cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jūrmalas slimnīca
Jūrmalas slimnīca ir III līmeņa daudzprofilu un neatliekamās medicīniskās palīdzības ārstniecības iestāde, kurā sniedz veselības aprūpes pakalpojumus pacientiem no visas Latvijas un ārvalstīm. Tā ir Jūrmalas pilsētas pašvaldības kapitālsabiedrība, kas atrodas Vienības prospektā 19/21 Jūrmalā.
Viljams Konors
Viljams Konors (en; dzimis, miršanas gads nav zināms) bija britu vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Jūrmalas slimnīca
Vēsture
Slimnīca ir dibināta 1949. gadā kā Bulduru slimnīca. 1977. gadā renovēja traumatoloģijas, terapijas un neiroloģijas nodaļas un atklāja ķirurģisko korpusu, bet 1988. gadā ginekoloģijas un dzemdību korpusu ar laboratoriju, rentgena, funkcionālās diagnostikas un fizioterapijas kabinetiem. 2007. gada 8. jūnijā to pārdēvēja par Jūrmalas slimnīcu.
2007. gada oktobrī pabeidza ķirurģiskā korpusa rekonstrukciju, tajā izvietojot neatliekamās palīdzības nodaļu, ambulatoro nodaļu, ķirurģijas nodaļu ar intensīvās terapijas gultām, divām operāciju zālēm un 10 divvietīgām palātām. 2008. gadā veica Iekšķīgo slimību nodaļas telpu remontu, bet 2012. gadā Dzemdību nodaļas renovāciju.
Viljams Konors
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Konors startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 250 punktus, izcīnot 31. vietu.
Džanni Infantīno
Džovanni Vinčenco Infantīno (it; dzimis ) ir futbola funkcionārs, pašreizējais FIFA prezidents.
2000. gadā sācis strādāt UEFA. 2009. gadā kļuvis par organizācijas ģenerālsekretāru. Bija nozīmīga loma UEFA Nāciju līgas izveidē un idejā par 2020. gada Eiropas čempionāta aizvadīšanu 13 valstīs. 2016. gada februārī ievēlēts par FIFA prezidentu.
Reiz Brigē
"Reiz Brigē" (en) ir 2008. gada kriminālā kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Mārtins Makdona. Galvenās lomas atveido Kolins Ferels, Brendans Glīsons, Reifs Fainss un Klemense Poezija. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Gangsteris Rejs un viņa mentors Kens izgāž viņiem dotu uzdevumu. Nu abi tiek nosūtīti uz Beļģijas pilsētu Brigi, kur viņiem jāgaida sava nesaudzīgā priekšnieka Harija turpmākie norādījumi.
Lielais Apadu ezers
Lielais Apadu ezers (arī Apadu ezers, kartēs dažkārt kļūdaini Odu ezers) ir subglaciāls ezers Cēsu novada Dzērbenes pagasta centrālajā daļā.
Ezerā dzīvo līņi, asari, līdakas, ruduļi un raudas.
Tievais vīrs
"Tievais vīrs" (en) ir 1934. gada ASV kriminālkomēdija, kuras režisors ir V. S. Van Daiks. Filmā galvenās lomas atveido Viljams Pauels, Mirna Loja, Morīna O'Salivana, Nets Pendletons un Minna Gombela. Filma balstīta uz tāda paša nosaukuma Dešila Hemeta 1934. gada romānu.
Filmas "Tievais vīrs" pirmizrāde notika. Šī ir pirmā no piecām filmām, kurā Pauels un Loja attēlo Niku un Noru Čārlzus. Filma bija gan komerciāli veiksmīga, gan ieguva pozitīvas kritiķu atsauksmes un saņēma četras nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākā filma", "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Pauels), "Labākais režisors" un "Labākais adaptētais scenārijs". 1997. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 98% vērtējums.
Žuburstrauts
Žuburstrauts (arī Līvenstrauts, Žuburupīte) ir Virbupes kreisā krasta pieteka Talsu novadā.
Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Virbupē pie autoceļa V1402 (Stende–Sabile–Pūces). Žuburstrautu šķērso valsts autoceļi V1369 (Greiļukalns–Ezergaļi) un V1399 (Smildziņi–Sabiles stacija–Sknābe), tā krastos atrodas Lielvirbi.
Nabadzīgā Bērna Jēzus māsu kongregācija
Nabadzīgā Bērna Jēzus māsu kongregācija ir Romas katoļu sieviešu kongregācija, kas dibināta 1844. gadā Āhenē. Aktīvi darbojas arī Latvijā.
Ordenis nodarbojas ar nabadzīgu, sociāli neaizsargātu bērnu, sevišķi meiteņu, aprūpi un atbalstīšanu. Ordeni akceptējuši Romas pāvests Pijs IX 1862. un 1869. gadā un pāvests Leons XIII 1881. un 1888. gadā. Iesākumā darbojies Āhenē, Bismarka kultūrcīņas laikā ordenis pārcēla savu darbību uz netālo Simpelveldi Nīderlandē. Visā ordenī darbojas apmēram 630 māsu, no kurām ievērojama daļa Latvijā - 32.
Latvijā māsas ieradās 1927. gada 4. novembrī, kad māte Olga Koha (Olga Koch) ar 4 māsām no Vīnes pēc arhibīskapa Antonija Springoviča aicinājuma Jaunaglonā nodibināja pirmo Nabadzīgā Bērna Jēzus māsu klosteri Latvijā. Mūsdienās Nabadzīgā Bērna Jēzus māsu kongregācijas klosteri atrodas Daugavpilī, Liepājā, Līvānos, Rīgā un Varakļānos.
Vinca Barkāns
Vinca Barkāns jeb Vikentijs Barkāns ( — ) bija latviešu ārsts un politiķis, Rēzeknes apriņķa valdes priekšsēdētājs. Iekšlietu ministra biedrs Latgales lietās (1927—1928). 3. un 4. Saeimas deputāts no latgaliešu partijām. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 4. februārī (22. janvārī pēc vecā stila) tagadējā Malnavas pagasta Barkānu sādžā zemnieku Georga (Jura) un Marijas Barkānu ģimenē. Kopā ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur mācījās ģimnāzijā. 1911. gadā uzsāka studijas Tērbatas universitātes medicīnas fakultātē, piedalījās Pirmajā pasaules karā kā kara ārsts (no 1916). 1920. gada rudenī V. Barkāns atgriezās dzimtenē, bija Kārsavas slimnīcas vadītājs, Kārsavas pagasta padomes loceklis, Ludzas apriņķa skolu valdes priekšsēdētājs un Rēzeknes apriņķa valdes priekšsēdētājs. 1923. gadā darbojās žurnāla "Reits" redkolēģijā.
Nacistiskās okupācijas laikā V. Barkāns bija ārsts Rīgas katoļu garīgajā seminārā, līdztekus strādāja Veselības aizsardzības valdes kadru daļā, vienlaicīgi ieņemot arī 4. pilsētas poliklīnikas galvenā ārsta posteni. No 1944. līdz 1945. gadam darbojās Latvijas Centrālajā padomē.
Miris 1947. gada 3. decembrī Rīgā, apglabāts Ozolaines kapsētā netālu no Rēzeknes.
Mihails Čigorins
Mihails Čigorins (ru;, Gatčina — , Ļubļina) bija Krievijas spēcīgākais šahists 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā.
Jaunība
Piedzimis Gatčinā, kas atrodas netālu no Sanktpēterburgas. Čigorina tēvs strādājis Oktenskas pulvera rūpnīcā, taču abi vecāki pāragri miruši. Desmit gadu vecumā Čigorins ievietots Gatčinas bāreņu institūtā, kur 16 gadu vecumā iemācījies spēlēt šahu. Tomēr sākumā Čigorins devis priekšroku mācībām un ierēdņa karjerai, un līdz 1874. gadam nav nopietni nodarbojies ar šahu.
Šahista karjeras sākums
Šahista gaitas Čigorins sāka Sanktpēterburgas kafejnīcā «Domenik», kur spēlēja uz naudu un iepazinās ar vadošajiem tā laika pilsētas šahistiem. 1874. gadā viņš pirmo reizi piedalījās šaha turnīrā un uzreiz izcīnīja 3. vietu. Pēc šī panākuma Čigorins atstāja savu ierēdņa darbu un nopietni pievērsās šaha teorijas studijām. 1876. gadā Čigorins nodibināja savu šaha žurnālu «Шахматный листок» («Šaha lapiņa»), kuru izdeva līdz 1881. gadam. Žurnālam gan nebija lielu panākumu, jo visā Krievijā tam bija tikai 250 parakstītāju. 1879. gadā Čigorins kļuva par Sanktpēterburgas šaha turnīra uzvarētāju, apsteidzot visus tā laika spēcīgākos Krievijas šahistus. 1881. gadā Berlīnē Čigorins pirmo reizi piedalījās starptautiskā turnīrā un dalīja 3. vietu aiz Džozefa Blekbērna un Johannesa Cukertorta. 1889. gadā Čigorins uzvarēja 6. ASV šaha kongresā Ņujorkā, bet 1895. gadā apsteidzot Emanuelu Laskeru, Vilhelmu Steinicu un Zīgbertu Tarrašu ieņēma 2. vietu tradicionālajā Hastingas šaha kongresā Anglijā.
Pasaules čempiona nosaukuma pretendents
Panākumi turnīros ļāva Čigorinam divas reizes izaicināt toreizējo Pasaules šaha čempionu Vilhelmu Steinicu. Abi mači notika Kubas galvaspilsētā Havannā, kas sava klimata īpatnību dēļ nebija īsti piemērota Čigorinam. Pirmo maču 1889. gadā Čigorins zaudēja ar 6½:10½ (+6-10=1). 1890. gadā divas uzvaras mačā pa telegrāfu starp Krieviju un ASV pret Steinicu deva cerību turpināt cīņu par Pasaules čempiona nosaukumu. Otrajā mačā 1892. gadā jau bija līdzīgāka cīņa, kurā tikai Čigorina pārskatīšanās pēdējā partijā noveda pie zaudējuma ar 10½:12½ (+8-10=5).
Spēcīgākais Krievijas šahists
Lai gan zaudējumi Steinicam atstāja iespaidu uz Čigorina turpmāko spēli, tomēr viņš bija un palika spēcīgākais Krievijas šahists. 1893. gadā Sanktpēterburgā viņš nospēlēja neizšķirti maču ar tālaika vācu šaha uzlēcošo zvaigzni Zīgbertu Tarašu 11:11 (+9-9=4). 1895. gadā Čigorins vēlreiz ieņēma 2. vietu Hastingsas turnīrā, palaižot priekšā tikai Emanuelu Laskeru. 1896. gadā tika izcīnīta uzvara Budapeštas turnīrā, bet 1898. gadā Ķelnē Čigorins bija otrais. Tāpat tika izcīnītas uzvaras pirmajos trīs Viskrievijas šaha čempionātos (1899, 1900/01, 1903).
Mūža pēdējie gadi
1907. gadā Čigorina veselība pasliktinājās. Ārsti konstatēja smagas formas diabētu. Sajutis, ka atlicis vairs dzīvot tikai dažus mēnešus, Čigorins pārcēlās pie sievas un meitas uz Ļubļinu, kur 1908. gada janvārī nomira. 1914. gada vasarā, mēnesi pirms Pirmā pasaules kara sākuma, Čigorina mirstīgās atliekas tika pārvestas uz Sanktpēterburgu un apglabātas Novodevičjes kapsētā.
Ietekme uz šaha attīstību
Čigorinu uzskata par krievu šaha skolas pamatlicēju. Viņš vienmēr iestājās par aktīvu, kombicionālu šaha spēli, bija dogmatisku pozicionālu ideju pretinieks. Čigorina ietekme vēlākajos gados bija jūtama nākamo Pasaules šaha čempionu Aleksandra Aļehina un Mihaila Botviņņika daiļradē. Čigorinam ir lieli nopelni atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukta atklātne — Čigorina aizsardzība, kā arī varianti Spāņu atklātnē un Franču aizsardzībā. Krievijā kopš 1947. gada regulāri notiek Čigorina memoriālie turnīri šahā. Sākumā tie pārsvarā tika rīkoti Sočos, bet no 1990. gada notiek Sanktpēterburgā.
Starptautiskais nepatentētais nosaukums
Starptautiskais nepatentētais nosaukums (SNN; en — INN) jeb ģenēriskais nosaukums ir unikāls apzīmējums zāļu sastāvā esošajai aktīvajai vielai.
SNN būtība
SNN nosaukumu sistēma tika izveidota ar mērķi nodrošināt veselības aprūpes speciālistus ar vispārīgu nosaukumu, ar ko identificēt jebkuru zāļu vielu. Tā, piemēram, Latvijas Zāļu reģistrā ierakstot aktīvās vielas nosaukumu paracetamols jeb starptautisko nepatentēto nosaukumu “paracetamolum”, var aplūkot, ka reģistrā ir pieejami 95 zāļu nosaukumi (tādi kā Tempidol, Paramax, Febridol, Panadol u.c.), kuru sastāvā ir aktīvā zāļu viela paracetamols. Tāpēc internacionāla aktīvo zāļu vielu nomenklatūras esamība ir ļoti nozīmīga, lai veselības aprūpes speciālisti varētu skaidri identificēt, droši izrakstīt un izsniegt medikamentus pacientam. Kā unikāliem nosaukumiem, SNN jābūt raksturīgiem un nepārprotamiem pēc izrunas, un tiem vajadzētu būt tādiem, lai nevarētu sajaukt ar citiem zāļu nosaukumiem. Visi SNN ir pieejami publiski Pasaules Veselības organizācijas mājaslapā, un tos var lietot bez jebkādiem aizliegumiem, lai identificētu aktīvās zāļu vielas. Vēl viena svarīga iezīme SNN ir tā, ka pēc farmakoloģiskās darbības līdzīgie medikamenti uzrāda konkrētajā nosaukumā savu saistību, izmantojot līdzīgu izskaņu (angļu: stem). Līdz ar to medicīnas darbinieks, farmaceits vai jebkurš, kas ir saistīts ar zālēm, var atpazīt grupu, kādai pieder aktīvā viela, pēc konkrētās aktīvās vielas SNN izskaņas. Tā piemēram visiem β-adrenoreceptoru antagonistiem ir priedēklis “-olol”, pēc kura var identificēt aktīvās vielas piederību konkrētai farmakoloģiski aktīvo vielu grupai. SNN programma veido nosaukumus tikai molekulas aktīvajai daļai, neveidojot nosaukumus vielas dažādiem atvasinājumiem, piemēram, esteriem, sāļiem u.c. Līdz ar to SNN nosaukuma izmantotājam ir nepieciešams pašam modificēt SNN (piemēram, “mepyramine maleate” (mepiramīna un malonskābes sāls), radot pārveidotu jeb modificētu starptautisko nepatentēto nosaukumu (SNNM). Atšķirīgus sāļus/esterus, ēterus, izomērus, to maisījumus, kompleksus vai aktīvo vielu atvasinājumus uzskata par to pašu aktīvo vielu, ja vien tie būtiski neatšķiras pēc to īpašībām.
Vēsture
Pirms Otrā pasaules kara vairums zāļu līdzekļu bija dabīgas izcelsmes, bet situācija sāka mainīties pēckara periodā, kad ķīmiski sintezētās zāles kļuva aizvien vairāk izplatītas. Tā 1948. gadā tapa British Approved Names (BAN) zāļu nomenklatūra, kas izmantošanā piedāvāja ērtus nosaukumus garu un sarežģītu ķīmisko nosaukumu vietā. ASV, Francija un Japāna sekoja Lielbritānijas piemēram, izveidojot savas nacionālās nomenklatūras: United States Accepted Names (USAN), Dénominations Communes Françaises (DCF), Japanese Adopted Names (JAN). Šīs nomenklatūras nebija savstarpēji saistītas, un tas noveda pie tā, ka vienai un tai pašai ķīmiskai vielai sāka parādīties dažādi nosaukumi dažādās valstīs (piemēram, ASV paracetamola nosaukums bija acetaminofēns). Lai sasaistītu dažādas nomenklatūras un izveidotu vienotu sistēmu, 1950. gadā Pasaules Veselības organizācija ar Asamblejas rezolūciju WHA3.11, izstrādāja SNN sistēmu, kas uzsāka darboties 1953.gadā, kad bija publicēts pirmais SNN saraksts. No 1950. gada līdz 2013. gadam PVO piešķīra ap 8500 nosaukumu, un tagad pasaulē aktīvi izmanto ap 4000 SNN. Līdz ar to, ka katru gadu tiek radītas jaunas zāles, šis saraksts ik gadu tiek pagarināts ar 120-150 jauniem nosaukumiem.
Zāļu vielas SNN apstiprināšanas procedūra
Pieteikumus par jaunas zāļu vielas iespējamiem SNN variantiem ir jāiesniedz PVO sekretariātā, kurus tas nodod izvērtēšanai starptautiskai farmakopejas un farmaceitisko preparātu ekspertu padomdevēju komisijai. Kad tiek uzsākta zāļu vielām ieteikto SNN apspriešana, par to tiek paziņots periodiskajā izdevumā “WHO Drug information”, kā arī tiek izsūtīts rakstisks paziņojums dalībvalstu nacionālajām farmakopejas komitejām, speciālistiem un privātpersonām, kas tieši saistītas ar attiecīgajām zāļu vielām.
SNN apstiprināšanas periodā PVO ģenerālsekretārs lūdz visas dalībvalstis nodrošināt ieteikto nepatentēto nosaukumu neaizskaramību, lai nebūtu iespējams iegūt patenttiesības uz šiem nosaukumiem, aizliedzot tos reģistrēt par zāļu komercnosaukumiem. Pēc paziņojuma publicēšanas “WHO Drug information”, ikviens interesents 4 mēnešu laikā var rakstiski izteikt savus ierosinājumus vai iebildumus par zāļu vielai ieteikto SNN. Iebildumu gadījumā ekspertu komisija noskaidro to iemeslus (ievāc ziņas par personu, kas izteikusi iebildumus), gadījumā, ja iebildumi nav saistīti ar nepamatotām personīgām interesēm, PVO ieteikto SNN pārskata vai arī iebildumus noraida. Ieteiktais SNN tiek apstiprināts pēc tam kad ir noskaidroti un novērsti visi iebildumi.
Ja ieteiktajā nosaukumā ievērotas visas PVO prasības, tad priekšroku dod tam nosaukumam, kuru piedāvā zāļu vielas atklājējs, pilnīgotājs vai preparāta izstrādātājs; vai arī tam nosaukumam, kas šai zāļu vielai oficiāli tiek lietots kādā no valstīm.
Izmantošana
Starptautiskās nomenklatūras ikdienišķais izmantojums ir daudzpusīgs. Galvenās sfēras, kur SNN atvēlētas nozīmīgas funkcijas, ir:
Ieskats SNN programmas principos
Daži piemēri:
Biotehnoloģisko medikamentu grupas: monoklonālās antivielas, to nosaukumu veidošanas formula
Monoklonālo antivielu (mABs) SNN veido četras daļas:
B daļas izveidošanā pamatkritērijs ir šifrētas norādes iekļaušana par medikamenta darbības mērķstruktūrām. C daļa tradicionāli šifrētā veidā pauž informāciju par medikamenta iegūšanas tehnoloģiju. Vārds himēriska nozīmē ar rekombinantu DNS tehnoloģiju iegūtas cilvēka un peļu IgG monoklonālās antivielas (himēriskas/humanizētās). Ja C daļa sākas ar burtiem "x" vai "z", tad vārda labskanības dēļ pievieno vēl kādu patskani.
Piemērs: Infliksimabs (angļu: infliximab) Medikamenta pamatindikācijas ir autoimūnās slimības: psoriāze, Krona slimība, ulcerogēns kolīts un reimatoīdais artrīts. Inf — li — xi — mab (angļu val.) Atšifrējot iegūst: himēriskas ("-xi-") cilvēka/jūras cūciņas monoklonālas antivielas ("-mabs") ar imūnmodulējošu ("-li-") iedarbību pret TNF alfa.
Starptautisko nepatentēto nosaukumu aizsardzība
Starptautiskie nepatentētie nosaukumi ir likumiski aizsargāti. Pasaules Veselības organizācijas (PVO) ģenerālmenedžeris izsūta sarakstu ar ierosinātajiem un ieteiktajiem SNN kopā ar verbālnotu (note verbale) PVO dalībvalstīm, nacionālajām farmakopejas komisijām un citām dalībvalstu struktūrām. Šajā verbālnotā PVO ģenerālmenedžeris aicina dalībvalstīm veikt konkrētus pasākumus, kas ir nepieciešami, lai novērstu privāto tiesību iegūšanu uz nosaukumu, ieskaitot aizliegumu nosaukumu reģistrēt kā komercnosaukumus (angļu: tradename). Gadiem ejot, steidzama ir kļuvusi nepieciešamība uzturēt SNN sistēmas neskartību un taisnīgumu, tāpēc, balstoties uz PVO ekspertu rekomendācijām attiecībā uz zāļu līdzekļu izmantošanu, 1993. gadā tika pieņemta rezolūcija WHA46.19 par farmaceitisko līdzekļu nepatentētiem nosaukumiem, kurā dalībvalstis tika aicinātas: Ģenerāldirektora verbālnotā uzmanība attiecībā uz SNN izmantošanu un aizsardzību tiek vērsta uz šo rezolūciju. Ar pilnu rezolūcijas tekstu var iepazīties PVO mājaslapā pie SNN sadaļā Annex 5. Arī bioķīmiskās nomenklatūras vārdu elementu (piemēram, -feron no interferon vai —leukin no interleukin) iekļaušana komercnosaukumos, kuri pagaidām atrodas izstrādes stadijā, nav vēlama, jo šie vārdu elementi visticamāk tiks izmantoti vārdu pamatdaļu darināšanā SNN nomenklatūrā. To iekļaušana komercnosaukumos varētu traucēt loģiskai SNN nomenklatūras attīstībai.
Žeikari (Salnavas pagasts)
Žeikari ir ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 291 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P48.
Spriedums
Spriedums ir doma, atzinums, ko izsaka teikumā, apgalvojuma vai nolieguma formā. Spriedums var būt arī tas, ko tiesa nospriedusi, nolēmusi. Spriedumā var kaut ko apgalvot vai noliegt, paust pārliecību, nodomus, paredzējumus, neizpratni, cildinājumu, nopēlumu, interesi, satraukumu, sajūsmu.
Skarziedes
Skarziedes ir monotipiska augu ģints kurvjziežu dzimtā, kurā ir klasificēta tikai viena augu suga — smaillapu skarziede (, sinonīms Iva xanthiifolia).
Tā ir Ziemeļamerikas suga, kura ir ievazāta arī Eiropā, tostarp Latvijā, kur tā ir sastopama galvenokārt valsts centrālajā un dienvidaustrumu daļā.
Skarziedes ir viengadīgi, 50—150 cm gari lakstaugi. Vienmājnieki, kuriem vīrišķie un sievišķie ziedi ir nodalīti viena auga robežās. Augs ir tumši pelēkzaļš. Tam ir stāvs, zarains stublājs, kas ir klāts ar matiņiem. Lapas ir veselas, uz stublāja pretējas (augšējās pamīšus), sirdsveidīgas vai olveidīgas, 7—20 cm garas un 4—15 cm platas, klātas ar raupjiem matiņiem (apakšpusē tūbainas). Visām lapām ir kāts, to mala ir lielzāģzobaina un gals ir smails. Ziedi ir izvietoti kurvīšos plašās, skarveidīgās ziedkopās stublāja un zaru galā. Katrā kurvītī ir 8—20 vīrišķie ziedi, šo ziedu vīkala lapas plēvjainas, brīvas. Sievišķie ziedi parasti ir 2 (vai līdz 5), bez apziedņa, vīkala lapas saaugušas, galā dzeloņsmailas. Auglis ir tumšbrūns, aptuveni 0,3 cm garš sēklenis. Zied no augusta līdz oktobrim.
Bernard and Doris
Bernard and Doris ir 2006. gada biogrāfiska drāma, kuras režisors un viens no producentiem ir Bobs Balabans. Galvenās lomas atveido Sūzana Sarandona un Reifs Fainss. Filmas pirmizrāde notika 2006. gada septembrī Toronto filmu festivālā.
Filmā parādītas attiecības starp augstāko aprindu personību un filantropi Dorisu Djūku un viņas sulaini Bernardu Lafertiju.
Zvirbuļkalns
Zvirbuļkalns ir Cēsu pilsētas daļa dienvidos no tās centra, kas izvietojusies ap Zvirbuļkalnu — Cēsu augstāko vietu.
Vēsture
Saskaņā ar leģendu, Livonijas kara laikā kalnā atradās karātavas, kur pakārtie karājās rindā gluži kā zvirbuļi — tā arī kalns ieguva savu nosaukumu. 1577. gada 4. septembrī Zvirbuļkalns bija viena no četrām pozīcijām (skanstīm), no kuras apšaudīja pilsētu un Cēsu pili, pirms tās aizstāvju uzspridzināšanās.
20. gadsimta sākumā šeit, "Ozolmājās", dzīvojusi rakstniece Melānija Vanaga.
Ģeogrāfija
Zvirbuļkalna apkaimei nosaukumu devis Zvirbuļkalns (113 m vjl.) — Cēsu augstākā vieta virs jūras līmeņa. Pie tā virsotnes atrodas Draudzīgā Aicinājuma Cēsu Valsts ģimnāzija, kura 1998. gadā realizēja ģimnāzijas teritorijas labiekārtošanas projektu, kura ietvaros kalna virsotnē tika novietots akmens ar augstuma atzīmi. Uz austrumiem un ziemeļiem no kalna atrodas padomju laiku daudzstāvu nami. Pārējā apkaimē lielākoties ir mazstāvu apbūve. Ielejā, kas to nodala no blakus esošā Zirņukalna, tek Pirtsupīte, kas plūst cauri Dubinska dīķim.
Transports
Pa apkaimes centrālo — Zvirbuļu ielu kursē 5. autobuss (autobuss nr. 3005), kas apkaimi savieno ar pilsētas centru, Cīrulīšiem, Bērzaini, Cēsu klīniku, Meža kapiem, un 11. autobuss (autobuss nr. 5601), kas savieno apkaimi ar pilsētas centru, Kalnmuižu, Lauciņiem un Priekuļiem.
Dial M for Murder
Dial M for Murder ir 1954. gada ASV trilleris. Filmas režisors un producents ir Alfreds Hičkoks. Filmā galvenās lomas atveido Rejs Millands, Greisa Kellija, Roberts Kamingss, un Džons Viljamss. Filma ir balstīta uz Frederika Nota 1952. gada lugas motīviem.
Bijušais tenisists izveido plānu, lai nogalinātu savu sievu, pēc tam, kad atklājas, ka viņai ir romāns.
Fašodas incidents
Fašodas incidents apzīmē franču un britu koloniālo interešu konfliktu Sudānas vidienē 1898. gadā, kas īsu laiku draudēja ar kara izcelšanos starp abām koloniālajām lielvalstīm.
Šajā laikā, lai arī Sudāna formāli bija pakļauta Ēģiptei, kas pati bija nonākusi Britu impērijas pakļautībā, tās teritoriju vairākus gadus kontrolēja islāmistu dumpinieki, kurus briti sakāva 1898. gadā.
Kamēr britu impērija cerēja izveidot nepārtrauktu sauszemes koloniju joslu no Kairas līdz Keiptaunai, Francijas koloniālā impērija no Rietumāfrikas centās izplesties Āfrikas vidienē, abu lielvaru interešu virzieniem krustojoties Fašodā. Dodoties no Gabonas franču 140 vīru liela vienība Žana Batista Maršāna vadībā 1898. gada 10. jūlijā sasniedza Fašodu, paceļot Francijas karogu virs pamesta ēģiptiešu forta drupām.
Tikmēr britu spēki Herberta Kičenera vadībā no Ēģiptes dodoties lejup pa Nīlu, iznīcināja Sudānas dumpiniekus un devās tālāk uz Fašodu, ko sasniedza 18. septembrī. Abi karavadoņi vienojās, ka Fašodā var plīvot Francijas, Lielbritānijas un Ēģiptes karogi, kamēr konfliktu atrisinās abu valstu politiķi. Francijas Trešā republika, kurai interesēja savienība ar Lielbritāniju pret Vācijas impēriju, piekāpās, 4. novembrī pavēlot Maršānam pamest Fašodu, vienlaikus saglabājot teritoriālās pretenzijas uz reģionu. 1899. gada 21. martā abas valstis vienojās, ka Nīlas un Kongo upju baseinu robeža iezīmēs arī abu valstu interešu robežu.
Edvīns Mozess
Edvīns Korlijs Mozess (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu vieglatlēts, pārsvarā startējis 400 m barjerskrējienā, kur bijis pasaules rekordists.
Laikā no 1977. līdz 1987. gadam Mozess izcīnīja uzvaru 107 finālos pēc kārtas (122 skrējienos pēc kārtas), kā arī četras reizes uzstādīja pasaules rekordu. Saskaņā ar 2012. gada aprīļa datiem viņam pieder 25 no 100 ātrākajiem laikiem šīs distances vēsturē.
Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs. 1976. gadā Monreālā un 1984. gadā Losandželosā 400 m/b distancē izcīnīja zeltu, savukārt 1988. gadā Seulā — bronzu. Uzvaru izcīnījis arī pirmajā Pasaules čempionātā Helsinkos 1983. gadā, kā arī 1987. gadā Romā. 1984. gadā tika atzīts par Sports Illustrated gada labāko sportistu. 1983. gadā saņēmis Džeimsa Salivana balvu kā gada labākais amatieris.
1990. gadā piedalījies vienā no Pasaules kausa bobslejā posmiem Vinterbergā, kur izcīnīja bronzu Braiena Šaimera pilotētajā divniekā.
Limfoma
Limfoma ir kāds no asins šūnu grupas audzējiem, kas attīstās no limfātiskajām šūnām. Bieži ar vārdu "limfoma" tiek apzīmēti tikai vēzim līdzīgie, nevis visi audzēji. Starp slimības simptomiem ir palielināti limfmezgli, drudzis, paaugstināta svīšana, neparedzēts svara zudums, nieze un nogurums. Palielinātie limfmezgli parasti nerada sāpes, intensīvākā svīšana notiek naktīs.
Garvacainieki
Garvacainieki (vai Garvacainīki) ir ciems Rēzeknes novada Dekšāres pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 10,2 km no pagasta centra Dekšārēm, 34,8 km no novada centra Rēzeknes un 209,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa V592 (Varakļāni–Nagļi–Žogoti).
Limfoma
Pie slimības riska faktoriem pieder saslimšana ar Epstaina—Bāras vīrusu un fakts, ka ar slimību ir bijis saslimis kāds no ģimenes locekļiem. Nehodžkina limfomas riska faktori ir saslimšana ar autoimūnijām slimībām, HIV/AIDS, cilvēka T šūnu limfotropo vīrusu, liela gaļas un tauku daudzuma ēšana, imūnsupresijas zāļu lietošana. Palielinātu limfmezglu gadījumā slimību var diagnosticēt, veicot limfmezglu biopsiju. Diagnostikā var būt lietderīga asins, urīna, kaulu smadzeņu testēšana. Limfoma parasti izplatās uz plaušām, aknām un/vai smadzenēm.
Limfomu var ārstēt ar ķīmijterapiju, staru terapiju, mērķtiecīgu terapiju un ķirurģiju. Ārstēšanas rezultāts ir atkarīgs no slimības apakštipa, daži veidi ir ārstējami, lielākajā daļā gadījumu ārstēšana paildzina izdzīvošanas laiku. 2012. gadā ar limfomu bija saslimuši 566 tūkstoši cilvēku visā pasaulē, tā izraisīja 305 tūkstošu cilvēku nāvi. Šis ir septītais izplatītākais vēžu veids (3—4% visu vēžu). Bērniem tas ir trešais izplatītākais vēzis. Biežāk sastopams attīstītajās valstīs nekā jaunattīstības valstīs.
Adatzivju dzimta
Adatzivju dzimta (Syngnathidae) ir adatzivjveidīgo kārtas (Syngnathiformes) dzimta, kas apvieno apmēram 300 sugas un kas tiek iedalītas 2 apakšdzimtās. Tā ir lielākā adatzivjveidīgo kārtas dzimta. Adatzivju dzimtas sugas sastopamas tropu un mērenās joslas jūrās un lielākā sugu dažādība mājo Indijas un Klusā okeāna seklajās piekrastes jūrās. Dažas sugas dzīvo saldūdens tilpnēs un upju deltās.
Izskats un īpašības
Lielākā daļa adatzivju dzimtas sugu ir raksturīgi gari, slaidi ķermeņi un cauruļveida snuķītis, kuram galā ir neliela mutīte. To žokļi kā visām adatzivjveidīgām sugām ir savstarpēji savienoti, veidojot snuķīti. Tām nav vēdera spuras, ir viena muguras spura ar mīkstiem 15 - 60 stariem, ļoti maza anālā spura ar 2- 6 stariem un krūšu spuras ar 10 - 23 stariem. Dažām sugām var nebūt neviena spura, izņemot astes spuru, bet dažām nav astes spuras, kuras vietā ir tvērējaste, piemēram, jūraszirdziņiem. Žaunām ļoti mazs atvērums. Ķermeni klāj biezas, kaulainas plāksnītes un gredzeni, tādējādi ķermenim pietrūkst plastikas un tas ir samērā stīvs. Salīdzinot ar citām zivīm, tās ir lēnas, bet tās labi kontrolē savas kustības un ir ļoti precīzas peldētājas, spējot atrasties ūdenī arī uz vietas, ja tas ir nepieciešams.
Īzaks Rabinovičs
Īzaks Rabinovičs ( — ) bija ebreju izcelsmes Latvijas politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces un Rīgas domes deputāts, sociāldemokrātiskās organizācijas «Bunds» biedrs.
Adatzivju dzimta
Izskats un īpašības
Garākās dzimtas sugas sasniedz 60 cm. Lielākajai daļai sugu ir raksturīga aizsardzības, maskējoša krāsa, bet dažas sugas ir ļoti krāsainas, īpaši tās, kas dzīvo seklos ūdeņos.
Īzaks Rabinovičs
Biogrāfija
Īzaks Rabinovičs piedzima. Ieguva augstāko izglītību ekonomikā.
Adatzivju dzimta
Bioloģija
Adatzivīm piemīt unikāla īpašība rūpēties par saviem ikriem. Pēc tam, kad mātīte iznērš ikrus, tēviņš tos apaugļo un nēsā sev līdzi, kamēr no ikriem izšķiļas jaunās zivtiņas. Atkarībā no sugas veids kā nēsā ikrus var būt atšķirīgs. Piemēram, jūraszirdziņiem uz vēdera ir īpaša ikru soma, kurā mātīte nērš ikrus, bet jūraspūķi ikrus piestiprina pie savas astes. Adatzivju dzimtas sugām ir arī ļoti unikāls barošanās veids, tā saucamā atsitiena tehnika, kuru zinātnieki nav līdz galam izpratuši. Jūraszirdziņi un adatzivju sugas iegūst papildus enerģiju, sasprindzinot muguras muskuļus (galvas grozītājmuskuļus), tad tos strauji atbrīvojot. Rezultātā adatzivs galva ļoti ātri un negaidīti pagriežas, snuķītis izstiepjas pret noskatīto upuri un iesūc to. To galvenā barība ir vēžveidīgie.
Zēnu koris
Zēnu koris ir kora veids, kura dalībnieki ir zēni, kam vēl nav noticis balss lūzums, tāpēc zēnu koriem raksturīga dziedāšana augstajos reģistros. Lai gan zēnu balss tehniskais nosaukums ir diskants, parasti lieto terminu "soprāns", lai atsauktos uz diskantiem ar augstāku balsi — soprāna ekvivalentu pieaugušo dziedātāju balss tipu klasifikācijā. Terminu "alts" mēdz lietot, lai atsauktos gan uz diskantiem ar vidēja augstuma balsi — mecosoprāna ekvivalentu pieaugušo dziedātāju balss tipu klasifikācijā, gan zemiem diskantiem, kuru diapazons atbilst altam pieaugušo dziedātāju balss tipu klasifikācijā. Šī veida diskanti gan sastopami reti. Latviešu koros mēdz izmantot arī nosaukumus "pirmā balss" un "otrā balss" attiecīgi "soprāna" un "alta" vietā. Zēnu kori reizēm papildina vecāku vīriešu balsis, kas dzied tenoru un basu. Šie dziedātāji dažreiz ir bijušie koristi, kas dziedājuši zēnu balsis.
Īzaks Rabinovičs
Biogrāfija
Rabinovičs bija ebreju sociāldemokrātiskās organizācijas «Bunds» biedrs. Viņš piedalījās Tautas padomē, kā arī no 1920. līdz 1922. gadam bija Latvijas Satversmes sapulces deputāts (ievēlēts no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas saraksta). Vēlāk bija Rīgas domes deputāts. No 1928. līdz 1934. gadam bija Rīgas Diskonto bankas valdes loceklis.
Adatzivju dzimta
Sistemātika
Adatzivju dzimta (Syngnathidae)
Zēnu koris
Agrīnā attīstība un viduslaiki
Pirmie zēnu kori izveidojās jau pirmskristietības laikā, kad tos pārsvarā izmantoja liturģiskajā mūzikā. Zēnu kori kā Rietumu pasaules kultūras tradīcija aizsākās viduslaikos. Tajā laikā zēni bija atbildīgi par augsto reģistru izpildi baznīcas mūzikā, jo, pamatojoties uz Svētā Pāvila izteicienu, ka "sievietēm baznīcā jāklusē" (mulieres in ecclesiis taceant), pat doma, ka sievietes varētu publiski izpildīt garīgo mūziku, tika uzskatīta par nepiedienīgu. Vokālās polifonijas žanriskā attīstība viduslaikos, renesanses un baroka laikmetā arī pārsvarā notika kora, kura sastāvā ir vīrieši un zēni, kontekstā. Daži no vecākajiem joprojām pastāvošajiem zēnu koriem, piemēram, Vīnes zēnu koris, aizsākās tieši šajā periodā.
Īzaks Rabinovičs
Biogrāfija
1941. gada 14. jūnijā izsūtīts uz Sibīriju. Miris ceļā uz nometinājuma vietu.
Zēnu koris
Agrīnā attīstība un viduslaiki
1498. gadā, pirms vairāk nekā piecsimt gadiem, imperators Maksimilians I pārcēla savu galmu — tajā skaitā arī galma mūziķus — no Insbrukas uz Vīni. Viņš norādīja, ka starp mūziķiem ir jābūt sešiem zēniem. Vēsturnieki uzskata uz 1498. gadu par oficiālo Vīnes Galma kapellas un — līdz ar to — arī Vīnes zēnu kora dibināšanas gadu. Līdz 1918. gadam koris dziedāja vienīgi galmam, mesās, privātos koncertos un pasākumos, kā arī valsts svētkos.
20. gadsimts
Mūsdienās baznīcās, kuru tradīcijām ir saknes viduslaikos, (pārsvarā anglikāņu, katoļu, pareizticīgo un luterāņu baznīcās) parasti ir savi zēnu kori — tieši anglikāņu baznīcas mūzika ir pazīstama ar saviem skaņdarbiem un aranžijām zēnu korim. Tomēr sieviešu balsu izmantošana baznīcas mūzikā kopš 19. gadsimta vidus ir ievērojami mazinājusi zēnu koru nozīmi baznīcā. Daudzi mūsdienu zēnu kori ir dibināti vai atjaunoti 20. gadsimta pirmajā pusē kā neatkarīgi koncertkori.
Zēnu kori mūsdienās
Pasaulē novērojama izteikta zēnu koru popularitātes samazināšanās, kuras cēlonis daļā pasaules ir vispārēja sabiedrības atsvešināšanās no kordziedāšanas. Latvijā šī problēma nav īpaši izteikta. Ir samazinājies arī pubertātes sākuma vecums, un balss lūzums notiek nevis 16 vai 17 gadu vecumā, kā tas bija laikā, kad Bahs rakstīja sarežģītas kantātes diskantam, bet vidēji 13 gadu vecumā, un kora dalībnieku maiņa ir straujāka. Tas ierobežo kora iespējas izpildīt sarežģītu repertuāru. Šis (agrīnais) augstās balss zudums bieži atstāj negatīvas emocionālās sekas uz daudziem veiksmīgiem dziedātājiem un veicina izpratni par zēnu kori kā nepatīkamu pieredzi.
Parasti zēnu kori papildus dziedāšanas apmācībai piedāvā iespēju iegūt muzikālo pamatizglītību. Koris var stiprināt disciplīnu un kultūras izpratni, kā arī palīdzēt ar sociālo attīstību, jo funkcionē kā vienaudžu grupa, kura sevi identificē ar kora kultūras un ētiskajām vērtībām. Plašāka izpratne jaunatnes darba vērtību arī pieskaitāma zēnu koru pozitīvajam ieguldījumam.
Daudzi kori nodrošina absolventiem dažādas iespējas, lai atbalstītu viņu pāreju uz tenoriem un basiem un turpmāko māksliniecisko attīstību.
Betremjē
Betremjē (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 249 punktus, izcīnot dalīto 32. vietu kopā ar Bohēmijas vingrotāju Františeku Erbenu un francūzi Dominiku Ravū.
1997.—1998. gada UEFA Čempionu līgas sezona
1997.—1998. gada UEFA Čempionu līgas sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 43. sezona un 6. zem UEFA Čempionu līgas nosaukuma. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Amsterdam Arena stadionā Amsterdamā.
Par UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem septīto reizi kļuva Spānijas klubs Real Madrid, kas finālā uzvarēja Itālijas klubu Juventus ar rezultātu 1–0.
Šī bija pirmā sezona, kad grupu turnīrā bija sešas grupas, nevis četras kā iepriekš. Izslēgšanas spēlēm kvalificējas katras grupas uzvarētājs un divas labākās otrās vietas. Šī bija arī pirmā UEFA Čempionu līgas sezona, kad tika izspēlētas divas kvalifikācijas kārtas. Pirmo reizi turnīrā piedalījās arī otro vietu ieguvējas no astoņām līgām. Vācija kļuva par pirmo valsti, no kuras vienā sezonā piedalās trīs komandas.
Pirmo reizi turnīrā piedalījās komandas no Armēnijas, Azerbaidžānas, Baltkrievijas, Slovākijas un Maķedonijas. Pirmo reizi kopš 1991.—1992. gada sezonas turnīrā piedalījās Dienvidslāvijas čempions.
Grupu turnīrs
Bayer Leverkusen, Beşiktaş, Košice, Feyenoord, Lierse, Newcastle United, Olympiacos, Parma. Sparta Prague un Sporting CP debitēja UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā.
1896. gada vasaras olimpisko spēļu norises vietas
1896. gada vasaras olimpiskās spēles norisinājās Grieķijas Karalistes galvaspilsētā Atēnās no 1896. gada 6. aprīļa līdz 15. aprīlim. Olimpisko spēļu sacensības tika aizvadītas 7 dažādās norises vietās (arēnās). Tajās startēja 241 sportisti no 14 dažādām valstīm.
1896. gada olimpisko spēļu centrālā norises vieta bija Panatinaiko stadions, kur bez olimpisko spēļu atklāšanas un noslēguma ceremonijas, norisinājās arī cīņas sports, svarcelšana, vieglatlētika un vingrošana. Kalitejā, Skopeftirionā tika organizētas šaušanas sacensības. Maratonas pilsēta bija vieglatlētikas disciplīnas maratona starta vieta, bet finiša vieta bija Panatinaiko stadions. Bez maratona Maratonas pilsētā tika aizvadītas arī šosejas riteņbraukšanas sacensības. Treka roteņbraukšanas sacensības norisinājās Neo Falirona velodromā. Šajā stadionā tika aizvadītas arī daļa no tenisa sacensībām. Taču to centrālā norises vieta bija Atēnu lauka tenisa klubs. Zapionā notika paukošanas sacensības, bet Zijas līcī notika peldēšanas sacensības.
Dāņu darbi
Pilnais nosaukums
1514. gadā iespiestā latīniskā izdevuma pilns nosaukums ir Danorum Regum heroumque Historiae stilo eleganti a Saxone Grammatico natione Zialandico necnon Roskildensis ecclesiae praeposito, abhinc supra trecentos annos conscriptae et nunc primum literaria serie illustratae tersissimeque impressae (Dāņu karaļu un varoņu vēstījumi, elegantā stilā sacerēti no Sakša Gramatiķa, zēlandieša un un arī Roskildes baznīcas prāvesta pirms vairāk nekā trīssimt gadiem, un nu pirmreizēji ilustrēti nodrukāta).
Saturs
"Dāņu darbi" sākas ar dāņu teiksmainās senatnes aprakstu (1.—9. grāmatas) no ķēniņa Dana līdz ķēniņa Gorma valdīšanas laikam, kam seko vēsturisko notikumu apraksti (10.—16. grāmatas). Pēdējās trīs grāmatas (14.—16.) ir sava laikmeta hronika par dāņu krusta kariem pret Pomerānijas slāviem un dieva Svētvīda (Svantevit) Arkonas tempļa aprakstu Rīgenes salā. Hronika beidzas ar ķēniņa Knuta VI valdīšanas laiku (1185), kad Saksis to beidzis rakstīt un vēlāk 1208. gadā vien uzrakstījis priekšvārdu.
Leģendārie dāņu ķēniņi
Gesta Danorum rokraksta 1.—9. grāmatās pirms vēsturiski apstiprināmā Gorma (Gormo) minēti daudzi dāņu vikingu ķēniņi, kuru vārdi tikai ar nelieliem izņēmumiem nav atrodami citos rakstiskajos avotos. Iespējams, Saksis tos adaptējis no vienīgi viņam pieejamiem senākiem tekstiem, bieži vien pārveidojot ķēniņu vārdus un zaudējot hronoloģisko secību.
Dāņu ķēniņu latinizētie vārdi minēti šādā secībā: Dan (I), Humblus, Lotherus, Skioldus, Gram, Hadingus, Frotho (I), Haldanus (I), Ro, Helgo, Rolvo Krake, Høtherus, Rørikus, Wiglecus, Wermundus, Uffo, Dan (II), Huglecus, Frotho (II), Dan (III), Fridlevus (I), Frotho (III), Fridlevus (II), Frotho (IV), Ingellus, Olavus (I), Frotho (V), Haldanus (II), Unguinus, Sywaldus (I), Sygarus, Haldanus (III), Haraldus Hyldetan, Sigurd Ring, Olo, Omundus, Sywardus I, Iarmericus, Broderus, Sywaldus (II), Snio, Biorn, Haraldus (II), Gormo (I), Gudfred, Olavus (II), Hemmingus, Siwardus Ring, Regner Lothbrog, Siwardus (III), Ericus, Kanutus (I), Frotho (VI), Gormo (II), Haraldus (III), Gormo (III).
Hronikas rokraksti, izdevumi un tulkojumi
Gesta Danorum bija pārrakstīta vairākās versijās, no kuriem 16. gadsimtā bija saglabājušies vien fragmenti. Vecākais rokraksts, šķiet, ir paša Sakša rakstīts. Pilno tekstu Lundas arhibīskapu arhīvā atrada Kristiāns Pedersens, kas 1514. gadā Parīzē to iespieda.
Šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 50 metri ar pistoli vīriešiem
50 metri ar pistoli vīriešiem bija viena no astoņām disciplīnām šaušanas sacensībās 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, Parīzē. Sacensības tika aizvadītas 1900. gada 1. augustā, militārajā nometnē Satori, Versaļas teritorijā. Tajās startēja 20 sportisti no 4 valstīm.
Zelta medaļu šajā disciplīnā ieguva Šveices sportists Karls Rēderers, sudraba medaļu ieguva Francijas šāvējs Ahils Parošs, savukārt bronzas medaļu ieguva cits Šveices sportists ― Konrāds Štēli. Šī bija Šveices pirmā olimpiskā zelta medaļa šajā disciplīna olimpiskajās spēlēs.
Sacensību formāts
Sacensībās katrs šāvējs raidīja 60 šāvienus 50 metru attālumā. Mērķis bija apaļš, 50 centimetru diametrā, ar 10 gūšanas gredzeniem. Katra šāviena rezultāts bija līdz 10 punktiem ar 1 punkta soli. Maksimālais iespējamais rezultāts bija 600 punkti.
Rezultāti
— Olimpiskais rekords.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 20 sportisti no 4 valstīm. Visas valstis pirmo reizi bija pārstāvētas šajā disciplīnā.
Iekavās norādīts pārstāvošo sportistu skaits.
Mirna Loja
Mirna Loja (en; dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu kino, televīzijas un teātra aktrise.
Savu aktrises karjeru sākusi 1920. gados, attēlojot nelielas lomas mēmajās filmās. Ieguvusi slavu pēc Noras Čārlzas atveidojuma filmā "Tievais vīrs" (1934), kur viņa piedalījās kopā ar aktieri Viljamu Pauelu. Ar Pauelu viņa piedalījās kopumā 14 filmās, tai skaitā četros "Tievais vīrs" turpinājumos.
1940. gados piedalījusies tādās pazīstamās filmās kā The Thin Man Goes Home (1945), "Mūsu dzīves labākie gadi" (The Best Years of Our Lives, 1946), The Bachelor and the Bobby-Soxer (1947) un Mr. Blandings Builds His Dream House (1948), bet 1950. gados piedalījusies filmās "Ducis ir lētāk" (1950), The Ambassador's Daughter (1956) un Lonelyhearts (1958).
Loju ne reizi nenominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai, taču 1990. gadā viņa saņēma Kinoakadēmijas goda balvu. 2009. gadā The Guardian Loju nosauca par vienu no visu laiku labākajiem aktieriem, kas nekad nav nominēti Kinoakadēmijas balvai.
Ļubercu "Triumf"
Ļubercu "Triumf" ir profesionāls Krievijas basketbola klubs, kas ir bāzēts Ļubercos. Klubs spēlē Krievijas līgā. Savas mājas spēles komanda aizvada SH Triumph arēnā.
Vēsture
Klubs tika dibināts 2003. gadā kā Maskavas apgabala "Dinamo" un spēlēja Krievijas līgā. Klubs tika bāzēts Ļubercos. 2007. gada jūnijā kluba nosaukums tika nomainīts no "Dinamo" uz "Triumf".
Železnīki
Železnīki ir ciems Pureņu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Kivdolovas ezers, pasts.
Zaļžubītes
Zaļžubītes, zaļžubīšu ģints (Chloris) ir žubīšu dzimtas (Fringillidae) dziedātājputnu ģints, kas pieder dadzīšu apakšdzimtai (Carduelinae). Apvieno 5 mūsdienās dzīvojošas sugas. Nesenā pagātnē lielākā daļa zaļžubīšu sugu tika klasificētas dadzīšu ģintī (Carduelis).
Zaļžubītes izplatītas Eirāzijā. Viena mājo Dienvidaustrumāzijā, divas Himalaju reģionā, bet pārējām trim ir ļoti plaša izplatība: kapuces zaļžubīte (Chloris sinica) sastopama palearktikas austrumu daļā, zaļžubīte palearktikas rietumu un centrālajā daļā. No tām Latvijā sastopama viena zaļžubīšu ģints suga - zaļžubīte (Chloris chloris).
Sistemātika
Zaļžubīšu ģints (Chloris)
Melnā Princese
Melnā Princese ir 1996. gadā Liepājā izveidota latviešu roka grupa. Tās dibinātāji ir latviešu rokmūziķi Fēlikss Ķiģelis un Elviss Grodums. 1997. gadā grupa izcīnīja pirmo vietu Liepājas dzintarā. Tajā pašā gadā tika izdots Melnās Princeses debijas albums „Viens”, bet gadu vēlāk — albums „Kā būt”. 1998. gadā grupa darbību pārtrauca, bet 2010. gadā atkalapvienojās un izdeva singlu „Mūs izšķirt nespēs neviens”. 2017. gadā Melnā Princese izdeva dziesmu „Tu aizej”.
Aglonas svētavots
Aglonas svētavots ir avots, kas atrodas Aglonā, 100 metrus uz austrumiem no Aglonas bazilikas. Viens no populārākajiem Latgales avotiem.
Savulaik dēvēts sv. Antona vārdā, 1920. gadā Aglonas dominikāņu klostera priors Juškevičs atklāja avota dziedinošās spējas, un to sāka izmantot dziednieciskiem mērķiem. Aglonas minerālūdenim bija gaišzaļa krāsa, sērūdeņraža smaka un sāļa garša. Pateicoties sērūdeņraža saturam, ar svētavota ūdeni ārstēja dažādas hroniskas ādas slimības, iekaisumus un citas slimības.
1824. gadā dominikāņi pasūtīja ūdens satura pētījumu, bet 1825. gadā pie avota tika uzcelta slimnīca ar 10 dzīvokļiem un vannām. 1826. gadā Viļņas ārstu komisija un Pēterburgas medicīnas akadēmija apstiprināja avota dziednieciskās spējas. 1826. gadā šeit jau ārstējušies ap 200 slimniekiem. Līdz pat 19. gadsimta 40. gadiem avota ūdens īpašības bija izslavētas līdzās Aglonas Dievmātes svētbildes brīnumdarītājas spējām.
1836. gadā Krievijas valdība slimnīcu slēdza, un, kā atzīmēts 1865. gada Vitebskas guberņas apsekošanas rakstā, par dominikāņu kādreizējo slimnīcu liecina tikai pamati. Ūdens tolaik joprojām satecēja trijos blakus esošajos dīķos, tam bijusi gaiši zaļa krāsa, kas izteikti smaržojot pēc sērūdeņraža. Kā raksta autors, tad zemnieki joprojām ticēja ūdens ārstnieciskajai iedarbībai, svētceļnieki to dzerot, peldinot dīķos savus bērnus un māla krūzēs nesot ūdeni uz mājām.
Ar laiku sērūdeņraža saturs avotā ir samazinājies, bet tas nav mazinājis avota vērtību apmeklētāju acīs un avots joprojām tiek plaši apmeklēts. Pašlaik avota ūdenim vairs nav raksturīgās smaržas, avota ūdens pa caurulēm ir novadīts uz brīvāk pieejamu vietu.
Ikaunieki
Ikaunieki var būt:
Hugo
Hugo var būt:
Mežaparka prospekts
Mežaparka prospekts ir iela Jūrmalā, kas savieno Dzintaru un Bulduru apkaimi. Mežaparka prospekts ir cauri pilsētai vedošā maģistrālā ceļa Rīgas virzienā daļa, Lienes ielas turpinājums, kas sākas krustojumā ar Turaidas ielu un beidzas krustojumā ar Krišjāņa Barona ielu, turpinoties Lielupes apkaimes virzienā.
Kopējais ielas garums ir aptuveni 1840 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Posmā no Turaidas ielas līdz Dzintaru ceļa pārvadam Mežaparka prospektā satiksmes kustība norit četrās joslās; gar ceļa pārvadu satiksme norit vienā joslā, bet pēc tam līdz pat prospekta beigām satiksme norit divās joslās. Ielā ir savrupmāju apbūve. Mežaparka prospekts iet gar Dzintaru mežaparku, kas devis tam nosaukumu.
Ielu savienojumi
Mežaparka prospekts ir savienots ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Mežaparka prospektu kursē 1. mikroautobusu maršruts, 7. mikroautobusu maršruts un 4. autobusu maršruts.
Reģimants Adomaitis
Reģimants Adomaitis (lt, dzimis, miris ) bija lietuviešu teātra un kino aktieris.
Dzīvesgājums
Dzimis Šauļos inženiera ģimenē. Studēja Viļņas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē un Viļņas konservatorijas aktiermākslas nodaļā. Strādāja Marijampoles teātrī, tad Kauņas Drāmas teātrī (1963—1967). Filmējās Vītauta Žalakeviča filmās "Neviens negribēja mirt" (Niekas nenorėjo mirti, 1966) un "Tas saldais brīvības vārds" (Это сладкое слово — свобода!, 1973), Grigorija Kozinceva filmā "Karalis Līrs" (1970), filmā "No atpūtnieku dzīves" (Из жизни отдыхающих, 1981), fantastikas filmā "Grūti būt dievam" (1989) un daudzās citās filmās.
Kopš 1967. gada bija Lietuvas Nacionālā drāmas teātra aktieris Viļņā. 1983. gadā režisors Aloizs Brenčs viņam piedāvāja lomu Rīgas Kinostudijas trīssēriju detektīvfilmā "Mirāža", bet 1996. gadā filmā "Anna".
1988. gadā Adomaitis kopā ar 34 domubiedriem izveidoja Sajūdis Reformu kustību.
Hermanis Mielēns
Hermanis Mielēns (dzimis, miris ) bija latviešu ierēdnis, Rīgas Finansu valdes finansu direkcijas vadītājs, Rīgas pilsētas padomnieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem. Beidzis Rīgas Politehnisko institūtu.
Dzīves gājums
Dzimis Rīgā ierēdņa ģimenē. Kara laikā aizbraucis uz Krieviju. 1916. gadā Maskavā beidzis Rīgas Politehniskā institūta Komerczinību fakultāti.
1921. gadā atgriezies Latvijā. Strādājis vadošos amatos Rīgas pašvaldības finanšu organizācijas.
1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. 1950. gadā pārcēlies uz Kanādu. Strādājis par grāmatvedi—biroja vadītāju. Pēc aiziešanas pensijā pārcēlies uz ASV. Miris 1972. gada 20. oktobrī Klīvlendā.
Žibukakts
Žibukakts ir ciems Valgundes pagastā, Jelgavas novadā. Atrodas 53 km attālumā no Rīgas.
1967. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1967. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā abās cīņas sporta disciplīnās notika šķirti: sacensības grieķu-romiešu cīņā no 1. līdz 3. septembrim Bukarestē (Rumānija), bet brīvajā cīņā no 12. līdz 14. novembrim Deli (Indija).
Griužinieki
Griužinieki (arī Griužinīki) ir ciems Rēzeknes novads Dekšāres pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 3,6 km no pagasta centra Dekšārēm, 39,7 km no novada centra Rēzeknes un 205,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Nikoleta Lakoša
Nikoleta Lakoša (hu; dzimusi Budapeštā) ir Ungārijas starptautiskā lielmeistare šahā (2000).
Lībagu sākumskola
Lībagu sākumskola atrodas bijušā bērnudārza "Vārpiņa" telpās Talsu novada Lībagu pagasta Dižstendē, sešu kilometru attālumā no Talsiem, Kuldīgas virzienā.
Vēsture
Bērnudārza ēku pirmsskolas vecuma bērniem 1983. gadā uzcēla Stendes selekcijas un izmēģinājumu stacija. Bērnudārzā "Vārpiņa" plānoja izvietot 6 pirmsskolas grupas ar 140 bērniem. Bērnudārza vadītāja bija Vēsma Krūmiņa. Līdz 1983. gada septembrim Lībagu pagastā bērnudārzi atradās Mundigciemā, Lībagos un Dižstendes muižas ēkā Dižstendē. Līdz ar jaunā bērnudārza atvēršanu, šos bērnudārzus slēdza. Bērnudārzu "Vārpiņa" apmeklēja bērni no visa Lībagu pagasta.