cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tipveida dzīvojamā apbūve Rīgā
Staļina laika projekts
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
316. un 318. sērija (Hruščova laika projekts)
Pirmās šīs sērijas mājas tika būvētas Ņikitas Hruščova valdīšanas laikā, no kurienes arī ieguvušas hruščovkas nosaukumu. Būvētas no 1956. - 1964. gadam. Stāvu skaits Rīgā svārstās no 2 līdz 5 stāviem, kaut arī Grīvas dzīvojamā masīvā un Juglā var sastapt arī sešus stāvus augstas mājas ar mākslinieku darbnīcām. Sienu materiāls — silikātķieģelis. Mājas ir ar balkoniem, kā arī bez tiem. Dzīvokļi mazi, istabas caurstaigājamas. Izolētas istabas ir reti sastopamas, sanitārais mezgls kopīgs. Pamatā šīs mājas sastopamas: Juglā, Teikā, Purvciemā, Āgenskalnā, Iļģuciemā, Ķengaragā, Ziepniekkalnā, Grīvas dzīvojamajā masīvā, Botāniskā dārza rajonā.
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
Brežņeva laika projekts
No ārpuses šos namus nezinātājam grūti atšķirt no Hruščova laika būvēm — piecstāvu ķieģeļu mājas, daļai dzīvokļu ir balkoni. Lielākās atšķirības ir iekštelpu plānojumā. Daļai šī projekta māju ir lodžijas, ārsienas mēdz būt apmestas. Tās atrodas Ķengaragā, Purvciemā, Āgenskalnā, Teikā, Juglā.
Šīm sērijām ir uzlabots telpu plānojums, izolētas istabas, tualetes telpa no vannasistabas atdalīta ar sienu. Pietiekami laba skaņas izolācija, labāka siltumnoturība nekā paneļmājās, lielas palodzes. Pie trūkumiem jāpieskaita gan šaurās kāpnes, gan mazie gaiteņi, iespējamas nolietojušās komunikācijas.
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
464. sērija (Lietuviešu projekts)
Lietuviešu projekta pamatā ir Maskavā radīts 464. sērijas namu projekts (ru:Литовский проект), taču lietuvieši un pēc tam arī latvieši to bija uzlabojuši.
Šīs sērijas ēkas būvēja no 1960. gada sākuma (uzlabotā variantā no 1966. gada) un atšķirībā no citām, mazāk izplatītām sēriju ēkām, tās ir sastopamas gandrīz katrā Rīgas rajonā. Lietuviešu projektam raksturīgas piecstāvu lielpaneļu ēkas ar ģipšbetona starpsienām.
Tiek izšķirtas vecās un jaunās lietuviešu projekta ēkas. Atšķirība ir tā, ka vecajām lietuviešu projekta mājām ir balkoni, savukārt jaunajām — lodžijas. Plānojuma ziņā šo māju dzīvokļi ir kompakti, kas varētu likties par šauru. Dzīvokļu vidējās ekspluatācijas izmaksas ir salīdzinoši zemākas, salīdzinot ar citiem apbūves projektiem. Galvenokārt minētās sērijas ēkas atrodas Iļģuciemā, Purvciemā, Āgenskalnā, Imantā, Dzirciemā, Bolderājā, Ziepniekkalnā, Vecmīlgrāvī, Sarkandaugavā, Ķengaragā, kā arī Juglā, Mežciemā un Botāniskā dārza rajonā.
Negatīvie faktori:
467. sērija
Šīs sērijas ēkas Rīgā būvēja 1970. — 1980. gados un tās ir radniecīgas 602. sērijas ēkām. Abas konstrukcijas un plānojuma ziņā būtiski neatšķiras — ja neņem vērā, ka 467. sērija ir nedaudz jaunāka un tās ēku fasāde ir mazliet citādāka. Atšķirībā no citām paneļu mājām 467. sērijas 9 stāvu lielpaneļu ēku ārsienas var būt dekorētas ar krāsainām flīzēm vai apmestas ar akmens šķembām. Salīdzinot ar 602. sēriju, šīm ēkām ir lodžijas. Galvenokārt minētās sērijas ēkas atrodas: Krasta masīvā, Purvciemā, Pļavniekos, Imantā, Ķengaragā kā arī Iļģuciemā.
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
103. sērija
Mājas ir būvētas no silikāta vai caurumotajiem māla ķieģeļiem un gāzbetona vai keramzītbetona paneļiem — nesošās sienas ir ķieģeļu, kas nodrošina labāku siltumizolāciju, savukārt pārējās sienas ir paneļu, kas pieļauj mājokļa pārprojektēšanu. Šīm ēkām parasti ir pieci dzīvojamie stāvi, pagrabstāvs un bēniņu stāvs (reizēm sastopamas ēkas bez bēniņiem). Starpstāvu pārsegumiem izmantoti dobjie dzelzsbetona paneļi. Bēniņu pārseguma termiskās pretestības palielināšanai parasti izmantotas fibrolīta plāksnes. 103. sērijas ēkām parasti ir savietotais jeb plakanais jumts ar iekšējo ūdens novadīšanas sistēmu. Oriģinālie logi — dubultais stiklojums ar savietotiem koka vērtņu rāmjiem. Sērijas ēku norobežojošo konstrukciju siltumtehniskie parametri neatbilst mūsdienu prasībām, kas noteiktas Latvijas būvnormatīvā LBN 002-01 "Ēku norobežojošo konstrukciju siltumtehnika".
Šīs sērijas ēkas pārsvarā ir piecstāvu, bet ir atsevišķi izņēmumi pilsētas centrā, kur atrodas arī septiņu un astoņu stāvu mājas. Galvenokārt minētās sērijas mājas atrodas: Teikā, Dārzciemā, Bolderājā, Purvciemā un Daugavgrīvā, bet ir arī citos Rīgas mikrorajonos.
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
104. sērija
Šīs sērijas ēkas sāka būvēt 1970. gadu sākumā un, atšķirībā no citu sēriju mājām, tās neveido vienādus mikrorajonus, bet gan izvietotas starp citu sēriju ēkām. Ir sastopamas šīs sērijas 9, 12 un 16 stāvu ēkas. Ēku arhitekti ir L. Plakane, L. Ose, R. Janušāne, M. Hnočš, M. Žagare. Būvinženieri G. Latsis, V. Egorovs. Ēkas projektēja dizaina institūts "Latgiprostroy" (krievu: Латгипрострой'''). '''
Mājas ārējās sienas būvētas no lentveida gāzbetona paneļiem, bet iekšējās nesošās sienas veidotas no dzelzsbetona paneļiem.
104. sērijas dzīvokļiem ir funkcionāls, ērts plānojums — guļamistabām blakus atrodas sanitārie mezgli, savukārt viesistabai blakus ir virtuve. Šīm ēkām raksturīgas lielas lodžijas, kas parasti ir visas telpas garumā un, ko aizstiklojot, var izveidot vasaras verandu. Šīs sērijas ēkas tika celtas, sākot no pieciem stāviem un vairāk. Atkarībā no projekta vienistabas dzīvoklis ir 33—43 m² plašs, bet 2 un 3 istabu dzīvokļi atbilstoši 57 m² un 69 m² lieli. 104. sērijas ēkas ir sastopamas gandrīz visos Rīgas mikrorajonos.
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
Mazģimeņu projekts
Vienistabas 5, 9 un 12 (13) stāvu ēkas. 5 un 9 stāvus augstās ēkas celtas no paneļiem, bet ēkas, kur ir 12 stāvu — no paneļiem un ķieģeļiem. Raksturīgi, ka piecstāvu mājām ir viena kāpņutelpa, kur vienā stāvā ir 20 dzīvokļi un gaitenis stiepjas visas ēkas garumā. Deviņstāvu mājās vienā stāvā ir tikai 7 dzīvokļi, kas nodalīti divos atsevišķos gaiteņos, kā arī lifts, 12 stāvu namos ir 9 dzīvokļi stāvā, sadalīti pa diviem koridoriem (12. stāvā 3 dzīvokļi) un divi lifti, no kuriem viens ir kravas lifts. Lielākās daļas mazģimeņu projekta ēku plānojumā izmantotas 104. un 119. sērijas ēku variācijas. Visos dzīvokļos ir apvienota vannasistaba un tualete. Dzīvokļiem ir lodžijas. Mazģimeņu projekti galvenokārt celti Pļavniekos, Purvciemā, Ziepniekkalnā, Ķengaragā, Āgenskalnā un Juglā.
Kopumā Rīgā ir 20 Mazģimeņu projekta 13 stāvu ēkas. To arhitektoniskais augstums ir 39,8 metri un tās atrodas Ķengaragā (13 ēkas) un Juglā (7 ēkas) un tika būvētas laika posmā no 1968. līdz 1985. gadam. Ēkas tika būvētas no divu veidu ķieģeļiem — dzelteno ķieģeļu ēku galvaspilsētā ir 12, bet sarkano ķieģeļu — 8 ēkas.
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
Čehu projekts
12 stāvu 71 dzīvokļa dzīvojamā ēka ar šķērsvirziena nesošajām ķieģeļu sienā, jeb tautā dēvēta par Čehu projektu (sērijas kods: 12LGK ru) ir 1970. gados būvētas 12 stāvu ēkas ar lodžijām. Tās ir būvētas no ķieģeļiem, bet starpsienām un pārsegumiem tika izmantoti dzelzsbetona paneļi. Projektu pasūtīja Baltijas dzelzsceļa pārvalde, izstrādāja institūts Pilsētprojekts (ru) un projekts tika apstiprināts ieviešanai 1968. gada 28. decembrī.
Ēkas jumta augstums ir 36,61 metrs, bet kopējais arhitektoniskais augstums ar kāpņu telpas izvirzījumu ir 38,43 metri, rēkinot no pirmā stāva grīdas līmeņa. Ēkā ir 71 dzīvoklis — 24 vienistabu, 34 divistabu un 13 trīsistabu dzīvokļi. Vienistabas dzīvokļa dzīvojamā platība ir 20,03 m² bet kopējā platība 34,25 m². Divistabu dzīvokļa platība ir attiecīgi 28,17 m² un 44,33 m², bet trīsistabu dzīvokļa platība 50,06 m² un 66,94 m².
Virtuve ir salīdzinoši plaša (8—12m²). Istabas parasti ir izolētas. Šīs ēkas nelielās grupās, vai kā atsevišķas ēkas, ir sastopamas vairākās Rīgas apkaimēs, tomēr lielais vairums atrodas Ķengaragā, Iļģuciemā, Juglā un Imantā. Čehu projekta ēkas var sajaukt ar Mazģimeņu projekta 13 stāvu ēkām, jo tām ir līdzīga forma, konstrukcija un augstums. Atšķirība ir tajā, ka Čehu projekta ēkas ir relatīvi slaidākas, pārsvarā ir būvētas no sarkanajiem ķieģeļiem un ēkas fasādē ir gan lodžijas, gan logu ailes, savukārt Mazģimeņu projekta ēkas ir masīvākas, celtas galvenokārt no dzeltenajiem ķieģeļiem (ir sastopams arī izpildījums no sarkanajiem ķieģeļiem), uz jumta ir izvietots izteikts trīspadsmitais — tehniskais stāvs un visu ēkas fasādi nosedz lodžijas. Turklāt Mazģimeņu projekta, līdzīgi kā cita stāvu skaita ēkās, ir sastopami tikai vienistabu dzīvokļi.
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
Gaigalas
Gaigalas jeb niras, gaigalu ģints (Bucephala) ir viena no pīļu dzimtas (Anatidae) ģintīm, kas pieder gauru apakšdzimtai (Merginae). Gaigalu ģintī ir 3 mūsdienās dzīvojošas sugas.
Gaigalas ir maza auguma ziemeļu puslodes ūdensputni, kas ligzdo koku dobumos. Tās ir sastopamas Eirāzijā un Ziemeļamerikā. To dzīves veids ir līdzīgs nirpīlēm, jo, lai barotos, tās ienirst dziļi zem ūdens. Visām sugām ir melnbalts apspalvojums. Gaigalas tāpat kā gauras barojas ar zivīm, vēžveidīgajiem un citiem nelieliem ūdens dzīvniekiem.
Tipveida dzīvojamā apbūve Rīgā
602. sērija
Visbiežāk sastopamā tipveida māja Rīgā. 602. sērijas mājas ir deviņstāvu lielpaneļu ēkas (ir sastopamas arī 6 stāvu), kuru nesošās konstrukcijas veido keramzītbetona sienu paneļi un dzelzsbetona pārseguma plātnes (sērijas kods: ru, (ru:1ЛГ-602)). Sanmezgls atsevišķs, ir lodžija, samērā liela virtuve. Būvētas no 1970. gadu vidus līdz 1980. gadu sākumam, kad to būvniecību nomainīja 119. sērijas ēkas.
Šis projekts ir būvēts vairākos variantos, arī ar divstāvīgiem dzīvokļiem Mežciemā. Galvenokārt atrodas: Purvciemā, Mežciemā, Imantā, Pļavniekos, Ziepniekkalnā, Vecmīlgrāvī un Iļģuciemā. Pirmo māju 1967. gadā montēja Dzelzavas un Vaidavas ielas stūrī.
Gaigalas
Gaigalas Latvijā
Latvijā ir sastopama viena gaigalu ģints suga - gaigala (Bucephala clangula). Tā ir parasta caurceļotāja visā teritorijā. To bieži var novērot, ziemojot jūrā un neaizsalušajos piejūras ezeros. Gaigala arī diezgan bieži ligzdo Latvijas iekšzemē dažādu ūdenstilpju krastos. Vasaras beigās jūrā reizēm koncentrējas lieli spalvmetēju bari.
Tipveida dzīvojamā apbūve Rīgā
602. sērija
Pozitīvie faktori:
Pulkstenis (zvaigznājs)
Pulkstenis ir mazs dienvidu puslodes zvaigznājs, kuru izveidoja Nikolā Lakals. Sākumā Lakals zvaigznāju sauca par pulksteni ar svārstu, jo zvaigznāju tā nosauca godinot Kristianu Heigensu — pulksteņa ar svārstu izgudrotāju.
Tipveida dzīvojamā apbūve Rīgā
602. sērija
Negatīvie faktori:
119. sērija
Šīs sērijas ēkas sāka būvēt 1980. gadu sākumā un tās atrodamas visos Rīgas jaunajos mikrorajonos. Šīs sērijas ēkas tika pilnībā projektētas Latvijā. Pirmā 119. sērijas ēka tika pabeigta 1980. gadā Vaidelotes ielā 11. Ir sastopamas 5—9 stāvu ēkas, kā arī atsevišķos gadījumos 10 stāvu ēkas. Savu popularitāti 119. sērija ir iemantojusi ar veiksmīgo plānojumu un plašajām telpām, kā arī iespēju veikt vērienīgu dzīvokļa pārbūvi, nebaidoties nojaukt starpsienas. Ēku arhitekti ir L. Plakane, L. Ose, M. Hnočš, M. Žagare, L. Dorofējeva. Būvinženieri G. Latsis, V. Egorovs, V. Špagina, A. Lipinijs. Ēkas projektēja dizaina institūts "Latgiprostroy" (krievu: Латгипрострой).
119. sērija ir vienīgā padomju laiku dzīvokļu sērija Latvijā, kuru, kaut ar nelielām modifikācijām, turpina būvēt arī mūsdienās. 119. sērija tiek uzskatīta par vismodernāko paneļēku pārstāvi, dzīvokļu platības tajā pārsniedza Padomju Savienībā noteikto dzīvokļu platību normatīvu (SNIP) par 15%, atļauju būvēt tik plašus dzīvokļus panāca smagu pārrunu ceļā ar Vissavienības institūtiem.
Pozitīvie faktori:
Negatīvie faktori:
Franču projekts (Monolīta ēka)
Franču projekts ir 16 līdz 18 stāvus augstas ēkas no monolītā dzelzsbetona. Rīgā tādas ir četras, no kurām pilnībā pēc oriģinālā plāna pabeigtas tikai trīs. Nosaukums cēlies no tā, ka ieveidnis tika pasūtīts Francijā un mājas tika būvētas pa stāviem, lejot ieveidņos betonu. Šī projekta ēkas ir uzceltas Dārzciemā (Ilūkstes ielās) un Purvciemā (Madonas un Dzelzavas ielā). Nedaudz citādāka tipa ēkas ir uzbūvētas Pļavniekos (kopumā četras ēkas Lubānas, J.Vācieša un A.Saharova ielā), kuras arī tiek piedēvētas šim projektam.
Specprojekts
Netipisks projekts, kurš izmantots 5, 7 un 9 stāvu māju celtniecībā. Ir lodžijas. Parasti istabas ir izolētas.
Ļeņingradas projekts
Dzīvokļi atrodas 5 stāvu ķieģeļu mājās. Visas istabas ir izolētas. Visos dzīvokļos atrodas balkons.
Vācu projekts
Specprojekta paveids ar netipisku dzīvokļu plānu.
Ekspluatācijas termiņi
Uzskatīts, ka daudzām PSRS tipveida dzīvojamām ēkām kalpošanas termiņš ir aptuveni 60 līdz 70 gadi, kas daļai ēku Rīgā drīz būs pienācis un līdz ar to strukturālās problēmas kas radīsies no ēku nolietojuma to konstrukcijās notiks arvien biežāk.
Pašlaik, visplašāk tikušas skartas 464. sēriju ēkās, un ir vairāki gadījumi, kad jumta paneļi noslīd no U veida balstījuma vidus daļā, jumta stāvā. Piemēri, 2014. gadā Druvienas ielā 21, Mežciemā un Stūrmaņu ielā 5, Bolderājā 2022. gadā.
1912. gada vasaras olimpiskās spēles
Stokholmas olimpiskajās spēlēs piedalījās 28 valstis, kuras pārstāvēja 2407 sportisti. Kopumā tika sadalīti 102 medaļu komplekti 14 sporta veidos. Pirmoreiz olimpiskajās spēlēs startēja Latvijas sportisti (šoreiz Krievijas Impērijas sastāvā), Haralds Blaus izcīnīja bronzas medaļu māla baložu šaušanā, bet Jozefs Šomakers bronzas medaļu burātāju komandas sastāvā.
Baltijas provinču sportisti
Krievijas Impērijas komandā piedalījās 31 sportists no Kurzemes guberņas un Vidzemes guberņas latviešu daļas (Aleksandrs Miezītis, Aleksandrs Upmals, Alfrēds Alslēbens, Alfrēds Ruks, Andrejs Apsītis, Andrejs Kapmals, Andrejs Krūkliņš, Arnolds Indriksons, Arvīds Ozols-Bernē, Augusts Kepke, Dāvids Veiss, Edgars Rihters, Ēriks Vanags, Frīdrihs Bošs, Haralds Blaus, Haralds Hāns, Herberts Baumanis, Herberts fon Kūlbergs, Jānis Līvens, Jānis Polis, Jānis Prātnieks, Jēkabs Bukse, Kārlis Kepke, Leopolds Lēvenšteins, Nikolajs Fārnasts, Nikolajs Rasso, Nikolajs Švedrēvics, Rūdolfs Vītols). No Igaunijas guberņas un Vidzemes guberņas igauņu daļas piedalījās 12 sportisti (Martins Kleins, Augusts Kippasto, Oskars Kaplurs, Augusts Pikkers, Georgs Baumans, Elmars Reimans, Johans Martins, Eduards Hermans, Karls Lukks, Marts Kuusiks, Oskars Vilkmans un Feofans Lebedevs).
Valdis Birkavs
Valdis Birkavs (dzimis ) ir latviešu politiķis, juridisko zinātņu doktors. Latvijas juristu biedrības dibinātājs un tās pirmais prezidents.
Biogrāfija
Valdis Birkavs dzimis Rīgā, mācījies Rīgas 47. vidusskolā (absolvējis 1957. gadā), industriālajā politehnikumā (1961. gadā ieguvis kvalifikāciju tehniķis tehnologs). 1969. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitāti ar jurista diplomu. 1978. gadā aizstāvējis disertāciju kriminoloģijā un ieguvis juridisko zinātņu kandidāta grādu, 1993. gadā ieguvis juridisko zinātņu doktora grādu.
1990. gadā kā Latvijas Tautas frontes pārstāvis ievēlēts Augstākajā Padomē, bet 1993. gadā kļuva par vienu no Latvijas Ceļa dibinātājiem. 1993. gada vasarā partija uzvarēja 5. Saeimas vēlēšanās un Birkavs kļuva par Latvijas Ministru prezidentu. Pēc Birkava valdības izjukšanas 1994. gada vasarā, Valdis Birkavs kļuva par Ārlietu ministru, šajā amatā paliekot 5 gadus piecu dažādu valdību sastāvā, atkāpjoties no amata 1999. gadā.
1999. gada jūnijā Valsts prezidenta vēlēšanās Birkavs bija Latvijas Ceļa kandidāts un ieguva 2. vietu, par prezidentu kļūstot Vairai Vīķei-Freibergai. Pēc tam viņš kļuva par Tieslietu ministru A. Šķēles trešajā kabinetā, šajā amatā esot līdz 2000. gadam.
Patlaban vada starptautiskās programmatūras autortiesību aizsardzības organizācijas Business Software Alliance Latvijas pārstāvniecību.
1999. gadā izvēlēts par Eiropas Gada cilvēku Latvijā. 2000. gadā apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
2009. gada decembrī parādu dēļ par vairāku miljonu latu vērtu kredītu, kas ņemts četru zemes īpašumu iegādei Latgalē, tika arestēti V. Birkava bankas konti.
Privātā dzīve
Valdis Birkavs bija precējies ar juristi Ainu Birkavu, pārim ir dēls.
Šobrid viņa dzīvesbiedre ir žurnāliste Marina Dianova.
Sekstants (zvaigznājs)
Sekstants ir neliels, blāvs tuvu debess ekvatoram esošs zvaigznājs. Šo zvaigznāju 17. gadsimtā ieviesa Jans Hevēlijs par godu savam sekstantam, kas 1679. gadā sadega ugunsgrēka laikā Hevēlija observatorijā. Sekstanta zvaigznājā ir 34 ar neapbruņotu aci redzamas zvaigznes, spožākā no tām ir Sekstanta Alfa — tās redzamais spožums ir tikai 4,49. Nevienai no Sekstanta zvaigznēm nav sava vārda.
Rihards Zednīks
Rihards Zednīks (dzimis Banska Bistricā) ir bijušais slovāku hokejists, labās malas uzbrucējs, Slovākijas hokeja izlases dalībnieks. Profesionāļa karjeras gaitā Zednīks aizvadīja 745 spēles Nacionālajā hokeja līgā.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Zednīks uzsāka 1995—96 sezonā, kad aizvadīja savu pirmo maču Vašingtonas "Capitals" rindās, kurš viņu, ar kopējo 249. numuru, draftēja 1994. gada NHL draftā. "Capitals" rindās Zednīks spēlēja līdz pat 2000—01 sezonai, kad tika aizmainīts uz Monreālas "Canadiens". 2004-05 NHL sezonas lokauta laikā Rihards spēlēja Slovākijas Ekstralīgas kluba HKm Zvolen rindās, bet 2005—06 sezonā turpināja savu karjeru Monreālā. 2006—07 sezonā Zednīks spēlēja uzreiz divos NHL klubos — Ņujorkas "Islanders", kā arī Vašingtonas "Capitals", bet vēl nākamās divas sezonas — "Panthers" rindās. 2008. gada februārī kādas spēles laikā Zednīka komandas biedrs Olli Jokinens ar savu slidu nejauši pārgrieza vienu no Riharda artērijām, kā dēļ Zednīks izlaida atlikušo sezonas daļu un, kad atgriezās uz ledus, izmantoja kakla sargu.
2009.—10. sezonu Zednīks aizvadīja KHL klubā Jaroslavļas "Lokomotiv". 2010.—11. gada sezonu iesāka Slovākijas Ekstralīgas klubā HK Banska Bistrica, taču tad pievienojās Zviedrijas Elitsērijas vienībai Stokholmas AIK. 2011. gadā Zednīks noslēdza profesionālā spēlētāja karjeru
Slovākijas izlases rindās Zednīks spēlējis četros Pasaules čempionātos, 2003. gadā izcīnot bronzas medaļu, divās Pasaules kausa izcīņās, kā arī 2006. un 2010. gada olimpiskajās spēlēs.
Form-Z
form•Z ir datorizētās projektēšanas (CAD) rīks, kuru izstrādājis AutoDesSys. Tā galvenokārt paredzēta dažādu nozaru pārstāvjiem, kuriem ir nepieciešams darboties ar 3D telpām un formām, izmantojot 3D modelēšanu, rasēšanu, animēšanu un renderēšanu.
Vispārīgi
Programmatūra tika izstrādāta 1989. gadā. Un ir kļuvusi par svarīgu digitālu rīku arhitektiem un līdzīgu nozaru pārstāvjiem, lai pētītu 3D objektus. It īpaši projektējot telpas, kurām ir sarežģītas formas un saliktas izliektas virsmas, kas stingri neievēro Dekarta koordinātu sistēmas principus un nevar tikt izzīmētas ar tradicionālajām CAD programmām.
form•Z ir godalgota universālas lietošanas ķermeņu un virsmu modelēšanas programma ar plašu klāstu 2D/3D formu manipulēšanas un veidošanas iespējām, kuras no tām liela daļa ir unikālas. Tas ir efektīvs modelēšanas rīks arhitektiem, ainavu arhitektiem, pilsētplānotājiem, inženieriem, animatoriem, ilustratoriem un filmu veidotājiem, interjera dizaineriem un citiem līdzīgu nozaru pārstāvjiem. Animējot un automātiski izveidojot, tā atvieglo projektu attīstību un īstenošanu no koncepcijas līdz pat gatavām detalizētām struktūrām. form•Z atbalsta Windows operētājsistēma tāpat arī Macintosh datori. Papildus angļu valodai programma ir pieejama arī vācu, itāļu, spāņu, franču, grieķu, korejiešu un japāņu valodā.
Modelēšana
form•Z programma ļauj veidot trīs vai divās dimensijās, izmantojot ciparu vai interaktīvās grafikas ievadi, veidojot vai nu līniju, vai nu vienmērīgi izēnotus zīmējumus (OpenGL); to vidū – rasējumus, modeļus, renderētus attēlus un animācijas platformas. Turklāt form•Z modelēšana atbalsta metodes 3D pārveidošanai un metamorfēšanai un ļauj radīt gan animētas skata vizualizācijas, gan 3D formas notveršanu, kad tā pārveidojas no vienas citā. Tādējādi form•Z ievieš modelēšanas metodes, kas ļauj pētīt 3D formas ārpus tradicionālās CAD izpratnes.
Daži modelēšanas rīki
Galvenās modelēšanas funkcijas ietver:
Speciālie rīki
Tehniskās izejas orientēta modelēšana ļauj lietotājiem veikt veidošanu ar dubultu CAD precizitāti pilnai strukturas detalizācijai, veidojot 3D vizualizācijas, 2D konstrukciju rasējumus, sagatavojot 3D drukāšanai, ātrajai prototipēšanai un automatizētai frēzēšanai, un piedāvā informāciju kopsavilkumu par izmantotajiem materiāliem, un būvniecības dokumentu izklājlapu atbalstu.
Animācija
form•Z piedāvā viengabalainu integrētu animāciju vidi, kurā objekti, gaismas, kameras un virsmu stili (krāsas) var tikt animēti un transformēti laikā. Animācijas iespējas ir objektorientētas un tiek lietotas kā modelēšanas opcijas, kuras turklāt atbalsta animētu vizualizāciju veidošanu, dinamisko modelēšanu un tādu formu veidošana, kas pārsniedz parastu modelēšanas rīku iespējas, tādējādi piedāvājot efektīvu līdzekli dizaina formu pētīšanai un veidošanai.
Renderēšana
RenderZone Plus nodrošina fotoreālistisku renderēšanu ar globālo izgaismošanu un dažādām citām datorgrafikas mākslinieciskajām metodēm (raytrace, ambient occlusion), lai veidotu progresīvas gaismošanas un ēnošanas efektu simulācijas un renderēšanas tehnikas, kas rezultātā ļauj iegūt ļoti reālistiskus attēlus. Tas tāpēc, ka skata izgaismošanā tiek ņemti vērā precīza gaismas izkliedēšanās telpā. Galvenās renderēšanas funkcijas ir daudzie gaismas tipi: attālinātais(saules gaisma), koniskais, punktveida, projicējošā, laukuma, līnijas, vides un atmosfēras. Vides un atmosfēras gaismas, kas tiek uzskatītas par sarežģītiem gaismas tipiem, ir īpaši pielāgotas globālajai izgaismošanai. Pārējie gaismas tipi rada maigas (mapping) vai asas (raytrace) ēnas. Tekstūras var tikt faktūrkartētas uz objektu virsmām lietojot 6 dažādas kartēšanas metodes, proti, plakano, kubisko, cilindrisko, sfērisko, parametrisko un UV koordināšu. Dažādus attēlus var pievienot citām virsmām, radot dažādus renderēšanas efektus, piemēram, etiķetes uz objektiem, grafiti uz sienas, daļēji atspoguļojošas virsmas un tā tālāk. Padarot attēlu mākslinieciskāku, izmanto dažādas ēnošanas metodes virsmu renderēšanai. Virsmas stils tiek definēts ar četriem ēnošanas līmeņiem - krāsu, atspīdumu, caurspīdīgumu un raupjuma efektu. Tie var tikt izmantoti katrs atsevišķi vai dažādās kombinācijās. Ir iekļautas bibliotēkas, kuru saturu viegli var paplašināt un izmainīt, ar daudziem iepriekš definētiem materiāliem. Programma nodrošina arī skiču renderēšanas režīmu, kas rada attēlus, kas it kā būtu izpildīti eļļas gleznošanas, akvareļu vai zīmuļu tehnikā.
Aleksejs Morozovs
Aleksejs Morozovs (ru; dzimis Maskavā) ir bijušais krievu hokejists, labās malas uzbrucējs, ilggadējs Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Izlases rindās kļuvis par divkārtēju Pasaules čempionu, kā arī izcīnījis sudraba medaļas 1998. gada olimpiskajās spēlēs.
Form-Z
Maxwell Render™ spraudnis
Maxwell Render™ ir renderēšanas programma, kuras pamatā ir reālas gaismas fizikas matemātiski vienādojumi. Tas nozīmē, ka visi elementi (gaismas izstarotāji, materiāli un kameras) ir iegūti no fiziski precīza modeļa. Tā aprēķina gaismu katram attēla pikselim, kā rezultātā iegūst korektu izgaismojumu, kā tas būtu reālajā pasaulē. Maxwell Render™ spraudnis ļauj piešķirt tā materiālus form•Z objektiem. Kad materiāls objektam ir noteikts, tad programma pārsūta ainā esošos objektus, gaismas un skata parametrus renderēšanai.
Aleksejs Morozovs
Karjeras lielāko daļu Morozovs aizvadīja Maskavas "Krylia Sovetov", Pitsburgas "Penguins" un Kazaņas "Ak Bars" rindās. Morozovs bija ilggadējs "Ak Bars" kapteinis, kopā ar komandu izcīnot divus Gagarina kausa titulus. NHL 451 spēlē atzīmējies ar 219 rezultativitātes punktiem.
Pēc karjeras beigām 2015. gadā kļuva par Krievijas Jaunatnes hokeja līgas izpilddirektoru un tika ievēlēts Kontinentālās hokeja līgas valdē. 2020. gada februārī tika ievēlēts par jauno Kontinentālās hokeja līgas prezidentu.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Morozovs uzsāka 1993. gadā, kad spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Maskavas "Krilia Sovetov". 1995. gadā viņu draftēja NHL - viņu ar kopējo 24. numuru izvēlējās Pitsburgas "Penguins", bet pats Morozovs palika Krievijā, spēlējot "Krilia Sovetov". Uz "Penguins" vienību Morozovs devās vienīgi 1998. gadā, komandas sastāvā aizvadot astoņas sezonas, kopā 451 spēlē atzīmējoties ar 219 rezultativitātes punktiem.
2004. gada vasarā Morozovs pievienojās "Ak Bars" rindām, jau 2005.—06. sezonā kļūstot par Superlīgas čempionu. 2008.—09. sezonā viņš bija trešais rezultatīvākais KHL spēlētājs, viņš tika atzīts par izslēgšanas kārtas vērtīgāko spēlētāju. Gagarina kausa finālā viņa pārstāvēta "Ak Bars" ar 4—3 pārspēja Jaroslavļas "Lokomotiv", kļūstot par pirmo kausa ieguvēju. Nākamajā sezonā "Ak Bars" izdevās izcīnīt jau otro titulu pēc kārtas. Morozovs spēlēja arī 2009. un 2010. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēlē. Pēc 2012.—13. gada sezonas izskaņas pievienojās Maskavas CSKA rindām, tās sastāvā gūstot 23 punktus 38 spēlēs. 2014. gada augustā Morozovs paziņoja par karjeras beigšanu.
Krievijas hokeja izlases rindās sešos Pasaules čempionātos, kļūstot par divkārtējo Pasaules čempionu, kā arī 1998. gada Olimpiskajās spēlēs, izcīnot olimpisko sudraba medaļu. 2007. gada Pasaules čempionātu Maskavā viņš noslēdza ar visvairāk gūtajiem vārtiem. Viņš tika atzīts arī par turnīra labāko uzbrucēju.
Zond-2
Zond-2 jeb 3MV-4 № 2 bija PSRS starpplanētu zonde, kuras sākotnējais uzdevums bija Marsa pārlidojums. Sakari ar to zaudēti 1965. gada maijā, pirms planētas sasniegšanas.
Kosmiskajā aparātā bija uzstādīta fototelevīzijas kamera, ar kuru bija paredzēts iegūt Marsa attēlus. Kameras sistēmā bija iebūvēti arī divi ultravioletie spektrometri, kā arī infrasarkanais spektrometrs. Zondē bija iebūvēti seši pulsējošie plazmas dzinēji orientācijas kontroles sistēmai. To izmantošana kosmiskajā aparātā bija pirmoreiz. Šī sistēma tika izmēģināta 70 minūtes.
3MV-4 № 2 tika palaista 13:12 UTC ar nesējraķeti Molnija no Baikonuras kosmodroma. Pēc atdalīšanās no pēdējās pakāpes kosmiskajam aparātam tika izvērstas antenas un saules baterijas. Viens panelis neatvērās pilnībā, tādēļ zonde saņēma tikai pusi no plānotās elektroenerģijas. Bija skaidrs, ka zonde nevarēs pilnībā izpildīt plānotos uzdevumus, tāpēc oficiāli netika atklāts kosmiskā aparāta lidojuma mērķis (zondei būtu dots nosaukums Mars-2), bet nosaukts par Zond-2.
Pēc vairāku dinamisku manipulāciju veikšanas, 15. decembrī izdevās atvērt saules bateriju paneli. Pilnīga zondes sistēmu darba spēja netika atjaunota, jo aparatūra ilgstoši bija darbojusies ar pazeminātu spriegumu.
Eiropas lielākās salas
Šeit uzskaitītas Eiropas salas, kuru platība pārsniedz 1000 km2. 37. vietā ir Hījumā sala kā nākamā sala, kuras platība ir mazāka par 1000 km2.
Aivars Endziņš
Aivars Endziņš (dzimis Rīgā) ir latviešu jurists un politiskais darbinieks.
Biogrāfija
1968. gadā viņš ieguva jurista izglītību Latvijas Universitātē, 1977. gadā M. Lomonosova Maskavas Valsts universitātē juridisko zinātņu kandidāta grādu, bet 1997. gadā — tiesību doktora zinātnisko grādu. Strādājis par pasniedzēju LVU, LU, vēlāk Biznesa augstskolā "Turība".
No 1963. līdz 1990. gadam Endziņš bija LKP biedrs, tad kļuva par Latvijas Tautas frontes pārstāvi, bija AP deputāts no Rīgas un Likumdošanas jautājumu komisijas priekšsēdētājs. piedalījās LNKP un LDDP, bet 1993. gadā kļuva par Latvijas Ceļa biedru. Augstākās Padomes deputāts, vēlāk arī Piektās (Juridiskās komisijas priekšsēdētājs) un Sestās Saeimas deputāts no "Latvijas Ceļa". 1996. gadā apstiprināts Satversmes tiesas tiesneša amatā, tādēļ nolika deputāta mandātu. 2000. gadā kļuva par Satversmes tiesas priekšsēdētāju, šajā amatā paliekot līdz 2007. gadam.
2015. gada septembrī Valsts prezidents Raimonds Vējonis iecēla Endziņu par prezidenta paspārnē esošās Tiesiskās vides pilnveides komisijas priekšsēdētāju. Šo amatu Endziņš ieņem joprojām, paralēli profesora darbam biznesa augstskolā "Turība".
Bruno Mars
Bruno Mars, īstajā vārdā Pīters Džīns Ernandess (en), (dzimis 1985. gada 8. oktobrī) ir amerikāņu mūziķis no Havaju salām. Pirms Bruno Mars uzsāka veiksmīgu solo karjeru, viņš bija pazīstams kā daļa no producentu trio The Smeezingtons, darbojās kā dziesmu autors un producents un palīdzējis radīt hitus tādām popzvaigznēm kā Flo Rida, Sugababes, K'naan un Džastinu Bīberu. Viens no viņa lielākajiem sasniegumiem bija Flo Rida starptautiskais grāvējs Right Round.
Biogrāfija
Kā dziedātājs Bruno Mars kļuva atpazīstams pēc piedalīšanās B.o.B hitā Nothin' On You un Travie McCoy solo debijas singlā Billionaire. Drīz pēc šīm dziesmām sekoja arī viņa paša debijas singls Just The Way You Are, kas guva milzīgus panākumus gan Amerikā, gan Lielbritānijā un iekaroja arī citu pasaules valstu topus. Minētā dziesma ir iekļauta Bruno Mars pirmajā studijas albumā Doo-Wops & Hooligans, kas klajā nāca 2010. gada oktobra sākumā. Kā Nothin' On You un Cee Lo Green dziesmas F**k You (Forget You), Bruno Mars tika nominēts Grammy balvai. Kopumā viņš tika izvirzīts septiņām Grammy nominācijām (saņēma kā labākā vīriešu popmūzikas vokāla snieguma par dziesmu Just The Way You Are), kā arī Britu mūzikas balvai un NAACP Image Awards.
Bruno Mars kļuvis par vienīgo vīriešu kārtas izpildītāju pēdējo 13 gadu laikā, kam izdevies sasniegt ASV singlu topa virsotni ar pirmajiem diviem singliem — Just The Way You Are un Grenade. Žurnāls Rolling Stone Bruno Mara debijas albumu Doo-Wops & Hooligans nodēvējis par gada debiju popmūzikā.
Mariner 4
Mariner 4 bija ASV viena no divām (pirmā bija Mariner 3) identiskām starpplanētu zondēm, kas paredzēta Marsa sasniegšanai NASA Mariner programmā. Palaista 1964. gada novembrī. 1965. gadā kļuva par pirmo kosmisko aparātu, kas sekmīgi pārlidojis Marsu un uz Zemi nosūtījis pirmos Marsa fotoattēlus.
Mariner 4 tika palaista 14:22:01 UTC ar nesējraķeti Atlas LV-3 Agena-D no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas laukuma LC-12. Apmēram pusstundu pēc starta zonde iegāja orbītā ap Zemi, un vēl pēc pusstundas Agena D trešā pakāpe kosmisko aparātu ievadīja trajektorijā uz Marsu.
Ceļā uz Marsu zonde vāca datus par kosmosa telpas apstākļiem. Šī informācija noderēja nākamajiem lidojumiem uz Marsu.
Nepilnus astoņus mēnešus pēc starta, 1965. gada 14. un 15. jūlijā Mariner 4 pārlidoja Marsu. Zondes fotokameras tika ieslēgtas 14. jūlijā, un kopumā iegūts 21 fotoattēls. Mariner 4 nofotografēja nepilnu procentu no visas planētas virsmas. 15. jūlijā zonde atradās vistuvāk planētai — 9846 km no Marsa virsmas. Visi fotoattēli tika ierakstīti īpašā lenšu magnetofonā, un pēc Marsa pārlidojuma zonde pārslēdzās datu pārraides režīmā. Datu pārraide turpinājās līdz pat 3. augustam. Zonde visus fotoattēlus nosūtīja divreiz, lai nodrošinātos pret dažādām kļūdām, kuras izraisītu radiotraucējumi. Sakari ar zondi tika uzturēti līdz 1965. gada 1. oktobrim, kad nezināmu iemeslu dēļ radiokontakts pārtrūka.
1967. gada beigās izdevās uztvert vājus signālus no zondes. Zondes mikrometeorītu sensors bija reģistrējis diezgan ievērojamus trāpījumus, un šie mazie triecieni bija mazliet izmainījuši zondes kursu un ātrumu. 1967. gada 21. decembrī sakari tika pazaudēti pavisam.
Pateicoties Mariner 4 uzņemtajiem attēliem, zinātnieki uzzināja, ka Marsu klāj krāteri un tas izskatās līdzīgs Mēnesim (vēlāk gan noskaidrojās, ka Marss tomēr nav tik bagātīgs ar krāteriem — Mariner 4 bija nofotografējis diezgan senu Marsa rajonu). Ar šo fotogrāfiju saņemšanu izbeidzās visas iepriekšējās spekulācijas par tēmu "Dzīvība uz Marsa", jo bija redzams, ka planēta ir pilnīgs tuksnesis, kurā nekas dzīvs nespēj eksistēt.
Māris Gailis
Māris Gailis (dzimis Rīgā) ir latviešu uzņēmējs un bijušais politiķis. Bijušais Latvijas Ministru prezidents, šajā amatā esot no gada septembra līdz  gada decembrim. V. Birkava kabinetā bija valsts reformu ministrs. A. Šķēles 1. kabinetā bijis vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrs. Latvijas Ceļa sastāvā ievēlēts 5. un 6. Saeimā. No 2001. līdz 2003. gadam ar jahtu "Milda" apceļojis pasauli.
Dzīvesgājums
Dzimis 1951. gadā Rīgā Valentīna un Elzas Gaiļu ģimenē. No 1958. līdz 1969. gadam mācījās Rīgas 1. vidusskolā, pēc studēja Rīgas Politehniskajā institūta Elektroenerģētikas fakultātē (1969-1971). Pēc studiju pārtraukšanas dienēja Padomju armijas tanku daļā Baltkrievijā, 1973. gadā atsāka studijas Inženiermehānikas fakultātē, kuru absolvēja 1978. gadā, līdztekus strādājot par vecāko iekārtu inženieri Rīgas mēbeļu fabrikā "Teika".
No 1979. līdz 1983. gadam Gailis strādāja Latvijas PSR Kokapstrādes rūpniecības ministrijā par galveno enerģētiķi, no 1983. līdz 1985. gadam par Meža, papīra un kokapstrādes rūpniecības darbinieku arodbiedrības centrālās komitejas galveno darba tehnisko inspektoru. No 1985. līdz 1987. gadam vadīja Video nodaļu Latvijas PSR Valsts kinematogrāfijas komitejā un izveidoja "Rīgas videocentru", kurā strādāja par direktoru no 1987. līdz 1990. gadam.
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā sākās Māra Gaiļa karjera valsts pārvaldē, viņš strādāja par ģenerāldirektoru Latvijas Republikas Ministru padomes Ārējo ekonomisko sakaru departamentā, tad pārgāja uz LR Ārlietu ministriju, kur līdz 1992. gada septembrim strādāja par ārlietu ministra Jāņa Jurkāna vietnieku ekonomiskajos jautājumos. No 1992. līdz 1993. gadam Māris Gailis bija LR Ārlietu ministrijas valsts sekretārs.
Politika
1992. gada beigās Gailis ar domubiedriem izveidoja labēji liberālo politisko partiju "Latvijas Ceļš". 1993. gadā Māri Gaili no "Latvijas Ceļa" saraksta ievēlēja par 5. Saeimas deputātu. Valda Birkava valdībā Māris Gailis bija valsts reformu ministrs un Ministru prezidenta biedrs. 1994. gada augustā Māra Gaiļa kandidatūru izvirzīja Ministru prezidenta amatam.
1994. gada 15. septembrī Saeima apstiprināja Māra Gaiļa sastādīto valdību, no 1994. gada novembra līdz 1995. gada decembrim Gailis bija arī LR aizsardzības ministrs. 6. Saeimas vēlēšanās Māri Gaili no jauna ievēlēja par deputātu, 1995. gadā Andra Šķēles valdībā Māris Gailis bija Ministru prezidenta biedrs un Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrs. 1996. gadā Gailis paziņoja par aiziešanu no politikas, atstāja ministra amatu, nolika deputāta mandātu un pievērsās uzņēmējdarbībai.
Uzņēmējdarbība
Pēc aiziešanas no politikas Māris Gailis bija A/S "Līvānu stikls" un VAS "Latvijas Pasts" uzraudzības padomju loceklis, A/S "Latvijas Gāze" uzraudzības padomes priekšsēdētājs, kā arī darbojās SIA "LatRosTrans". Līdz 2004. gadam — SIA Tax Free Shopping valdes priekšsēdētājs, A/S "Ventspils nafta" padomes loceklis, A/S "Latvijas kuģniecība" uzraudzības padomes priekšsēdētājs, SIA "Ziemeļzunds" valdes priekšsēdētājs, SIA "Māris Gailis un partneri" valdes priekšsēdētājs, SIA "MG nekustamie īpašumi" valdes priekšsēdētājs.
Māris Gailis nodarbojās ar nekustamo īpašumu projektu attīstīšanu, izveidoja restorānu "Ģipša fabrika" un Ķīpsalas rindu mājas. 2011. gadā izveidoja mākoņdatošanas tehnoloģiju uzņēmumu SIA "VESet", kurā darbojās kā valdes loceklis.
Radošie projekti
Vadījis jahtas "Milda" ekspedīciju apkārt pasaulei. 2001. gada 9. jūlijā, savā 50. dzimšanas dienā, ar jahtu "Milda" (21 m garu un 50 tonnu smagu divmastu šoneri) devās braucienā apkārt pasaulei, kas ilga divus gadus. 2003. gada 22. aprīlī pēc ceļojuma aptuveni 40 000 jūras jūdžu garumā un vairāk nekā 30 valstu apciemošanas "Milda" ieradās Ventspils ostā.
FIFA valstu kodi
FIFA valsts kods ir FIFA piešķirts trīsburtu valsts vai teritorijas kods, kas tiek lietots FIFA un to kontinentālo konfederāciju (AFC, CAF, CONCACAF, CONMEBOL, OFC and UEFA) rīkotajās oficiālajās sacensībās. Kodi ir piešķirti gan valstīm un teritorijām, kas ir FIFA dalībvalstis, gan arī federācijām, kas nav FIFA dalībvalstis, vai arī ir tikai reģionālo konfederāciju dalībvalstis.
Māris Gailis
Radošie projekti
2005. gadā izveidoja nevalstisko organizāciju "Žaņa Lipkes memoriāls". 2008. gadā Ķīpsalā ielikts pamatakmens Žaņa Lipkes memoriāla (arhitekte Zaiga Gaile) būvniecībai, kas pabeigta 2012. gadā. Saistībā ar šo projektu Mārim Gailim kopā ar sievu Zaigu Gaili tika piešķirta Rīgas domes balva "Gada rīdzinieks 2013".
FIFA valstu kodi
FIFA dalībvalstis
FIFA ietilpst 211 dalībvalstis, kurām katrai piešķirts unikāls valsts vai teritorijas kods.
FIFA vai konfederāciju lietotie nedalībvalstu kodi
Šie kodi attiecas uz valstu daļām vai atkarīgajām teritorijām, kas nav FIFA dalībvalstis, bet tiek iekļauti FIFA rezultātu databāzē, vai tiek regulāri lietoti reģionālo konfederāciju apritē.
Nesistemātiskie kodi
Sekojošie kodi attiecas uz valstīm, kas nav saistītas ar FIFA. Ja arī šis valstis vai teritorijas ir reģionālo konfederāciju asociētās locekles, šie kodi netiek regulāri lietoti saistībā ar FIFA.
Atceltie kodi
Sekojošie kodi lietoti valstīm un teritorijām, kas pārstājušas pastāvēt, mainījušas nosaukumu vai kodu, vai arī kļuvušas par citas valsts daļu.
FIFA, SOK un ISO kodu atšķirības
Lai arī lielākā daļa FIFA kodi un olimpiskajā kustībā lietotie SOK kodi sakrīt, vēsturiski vairākos gadījumos kodi atšķiras:
Vairākas valstis un teritorijas nav vienlaicīgi gan FIFA, gan SOK dalībvalstis:
Kopa (nozīmju atdalīšana)
Ar vārdu kopa saprot dažādu atsevišķu objektu apvienojumu vienā veselumā:
Bez tam kopa var būt:
Teravādas budisms
Teravāda (pli, theravāda) ir vecākā budisma skola. Tā izveidojās Indijā. Tā ir arī viskonservatīvākā skola, visvairāk līdzinās agrīnajam budismam. Tās pārstāvji galvenokārt mīt Šrilankā.
Andris Vītoliņš
Andris Vītoliņš (dzimis 1975. gada 28. septembrī Liepājā) ir latviešu gleznotājs un pedagogs. Beidzis LMA, kur kopš 2007. gada strādāja par pasniedzēju. Studējis LMA Pedagoģijas, Dizaina un Vizuālās komunikācijas nodaļās. 2007. gadā ieguvis maģistra grādu Glezniecības apakšnozarē. No 2012. līdz 2017. gadam bijis LMA Glezniecības katedras vadītājs. Kopš 2017. gada ir Latvijas Mākslas akadēmijas (LMA) prorektors administratīvajā un radošajā darbā, profesors, gleznotājs un pedagogs.
Vītoliņš izmanto spilgtas krāsas un savās gleznās attēlo rūpnīcas, hidroelektrostacijas, tiltus un senāku laiku sabiedrisko transportu, romantizējot Padomju industralizācijas mantojumu. Viņam bijušas vairākas personālizstādes, piemēram, LMS galerijā (2004), Tartu Universitātes galerijā (2007) un Rīgas Galerijā (2007), kā arī piedalījies grupas izstādēs Zviedrijā, Lietuvā, Nīderlandē, Francijā u.c. Vītoliņa darbi atrodas daudzās privātās un publiskās kolekcijās, piemēram, LNMM, Swedbank, KuMu u.c.
2010. gada UCI Pasaules rangs
2010. gada UCI Pasaules rangs bija otrā sezona 2009. gadā UCI izveidotajai vērtējuma sistēmai. Sezona sākās ar Tour Down Under atklāšanas posmu 19. janvārī un sastāvēja no 13 vairāku dienu un 13 viendienas sacensībām, noslēdzoties ar Giro di Lombardia 16. oktobrī. ProTour seriālam un šim vērtējumam tika pievienotas divas jaunas sacensības, Grand Prix Cycliste de Québec un Grand Prix Cycliste de Montréal. Šīs divas Kanādas sacensības un Tour Down Under bija vienīgās sacesnības, kuras notika ārpus Eiropas.
Rezultāti
31. maijā UCI anulēja visus ranga līdera Alehandro Valverdes rezultātus un ranga punktus pēc tam, kad viņš tika diskvalificēts saistībā ar savu lomu Operación Puerto dopinga lietā. Divu gadu diskvalifikācija bija daļēji ar atpakaļejošu datumu, jo tās termiņš sākās 2010. gada 1. janvārī. Viņa iegūtie punkti tika atņemti arī komandu vērtējumā viņa pārstāvētajām un Spānijas izlasei. Abas šīs komandas iepriekš bija ranga līderes. Valverdes iegūtie punkti tika pārrēķināti un viņa iegūtie punkti dzēsti.
2012. gada februārī Alverto Kontadors tika diskvalificēts, visi viņa rezultāti kopš 2010. gada Tour de France tika anulēti un punkti vēlreiz pārrēķināti. Tā rezultātā Kontadors nokrita no otrās uz trīspadsmito vietu.
Individuāli
Atsauce:
Vilhelms II Hoencollerns
Vilhelms II Hoencollerns (Frīdrihs Vilhelms Alberts Viktors no Prūsijas, ; dzimis ; miris ) bija pēdējais Vācijas ķeizars un Prūsijas karalis, esot gan Vācijas, gan Prūsijas galva no 1888. gada 15. jūnija līdz 1918. gada 9. novembrim.
Zond-3
Zondes sākotnējais uzdevums bija Marsa pārlidojums, bet to neizdevās palaist 1964. gada starta loga laikā. Tā kā iepriekšējais šīs sērijas kosmiskais aparāts Zond-2 piedzīvoja vairākas kļūmes, tad šo nolēma palaist bez mērķa sasniegt Marsu, bet pārbaudīt tā sistēmas starpplanētu vidē.
Kosmiskajā aparātā bija uzstādīta fototelevīzijas kamera, ar kuru bija paredzēts iegūt planētas attēlus. Bija uzstādīts arī ultravioletais un infrasarkanais spektrogrāfs, kā arī starojuma reģistrēšanas ierīces un citi instrumenti.
Vilhelms II Hoencollerns
Vizītes Latvijā
Pirmā pasaules kara laikā Vilhelms II vairākkārt apmeklēja iekarotās Oberosta teritorijas tagadējā Latvijā. 1915. gada rudenī viņš apmeklēja Austrumu fronti un 1916. gada maijā atklāja atjaunoto tiltu pār Driksu Jelgavā, 1917. gada jūlijā kopā ar ģenerāli Itjē pieņēma 8. armijas parādi Jelgavā, savukārt 1917. gada septembrī kopā ar Austrumu karaspēka virspavēlnieku Bavārijas princi Leopoldu ieradās Rīgā, kur pieņēma karaspēka parādi par godu Vidzemes galvaspilsētas ieņemšanai.
Zond-3
3MV-4 № 2 tika palaista 14:38 UTC ar nesējraķeti Molnija no Baikonuras kosmodroma.
Pēc tam Zond-3 iegāja heliocentriskā orbītā, kura šķērso Marsa orbītu.
Skorpions (zvaigznājs)
Skorpions ir viens no 12 zodiaka zvaigznājiem. Skorpionu pie debesīm var redzēt vasaras naktīs, tāpēc šis zvaigznājs ir vasaras zvaigznājs. Skorpions ir salīdzinoši liels zvaigznājs, kas labāk redzams dienvidos. Šajā zvaigznājā atrodas Piena Ceļš un šī iemesla dēļ šajā zvaigznājā ir daudz interesantu objektu. Skorpionu var pazīt pēc tā īpatnējās zvaigžņu konfigurācijas, kas atgādina pūķi ar līku un garu asti dienvidu virzienā. Latvijā aste slēpjas aiz apvāršņa.
Skorpiona spožākā zvaigzne ir Antaress. Tā ir sarkana. Tulkojumā Antaress nozīmē  Marsa sāncense . Antaress ir dubultzvaigzne. Tās diametrs ir 300 reizes lielāks par Saules diametru, bet temperatūra ir 3300 K. Antaresa pavadonis ir neliela zaļgana zvaigzne.
Mīts par zvaigznāja rašanos
Mitoloģijā Skorpionu attēlo kā vēžveidīgu dzīvnieku. Kādreiz tas tik ļoti izbiedējis Apollona zirgus, ka Saules dēls Faetons, kas vadījis pajūgu, izkritis no ratiem. Toties cita teika vēsta, ka neviens dzīvnieks nav varējis tikt galā ar pārdrošo mednieku Orionu. Katru, kas mēģinājis to nomaitāt, viņš pieveicis. Tad Skorpions no slēptuves klusām pielīdis Orionam no mugurpuses un iecirtis savu indīgo dzeloni viņa kājā. Lai izbēgtu no dieva soda, Skorpions aizrāpojis uz pretējo debess pusi. Tur tas spīd vēl šodien.
Džimijs Hendrikss
Džonijs Elens Hendrikss (Johnny Allen Hendrix, dzimis, miris ), plaši zināms kā Džimijs Hendrikss (Jimi Hendrix), bija Amerikas Savienoto Valstu ģitārists, dziesmu autors un dziedātājs. Daudzi mūsdienu rokģitāristi ir atzinuši, ka Hendrikss savā ziņā ir viņus ietekmējis. Hendrikss bieži nosaukts par visu laiku labāko un vienu no ietekmīgākajiem ģitāristiem savā laikā daudzos mūzikas žanros. Džimija Hendriksa fenomens nav tik daudz viņa virtuozajā ģitārspēles tehnikā, cik unikālajā mūzikas domāšanā, viņš spēja ar ģitāru nospēlēt tādas skaņas, kas iepriekš likās neiespējami. Viņš mācēja spēlēt arī ar zobiem.
Hendrikss dzīves laikā, kā arī pēc nāves ieguva vairākas prestižas roka mūzikas balvas. Ievērojamākie sasniegumi ir iekļūšana ASV Rokenrola slavas zālē (1992) un Lielbritānijas mūzikas slavas zālē (2005).
1969. gadā viņš spēlēja slavenajā Vudstokas festivālā, un daudzi nāca skatīties tieši viņa uzstāšanos. Viņš ir bijis anglofīls (cilvēks, kuru ļoti interesēja Anglijas kultūra) un pat pārcēlies tur uz dzīvošanu. Viņš nomira 1970. gadā, 27 gadu vecumā, nosmokot pats savos vēmekļos pēc piedzeršanās. Dienu pirms Hendriksa nāves Ēriks Kleptons atrada un nopirka kreiļu Fender Stratocaster ģitāru un vēlējās to uzdāvināt Hendriksam, taču bija satriekts, uzzinot, ka to nespēs izdarīt.
Durbes pagasts
Durbes pagasts ir viena no Dienvidkurzemes novada administratīvajām teritorijām tā vidienē Durbes ezera austrumu krastā. Robežojas ar sava novada Tadaiķu, Dunalkas, Vecpils, Bunkas pagastiem un Durbes pilsētu.
Ezeri
Durbes ezers
Vēsture
Mūsdienu Durbes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Ligutes muiža (Gut Ligutten, Līguti), Padones muiža (Gut Padohnen).
1935. gadā Durbes pagasta platība bija 64,8 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Durbes un Padones ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Durbes ciemam pievienoja Padones ciemu, bet 1956. gadā Durbes ciemu reorganizēja par Durbes pilsētas lauku teritoriju. 2000. gadā Durbes pilsēta ar lauku teritoriju apvienojās ar Tadaiķu pagastu, izveidojot Durbes novadu. 2009. gada administratīvi teritoriālajā reformā Durbes lauku teritorija tika izdalīta par atsevišķu administratīvo teritoriju novada sastāvā, bet 2010. gada sākumā pārdēvēta par Durbes pagastu. 2021. gadā Durbes novadu iekļāva Dienvidkurzemes novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
ar Durbes pilsētu
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Līguti, Prāmciems, Krupmuiža, Padones skola.
Adhēzija
Adhēzija ( — ‘pielipšana’) ir starpmolekulāra saistība starp kontaktā esošām dažādu cietu vai šķidru vielu virsmām. Adhēzija nosaka ķermeņu salipšanu un tā rodas vielu molekulu mijiedarbības rezultātā — van der Vālsa spēka, polārās mijiedarbības, savstarpējas difūzijas, dažkārt arī ķīmisko saišu veidošanās dēļ. Dažkārt adhēzija var izrādīties spēcīgāka nekā kohēzija (saistība viendabīga ķermeņa iekšienē) — tādos gadījumos, atraujot adhezīvi saistītās (salīmētās) virsmas, tiek sarauts mazāk izturīgais ķermenis, nevis salipšanas vieta.
Fonņa-Kebana nacionālais parks
<mapframe text="Fonņa-Kebana nacionālais parks" width=290 height=290 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q23513" } Fonņa-Kebana nacionālais parks ir nacionālais parks, kas atrodas Čionsona grēdas centrālajā daļā, Vjetnamas provincē Kuanbiņā, aptuveni 50 km uz rietumiem no Donhojas pilsētas. Rietumos nacionālais parks robežojas ar Laosā esošo Himnamno dabas liegumu. Parka nosaukums aizgūts no Fonņas alas un Kebana meža.