cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karamelizētā raķešdegviela
Maisījums, ko dēvē arī par "balto pulveri", sastāv no 60% kālija nitrāta un 40% baltā cukura. Raķešdegvielu pagatavo, uzmanīgi karsējot maisījumu uz sausas pannas, līdz cukurs karamelizējas. Iegūto masu atdzesē un izmanto kā cieta agregātstāvokļa raķešu degvielu. Tā deg ar lielu, kūpošu liesmu, tāpēc no tās var izgatavot arī improvizētas dūmu sveces. Ja maisījumu izšķīdina verdošā ūdenī un sagaida, līdz liekais ūdens ir iztvaikojis, tajā var iemērkt dziju un iegūt improvizētu lēni degošu degli pašgatavotām petardēm.
Cukura vietā var izmantot sorbītu, tad maisījums jākarsē daudz zemākā temperatūrā un pagatavošanas process ir mazāk bīstams.
Karamelizētās raķešdegvielas īpatnējais impulss ir jūtami mazāks nekā lētiem nitrocelulozi saturošiem sastāviem, tādēļ šo degvielu rūpnieciski neražo.
Mikrofona aptauja 1989
Mikrofona aptauja 1989 noslēdzās ar gadskārtējo uzvarētāju koncertu, tajā turpinoties Atmodas procesam, arvien vairāk kļuva autoru, kuri veltīja dziesmas aktualitātēm politikā un pieprasīja Latvijas brīvību. Tomēr aptaujā uzvarēja "Pērkona" mīlas dziesma "Mēs pārtiekam viens no otra".
Šī gada populārākās dziesmas ir apkopotas skaņuplatē "Mikrofons '89".
Sjojaha
Sjojaha (ru) ir ciems Krievijas ziemeļos, Jamalas Ņencu autonomā apvidus Jamalas rajonā, kur veido atsevišķu municipālo ciemu. Izvietojies Jamalas pussalas austrumu krastā Obas līča piekrastē pie Sjojahas upes ietekas līcī. Iedzīvotāji lielākoties (83 %) ņenci.
Vēsture
Apdzīvotā vieta veidojusies 1920. gados. 1927. gadā pie Sjojahas upes ietekas nodibināja iezemiešu padomi, ko 1933. gadā pārveidoja par Neito ciema padomi ar centru Sjojahas apmetnē. 1929. gadā Sjojahā nodibināja pastāvīgu faktoriju. 1935. gadā apmetnē atvērta sākumskola 40 bērniem (mūsdienās — internātvidusskola). 1936. gadā ciemā ierīkoja Sejahas polārstaciju. 1960. gadu sākumā pēc vairāku kolhozu apvienošanas Sjojaha kļuva par sovhoza centrālo ciematu. 1969. gadā atvērta bibliotēka un klubs, 1970. gadā — slimnīca. Kopš 1968. gada ciemā bāzējas Aizpolārās ģeoloģiskās izpētes ekspedīcija. Sjojahā bāzējas sanitārās aviācijas teritoriālā nodaļa, ir bērnudārzs, pirts, kultūras centrs, energostacija, viesnīca, kā arī briežu gaļas pārstrādes uzņēmums.
Kamenice Nadlipova
Kamenice Nadlipova (cz) ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Pelhržimovas apriņķī.
Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz 1267. gadā, bet pilsētai vārdu devušais koks (pilsētas čehu nosaukums pod Lipou tulkojumā nozīmē pie liepas) atrodas pie pils, vēl zaļo un pirmoreiz rakstos minēts pirms pašas pilsētas - 1248. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Tūrisms
Caur pilsētu iet funkcionējoša šaursliežu dzelzceļa līnija.
Cilvēki
Kamenice Nadlipova ir komponista Vītezslava Novāka (Vítězslav Novák, 1870-1949) dzimtā pilsēta.
Krusti
Krusti var būt:
Viesienas ciems
Viesienas ciems bija administratīvi teritoriāla vienība Madonas rajonā. 1945. gada 1. augustā Madonas apriņķa Viesienas pagastā izveidoja Viesienas ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī, pēc pagasta likvidēšanas, ciemu iekļāva Madonas rajonā. 1951. gada 18. jūlijā ciemam pievienoja likvidētās Līderes un Lubejas ciema padomes. Ciemu likvidēja 1977. gada 28. martā, tā teritoriju pievienojot Aronas ciemam un Vestienas ciemam.
Aureliāns
Aureliāns (la; dzimis 214. vai 215. gadā, miris 275. gadā) bija 44. Romas impērijas imperators, kurš valdīja no 270. gada līdz savai nāvei 275. gadā.
Viņš savas valdīšanas laikā sakāva alemaņus, gotus, vandaļus, sarmatus. Aurealiāns atjaunoja impērijas austrumu provinces pēc Palmirenas impērijas iekarošanas 273. gadā. Nākamajā gadā viņš iekaroja Gallu impēriju rietumos, tādējādi atkal apvienojot visu impēriju. Viņš bija Aurēlija sienas veidošanas iniciators. Tāpat pēc karadarbības ar gotiem Dākija vairs nebija impērijas sastāvā. Viņš tika nogalināts 275. gadā.
Vecputrene
Vecputrene (augšzemnieku dialektā: Vacputrene) ir ciems Alūksnes novada Jaunalūksnes pagastā. Atrodas pagasta vidusdaļā 13 km no pagasta centra Kolberģa, 18 km no novada centra Alūksnes un 220 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V396, Lielās Sarkanītes upes krastā.
2013. gada UEFA Čempionu līgas fināls
"Bayern" spēli uzvarēja ar rezultātu 2—1, vārtus gūstot Mario Mandžukičam un Arjenam Robenam, bet "Borussia" labā vienīgos vārtus guva Ilkajs Gindogans, izmantojot 11 metru soda sitienu.
"Bayern" kvalificējās 2013. gada UEFA Superkausam, kur spēlēs pret 2012.-2013. gada UEFA Eiropas līgas uzvarētāju Londonas "Chelsea", kā arī 2013. gada FIFA klubu Pasaules kausa pusfinālam kā UEFA pārstāve.
Marienhauzenas pils
Marienhauzenas pils jeb Viļakas viduslaiku pils  bija viduslaiku mūra pils Viļakas ezera salā, kur kādreiz atradusies latgaļu koka ezerpils. Mūra pils celta 1509. gadā, nopostīta Lielā Ziemeļu kara laikā, līdz mūsdienām saglabājušās drupas.
Vēsture
Uzskata, ka Viļakas ezerpils bija Purnavas jeb Pornavas pilsnovada centrs. 1224. gadā pēc Atzeles dalīšanas Purnava, Bērzene, Abelene un Abrene tika Livonijas bīskapijai. 1293. gadā Rīgas arhibīskaps Johans Fehte savu Atzeles īpašumu katolizēšanai un aizsargāšanai pret Novgorodas kņazu iebrukumiem uz Viļakas ezera salas nodibināja klosteri, ko nodēvēja par "Marijas māju" (Marienhausen). 1509. gadā arhibīskaps Jaspers Linde uz salas uzcēla mūra ezerpili aizsardzībai pret Maskavijas karaspēka iebrukumiem. 1545. gadā kā pilskungs pieminēts Tenis Glāzenaps (Tönnies Glasenap).
Pēc sakāves Tirzas kaujā 1559. gadā arhibīskaps Vilhelms fon Brandenburgs Marienhauzenu ieķīlāja Polijas karalim Sigismundam II Augustam. 1560. gadā pilī ieradās poļu un lietuviešu garnizons un tā kļuva par pilsnovada pārvaldes centru. Iepretim pils salai izveidojās Viļakas senpilsēta. 1577. gadā Krievijas cars Ivans IV pili nopostīja, bet Polijas karalis Stefans Batorijs lika pili atjaunot. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Viļakas pilsnovada citadeli (, Улех).
Poļu—zviedru kara laikā zviedru karaspēks pili ieņēma 1601. un 1625. gadā. 1629. gadā pils kļuva par Inflantijas vaivadijas Marienhauzenas stārastijas centru un administratora rezidenci. Pils kalpoja galvenokārt kā garnizona apmetne. Lielā Ziemeļu kara laikā Marienhauzenas pils tika pilnīgi nopostīta.
2020. gadā atklāja pontonu laipu no Viļakas ezera krasta līdz pilssalai. Arī salā izveidoja pastaigu taku vairāk nekā 400 metru garumā.
Edinburgas Universitāte
Edinburgas Universitāte (en), dibināta 1583. gadā, ir sestā vecākā universitāte angliski runājošajā pasaules daļā un viena no Skotijas senajām universitātēm. Liela daļa universitātes ēku atrodas vēsturiskajā Edinburgas vecpilsētā.
2013. gada QS rangā Edinburgas Universitāte ierindojās 17. vietā. Times Higher Education Ranking Mākslas un humanitāro zinātņu jomā tā 2012-2013. gadā bija 11. ranga vietā. 2013. gada Global Employability University rangā, kurš parāda universitātes beidzēju spējas atrast darbu, tā ierindojās 15. vietā. Tā ir biedrs Rasela grupā un League of European Research Universities, kuru veido 21 izpētes universitāte Eiropā, akadēmiskajās organizācijās. Universitātei ir trešie lielākie finansiālie uzkrājumi Lielbritānijā pēc Kembridžas un Oksfordas.
Universitāte spēlēja nozīmīgu lomu Edinburgas kļūšanā par svarīgu intelektuālo centru Apgaismības laikmetā un palīdzēja iegūt poētisko nosaukumu Ziemeļu Atēnas. Universitātes beidzēju skaitā ir daudzas nozīmīgas modernās vēstures personības, to skaitā naturālists Čārlzs Darvins, fiziķis Džeimss Maksvels, filozofs Deivids Hjūms, matemātiķis Tomass Beiess, ķirurgs Džozefs Listers, ASV neatkarības deklarācijas parakstītāji Džons Viterspūns un Bendžamins Rašs, izgudrotājs Aleksandrs Greiems Bells, pirmais Tanzānijas prezidents Džūliuss Njerers un pazīstami literāti kā Arturs Konans Doils, Roberts Luiss Stīvensons, Džeimss Metjū Berijs un Valters Skots. Saistīto personu saraksts iekļauj 18 Nobela prēmijas laureātus, 1 Ābela balvas saņēmēju, vairākus Tjūringa balvas ieguvējus, 3 Apvienotās Karalistes premjerministrus, 2 no šībrīža Augstākās tiesas tiesnešiem un vairākus olimpisko spēļu zelta medaļas ieguvējus. Tai joprojām ir ciešas saites ar Britu karalisko ģimeni, universitātes kanclers no 1953. līdz 2010. gadam bija Princis Filips, bet kopš 2011. gada Princese Anna.
Universitāte saņem ap 47 000 pieteikumiem katru gadu, padarot to par trešo populārāko Lielbritānijas universitāti pēc pieteikumu skaita. Uzņemšanā ir spēcīgs konkurss, 2010./2011. gadā tika uzņemti 27% no kandidātiem.
Līderes ciems
Līderes ciems bija administratīvi teritoriāla vienība Madonas rajonā. 1945. gada 1. augustā Madonas apriņķa Lubejas pagastā izveidoja Līdēres ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī, pēc pagasta likvidēšanas, ciemu iekļāva Madonas rajonā. Ciemu likvidēja 1951. gada 18. jūlijā, tā teritoriju pievienojot Viesienas ciemam. Viesienas ciemu likvidējot 1977. gada 28. martā, kādreizējā Līderes ciema teritorija tika pievienota Aronas ciemam.
Marselēns Bertlo
Pjērs Ežēns Marselēns Bertlo (dzimis, miris ) bija franču ķīmiķis, zinātnes vēsturnieks un politiķis.
Veicis dažādu organisko vielu sintēzi no neorganiskajām (piemēram, sintezējis taukus). Pētījumu rezultāti deva triecienu uzskatiem par organisko vielu rašanos t.s. "dzīvības spēka" klātbūtnē. Viens no termoķīmijas pamatlicējiem. Pētījis sprādziena procesus. Sīkāk nodarbojies ar terpēnu pētījumiem. Bija naftas neorganiskās izcelsmes teorijas piekritējs.
Publicējis darbus par zinātnes vēsturi, tai skaitā par alķīmiju,, par Lavuazjē. No 1886. līdz 1887. gadam - izglītības ministrs, bet no 1895. līdz 1896. gadam - Francijas ārlietu ministrs.
Bertlo nomira pēkšņā nāvē 1907. gada 18. martā, tūlīt pēc savas sievas Sofijas nāves. Abi kopā apglabāti Panteonā Parīzē.
Rīss Nelsons
Arsenal komandas rindās debitējis 2017. gadā. 2018.–19. gada sezonā ticis izīrēts Vācijas Bundeslīgas komandai 1899 Hoffenheim, bet 2021.–22. gada sezonā Eredivisie līgas komandai Feyenoord.
Sasniegumi
Arsenal
Melnais grāvis (Moļneicas pieteka)
Melnais grāvis (ltg) ir Moļneicas labā krasta pieteka Krāslavas novadā.
Tek dienvidaustrumu virzienā pa dziļu gravu. Ietek Moļneicā pie valsts robežas. Upi šķērso valsts autoceļš V618 (Ezernieki – Svariņi – Šķaune).
Ezis (šahs)
Ezis ir šaha termins, kas apzīmē bandinieku struktūru Angļu atklātnē, kā arī Sicīliešu, Jaunindiešu un Nimcoviča aizsardzībās, kurās melnie bandinieki tiek izkārtoti sestajā līnijā (retāk baltie — trešajā), kontrolējot centra lauciņus с5, d5, е5 un f5. "Ezis" ir viena no populārākajām atklātnes sistēmām kopš 20. gadsimta 70. gadiem.
Vēsture
"Ezi" izmantoja jau kopš 20. gadsimta 20. gadiem. Tolaik to vērtēja kā novirzi no kanoniem, kas baltajiem nevarētu sagādāt nekādas grūtības. Sistēma kļuva populāra tikai pēc 50 gadiem, pateicoties Serbijas lielmeistaram Ļubomiram Ļubojevičam. Pirmais, kas sāka izmantot terminu "ezis" (hedgehog), bija Lielbritānijas šahists Viljams Hartstons. Visveiksmīgāk šo sistēmu izmantoja tādi lielmeistari kā Ulfs Andešons, Anatolijs Karpovs, Zoltāns Ribli un daudzi citi.
Stratēģiskā ideja
Melno harmoniskais figūru izvietojums kompensē saspiestu pozīciju un ērtākajā brīdī tie ir gatavi doties pretuzbrukumā.
Cērpaine
Cērpaine ir Tērvetes kreisā krasta pieteka Dobeles novadā.
Iztece - Ukru pagasta centrālajā daļā. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Tērvetē pie Kalnaliķertu mājām. Cērpaini šķērso valsts autoceļi V1110 (Nesava–Sniķere–Lietuvas robeža) un V1122 (Apguldes stacija–Bukaiši), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Einuhs
Einuhs (el) ir vīrietis, kam veikta kastrācija vai ir traucēta dzimumdziedzeru darbība.
Agrāk einuhiem bija dažādas lomas dažādās sabiedrībās. Senākās liecības par apzinātu kastrēšanu, lai vīrietis pēc tam būtu einuhs, ir no Lagašas (21. gadsimts p.m.ē.). Kopš tā laika einuhi ir bijuši vergi, dziedātāji (nenotika balss lūzums), harēmu apkalpotāji, strādnieki galmā. Viņi tika uzskatīti par uzticīgiem kalpiem vai sargiem, jo nevarēja stāties dzimumattiecībās ar sievietēm un varēja pilnībā pievērsties kalpošanai.
Saurieši (Salaspils pagasts)
Saurieši (agrāk Stopiņi) ir skrajciems Salaspils novada Salaspils pagastā uz dienvidiem no Sauriešu lielciema, kas atrodas Ropažu novada Stopiņu pagastā. Izvietojies pie autoceļa V33 (Saurieši-Salaspils).
Stirāni
Stirāni ir ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 231 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A12.
Mačāni
Mačāni var būt:
Pumpurs
Pumpurs ir dzinums agrā attīstības stadijā. Pumpurus, kuri atrodas stumbra galā, sauc par galotnes pumpuriem, stumbra sazarojumus sauc par sānu pumpuriem. Kad pumpuri aug, tie veido stumbru ar lapām un ziediem.
Vietu, kur lapas ir piestiprinātas stumbram, sauc par mezglu un stumbra daļu starp diviem mezgliem sauc par posmu.
Davids Paravjans
Davids Paravjans (ru; dzimis Maskavā) ir armēņu izcelsmes Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2017).
Biogrāfija
2012. gadā uzvarējis Krievijas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2014. gadā Krievijas izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā Pasaules jauniešu šaha olimpiādē U16 vecuma grupā. 2015. gadā izcīnījis 2. vietu Maskavas pilsētas šaha čempionātā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā izcīnījis 2. vietu Mihaila Čigorina memoriālā Sanktpēterburgā (2017), uzvarējis Gibraltāras šaha turnīrā (2020).
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Krimināllieta iesācējam
"Krimināllieta iesācējam" ir Latvijas daudzsēriju krimināldrāma, kuras sižeta pamatā ir latviešu detektīvu rakstnieka Andra Kolberga kriminālromāns "Meklējiet sievieti". Visu sēriju režisors ir Armands Zvirbulis.
Filmas darbība norisinās 1995. gadā, neilgi pēc Latvijas neatkarības atgūšanas, un sižeta centrā ir kādas ietekmīgas sievietes nāve, kuras lietu uztic izmeklēt jaunam policijas darbiniekam. Lomas atveido latviešu aktieri Madara Zviedre, Diāna Krista Stafecka, Ritvars Logins, Ģirts Krūmiņš, Mārcis Maņjakovs, Jurijs Djakonovs un Uldis Dumpis, kā arī ārvalstu aktieri Aleksejs Gorbunovs (Ukraina), Hrants Tokhatjans (Armēnija), Valentīns Novopoļskis (Lietuva), Jurijs Curilo (Krievija) un Andrejs Iļjins (Krievija).
Daudzsēriju kriminālfilma no bija pieejama LMT Viedtelevīzijas lietotnē, bet rudenī to translēja Latvijas Televīzija. Filma bija nominēta septiņām Lielā Kristapa balvām, no kurām ieguva divas balvas — labākā daudzsēriju filma un labākais scenārijs.
Pavedienu veronika
Pavedienu veronika (Veronica filiformis) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Sugas dabiskais izplatības areāls ir Mazāzija un Kaukāzs, taču tā ir plaši izplatījusies Eiropā, tostarp Latvijā, un dažviet Ziemeļamerikā.
Morfoloģija
Pavedienu veronika ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs. Tās stublājs ir pavedienveidīgs, ložņājošs un galotnē pacils, tas ir skraji apmatots, raksturīga sakņošanās mezglos un maz zari.
Lapas ir sīkas, ieapaļas, aptuveni 0,5 cm platas. Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji. To mala ir attāli un nevienādi zobaina, lapas gals ir strups un lapas kāts ļoti īss.
Ziedi pa vienam ir izvietoti augšējo lapu žāklēs. Uz sīko lapu fona ziedi ir neparasti lieli (diametrā 0,5—0,8 cm lieli). Ziedkāts ir garš, daudzkārt garāks nekā seglapa, kas manāmi neatšķiras no stublāja lapām. Kauslapas ir šauri lancetiskas. Vainaglapas ir gaiši zilas, augšējās lapas ir ar tumšāku dzīslojumu, apakšējā (vissīkākā) gandrīz balta. Auglis ir pogaļa ar dziļu jomu. Irbuļa palieka matveidīga. Zied aprīļa beigās un maijā (appļautos zālājos reti zied otrreiz vasaras vidū).
Sentlūka pagasts (Dominika)
Sentlūka pagasts (en) ir viens no desmit Dominikas pagastiem valsts dienvidu daļā. Pagasts robežojas ar Sentdžordža pagastu ziemeļos, ar Sentpatrika pagastu austrumos un ar Sentmarka pagastu dienvidos. Pagastu rietumos apskalo Karību jūra.
Pagasta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Puentmišela. Pagasta kopējā platība ir 7,8 km², pēc 2011. gada datiem pagastā dzīvo 1668 iedzīvotāji. Tas ir vismazākais Dominikas pagasts pēc platības un devītais lielākais pagasts pēc iedzīvotāju skaita.
Plutona pavadoņi
Plutona pavadoņi ir pundurplanētas Plutona dabiskie pavadoņi Harons, Stiksa, Nikte, Kerbers un Hidra. Harona atklāšana 1978. gadā noveda pie Plutona masas un izmēru pārrēķināšanas, Plutons un Harons līdzīgo izmēru un relatīvi nelielā savstarpējā attāluma dēļ reizēm tiek dēvēti par dubultplanētu. Pārējie pavadoņi ir nelieli un atklāti New Horizons misijas gatavošanas laikā no 2005. līdz 2012. gadam.
Vēsture
Plutonu atklāja 1930. gadā. Haronu 1978. gada jūnijā atklāja amerikāņu astronoms Džeimss Kristijs, nosaucot to sengrieķu mitoloģiskā pārcēlāja Harona vārdā. Hidru un Nikti atklāja 2005. gadā, izpētot ar Habla kosmisko teleskopu iegūtos attēlus. Par atklājumu oficiāli tika paziņots 2005. gada 31. oktobrī un pavadoņiem tika piešķirti pagaidu apzīmējumi: S/2005 P 1 (Hidra) un S/2005 P 2 (Nikte).
Kerberu atklāja astronomu grupa Marka R. Šovaltera vadībā 2011. gada 28. jūnijā, kad astronomi pētīja Plutona apkārtni, pārbaudot, vai ap to neatrodas gredzeni. Par pavadoņa atklājumu tika paziņots 2011. gada 20. jūlijā. Stiksu atklāja tā pati astronomu grupa, izpētot attēlus, kurus uzņēma ar Habla kosmisko teleskopu laikā no 2012. gada 26. jūnija līdz 9. jūlijam. Par atklājumu tika paziņots 2012. gada 11. jūlijā.
Plutona pavadoņu tabula
Plutona pavadoņi šajā tabulā ir sakārtoti pēc apriņķošanas perioda lieluma (no mazākā līdz lielākajam). Harons pēc izmēriem ir daudz prāvāks par pārējiem pavadoņiem.
Peskāras Grand Prix
Peskāras Grand Prix bija Itālijas autosacīkstes Peskāras apkārtnē. . gada sacīkstes notika F1 čempionātā un līdz šim brīdim nepārspēts palicis garākās trases - 25 kilometri - rekords. Tā kā 1957. gadā notika arī sacīkstes Moncā - pirmo reizi F1 sezonā divas sacīkstes tika aizvadītas vienā valstī - Itālijā.
Saraksts
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.
Air France-KLM
Air France-KLM ir Francijā reģistrēta pārvaldītājsabiedrība. Dibināta 2004. gadā, apvienojoties Francijas lidsabiedrībai Air France un Nīderlandes KLM. Galvenais birojs atrodas Tremblay-en-France pašvaldībā, netālu no Parīzes.
Air France-KLM akcijas tiek kotētas Euronext biržā (kods AF). Lielākie akcionāri (2015. gada beigās): Francijas valsts (17,6 %), Donald Smith & Co Inc. (5,99 %), Vanguard Selected Value Inv (2,55 %).
Vēsture
2003. gada 30. septembrī Francijas lidsabiedrība Air France Nīderlandes lidsabiedrība KLM paziņoja par apvienošanos. Apvienošanās stājās spēkā 2004. gada 5. maijā. Jaunajā mātes uzņēmumā Air France-KLM 81 % kapitāldaļu ieguva Air France akcionāri (44 % Francijas valsts un 37 % privātie investori), pārējo ieguva KLM akcionāri. 2004. gada decembrī valsts pārdeva 18,4 % akciju, valsts daļa Air France-KLM noslīdēja zem 20 %.
2005. gada oktobrī Air France Cargo un KLM Cargo apvienoja savas biznesa aktivitātes ar vadību no Nīderlandes. 2009. gadā Air France—KLM par 323 miljoniem USD iegādājās 25 % akciju privatizētajā Itālijas lidsabiedrībā Alitalia.
2012. gada janvārī Air France-KLM paziņoja par trīs gadu transformācijas plānu, lai atgūtu rentabilitāti. Plānota izmaksu samazināšana, operāciju restrukturizācija, darbinieku atlaišana. 2013. gada decembrī Air France—KLM pārdeva meitas uzņēmumu Īrijas lidsabiedrību CityJet Vācijas investoriem pieterošajam Intro Aviation.
Lubejas ciems
Lubejas ciems bija administratīvi teritoriāla vienība Madonas rajonā. 1945. gada 1. augustā Madonas apriņķa Lubejas pagastā izveidoja Lubejas ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī, pēc pagasta likvidēšanas, ciemu iekļāva Madonas rajonā. Ciemu likvidēja 1951. gada 18. jūlijā, tā teritoriju pievienojot Viesienas ciemam. Viesienas ciemu likvidējot 1977. gada 28. martā, kādreizējā Lubejas ciema teritorija tika pievienota Aronas ciemam. 1979. gada 25. oktobrī Liezēres ciemam tika pievienota daļa Aronas ciema teritorijas, kādreizējā Lubejas ciema teritorija.
Markovka
Markovka var būt:
Stirniški
Stirniški ir ciems Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 282 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Noviku ezers, Stirns.
Bens Džonsons (literāts)
Bendžamins "Bens" Džonsons (en; dzimis, miris ) bija angļu 17. gadsimta sākuma dramaturgs, dzejnieks, aktieris un literatūras kritiķis. Pēc Šekspīra otrs redzamākais angļu dramaturgs karaļa Džeimsa I laikā. Vairāki Džonsona darbi radīti temperamentu komēdijas (comedy of humours) žanrā.
Austrālijas pudeļdeguna delfīns
Austrālijas pudeļdeguna delfīns (Tursiops australis) ir delfīnu dzimtas (Delphinidae) jūras zīdītājs, kas mājo Austrālijas dienvidkrastu tuvumā, vietā, kur satiekas Indijas un Klusais okeāns, uzturoties galvenokārt gar Viktorijas šata krastu. Kopējā populācija ir ļoti neliela un izolēta, tajā ir apmēram 150 īpatņi. Tā sadalās divās mazākās populācijās, kas uzturas Portfilipas līcī pie Melburnas (apmēram 100 īpatņi) un Gipslendas ezeros (apmēram 50 īpatņi). Austrālijas pudeļdeguna delfīni ir novēroti arī pie Tasmānijas austrumu krasta un Spensera līcī.
Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē (līdz 1998. gadam) pudeļdeguna delfīnu ģintī (Tursiops) bija tikai viena suga — pudeļdeguna delfīns (Tursiops truncatus), bet mūsdienās saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem divas kādreizējās pudeļdeguna delfīna pasugas tiek sistematizētas kā atsevišķas sugas. Tās ir Austrālijas pudeļdeguna delfīns (kopš 2011. gada) un Indijas okeāna pudeļdeguna delfīns (Tursiops aduncus). Tikai pēc padziļinātiem galvaskausa un DNS pētījumiem tika atklātas īpašas, šai sugai piederošas īpašības un iezīmes, kas ļāva šo delfīnu grupu izdalīt kā atsevišķu sugu.
Izskats un īpašības
Austrālijas pudeļdeguna delfīns ir ļoti līdzīgs pudeļdeguna delfīnam gan ārēji, gan uzvedībā. Augumā tas ir mazāks par to, bet lielāks par Indijas okeāna pudeļdeguna delfīnu. Ķermeņa garums ir apmēram 2,3—2,8 m. Salīdzinot abus dzimumus, tēviņi ir lielāki nekā mātītes. Purns Austrālijas pudeļdeguna delfīnam ir līdzīgs parastā pudeļdeguna delfīna purnam, nedaudz īsāks un strupāks naek Indijas okeāna pudeļdeguna delfīnam. Austrālijas pudeļdeguna delfīna ķermenim raksturīgs labi saskatāms trīskrāsu joslu iedalījums: mugura ir tēraudpelēka, sāni gaiši pelēki, bet vēders balts. Arī sejas apakšējā daļa ir balta, ietverot acis, reizēm krūšu spuras ir baltas. Pelēkā sānu josla turpinās pāri galvai un pierei, veidojot tumšu sejas vidusdaļu, līdz ar to seja izskatās gaiša ar pelēku joslu vidū. Zobi ir asi, konusveidīgi. Apakšžoklī katrā pusē 23 zobi, augšžoklī 24 zobi.
Līdzīgi kā visiem vaļiem un delfīniem, purna daļa nav deguns, bet elpošanas atvere atrodas galvas virspusē. Pudeļdeguna delfīna kakls ir kustīgāks nekā citiem delfīniem, jo pieci skriemeļi no septiņiem kakla skriemeļiem nav nekustīgi savienoti kopā, kā tas ir citām sugām. Uz muguras ir liela, pie pamatnes plata, sirpjveida spura, kas atrodas apmēram muguras vidusdaļā.
Uzvedība
Austrālijas pudeļdeguna delfīni ir ļoti sabiedriski un draudzīgi dzīvnieki, un savā uzvedībā ļoti līdzīgi parastajiem pudeļdeguna delfīniem. Tie veido grupas, kurās tipiski ir apmēram 2—30 īpatņi. Grupas var būt dažādas: mātītes ar mazuļiem, abu dzimumu jaunie delfīni un pieaugušie tēviņi. Austrālijas pudeļdeguna delfīni savā starpā komunicē, izmantojot balsi, tie ir dažādi svilpieni un pīkstieni, kas tiek radīti caur elpošanas atveri. Valda uzskats, ka delfīnu valoda ir tik attīstīta, ka to var izmantot, lai ar viņiem varētu sazināties. Komunikācija norit, arī izmantojot ķermeņa valodu, tie ir dažādu veidu lēcieni vai astes sišana pa ūdens virsmu. Pudeļdeguna delfīni izmanto arī klikšķošas skaņas un eholokāciju, lai orientētos telpā un lai atrastu medījumu.
Delfīni pārtiek no dažādu sugu zivīm un kalmāriem, kā arī nelielā daudzumā barojas ar dažādiem vēžveidīgajiem. Grūsnības periods ilgst apmēram 12 mēneši. Mātes paliek kopā ar savām atvasēm 2—4 gadus. Mazuļi dzimst ik pēc 3—5 gadiem.
Apdraudējums
Austrālijas pudeļdeguna delfīnu galvenais apdraudējums ir to ļoti mazā un izolētā populācija, ar ierobežotu ģenētisko dažādību. Lai arī delfīnus jūrā nekas neierobežo, DNS pētījumi liecina, ka savstarpēji nesajaucas pat abas lielākās šīs sugas populācijas (Portfilipas līcī un Gipslendas ezeros). Ģenētiskās analīzes liecina arī to, ka pie Tasmānijas krastiem mītošie delfīni ir tuvāk radniecīgi Gipslendas populācijai, bet Portfilipas līča delfīni ir pilnībā izolējušies no pārējām delfīnu grupām. Austrālijas pudeļdeguna delfīnus, līdzīgi kā citas delfīnu sugas, apdraud zvejnieku tīkli, kuģu un motorlaivu motori, pārāk intensīvs tūrisms un vides piesārņojums.
Haumejas pavadoņi
Haumejas pavadoņi ir pundurplanētas Haumejas dabiskie pavadoņi Hiiaka (Hiʻiaka) un Namaka.
Vēsture
Haumeju atklāja Havaju salu W. M. Keka observatorijas astronomi 2004. gadā un nosauca Havaju salu mitoloģiskās dievības vārdā. Savukārt tās pavadoņus 2008. gadā nosauca Haumejas meitu Hiiakas un Namakas vārdos.
Haumejas pavadoņu tabula
Haumejas pavadoņi šajā tabulā ir sakārtoti pēc apriņķošanas perioda lieluma (no mazākā līdz lielākajam).
XII Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki
XII Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki (#dziedundejo2021) notiek Latvijas pašvaldībās no līdz oktobra beigām. Svētkus rīko Izglītības un zinātnes ministrijas un Valsts izglītības satura centrs.
Svētku kopējo programmu veido 15 dažādas norises kora dziedāšanā, vokālajā mūzikā, instrumentālajā mūzikā, dejā, vizuālajā un vizuāli plastiskajā mākslā, folklorā. Visos svētku pasākumos dalībnieku skaits ir no viens līdz tajā brīdī valstī atļautajam dalībnieku skaitam, nenotiek plaša pulcēšanās, nav plānoti centralizēti mēģinājumi un garš mēģinājumu process. Visas norises tiks iemūžinātas videoierakstos un tie tiks nodoti Rakstniecības un mūzikas muzejam.
Sākotnēji bija paredzēts, ka dziesmu un deju svētki norisināsies 2020. gada vasarā, no 6. līdz 12. jūlijam, bet tos pārcēla sakarā ar COVID-19 izplatīšanos Latvijā. Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki ir lielākie Latvijas bērnu un jauniešu kultūras un mākslas svētki, kas pulcē tūkstošiem dziedātāju, dejotāju un dalībnieku no citiem mākslinieciskajiem kolektīviem Latvijā un diasporā. Tika plānots, ka 2021. gada svētku kopmēģinājumi un koncerti notiks Rīgā, jaunajā Mežaparka Lielajā estrādē un tās teritorijā, 2018. gadā atjaunotajā kultūras un sporta centrā Daugavas stadionā, un citās svētku norisēm piemērotās vietās.
Svētku māksliniecisko konceptu "ROTĀ" raksturo trīs atslēgvārdi: ROTĀT — ROTA — ROTAĻA. Svētku koncepcijas autore Inga Krišāne: "Dziesmu un deju svētkos mēs rotājamies skaistos tērpos, mēs rotājam Svētku gaisotni ar skaistām dziesmām, līksmām dejām un rotaļām. Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki ir rotaļa Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku tradīcijas ietvaros, un 2021. gads ir svētku gatavošanās kulminācija jeb Svētku rota. Laiks, kad Latvija vasaras vidū ar dziesmām, dejām, kokļu un pūtēju orķestru skaņām rotājas pasaules kultūras kalnā".
Svētku logo attēlo un simbolizē saules rotu, kas caur krāsu un gaismu rakstiem izrotājas ar un caur rotaļu, dejas motīvu, vainagu pinumu, etnogrāfiskiem rakstiem, bizēm, lentēm un citiem svētku elementiem un notikumiem, veidojot krāšņu un krāsainu svētku kaleidoskopu. Centrālais pamatelements ir saule, kas rotājas ar meiteņu bizēm, matu lentēm, kuru attēlojums vienlaicīgi simbolizē arī zēnu lakatiņus. Gan zīmē saskatāmie elementi, gan veids, kā tie rotājas, sasaucoties viens ar otru, attēlo rotaļu — rotāšanos kā neatņemamu svētku sastāvdaļu un pašus svētkus kā visgreznāko no rotām.
Cepurnieki
Cepurnieki var būt:
Jānis Gleizds
Jānis Gleizds (1924—2010) bija latviešu fotogrāfs. Piedalījies vairāk nekā 800 izstādēs gan Latvijā, gan ārzemēs, saņēmis 170 medaļu.
Dzīvesgājums
Dzimis Makašānu (tagad Ilzeskalna) pagasta Vecgailumos. 1943. gadā absolvēja mācības Rēzeknes tehniskajā skolā. 1948. gadā 24 gadu vecumā viņam pēc nelaimes gadījuma amputēja abas plaukstas. No 1951. līdz 1994. gadam Gleizds strādāja par fotogrāfu Traumatoloģijas un ortopēdijas zinātniskās pētniecības institūtā. Kopš 1957. gada piedalījās izstādēs ar melnbaltajām fotogrāfijām. Kopš 1977. gada bijis Latvijas Fotomākslinieku savienības biedrs. Par J.Gleizdu uzņēma divas dokumentālās filmas (1985, 1991). 1998. gadā izdeva Jāņa Gleizda fotogrāfiju albumu "Gaismas atspulgs".
Miris.
Mikrofona aptauja 1979
1979. gada Mikrofona aptaujas noslēguma koncerts notika Dailes teātrī un to ierakstīja televīzija. Aptaujā togad piedalījās 19 komponisti ar 52 dziesmām, par tām kopumā nobalsoja 6200 klausītāju. Uzvarēja Raimonda Paula un Vizmas Belševicas dziesma "Es aiziet nevaru", ko izpildīja Mirdza Zīvere.
Aptaujas noslēguma koncertā pirmoreiz piedalījās Ingus Pētersons, un pirmo reizi finālā parādījās arī grupa "Menuets". Cenzūra togad aizliedza atskaņot R. Paula un Valda Artava dziesmu "Trīs runči" leģendārā aktiera Edgara Liepiņa izpildījumā. Nākamajā dienā pēc aptaujas noslēguma koncerta "Mikrofons" saņēma vēstuli no Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas ar prasību sniegt paskaidrojumus par aptaujas otrās vietas ieguvēju, Imanta Kalniņa un Vika dziesmu "Dziesma, ar ko tu sāksies?".
Ieriķu iela
Ieriķu iela var būt:
Cisovka
Cisovka var būt:
Andra Neiburga
Andra Neiburga (dzimusi 1957. gada 16. janvārī Rīgā, mirusi 2019. gada 2. martā Rīgā) bija latviešu rakstniece, māksliniece un tulkotāja, kura visplašāk pazīstama kā īsprozas autore.
Biogrāfija
Andra Neiburga dzimusi 1957. gada 16. janvārī Rīgā. Mācījās Rīgas 5. vidusskolā (1964—1973), beidza Rīgas lietišķās mākslas vidusskolu (1977) un Latvijas Mākslas akadēmijas Rūpnieciskās mākslas nodaļu (1986). No 1986. gada veidoja žurnāla "Avots" dizainu, 1990. gadu sākumā bija žurnāla "Karogs" māksliniece.
Pirmā literārā publikācija bija stāsts "Spīdēja saule" 1985. gadā. Vēlāk tas kopā ar citiem agrīnajiem Neiburgas stāstiem iekļauts krājumā "Izbāzti putni un putni būros" (1988), kas iznāca 20 000 eksemplāru tirāžā un padarīja Neiburgu par vienu no galvenajām jaunās paaudzes rakstniecēm, grāmata tika plaši apspriesta recenzijās un rakstos. No 1987. līdz 1989. gadam Neiburga bija Rīgas Jauno literātu apvienības vadītāja. Rakstnieku savienības biedre kopš 1989. gada.
A. Neiburgas nozīmīgākais tulkojums ir Mihaila Bulgakova garstāsts "Suņa sirds", kas tika turpinājumos publicēts žurnālā "Avots" 1988. gadā. 2008. gadā šis tulkojums tika dramatizēts un iestudēts Dailes teātrī (režisore Laura Groza).
1991. gadā iznāca bērnu grāmata "Stāsts par Tilli un Suņu vīru", smeldzīgs garstāsts par Rīgas nomales vienkāršo ļaužu dzīvi. 1993. gadā darbs saņēma Pastariņa prēmiju. 1996. gadā Dailes teātrī tika iestudēts Latvijas Kultūras akadēmijas aktieru kursa diplomdarbs — izrāde bērniem "Tille un suņu vīrs" (režisori Arnolds Liniņš un Aina Matīsa). 2002. gadā tika ierakstīts Latvijas Radio iestudējums, 2002. gadā tika uzņemta stāsta ekranizācija videofilmā, sekoja grāmatas atkārtots izdevums apgādā "Zvaigzne ABC". 2003. gadā darbs saņēma aģentūras AKKA/LAA Autortiesību bezgalības balvu par daudzpusīgo darba izmantojumu.
1993. gadā A. Neiburga pievērsās dzimtas namīpašumu apsaimniekošanai. 1990. gados un 21. gs. sākumā publicējusi slejas laikrakstā "Diena". Piedalījusies teātra izrāžu veidošanā: adaptējusi A. Šniclera tekstu izrādei "Rondo" Jaunajā Rīgas teātrī (2000, rež. Baņuta Rubess), tulkojusi Oskara Vailda lugu "Ideāls vīrs" (2002, Liepājas teātrī, rež. B. Rubess), dramatizējusi S. Oksanenas romānu "Attīrīšanās" Jaunā Rīgas teātra izrādei "Muša" (2012, rež. Inese Mičule).
2004. gadā iznāca otrais stāstu krājums "Stum, stum", kas saņēma laikraksta "Diena" kultūras gada balvu, kā arī tika nominēts Literatūras gada balvai. 2012. gadā pieci no krājuma stāstiem (titulstāsts, "El ninjo", "Tā vieta", "Mana izdomātā dzīve" un "Tādi vakari") tika izmantoti Jaunajā Rīgas teātrī režisora Ģirta Ēča izrādē "Stum, stum". 2014. gada sākumā krājums "Stum, stum" atzīts par vienu no 100 latviešu lasītāju visu laiku mīļākajām grāmatām TV šovā „Lielā lasīšana”, septembrī tika atklāts, ka romāns lasītāju balsojumā ierindojies 94. vietā.
2017. gadā ar krājuma "Stum, stum" atkārtotu publicēšanu tika atzīmēta rakstnieces 60 gadu jubileja, 27. janvārī Rīgā notika viņas daiļradei veltīta konference "Andra Neiburga: valoda, dzimte, stāstījums, attēls".
Viņas meita ir māksliniece Katrīna Neiburga (tēvs Andris Breže) un dēls Aleksandrs Breže.
Glikolīze
To, vai glikoze tiks iesaistīta glikolīzē, galvenokārt nosaka enzīma fosfofruktokināzes-1 aktivitāte — šis enzīms katalizē vienu no vienvirziena reakcijām glikolīzes ceļā — fruktozes 6-fosfāta fosforilēšanu par fruktozes 1,6-bisfosfātu. Aerobos apstākļos no piruvāta veidojas acetilkoenzīms A, kas tālāk iesaistās Krebsa ciklā. Anaerobos apstākļos savukārt piruvāts tiek pārvērsts laktātā. Laktāts veidojas, piemēram, stipras muskuļu slodzes laikā. Tas aknās tiek pārvērsts atpakaļ piruvātā, kas glikoneoģenēzes ceļā tiek pārvērsts atpakaļ glikozē. Glikolīze un glikoneoģenēze ir ļoti līdzīgi, bet pretēji vērsti ceļi. Parasti tie nenotiek vienlaicīgi, jo tad ATF tiktu lieki izšķērdēts. Glikolīzes norise tiek stimulēta, piemēram, kad šūnai pietrūkst ATF.
Villijs Šlāge
Villijs Šlāge (de;  — Berlīne) bija Vācijas šahists.
Biogrāfija
1910. gadā Hamburgā uzvarējis Vācijas šaha savienības kongresa B turnīrā. Piedalījies draudzības mačos: Berlīne—Prāga (1913), Vācija—Nīderlande (1922), Vācija—Zviedrija (1922). Pirmā pasaules kara dalībnieks. Divas reizes uzvarējis Berlīnes pilsētas šaha čempionātos (1921, 1926).
1921. gadā Hamburgā bijis trešais Vācijas šaha čempionātā aiz Ērharta Posta un Frīdriha Zēmiša. 1922. gadā dalījis 3.—5. vietu aiz Ērharta Posta un Kārļa Karlsa. Pēdējo reizi Vācijas šaha čempionātā piedalījies 1935. gadā Āhenē, kad dalījis 11.—13. vietu (uzvarējis Kurts Rihters).
Piedalījies daudzos starptautiskos šaha turnīros: Berlīne (1928) — dalījis 11.—13. vietu (uzvarējis Ārons Nimcovičs); Berlīne (1930) — dalījis 5.—7. vietu (uzvarējis Kārlis Hellings); Svineminde (1932) — dalījis 8.—9. vietu (uzvarējis Gēsta Štolcs); Berlīne (1933) — dalījis 6.—7. vietu (uzvarējuši Bertolds Kohs un Kurts Rihters); Berlīne (1937) — dalījis 3.—4. vietu (uzvarējuši Karloss Gimars un Ludvigs Relštābs); Krēfelde (1938) — dalījis 4.—7. vietu (uzvarējuši Erihs Eliskazess un Ludvigs Engelss).
1935. gadā iecelts par Lielvācijas šaha savienības galveno treneri (de). Šajā amatā gatavojis Vācijas šaha izlasi 1936. gada neoficiālajai šaha olimpiādei Minhenē. 1939. gada augustā sācis nodarboties ar Vācijas jauno šahistu grupu, kurā bijuši Klauss Junge, Volfgangs Uncikers, Edīte Kellere un citi.
Džeimsa I Zeme
Džeimsa I Zeme (no) ir neapdzīvots dabas apgabals Špicbergenas ziemeļrietumu daļā, Svalbārā. Tās dienvidu krastu apskalo Īsfjorda atzars Nūrfjords un tā atzari Ekmana fjords un Diksona fjords. Dienvidrietumos Diksona Zeme robežojas ar Oskara II Zemi, ziemeļrietumos — ar Hokona VII Zemi, ziemeļos — ar Andrē Zemi, bet ziemeļaustrumos — ar Diksona Zemi. Nosaukta par godu Skotijas, Anglijas un Īrijas karalim Džeimsam I.
Krasta līnija stipri izrobota ar līčiem un fjordiem. Piekrastē vairākas salas, no kurām lielākās ir Koraholmene un Flintholmene. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Rērūsas kalns (1288 m vjl). Kalnieni šķeļ vairākas ledāju ieleja, pa kurām tie noplūst fjordos. Ievērojamākie ledāji ir Holtedālfonnas ledājs ziemeļrietumos uz robežas ar Hokona VII Zemi, kā arī Kongsvegena, Sveabrēna, Holstrēmbrēna un Orsabrēna glečeri. Zemes dienvidrietumu daļu aizņem Ziemeļu Īsfjorda nacionālais parks.
S/2015 (136472) 1
S/2015 (136472) 1 jeb MK 2 ir pundurplanētas Makemakes dabiskais pavadonis.
Vēsture
Makemakes pavadonis atklāts 2016. gada aprīlī, tam dots pagaidu apzīmējums S/2015 (136472) 1 jeb MK 2.
Dūlas atomelektrostacija
Dūlas atomelektrostacija (nl) ir franču uzņēmumam Engie piederoša atomelektrostacija Beļģijas ziemeļos, Austrumflandrijas provincē, Šeldas upes kreisajā krastā, lejpus Antverpenes.
Dorisa Deja
Dorisa Deja (en; dzimusi kā Dorisa Mērija Anna Kepelhola (Doris Mary Ann Kappelhoff); Sinsinati —  Carmel Valley Village)  bija amerikāņu aktrise, dziedātāja un dzīvnieku tiesību aizstāve.
Viņas karjera ir ilgusi gandrīz 50 gadus. Karjeru sākusi kā bigbenda dziedātāja 1939. gadā, taču kļuva pazīstama vienīgi 1944. gadā pēc dziesmas Sentimental Journey publicēšanas. Pēc grupas Les Brown & His Band of Renown pamešanas viņa uzsāka solokarjeru, sadarbojās ar Columbia Records, kas ir viņas vienīgā ierakstu kompānija. Aktrises karjeru sākusi ar galveno lomu 1948. gada filmā Romance on the High Seas. Kopumā ir filmējusies 39 filmās, izdevusi 29 albumus, pavadījusi 460 nedēļas Top 40 topos un kļuva par vienu no ASV iemīļotākajiem izklaides industrijas pārstāvjiem. Par lomu 1959. gada romantiskajā komēdijā Pillow Talk tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai.
Stirnusola
Stirnusola ir ciems Kubulu pagastā, Balvu novadā. Atrodas 214 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P35.
Kultūras un Zinātnes pils (Varšava)
Kultūras un Zinātnes pils (pl) ir ēka Varšavā, augstākā ēka Polijā un astotā augstākā ēka Eiropas Savienībā. Celtniecība sākta 1952. gada 2. maijā un pabeigta 1955. gada 22. jūlijā. Torņa smailes augstums — 231 metrs, torņa jumta augstums 188 metri.
Tornī ir 42 stāvi, 3288 istabas un kopējā ēkas platība ir 123 084 m2. Augstceltne bija „dāvana no padomju ļaudīm” un to pēc padomju plāniem uzcēla 7000 celtnieki, no kuriem 3500 bija padomju celtnieki. Pirms 2000. gada sagaidīšanas ēkas tornī tika uzstādīti 6,3 metrus lieli pulksteņi.
Moļneica
Moļneica (arī Molnīca, Muoļneica, ru) ir Sarjas kreisā krasta pieteka Krāslavas novadā un Baltkrievijā.
Iztece no Zeiļovas ezers Šķaunes pagastā. Tek dienvidu virzienā. Lielākās pietekas - Grova, Melnais grāvis. Lejtecē veido Latvijas - Baltkrievijas robežu. Ietek Sarjā pie Ceplišiem. Upi šķērso valsts autoceļi P52 (Zilupe — Šķaune — Ezernieki) un V618 (Ezernieki – Svariņi – Šķaune). Tās krastos atrodas Zamšoviki.
Narvas līcis
Narvas līcis ir līcis Baltijas jūras Somu līča dienvidaustrumu daļā. Narvas līča akvatoriju dala Igaunija (līča dienviddaļa) un Krievija (līča ziemeļaustrumdaļa). Līča krastus veido Austrumviru apriņķa piekraste dienvidos un Kurgolovas pussala austrumos.
Narvas līča krasta līnijas kopgarums ir 130 km. Vidēji no janvāra līdz aprīlim līci klāj ledus sega. Narvas līcī ieplūst Narvas upe.
Raksturojums
Narvas līča austrumu krasts Krievijai piederošajā Kurgolovas pussalā ir zems un smilšains, tāds pats tas ir arī Igaunijai piederošajā līča dienviddaļā — Narvas grīvā un 8,5 km uz rietumiem no Igaunijas un Krievijas robežas. Tālāk uz rietumiem krasts strauji maina raksturu un veido augstu piekrastes klints sienu.
Narvas līcī ir vairākas salas, kas koncentrējas līča austrumu daļā, netālu no Korgulovas pussalas — Vigrunda, Hangeloda, Remisāri, Kurgolovas Reima, Herkaluda, Kehvitluda, Keukosāri, Janisāri, Metasāri, Sikosāri, Borisluda, Kirjasāri, Mučnoja, Reimosāre.
Apdzīvotas vietas līča piekrastē atrodas pārsvarā Igaunijas teritorijā. Lielākās apdzīvotās vietas ir Sillamē pilsēta, kā arī kūrortpilsēta Narva-Jēsū pie Narvas upes grīvas un Toilas ciems.
Latvijas futbola izlase 2023. gadā
'''Latvijas futbola izlase 2023. gadā''' piedalās 2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā, kā arī aizvada pārbaudes spēles. Latvijas izlase Euro 2024 kvalifikācijā ir ielozēta vienā grupā ar Horvātiju, Velsu, Armēniju, un Turciju.
Sezonu izlase sāka ar draudzības spēli pret Īriju, kurā zaudēja ar 2:3. Arī pirmajā kvalifikācijas spēlē pret Velsu piedzīvoja zaudējumu (0:1). Pirms jūnija spēlēm par izlases kapteini kļuva Kristers Tobers.
Spēles
🇱🇻 latvia: Pāvels Šteinbors — Roberts Savaļnieks, Antonijs Černomordijs (K), Daniels Balodis (Mārcis Ošs 46'), Vladislavs Sorokins — Andrejs Cigaņiks (Renārs Varslavāns 71'), Kristers Tobers, Artūrs Zjuzins (Aleksejs Saveļjevs 71'), Jānis Ikaunieks (Alvis Jaunzems 65') — Roberts Uldriķis (Dāvis Ikaunieks 81'), Vladislavs Gutkovskis (Raimonds Krollis 56')
🇱🇻 latvia: Pāvels Šteinbors — Roberts Savaļnieks, Antonijs Černomordijs (K), Mārcis Ošs, Vladislavs Sorokins (Raivis Andris Jurkovskis 46') — Andrejs Cigaņiks (Renārs Varslavāns 70'), Kristers Tobers, Artūrs Zjuzins (Aleksejs Saveļjevs 82'), Jānis Ikaunieks (Alvis Jaunzems 59') — Vladislavs Gutkovskis, Roberts Uldriķis (Raimonds Krollis 82')
🇱🇻 latvia: Nils Toms Puriņš — Raivis Andris Jurkovskis, Mārcis Ošs, Daniels Balodis, Roberts Savaļnieks — Andrejs Cigaņiks (Eduards Dašķevičs 76'), Kristers Tobers (K), Eduards Emsis, Alvis Jaunzems (Dāvis Ikaunieks 80') — Vladislavs Gutkovskis (Raimonds Krollis 76'), Roberts Uldriķis (Marko Regža 86')
🇱🇻 latvia: Nils Toms Puriņš — Raivis Andris Jurkovskis, Mārcis Ošs (Elvis Stuglis 69'), Daniels Balodis, Roberts Savaļnieks — Andrejs Cigaņiks (Eduards Dašķevičs 65'), Kristers Tobers (K), Aleksejs Saveļjevs, Alvis Jaunzems (Maksims Toņiševs 65') — Vladislavs Gutkovskis (Raimonds Krollis 65'), Roberts Uldriķis (Marko Regža 85')
Day
Day (lv) var būt:
Sentdžona pagasts (Antigva un Barbuda)
Sentdžona pagasts (en) ir viens no sešiem Antigvas un Barbudas pagastiem valsts ziemeļrietumu daļā. Pagasts robežojas ar Sentmerī pagastu dienvidrietumos, ar Sentpola pagastu dienvidaustrumos, ar Sentdžordža pagastu un ar Sentpītera pagastu austrumos. Pagastu rietumos un ziemeļos apskalo Karību jūra.
Viti Levu
Ģeogrāfija
Salas forma ir tuva apaļai, dienvidos stieptāka austrumu—rietumu virzienā. Tās garums ir 146 kilometri, platums 106 kilometri, kopējā platība 10 389 km². Zemestrīces un vulkānu izvirdumi veidojuši mēreni nelīdzeno salas reljefu, kuru aptuveni vienādās pusēs dala kalnu grēda, kas iet ziemeļu-dienvidu virzienā.
Sentdžona pagasts (Antigva un Barbuda)
Pagasta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Sentdžonsa, kas ir arī Antigvas un Barbudas galvaspilsēta. Pagasta kopējā platība ir 66,96 km², pēc 2011. gada datiem pagastā dzīvo 49 225 iedzīvotāji. Tas ir vislielākais Antigvas un Barbudas pagasts pēc platības un vislielākais Antigvas un Barbudas pagasts pēc iedzīvotāju skaita.
Viti Levu
Klimats un bioloģija
Salas centrs ir mežains un iekļauj valsts augstāko virsotni Tomanivi kalnu (agrāk Viktorijas kalnu), kas paceļas 1324 metru augstumā. Salas austrumu pusē ir liels nokrišņu daudzums, īpaši kalnos, un tajos aug tropiskie Fidži lietusmeži, kuri tiek izdalīti kā īpašs ģeogrāfisks ekoreģions. Rietumu puse (biežo ugunsgrēku dēļ reizēm saukta par "degošajiem rietumiem") ir ievērojami sausāka, būdama kalnu ēnā no valdošajiem mitrajiem austrumu vējiem; tur atrodas Fidži tropiskie sausie meži. Viti Levu sala ir vienīgā zināmā mājvieta vienam no pasaules lielākajiem kukaiņiem — 15 cm garajai Fidži milzu garragu vabolei (Xixuthrus heros).
Gada temperatūra maz mainīga, +24—29 °C. Nokrišņu 2000—3000 mm gadā.
Ģeoloģija
Viti Levu un vispār Fidži ir jauktas vulkāniski-kontinentālas izcelsmes un atrodas tektoniski sarežģītā rajonā starp Austrālijas plātni un Klusā okeāna plātni. Fidži platforma atrodas zonā, kas robežojas ar aktīvām plātņu lūzumzonām, pie kurām ir notikušas daudzas zemestrīces. Šīs lūzumzonas ir Fidži lūzumzona ziemeļos, 176° izplešanās zona rietumos, Hanteras lūzumzona un Lau grēda austrumos.
Vecākie salas ieži ir izveidojušies eocēna un lejas miocēna laikmetā. To apakšdaļu veido lavas straumes, kuru bazalts Suvas grupas vulkānu ietekmē pārtop par traheītu un riolītu. Starp šiem vulkāniem ievērojamākie ir Koromba (1058 m), Natambumgguto (373 m), Tuvutau (918 m) un Tikituru (920 m). Miocēna un pliocēna laikmeta Mba grupu, kas atrodas salas dienvidrietumos, veido smilšakmens un merģelis, kuri vulkānisma ietekmē pārtop par andezītu, galvenokārt atrodas upju ielejās, piemēram, Nadi un Navua ielejās. Pliocēna un pleistocēna Mba grupa atrodas salas ziemeļu daļā, ģeogrāfiski tā ietver Korojanitu (1176 m), Malua (988 m), Monavatu (1112 m), Tomanivi (1324 m) un Ndelamendamu (762 m) virsotnes.
Vēsture
Tiek uzskatīts, ka Viti Levu ir apdzīvota senāk nekā Vanua Levu sala, kas atrodas uz ziemeļiem. Saskaņā ar mutvārdu tradīcijām pirmie melanēziešu kolonisti izsēdās Vudapointā un izveidoja Viseisei kā pirmo apmetni Fidži, taču ir arheoloģiski atradumi, kas ir pretrunā ar šo apgalvojumu.
Iedzīvotāji
Viti Levu atrodas galvaspilsēta Suva un dzīvo 70% valsts iedzīvotāju (apmēram 660 000 cilvēku 2017. gadā). Citas nozīmīgas pilsētas, kas visas atrodas piekrastē, ir Nasinu (kas ir lielākā valsts pilsēta un vienlaikus g.k. indofidžiešu apdzīvota Suvas austrumu priekšpilsēta), Ba, Lautoka, Nadi (Nandi), Nausori, Rakiraki un Sigatoka. Viti Levu rietumdaļas politiskā atmosfēra nedaudz atšķiras no austrumu, jo rietumos ir liela indofidžiešu koncentrācija (kuru senči no Indijas ieradās salā kā pusbrīvi strādnieki laikā no 1879. līdz 1916. gadam), kamēr austrumos ir fidžiešu pārsvars (izņemot lielākās pilsētas, kas ir etniski daudzveidīgākas).
Garifullina
Garifullina var būt:
Viti Levu
Administratīvais iedalījums
Astoņas no četrpadsmit Fidži provincēm atrodas Viti Levu. Ba, Nadrogas-Navosas un Ra provinces ietilpst Rietumu apgabalā, savukārt Naitasiri, Namosi, Reva, Serua un Tailevu veido Centrālo apgabalu.
Saimniecība
Viti Levu ir visa Fidži arhipelāga ģeogrāfiskais un saimnieciskais centrs. Lauksaimniecība atbilst klimatam — cukurniedru ražošana plaukst mitrajos rietumos, savukārt austrumos attīstījusies piena lopkopība. Gar visu piekrasti ved šoseja, prāmji saista salu ar pārējām salām.
Dzeņagols
Dzeņagols var būt:
Hanss Rēms
Hanss Rēms (de; dzimis ) ir vācu šaha problēmists.
Pēc profesijas Rēms ir matemātiķis, 1970. gadā aizstāvējis doktora disertāciju algebrā un līdz iziešanai pensijā (2007) strādājis par privātdocentu Karlsrūes Universitātē.
Sasniegumi šaha kompozīcija
Kopš 1955. gada publicējis vairāk nekā 1000 šaha uzdevumus, galvenokārt loģiskās skolas daudzvilčus.
No 1968. gada starptautiskais tiesnesis un no 1984. gada lielmeistars šaha kompozīcijā.
Šaha uzdevums
Uzdevuma risinājums:
Loģiskās skolas uzdevums.
Rīgas Centra Daiļamatniecības pamatskola
Rīgas Centra Daiļamatniecības pamatskola ir Rīgas pamatskola Aspazijas bulvārī 34 Centra apkaimē, kurā mācības notiek no 1. līdz 9. klasei divās izglītības programmās.
Izglītības programmas
Pamatizglītības profesionāli orientētā virziena izglītības programma (21014111)