cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daiena Leina
Leina attēlojusi Martas Kentas lomu tādās populārās filmās kā "Tērauda vīrs" (2013), "Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma" (2016), "Taisnības līga" (2017). Piedalījusies TV seriālos "Kāršu nams" (2013–2018) un The Romanoffs (2018).
Gomiņdan
Gomiņdan ( — 'Ķīnas Tautas partija') bija sociāldemokrātiskas ievirzes politiskā partija Ķīnā (1911—1949) un Taivanā.
Līdz 1971. gadam partija pastāvēja un darbojās tikai kā diktatora Čana Kaiši atbalstītāju kopa, bet par politisku partiju vispārpieņemtā izpratnē kļuva 1970. gadu beigās.
Kopā ar "Pirmo tautas partiju" veido t.s. zilo koalīciju, kuras mērķis ir atkalapvienoties ar kontinentālo Ķīnu, pretēji t.s. zaļajai koalīcijai, kas ar Demokrātiski progresīvo partiju priekšgalā vēlas proklamēt Taivanu par suverēnu un no Ķīnas neatkarīgu valsti.
Elektroniskā pārvalde
Elektroniskā pārvalde jeb e-pārvalde ir publisko pakalpojumu sniegšana iedzīvotājiem, izmantojot elektroniskos līdzekļus, tostarp elektroniskos pakalpojumus. E-pārvalde ir viens no instrumentiem, kā pilnveidot valsts pārvaldes darbu un uzlabot publisko pakalpojumu kvalitāti, balstot to uz informācijas tehnoloģijām un elektroniskajai uzņēmējdarbībai raksturīgiem darbības principiem. Papildu tam, cits e-pārvaldes mērķis ir arī palielināt sabiedrības līdzdalību valsts pārvaldē.
E-pārvaldes attīstība Eiropas valstīs
Viens no plašākajiem un drošticamākajiem ikgadējiem apsekojumiem / pētījumiem par e-pārvaldes attīstību dažādās valstīs ir Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) e-pārvaldes attīstības indekss (EPAI) (angļu: United Nations E-Government Development Index). EPAI, apkopojot dažādus kvantitatīvos un kvalitatīvos rādītājus, tiecas objektīvi izmērīt, kā valstis izmanto informācijas tehnoloģiju sniegtās iespējas, lai attīstītu valsts pārvaldes darbu un publiskos pakalpojumus. EPAI ir 3 galvenās dimensijas, proti:
2022.gada EPAI izlaidumā novērtētas visas 193 ANO dalībvalstis. Zemāk esošajā tabulā, EPAI 2022.gada rādītāju kopsavilkumā, iekļautas 43 no šīm valstīm, kas pārstāv Eiropas reģionu. Starp Baltijas valstīm, 2022.gadā Igaunija ieņēma visaugstāko pozīciju, ierindojoties 8.vietā no 193 pasaules valstīm, Lietuva ieņēma 24.vietu, bet Latvija - 29.vietu.
Volfgangs Pauli
Dzīvesgājums
Dzimis Vīnē katolismā pārgājuša ebreju ārsta ģimenē. Zēna otrais vārds - Ernsts, tika piešķirts par godu krusttēvam - fiziķim Ernstam Maham. Studēja Ludviga Maksimiliāna universitātē Minhenē (Ludwig-Maximilians-Universität München) pie Arnolda Zommerfelda, un 1921. gadā ieguva doktora grādu. Vēlāk strādāja par Maksa Borna asistentu Getingenē un Nīlsa Bora institūtā Kopenhāgenā. 1928. gadā kļuva par Cīrihes Tehniskās universitātes profesoru. 1931. gadā, personiskās krīzes laikā, Pauli ietekmējās no tajā laikā Cīrihē dzīvojošā Kārļa Junga, tomēr vēlāk kritizēja viņa mācību.
Sākoties Otrajam pasaules karam, Pauli pārcēlās uz ASV, naturalizējās ASV pilsonībā, tomēr 1946. gadā atgriezās Cīrihē, kur nodzīvoja līdz mūža beigām. 1949. gadā ieguva Šveices pilsonību.
Prāta filozofija
Apziņas filosofija ir filozofijas nozare, kurā tiek pētīta prāta daba, garīgie notikumi, garīgās funkcijas, garīgās īpašības, apziņa un to saistība ar fizikālo ķermeni, galvenokārt ar smadzenēm. Gara-miesas problēma, tas ir, apziņas saistība ar ķermeni, ir centrālais apskates objekts prāta filozofijā, lai gan tiek apskatītas arī citas problēmas, kas nav sakarā ar ķermeni.
Kims Tedžuns
Kims Tedžuns (ko; dzimis, miris ) bija Dienvidkorejas politiķis. No 1998. līdz 2003. gadam bija Dienvidkorejas prezidents. 2000. gada Nobela miera prēmijas laureāts.
Darbojās politikā no 1950. gadiem. Viņa atbalstītāji lielākoties bija no Korejas dienvidrietumu Čollado reģiona. Bija opozīcijas līderis pret valdošo autoritāro varu. 1973. gadā Dienvidkorejas Nacionālā izlūkdienesta aģenti viņu nolaupīja no viesnīcas Tokijā un laimīgas sagadīšanās (iespējams, ka arī ASV spiediena) dēļ viņš netika nogalināts. Tedžuns atgriezās Dienvidkorejā, kur viņam aizliedza darboties politikā. 1976. gadā viņu arestēja par piedalīšanos pret valdību vērsta manifesta proklamēšanā. Viņam piesprieda 5 gadus cietumā, kas 1978. gadā tika aizstāts ar mājas arestu. Amnesty International K. Tedžunu atzina par sirdsapziņas cietumnieku.
1980. gadā notika sacelšanās Kvandžu pilsētā pret valstī valdošo militāro režīmu. Kims Tedžuns tika apsūdzēts par sazvērestību un viņam piesprieda nāves sodu. Tā kā Kims bija katoļticīgais, par viņu iestājās Romas pāvests Jānis Pāvils II, kas nosūtīja Dienvidkorejas prezidentam vēstuli, lūdzot izrādīt žēlastību pret notiesāto. Nāves sods tika aizstāts ar 20 gadiem cietumā, bet vēlāk - ar trimdu ASV.
1985. gadā Kims Tedžuns atgriezās Dienvidkorejā, 1987. gadā piedalījās prezidenta vēlēšanās, bet zaudēja konservatīvo kandidātam Ro Deu. 1992. gadā otrreiz neveiksmīgi piedalījās vēlēšanās, bet zaudēja Kimam Jonsanam. 1997. gadā, Āzijas finansiālās krīzes laikā, Kims Tedžuns tika ievēlēts par astoto Dienvidkorejas prezidentu. Kima Tedžuna valdības galvenie uzdevumi un darbība saistījās ar finanšu krīzes seku pārvarēšanas jautājumiem.
Kims Tedžuns iestājās par miermīlīgu dialogu ar Ziemeļkoreju un 2000. gadā tikās ar tās vadītāju Kimu Čeniru. Par ieguldījumu demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanā Dienvidkorejā, īpaši par miera veicināšanu un attiecību uzlabošanu ar Ziemeļkoreju, Kims Tedžuns 2000. gadā saņēma Nobela miera prēmiju. Vēlāk gan izrādījās, ka tikšanās ar Kimu Čeniru tika panākta, atbrīvojot agrāk sagūstītus Ziemeļkorejas spiegus, kā arī samaksājot Ziemeļkorejai ap 200 miljonu dolāru, un nekāda reāla politikas maiņa Ziemeļkorejā nenotika.
2003. gada prezidenta vēlēšanās Tedžuns nepiedalījās. Par prezidentu ievēlēja viņa partijas biedru Ro Muhjonu.
Kims Tedžuns nomira no pneimonijas izraisītas daudzu orgānu mazspējas.
Rafaēls
Rafaēls Sancio da Urbīno (, dzimis vai, miris ), pazīstams arī kā Rafaēls (Raphael), bija renesanses laikmeta itāļu gleznotājs un arhitekts. Rafaēls kopā ar Mikelandželo un Leonardo da Vinči tiek uzskatīti par vieniem no tā laika labākajiem māksliniekiem.
Agrīnais periods
Rafaēls piedzima Urbīno pilsētā Lielajā piektdienā. Viņa tēvs Džovanni Sancio bija mazpazīstams gleznotājs. Rafaēlu, savu vienīgo dēlu, tēvs no bērnu dienām personīgi sāka apmācīt gleznošanā. Viņš arī atklāja Rafaēlā gleznošanas talantu. Pēc nedaudziem gadiem Rafaēls jau palīdzēja tēvam veikt Urbīno pilsētas pasūtījumus. Viņa tēvs, redzēdams, ka nevar vairs neko vairāk iemācīt, sūtīja Rafaēlu pie Pjetro Perudžino, tā laika izcila gleznotāja. Uz Perudžo pilsētu Rafaēls pārcēlās, domājams, ap 1495. gadu. Tur viņš apguva Perudžino gleznošanas tehniku tādā mērā, ka praktiski Rafaēla darbus nevarēja atšķirt no viņa skolotāja darbiem. Pirmais zināmais Rafaēla patstāvīgais pasūtījums bija 1500.-1501. gadā uzzīmētā altārglezna Andrea Baronki kapellai Sant Agostino baznīcā Čitta di Kastello pilsētiņā netālu no Urbīno. Šajā laikā viņš gleznoja altārgleznu Oddi kapellai, San Frančesko al Prato baznīcai Perudžo pilsētā (1502.-1504.g.), Jēzus krustā sišanu, altārgleznu San Domeniko baznīcai Čitta di Kastello pilsētā pēc Monda pasūtījuma (1502.-1503.g.) u.c. Šie darbi tika gleznoti spēcīgā Perudžino iespaidā.
Florences periods
No 1504. gada Rafaēla darbība lielā mērā sāka saistīties ar Florenci, kur viņš bieži uzturējās. 1504. - 1508. gadus mēdz dēvēt par Rafaēla Florences periodu. Šeit viņš ieguva jaunus draugus un jaunus iespaidus. Rafaēlu iespaidoja Florences mākslinieku darbi, īpaši Leonardo da Vinči gleznošanas tehnika. Šajā laikā Rafaēls daudz strādāja, pilnveidojot savu gleznošanas stilu. Mākslinieks sāka pētīt anatomiju, kustības mehāniku, sarežģītas pozas un rakursus, meklēja kompaktas, ritmiskas un sabalansētas kompozīcijas formulas. Viņš sintezēja savā daiļradē gan Leonardo da Vinči, gan Mikelandželo gleznošanas tehniku. Rafaēla gleznas kļuva dinamiskākas, gaismēnas izteiksmīgākas. Šajā laikā viņš radīja tādus darbus kā "Madonna Granduka", "Madonna zaļumos", "Daiļā dārzniece", "Guldīšana kapā" u.c.
Mehova
Mehova ir pilsēta Polijā, Mazpolijas vojevodistē, uz ziemeļiem no Krakovas. Pilsētas centrā ir 1163. gadā dibināta Tā Kunga kapa ordeņa bazilika un klosteris, kas bija pirmā šī ordeņa baznīca ārpus Jeruzalemes.
Laukakmeņu iela (Rīga)
Laukakmeņu iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Šķirotavas apkaimē. Laukakmeņu iela un tās robežas dabā grūti saskatāmas. Tā sākas netālu no viensētām pie Aknīstes ielas un beidzas T veida krustojumā ar Vaiķu ielu. Laukakmeņu ielai vienā pusē ir mazdārziņu apbūve, otrā — pļava, pār kuru 150 m attālumā atrodas dzelzceļa līnija Rīga—Saurieši un netālu arī Rīgas Preču stacija.
Laukakmeņu iela ir viena no jaunākajām Rīgas ielām, tās nosaukums tika piešķirts 2008. gadā.
Ielu savienojumi
Laukakmeņu iela ir savienota ar šādām ielām:
Silī Pridoms
Renē Fransuā Armāns Pridoms (, dzimis, miris ) bija franču dzejnieks un esejists, kas plašāk pazīstams ar pseidonīmu Silī Pridoms (Sully Prudhomme). 1901. gadā viņš par dzejas kompozīciju saņēma pirmo Nobela prēmiju literatūrā. Nobela prēmijas pasniegšana Pridomam ir izraisījusi daudz diskusiju par to, vai viņš bija to pelnījis kaut vai tāpēc vien, ka kopš 1888. gada bija publicējis salīdzinoši nelielu skaitu dzejoļus. Mūsdienās Pridoma dzejoļi tiek relatīvi maz lasīti ne tikai ārzemēs, bet arī viņa dzimtenē, Francijā.
Silī Pridoms ir dzimis Parīzē. Jaunībā viņš vēlējās kļūt par inženieri, bet acs slimības dēļ pārtrauca studijas politehniskajā institūtā. Pridoms pievērsās dzejoļu rakstīšanai. 1865. gadā tika izdots pirmais dzejoļu krājums Stances et Poèmes ("Vārsmas un dzejoļi"). 1881. gadā Silī Pridoms kļuva par Francijas Akadēmijas locekli. Aktīvi dzeju viņš rakstīja līdz 1888. gadam.
BMX
BMX (Bicycle Motocross) ir riteņbraukšanas sporta paveids, kurā sacensības notiek speciāli veidotās 350-400 metru garām trasēs ar šķēršļiem un virāžām. Pašlaik šī riteņbrauksanas veida starptautisko pārvaldi veic Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (UCI), kas pārrauga un rīko Pasaules čempionātu.
BMX ir radies ASV, Kalifornijā 1960. gadu beigās. 1970. gadu sākumā sāka lietot saīsinājumu "BMX". Nīderlandē ir izplatīts nosaukums "Fietskross", bet Francijā un Čehijā — "Bikross", spāniski un portugāliski runājošie lieto "bicicross". Visi šie nosaukumi tulkojumā nozīmē "divriteņu kross".
UCI pasaules čempioni
Divas vadošās riteņbraukšanas organizācijas, ABA un UCI, rīko pasaules čempionātus šajā disciplīnā, tomēr ABA pasaules čempionātos pārsvarā tiek pārstāvēti braucēji no Ziemeļamerikas, savukārt UCI pasaules čempionātos tiek pārstāvēti braucēji no visas pasaules. Pirms 1996. gada, kad UCI atzina arī BMX sportu, pasaules čempionātus rīkoja starptautiskā BMX federācija (IBMXF).
Brīvības iela
Brīvības iela var būt:
Roterdamas "Feyenoord"
Roterdamas "Feyenoord" (nl; izrunā: ) ir profesionāls futbola klubs, kas ir bāzēts Roterdamā, Nīderlandē. Kopā ar Amsterdamas "Ajax" un Eindhovenas PSV "Feyenoord" ir viens no "trim lielajiem" Nīderlandes futbola klubiem. Klubs tika dibināts 1908. gadā un kopš dibināšanas brīža spēlē Nīderlandes futbola augstākajā līgā Eredivisie. Savas mājas spēles komanda aizvada Feijenoord Stadion jeb De Kuip stadionā.
Sastāvs
Sastāvs atjaunots .
Voshod-2
Voshod-2 (Восход-2) bija PSRS divvietīgs kosmosa kuģis no Voshod sērijas. Tas bija apgādāts ar piepūšamu slūžu kameru; no tā pirmoreiz atklātā kosmosā izgāja cilvēks.
Dublieru apkalpe
Piezīme. Starta vietā skafandros tērpti bija Beļajevs, Ļeonovs un Hrunovs. J. Hrunovs vajadzības gadījumā varēja aizstāt kā pilotu, kuram bija paredzēta iziešana kosmosā, tā arī komandieri.
Lidojuma gaita
Kosmosa kuģis startēja 07:00 UTC.
Lidojuma laikā A. Ļeonovs kā pirmais cilvēks pasaulē izgāja atklātā kosmosā. Iziešanas laikā radās vairākas neparedzētas situācijas. Kosmosa kuģim, atgriežoties uz zemes, sabojājās automātiskā orientācijas sistēma, un Voshod-2 nolaižamais aparāts nolaidās tālu no paredzētās vietas — 180 km uz ziemeļiem no Permas. Divas naktis kosmonauti pavadīja piesnigušā taigā, salā, kamēr glābēji ar slēpēm ieradās un iztīrīja vietu helikoptera laukumam.
Augusts Saulietis
Augusts Saulietis (kristīts kā Augusts Plikausis; 1869—1933) bija latviešu skolotājs un rakstnieks, daudzu dzejoļu, stāstu, lugu, tēlojumu, apceru un eseju autors. Žurnāla "Zalktis" redakcijas loceklis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1869. gada 22. decembrī Grašu pagasta "Sauliešu" saimnieka Miķeļa Plikauša ģimenē. Mācījās Grašu pamatskolā un Cesvaines draudzes skolā, beidza Kārzdabas pareizticīgo draudzes skolu (1887). No 1889. gada viņš mācījās Valmieras skolotāju kursos, tad strādāja par palīgskolotāju Straupē (1890—1891) un pagastskolas pārzini Grašos (1892—1900). Šajā laikā viņš sāka publicēt savus dzejoļus žurnālā "Austrums" un laikrakstos "Balss" un "Dienas Lapa".
1900. gadā viņš devās prom no dzimtās puses un īslaicīgi strādāja par grāmatvedi Groznijas naftas tirdzniecības kantorī, bet 1901. gadā atgriezās Latvijā un bija "Latviešu Avīžu" kantorists Jelgavā.
No 1902. līdz 1915. gadam Saulietis Rīgā strādāja par A. Rūmanes-Ķeniņas sieviešu proģimnāzijas un Ata Ķeniņa zēnu reālskolas latviešu valodas un literatūras skolotāju. 1904. gadā viņš kopā ar Ķeniņu, Pavasaru Jāni un Jani Rozentālu nodibināja grāmatu apgādu "Zalktis" un bija žurnāla "Zalktis" redakcijas loceklis, bet 1909. gadā nodibināja savu apgādu "Varavīksna", kurā iespieda savu romānu "Varavīksne" (1910). 1914.—1915. gadā viņš vadīja laikraksta "Latvija" literāro daļu. Rakstījis pārsvarā naktīs, kad apkārtnes iespaidi viņu netraucējuši.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņš atstāja Rīgu un atgriezās tēva mājās, kur nodarbojās ar lauksaimniecību (1916—1921) un strādāja par latviešu literatūras skolotāju Cesvaines vidusskolā (1919—1924). 1926. gadā viņš apprecējās ar pianisti Mariju Valteri un turpmāk nodarbojās vienīgi ar rakstniecību, pievērsdamies galvenokārt lugu sacerēšanai. Miris 1933. gada 27. janvārī savās dzimtajās mājās, apglabāts Cesvaines Ķinderu kapos, kur 1938. gadā atklāja Kārļa Jansona veidotu pieminekli.
Tamaulipasa
Tamaulipasa (es, izrunā: ) ir štats Meksikas ziemeļaustrumos. Rietumos no tā atrodas Nuevoleona, dienvidrietumos Sanluisa Potosi, dienvidos Verakrusa de Ignasio de la Ljave, austrumos Meksikas līcis, ziemeļos robežojas ar ASV Teksasas štatu.
Apvienotās Karalistes vēsture
Romas impērijas laiks (43—410)
M. ē. pirmajos gadsimtos Lielbritānijas salas dienvidu daļu pamatā apdzīvoja ķeltu ciltis (briti). Romas impērijas ķeizars Klaudijs 43. gadā nosūtīja četrus leģionus Britu salu iekarošanai un līdz 47. gadam izveidoja Britānijas provinci (Provincia Britannia) Lielbritānijas salas dienvidrietumu daļā. 2. gadsimtā ķeizaru Adriāna (117—138) un Antonija Pija (138—161) valdīšanas laikā Britānijas provinces aizsardzībai pret Skotijas kalnienē dzīvojošajiem kaledoniešiem tika uzcelts Adriāna valnis un Antonija valnis. Ap 197. gadu province tika sadalīta divās daļās — Augšbritānijas un Apakšbritānijas provincēs (Britannia Superior and Inferior), bet Diokletiāna valdīšanas laikā (284—305) – četrās daļās. Piektā province Valencija (Valentia) tika izveidota 4. gadsimta beigās. Romas impērijas varas iestādes pameta Britāniju ap 410. gadu. Romas impērijas sabrukuma periodā (V—VI gs.) bijušajās impērijas provincēs ienāca un apmetās arī ģermāņu ciltis angļi, sakši, jiti, kas atspieda romanizētos ķeltus uz salas rietumiem un ziemeļiem, bet daļa bēga uz Īrijas salu.
Anglosakšu ķēniņvalstis (Heptarhija)
Heptarhijas ("septiņvalstu", no sengrieķu ἑπτά — septiņi; ἀρχή — vara) laiks no apmēram 500. līdz 850. gadam, kad izveidojās "dāņu tiesas" teritorija (šo apzīmējumu periodam ieviesa 12. gadsimta hronists Hantingtonas Henrijs).
6. gadsimta sākumā Britānijas dienvidrietumos ieceļoja ģermāņu ciltis - angļi, sakši un jiti, kas atspieda ķeltu valodās runājošos pamatiedzīvotājus uz rietumiem un ziemeļiem, bet iekarotajā teritorijā izveidoja septiņas tam laikam visai lielas valstis: 9. gadsimta beigās Veseksas ķēniņam Alfredam Lielajam (Alfred the Great, ap 849—899) izdevās iekarot pārējās sakšu valstis, izveidojot vienu karalisti Britānijas dienvidrietumos.
9. gadsimtā dāņu vikingi veica gan laupīšanas reidus, bet vēlāk masveidā apmetās uz dzīvi salas austrumos un centrālajā daļā. Cīņas ar dāņiem turpinājās vēl pēc ķēniņa Alfrēda nāves, līdz 10. gadsimta vidū viņi gandrīz visur bija sakauti, pēdējais vikingu Jorkas ķēniņš tika gāzts 954. gadā. Sākot ar 980. gadu, dāņi atsāka uzbrukumus Anglijai. Šoreiz tas bija vēl bīstamāk, jo uzbrucēji vairs nebija atsevišķas jūras laupītāju bandas. Jaunie iebrucēji bija vairāk vai mazāk organizēts karaspēks, tā militārajām kampaņām jau bija kolonizējošs raksturs. 1016. gadā angļi bija spiesti atzīt dāņu karali Knutu (Kanutu) Lielo (994/995—1035) par savu ķēniņu.
Anglijas karaliste (927—1707)
Veseksas karalis Alfrēds Lielais (senangļu: Ælfrēd, 849—899) 886. gadā apvienoja anglosakšu karalistes vienā valstī. Viņa pēcnācējs anglosakšu ķēniņš Etelstāns (Æðelstān) 927. gadā kļuva par Anglijas karali. No 1013. gada par Anglijas karaļiem kļuva vikingu ķēniņi Svens I Dakšbārda (1013—1014), Knuds I Lielais (1016—1035), Haralds I Zaķakāja (1035—1040) un Hardeknuts (1040—1042).
Pēdējais Veseksas dinastijas karalis Eduards Grēksūdzētājs 1066. gadā savā testamentā kā pēcnācēju norādīja Normandijas hercogu Viljamu II Bastardu. Normāņi kaujā pie Heistingsas sakāva un nonāvēja anglosakšu karali Haroldu Godvinsonu. Viljams tika kronēts par Anglijas karali Viljamu I, aizsākot Normandiešu dinastiju.
Pēc tam Anglijā valdīja Plantagenetu dinastija (1154—1399) un Lankasteru dinastija (1399—1471), kas nesekmīgi centās pakļaut Skotiju un Franciju. 1471. gadā Sarkanās un Baltās rozes karā virsroku ņēma Jorkas hercogi, pēdējais Lankasteru karalis Henrijs VI tika sagūstīts un nogalināts. Pēc neilgās Jorku dinastijas valdīšanas (1461—1485) varu ieguva ar Lankasteriem saradojusies Tjudoru dinastija (1485—1603), Jorku dinastijas karalis Ričards III krita kaujā pie Bosvortas.
1603. gadā pēc pēdējās Tjudoru dinastijas karalienes Elizabetes I nāves uz Anglijas troni pieteica pretenzijas Skotijas karalis Džeimss VI Stjuarts, kas bija Tjudoru karaļa Henrija VII mazmazmazdēls. Viņš aizsāka Stjuartu dinastijas valdīšanu Anglijā un Skotijā (1603—1707), kas turpinājās arī pēc abu karaļvalstu apvienošanās.
Lielbritānijas karaliste (1707—1801)
Septiņgadu karā (1756—1763) Lielbritānija finansiāli atbalstīja Prūsiju un karoja ar Franciju. 1762. gadā tā pieteica karu Spānijai un ieguva kontroli pār Kubu un Filipīnām, bet 1763. gadā Lielbritānija ieguva Kanādu, Luiziānu, vairākas salas Karību jūrā un Vidusjūrā. 1776. gadā 13 Ziemeļamerikas kolonijas pasludināja neatkarību no Lielbritānijas un 1777. gadā izveidoja ASV. 1778. gadā Lielbritānija pieteica karu Francijai, 1779. gadā karā iesaistījās Francijas sabiedrotā Spānija. 1780. gadā Lielbritānija pieteica karu Holandei. 1783. gadā Lielbritānija bija spiesta atzīt Ziemeļamerikas koloniju neatkarību. Sākot ar 1798. gadu Lielbritānija aktīvi tuvinājās Krievijas Impērijai un ieņēma vadošo lomu cīņā pret Napoleona Franciju. Vīnes kongress atzina visus Lielbritānijas koloniālos iekarojumus.
Lielbritānijas un Īrijas Apvienotā Karaliste (1801—1927)
Angļu—būru kara laikā Apvienotā Karaliste iekaroja būru Transvālas un Oranžas republikas, kas atradās starp Lielbritānijas Āfrikas kolonijām. 1921. gadā Īrija noslēdza domīnijas līgumu ar Apvienoto Karalisti, bet ziemeļu grāfistes palika AK sastāvā kā province. Kopš 1927. gada Apvienotās Karalistes parlamenta oficiālais nosaukums ir "Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes parlaments" (Parliament of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland). 1937. gadā Īrijas Brīvvalsts pasludināja pilnīgu neatkarību.
Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (kopš 1927)
Apvienotās Karalistes vājums pēc Otrā pasaules kara padarīja impērijas uzturēšanu un aizsardzību par finansiāli neiespējamu. Lielākā daļa britu impērijas koloniju ieguva neatkarību no 1940. gadu beigām līdz 1960. gadu sākumam. Bijušās impērijas sastāvdaļas apvienojās Nāciju Sadraudzībā. 1973. gadā Apvienotā Karaliste kļuva par Eiropas Ekonomikas kopienas dalībnieci, bet 2016. gada 23. jūnija referendumā par Apvienotās Karalistes dalību Eiropas Savienībā eiroskeptiski noskaņotie Apvienotās Karalistes iedzīvotāji nobalsoja par Eiropas Savienības pamešanu.
Apes novads
Apes novads bija 2009. gadā administratīvi teritoriālās reformas gaitā izveidota pašvaldība Latvijas ziemeļaustrumu daļā, Vidzemē. Novadā bija iekļauta bijušā Alūksnes rajona Apes pilsēta, Apes pagasts, Gaujienas pagasts, Trapenes pagasts un Virešu pagasts. Robežojās ar Alūksnes, Gulbenes, Smiltenes un Valkas novadiem, kā arī Igaunijas Valgas un Veru apriņķiem. Novada centrs bija Apes pilsēta. Pēc 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas novads iekļāvās jaunajā Smiltenes novadā.
Novadu šķērsoja Rīgas—Veclaicenes šoseja (A2).
2017. gada 27 aprīlī apstiprināts Apes novada ģerbonis. Jaunais identitātes simbols izstrādāts, ņemot par pamatu 1938. gadā apstiprināto Apes pilsētas ģerboni, kurš papildināts ar četriem sudraba astoņlapu ziediem — Apes novada pagastiem — Ape, Gaujiena, Trapene un Vireši.
Daba
Apes novads, saskaņā ar Latvija 2030 (Latvijas Ilgtspējīgas attīstības stratēģija), ietilpst Dabas aizsardzības, ainavu un kultūrvēsturisko teritoriju koncentrācijas telpā.
Daba Apes novadā ir daudzveidīga, salīdzinoši tīra un neskarta, ar visgarākajām ziemām Latvijā. Novads ir mežiem bagāts, meži aizņem 56 % no teritorijas kopplatības, tas pieder pie reģionālas nozīmes mežu zemju areāla. Novada ūdensteces pieder Gaujas baseinam — 31 upe, lielākās no tām ir Gauja, Melnupe un Vaidava.
Reljefs novada pagastos ļoti atšķirīgs — līdzenumi mijas ar paugurainēm, novada austrumdaļa ietilpst Alūksnes augstienē.
Perspektīvākie derīgie izrakteņi ir dolomīts, māls, grants un pazemes ūdeņi. Dolomītam Apes novadā ir kultūrvēsturiska nozīme, jo no tā būvētas daudzas mājas, senāk darbojušies kaļķu cepļi. Dolomīta atradnes karjeros Gaujienā un Apē tiek izmantotas arī mūsdienās.
No augsnēm visizplatītākās ir podzolētās augsnes, bet daudzviet sastopamas arī glejaugsnes.
Novadā atrodas divas īpaši aizsargājamas dabas teritorijas Veclaicene un Ziemeļgauja, un astoņi dabas liegumi. Kopumā tās aizņem aptuveni 3343 ha lielu teritoriju, kas ir 6,15% no visas novada teritorijas kopplatības. Starp tām ir purvu, mežu dabas liegumi, ģeoloģiskie un ģeomorfoloģiskie pieminekļi, mikroliegumi un dižkoki, daļa no Veclaicenes aizsargājamo ainavu apvidus un Ziemeļgaujas aizsargājamo ainavu apvidus. 10 teritorijas iekļautas Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju “Natura — 2000” sarakstā.
Apes novadā ir izveidotas arī dabas takas: Vaidavas dabas taka Apē, Vizlas, Randatu un Tilderu dabas takas Virešu pagastā, kā arī Gaujienas dabas taka.
Dabas pētnieku intereses lokā ir retāk sastopamo augu un dzīvnieku pasaules izzināšana, jo novada teritorijā (galvenokārt pierobežas purvos) konstatēts klinšu ērglis, čūskērglis, dzeltenais tārtiņš, lietuvainis, purva un garastes pūces, melnais stārķis, brūnais lācis, mežos — rubeņu un medņu riesti. Īpaši retumi ir lielais torņgliemezis (vārpstiņgliemezis) un tauriņš — lielais sūnu raibenis. Gaujienā mīt viena no lielākajām sikspārņu kolonijām Latvijā. Pļavās sastopami orhideju dzimtas augi — naktsvijoles, dzegužpuķes; mežos — silpurenes, vairākas staipekņu un zemeszvaigžņu sugas. Novadā konstatēta vienīgā svītrainās ūdenszāles atradne Latvijā.
Iedzīvotāji
Apes novadā kopējais iedzīvotāju skaits 3670, kas reģistrēts pēc Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datiem uz 2017. gada 1. jūliju — Apes pilsētā 915, Apes pagastā 500, Gaujienas pagastā 893, Trapenes pagastā 722 un Virešu pagastā 640 iedzīvotāji.
Pašvaldība
Pašvaldības funkcijas un uzdevumus, kā arī pašvaldības brīvprātīgo iniciatīvu, pilda šādas pašvaldības iestādes un struktūrvienības:
• 4 pārvaldes — Apes novada dome — pašvaldības centrālā administrācija; Trapenes pagasta pārvalde; Gaujienas pagasta pārvalde un Virešu pagasta pārvalde.
• 8 izglītības iestādes — Dāvja Ozoliņa Apes vidusskola ar izglītības programmu realizēšanas vietām Apē un Vidagā; Ojāra Vācieša Gaujienas pamatskola, Trapenes sākumskola; Gaujienas internātpamatskola, Apes pirmsskolas izglītības iestāde “Vāverīte”; Gaujienas mūzikas un mākslas skola; kā arī Alūksnes mūzikas skolas Apes mācību punkts.
• 9 kultūras iestādes — Apes tautas nams; Gaujienas tautas nams; Trapenes kultūras nams; Virešu Saieta nams; Apes bibliotēka; Gaujienas bibliotēka; Trapenes bibliotēka; Vidagas bibliotēka; Jāzepa Vītola memoriālais muzejs “Anniņas”.
• 2 sociālās iestādes — Sociālās aprūpes centrs “Trapene”, bērnu sociālās aprūpes centrs “Gaujiena”;
• Apes novada sociālais dienests;
• Valsts un pašvaldības vienotais klientu apkalpošanas centrs;
• Apes novada bāriņtiesa;
• Apes novada dzimtsarakstu nodaļa;
• Administratīvās lietvedības inspektors;
• Apes novada sporta komplekss;
• Deleģētas funkcijas Smiltenes novada pašvaldībai — Smiltenes novada pašvaldības policijas, Smiltenes novada pašvaldības būvvaldes pakalpojumu nodrošināšana Apes novada teritorijā;
• Apes novada teritorijā “Druvas” pieejams EKO laukums un izvietoti vairāki konteineri dalītai atkritumu nodošanai, sadarbībā ar SIA “ZAAO”.
Tautsaimniecība
Apes novada teritorijā galvenās uzņēmējdarbības nozares ir lauksaimniecība, mežsaimniecība, transporta pārvadājumi, tirdzniecība un mājražošana.
Izglītība
Apes novadā darbojas astoņas izglītības iestādes — Dāvja Ozoliņa Apes vidusskola ar izglītības programmu realizēšanas vietām Apē un Vidagā; Ojāra Vācieša Gaujienas pamatskola, Trapenes sākumskola; Gaujienas internātpamatskola, Apes pirmsskolas izglītības iestāde “Vāverīte”; Gaujienas mūzikas un mākslas skola; kā arī Alūksnes mūzikas skolas Apes mācību punkts.
Sports
Apes novadā pārstāvētie sporta veidi: Tradicionālie sporta pasākumi novadā: Lielākie novada sporta notikumi sportistus un līdzjutējus pulcē motokrosā “Vaidavas kauss” un Vivus.lv MTB (kalnu velosipēdu) maratona sezonas noslēguma posmā Apē. Aktīvi sacensībās piedalās un gūst panākumus Zelta mopēdu klases braucēji, arī Mini MX braucēji, blakusvāģu ekipāža un bezceļa Trofi automašīnu ekipāžas. Veiksmīgi un ar labiem sasniegumiem dažāda mēroga sacensībās startē OK Alūksnes-Apes orientieristi no Gaujienas un Apes.
Caur Apes novadu ved marķētais starptautiskais velomaršruts „Tour de Lat Est”.
Kultūra
Apes novadā notiek radoša un aktīva kultūras dzīve, tiek organizēti dažādi pasākumi: vokālo ansambļu skates, Latvijas un Igaunijas koru koncerti, mazo vokālistu konkurss „Cālis”, Bērnu svētki, aktīvās atpūtas pasākums „Vaidavings”, senioru dziesmu un deju svētki ”Vasariņas vidū”, Jāzepa Vītola Mūzikas dienas, Apes pilsētas svētki, Pierobežas gadatirgi, vecākās paaudzes dienas, Gada sportists un Gada cilvēks. Daļa no pasākumiem jau kļuvuši tradicionāli. Daudzveidīgie amatiermākslas kolektīvi — vokālie ansambļi, kori, deju kolektīvi u.c., piedalās pagastu un novada svētkos, kaimiņu novadu pasākumos Latvijā un Igaunijā.
Visapmeklētākais pasākums Apē ir Apes pilsētas svētki. Ievērojamu apmeklētāju skaitu ir sasnieguši Pierobežas pavasara un rudens gadatirgi, kurā pulcējās dažādu nozaru tirgotāji gan no Latvijas, gan no Igaunijas. Katru gadu ar citu skanējumu iemirdzas ikgadējās Jāzepa Vītola Mūzikas dienas Gaujienā.
Izveidota Apes novada kultūrvēsturiskā mantojuma apvienība, lai pētītu, saglabātu un popularizētu novada kultūrvēsturisko mantojumu. Apvienību veido Jāzepa Vītola memoriālais muzejs „Anniņas”, Elīnas Zālītes memoriālā māja, Trapenes pagasta novadpētniecības māja, Virešu vēstures istaba
Ievērojamas vietas
Apes novadā atrodas 29 vietējās nozīmes kultūras pieminekļi un 33 valsts nozīmes kultūras pieminekļi.
Lielākais kultūras pieminekļu skaits ir Gaujienas pagastā, kur atrodas vairāk nekā puse — 60% — no visiem Apes novadā esošajiem kultūras pieminekļiem. Kā nozīmīgākie minami — Gaujienas muižas ansamblis, Zvārtavas pils, komponista Jāzepa Vītola memoriālais muzejs „Anniņās”.
Kā nozīmīgākos novada nozīmes kultūras un dabas pieminekļus var minēt Apes pilsētas vēsturisko centru, Elīnas Zālītes memoriālo māju, Dāvja Ozoliņa Veco skolu „Jaunrozes” un parku, „Mikužu” saiešanas namu, Raganu klintis pie Vaidavas upes, „Velna pēdas” akmeni Lūšakrogā, Dzenīšu vītolu un Sīkzaru priedi.
Teritorijas ar lielāko tūrisma potenciālu ir Apes pilsēta ar tās vēsturisko centru, Vaidavas un Gaujas upes ielejas, Gaujienas apkārtne un Trapenes ciema apkārtne.
Aerobi organismi
Aerobi organismi ir organismi, kas spēj eksistēt tikai skābekļa klātbūtnē un dzīvības procesiem nepieciešamo enerģiju iegūst, oksidējot organiskos savienojumus. Vairākums augu un dzīvnieku, kā arī daļa mikroorganismu, spēj dzīvot tikai vidē ar pietiekamu skābekļa koncentrāciju. Šādus organismus sauc par obligātiem aerobiem. Fakultatīvie aerobi spēj dzīvot arī vidē, kur skābekļa koncentrācija ir niecīga (rauga sēnes, dažas baktērijas, daži tārpi, moluski). Dabā robeža starp šīm grupām ir nosacīta.
Finanšu nestabilitātes hipotēze
Finanšu nestabilitātes hipotēze ir finanšu krīzes pētījums, ko izvērsa amerikāņu ekonomists Haimans Minskījs (Hyman Minsky) un valdības un centrālbankas lietpratēji reizēm piesauc makroekonomiskās politikas lēmumos.
Raksturojums
Kapitālisma ekonomika iekļauj inflāciju un deflāciju, kurām ir potenciāls iziet ārpus kontroles. Keinsisma valdību mērķi parasti ir apturēt ekonomisko lejupslīdi. Šīs vēsturiskās epizodes tiek pieminētas Minskīja un citu ekonomistu rakstos par ekonomisko stabilitāti. Atšķirībā no klasiskāsās monitārās politikas teorijas, hipotēze uzsver bankas peļņas meklēšanas nozīmi. Bankas, tā skaitā visādi brokeri un dīleri, ir arī kredītu un parādu tirgotāji, kas cenšas ieviest jauninājumus aktīvos, kurus paši arī iegādājušies. Šī nodarbošanās it kā padara par spēkā neesošu pamata naudas piedāvājuma teorijas efektu, ka ir nemainīgs „naudas” postenis, kura apgrozības ātrums ir praktiski nemainīgs. (Tādējādi izmaiņas šajā naudas piedāvājumā ir lineāra proporcionāla attiecība uz cenu līmeni.)
Finanšu nestabilitātes hipotēze nebalstās uz ārējiem satricinājumiem, kas veido uzņēmuma dažādu grūtību ciklus. Hipotēze uzskata, ka vēsturiski uzņēmuma cikli (business cycle) ir sajaukušies no (i) ekonomikas iekšējas dinamikas, un (ii) sistēmu iejaukšanās un regulēšana, kura ir paredzēta, lai saglabātu ekonomikas līdzsvaru.
Atsauces un piezīmes
Minskīja moments ir finanšu nestabilitātes notikums, piemēram, kad investori un spekulanti ar lieliem parādiem steidzās pārdot aktīvus un izraisa lielu kritumu finanšu tirgos (tirgos, kuriem it kā pietrūkst naudas). Rakstīts, ka šis termins pirmo reizi lietots spriežot par 1998. gada Krievijas finanšu krīzi.
Parastais fenhelis
Parastais fenhelis (Foeniculum vulgare) ir 90—200 cm augsts divgadīgs čemurziežu dzimtas lakstaugs ar stipri zarainu stumbru. Lapas pamīšus, trīskārt vai četrkārt dalītas sīkās pavedienveida plūksnās. Ziedi sīki, dzelteni, sakopoti saliktos čemuros; vīkala un vīkaliņa nav. Zied jūlijā, augustā. Auglis cilindrisks, iegarens skaldauglis, kas nogatavojoties viegli sadalās 2 sēkleņos.
Izmantojums
Fenhelim ir stipra, saldeni vircota garša un anīsam līdzīga smarža, ko veido ēteriskās eļļas anetons un fenhons. Fenheļa augos ir 2—6% ēterisko eļļu, kā arī taukskābju, olbaltumvielu un citu savienojumu, un tiem piemīt dezinficējoša, atkrēpošanu veicinoša un vēdera uzpūšanos samazinoša iedarbība, tāpēc fenheļa augļus mēdz izmantot medicīnā. Vēl tos plaši izmanto kulinārijā, kur, tāpat kā anīsa augļus, pievieno dažādiem zivju ēdieniem, majonēzēm un marinādēm.
Babītes novads
Babītes novads bija pašvaldība Vidzemē, rietumos no Rīgas. Novadā iekļauti Babītes un Salas pagasti. Robežojās ar Rīgas un Jūrmalas pilsētām, kā arī Mārupes, Olaines, Jelgavas un Tukuma novadiem. Novada centrs atradās Piņķos.
Daba
Novadā atradās četras īpaši aizsargājamās dabas teritorijas – viena no ievērojamākajām ir dabas liegums Babītes ezers – sekls, aizaugošs piejūras lagūnezers ar lielu zivju sugu daudzveidību. Tā ir viena no izcilākajām putnu novērošanas vietām Latvijā. Novada rietumu daļā atrodas daļa no Ķemeru nacionālā parka. Dienvidos atrodas Cenas tīreļa dabas liegums. Daļa purva tiek izmantota kūdras ieguvei, taču šai teritorijai ir izcila nozīme augsto purvu, pārejas purvu un distrofu ezeru aizsardzībā. Viens no nedaudzajiem purviem Latvijā, kurā ir gan austrumu tipa (Betula nana, Chamaedaphne calyculata ), gan rietumu (Trichophorum caespitosum ) tipa purvu pazīmes. Nozīmīga teritorija arī putnu aizsardzībai, sastopamas 10 Latvijā un Eiropā aizsargājamas putnu sugas. Pie Rīgas robežas ir izveidots Beberbeķu dabas parks - izveidots bioloģiski vērtīgu priežu audžu aizsardzībai. Dominē priežu sils un priežu mētrājs, daļu no tiem veido vecas vērtīgas priežu audzes.
Vēsture
Kopš 13. gadsimta tagadējais Babītes novads ietilpa Rīgas landfogtejā, vēlāk Rīgas patrimoniālā apgabala Piņķu draudzes novadā (tagadējais Babītes pagasts) un Salas draudzes novadā (tagadējais Salas pagasts). 1925. gadā Piņķu pagastu pārdēvēja par Babītes pagastu.
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā Babītes pagastā izveidoja Babītes, Mazcenu un Trenču ciema padomes, bet Salas pagastā Salas un Lapmežciema ciema padomes. 1949. gadā abus pagastus likvidēja. 1954. gadā Babītes ciemam pievienoja Trenču ciemu. 1971. gadā Salas ciemam pievienoja daļu Džūkstes ciema teritorijas. 1974. gadā daļu Babītes ciema teritorijas pievienoja Rīgas pilsētai. 1977. gadā Babītes ciemam pievienoja likvidēto Salas ciemu un daļu Kalnciema ciema. 1989. gadā daļu Babītes ciema iekļāva jaunizveidotajā Gātes ciemā.
Latvijas neatkarības atjaunošanas periodā 1990. gadā Babītes un Salas ciemus reorganizēja par pagastiem, bet 2009. gadā abus pagastus apvienoja, izveidojot Babītes novadu. 2021. gadā Babītes novadu pievienoja Mārupes novadam.
Teritoriālais iedalījums
Babītes novads dalās divos pagastos - Babītes pagasts, kura centrs ir Piņķi, un Salas pagasts, kura centrs ir Spuņciems.
Apdzīvotās vietas
Šajā uzskatījumā apkopoti Babītes novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Babītes novads sastāv no Babītes un Salas pagastiem. Pēc LĢIA datiem Babītes novada teritorijā atrodas 32 ciemi.
Babītes pagasta centrs atrodas Piņķos, kas ir arī novada centrs. Babītes pagastā atrodas 21 ciemi, no tiem 3 lielciemi, 5 vidējciemi un 13 mazciemi.
Salas pagasta centrs atrodas Spuņciemā. Salas pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi, 2 mazciemi, 5 skrajciemi un 1 vasarnīcu ciems.
Pašvaldība
Babītes novada pašvaldību veidoja Babītes novada iedzīvotāju ievēlēts pašvaldības lēmējorgāns – Babītes novada pašvaldības dome un tās izveidotās izpildinstitūcijas. Dome tika ievēlēta atbilstoši Republikas pilsētas domes un novada domes vēlēšanu likumam un sastāvēja no 15 deputātiem.
Lai nodrošinātu savu darbību un izstrādātu domes lēmumprojektus, dome no deputātiem ievēlējēja pastāvīgās komitejas:
Tautsaimniecība
Uzņēmumi ar lielāko apgrozījumu 2018. gadā
Izglītība
Novadā atrodas vairāk nekā 10 dažādu izglītības iestāžu. Tiek īstenotas gan pirmskolas, gan sākumskolas, kā arī pamatskolas un vidusskolas izglītības programmas.
Pirmskolas izglītības iestādes:
Tomass Gravesens
Tomass Gravesens (dzimis ) ir bijušais Dānijas futbolists, kurš spēlēja pussarga pozīcijā. Savu karjeru viņš aizvadīja Hamburg, Liverpūles "Everton", Madrides "Real" un Glāzgovas "Celtic" klubos. Par savu aiziešanu no sporta viņš paziņoja 2009. gada 27. janvārī.
Sasniegumi
Celtic
Globālā pozicionēšanas sistēma
Globālā pozicionēšanas sistēma (GPS; en) — ASV pavadoņu navigācijas sistēma. Navigācijas pavadoņi pārraida radio signālus, kurus uztver GPS uztvērēji, lai noteiktu objekta atrašanās vietu, pārvietošanās ātrumu un virzienu. GPS sākotnēji bija paredzēta militārajai izmantošanai, bet mūsdienās ir izmantojama (ar dažiem ierobežojumiem) civilajiem mērķiem.
Globālo pozicionēšanas sistēmu izstrādāja ASV Aizsardzības departaments, sistēmas sākotnējais nosaukums bija NAVSTAR GPS (Navigation Signal Timing and Ranging Global Positioning System); to uztur ASV Kosmosa spēki.
Darbības princips
GPS uztvērējs aprēķina objekta koordinātas, nosakot attālumu starp uztvērēju un četriem (var pieņemt, ka viens no tiem atrodas zemes centrā), vai vairāk GPS pavadoņiem, izmērot laiku, kāds pagājis starp signālu noraidīšanām no katra pavadoņa un to saņemšanām uztvērējā. Savukārt kopā ar signālu no pavadoņa tiek pārraidītas attiecīgā pavadoņa koordinātas. Ņemot vērā radiosignāla izplatīšanās laiku ir nosakāma distance no šā pavadoņa S=v*t. Katrs pavadonis šādi dod lodveida pozīcijas virsmu ap sevi. Divi pavadoņi jau dod riņķa līniju, kur viņu dažāda diametra "burbuļi" šķērso viens otru. Trešā pavadoņa "burbulis" šķērso šo riņķa līniju divos punktos. Ceturtais pavadonis dod pēdējo izvēli — tā "burbulis" šķērso vienu no šiem diviem atlikušajiem punktiem. Var pieņemt, ka šis ceturtais pavadonis atrodas zemes centrā, tad šī iedomātā pavadoņa pozīcijas virsma tiek aizstāta ar jūras virsmu, kas formas ziņā tuvu lodei ap Zemes centru. Līdz ar to, pieņemot, ka uztvērējs atrodas tuvu zemes virsmai, nepieciešami tikai trīs pavadoņi pozīcijas noteikšanai. GPS uztvērējos tas parasti tiek apzīmēts ar funkciju "3D/2D mode", kas var arī nebūt, ja uztvērējs nav domāts jūras lietošanai.
Pozīcijas precizitātes samazināšanās (PDOP)
Pavadoņu, kurus izmanto vietas noteikšanā, izvietojums debesīs ir svarīgs aprēķinātās vietas precizitātei. Ja pavadoņi būtu izvietoti ļoti tuvu viens otram, tad arī izmērītie attālumi līdz tiem būtu ļoti līdzīgi, bet nelielas kļūdas izmērītajos attālumos radītu lielas kļūdas atrašanās vietas aprēķinā. Tas ir līdzīgi kļūdām nosakot kuģa vietu pēc diviem vizuāliem peilējumiem. Kļūdas lielumu ietekmē abu īsto peilējuma līniju krustošanās leņķis. Ja peilējumu līnijas krustojas zem ļoti šaura vai ļoti plata leņķa, kļūda kuģa vietā ir liela. Ja peilējumu līnijas krustojas zem 90° leņķa, kļūda ir maza. Ģeometrijas iespaidu uz kopējām kļūdām vietas noteikšanā ērti aprakstīt izmantojot pozīcijas precizitātes samazināšanās (Position Dilution of Precision (PDOP) - angļu val.) jēdzienu.
Pozīcijas precizitātes samazināšanās (PDOP) ir cipars, kurš ir apgriezti proporcionāls daudzstūra piramīdas tilpumam, kuru veido vienu vienību lieli vektori vērsti virzienos no novērotāja uz pavadoņiem, kurus izmanto vietas noteikšanai. Maksimālajam piramīdas tilpumam atbilst cipars 1, bet zemākam piramīdas tilpumam jeb sliktākai pavadoņu ģeometrijai, atbilst lielāki cipari.
Ja tiek dota GPS pozīcijas precizitāte strādājot ar optimāli izvietotiem pavadoņiem, šī precizitāte ir jāpareizina ar pozīcijas precizitātes samazināšanās vērtību, lai iegūtu iespējamo precizitāti strādājot citā pavadoņu izkārtojumā. Piemēram, ja GPS precizitāte ir 10 metri ar PDOP vērtību 1, tad precizitāte būs 30 metri pie PDOP vērtības 3. Pavadoņnavigācijā PDOP vērtība zem 4 tiek uzskatīta par ļoti labu, līdz 8 par pieņemamu, bet virs 9 par sliktu.
Tiek izmantoti arī citi pozīcijas precizitātes samazināšanās jēdzieni. Horizontālā precizitātes samazināšanās (Horizontal Dilution of Precision (HDOP) - angļu val.) ir trīs dimensiju pozīcijas precizitātes samazināšanās (PDOP) efekta mērījums tikai attiecībā pret Zemes virsmu jeb PDOP horizontālā komponente. Vertikālā precizitātes samazināšanās (Vertical Dilution of Precision (VDOP) - angļu val.) ir PDOP vertikālā komponente.
Pseidoattālums un pulksteņu nobīdes
Iepriekš apskatītais darbības princips ir izmantojams, ja pieņem, ka attālumi līdz pavadoņiem ir precīzi zināmi. Tomēr tā nav, jo ir grūti precīzi izmērīt laiku, kādā signāls no pavadoņa sasniedz novērotāju. Šis laiks ir nepieciešams, lai aprēķinātu attālumu līdz pavadonim. Lai iegūtu precīzu attālumu vai signāla ceļā pavadīto laiku, būtu nepieciešami precīzi sinhronizēti pulksteņi pavadonī un GPS uztvērējā. Šobrīd pieejamās tehnoloģijas neļauj izgatavot tik precīzus pulksteņus, lai tie būtu vienlaicīgi pietiekoši lēti un ar pieņemamiem gabarītiem.
Pavadoņos atrodas atompulksteņi un to uzrādīto laiku tur pēc iespējas tuvu universālajam koordinētajam laikam. Pavadoņu atompulksteņu laiku koriģē no Zemes stacijām. GPS uztvērējos izmanto lētus kvarca pulksteņus. Tomēr arī ar kvarca pulksteņiem var ļoti precīzi izmērīt īsus laika intervālus. Ar kvarca pulksteņiem varētu precīzi izmērīt signāla ceļā pavadīto laiku, ja vien būtu precīzi zināms, kad signāls atstāja pavadoni. Realitātē signāla pārraides brīdis tiek noteikts aptuveni un kvarca pulksteni izmanto, lai izmērītu laika nobīdi signāla pienākšanā no šī aptuveni noteiktā signāla pārraides sākuma. Pastāv zināma pulksteņa nobīde, kura izraisa kļūdu aprēķinātajā attālumā līdz katram pavadonim. Tā kā pulksteņus uz visiem pavadoņiem var uzskatīt par precīziem, visu pavadoņu attālumu aprēķinos rodas viena un tā pati kļūda. Izmērītos attālumus, kuri ietver fiksētu attāluma kļūdu, sauc par pseidoattālumiem (pseudoranges - angļu val.).
Atrašanās vietas aprēķinu ērti aprakstīt kā vienādojumu sistēmu, kurā katrs vienādojums dod vienu novērotāja atrašanās vietas koordinātu Dekarta koordinātu sistēmā. Ja īstie attālumi būtu precīzi zināmi, katra no koordinātēm (x, y un z) varētu tikt aprēķināta ar atsevišķu vienādojumu, kurš ietvertu visus trīs izmērītos pavadoņu attālumus un katra pavadoņa zināmo pozīciju (X, Y un Z koordinātēs). Pavadoņu pozīcijas pārraida paši pavadoņi un tādēļ tās pavadoņnavigācijas sistēmas uztvērējam ir zināmas. Tātad būtu pieejama visa nepieciešamā informācija, lai aprēķinātu novērotāja atrašanās vietu.
[Īstais attālums]=[Pseidoattālums]-[Pulksteņa nobīde]x[Signāla izplatīšanās ātrums].
Īstais attālums=,
kur X, Y, Z - attiecīgā pavadoņa pozīcija; x, y, z - novērotāja atrašanās vietas koordinātes.
Ievietojot otro vienādojumu pirmā vienādojuma īstā attāluma vietā, var iegūt četru vienādojumu sistēmu, kurā neatkarīgi tiek saistītas novērotāja atrašanās vietas koordinātes x, y, z un pulksteņa nobīde. Šādu četru vienādojumu sistēmu ar četriem nezināmajiem ir iespējams atrisināt, ko paveic dators.
Augstāk minētais izskaidro, kāpēc, lai iegūtu trīs dimensiju atrašanās vietu, nepieciešami četri nevis trīs pavadoņi. Tāpat tas skaidro, kāpēc, lai iegūtu novērotāja atrašanās vietu ar noteiktu, iepriekš zināmu, augstumu virs Zemes virsmas, nepieciešami trīs nevis divi pavadoņi. Četru pavadoņu izmantošana trīsdimensionālu rezultātu iegūšanai, ļauj atrisināt arī divu vienlīdz iespējamo novērotāja atrašanās vietu problēmu.
Lielākas pulksteņa nobīdes palielina gadījuma kļūdu iespējamību tādā pašā veidā kā palielināta pozīcijas precizitātes samazināšanās (PDOP) vērtība. Pulksteņa nobīdes iespaidu uz precizitātes samazināšanos raksturo ar laika precizitātes samazināšanos (Time Dilution of Precision (TDOP) - angļu val.). Kopējo PDOP un TDOP iespaidu sauc par ģeometrisko precizitātes samazināšanos (Geometric Dilution of Precision (GDOP) - angļu val.) un to izsaka sekojoši:
.
Pavadoņu zvaigznājs
Lai arī ir nepieciešami tikai četri pavadoņi, lai noteiktu atrašanās vietu trīsdimensionālā telpā, vajag daudz vairāk pavadoņu, lai atrašanās vietu būtu iespējams noteikt jebkurā zemeslodes punktā. Ģeostacionāri pavadoņi nenodrošina pilnīgu Zemes pārklājumu, tādēļ navigācijas pavadoņiem izvēlas orbītas, kuras pārvietojas attiecībā pret Zemes virsmu. Orbītas izvēlās tādas, lai jebkurā Zemes vietā un jebkurā laikā būtu paredzams pārklājums ar labu pozīcijas precizitātes samazināšanās (PDOP) vērtību.
Pavadoņu orbītas savā rotācijā ieņem to pašu stāvokli gan attiecībā pret Zemi, gan kosmiskajā telpā pēc noteikta zvaigžņu diennakšu skaita. Navigācijas pavadoņus izvieto vienādos intervālos vairākās orbitālajās plaknēs. Pavadoņnavigācijas sistēmā NAVSTAR sākotnēji bija paredzēti 24 pavadoņi - pa astoņiem katrā no trijām orbītām. Šobrīd pavadoņnavigācijas sistēmā GPS izmanto sešas orbītas ar četriem pavadoņiem katrā. Orbitālās plaknes tika izvēlētas, lai sasniegtu labu pārklājumu. Parasti vienlaikus virs horizonta atrodas četri pavadoņi. Diemžēl orbītas, kuras tuvojas polārām orbītām, nav sinhronas (tās neieņem to pašu stāvokli attiecībā pret Zemi un kosmisko telpu pēc noteikta zvaigžņu diennakšu skaita), tādēļ tās neizmanto un līdz ar to pārklājums un pavadoņu izvietojums polārajos rajonos ir sliktāks.
GPS uztvērējs pats izvēlas, kurus pavadoņus izmantot tā atrašanās vietas noteikšanai. Pirmie uztvērēji bija piecu kanālu, kas nozīmēja, ka vienlaicīgi var tikt uztverti pieci pavadoņi. Četrus kanālus izmantoja atrašanās vietas izskaitļošanai no četriem virs horizonta esošiem pavadoņiem, kuriem bija labākais izvietojums (mazākā PDOP vai HDOP vērtība). Piekto kanālu izmantoja, lai iekārta būtu gatava apstrādāt papildus pavadoņa signālu, kad, ar laiku, sākotnēji izvēlēto pavadoņu izvietojums pasliktinājās. Pavadoņu izvēli ietekmēja arī katra pavadoņa signāla un trokšņa attiecība, kā arī tā pacēlums virs horizonta. Tika izvēlēti spēcīgākie signāli un tie pavadoņi, kuri atradās augstāk par 5° virs horizonta.
Mūsdienās izplatīti ir 12 kanālu uztvērēji, kas nozīmē, ka var tikt uztverti visi virs horizonta esošie pavadoņi no 24 navigācijas pavadoņu zvaigznāja. Tas ir izmainījis veidu kā tiek noteikta atrašanās vieta. Būtībā var tikt izmantoti visi virs horizonta esošie pavadoņi, katra pavadoņa ieguldījumu novērotāja atrašanās vietas noteikšanā izsverot atbilstoši tā atrašanās vietai starp pārējiem pavadoņiem. Ja vienlaicīgi ir pieejami vairāki mērījumi, tad ir iespējams novērtēt vai kāds no pavadoņiem nav bojāts un nepārraida neprecīzus datus. Šādu sistēmu sauc par uztvērēja autonomo bojājumu uzraudzības (Receiver Autonomous Integrity Monitoring (RAIM) - angļu val.) sistēmu.