cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Micron Technology Utah
Vēsture
Sākotnēji IM Flash mikroshēmas ražoja pēc 72 nm tehnoloģijas, vēlāk — 50 nm, 2008. gadā uzņēmums pārgāja uz 34 nm, bet 2011. gadā — uz 20 nm tehnoloģiju.
2012. gadā Intel un Micron kopīgi sāka izstrādāt energoneatkarīgās atmiņas tehnoloģiju 3D XPoint. Šīs tehnoloģijas mikroshēmas IM Flash sāka ražot 2015. gadā.
2018. gada 16. jūlijā Micron un Intel paziņoja, ka pārtrauks 3D XPoint kopīgu izstrādi pēc tam, kad tiks pabeigta 2. paaudzes tehnoloģijas izstrāde, ko bija plānots pabeigt 2019. gada pirmajā pusē. Tehnoloģiju attīstību ārpus otrās paaudzes patstāvīgi veiks abi uzņēmumi. IM Flash Technologies turpināja ražot atmiņas mikroshēmas, kas balstītas uz 3D XPoint tehnoloģijas.
2018. gada 18. oktobrī Micron Technology paziņoja par nodomu īpašumā pilnībā iegūt IM Flash Technologies. Micron plānoja par darījumu samaksāt aptuveni 1,5 miljardus USD naudā, kā arī segt IM Flash dalībnieku parādu, kas bija aptuveni 1 miljards USD.
2019. gada 31. oktobrī Micron pabeidza visu Intel piederošo IM Flash Technologies kapitāldaļu iegādi. 28. septembrī IM Flash Technologies, LLC tika pārdēvēts par Micron Technology Utah, LLC.
Žans Ēriks Verņs
No. gada viņš startē Formulā 1, pārstāvot Scuderia Toro Rosso komandu. Pirms tam ir startējis Formula Renault 3.5 Series, British Formula Three, GP3 Series, Eurocup Formula Renault 2.0, Formula Renault 2.0 WEC un French FRenault Campus sacensību seriālos. 2007. gada French Renault Campus, 2008. gada French Formula Renault 2.0 un 2010. gada British Formula Three francūzis izcīnīja uzvaru kopvērtējumā.
Formula 1 rezultāti
* - Pašreizējā sezona.
Babsona tasks
Babsona tasks ir rekorduzdevums šaha kompozīcijā, kura variantos notiek abpusēji identiska, secīga viena melno un viena balto bandinieka pārvēršanās visās figūrās (dāmā, tornī, laidnī un zirdziņā).
Priekštecis
Par šīs idejas priekšteci tiek uzskatīts 1912. gadā publicētais Volfganga Pauli četrvilcis, kurā secīga melno un balto identiska bandinieku pārvēršanās realizēta trīs variantos. Ceturtais variants neatbilst Babsona taska formulai, jo melno bandiniekam pārvēršoties par laidni, balto bandinieks pārvēršas par dāmu un faktiski tiek atkārtots risinājuma pirmais variants.
Uzdevuma risinājums:
Babsona tasks pašmata uzdevumā
Tasks tika nosaukts mazpazīstama amerikāņu problēmista Džozefa Babsona vārdā, kas pirmais formulēja taska ideju un 1914. gadā publicēja pašmata uzdevumu, kura variantos notika secīga melno un balto bandinieku pārvēršanās visās figūrās, taču ar trīs balto bandinieku piedalīšanos. Pirmais, kas realizēta Babsona tasku ar vienu melno un vienu balto bandinieku, bija 1. Babsona taska konkursa uzvarētājs amerikāņu problēmists Henrijs Betmans. Tas bija pašmata trīsvilcis.
Babsona tasks tiešā mata uzdevumā
Babsona tasks tiešā mata uzdevumā tika uzskatīts par pietiekami sarežģītu, ka praktiski neviens no šaha problēmistiem līdz 20. gadsimta sešdesmitajiem gadiem tam nepievērsa uzmanību. Tad, ap 1960. gadu, franču metalurģijas inženieris Pjērs Drimārs sāka strādāt pie šīs tēmas un veltīja tai nākamos divdesmit gadus. 1980. gadā Drimārs publicēja sava darba rezultātu, kas ieguva iesauku Drimāra "monstrs". Lai gan tas bija Babsona taska uzdevums, taču ar daudz nopietniem trūkumiem: nelegāla pozīcija, pārvērstas figūras, duāļi variantā ar dāmu pārvēršanos, 30 izmantotas figūras, piecvilcis vēlamā četrvilča vietā.
1982. gadā, divus gadus pēc šī uzdevuma sastādīšanas, Drimārs izteicās, ka Babsona tasks tiešā mata uzdevuma nekad netiks apmierinoši atrisināts.
Jau nākamā gada martā padomju šaha žurnālā "Šahmati v SSSR" pirmo reizi tika publicēts pirmais apmierinošais Babsona taska uzdevums. Tā autors bija Kazaņas futbola treneris Leonīds Jarošs, kas līdz tam faktiski bija mazpazīstams šaha problēmists. Četrus mēnešus vēlāk, Jarošs publicēja sava uzdevuma uzlabojumu, kurā bija novērsts pirmā uzdevuma būtiskais trūkums — sliktais ievadgājiens ar figūras sišanu.
'''Jaroša 1. uzdevuma risinājums'''
Lēpes
Taksonomija
Sugu skaits ģintī joprojām tiek pārskatīts. Līdz 20. gadsimta vidum daži botāniķi uzskatīja ģinti tikai par vienu mainīgu sugu, savukārt daži citi atzina vēl apmēram duci sugu. Relatīvi nesenie molekulārās ģenētikas pētījumu darbi parādīja, ka pastāv būtiskas atšķirības starp Eirāzijas sugām (sekcija Nuphar) un Ziemeļamerikas sugām (sekcija Astylus), izņemot Ziemeļamerikas N. microphylla, kas radnieciskāka Eirāzijas sugām. Tas ir piespiedis palielināt atzīto sugu skaitu; dažos avotos ir uzskaitītas apmēram septiņdesmit. Kew Gardens augu sarakstā ir vairāk nekā divdesmit atzīto sugu, pasugu un šķirņu; tām ir arī līdzīgs līdz šim neizlemto variāciju skaits kopā ar vairāk nekā divdesmit sinonīmiem.
Ekoloģija
Lēpju sugas sastopamas dīķos, ezeros un lēni tekošās upēs, tās aug ūdeņos līdz 5 metru dziļumam; dažādas sugas ir dažādi pielāgotas vai nu ar uzturvielām bagātiem ūdeņiem (piemēram, dzeltenā lēpe), vai ar tām nabadzīgiem ūdeņiem (piemēram, sīkā lēpe).
Mitrāju augsnes ir hipoksiskas (ar nepietiekamu skābekļa daudzumu), un šī ģints spēj īslaicīgi augt bez skābekļa pieplūdes. Skābeklis var tikt uzņemts arī ar gaisa plūsmu, iekļūstot augā caur jaunajām lapām, ejot no tām caur sakneņiem un tad caur vecākajām lapām. Abi šie fizioloģiskie pielāgojumi nereti sastopami mitrāju un ūdens augos.
Tāpat kā daudzas citas enerģiski augošās ūdensrožu dzimtas pārstāves, dažas Nuphar sugas mēdz pilnībā nosegt ūdens virsmu, bloķējot gaismu un tādējādi iznīcinot gan zem ūdens augošos augus, gan mazāk konkurētspējīgās virsūdens sugas. Viņas ražo arī alkaloīdus, kas eksperimentāli ir pierādīti kā alelopātiski (citu sugu attīstībai kaitējoši), lai gan nav skaidrs, cik liela nozīme šiem savienojumiem ir savvaļā.
Putni, piemēram, dažas pīļu sugas, ēd lēpju sēklas, un daži zīdītāji, ieskaitot bebrus, ēd vismaz dažu sugu saknes. Brieži ēd ziedus un jaunas lapas.
Lietošana
Apgalvojumi par lēpju sugu ēdamību vai otrādi ir ļoti atšķirīgi, kas dažos gadījumos varētu atspoguļot kļūdas vai uztveres atšķirības, taču, ņemot vērā pieaugošā sugu skaita atzīšanu, neskaidrības varētu būt arī tāpēc, ka līdz šim neatpazītās sugas savstarpēji atšķiras.
Tomēr dažas sugas pārtikā izmanto vietējie iedzīvotāji, un lapas ēd daži dzīvnieki. Jaunie dzinumi un lapas dažreiz tikuši gatavoti, bet tie ir ļoti rūgti. Par to, vai sakneņus var ēst, kā ticis plaši ziņots, ir šaubas; daži avoti apgalvo, ka tie ir pārāk rūgti, pārāk tanīna pilni vai vienkārši pārāk indīgi, lai tos ēstu nemērcētus, izņemot gadījumus, kad tos apstrādā tik ilgi, ka tie zaudē jebkuru garšu un varētu tikt lietoti kā bada laika ēdiens. Visi avoti tomēr piekrīt, ka nogatavojušās sēklas var lietot kulinārijā. Tās ir ar pieņemamu garšu un barojošas, taču, lai novāktu retos augļus un notīrītu tos, ir vajadzīgs daudz darba. Zināmā mērā to var atvieglot, pūdējot augļus zem ūdens trīs nedēļas vai ilgāk, pēc kā sēklas ir vieglāk noņemt. Tiek ziņots, ka ziedlapiņas tiek izmantotas tējas pagatavošanai. Dažu sugu lapas ir pietiekami lielas, lai tās varētu izmantot pārtikas iesaiņošanā.
Pēdējās desmitgadēs pieaug interese par lēpju alkaloīdiem, to bioloģisko un farmakoloģisko nozīmi un sintēzi. Zināmie alkaloīdi ģintī ir nufarolutīns, nufamīns un nufaridīns. Šo savienojumu klātbūtne un citi bioaktīvie savienojumi varētu izskaidrot dažus tautas medicīnas lēpju lietošanas veidus.
Tiek vērtēts, ka lēpju sugu lapas satur pietiekamu tanīna koncentrāciju, lai tās būtu plaši izmantotas ādas miecēšanai un krāsošanai, kā arī kā līdzeklis asiņošanas aizkavēšanai. Dažu sugu saknēs arī ir pietiekami daudz tanīna, lai tos varētu izmantot miecēšanai.
Bišofsverda
Bišofsverda ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Baucenes apriņķī pie Vēzenices upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1227. gadā. 1288. gadā ap pilsētu tika uzcelti aizsardzības mūri. Līdz 1559. gadam pilsēta piederēja Meisenes bīskapiem, vēlāk tā iekļāvas Saksijas kūrfirstē. VDR laikā pie Bišofsverdas atradās PSRS armijas kodolraķešu SS-12 bāze.
Kultūra
Pilsētā notiek tradicionali rakstnieka Kārļa Maja svētki.
Cilvēki
Bišofsverda ir rakstnieka Oskara Ernsta Bernharta (Oskar Ernst Bernhardt, 1875-1941) dzimtā pilsēta.
1978. gada NHL drafts
1978. gada NHL drafts bija 16. NHL drafts, kurš notika 1978. gada 15. jūnijā Monreālā.
Volters Hills
Volters Hills (en, dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un kinoproducents. Vislabāk pazīstams ar savām veidotajām asa sižeta filmām un vesterniem.
Hilla pazīstamākās filmas ir Hard Times (1975), The Driver (1978), The Warriors (1979), Southern Comfort (1981), "48 stundas" (48 Hrs., 1982) un tā turpinājumu Another 48 Hrs. (1990), Streets of Fire (1984), "Sarkanā tveice" (1988), "Līdz pēdējam vīram" (Last Man Standing, 1996), "Neapstrīdams" (Undisputed, 2002) un "Kā lode galvā" (Bullet to the Head, 2012). Sarakstījis scenāriju Sema Pekinpā filmai The Getaway (1972), kur galveno lomu atveidoja Stīvs Makvīns. Sarakstījis arī vairākas sērijas seriāliem Tales from the Crypt un Deadwood, kā arī producējis filmu sērijas "Svešais" filmas.
Īstās pūces
Īstās pūces, īsto pūču ģints (Strix) ir pūčveidīgo (Strigiformes) putnu ģints, kas pieder pūču dzimtai (Strigidae). Īsto pūču ģintī ir 23 mūsdienās dzīvojošas sugas.
Izskats un īpašības
Īstās pūces ir vidēji lieli vai lieli pūčveidīgie putni. Tās ir spēcīgas un masīvi veidotas. Ģints lielākā pūce ir ziemeļpūce, kas var sasniegt ūpja (Bubo bubo) augumu. Lielas mātītes ķermeņa garums var sasniegt 84 cm. Īstajām pūcēm nav ausu pušķu, kādi, piemēram, ir raksturīgi ūpjiem (Bubo), un tādēļ šo ģinti reizēm sauc par bezausu pūču ģinti. Tās ir izteikti nakts aktīvi putni, kas mājo mežos. Īstās pūces medī lidojumā un barojas ar putniem, rāpuļiem un maziem zīdītājiem, īpaši iecienīti ir grauzēji.
Nelabojamais Rons
"Nelabojamais Rons" (en) ir 2021. gada ASV-AK datoranimācijas melnā komēdija. Filmas režisori ir Sāra Smita un Žans Filips Vīns, Galvenās lomas atveido Zaks Galifjanakis, Džeks Dilans Grīzers, Eds Helms, Tiesis Smits, Robs Delinijs, Kailija Kantrala, Rikardo Hurtado un Olīvija Kolmane. Filmas pirmizrāde ASV notika.
Anotācija
Katram bērnam ir jābūt savam draugam. Par tādu var kļūt lielisks robots, kurš prot kustēties, runāt un, kuram ir pieslēgums internetam, lai palīdzētu savam saimniekam ar publikācijām soctīklos un būt lietas kursā par visu pasaulē. Šādi roboti ir visiem skolniekiem, bet tikai ne kautrīgajam Bārnijam. Visu izmaina dzimšanas diena, kad viņš saņem ilgi gaidīto dāvanu, taču robots Rons izrādās brāķēts un viņa jaunais īpašnieks nolemj pašrocīgi iemācīt robotam visu, ko zina un prot pats.
Kaļinkaviči
Kaļinkaviči jeb Kaļinkoviči (be, ru) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala centrālajā daļā, Kaļinkaviču rajona centrs. Atrodas netālu no Pripetes upes, ievērojams dzelzceļa mezgls.
Vēsture
Kaļinkavičos dzimis airētājs Ramans Petrušenka (Раман Iванавiч Петрушэнка, 1980).
Lielākie ezeri
Lielākie ezeri var būt:
Nepālas administratīvais iedalījums
Nepālas administratīvo iedalījumu veido 7 provinces, kas sīkāk iedalās 75 distriktos. Šāds administratīvais iedalījums pastāv kopš 2015. gada 20. septembra. Līdz 2015. gadam Nepālas administratīvo iedalījumu veidoja 5 attīstības reģioni, kas sīkāk tika iedalīti 14 zonās. Savukārt no 1962. gada — 1995. gadam Nepālu veidoja 14 zonas, kuras reāli pastāvēja līdz 2015. gadam. Taču pēc 1995. gada statistikas nolūkos tika izveidoti 5 reģioni.
Kapteinis Orgasmo
Kapteinis Orgasmo (en) ir 1997. gada amerikāņu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Trejs Pārkers. Filmā galvenās lomas attēlo Trejs Pārkers, Mets Stouns, Dians Bahars, Robina Lianna un Maikls Dins Džeikobs. Filmas pirmizrāde notika 1997. gadā Toronto filmu festivālā.
Filmas galvenajam varonim nākas filmēties pornofilmā, lai sakrātu naudu kāzām.
Klāva Elsberga prēmija
Klāva Elsberga prēmija ir literārs apbalvojums, ko piešķīra gada labākajam debitantam latviešu daiļliteratūrā.
Dije
Dije (cs) jeb Taja (de) ir 235 kilometrus gara Morāvas labā krasta pieteka Čehijā un Austrijā.
Izveidojas pie Rābas pie Tajas Lejasaustrijas zemē, satekot Vācu Tajai un Morāvijas Dijei. Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā, abu valstu robežas rajonā, dažkārt to veidojot. Ietek Morāvā pie Hohenavas pie Marhas. Dijes krastos atrodas Drozendorfa-Cisersdorfa, Vranova pie Dijes, Hardega, Znojmo, Lā pie Tajas, Lednice, Bržeclava. Pie Lednices atrodas UNESCO Pasaules mantojuma objekts Lednices-Valtices kultūrainava.
Šajeste Gadera Poura
Šajeste Gadera Poura (fa; dzimusi Teherānā) ir Irānas starptautiskā meistare šahā (2001).
Biogrāfija
2009. gadā uzvarējusi Irānas ātrā šaha čempionātā sievietēm. 2011. gadā uzvarējusi Rietumāzijas zonas turnīrā un izcīnījusi tiesības piedalīties Pasaules čempionāts šahā sievietēm. 2012. gadā Irānas sieviešu šaha čempionātā izcīnījusi otro vietu aiz uzvarētājas Mitras Hedžazipūras. Piedalījusies 2012. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Hantimansijskā, kurā 1. kārtā zaudējusi Pīa Kramlingai.
Pārstāvējusi Irānu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Brovallas kauja
Brovallas kauja ir vikingu sāgās aprakstīta teiksmaina 8. gadsimta vidus tautu kauja Baltijas jūras krastā tagadējās Zviedrijas pilsētas Noršēpingas apkārtnē starp dāņu ķēniņa Haralda (Harald Hildetand) un zviedru ķēniņa Zigurda (Sigurd Hring) karaspēkiem.
Ziemeļu apgabals (Izraēla)
Ziemeļu apgabals ir viens no sešiem Izraēlas apgabaliem valsts ziemeļu daļā. Apgabals robežojas ar Rietumkrastu dienvidos, ar Haifas apgabalu rietumos un ar Golānas augstienēm austrumos, kā arī ar Jordāniju dienvidaustrumos un ar Libānu ziemeļos. Apgabalu rietumos apskalo Vidusjūra. Ziemeļu apgabala administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Nācarete.
Apgabala kopējā platība ir 4478 km², pēc 2011. gada datiem apgabalā dzīvo 1 304 600 iedzīvotāji. Tas ir otrais lielākais Izraēlas apgabals pēc platības un otrais lielākais Izraēlas apgabals pēc iedzīvotāju skaita.
Vaigi
Cilvēkiem vaigu krāsa ir viena no norādēm uz veselības stāvokli. Ja tie ir sārti, tad uzskata, ka cilvēks ir veselīgs, bet, ja ir bāli, tad ir aizdomas, ka cilvēks varētu būt saslimis. Vaigi nosarkst arī, piemēram, kad cilvēks ir apmulsis vai arī kauna, neveiklas situācijas un citu iemeslu dēļ.
2017. gada Presidential Tour of Turkey
2017. gada Presidential Tour of Turkey bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kuras notika no 10. līdz 15. oktobrim. Tā bija 53. reize, kad notika Presidential Tour of Turkey sacensības, tās bija 36. sacensības 2017. gada UCI World Tour kalendārā.
Vaigi
Uz vaigiem kā draudzības apliecinājums vai sveiciens svētkos tiek dotas bučas.
2017. gada Presidential Tour of Turkey
Sacensības sākotnēji bija plānotas 18.–23. aprīlī, bet februārī tika paziņots par to pārcelšanu. Marta beigās tika apstiprināts, ka tās notiks 10.–15. oktobrī.
Zviads Gamsahurdija
Zviads Gamsahurdija (ka; dzimis, miris ) bija gruzīnu filologs, disidents un politiķis, kurš no 1991. gada 14. aprīļa līdz bija pirmais Gruzijas prezidents.
Dzīvesgājums
Dzimis 1939. gadā Tbilisi rakstnieka Konstantīna Gamsahurdijas ģimenē. Studēja angļu valodu un literatūru Tbilisi Valsts Universitātē (1957–1962). 1973. gadā viņš nodibināja Cilvēktiesību aizsardzības iniciatīvas grupu Gruzijā, 1976. gadā bija Gruzijas Helsinku grupas līdzdibinātājs un vadītājs. 1977. gadā Gamsahurdiju arestēja, apsūdzēja pretpadomju darbībā un izsūtīja uz nomaļu Dagestānas kalnu ciemu. Pēc atbrīvošanas Gamsahurdija pārtrauca savu politisko darbību, kļuva par Gruzīnu valodas institūta zinātnisko līdzstrādnieku un nodarbojās ar Rūdolfa Šteinera antroposofiju. Perestroikas laikā 1989. gadā viņš atgriezās politikā un nodibināja kustību "Apaļais galds — Brīvā Gruzija" ar mērķi panākt pilnīgu Gruzijas neatkarību. 1989. gada 9. aprīlī Tbilisi traģēdijas laikā padomju karaspēka vienības nogalināja 20 Gamsahurdijas atbalstītāju demonstrācijas dalībniekus. Gamsahurdijas vadītā partija 1990. gada vēlēšanās saņēma 87% balsu un veidoja vairākumu Gruzijas PSR Augstākajā padomē, kas Gamsahurdiju 1990. gada 14. novembrī ievēlēja par tās priekšsēdētāju. Starp viņa jaunās valdības pirmajiem oficiālajiem darbiem bija Dienvidosetijas autonomijas tiesību atcelšana 11. decembrī. Pēc 1991. gada 31. marta referenduma 9. aprīlī Augstākā padome pasludināja Gruzijas valsts neatkarības atjaunošanu.
1991. gada 14. aprīlī Augstākā padome Gamsahurdiju ievēlēja par Gruzijas prezidentu, ko apstiprināja vispārējās vēlēšanās 26. maijā. 1991. gada 22. decembrī Gruzijas Nacionālā gvarde un paramilitārās grupas sarīkoja apvērsumu pret Gamsahurdiju. 1992. gada 6. janvārī pučisti uzvarēja prezidenta gvardi Tbilisi centrā. Gamsahurdija kopā ar ģimeni un aptuveni 200 bruņotiem atbalstītājiem aizbēga uz Armēniju, tad uz Grozniju Čečenijā. Abhāzijas kara laikā 1993. gada 24. septembrī Gamsahurdija pārņēma varu Gruzijas rietumu daļā un izveidoja valdību Zugdidi. Tomēr ar Krievijas karaspēka palīdzību Eduarda Ševardnadzes valdībai novembrī izdevās sacelšanos apspiest.
Buzeva (upe)
Buzeva (ro) ir Siretas labā krasta pieteka. Tās garums ir 325 kilometri.
Zviads Gamsahurdija
Dzīvesgājums
1993. gada 31. decembrī Gamsahurdija mira neskaidros apstākļos Mingrelijas ciemā Dzveli Hibulā un tika apglabāts Džikaškari ciemā. Gruzijas valdība par viņa nāvi paziņoja tikai 1994. gada 5. janvārī. 15. februārī viņa līķi ekshumēja un 24. februārī viņu apglabāja Groznijā. 2004. gada 26. februārī prezidents Miheils Saakašvili izveidoja izmeklēšanas komisiju, lai pārbaudītu notikumus saistībā ar Gamsahurdijas nāvi. 2007. gada 1. aprīlī viņa mirstīgās atliekas pārapbedīja Tbilisi Panteonā Mtacmindas kalnā.
Tudors Argezi
Tudors Argezi (dzimis, miris ), īstajā vārdā Jons Nae Teodoresku (Ion Nae Theodorescu), bija rumāņu dzejnieks un rakstnieks, viens no redzamākajiem rumāņu dzejniekiem starp pasaules kariem.
Pirmoreiz publicējies 1896. gadā. Četrus gadus pavīdīja klosterī Cernicā, kur centās kļūt par mūku. 1905. gadā pameta Rumāniju un apmetās Šveicē. 1910. gadā atgriezās dzimtenē. Argezi kā dzejnieka reputācija nostriprinājās, kad 1927. gadā tika publicēts dzejoļu krājums Cuvinte potrivite. Pirmā pasaules kara laikā ieņēma provācisku pozīciju, tāpēc tika arestēts, bet Otrā pasaules kara laikā tika ieslodzīts par pretvācu satīras publicēšanu. Pēc komunistu varas nostiprināšanās tika smagi kritizēts, tomēr pēc 1952. gada viņa darbi tika reabilitēti, bet 1955. gadā Argezi ieguva Rumānijas valsts prēmiju.
Arika un Parinakota
Arikas un Parinakotas reģions ir viens no Čīles 16 reģioniem. Izvietojies valsts ziemeļos starp Altiplano austrumos un Kluso okeānu rietumos. Robežojas ziemeļos ar Peru, austrumos — ar Bolīviju, bet dienvidos — ar Tarapakas reģionu. Administratīvi dalās divās provincēs — Arika un Parinakota. Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Arika. Līdz 1883. gadam reģions kopā ar dienvidos esošo Tarapaku bija Peru sastāvā kā Tarapakas province. Reģionā dzīvo nozīmīga pamatiedzīvotāju aimaru minoritāte.
Alekss Dausets
Alekss Edvards Alberts Dausets (en; dzimis ) ir profesionāls Lielbritānijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv UCI ProTeam komandu . Viņš ir zināms kā individuālā brauciena speciālists.
Stundas rekords
2014. gada decembrī Dausets paziņoja, ka mēģinās pārspēt UCI stundas rekordu 2015. gada 27. februārī Lee Valley VeloPark trekā. Tomēr viņš bija spiests mainīt plānus un pārcelt mēģinājumu pēc tam, kad treniņu negadījumā lauza atslēgas kaulu. Mēģinājums notika Mančestras velodromā 2015. gada 2. maijā, Dausets uzstādīja jaunu rekordu ar 52,937 kilometriem, pārspējot Roana Denisa iepriekšējo rekordu par gandrīz puskilometru. Viņa rekordu jau 7. jūnijā pārspēja Bredlijs Viginss.
2020. gada novembrī Dausets paziņoja par plāniem 12. decembrī uzstādīt jaunu stundas rekordu. Šos plānus nācās atlikt pēc tam, kad viņam tika konstatēta saslimšana ar COVID-19. Atkārtoto rekorda pārspēšanas mēģinājumu viņš veica 2021. gada 3. novembrī, kad Aguaskaljentesas velodromā Meksikā mēģināja pārspēt Viktoram Kampenārtsam piederošo rekordur 55,089 km. Dauseta rezultāts bija 54,555 km, līdz rekordam pietrūka 534 metri.
Personīgā dzīve
Dausets cieš no hemofilijas. 2013. gada jūlijā ITV raidījumā Cycle Show Dausets izteicās, ka šīs diagnozes dēļ jaunībā viņš izvēlējās velosportu citu sporta veidu vietā, jo uzskatīja, ka futbols vai regbijs ir pārāk riskanti. Tiek uzskatīts, ka viņš ir vienīgais elites sportists ar šādu diagnozi. Tā rezultātā viņam ir speciāla atļauja no UCI izmantot šļirces, kas ir aizliegta prakse kopš 2011. gada. Dausetam reizi 48 stundās ir jāinjicē recēšanas proteīns Factor VIII. Dausets vada labdarības organizāciju Little Bleeders, lai informētu sabiedrību par hemofiliju.
Leons Teljē
Leons Teljē (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču burātājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Teljē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. Open klases braucienā viņš nefinišēja, bet līdz 0,5 tonnu laivu klases pirmajā braucienā ieguva bronzas medaļu, savukārt otrajā braucienā — 4. vietu. Šajās sacensībās viņš startēja kopā ar Anrī Monno un Gastonu Kajo.
Tamāra Bikova
Tamāra Bikova (ru; dzimusi Azovā) ir bijusī krievu padomju vieglatlēte, startējusi augstlēkšanas sacensībās. Viņa ir 1983. gada pasaules čempione, kā arī 1988. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja augstlēkšanā, bijusī pasaules rekordiste.
Karjera
Pirmās nozīmīgākās starptautiskās sacensības bija 1980. gada vasaras olimpiskās spēles Maskavā, kur viņa ar rezultātu 1,88 metri ieņēma 9. vietu. Tajā pašā gadā PSRS čempionātā viņa uzvarēja, pārvarot latiņu 1,97 metru augstumā. 1982. gada Eiropas čempionātā Atēnās ieguva sudraba medaļu.
1983. gada Eiropas čempionātā telpās Budapeštā sasniedza jaunu pasaules rekordu telpās (2,03 m) un izcīnīja zelta medaļu. 1983. gada Pasaules čempionātā Helsinkos kļuva par pasaules čempioni ar rezultātu 2,01 m. Tā paša gada 21. augustā Eiropas kausa sacensībās Londonā pārvarēja 2,03 metru augstumu, kas bija dalīts pasaules rekords ar vācu augstlēcēju Ulriki Meifarti. Tikai četras dienas vēlāk sacensībās Pizā Bikova sasniedza jaunu pasaules rekordu — 2,04 metri. 1984. gada jūnijā Kijevā vēlreiz laboja pasaules rekordu, pārvarot 2,05 metru augstumu. Tas noturējās tikai nepilnu mēnesi, līdz to laboja bulgāru augstlēcēja Ludmila Andonova. 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs PSRS boikota dēļ nepiedalījās.
1987. gada Pasaules čempionātā Romā, sasniedzot rezultātu 2,04 m, izcīnīja sudraba medaļu un piekāpās tikai bulgāru augstlēcējai Stefkai Kostadinovai, kas uzstādīja jaunu pasaules rekordu (2,09 m). 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Seulā ar rezultātu 1,99 metri izcīnīja bronzas medaļu. Bikova ir izcīnījusi arī divas sudraba medaļas Pasaules čempionātā telpās — 1989. un 1991. gadā.
1990. gada Labas gribas spēlēs Bikovai tika konstatētas pozitīvas dopinga analīzes un viņa tika diskvalificēta uz trim mēnešiem.
1983. gadā Bikovai tika piešķirts PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara tituls.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Olaines novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Olaines novadā.
Korveta Urugvaja
Korveta Urugvaja (es) bija Argentīnas vissezonas polārstacija Dienvidsendviču salās Subantarktikā. Izvietota Tules salas dienvidaustrumos Korvetas Urugvajas pussalas ziemeļu krastā pie Kalderas līča. Izveidota 1976. gada novembrī un oficiāli atklāta 1977. gada 18. martā. Nosaukta par godu Argentīnas Kara flotes korvetei Uruguay, kas 20. gadsimta sākumā veica vairākas glābšanas (Oto Nordenšelda ekspedīcija) un atbalsta (Žana Batista Šarko ekspedīcija) operācijas Antarktikā, bet vēlāk tika izmantots pirmās Argentīnas polārstacijas Orkadasas izveidē un apgādē. Stacija piederēja Argentīnas kara flotei un galvenās izpētes jomas bija meteoroloģija, okeanogrāfija un glacioloģija.
Folklendu kara laikā polārstacija tika izmantota kā atbalsta punkts argentīniešu uzbrukumam Dienviddžordžijas salai. 1982. gada 20. jūnijā britu spēki ieņēma polārstaciju un piespieda argentīniešus to pamest. 1982. gada decembrī britu kara flotes patruļkuģis Hecate staciju sabombardēja, pēc tam, kad atklāja, ka stacijas mastā atkal uzvilkts Argentīnas karogs.
Melissa Kastriljona Gomesa
Melissa Kastriljona Gomesa (es; dzimusi 1995. gadā) ir Kolumbijas starptautiskā meistare šahā (2012).
Biogrāfija
2009. gadā uzvarējusi Panamerikas jauniešu šaha čempionātā U14 meiteņu vecuma grupā. 2011. gadā uzvarējusi Dienvidamerikas zonas turnīrā un izcīnījusi tiesības piedalīties Pasaules čempionāts šahā sievietēm. Piedalījusies 2012. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Hantimansijskā, kurā 1. kārtā zaudējusi Nadeždai Kosincevai.
Pārstāvējusi Kolumbiju Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (2012-2018). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (2012) medaļu.
Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Kulturālā zemošanās
Kulturālā zemošanās kultūras pētījumos un sociālajā antropoloģijā ir internalizēts mazvērtības komplekss, kas liek cilvēkiem valstī noraidīt savu kultūru un uztvert to kā zemāku par citu valstu kultūru.
The Poseidon Adventure
The Poseidon Adventure ir 1972. gada ASV katastrofu filma, kuras režisors ir Ronalds Nīms. Filmā galvenās lomas atveido Džīns Hekmens, Ernests Borgnains, Reds Batonss, Kerola Linlija, Šellija Vintersa, Rodijs Makdauels, Stella Stīvensa, Džeks Albertsons, Pamela Sjū Mārtina, Arturs O'Konels, Ēriks Šī un Leslijs Nīlsens. Filma balstīta uz Pola Geliko tāda paša nosaukuma 1969. gada romānu.
Kulturālā zemošanās
Piemēram, Austrālijā agrāk bija plaši izplatīts uzskats, ka Austrālijas kultūras darbi, īpaši literatūrā un mākslā, ir zemāk vērtējami par tiem, kas radīti Lielbritānijā un Eiropā.
The Poseidon Adventure
Filma stāsta par okeāna laineri SS Poseidon, kurš dodas savā pēdējā ceļojumā no Ņujorkas uz Atēnām, bet, cunami dēļ, Jaungada dienā tas apgāžas otrādi, tādējādi liekot pasažieriem meklēt izeju.
Filmas The Poseidon Adventures pirmizrāde notika un to izplatīja 20th Century Fox. Tā bija 1973. gada vispelnošākā filma, nopelnot 125 miljonus ASV dolāru. Filmu nominēja astoņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, nopelnot divas kategorijās "Labākā dziesma" un "Labākie vizuālie efekti". Filma saņēma arī vienu Zelta globusa un BAFTA kino balvu. Turpinājums, Beyond the Poseidon Adventure, izdots 1979. gadā. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 82% vērtējums.
Jānis Vitenbergs
Jānis Vitenbergs (dzimis Tukuma novadā) ir latviešu politiķis. Šobrīd Latvijas satiksmes ministrs, pārstāv Nacionālo apvienību. Bijis 13. Saeimas deputāts, ievēlēts arī 14. Saeimā, bijušais Latvijas ekonomikas ministrs. Kopš 2021. gada maija ir Nacionālās apvienības Tukuma nodaļas biedrs, iepriekš pārstāvēja partiju KPV LV.
Biogrāfija
Jānis Vitenbergs dzīvo Zentenē, Tukuma novadā. Precējies un kopā ar sievu Līgu audzina 3 meitas.
2005. gadā absolvējis Latvijas Kultūras koledžu kultūras tūrisma specialitātē, 2008. gadā ieguvis profesionālo bakalaura grādu uzņēmējdarbības vadībā Liepājas Universitātē. Ieņēmis vadošus amatus dažādos tirdzniecības uzņēmumos privātajā sektorā.
Politiskā darbība
2018. gadā J. Vitenbergs no partijas KPV LV saraksta tika ievēlēts 13. Saeimā. No 2019. gada janvāra bija vadījis Saeimas Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisiju. 2020. gada aprīlī viņš tika ievēlēts ekonomikas ministra amatā Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā, nomainot partijas biedru Ralfu Nemiro.
2022. gada 19. maijā pēc Ministru prezidenta Krišjāņa Kariņa pieprasījuma J. Vitenbergs tika atsaukts no ministra amata, kas saistīts Nacionālās apvienības un paša J. Vitenberga stingo prasību, ka 9. maija nekārtību nenovēršanas dēļ, iekšlietu ministres amats būtu jāzaudē Marijai Golubevai. Pret J. Vitenberga atsaukšanu no ministra amata iestājās tautsaimniecības un uzņēmēju organizācijas, tostarp LTRK un LDDK, kas aicināja premjeru paturēt J. Vitenbergu ekonomikas ministra amatā. Šis bija tikai otrais precendents atjaunotās Latvijas vēsturē aiz Daces Melbārdes un kultūras nozares, kad nozares pārstāvji aizstāvēja ministru un aicināja tam turpināt darbu. Nedēļu vēlāk J. Vitenbergs atjaunoja Saeimas deputāta mandātu.
2022. gada rudenī ievēlēts 14. Saeimā no Nacionālās apvienības. Decembrī apstiprināts par satiksmes ministru Krišjāņa Kariņa valdībā.
Nordeķu muiža
Nordeķu muiža (arī Grāves muiža, Fridriha muiža, Fogela muiža, Reima muiža, de) ir viena no Rīgas apkārtnes muižiņām, kas mūsdienās atrodas Buļļu ielā 16, Iļģuciemā. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Pirmoreiz pieminēta 1576. gadā ar Grāves muižas nosaukumu. Pašreizējais nosaukums muižai ir kopš 1898. gada. Šī ir bijusi graudkopības saimniecība. 17. gadsimta otrajā pusē tā piederējusi H. Vitem fon Nordekam. Viņa pārstāvētajai Nordeku dzimtai muiža piederējusi līdz 1769. gadam, kad tajā bijušas astoņas ēkas. Zināms, ka 1851. gadā muiža sastāvējusi no 17 ēkām, tai skaitā 2 krogiem. Līdz mūsdienām ir saglabājušās 3 ēkas.
Dzīvojamā ēka celta 18. gadsimtā baroka stilā, tai ir viens stāvs, divslīpju jumts. 1910. gadā uzcelta vēl viena mūra dzīvojamā māja. Pie muižas atrodas angļu stila ainavu parks 3,6 ha platībā (Nordeķu parks).
Ilze Lejiņa
Ilze Lejiņa (dzimusi Madonā) ir latviešu saksofoniste.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1978. gadā Madonā. Mācījusies Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolā. 2005. gadā absolvējusi Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā.
No 1997. līdz 2001. gadam spēlējusi Rīgas Saksofonu kvartetā, kas 1999. gadā ieguva Lielo Mūzikas balvu. 2002. gadā izveidoja dāmu saksofonu kvartetu n[ex]t. 2012. gadā izveidoja duetu Viņš un Viņa. 2014. gadā viņa apprecējās ar franču saksofonistu Fredu Ormēnu.
Parastā celmene
Parastā celmene (Armillaria mellea) ir Latvijā ļoti bieži sastopama celmeņu dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Sugas biežais parazītisms uz dzīviem kokiem noved pie to bojāejas, tā nodarot ievērojamus zaudējumus mežsaimniecībai un augļkopībai.
Lielais Ķemeru tīrelis
Lielais Ķemeru tīrelis ir augstais purvs Piejūras zemienē uz dienvidiem no Ķemeriem, ietilpst Ķemeru nacionālajā parkā. Administratīvi atrodas Tukuma novada (Slampes un Džūkstes pagasts), Jelgavas novada (Valgundes pagasts) un Mārupes novada (Salas pagasts) teritorijā. 6192 ha lielais tīrelis ir viens no Latvijas lielākajiem purviem, tajā ir liels skaits purva ezeriņu un akaču. Purva austrumu malā bijusi meliorācija, notikusi kūdras ieguve.
Parastā celmene
Taksonomija
Pastāv viedoklis, ka visas sešas Latvijā atrodamās celmeņu sugas vai kāda daļa no tām ir tikai parastās celmenes Armillaria mellea varietātes. Latvijas avoti vadās no tā, ka parastā celmene ir atsevišķa suga.
Lielais Ķemeru tīrelis
Lielais Ķemeru tīrelis ir nozīmīga ligzdošanas vieta vairākām reti sastopamām purva putnu sugām, kā arī svarīga atpūtas vieta migrējošām sugām, īpaši dzērvēm.
Parastā celmene
Sēnes apraksts
Visām Armillaria ģints sēnēm raksturīgi sarkani vai tumšbrūni līdz melni sēņotnes pinumi, ar kuriem tās izplatās — rizomorfas. Tās bieži novērojamas zem mizas inficētajiem kokiem vai uz cita sēnes inficēta substrāta. Vietā, kur kātiņš piestiprināts koksnei, parasti redzama balta, pūkaina sēņotne vai rizomorfas. Naktī rizomorfas izraisa praulu spīdēšanu tumsā.
Lielais Ķemeru tīrelis
Lielā Ķemeru tīreļa laipa ir populārākā purva taka Latvijā, tās garums ir 3,7 km.
Parastā celmene
Augšanas apstākļi
Celmenes augļķermeņus veido kā blīvus cerus uz koksnes, kurā aug to sēņotne. Tās ir kosmopolītiskas, jo spēj inficēt gan dažādas skuju, gan dažādas lapu koku sugas, lai gan biežāk sastopamas uz lapu kokiem. Retos gadījumos tās inficē arī krūmus un zālaugus, spēj augt pat uz kartupeļiem. Parastās celmenes var būt gan saprotrofas, sadalot atmirušu koksni, gan nekrotrofas, izraisot kokiem balto trupi. Sastopamas visos sauszemes kontinentos. Latvijā parasti aug no septembra līdz decembrim.
Lielais Ķemeru tīrelis
Vēsture
Pirmā pasaules kara laikā, gatavojoties Ziemassvētku kaujām, kāpās gar purva dienvidu un austrumu malu Krievijas Impērijas 12. armijas Odiņu grupa ierīkoja uzbrukuma pozīcijas.
Parastā celmene
Cīņa pret celmenēm
Lielāko postu celmenes nodara dienvidu zemju augļu dārzos, īpaši apdraudot persikus un peruāņu piparu stādījumus. Tiek ieteikts stādījumos izvairīties no liekas apūdeņošanas, jo celmenes attīstās mitrā vidē, un nestādīt vārīgas kultūras tur, kur iepriekšējie augi gājuši bojā no celmeņu izraisītas sakņu puves. Iesaka arī nepieļaut stumbra apakšas un pat tam tuvāko sakņu daļu noklāšanos ar zemi, lai uzturētu tur maksimālu sausumu. Parasti inficēšana notiek ar tālu izplestajām rizomorfām, nevis sporām, tāpēc lauksaimniekiem svarīgi pasargāt tieši koku saknes. Pēc tam, kad sēne jau inficējusi koku, efektīvu pretlīdzekļu vairs nav. Tiek apspriesta iespēja preventīvi pielietot kā celmeņu micēlija parazītus Trichoderma ģints mikroskopiskās sēnes, kuras jau tiek lietotas pret dažām sēnīšslimībām, taču pašlaik tas ir eksperimentu stadijā un pieņemami tikai siltajās zemēs, jo Trichoderma sēnītēm vajadzīga augsta temperatūra.
Lielais Ķemeru tīrelis
Vēsture
Latvijas PSR laikā purvā atradās meteoroloģiskā stacija. 2000. gadā Lielajā Ķemeru tīrelī izbūvēja tūristu laipu, izmantojot laipu uz slēgto meteoroģisko staciju. 2008. gadā nolietoto laipu slēdza apmeklētājiem, bet 2013. gadā uzbūvēja jaunu laipu un skatu torni.
Parastā celmene
Barības vērtība
Parastās un visas citas celmenes vēlams pirms lietošanas pusstundu novārīt, jo bez novārīšanas tās var izraisīt gremošanas traucējumus. Kātiņus to sīkstuma dēļ parasti nelieto. Vācijā tiek uzskatīta par augstvērtīgu ēdamo sēni un pret alerģiju izturīgiem indivīdiem nelielu daudzumu jaunu cepurīšu iesaka lietot bez novārīšanas. Vecākas sēnes biežāk izraisa gremošanas problēmas nekā jaunas. Uzskata, ka celmeņu pārtika nelabvēlīgi ietekmē tikai nelielu cilvēku daļu. Tomēr termisko apstrādi iesaka arī tādēļ, ka celmenes, kā jau uz koksnes augošas sēnes, ir grūti sagremojamas.
No sugas sēnēm iegūstamajam armillaridīnam piemīt pretvēža potenciāls. Krievijas "tautas medicīnā" sēnei tiek pierakstītas spējas ārstēt veselu komplektu slimību, no acu un elpceļu slimībām līdz nervu nomierināšanai un aizsardzībai pret radiāciju.
Līdzīgās sugas
Bieži ar celmenēm, kuras Latvijā visas ir ēdamas, jauc dažādu sugu sēnes, kas ir līdzīga izmēra un aug uz koksnes. Vairāku citu ģinšu sugu neoficiālie nosaukumi iekļauj vārdu "celmene", piemēram, samtainā ziemene (Flammulina velutipes) — ziemas celmene, un mainīgā pacelmene (Kuehneromyces mutabilis) — neīstā celmene. Sajaukšana ar šīm sugām nerada problēmas veselībai, taču ir bīstami sajaukt celmenes ar sērsēnēm, no kurām daudzas ir indīgas vai neēdamas. Visbiežāk no indīgajām sērsēnēm sastopama rūgtā sērsēne, kas atšķirama pēc zaļganpelēkajām lapiņām. Iespējams celmenes sajaukt arī ar citām uz koksnes augošām indīgām sēnēm, piemēram, apmaloto ķivereni, kuras cepurīte, atšķirībā no celmenēm, nav zvīņota.
Džons Henrijs Leiks
Džons Henrijs Leiks (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija amerikāņu riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur riteņbraukšanā izcīnīja bronzas medaļu.
Giorgi Eristavi
Sasniegumi
Liepāja
Džons Henrijs Leiks
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās treka riteņbraukšanas disciplīnās. Sprinta braucienā viņš izcīnīja bronzas medaļu, piekāpjoties francūžiem Žoržam Telandjē un Fernānam Sānam. Ceturtdaļfinālā viņš laboja tā brīža sprinta brauciena olimpisko rekordu, 13,2 sekundes, taču vēlāk šajās pašās sacensībās viņa rekordu laboja itālis Antonio Restelli, 13,0 sekundes. 25 kilometru braucienā viņš nefinišēja.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ozolnieku novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ozolnieku novadā.
Amālijas iela
Amālijas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Amālijas iela sākas krustojumā ar Žubīšu ielu un beidzas krustojumā ar Eduarda Smiļģa ielu. Amālijas ielā ir līkumota (līdzīgi citām ieliņām senākajā Āgenskalna daļā), tomēr kopumā tā ir orientēta ziemeļu-dienvidu virzienā. Kopējais ielas garums ir 337 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Amālijas ielā ir īres namu apbūve.
Ielu savienojumi
Amālijas iela ir savienota ar šādām ielām:
Vormsi pagasts
Vormsi pagasts (et) ir viena no 3 Igaunijas Lēnes apriņķa pašvaldībām un aizņem Vormsi salu un nelielās apkārtējās salas. Izveidots 1991. gadā. Pašvaldībā ietilpst 14 ciemi.
Supermoto
Supermoto ir motosporta veids, kas ietver sevī braukšanu pa dažāda tipa seguma trases daļām. Supermoto iedalās sporta un ielas moto klasēs. Ar sporta motociklu ir iespējams braukt tikai trasēs, savukārt ielas supermoto ir paredzēts braukšanai satiksmē, tas ir aprīkots ar visu nepieciešamo, lai izietu tehnisko apskati. Supermoto sākotnēji bija tikai kā zvaigžņu šovs, kur labākie braucēji no dažādākajiem motocikla veidiem pārkāpj uz supermoto un mērojas saviem spēkiem speciāli izveidotā trasē. Šobrīd supermoto ir pieejams pilnīgi visiem, kam ir pietiekoši līdzekļi un finanses.
Sacensības parasti notiek kartingu trasēs vai arī sporta trasēs, kur ir pieejama arī offroad sekcija. Lielākā daļa supermoto trases sastāv no 50-75% asfalta, atlikušo daļu sastāda zemes posms. Grants posms parasti tiek veidots motokrosa stilā, ar tramplīniem, virāžām, apkārt saliktiem mīkstiem spilveniem, kas pasargā braucējus no traumām. Šis sporta veids ir ļoti fleksibls, trasi var uzbūvēt jebkur, kur ir kaut vai mazs asfalta posms un smilšu kalni. Supermoto sacensības ļoti veiksmīgi norisinās arī pilsētu centros, kur trase tiek veidota pa slēgtām pilsētas ielām.
Supermoto motocikli vienkāršā valodā runājot ir krosa/enduro motocikli ar šosejas riepām, slikiem. Parasti bez šosejas riepām motocikliem tiek veikti daudzi tehniskie uzlabojumi, bet ir iespēja arī braukt tikai uzliekot šosejas riteņus. Braucēji valkā kombinezonus, garus zābakus un krosa ķiveri. Ir arī iespējams braukt motokrosa ekipējumā. Lielākoties daudz kas ir aizgūts no motokrosa un abi sporta veidi ir savā starpā ļoti saistīti. Atšķirībā no citiem motosporta veidiem supermoto uzsvars vairāk tiek likts uz precīzu trajektoriju izbraukšanu un ātrums nav tik liels kā šosejas braukšanā. Ļoti lielas priekšrocības ir motokrosa braucējiem, kas zina pareizās trajektorijas un spēj tās ātri izbraukt.
Hropiņe
Hropiņe (cz) ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Kromeržīžas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1261. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Leonels Strumija
Leonels Strumija (es; dzimis ) ir Argentīnas futbolists, pussargs. Kopš 2020. gada spēlē FK RFS sastāvā.
Energolukss
SIA "Energolukss" (reģistrācijas Nr. 40003341342) ir uzņēmums, kas dibināts 1997. gada 12. maijā, Rīgā, Latvijā. Uzņēmuma sauklis ir "Droša enerģija", kas iezīmē uzņēmuma pamatnodarbošanos — piegādāt klientiem drošus garantētās un rezerves elektroapgādes risinājumus.
"Energolukss piegādā", uzstāda un apkalpo strāvas ģeneratorus, nepatrauktas barošanas iekārtas (UPS), plaša pielietojuma akumulatoru baterijas, reaktīvās jaudas kompensācijas iekārtas, frekvences pārveidotājus, ūdens sūkņus, elektroinstalācijas komponentes u.c. "Energolukss" piedāvā pilnu strāvas ģeneratoru nomas pakalpojumu. Uzņēmums nodarbojas ar dažāda veida elektrosadalņu ražošanu. 2018. gadā "Energolukss" ir paplašinājis savu darbības sfēru un tajā šobrīd ietilpst arī elektromobilitātes un saules enerģijas risinājumi.
Mājas lapa: https://www.energolukss.lv/
Haralds Biezais
Dzīvesgājums
Dzimis 1909. gada 10. jūlijā Lestenes pagasta Vecajās ūdensdzirnavās drēbnieka Jāņa Biezā un viņa sievas Anetes ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā ģimene devās bēgļu gaitās uz Vidzemes guberņu. 1917. gadā Biezais sāka mācīties Apes skolā, bet pēc Vidzemes vācu okupācijas un Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada jūnijā ar ģimeni atgriezās Lestenē, kur 1919. gadā turpināja mācības Džūkstes un Pienavas pagastskolā, tad Džūkstes otrās pakāpes pamatskolā (1921—1923), Tukuma vidusskolas reālajā nodaļā (1923—1927). 1927. gada rudenī viņš uzsāka studijas Latvijas Universitātes Dabaszinātņu fakultātes matemātikas nodaļā un apmeklēja LU Teoloģijas fakultātes un LU Filoloģijas un filozofijas fakultātes lekcijas. 1928. gadā Biezais pārgāja uz Teoloģijas fakultāti, 1930. gada Jāņos viņš noturēja savu pirmo sprediķi Lestenes baznīcā.
Pēc studiju beigām 1932. gada oktobrī viņu ordinēja par Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas Gramzdas draudzes mācītāju. 1934. gadā viņš apmeklēja Kārļa Gustava Junga lekcijas Cīrihes Universitātē un iesniedza LU zinātnisko darbu „Kultūras un reliģijas problēma R. Eukena filozofijā” teoloģijas kandidāta grāda iegūšanai. 1936. gadā viņš papildinājās Štrasburgas universitātē. 1939. gadā aizstāvēja teoloģijas doktora disertāciju "Biocentrisko un kristīgo ētisko pamatprincipu salīdzinājums un novērtējums", 1940. gada maijā nolasīja parauglekciju "Vai dogmati ir mūžīgi?" un sāka strādāt par LU privātdocentu. Pēc Latvijas okupācijas un aneksijas 1940. gada 22. augustā Biezo atlaida no amata un 1941. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Mežotnes pagastā. Vācu okupācijas laikā 1942. gada rudens semestrī Biezais apmeklēja LU Filoloģijas un filozofijas fakultātes filozofijas nodaļas profesora Teodora Celma lekcijas, 1943. gadā iznāca viņa grāmata "Kristiānisms laikmetu maiņās", Rīgas Universitātes Teoloģijas augstskolā Biezais lasīja lekcijas reliģijas filozofijā un ētikas vēsturē.
Otrā pasaules kara beigās Biezais ar bēgļu laivu kopā ar sievu un meitu 1944. gada oktobrī ieradās Gotlandē, 1945. gadā sāka strādāt par Upsālas Universitātes Sistemātiskās teoloģijas katedras asistentu un līdztekus tam turpināja filozofijas studijas šajā universitātē. 1948. gadā Biezais ieguva filozofijas kandidāta grādu, 1952. gadā filozofijas maģistra grādu, 1953. gadā filozofijas licenciāta grādu. Lai nopelnītu iztiku, no 1949. līdz 1953. gadam paralēli studijām Biezais strādāja par skolotāju vairākās Zviedrijas vidusskolās un ģimnāzijās. 1955. gadā viņš Upsālas Universitātē aizstāvēja filozofijas doktora grādu ar disertāciju "Seno latviešu galvenās dievietes" (Die Hauptgöttinnen der alten Letten) un viņu ievēlēja par Upsālas Universitātes Filozofijas fakultātes reliģiju vēstures docentu, 1958. gadā par ārkārtas profesoru un 1961. gadā par profesoru. 1961. gadā viņš publicēja grāmatu "Dieva tēls latviešu tautas reliģijā" (Die Gottesgestalt der lettischen Volksreligion), bet 1972. gadā grāmatu "Seno latviešu Debesu dievu ģimene" (Die himmlische Götterfamilie der alten Letten). Bija arī Obu akadēmijas profesors (1970—1977), lasīja lekcijas Turku Universitātes (1971—1972) un Bonnas Universitātes (1975—1976) studentiem. Bija enciklopēdijas "Reliģija pagātnē un tagadnē" (Die Religion in Geschichte und Gegenwart) līdzstrādnieks, Britu Enciklopēdijas izdevumos atrodami viņa raksti par baltu reliģijām. Pēc emeritēšanās 1980. gadā profesors Biezais nodevās atmiņu un apcerējumu rakstīšanai par 20. gadsimta Latvijas vēstures tēmām, publicēja sabiedrībā aktuālu tēmu iztirzājumus latviešu preses izdevumos. 1990. gadā Helsinku Universitāte viņam piešķīra goda doktora grādu. Mūža nogalē nāca klajā divi viņa pētījumi par Otrā pasaules kara vēsturi Latvijā: „Kurelieši – nacionālās pretestības liecinieki” un „Latvija kāškrusta varā. Sveši kungi – pašu ļaudis”.
Miris 1995. gada 18. maijā Tēbijā pie Stokholmas.
Darbi
Haralds Biezais publicēja ap 515 rakstu, tostarp vairāk nekā divdesmit monogrāfijas un rakstu krājumus galvenokārt par reliģiskām un folkloras, vēlāk par vēstures tēmām:
Bija arī rakstu krājumu "Meditācijas" (1962), "Ieskatītais un atzītais" (1963), "Latviešu kultūra laikmetu maiņā" (1966), "Ne ikkatrs, kas uz mani saka..." (1975) redaktors.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Pārgaujas novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Pārgaujas novadā.
Džeimss Dīns (filma)
Džeimss Dīns (en) ir 2001. gada ASV televīzijas biogrāfiskā filma, kas balstīta uz Treisija Letsa tāda paša nosaukuma lugu. Filmas režisors un viens no galveno lomu atveidotājiem ir Marks Ridels. Citas lomas atveido Džeimss Franko, Maikls Moriārtijs, Valentīna Servi, Enriko Kolantoni un Eimija Ridela. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā tiek parādīta aktiera Džeimsa Dīna stāsts no brīža, kad viņš vēl tikai nolēma, ka būs aktieris, līdz brīdim, kad Dīns kļuva par vienu no galvenajām filmu zvaigznēm 20. gadsimta 50. gados Holivudā.
Mikoriza
Mikoriza ( — 'sēņu'; rhiza — 'saknes') ir sēņu un augu simbiotiski–mutuāliskas attiecības, sēņu hifām kolonizējot auga saknes. Šajās attiecībās abi organismi gūst labumu. Sēne augam piegādā minerālvielas un ūdeni, savukārt, fotosintezējošs augs sēnei piegādā oglekli. Ja sēne veido simbiozi ar bezhlorofila augu, tad mikroorganisms izveido hifu tīklu ar autotrofu augu, no kura iegūst oglekli. Sēņu hifas, izveidojot fizisku barjeru ap sakni vai saknē, pasargā saimniekaugu no patogēnu un augsnes mikroorganismu uzbrukumiem. Tā kā hifām ir raksturīga galotnes augšana un to diametrs ir 1 līdz 10 μm, tad hifas var iespiesties šaurākajās augsnes porās un piegādāt ūdeni, tādējādi palīdzot augiem pārciest ilgstošu sausumperiodu. Mikorizas simbiozi atklāja poļu mikologs Francišeks Kamenskis (Franciszek Kamieński) 1881. gadā parastās lāčtauces saknēs. Savukārt, terminu "mikoriza" ieviesa vācu meža fitopatologs Alberts Franks (Albert Bernhard Frank) 1885. gadā. Pēc sēņu hifu un struktūru atrašanās vietas augu saknē izdala trīs mikorizas tipus: endotrofs, ektotrofs un ektoendotrofs. Bet septiņus - pēc mikorizu veidiem simbiozē ar augiem - arbuskulārā mikoriza, ektomikoriza, ektendomikoriza, erikoīdā mikoriza, monotropoīdā mikoriza, arbutoīdā mikoriza, orhideju mikoriza.
Ektomikoriza
Sēņu hifas aptinas ap sakni un izveido blīvu uzmavu. Saknes spurgaliņas atmirst un visas barības vielu piegādes funkcijas veic sēnes ārējās hifas, kas radiālā veidā izplešas substrātā. Hifu izveidotajai uzmavai ir uzkrājējfunkcija un tā atdala sakni no augsnes. Ārējās hifas augsnē un lapu nobirās izveido plašu micēliju tīklu, kas mineralizē organiskās nobiras. Hifas arī ieurbjas starp saknes mizas šūnām, izveidojot kompleksu starpšūnu sistēmu, kuru sauc par Hartiga tīklu. Hifas maz vai neieurbjas iekšā pašās šūnās. Dažiem augiem saknēs attīstās niecīgs Hartiga tīkls vai tā nav vispār. Sēņu hifas var saslēgt vairākus augus vienā hifu tīklā un pārvietot barības vielas no viena auga uz citu. Specifiskas baktērijas stimulē ektomikorizu izveidošanos skujkokiem, kuras sauc par mikorizācijas palīdzības baktērijām (no angļu valodas “mycorrhization helper bacteria”).
Ap sakni ektomikoriza veido dažādus morfotipus. Viens no tiem ir trifeles, kuras veidojas simbiozē ar lapu un skuju kokiem Eiropas dienviddaļā, Āzijā, Ziemeļamerikā un Ziemeļāfrikā. Trifeļu augļķermeņi attīstās augsnē. Vairākas Tuber sugas ir komerciāli svarīgas. Tuber melanosporum veido melnus augļķermeņus, savukārt, Tuber magnatum – baltus. Ir vēl citi sēņu veidi, tā saucamās, “viltus trifeles”, kas ārēji izskatās pēc ēdamajām trifelēm, bet vairāk tām nekā nav kopīga. Dažas no “viltus trifelēm” var būt pat indīgas.
Arbuskulārā mikoriza
Arbuskulārās mikorizas sēnes veido simbiozi gandrīz ar visiem planētas augu sugām no sūnu ģints (Bryophyta), paparžu ģints (Pteridophyta), segsēkļiem (Gymnospermae) un daļu no kailsēkļiem (Angiospermae).