns, viņa dzimtas īpašumā tā palika līdz 1920. gada agrārajai reformai. 1862. gadā nobruka pils ziemeļaustrumu gals pret Pērsi. Netālu uzcēla Kokneses muižas kungu māju, kurā no 1885. līdz 1887. gadam dzīvoja rakstnieks Rūdolfs Blaumanis. Kādreizējās pilsētas dienvidaustrumu stūrī pašā krastmalā uzcēla mūra paviljonu, ko sauca par baronu tējas namiņu. Iespējams, ka tas bija celts uz kādas senlaiku celtnes pamatiem, jo vairākos senos zīmējumos tai vietā ir kāda celtne vai vismaz tās atliekas. Ap 1950. gadu pēc izremontēšanas un piebūves uzcelšanas šeit izvietojās Jēkabpils novadpētniecības muzeja filiāle. Būvējot Pļaviņu spēkstaciju, šo celtni nācās nojaukt.
Broce paskaidrojumā zem 1797. gada zīmējuma rakstīja, ka, uzspridzinot pili, vairāki lielgabali no pils tikuši aizmesti līdz Daugavas krastam netālu no Pērses ietekas. 1868. gada sausajā vasarā tos izvilka malā un uzstādīja kalnā pils rietumu galā uz dabīgas terases, kur tie stāvēja līdz appludināšanai. Viens no tiem jau pirms pirmā pasaules kara bija nogāzts zemē, un ap 1950. gadu kāds lūžņu vācējs Rubenis aizveda to uz staciju. Tikai ar sabiedrības iejaukšanos tika panākts, ka lielgabalu atveda atpakaļ un nosvieda ceļmalā. Tad sākās spēkstacijas būve, lielgabalus savāca un aizveda pie Kokneses luterāņu baznīcas. Baznīca tolaik bija tapusi par mākslas un vēstures muzeju. Kad vietējā draudze atguva savu īpašumu, lielgabali atkal bija jāpārvieto, un tos nokrāva Jāņkalnā pie vecajiem krustiem.
Pēc tam, kad tika uzpludināta Pļaviņu HES ūdenskrātuve, ūdens līmenis pacēlās līdz pils pamatiem, Daugavas ūdeņi izskaloja krastus, un sāka atsegties seni apbedījumi ar rotaslietām. 1980. gados, lai krastmalu pasargātu no tālākas izskalošanas, to nobēra ar dolomīta šķembām un bluķiem. 1990. gadu beigās tika veikti pils pamatu stiprināšanas darbi un vienlaicīgi notika pils virsējo mūra daļu atrakšana un konservēšana. Mūsdienās divu stāvu augstumā ir saglabājušās divas pils ārējās sienas un daļa pagalmu sienu. Pils būvgružu un kultūrslānis vietām sasniedz pat līdz 7 m biezumu. Pils mūros ir saglabājušās un izrakumos atrastas daudzas kaltas akmens būvdetaļas.
Šova
Šova (ja; Shōwa Kichi, ) ir Japānas vissezonas polārstacija Antarktīdā. Izvietota Karalienes Modas Zemes piekrastē, Īstongulas salā Flatveru salu grupā Licova-Holma līča austrumos. Stacija izveidota 1957. gada 29. janvārī Starptautiskā ģeofizikas gada programmas ietvaros un nosaukta par godu Šovas ērai (1926–1989), kuras laikā tā dibināta. Kā vissezonas stacija darbojas kopš 1966. gada.
Kokneses pils
Apraksts
Ceļot Kokneses mūra pili, ir ticis saglabāts senās latgaļu pils trīsstūrveida plānojums. Pils ir celta gotiskā stilā, vizuāli askētiska, bez izteiktiem rotājumiem. Kokneses pils bija varena divstāvu mūra ēka. Pilij bija 5 torņi, no kuriem 3 atradās rietumu pusē un garākais no tiem bijis nosaukts arhibīskapa Henninga vārdā. Pili no priekšpils atdalīja ap 3 m dziļš grāvis, pār kuru bija uzvelkamais tilts. Pils apakšējos stāvos bija pulvera pagrabi, vairāki cietumi, virtuve un alus istaba, augšstāvu kapela, zāle un dzīvokļi, bet gar visu otro stāvu pagalma pusē, stiepās koka galerija. Priekšpili no pilsētas atdalīja torņiem nocietināti mūri un 2 m dziļš grāvis. Pilij bijuši trīs vārti: Ūdens, Zemes un Pils vārti, no kuriem pēdējie veda pilsētā. Pilsēta, kuras ēkas bija celtas no dolomīta bluķiem (pēc 1577. gada krievu iebrukuma jaunās ēkas cēla no koka), savukārt bija apjozta ar mūri un aizsargāta ar grāvi un bastionu. Pilsētā bijušas piecas baznīcas, lielākās no tām - Pāvila un 17. gadsimtā celtā Dimitrija katedrāle. Loga ailes pils Daugavas puses austrumu galā esot uzmūrētas tikai Lēvenšternu veiktās pilsdrupu pārbūves laikā.
Šova
Pirmsākumos stacija sastāvēja no trim ēkām ar kopējo platību 184 m². 2001. gadā stacijā bija 48 ēkas ar kopējo platību 6820 m². Šova, tāpat kā pārējās Japānas polārstacijas, pieder Nacionālajam Polāro pētījumu institūtam (NIPR) un to ekspluatē Japānas Antarktisko pētījumu ekspedīcija (JARE).
Kokneses pils
Apraksts
No Rīgas-Daugavpils lielceļa pilskalnā veda neliela taciņa, vēlāk kāpnes, ko izgatavojis akmeņkalis, kurš agrāk dzīvojis pilsdrupu pakājē. Kāpņu pirmajā terasē, kas veda augšup uz pilsdrupām, bija redzami septiņi zviedru lielgabali no Ziemeļu kara laikiem. Kāpnēm pavisam bija 157 pakāpieni.
Šova
Stacijā tiek veiktas pētījumu un novērojumu programmas meteoroloģijā, seismoloģijā, glacioloģijā, ģeoloģijā, bioloģijā un citās nozarēs. Kopš 1970. gadiem Šovas stacijā tiek veikta regulāra atmosfēras augšējo slāņu zondēšana ar raķetēm S-160 un S-210.
Saule un jūra (EP)
Dainas Vīgneres dizains, producenti un skaņu režisori - Aleksandrs Grīva (4) un Ivars Vīgners (1 - 3). Gunāra Janaiša foto.
Kokneses pils
Arheoloģija
Arheoloģiskajos izrakumos Kokneses pilskalna senākās apdzīvotības pazīmes konstatētas no 1. gt. p.m.ē. un 1. gt. sākumā. 5. — 9. gadsimtā pilskalns tika apbūvēts blīvāk, konstatētas guļbūves, dzelzs ieguves krāsnis u.c. A. Rasiņa dati par Kokneses pilskalna dažādajos slāņos atrastajām kultūraugu sēklām vēsta, ka tur ir atrastas auzas, sākot ar vēlo dzelzs laikmetu, rāceņi atrasti vidējā dzelzs laikmeta slāņos, lauku pupas — jau dzelzs laikmeta sākumā. Mieži — vissenākā kultūra Latvijā — pazīstami jau neolītā, zirņi — agrajā dzelzs laikmetā. Rudzu graudi atrasti Kokneses pilskalna agrā dzelzs laikmeta slāņos. Gundegu māju apkārtnē 1986. un 1987. gadā atklāja un izpētīja 11. — 12. gadsimta kapulauku ar 68 skeletkapiem un 5 ugunskapiem. Mirušie bijuši latgaļi un sēļi, arī lībieši. No 12. gadsimta vidus atrastas mūra ēkas paliekas. No tā var secināt, ka kaļķu dedzināšana sākusies jau pirms Livonijas krusta kariem. Celtnes tuvumā atrastas bronzas baznīcas zvana atliekas, iespējams, ka pilī bijusi pareizticīgo baznīca. Arī priekšpilī atsegtas 13. gadsimta koka celtnes, to vidū vairāki staļļi un lopu kūtis. Atklāts arī kāds mūrēts pagrabs pārtikas glabāšanai. Interesanti fakti par dzīvi pilskalnā 11. — 13. gadsimtā atklājās 1961. gadā un vēlākajos gados veiktajos arheoloģiskajos atradumos priekšpils teritorijā. Pirms mūra pils būves iepriekšējā apbūve piecas reizes gājusi bojā. Šajos slāņos labi saglabājušies ādas priekšmeti, auduma paliekas, saglabājušies daudzi un dažādi koka saimniecības priekšmeti un rīki. Dzīvojamās ēkas bijušas ar cirvi darinātas koka guļbūves, kaut arī šajā laikā jau pazina zāģi. Tās nav daudz atšķīrušās no iepriekšējā gadsimtā celtajām ēkām, vienīgi bijušas mazākas. Atrasti dažādi vērpjamo vārpstiņu skriemeļi, daļa no tiem ievesti — virpoti Volīnijas šīfera. Koka virpošana bija pazīstama Koknesē, jo atrasts virpots koka šķīvis. 13. gadsimta sākumā bijusi apbūvēta visa ar aizsargvalni ierobežotā pilskalna vidusdaļa. Bez koka dzīvojamām ēkām bijušas arī saimniecības ēkas — kūtis un klētis. Telpās bijušas parastās akmeņu vai māla kleķa krāsnis bez dūmvadiem. Pagalma centrālajā daļā bijusi aka.
Nostāsti
Kokneses pilī dzīvo kāds muižnieks. Šim muižniekam ir viena vienīga meita, kura ir ļoti skaista. Ko viņa vēlas, to tēvs izpilda. Tā kā meita ir skaista, tad, saprotams, precinieku jau netrūkst. Meita viņus visus palaiž pa diegu, jo ir iemīlējusies kādā spēcīgā un brašā tēva kalpā. Meita mācas kalpam virsū, lai šis taču ejot prasīt tēvam viņas roku. Kalps teic, ka šim esot bailes. Tad jaunava noskaišas, iet pati pie tēva un paziņo, ka viņa precēšot kalpu. Arī tagad meita domājusi, ka tēvs viņai paklausīs, bet šoreiz ir citādi: tēvs noskaišas tik briesmīgi, ka spļauj zili zaļu uguni. Kalpu viņš tūlīt liek saistīt važās un iemest pils pagrabā, bet meitu iesloga torņa istabā. Muižnieks noprasa ir vienam, ir otram, vai viņi metīšot tādas muļķīgas domas no galvas ārā, bet tie atsakās. Tēvs aiziet dusmīgs un vēlāk liek kalpu aizvest uz tuvējo Zīles kalnu, kur atrodas Rata grāvis, uzsiet uz rata un laist no kalna lejā, lai saraustītu gabalos. Meita to visu noskatās pa torņa logu, nolec lejā un nositas. Arī tagad vēl ap dienvidu esot redzama skaista jaunava, kas sēž uz akmens un sukā matus. Kad drošākie iet viņai klāt, tad viņa pazūd, kad bēg prom, tad skrien pakaļ, domādama, ka tas esot viņas kalps.
Zināmie Kokneses fogti
Kokneses fogti bija Rīgas arhibīskapiem piederošo zemju "Latviešu gala" soģi (advocati ecclesiae, Stiftsvögte), kas valdīja Kokneses pilī.
Edgars Gauračs
Edgars Gauračs (dzimis, Rēzeknē) ir bijušais Latvijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā. Latvijas futbola izlasē 22 spēlēs guvis 5 vārtus.
Karjera
Futbolu sāka spēlēt Rēzeknē, vietējā klubā Dižvanagi, kura pamatsastāvā nostabilizējās spēlējot 1. līgā. 2005 gada sezonā Dižvanagi iekļuva Virslīgā un 2006. gada sezonas sākumā Gauračs guva 2 vārtus. Sezonas vidū viņu uzaicināja uz AC Milan, Lazio un Dženovas "Sampdoria" treniņiem, pēc kuriem ar viņu līgumu parakstīja Ascoli. 2009. gadā tika izīrēts Itālijas Serie C2 klubam Rodengo Saiano.
Gauračs Ascoli pamatsastāvā neaizvadīja nevienu spēli, bet, izceļoties rezervistu spēlēs ar gūtiem vārtiem, viņš vairākkārt tika iekļauts pirmajā komandā. 2009. gada augustā viņš parakstīja līgumu ar iepriekšējās sezonas Latvijas čempioni, FK Ventspils komandu. Edgars guva savus pirmos vārtus kluba rindās UEFA Eiropas līgas grupu turnīra pirmajā spēlē pret Berlīnas "Hertha" vienību. Spēle beidzās neizšķirti 1-1.
2010. gada augusta beigās pievienojās Tiraspoles "Sheriff".
2011. gada janvārī viņš pievienojās Krievijas klubam Krasnojarskas "Jeņisej".
2012. gada vasarā Gauračs pievienojās Maskavas "Torpedo".
2016. gada februārī tika izīrēts citam Latvijas Virslīgas klubam FK Liepāja. Liepājas komandas labā 12 spēlēs guva četrus vārtus. Jūlijā īres līgums tika pārtraukts, un Gauračs atgriezās "Spartakā".
Izlase
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. Latvijas futbola izlasē debitēja 2011. gada 4. jūnijā spēlē pret Izraēlu, nākot uz maiņu, nomainot A. Perepļotkinu. Izlasē ir spējis gūt 5 vārtus.
Traumas
2014. gada 27. jūlijā, nākot uz maiņu, Edgars guva krustenisko saišu plīsumu.
Transcendents skaitlis
Transcendents skaitlis ir tāds skaitlis (tai skaitā komplekss skaitlis), kas nav algebrisks skaitlis. Tātad tas nav sakne jebkuram polinomiālam vienādojumam ar veseliem koeficientiem. Svarīgākie transcendentie skaitļi ir skaitlis pī un skaitlis e. Tomēr ir zināmas tikai dažas transcendento skaitļu klases. Daļēji tas ir tāpēc, ka dotam skaitlim ir ļoti grūti noskaidrot, vai tas ir vai nav transcendents.
Vēsture
Eilers, iespējams, bija pirmais, kas definēja transcendentus skaitļus modernā izpratnē. Vārds "transcendents" nāk no Leibnica, savā 1682. gada rakstā viņš pierādīja, ka \sin x nav algebriska funkcija no x.
Žozefs Liuvils pirmais pierādīja transcendentu skaitļu eksistenci 1844. gadā un 1851. gadā deva pirmos piemērus decimālajā pierakstā, kā piemēram, Liuvila konstante:
kurā n-tais cipars aiz komata ir 1, ja n ir vienāds ar k faktoriālu (t.i., 1, 2, 6, 24, 120, 720, ...., utt.) un 0 pretējā gadījumā.
Irēna Sendlere
Irēna Stanisława Sendlere (dzimusi, mirusi ) bija poļu sociālā darbiniece, kura Otrā Pasaules kara laikā izglāba no nāves apmēram 2500 ebreju bērnu.
Pasaules kara laikā Sendlere dzīvoja Varšavā (pirms kara dzīvoja arī Otvockā un Tarčinā) un strādāja sociālajā dienestā. Pēc Vācijas okupācijas Sendlera iesaistījās Pretošanās kustībā un arī t.s. "Žegotas" (Żegota, Rada Pomocy Żydom) darbībā, izgatavojot lielu daudzumu viltotu identifikācijas dokumentu. Kad tika izveidots Varšavas geto, Sendlerei kā sociālajam darbiniekam bija tiesības to apmeklēt, lai novērstu infekcijas slimību izplatīšanos. Izmantojot šo iespēju, Sendlere līdz 1943. gadam dažādos veidos slepus nogādāja uz iepriekš sagatavotām ģimenēm un mītnēm apmēram 2500 bērnu un zīdaiņu. Tas viss tika dokumentēts, lai pēc kara bērnus atdotu ģimenēm, tomēr gandrīz visi bērnu vecāki gāja bojā Treblinkas nāves nometnē.
1943. gadā Sendlere tika arestēta, viņai tika piespriests nāvessods, tomēr Žegotas darbiniekiem izdevās piekukuļot nāvessoda izpildītājus, un līdz kara beigām Irēna Sendlere slēpās. Pēc kara komunistu varas iestādes Sendleri tiesāja par sakariem ar Polijas emigrācijas valdību. 1965. gadā Izraēla piešķira Sendlerei "Taisnīgā starp tautām" titulu, bet 2003. gadā viņa tika apbalvota ar Polijas augstāko civilo apbalvojumu — Baltā Ērgļa Ordeni.
Transs
Transs (fr, no transir — 'sastingt') medicīniskā nozīmē ir īslaicīga funkcionāla apziņas aptumšošanās. Parasti notiek pēkšņi, piemēram, epilepsijas lēkmju laikā. Transa laikā izmainās apziņas kontrole pār informācijas apstrādi, ko var objektīvi reģistrēt pēc smadzeņu darbības, it sevišķi bēta viļņu izmaiņām.
Medicīnā transs tiek atzīts par dziedinošu apziņas stāvokli, kura laikā cilvēks gūst apmēram divreiz vairāk atpūtas, nekā miega laikā. Ja cilvēks transa stāvoklī ieiet apzināti (piemēram, reliģisku rituālu laikā), to sauc par meditēšanu. Dažreiz cilvēks transa stāvoklī nokļūst liela noguruma vai informatīvas pārslodzes dēļ — tādējādi organisms aizsargā sevi no pārmērīga stresa.
Transa fizioloģiskās pazīmes:
Psiholoģijā par transu dēvē tādu apziņas krēslas stāvokli, kurā nav novērojamas halucinācijas vai murgi. Pie transa pieskaita arī ekstāzes vai gaišredzības stāvokļus. Transa laikā cilvēks spēj automātiski veikt sarežģītas darbības, kaut arī parastā telpas un laika sajūta viņam ir zudusi.
Vilnis Zariņš
Vilnis Zariņš (dzimis Jūrmalā, miris ) bija latviešu filozofs un sabiedriskais darbinieks. Filozofijas doktors, Latvijas Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis. Vairāku Rīgas domes sasaukumu deputāts.
Daudzus gadus mācīja filozofijas vēsturi Latvijas Universitātē. Atmodas kustības dalībnieks, 1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā. Aktīvi darbojies Latvijas Tautas frontē.
Darbi
Tulkojis latviski Dekarta, Voltēra, Didro, Larošfuko un citu autoru sacerējumus filozofijā un vēsturē.
Eolika
Eolika ir latviešu popgrupa, kas dažādos sastāvos pastāv no 1966. gada. Populārākais tās sastāvs ir 1980. gadu pirmajā pusē koncertējušais ansamblis ar vokālo kvartetu. No 1972. līdz 1992. gadam tās vadītājs bija Boriss Rezņiks.