cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bikšainais apogs
Ligzdošana
Bikšainie apogi veido monogāmus pārus uz vienu sezonu. Ligzdo galvenokārt pamestos dzeņu un dzilnu dobumos, bet izmanto arī dabīgus koku dobumus un putnu būrus. Ziemas beigās tēviņš sāk meklēt ligzdošanai piemērotu dobumu. Ļoti bieži izvēlētajā dobumā tiek noglabāts medījums kā dāvana mātītei. Pēc tam tēviņš aktīvi ūjina un dzied, sēžot blakus koka zarā. Sasauktā mātīte vispirms pārbauda dobumu, vai viņai tas patīk. Ja ligzdošanas vieta tiek pieņemta, mātīte paliek.
Dējumā ir 3—9 olas. Perēšana uzsākas pēc pirmās vai otrās olas. Inkubācijas periods ilgst 26—29 dienas. Perē tikai mātīte, bet tēviņš to tikmēr baro. Mazuļi izšķiļas ik pēc dienas, to acis atveras 10 dienu vecumā. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Dobumu jaunie putni pamet 30—32 dienu vecumā, bet vecāki turpina par tiem rūpēties vēl 4—6 nedēļas. Dzimumbriedumu bikšainie apogi sasniedz 9 mēnešu vecumā. Dzīves ilgums savvaļā 8—9 gadi.
Sistemātika
Bikšainajam apogam ir 7 pasugas:
Naba
Naba ir vēdera vidusdaļā esošs rētveida padziļinājums, kas ir izveidojies pēc nabas saites pārgriešanas, kad jaundzimušais tiek atdalīts no mātes organisma. Naba ir tikai placentāļu infraklases zīdītājiem.
Intelsat 39
Intelsat 39 (IS-39) ir Luksemburgā bāzēta uzņēmuma Intelsat sakaru pavadonis. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai Āfrikā, Eiropā, Vidējos Austrumos, Āzijā, Indijas okeāna reģionā. Pavadonis ģeostacionārajā orbītā tika palaists 2019. gada augustā.
Pavadoni izgatavoja ASV uzņēmums SSL. Tam ir uzstādīti C joslas un Ku joslas raidītāji.
Intelsat 39 tika palaists 19:30 UTC no Gviānas kosmiskā centra ar nesējraķeti Ariane 5ECA (lidojums VA323). Kopā ar to tika palaists pavadonis EDRS C / HYLAS 3.
Intelsat 39 ģeostacionārajā orbītā tika izvietots punktā 62° austrumu garuma, kur tas nomainīja Intelsat 902, kas bija palaists 2001. gadā.
Vincents Bueno
Vincents Bueno (de; dzimis ) ir austriešu-filipīniešu dziedātājs un dziesmu autors.
20-E. Rīgas policijas bataljons
Izveidošana
20-E. Rīgas policijas bataljonu izveidoja kapteinis Kārlis Porietis 1941. gada 4. septembrī Rīgā no pulkvežleitnanta Voldemāra Veisa rekrutēšanas rezerves 8., 9. un 10. rotas un Rīgas policijas darbiniekiem. Sākumā bataljons bija pazīstams kā 2. Rīgas kārtības dienesta bataljonu, 23. septembrī to pārsauca par 20. Rīgas bataljonu. 4. decembrī bataljona vadību pārņēma kapteinis Kārlis Bēms, 1942. gada 13. janvārī par komandieri atkal kļuva kapteinis Porietis, 11. martā vadības groži nonāca kapteiņa Tiltiņa rokās, bet 1942. gada oktobrī vadība nonāca pie pulkvežleitnanta Pētera Užāna. Sākotnēji bataljons tika saformēts 4 rotu sastāvā, to vadība bija šāda:
Vincents Bueno
Bija plānots, ka viņš piedalīsies 2020. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē, pārstāvot Austriju ar dziesmu Alive, tomēr konkurss tika atcelts COVID-19 pandēmijas izplatīšanās dēļ. 2020. gada martā tika paziņots, ka Vincents piedalīsies 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Viņš konkursā piedalījās ar dziesmu Amen. Viņš nekvalificējās finālam.
20-E. Rīgas policijas bataljons
Dienesta gaitas
20. Rīgas bataljons visu pastāvēšanas laiku palika Rīgā kā rezerves un veselības uzlabošans vienība, šī iemesla dēļ bataljona sastāvs bieži mainījās - vienlaicīgi tajā bija no 200-300 vīriem. Novietojumā Rīgā bataljona galvenais uzdevums bija sardžu dienests pie Daugavas tiltiem un dažādām noliktavām, kā arī Rīgas ostā. 1942. gada jūnijā bataljonu papildināja ar 5. un 6. rotu. Bataljona vīri Sicherheitsdienst pakļautībā piedalījās arī Rīgas geto apsardzībā.
Frontei tuvojoties bataljons, kurā bija palikuši vīri, kas nebija derīgi nosūtīšanai cīņā citos bataljons vai latviešu vienībās, 1944. gada 10. oktobrī atstāja Rīgu un devās uz Liepāju, to sasniedzot 22. oktobrī. Šajā laikā pēc paša vēlēšanās tika atvaļināts komandieris Užāns, viņa vietā stājās 1. rotas komandieris kapteinis Šeturiņš. Ceļā uz Liepāju no bataljona bija pazudusi aptuveni 1/3 vīru; daļa bija pievienojusies kureliešiem, daļa bija devusies mājās - pazudušie meklēti netika. 25. oktobrī bataljons, bez 5. rotas, izbrauca no Liepājas ostas un 26. oktobrī sasniedza Dancigu. 30. oktobrī bataljonu pārcēla uz Papavu, pēc tam Breitentāli un Kirhfegu-Gurski, kur bataljonam mītnei tika ierādīts smilšu laukums bez nevienas ēkas. Bataljona vadošais sastāvs šajā brīdī bija šāds:
Bataljona komandieris - kapteinis Oto Šeturiņš
5. rota palika virsleitnanta Zieda vadībā palika Kurzemes cietoksnī, kur tika nodarbināta sardžu dienestā un nocietinājumu būvē, tā 1945. gada martā tika palielināta līdz 246 vīriem. Kaujas gaitas tā beidza ar padošanos gūstā pēc Lielvācijas kapitulācijas 1945. gada maijā.
Ģirts Lukevics
Ģirts Lukevics (dzimis ) ir latviešu aktieris.
20-E. Rīgas policijas bataljons
Dienesta gaitas
1944. gada 19. novembrī 20-E. Rīgas policijas bataljonu 4 rotu sastāvā iekļāva 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā kā IV bataljonu.
Ģirts Lukevics
1995. gadā sācis studēt Liepājas Pedagoģiskās akadēmijas Aktiermākslas nodaļā, kuru absolvējis 1999. gadā. 1996. gadā sācis strādāt Liepājas teātrī.
Vārmes nolaidenums
Vārmes nolaidenums ir dabas apgabals Austrumkursas augstienes rietumos Kurzemes dienvidaustrumos Talsu, Kuldīgas un Saldus novados. Stiepjas ap 70 km garumā ziemeļu—dienvidu virzienā. Rietumos robežojas ar Kursas zemienes Pieventas līdzenumu, rietumos piekļaujas Saldus paugurainei. Ziemeļos Abavas ieleja to atdala no Ugāles līdzenuma, bet dienvidos plešas Viduslatvijas zemienes Vadakstes līdzenums. Augstākais virsmas punkts ir Virteļu kalns (148,8 m vjl) pie Ēvaržiem.
Ģeoloģija
Vārmes nolaidenums izvietojies uz pamatiežu Austrumkurzemes pacēluma rietumu nogāzes. Pamatiežu virsa paaugstinās no 40 m vjl ziemeļu un dienvidrietumu malā līdz 100 m vjl dienvidaustrumu daļā. Virsu veido terigēnie ieži un karbonātieži — dolomīti, dolomītmerģeļi, smilšakmeņi, aleirolīti un māli. Lokālo pacēlumu nolaidenuma dienvidos veido kaļķakmeņi.
Pamatiežus pārsedz samērā plāna (7—15 m) kvartāra nogulumu sega, kuras lielākais biezums (25—30 m) ir pamatiežu virsas pazeminājumā pie Šķēdes, bet Pampāļu paugurvalnī — pat 40—60 m. Nogulumu sega sastāv galvenokārt no ledāja kušanas ūdeņu sakrokotiem nogulumiem. Dienvidos no Cieceres ielejas līdz Pampāļu paugurvalnim pārsedzošo slāņkopu veido limnoglaciālie mālainie nogulumi. Paksītes ielejā Zirņu apkaimē ir vairākas saldūdens kaļķiežu atradnes. Turpat Paksītes aluviālajos nogulumos atrasts arī dimanta pavadoņminerālis pirops.
Reljefs
Nolaidenuma lielāko daļu aizņem Vārmes—Zirņu Degēra rievoto morēnu lauks. Tā virsmas absolūtais augstums mainās no 50—80 m vjl ziemeļu daļā līdz 60—100 m vjl dienvidu daļā. Morēnu lauka virsma ir viegli viļņota — rievota. Vietām viļņoto virsu saposmo 15—30 m dziļas upju ielejas. Degēra morēnas pārsvarā ir paralēlas cita citai un orientētas rietumu—austrumu virzienā, perpendikulāri ledāja reģionālās kustības virzienam. Mezoformu garums ir no 150 m līdz 1,2 km, platums — no 70 m līdz 1 km, relatīvais augstums parasti 2—5 m, retāk — 7—10 m. Vārmes—Zirņu rievoto morēnu laukā saskaitītas vismaz 1500 Degēra morēnas. Nolaidenuma dienvidu daļu aizņem austrumu—rietumu virzienā orientētais Pampāļu paugurvalnis ar tā augstāko virsotni Virteļu kalnu (148,8 m vjl).
Hidrogrāfija
Vārmes nolaidenums atrodas Ventas baseinā, upju tīkls samērā biezs. Garākās un ūdeņiem bagātākās ir Riežupe, Šķēde un Ciecere. Nolaidenuma teritorijā atrodas šo upju augštece un vidustece, tās tek austrumu—rietumu virzienā. Tā kā nolaidenums atrodas augstienes nogāzē, upes ir straujas un krāčainas, to relatīvais kritums vietām sasniedz 4—6 m/km. Ciecerei un Šķēdei vietām ir 15—30 m dziļas kanjonveida ielejas ar pamatiežu atsegumiem krastos.
Ezeru Vārmes nolaidenumā maz, lielākās ūdenstilpes ir Vaiķenieku ezers (28 ha) un Pakuļu ūdenskrātuve (1,72 km²). Arī purvu ir maz, lielākie ir Gāgu purvs (390 ha) un Dižais Vaiķenieks (283 ha).
Dabas aizsardzība
Lielākās aizsargājamās teritorijas Vārmes nolaidenumā ir Sātiņu dīķu dabas liegums. Aizsargājami ģeoloģiski objekti ir Šķēdes atsegums Vārmes pagastā un Pavāru atsegumi Zirņu pagastā.
Eimija Polere
Eimija Meredita Polere (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, komiķe, rakstniece un producente.
Kļuvusi pazīstama ar darbību NBC skeču šovā Saturday Night Live, kur darbojās laikā no 2001. līdz 2009. gadam. 2004. gadā kopā ar Tīnu Feju sāka vadīt Weekend Update ziņu raidījumu (no 2006. līdz 2008. gadam to darījusi ar Setu Maiersu). Pēc Saturday Night Live pamešanas sāka filmēties seriālā "Parki un atpūtas zonas" (Parks and Recreation). Tāpat filmējusies vairākās filmās. Par savu darbību nominēta vairākām balvām, tai skaitā Zelta globusa balvai, Emmy balvai.
Džons fon Neimans
Džons fon Neimans (John von Neumann; dzimis Jānošs Lajošs Neumans (hu), miris ) bija ungāru izcelsmes amerikāņu matemātiķis un enciklopēdists.
Viņam bija plaša mēroga darbības lauks. Viņš ir devis ieguldījumu kopu teorijā, šķidrumu dinamikā, hidrodinamikā, lineārajā programmēšanā, datorzinātnē, statistikā, kvantu mehānikā, ģeometrijā, ekonomikā, spēļu teorijā, kā arī vairākās citās nozarēs. Dž. fon Neimans tiek uzskatīts par vienu no modernās vēstures izcilākajiem matemātiķiem.
Piedalījies pirmo elektronisko datoru ENIAC, EDVAC un IAS machine izveidē.
Džons fon Neimans piederēja pie matemātiķu universāļu saimes, kas neatzina mākslīgus ierobežojumus starp atsevišķām senās, bet mūžīgi jaunās zinātnes nozarēm. Neimans uzskatīja, ka labs fiziķis teorētiķis var apgūt ne vairāk kā pusi no sava priekšmeta, bet labs matemātiķis - ne vairāk kā ceturto daļu no matemātikas. Pats zinātnieks ir izņēmums no šīs savas tēzes. Izņemot topoloģiju un skaitļu teoriju, pārējās matemātikas nozares ir difundējušas sevī daudzas Neimana idejas.
Biogrāfija
Vecākais no baņķiera Makša fon Neimana dēliem Jānošs (kuru Cīrihē, Hamburgā un Berlīnē sauc par Johanu, bet ASV par Džonu vai Džoniju) piedzima 1903. gada 28. decembrī Budapeštā.
Fon Neimans bija brīnumbērns. Sešu gadu vecumā viņš reizināja un dalīja galvā astoņciparu skaitļus, kā arī varēja runāt sengrieķu valodā. Astoņu gadu vecumā viņš jau mācēja veikt diferencēšanu un integrēšanu. 1911. gadā iestājās luterāņu ģimnāzijā, kur arī sāka izpausties jaunā Neimana spilgtā matemātiskā apdāvinātība. Ģimnāzija bija viena no labākajām skolām Budapeštā. Lai gan skolu vadīja luterāņu baznīca, tajā mācījās arī ebreju bērni. Šajā ģimnāzijā mācījušies tādi slaveni zinātnieki kā Teodors fon Kārmāns, Leo Silārds, Deniss Gabors, Pāls Erdēšs, Jūdžīns Vīgners, Edvards Tellers (vēlāk ar humoru dēvēti par Marsiešiem). Kā apgalvoja fon Neimana klases biedrs, vēlākais Nobela prēmijas laureāts fiziķis Jūdžīns Vīgners, Jānošs stundām ilgi ar aizrautību varējis tērzēt par matemātiskām tēmām. Skolā bijis spēcīgs matemātikas skolotājs Lāslo Racs ar dziļām zināšanām, neordināru domāšanu, kas arī ievedis jauno entuziastu Budapeštas matemātiķu sabiedrībā, kuras priekšgalā bijis Lipots Feijers - funkciju teorijas speciālists.
Pirmais iespiestais darbs fon Neimanam iznāca 18 gadu vecumā. Tas bija "Par dažu minimālo polinomu nuļļu sakārtojumu" (kopā ar M. Faketi).
Pēc ģimnāzijas beigšanas Jānošs fon Neimans iestājās Federālajā augstākajā tehniskajā skolā Cīrihē, lai studētu ķīmiju (tā bija tēva vēlēšanās), un arī Budapeštas Universitātes Matemātikas fakultātē. Vienlaikus divās augstskolās, dažādās vietās. Dažus gadus Jānošs klausījās lekcijas arī Berlīnes Universitātē. Visās šajās pilsētās viņš galvenokārt gatavoja iespiešanai savus darbus, tikās ar citiem matemātiķiem, piedalījās semināros.
Studiju gados fon Neimans būtībā bija autodidakts, atzīstot, ka daudz guvis no Erharda Šmita Berlīnē un Hermaņa Veila Cīrihē. Neizsmeļamās darba spējas un talants ļāva bez īpašām grūtībām 1926. gadā iegūt inženiera ķīmijas diplomu Cīrihē un aizstāvēt filozofijas doktora disertāciju "Kopu teorijas aksiomātiskā uzbūve" Budapeštā.
Pēc tam sekoja papildināšanās tā laika matemātiķu un fiziķu Mekā - Getingenē, kur fon Neimans klausījās F. Kleina, E. Landaua, D. Hilberta, K. Runges, E. Cermelo, H. Minkovska, M. Borna un citu slavenību lekcijas, piedalījās semināros. Sevišķi nozīmīga bija sadarbība ar Dāvidu Hilbertu, kuras rezultātā jaunais zinātnieks secināja, ka dabas zinātnēm jākļūst par neizsmeļamu problēmu avotu matemātikai. Getingenē fon Neimans iepazinās ar kvantu mehānikas idejām un sekoja vairāku rakstu sērija: "Kvantu mehānikas matemātiskais pamatojums", "Varbūtību teorija kvantu mehānikas uzbūvē", "Kvantu mehānisko sistēmu termodinamika".
1927. gadā fon Neimans kļuva par Berlīnes Universitātes privātdocentu, bet 1929. gadā - par Hamburgas Universitātes privātdocentu. Šajos gados fon Neimana zinātniskais un pedagoģiskais darbs īstenojās trijos virzienos: kopu teorijā, spēļu teorijā un kvantu mehānikas matemātiskajā pamatojumā.
Pastāvošā kopu teorijas aksiomu sistēma jauno matemātiķi neapmierināja, un viņš izstrādāja jaunu sistēmu, ko augsti novērtēja viens no vadošajiem kopu teorijas un matemātikas pamatu speciālistiem Ā. Frenkels.
1928. gadā tika publicēts darbs "Par stratēģisko spēļu teoriju", kurā bija pierādītas klasiskās teorēmas par minimaksu. (Šo nelielo darbu matemātiskā pasaule patiesi novērtēja tikai pēc gadsimta ceturķšņa.)
Fon Neimanam piemita reta spēja uztvert jaunas fizikālas idejas. Tas īpaši parādījās kvantu teorijas matemātiskajā pamatojumā. 1932. gadā iznāca fon Neimana monogrāfija "Kvantu mehānikas matemātiskie pamati". Te kvantu mehānika tika aplūkota savā dabiskajā - operatoru valodā, tika nostiprināts nozīmīgais blīvuma matricas jēdziens, kvantu mehānikas pamatā likta varbūtību teorija.
1929. gadā fon Neimanu uzaicināja vienu semestri lasīt lekcijas Prinstonas Universitātē ASV. Te atšķirībā no Vācijas tā laika kazarmu atmosfēras valdīja nepiespiesta, draudzīga attieksme, kas atbilda fon Neimana optimistiskajam raksturam. Tā kā darbam Vācijā nebija perspektīvas, fon Neimans pagarināja darba līgumu un beidzot nolēma ASV palikt pavisam.
Šajā laikā – 1932. gadā - Prinstonā tika nodibināts Perspektīvo pētījumu institūts. Šī iestāde vienlaikus bija gan universitāte, gan zinātniskās pētniecības institūts. Te nebija ne obligātās mācību programmas, ne arī šauras specializācijas. Galvenais mērķis - nodarboties ar patstāvīgu zinātnisko darbu. Katrs institūta loceklis vienlaikus bija gan students, gan pasniedzējs. Pirmajiem institūta profesoriem Osvaldam Vebienam un Albertam Einšteinam 1933. gadā pievienojās trīsdesmitgadīgais Džons fon Neimans.
Kvantu mehānika saskārās ar funkcionālanalīzi, tāpēc vispusīgā zinātnieka pētījumi ievirzījās arī šajā nozarē. Vispārinot H. Veila un L. Karlesona rezultātus, fon Neimans izveidoja Hilberta telpā neierobežotu lineāru operatoru teoriju. 1935. gadā profesors izstrādāja lineāro topoloģisko telpu pilnīguma teoriju. 1936. gadā iznāca pirmais darbs operatoru teorijā - "Par operatoru gredzeniem" (kopā ar F. Dž. Mireju). Ar šo tēmu fon Neimans nodarbojās gandrīz divdesmit gadus. Taču tā, protams, nebija vienīgā tēma, ar ko nodarbojās zinātnieka universālais prāts. Cits pēc cita parādījās darbi matemātiskajā statistiskā, gandrīz periodisko funkciju teorijā, mēra teorijā un citās nozarēs.
No 1943. līdz 1955. gadam fon Neimans strādāja Losalamosas nacionālajā laboratorijā, bet no 1945. līdz 1955. gadam bija Elektronisko skaitļotāju projektēšanas biroja direktors. Darbs pie pirmās paaudzes ātrdarbības skaitļošanas mašīnu izveidošanas deva fon Neimanam unikālu pieredzi skaitļošanā, kas izpaudās skaitļošanas metožu tālākā attīstībā. Zinātnieks piedalījās efektīvās Monte Karlo metodes izstrādāšanā.
Pirmā skaitļojamā mašīna tika konstruēta, lai ātri varētu sastādīt šaušanas tabulas artilērijai. Fon Neimans norādīja mašīnas modificēšanas iespējas, lai vienkāršotu programmēšanu. Nākamajai mašīnai zinātnieks uzlaboja atmiņas ierīci, palielināja ātrdarbību. Par godu profesoram to nosauca par Džoniaku. Četrdesmito gadu beigās, uzkrājis milzīgu pieredzi ātrdarbīgu skaitļojamo mašīnu konstruēšanā, Džons fon Neimans ķērās pie automātu teorijas izveidošanas. (Automātu teorija - zinātne par kopīgiem principiem mākslīgos automātos - ciparu skaitļošanas mašīnās, analogu skaitļošanas mašīnās, vadības sistēmās un dabiskos automātos - cilvēka nervu sistēmā, reduplicējošās šūnās, organismos evolucionārā aspektā.) Salīdzinot šo automātu īpatnības, fon Neimans, starp citu, norādīja, ka dzīvie automāti, piemēram, cilvēka smadzenes, strādā ar nesasniedzamu garantiju, neraugoties uz samērā zemu to detaļu garantiju.
Andrejs Ence
Andrejs Ence (dzimis ) ir Mārupes novada domes priekšsēdētājs, šo amatu viņš ieņem kopš.
Pirms tam bijis Babītes novada domes priekšsēdētājs.
Federiko Kjeza
Federiko Kjeza (it, dzimis ) ir itāļu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Kjeza pārstāv Serie A komandu Turīnas "Juventus" un Itālijas futbola izlasi.
Karjera
Kjeza savu pirmo spēli Serie A aizvadīja 2016–2017. sezonas pirmajā kārtā pret Turīnas "Juventus".
Sasniegumi
Itālija
Vilis Ģelbe
Vilis Ģelbe ( — ) bija jūras virsnieks (virsleitnants), Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris. 1919. g. 19. jūnijā kritis sadursmē ar vācu spēkiem pie Vidrižiem.
Dzīvesgājums
Vilis Ģelbe dzimis 1890. gada 8. novembrī Zemītes pagastā. Beidzis vietējo skolu, Talsu pilsētas skolu, tad Engures un Pēterpils jūrskolas. Ieguvis tālbraucēja stūrmaņa diplomu un pēc Oranienbaumas jūrskolas beigšanas 1918. gada jūlijā arī kapteiņa diplomu. Pirmā pasaules kara laikā bijis kuģu «Kotka» un «Arguņ» komandieris, piedaloties operācijās pret vāciešiem.
1919. gada 19. jūnijā pie Vidrižu muižas V. Ģelbe ar komandu devās uzbrukumā vācu pārspēkam, ar savu drošsirdību pamudināja kareivjus cīņai, tā nodrošinot spēku labo spārnu. Šīs kaujas laikā krita varoņa nāvē un pēc nāves 1921. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeņa III šķiru. Vilis Ģelbe tika apglabāts Limbažu kapos.
Viļa Ģelbes kapa pieminekli 1922. gada 10. septembrī atklāja toreizējais Latvijas Valsts prezidents Jānis Čakste. Uzstādīta piemiņas zīme arī Viļa Ģelbes pēdējās kaujas vietā Vidrižu muižas parkā.
Sākoties Atmodai, 1988. gada 30. oktobrī Latvijas Nacionālās neatkarības kustības un Vides aizsardzības kluba Limbažu nodaļas biedri V. Ģelbes pieminekli attīrīja no sūnām, taču gan keramikas bareljefs, gan smilšakmens plāksne laika gaitā bija stipri cietuši. 1991. gada jūlijā Limbažu pilsētas pašvaldība un sabiedriskās organizācijas vērsās pie Limbažu rajona padomes ar lūgumu piešķirt līdzekļus pieminekļa atjaunošanai. Pilnībā restaurētais piemineklis atklāts 1991. gada 11. novembrī.
Ivars Krastiņš
Ivars Krastiņš (dzimis ) ir latviešu aktieris.
1977. gadā absolvējis Liepājas teātra 2. studiju. Liepājas teātrī sācis strādāt 1976. gadā.
Elksne
Elksne (vīriešu dzimtē Elksnis) ir latviešu cilmes uzvārds, kas cēlies no apvidvārda „elksnis” ar nozīmi 'alksnis'. . Cilvēki ar šo uzvārdu:
Rihards Rudāks
Rihards Rudāks (dzimis ) ir latviešu aktieris.
Nozīmīgākās lomas: Hamlets (V. Šekspīra "Traģisks stāsts par Hamletu, Dānijas princi", 1972), Pjotrs Borodins (V. Ježova "Lakstīgalu nakts", 1971), Juris (G. Priedes "Zilā", 1976), Felikss (V. Sauleskalna "Meldermeitiņa", 1980), Jaša (A. Čehova "Ķiršu dārzs", 1986), Benedikts (G. Priedes „Mācību trauksme", 1986), Melnais Žanis (M. Zīverta "Pēdējā laiva", 1991), Garsēns (Ž. P. Sartra "Veltījums Tai Dāmai", 1992), Žans Luī Šavēls (G. Grīna "Desmitais", 1992), Krals (P. Kohouta "Tāda mīla", 1995), Papucis (E. Olbija "Amerikāņu sapnis", 2000), Bungatiņš (R. Blaumaņa lugas "Sestdienas vakars" versija "Baltais", 2001), Tēvocis Vaņa (A. Čehova „Tēvocis Vaņa", 2003), Karalis Līrs (V. Šekspīra „Karalis Līrs", 2006), Advokāts Bērents (B. Bjernsona "Bankrots", 2007), Polonijs (V. Šekspīra "Hamlets", 2008), Firss (A. Čehova "Ķiršu dārzs", 2009), Mikus tēvs (R. Blaumaņa "Pazudušais dēls", 2017).
Lomas filmās: Mancers ("Spāņu variants", 1980), Kārlis ("Svešs gadījums", 1985), vācu muzikants ("Tikšanās uz Piena ceļa", 1986), Emīlijas tēvs ("Rūdolfa mantojums", 2010), ģenerālis Kurelis ("Dancis pa trim", 2011), epizodiskas lomas filmās "Bailes" (1986), "Apstākļu sakritība" (1987), "Zītaru dzimta" (1989), "Ievas paradīzes dārzs" (1990), "Depresija" (1991) un "Segvārds Vientulis" (2014).
Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1988). 2003. gadā kļuvis par Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri. 2007. gadā saņēma Harija Liepiņa balvu par spilgtu aktierdarbu teātrī. 2019. gadā saņem Spēlmaņu nakts balvu par mūža ieguldījumu teātra mākslā.
Saldūksne
Saldūksne (Lactarius resimus) ir Latvijā vidēji bieži sastopama liela pienaiņu ģints sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.
Taksonomija
1838. gadā Eliass Magnuss Frīss sugai deva mūsdienu nosaukumu Lactarius resimus (Fr.) Fr. (1838).
Arī citi autori, kā parasti, devuši savus nosaukumus:
Varietātes
Daudzi avoti, īpaši Amerikā, uzskata, ka sugai ir divas varietātes un ''var. resimus ir ar sīkākām sporām un gaišāku cepurīti, bet var. regalis'' ar lielākām sporām un ātri kļūst dzeltenīgi oranža. Iespējams, ka tās ir dažādas sugas, taču pašlaik tas nav izšķirts.
Neformālais iedalījums
Saldūksni neoficiāli pieskaita pie krimildēm, kurās ietilpina lielākās un masīvākās pienaines (izņemot priežu rudmieses). Krimildes nav zinātniskās klasifikācijas grupa un ir tikai neformāls tautas apzīmējums. Arī krieviski šo sēni sauc par "īsto krimildi" (ru). Daži avoti gan par krimildēm uzskata tikai tās lielās pienaines, kurām ir gluda maliņa, ar šādu pieeju saldūksne un eglene krimildēs neietilpst.
Augšanas apstākļi
Bērzu mikorizas sēne. Aug lielās grupās lapu koku un jauktos mežos, Latvijā parasti no jūlija līdz oktobrim. Augļķermeņi bieži attīstās zem zemsedzes, tādēļ izauguši nereti ir ar pielipušām zemsedzes daļiņām (skujām, lapām utt.). Sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā, visvairāk mērenajā joslā. Bieži smilšainās augsnēs. Dažādi avoti ar dažādu ģeogrāfiju piemin arī iespējamu sugas saistību ar eglēm, priedēm un lazdām, dažos avotos tiek precizēts, ka bērziem jābūt pieaugušiem līdz veciem, un optimālā vidējā diennakts gaisa temperatūra šīs sugas augļķermeņu attīstībai ir 8—10 °C.
Barības vērtība
Sēnes nosaukums ir maldinošs: tā nav salda un lai gan laba ēdamā sēne, taču sīvās sulas dēļ novārāma, pēc novārīšanas un papildus mērcēšanas piemērota sālīšanai. Sālīta kļūst zilgana. Šādas sēnes, kuras pirms pagatavošanas prasa īpašu apstrādi, agrāk sauca par nosacīti ēdamām. Daži autori uzskata, ka mazāk sīvās jaunās saldūksnes var cept nevārītas. Vienlaikus saldūksne tiek pieskaitīta ārstnieciskajām sēnēm, tiek lietota kuņģa un nieru slimību gadījumos. Sīvās sulas dēļ parasti nekļūst par kukaiņu kāpuru barību.
Līdzīgās sugas
Vienā kladu apakšsekcijā ar saldūksni atrodas ūdensjoslu pienaine (L. aquizonatus), L. auriolla, L. leonis, L. olivinus, L. tuomikoskii (visas šīs piecas sugas aprakstītas Somijā 1984. gadā, un ne visi mikologi piekrīt to eksistencei kā atsevišķām sugām, nevis varietātēm), L. abbotanus (atrasta Indijā un citur nav zināma), un četras senāk aprakstītas sugas — Eiropas un Ziemeļamerikas eglene (L. scrobiculatus), tikai Eiropas skropstainā pienaine (L. citriolens) un tikai Ziemeļamerikas L. delicatus un L. alnicola, un visas šīs desmit sugas ārēji atgādina saldūksni. Visām apakšsekcijas sugām raksturīga balta piensula, kas gaisā krāsojas dzeltena, un pūkaina cepurītes maliņa.
Latvijā no tām uz 2021. gadu atrastas tikai trīs — eglene, skropstainā un ūdensjoslu pienaine. Eglenei ir tumšāka cepurīte, augtene egļu mežos un kātiņš bedraināks, skropstainās pienaines atšķiras ar gariem, bet vienmēr sausiem matiņiem, ūdensjoslu pienainei savukārt tie gari un gļotaini. Abām pēdējām uz cepurītēm saskatāmas ūdeņainas koncentriskas joslas. Visas šīs līdzīgās Latvijas sugas ir ar apmērām vienādām kulinārajām īpašībām.
Marts Sīmanns
Marts Sīmanns (et; dzimis ) ir igauņu politiķis, bijušais Igaunijas premjerministrs (1997—1999).
1971. gadā absolvējis Tartu Universitāti psiholoģijas un filoloģijas specialitātē, vēlāk arī tajā strādājis (1975—1982). 20. gadsimta 80. gados strādājis Igaunijas Televīzijā par korespondentu, galveno redaktoru, no 1989. līdz 1992. gadam — tās ģenerāldirektors. Vadījis arī Igaunijas Radio no 1987. līdz 1989. gadam. Rīgikogu deputāts. No 1997. līdz 1999. gadam ieņēmis Igaunijas premjerministra amatu. No 2001. līdz 2012. gadam bijis Igaunijas Olimpiskās komitejas prezidents.
Latvijas vēstnieks Apvienotajā Karalistē
Latvijas Republikas vēstnieks Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajā Karalistē (en) ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Apvienotajā Karalistē. Vēstniecība kopš 1994. gada oktobra atrodas 45 Nottingham Place Londonā, bet konsulārā daļa kopš 2014. gada — Grove House 248A Marylebone Road Londonā.
Gaismas iela (Jūrmala)
Gaismas iela ir maza iela Jūrmalā, Valteru apkaimē. Gaismas iela sākas krustojumā ar Gāršas ielu un beidzas krustojumā ar Piekrastes ielu. Kopējais ielas garums ir 100 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Gaismas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Mēklenburgas-Gistrovas Sofija
Mēklenburgas-Gistrovas Sofija (dzimusi, mirusi ) bija Dānijas konsorte 1572. līdz 1588. gadam, karaļa Frederika II sieva. No 1590. līdz 1594. gadam - Šlēzvigas-Holšteinas reģente.
Sofijas tēvs bija Mēklenburgas hercogs Ulrihs, bet māte - Dānijas karaļa Frederika I meita Elizabete. Ar savu brālēnu Dānijas karali Frederiku II apprecējās 14 gadu vecumā, kad karalim bija 37 gadi. Par spīti vecuma starpībai un vīra vētrainajam dzīvesveidam, laulības esot bijušas veiksmīgas. Karaliene interesējās par zinātni (apmeklēja Tiho Brahi) un folkloru. Nespēlējot politisku lomu vīra dzīves laikā, īsi pēc Frederika nāves kādu laiku konfliktēja ar reģentiem un Valsts padomi.
Sandis Pēcis
Sandis Pēcis (dzimis ) ir latviešu aktieris.
Aktiermeistarību apguvis Klaipēdas Universitātē. Kopš 2009. gada ir Liepājas teātra aktieris. Ir filmējies seriālā "Eņģeļu iela 9. Pelnrušķītes mantojums" un seriālā "Svešā seja".
Svētki
Svētki ir diena vai dienas, kurās tradīcijas vai likums nosaka, ka dienas parastā gaita tiek mainīta, piemēram, darba dienās samazinot vai pavisam atceļot nostrādājamo stundu apjomu. Svētki ir domāti, lai cilvēki varētu nosvinēt vai atcerēties kādu tradicionālu, reliģiski nozīmīgu vai vēsturisku notikumu kā arī kādu ievērojamu notikumu cilvēka dzīvē vai dabā.
Ziemeļu Dvina
Ziemeļu Dvina (ru; kv) ir upe Krievijas ziemeļos, kas plūst caur Volgodas un Arhangeļskas apgabalu un ietek Dvinas līcī Baltajā jūrā. Kopā ar Pečoru tā novada lielāko daļu Krievijas ziemeļrietumu daļas ūdeņu Ziemeļu Ledus okeānā.
Tās galvenās pietekas ir Vičegda (labā), Vaga (kreisā) un Piņega (labā).
Nosaukuma izcelsme
Saskaņā ar Maksa Fasmera etimoloģisko vārdnīcu, upes nosaukums radies no Daugavas nosaukuma Krievijā (Rietumu Dvina). Toponīms Dvina nav radies no urāliešu valodām un tā izcelsme ir neskaidrs. Tiek uzskatīts, kas tas ir indoeiropiešu vārds ar kādreizējo nozīmi "upe" vai "straume".
Komiešu valodā upi sauc Vinva, kur вы́н apzīmē spēku, bet ва ūdeni, upi, radot nozīmi "spēcīgā upe".
Upes baseins
Ziemeļu Dvinas garums ir 744 km. Kopā ar vienu no tās satekupēm Suhonu tas ir 1302 km, aptuveni tikpat gara kā Reinas upe centrālajā un Rietumeiropā. Upes baseins ir 357 052 kvadrātkilometri, kas ir ASV štata Montānas izmērā. Ziemeļu Dvinas baseins iekļauj lielas daļas no Volgodas un Arhangeļskas apgabala, kā arī Komi Republikas rietumu daļu un Kirovas apgabala ziemeļu daļu, kā arī nelielu teritoriju Jaroslavļas un Kostromas apgabala ziemeļos. Upes baseinā atrodas tādas nozīmīgas pilsētas kā Arhangeļska un Vologda, tā arī mazākas vēsturiski nozīmīgas pilsētas kā Veļikijustjuga, Totma, Solvičegodska un Holmogori.
Upes baseins izvietojies T formā. 558 km garā Suhona plūst uz austrumiem un satiekas ar uz ziemeļiem plūstošo Jugu Veļikijustjugas pilsētā. Apvienotā straume, ko sauc par Ziemeļu Dvinu, plūst uz ziemeļiem aptuveni 60 km un satiekas ar uz rietumiem plūstošo Vičegdu (1130 km gara) Kotlasas pilsētā. Apvienotā upe plūst uz ziemeļrietumiem un ietek Baltajā jūrā pie Arhangeļskas. Suhona-Vičegda bija svarīgs transporta ceļš no austrumiem uz rietumiem, bet Ziemeļu Dvina-Juga bija ziemeļu-dienvidu ceļš. Suhonas augštece tagad ar Ziemeļu Dvinas kanālu ir savienota ar Volgas-Baltijas ūdensceļu, kas savieno Sanktpēterburgu ar Maskavu.
Vilsdrufa
Vilsdrufa ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī uz rietumiem no Drēzdenes.
Rutgers Līdinghauzens-Vulfs
Rutgers Līdinghauzens-Vulfs (de) bija Livonijas ordeņa brālis 16. gadsimtā.
Vilsdrufa
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1259. gadā.
Rutgers Līdinghauzens-Vulfs
Heinriha Līdinghauzena-Vulfa brālis. 1524. gadā darbojās Rakverē. No 1535. gada — Livonijas ordeņa finanšu un saimniecības pārzinis (Schaffer) ar rezidenci Cēsu pilī. No 1539. līdz 1550. gadam bija Grobiņas fogts, bet no 1550. līdz 1562. gadam — Pērnavas komturs. Pēc Livonijas ordeņa bojāejas palika Livonijā. Miris starp 1563. un 1572. gadu.
Vilsdrufa
Ekonomika
Pilsētā atrodas tradicionālā ziemassvētku vīraka ražošanas uzņēmums KNOX.
Cilvēki
Vilsdrufa ir Vācijas ģenerālprokurora no 1974. līdz 1977. gadam Zigfrīda Būbaka (Siegfried Buback, 1920-1977) dzimtā pilsēta.
Hanness Volfs
Hanness Volfs (de, dzimis ) ir Austrijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2022. gada Volfs pārstāv Anglijas čempionāta komandu Swansea City, kas viņu īrē no Menhengladbahas "Borussia".
Kevins Džeimss
Kevins Džordžs Knipfings (en; dzimis ), labāk pazīstams ar savu skatuves vārdu Kevins Džeimss (Kevin James), ir amerikāņu aktieris, komiķis, rakstnieks un producents.
Pazīstams ar Daga Hefernena lomu CBS televīzijas komēdijseriālā "Ņujorkas karalis", kur filmējās laikā no 1998. līdz 2007. gadam. Tāpat Džeimss ir pazīstams ar lomām dažādās kinokomēdijās, tai skaitā "Pasludinu jūs par Čaku un Leriju", "Misija: Lielveikals", "Lielie", "Zoodārza sargs" un "Lielie 2". 2005. gadā kopā ar Villu Smitu filmējās romantiskajā kinokomēdijā "Hičs. Konsultants mīlas jautājumos".
Rupjmaize
Rupjmaize ir latviešu tradicionālais rudzu maizes veids, ko cep ar malku kurinātā krāsnī uz klona no rupjajiem (1740. un 1800. tipa) rudzu miltiem, mīklai pievienojot iesalu un ķimenes, kas sniedz rupjmaizei raksturīgo garšu un smaržu. Atkarībā no mīklas gatavošanā miltiem pievienojamā ūdens temperatūras izdala divus rupjmaizes paveidus — parasto rupjmaizi un plaucēto jeb salināto rupjmaizi.
2014. gada 8. janvārī Eiropas Komisija apstiprināja salinātās rudzu rupjmaizes iekļaušanu Eiropas Savienības pārtikas kvalitātes shēmā „Produkti ar garantētām tradicionālām īpatnībām”.
Gādebuša
Gādebuša ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā uz ziemeļrietumiem no Šverīnes. Āmtes centrs. Gādebušā atrodas 1220. gadā celtā pilsētas baznīca (Stadtkirche), kas tiek uzskatīta par senāko ķieģeļu baznīcu Mēklenburgā. Gādubušas pils, celta no 1580. līdz 1583. gadam, Ziemeļu renesanses stilā. 1712. gada 9. decembrī Lielā Ziemeļu kara laikā pie pilsētas notika Gādebušas kauja, kurā zviedri sakāva dāņu un sakšu karaspēku.
Puhaviču rajons
Puhaviču rajons ir Minskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Minskas apgabala Starija Darohu, Sluckas, Uzdas, Minskas un Červjeņas rajoniem, kā arī Mogiļevas apgabala Asipoviču rajonu.
Puhaviču rajona Vuzļanu ciemā dzimis amerikāņu uzņēmējs Deivids Sarnovs (David Sarnoff, 1891-1971).
Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidentu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidenti, kopš 1894. gada, kad tika izveidota organizācija.
Sergejs Vinogradovs
Dzīvesgājums
Dzimis 1869. gada 13. (1.) jūlijā Kostromas guberņas Boļšije soļi ciemā (tagad Ņekrasovskoje Jaroslavļas apgabalā) pareizticīgo priestera ģimenē. 1891. gadā viņš absolvēja Maskavas Glezniecības, Tēlniecības un Arhitektūras skolu un sāka piedalīties "peredvižņiku" izstādēs. 1903. gadā Sergejs Vinogradovs ierosināja Krievu mākslinieku savienības dibināšanu un kļuva par šīs savienības priekšsēdētāju. No 1906. gada mākslinieks piedalījās starptautiskās izstādēs, 1916. gadā viņš kļuva par Pēterburgas Mākslas Akadēmijas īsteno locekli.
1923. gadā Sergejs Vinogradovs sava ārzemju ceļojuma laikā pēc tikšanās ar emigrējušo krievu gleznotāju Nikolaju Bogdanovu-Beļski izlēma apmesties uz pastāvīgu dzīvi Rīgā.
Dzīvojot Latvijā, Sergejs Vinogradovs ražīgi un sasprindzināti strādāja. Viņš uzgleznoja simtiem mākslas darbu, kas atrodami gan dažādu valstu muzeju (arī Maskavas Tretjakova galerijas un Pēterburgas Krievu muzeja) ekspozīcijās, gan privātajās kolekcijās. Tikai nedaudzi S. Vinogradova mākslas darbi palika Latvijā. Rīgā Vinogradovs izveidoja glezniecības studiju, 1933. gadā notika viņa mācekļu darbu izstāde, pazīstamākie no viņiem bija А. Kopelovičs, N. Kazackis, M. Krūmiņš, J. Ņesterova, A. Spredova, M. Beatere, L. Aļeksejeva un T. Kosinska. Viņš publicēja daudz rakstu Rīgas laikrakstā Segodņa, piemēram, "Tikšanās ar Ļ. Tolstoju", "Mākslinieki brāļi Korovini", "S. Ščukins. Ievērojamā Maskavas kolekcionāra piemiņai", "Maskavas mecenāti", "Mani profesori", "Lieldienas Maskavā".
Miris 1938. gada 5. februārī Rīgā, apbedīts Pokrova kapos.
Raba
<mapframe text="Raba" width=290 height=290 zoom=10 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q13277" } Raba (hr) ir Horvātijas sala Kvarnera līcī starp Horvātijas cietzemi austrumos, Pagu dienvidos, Cresu rietumos un Krku ziemeļos.
Sala, kuras iedzīvotāju skaits ir apmēram 9000, ziemeļaustrumos ir gandrīz bez veģetācijas, bet dienvidrietumu daļā atrodas viens no Vidusjūras reģionā reti saglabātajiem ozolu mežiem. Sala rakstos kā Arba minēta no 4. gadsimta pirms mūsu ēras. Tradīcija vēsta, ka no Rabas salas cēlies Svētais Marīno — Sanmarīno valsts pamatlicējs. Salai ir īpaša vieta nūdisma kustības vēsturē, jo 1936. gadā šeit tika oficiāli atklāta pasaulē pirmā nūdistu pludmale.
Mants Kvedaravičs
Mants Kvedaravičs (lt; 1976. gada 28. augusts — 2022. gada 2. aprīlis) bija lietuviešu filmu veidotājs, antropologs un arheologs.
Dzīve un karjera
Kvedaravičs ieguva doktora grādu sociālajā antropoloģijā Kembridžas Universitātē un bija asociētais profesors Viļņas Universitātē. Viņa promocijas darba tēma bija "Prombūtnes mezgli: nāve, sapņi un pazušana likuma robežās Čečenijas pretterorisma zonā" (Kembridžas Universitāte, 2012). Kara plosītā Čečenija, viena no Krievijas Federācijas republikām, bija arī viņa 2011. gada dokumentālās filmas Barzakh ("Limbo") darbības vieta. Viņa nākamā dokumentālā filma, kas tika publicēta 2016. gadā, koncentrējas uz Ukrainas ostas pilsētu Mariupoli, kas 2014.—2015. gadā bija pakļauta separātistu karaspēka uzbrukumiem. Kvedaravičs tika nogalināts 2022. gada 2. aprīlī Mariupoles aplenkumā Krievijas iebrukuma laikā Ukrainā. Viņam bija divi bērni.
2022. gada 5. jūnijā Kvedaravičam jau pēc nāves piešķīra Lietuvas nacionālo kinogodalgu "Zelta dzērve" par mūža ieguldījumu. Viņa pēdējā filma "Mariupolis 2" saņēma Eiropas Kino balvu kā 2022. gada labākā Eiropas dokumentālā filma.
Glāzturis
Glāzturis jeb glāzes turētājs (krievu: подстаканник) ir ietvars ar osu, kurā ievieto glāzi. Tas paredzēts karstas tējas dzeršanai.
Dažāda veida glāzturi varēja tikt izmantoti dažādās kultūrās pirms vairākiem gadsimtiem, bet vispazīstamāko un mūsdienu Krievijā un NVS valstīs izplatīto glāzturu masveida ražošana uzsākta Krievijas Impērijā laikā, kad Sergejs Vite bija satiksmes ministrs (1890. gadi). Tie bija paredzēti dzelzceļa pasažieriem.
Nīna Ēsmē
Nīna Ēsmē (et, ru; ) ir erzju zinātniece, filoloģijas zinātņu doktore (2006), ) profesore. Tartu Universitātes pasniedzēja.
Biogrāfija
Dzimusi 1947. gada 16. maijā Mordovijā. No 1954. līdz 1965. gadam mācījās vispārējās izglītības skolā Saranskā, no 1965. līdz 1970. gadam studēja N. P. Ogarjova Mordovijas Valsts Universitātē, no 1972. līdz 1974. gadam A. I. Hercena Ļeņingradas Valsts pedagoģiskā institūtā; no 1976. līdz 1980. gadam Tartu Universitātes aspirantūrā, bet no 2004. līdz 2006. gadam doktorantūrā. Dzīvo un strādā Tartu.
Jūrika
Jūrika (en) ir Kanādas pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Elsmīra salas rietumos Slidres fjorda ziemeļu krastā. Izveidota 1947. gadā un ir vecākā joprojām funkcionējošā Kanādas pētniecības bāze Arktiskajā arhipelāgā. Nosaukta pēc 10 km uz rietumiem esošā Jūrikas šauruma. Pieder Kanādas Vides un klimata izmaiņu ministrijai (Environment and Climate Change Canada, ECCC).
Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks
"Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks" (en) ir 2012. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Marks Vebs. Filma ir balstīta uz tāda paša nosaukuma (The Amazing Spider-Man) Marvel Comics izdoto komiksu.
Jūrika
Vēsture
Stacija izveidota pēc Otrā pasaules kara ASV un Kanādas kopīgā Apvienotā Arktikas meteoroloģisko staciju (Joint Arctic Weather Stations; JAWS) projekta ietvaros kā pirmā no piecām Kanādas Arktikā; pārējās bija Rezolūta (1947. gada augustā), Moldbeja (1948), Izaksena (1948) un Alerta (1950). Stacijas būve uzsākta 1947. gada 7. aprīlī no līdzatvestām pagaidu moduļveida struktūrām. 9. augustā staciju sasniedza ledlauzis, kas atveda pastāvīgās būves un pārējos nepieciešamo aprīkojumu un materiālus. ASV personāls stacijā strādāja līdz 1972. gadam; pēc tam tā pārgāja pilnībā Kanādas pārvaldībā.
Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks
Šī ir pirmā daļa "Zirnekļcilvēka" atjaunotajā filmu sērijā. Filmā galvenās lomas atveido Endrū Gārfīlds (Pīters Pārkers / Zirnekļcilvēks), Emma Stouna (Gvena Steisija) un Riss Aifenss. Filmas pirmizrāde notika Tokijā, Japānā. "Apbrīnojamā Zirnekļcilvēka" turpinājuma pirmizrāde bija 2014. gadā.
Jūrika
Vēsture
Nākamo gadu laikā stacijas infrastruktūra vairākkārt atjaunināta un uzlabota. 2 km uz austrumiem no stacijas izbūvēts lidlauks ar 1464 m garu grunts skrejceļu. 10 km uz rietumiem Skulpointa ragā darbojas automatizēta satelītkomunikācijas stacija, kas pieder Valsts aizsardzības departamentam un nodrošina Jūrikas, kā arī Alertas sakarus ar ārpasauli.
1992. gadā 15 km uz ziemeļrietumiem no stacijas tika uzbūvēta Arktiskā Stratosfēras ozona observatorija (Arctic Stratospheric Ozone Observatory, ASTRO). 2000. gadu sākumā finansējuma trūkuma dēļ to slēdza, bet 2005. gadā atjaunoja par Kanādas Inovāciju fonda līdzekļiem un izveidoja atsevišķu Polāro Vides atmosfērisko pētījumu laboratoriju (PEARL), kas pakļauta Kanādas universitāšu konsorcijam. Jūrikas teritorijā atrodas divas no PEARL struktūrām.
Darbība
Jūrikas stacijas galvenā funkcija ir meteoroloģisko un aeroloģisko novērojumu veikšana. Papildprogrammā ir Saules, atmosfēras un Zemes radiācijas mērījumi, sniega, ledus un ģeomagnētiskie novērojumi. Jūrikas stacija nodrošina arī PEARL enerģētiku, loģistiku un sakarus. Vasaras periodā Jūrika un tās lidlauks kalpo kā atbalsta punkts dažādām reģiona izpētes ekspedīcijām, kā arī ekspedīcijām uz Ziemeļpolu un Kutinirpākas nacionālo parku. Stacijā darbojas pasta nodaļa un suvenīru veikals.
Ilze Liepa (aktrise)
Ilze Liepa (dzimusi Ilze Lieckalniņa Rīgā) ir latviešu aktrise un teātra režisore.
Aktrises māte ir vitrāžiste un grafiķe Inese Lieckalniņa. 1996. gadā beigusi Rīgas 3. vidusskolu un Latvijas Nacionālā Kinematogrāfijas centra Kinoaktieru studiju. 2000. gadā absolvējusi Liepājas Pedagoģijas akadēmijas aktieru nodaļu. Ir strādājusi Liepājas teātrī, Dailes teātrī, Valmieras teātrī.
2022. gadā apprecējusies ar aktieri Mārtiņu Liepu.
Ziemeļarābijas raksts
Ziemeļarābijas raksts ir fonogrāfiski konsonantiska rakstība vai tuvi radniecīgu rakstību kopums; līdztekus feniķiešu un dienvidarābu rakstībām viens no senākajiem fonētiskajiem rakstiem. Attīstījies Arābijas pussalas ziemeļos un rietumos no 8. gadsimta p.m.ē., bijis lietošanā līdz mūsu ēras 4. gadsimtam.
Vēsture
Par raksta izcelšanos ir divas hipotēzes, kas abas saistītas ar Dienvidarābijas rakstu — tās attīstījušas mijiedarbojoties no protosīnājas raksta, vai arī Ziemeļarābijas raksts attīstījies no Dienvidarābijas raksta.
Ziemeļarābijas rakstības faktiski ir vairāku radniecīgu un mijiedarbojušos rakstību grupa, no kurām trīs attīstījās Arābijas pussalas ziemeļdaļas oāzēs (Dūma, Teimā, Dadāna), bet pārējās — nomadu kopienās.
Dadāniešu raksts
Dadāniešu raksts attīstījās Dadānas oāzē (mūsdienu Ulas oāze) Arābijas pussalas ziemeļrietumos no 1. tūkstošgades p.m.ē. vidus un bija vienīgā no ziemeļarābu rakstībām ar attīstītu monumentālo rakstu kultūru. Dadānieši runāja valodā, kas radniecīga senarābu valodai, bet ar nozīmīgām atšķirībām, kādēļ, lai arī ir atrasti pietiekoši daudz rakstu pieminekļu, tie nav līdz galam atšifrēti.
Dūmiešu raksts
Dūmiešu raksts attīstījies mūsdienu Džaufas oāzē, kas senos laikos bija zināma kā Dūma. Mūsdienās zināmi tikai trīs uzraksti, kas klasificējami kā atšķirīgs Dūmiešu raksts.
Teimāiešu raksts
Teimāiešu raksts (agrāk — «tamūdiešu A») attīstījās Teimā oāzē Arābijas pussalas ziemeļrietumos, kas bija nozīmīga karavānu pieturvieta ceļā no Arābijas dienvidiem uz Levanti, un ir senākā zināmā no Ziemeļarābijas rakstībām — minēta 8. gadsimtā pirms mūsu ēras. Lielākā daļa uzrakstu ir kapakmeņi vai gravējumi klintīs.
Safāiešu raksts
Safāiešu raksts (nodēvēts pēc Safā kalniem Sīrijas dienvidos, kur 1857. gadā pirmoreiz atklāti rakstu pieminekļi) bijis izplatīts tuksnešainā reģionā Sīrijas tuksnesī mūsdienu Sīrijas, Jordānijas, Irākas un Saūda Arābijas teritorijā, lai pierakstītu vienu no senarābu valodas dialektiem. Pastāvējis no 1. gadsimta p.m.ē. līdz m.ē. 4. gadsimtam. Raksts izmantots galvenokārt gravējumiem uz klintīm, neievērojot konkrētu raksta virzienu. Līdz šim atklāti vairāk kā 30 000 uzrakstu. Rakstā bija 28 burti, visi līdzskaņi, kas atbilst arābu valodas fonēmiskajam sastāvam.
Tamūdu raksts
Tamūdu raksts ir mazizpētītu rakstu kopums, kas izplatīts plašā areālā Arābijas pussalas rietumu piekrastē senās tamūdu cilts vai cilšu konfederācijas teritorijā mūsdienu Hidžāzā. Rakstu pieminekļi atrasti no Sīrijas dienviddaļas ziemeļos līdz pat mūsdienu Jemenai dienvidos. 1937. gadā šie rakstu pieminekļi nosacīti tika iedalīti piecās kategorijās — A, B, C, D, E, kam 1951. gadā pievienoja dienvidtamūdu kategoriju F pēc 9000 jaunu rakstu pieminekļu atklāšanas Saūda Arābijas dienvidrietumos. Vēlāk no tamūdu rakstiem tika izdalīti patstāvīgi teimāiešu (A) un Hismas (E) raksti.
Joprojām zem burtu kategorijām tiek izdalīti mazizpētītie raksti:
Burti
Unicode Ziemeļarābijas raksta blokā iekļauti 29 burti (visi līdzskaņi) un 3 pieturzīmes. Unicode iekļautie burtu formas ir vispārinātas un standartizētas; dabā esošajos rakstu pieminekļos vērojama ievērojama reģionālā un temporālā burtu formu dažādība.
Sapodilla
Sapodilla (Manilkara zapota), arī sapota, ir sapotu dzimtas mūžzaļš koks. Šo koku augļi ir brūni un tos cilvēki lieto uzturā. Savukārt no sapodillas mizas iegūst koka sulu (lateksu), kuru izmanto košļājamo gumiju ražošanā. Sapodillu dabiskais izplatības areāls ir Meksikas dienvidi, Centrālamerika un Karību reģions. Mūsdienās tas tiek audzēts arī citur pasaulē, ekvatoriālajā klimata joslā, piemēram, Filipīnās, Malaizijā, Indonēzijā, Taizemē, Indijā, Pakistānā un Beninā. Sapodillas izaug 22–25 metru augsti.
Marta Timmermane
Marta Timmermane (bijusi Pētersone) ir Latvijas Televīzijas seriāla  Neprāta cena  un TV3 Latvija seriāla  UgunsGrēks  varone. Viņu tēlo latviešu aktrise Dita Lūriņa-Egliena.
2. Sezona
Ieradās viesnīcā un izlikās par Zani meklējot oficiantes darbu pie Rasmas. Viņa izlikās par Zani, lai no Vadima atgūtu tēva firmu, kuru Vadims no Martas tēva Rūdolfa izkrāpa. Atklājās, ka viņai bijušas attiecības ar Gustavu Amerikā, bet tās izjuka pēc vienas nakts, kad Marta domāja, ka Gustavs viņu krāpj. Veidoja attiecības ar Leonu Timmermani, no viņa ir meita Ieva, bet attiecības izjuka. Satika Edgaru un apprecējās, bet īsi pēc kāzām Helēna nogalināja Edgaru. Tad viņa sagāja ar psihoterapeitu Rihardu.
Cietumā iepazinās ar Serafimu, bet, kad viņu izlaida, Martas kamerā ievācās Solveiga. Serafima kopā ar Leonu centās dabūt Martu ārā no cietuma un apcietināt Aleksi, bet neizdevās. Serafima izlikās par Leona jauno draudzeni. Iznākot no cietuma, Marta savos apartmentos ieraudzīja Leonu un Serafimu gultā.
3. Sezona
Marta nespēja piedot Leonam, bet pēc laika nācās piekāpties. Uzķērās uz Fēliksa āķa. Aizbrauca pie Līgas uz psihiatrisko slimnīcu un noskaidroja, ka viss šis atgadījums ar cietumu utt. ir dēļ Alekša. Šī jaunuma rezultātā Aleksis tika atlaists no darba. Viņš piedzērās un braucot dzērumā iebrauca grāvī, un kļuva paralizēts. Solveiga uzdevās par Martas tanti, lai dzīvotu viesnīcā. Aiz muguras Martai Solveiga centās Leonu nogalināt. Kāzu dienā Marta nomira no sprādziena kāzu pušķī, kuru ielika Solveiga cerībā, ka nomirs Leons.
Bērnu sanatorija "Ogre"
Bērnu sanatorija "Ogre" bija Bērnu klīniskās universitātes slimnīcas nodaļa. Sanatorijas ēka atrodas Ogrē, Gaismas prospektā 2/6. Tas ir valsts nozīmes kultūras piemineklis un viens no pēdējiem arhitekta Konstantīna Pēkšēna darbiem.
Vēsture
2014. gadā sanatoriju slēdza. Ogres novada pašvaldības un Veselības ministrijas pārstāvji parakstīja aktu par vecās sanatorijas ēkas nodošanu Ogres novada pašvaldības īpašumā.
Glengarry Glen Ross
Glengarry Glen Ross ir 1992. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Džeimss Foulijs, bet scenārija autors Deivids Memits. Filmā galvenās lomas atveido Als Pačīno, Džeks Lemons, Aleks Boldvins, Eds Heriss, Alans Ārkins, Kevins Speisijs un Džonatans Praiss. Filma balstīta uz Memita 1984. gada Pulicera balvu ieguvušo tāda paša nosaukuma lugu.
Filma parāda divas dienas no četru nekustamā īpašuma pārdevēju dzīves un viņu pieaugošo depresiju, kad uzņēmums aizsūta pie viņiem motivācijas treneri, kurš draud, ka pēc divām nedēļām visi, atskaitot divus labākos pārdevējus, tiks atlaisti.
Filmas pirmizrāde notika 49. Venēcijas kinofestivālā, kur Lemons saņēma festivāla labākā aktiera balvu. ASV pirmizrāde notika un to izplatīja New Line Cinema. Filma saņēma ļoti pozitīvas kritiķu atsauksmes un tiek uzskatīta par vienu no 1990. gadu labākajām filmām. Pačīno par savu sniegumu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā", kā arī Zelta globusa balvai. Filma neguva finansiālus panākumus, nopelnot tikai 10,7 miljonus ASV dolāru pie 12,5 miljonu budžeta. Mūsdienās Glengarry Glen Ross tiek uzskatīta par kulta filmu. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 95% vērtējums.
Love Injected
Love Injected ir Latvijas dziedātājas Aminatas Savadogo dziesma, ar kuru viņa uzvarēja 2015. gada Supernovā. Aminata ar šo dziesmu pārstāv Latviju 2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Dziesmas mūzikas autore un teksta autore ir pati Aminata. Dziesmu producējis Kaspars Ansons.
Dziesma pusfinālā ierindojās 2. vietā, tādējādi kvalificējoties finālam. Finālā tika ieņemta 6. vieta.
Bāliņš
Bāliņš (sieviešu dzimtē Bāliņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vita Paulāne
Vita Paulāne (dzimusi ) ir Ropažu novada domes priekšsēdētāja, šo amatu viņa ieņem kopš.
Superintendents
Superintendents (la — 'pārraugs') jeb superintendants, ir baznīcas augstākās administratīvās varas nesēja nosaukums, kas ir vārda bīskaps (el, episkopos) latinizēta forma. Mūsdienās superintendenta nosaukums tiek lietots Vācijas un Austrijas luterāņu un metodistu baznīcās.