Ebreju_un_palestīniešu_pretstāve
Bruņotās pretstāves izveidošanās
1947. gada 29. novembra ANO rezolūcija 181/II nolēma Lielbritānijas mandātteritorijā izveidot 2 valstis: Palestīnu un Izraēlu, piešķirot ebreju valsts izveidei 56% no teritorijas (kur dzīvoja 499 000 ebreju un 510 000 palestīniešu), 14 100 km² platībā; savukārt Palestīnas valstij piešķīra 43% teritorijas (kur bija 95 000 ebreju un 549 000 palestīniešu). 1% tika atstāts Jeruzalemes brīvpilsētai (corpus seperatum), kurā dzīvoja 59 690 ebreju un 105 540 palestīniešu. 1947. gada novembrī un decembrī sākās haotiska teritorijas pārdale, kur palestīniešu zemnieku bandas centās ar spēku atgūt ciemus, no kuriem jau bija padzīti, savukārt ebreju paramilitāro grupējumu kaujinieki ar spēku centās sagrābt stratēģiski svarīgākos punktus un “iztaisnot” nākotnē paredzētās robežas. Decembra sākumā tie ielenca un iznīcināja Kvazas ciematu. 31. decembrī ebreju kaujas organizācijas “Hagana” lidmašīna bombardēja Jafas arābu kvartālu. Palestīniešu zemnieku bandu uzbrukumos decembrī vien tika nogalināti 184 ebreju kolonisti, bet 4 mēnešu laikā gāja bojā 884 kolonisti. Cik tika nogalināti palestīnieši, nav zināms, taču spriežot pēc tiem atņemto apdzīvoto vietu skaita, vairākas reizes vairāk. 1948. gada februārī palestīnieši Jeruzalemē uzspridzināja 3 automašīnas ar sprāgstvielām. Martā ebreju kaujinieku grupējumu kaujinieki ielenca un iznīcināja Ain-az-Zeitunas, Salah-ed-Dinas, Bīr Abbasas un Kastelas ciematus. Tika bloķētas Jafa un Akra (17. martā “Hagana” ar virspavēlnieka pavēli tika izveidoti ebreju jūras kara spēki). Aprīlī ebreju kaujas organizāciju “Irgun cvei leumi” un “Štern” kaujinieki uzsāka operāciju “Nahšon”, lai sagrābtu Jeruzalemi. Apvidus starp Izraēlas teritoriju un Jeruzalemes brīvpilsētu bija biezi apdzīvots, zemnieki iespēju robežās aktīvi bruņojās, lai aizstāvētu savu zemi un ģimenes. Kā atbalsta punktus šos ciemus izmantoja arī padzīto palestīniešu bandas, kuras centās atgūt tos savus ciemus, no kuriem bija padzīti. “Irgun” un “Štern” vienības naktī uz 8. aprīli iebruka Dir-Jasinas ciemā Jeruzalemes pievārtē, sīvā cīņā salauza iedzīvotāju pretestību un nogalināja 250 tā iedzīvotājus. Gūstā saņemtos vīriešus nogalināja uz vietas, dzīvus palikušos bērnus un sievietes atbrīvoja. Ciema ēkas tika pilnībā sagrautas. Tāpat iznīcināja Vadi-Diozas, Pardes Abu-Ljavanas, Kfar-Tobiasas ciemus līdz ar iedzīvotājiem, tika īstenots palestīniešu slaktiņš Jeruzalemes Katamonas kvartālā. Fotoattēli un skrejlapas par notikušo tika izplatītas palestīniešu ciemos, kā rezultātā desmitiem tūkstošu zemnieku panikā pameta savas mājas un devās bēgļu gaitās, lai paliktu dzīvi. Šajā laikā tika nodibinātas pirmās plaši organizētās palestīniešu kaujas organizācijas: atbrīvošanas armija “Favzi al-Kaukadži Džihad al-Mukaddas” (Svētais karš) un “Abtal al-Auda” (Atgriešanās varoņi). Līdz maijam ebreju paramilitārā grupējuma “Hagana”, kas jau bija labi apmācīta un labi apbruņota nelegāla 80 000 vīru liela armija, daļas jau bija okupējušas Jafu, Haifu, Cfatu, Tiberiju, Jeruzalemes rietumu daļu, daļu Rietumgalilejas, un izveidojušas koridoru starp Telavivu un Jeruzalemi — iekarojot apmēram 18 palestīniešu pilsētas un ciematus. Uz to brīdi jau aptuveni 100 000 palestīniešu bija ar teroru padzīti no savām dzīvesvietām.