cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elektriskā ķēde
Vektoru diagrammu metode
Izmantojot vektoru diagrammu shēmai ar paralēliem zariem, katru strāvas vektoru sadala savstarpēji perpendikulārās komponentēs: strāvas vektora aktīvā komponente ir strāvas vektora projekcija uz sprieguma vektora ass, strāvas vektora reaktīvā komponente ir perpendikulāra sprieguma vektora virzienam. Strāvu komponentes ir tikai aprēķina lielumi un tās nepārstāv reālas strāvas shēmā.
Vēl ir topogrāfiskās diagrammas, tajās nav strāvas vektoru un tajās ir punkti. Katrs šāds punkts atbilst kāda shēmas punkta potenciālam. Spriegumam shēmā atbilst vektors, kas savieno divus diagrammas punktus. Topogrāfiskajās diagrammās vektora bultiņa vērsta pretēji tam, kā spriegumu apzīmē shēmā, piemēram, spriegumu U_{ab} shēmā apzīmē ar bultiņu, kas vērsta no a uz b, bet topogrāfiskajā diagrammā — ar bultiņu, kas vērsta no b uz a.
Simboliskā metode
Simbolisko metodi var lietot aprēķinos jebkurai maiņstrāvas ķēdei. Šajā metodē ķēdes lielumus attēlo ar kompleksiem skaitļiem un aprēķinus var veikt tāpat kā līdzstrāvas ķēdei. Elektrotehnikā imagināro vienību apzīmē nevis ar i (kā matemātikā), bet gan ar j. Attēlojot sinusoidālu spriegumu, strāvu vai elektrodzinējspēku komplekso skaitļu plaknē, vektoru zīmē no plaknes koordinātu sākumpunkta, vektora moduli nosaka efektīvās vērtības, argumentu nosaka sākumfāze. Kompleksos lielumus apzīmē attiecīgi kā, ,. Kompleksā pretestība ir kompleksajā plaknē novietots pretestību trijstūris:
1978. gada Pasaules čempionāts hokejā
1978. gada Pasaules čempionāts hokejā notika Prāgā, Čehoslovākijā, no 1978. gada 26. aprīļa līdz 14. maijam. Tas bija 45. Pasaules čempionāts hokejā.
Elektriskā ķēde
Simboliskā metode
.
Ivars Ivasks
Ivars Vidriks Ivasks ( — ) bija latviešu izcelsmes igauņu dzejnieks, literatūras kritiķis un vēsturnieks.
Elektriskā ķēde
Simboliskā metode
Šī formula ir derīga tikai atsevišķi ņemtam shēmas zaram (atsevišķam elementam vai elementu virknei).
Virknes slēgumam
,
Ivars Ivasks
Dzīvesgājums
Izceļoja uz ASV, kur turpinājis studijas Minesotas Universitātē, 1950. gadā ieguvis maģistra, savukārt 1953. gadā — doktora grādu. Strādājis par vācu valodas pasniedzēju koledžās un augstskolās. No 1967. gada profesors Oklahomas Universitātē. Darbojies starptautiskajā literatūras žurnālā Books Abroad (no 1977. gada World Literature Today). Piedalījās 1969. gadā nodibinātās Nusteda starptautiskās balvas literatūrā izveidē. No 1990. gada dzīvojis Īrijā.
Darbi
Pirmie dzejoļi vācu valodā (krājumi Aus ersten Gedichten, 1945; Gespiegelte Erde, 1967), vēlāk pievērsies dzejošanai igauņu valodā (publicēti vairāki krājumi, tajā skaitā Tāhtede tähendus ("Zvaigžņu zintis", 1964), Päev astub kukesammul ("Diena attek gaiļa soļiem", 1966), Ajaloo aiad ("Vēstures dārzi", 1970), Oktoober Oklahomas ("Oktobris Oklahomā", 1973), Verikivi ("Asinsakmens", 1976)). Dzejā bieži dabas tēlojumi, ceļojumos gūti iespaidi. Vairāku literatūras balvu laureāts. Literatūras kritikā apcerējis igauņu trimdas, kā arī Eiropas literatūru, daudzu recenziju autors.
Elektriskā ķēde
Simboliskā metode
paralēlslēgumam
Elementa E vienādojums:
Visus pretestību veidus (R, X_L, X_C) un elementu virknes slēguma pilno pretestību Z aizstāj kompleksā pretestība:
Spriegumu vienādojums:
Kirhofa pirmais likums:
Kirhofa otrais likums:
Kompleksā jauda ir komplekss lielums, kura reālā daļa ir aktīvā jauda P, imaginārā daļa — reaktīvā jauda Q:
kur ir kompleksās strāvas  kompleksi saistītais lielums. Ja divpolam piemīt induktīvs raksturs, kompleksās jaudas imaginārā daļa ir pozitīva. Ja divpolam piemīt kapacitīvs raksturs, kompleksās daļas imaginārā daļa ir negatīva.
Komplekso elektrovadītspēju pieņemts apzīmēt ar.
Aktīvās jaudas mērīšana
Aktīvo jaudu mēra ar vatmetru, kuram atšķirībā no ampērmetra un voltmetra ir četras pieslēgspailes: divi izvadi strāvas ķēdei un divi sprieguma ķēdei. Šīs abas ķēdes sauc arī par strāvas spoli un sprieguma spoli, jo vatmetrs darbojas pēc divās tā spolēs — nekustīgā strāvas un kustīgā spreiguma spolē — plūstošo strāvu radīto magnētisko lauku mijiedarbības. Vatmetram ir divi mērapjomi (strāvai un spriegumam), un, aprēķinot vatmetra iedaļas vērtību, šos mērapjomus sareizina un izdala ar vatmetra skalas iedaļu skaitu. Veicot aktīvās jaudas mērījumus, jāievēro pareiza vatmetra polaritāte. Viens no vatmetra sprieguma izvadiem un viens no strāvas izvadiem ir atzīmēts, atzīmētu izvadu sauc par sākumu, un pieņemtos pozitīvos sprieguma un strāvas virzienus vatmetra ķēdēs skaita no atzīmētās spailes. Lai izmērītu divpola patērēto aktīvo jaudu (tātad divpols ir patērētājs un tā sprieguma un strāvas pieņemtie pozitīvie virzieni sakrīt), vatmetra spoļu polaritāte jāizvēlas tā, lai pieņemtie pozitīvie virzieni vatmetra ķēdēs sakristu ar pieņemtajiem pozitīvajiem virzieniem divpolā. Lai izmērītu divpola ģenerēto jaudu (tātad divpols ir ģenerators jeb avots un tā sprieguma un strāvas pieņemtie pozitīvie virzieni nesakrīt), vienai no vatmetra ķēdēm (bet ne abām) izmaina polaritāti.
Induktivitātes spoles parametru noteikšana
Idealizētajam induktīvajam elementam piemīt tikai reaktīvā pretestība, bet reālai induktivitātes spolei piemīt arī aktīvā pretestība, tāpēc strāvai plūstot reālā spolē, rodas jaudas zudumi. Shēmās induktivitātes spoli apzīmē ar idealizētu elementu R un L virknes slēgumu. Spoles parametrus nosaka, ķēdē ieslēdzot ampērmetru, voltmetru un vatmetru, ar kuriem attiecīgi izmēra strāvu, spriegumu un aktīvo jaudu, pēc tam iespējams atrast, piemēram, pilno pretestību un un fāžu nobīdes leņķi
, ,
pēc tam pārējos parametrus (iespējamas arī citas formulas):
,.
Spoles induktivitāti L aprēķina šādi:
Spriegumu rezonanse
Mainstrāvas ķēdē, kurā ir virknē slēgti abi reaktīvie elementi (L un C), iespējami režīmi, kad spriegums kādā ķēdes daļā pārsniedz avota spriegumu. Kapacitāte C ietekmē dotās maiņstrāvas ķēdes lielumus šādi:
Enerģētikā spriegumu rezonanse parasti ir nevēlama parādība (nevēlama tieši tādēļ, ka ķēdes elementu spriegumi var pārsniegt avota spriegumu, turklāt tas notiek ne tikai rezonanses režīmā, bet arī tam tuvos režīmos). No sprieguma izteiksmes rezonanses režīmā
iegūst, ka bīstams ir stāvoklis, kad induktīvā pretestība daudzkārt pārsniedz aktīvo pretestību. Rezonanses režīmu izmanto radiotehnikā, kur atšķirībā enerģētikas satopamas dažādas frekvences un, mainot kapacitāti vai induktivitāti, RLC kontūru noskaņo rezonansē frekvencei
iegūstot vismazāko kontūra pretestību.
Kontūra labumu Q aprēķina pēc formulas
,
savukārt, kontūra zudumus d aprēķina pēc
.
Strāvu rezonanse
Praksē tīri reaktīvu patērētāju nav, bet gan ir aktīvi reaktīvie patērētāji: aktīvi induktīvie un aktīvi kapacitīvie. Rūpniecībā un transportā aktīvi induktīva rakstura patērētāji ir biežāk sastopami nekā aktīvi kapacitīva, jo šajās nozarēs izmantojamās iekārtās ir vairāk spoļu (piemēram, elektrisko mašīnu un transformatoru tinumi) nekā kondensatoru. Strāva, kas nepieciešama jaudas pārvadīšanai tīklā ar noteiktu spriegumu, ir atkarīga no jaudas koeficienta:
.
Aktīvi induktīvu patērētāju, paaugstinot jaudas koeficienta jaudu patērētājiem varētu pievadīt ar mazāku strāvas patēriņu. Viens no paņēmieniem jaudas koeficienta paaugstināšanai ir kondensatoru baterijas ar regulējamu kapacitāti pieslēgšana paralēli aktīvi induktīvu patērētāju grupai. Šādai ķēdei, kamēr C=0, strāva (visa avota strāva) plūst tikai zarā ar aktīvi induktīvo patērētāju. Palielinot kapacitāti, proporcionāli pieaug strāva zarā ar kapacitīvo elementu. Pirmā zara strāva un fāžu nobīde nemainās. Pieaugot otrā zara strāvai, avota strāva un fāžu nobīdes leņķis samazinās, bet jaudas koeficients palielinās. Strāvu rezonanse ir režīms, kurā avota strāva ir vismazākā:
, I_2=I_{1r},, ,
kur I_{1a} ir strāvas aktīvā komponente zarā ar aktīvi induktīvo patērētāju, I_2 ir strāva zarā ar kapacitīvo elementu, I_{1r} ir strāvas reaktīvā komponente zarā ar aktīvi induktīvo patērētāju.
Turpinot palielināt C pēc strāvu rezonanses režīma, pieaug otrā zara strāva avota strāva, nobīdes leņķa absolūtā vērtība, jaudas koeficients samazinās. Mainot C, kopējās (avota) strāvas aktīvā komponente saglabājas nemainīga un vienāda ar pirmā zara strāvas aktīvo komponenti, tāpat nemainās patērētā aktīvā jauda.
Trīsfāžu maiņstrāvas ķēdes
Trīsfāžu maiņstrāvas avots ir no statorā ievietotiem trim tinumiem jeb fāzēm sastāvošs trīsfāžu ģenerators. Tādējādi, runājot par trīsfāžu maiņstrāvas ķēdēm, par fāzi sauc katru no avota vai tam pievienoto pārvades līniju un patērētāja trim daļām. Trīsfāžu maiņstrāvas ķēdēs ir spēkā vienfāzes maiņstrāvas ķēžu sakarības. Trīsfāžu ķēdēs atšķirībā no vienfāzes var iegūt rotējošo magnētisko lauku, ietaupīt, ierīkojot pārvades līnijas, izmantot jebkuru no konkrētā ķēdē pieejamajiem spriegumiem. Ja trīsfāžu ģenerators ir simetrisks, tad tā tinumos inducētie elektrodzinējspēki ir ar vienādām amplitūdas vērtībām un tie savstarpēji nobīdīti fāzē par 120°:
,, ,
kur ar A, B, C apzīmētas trīs maiņstrāvas fāzes.
Trīsfāžu ķēdē trīs fāzes ir ne tikai avotam, bet arī patērētājam. Avota un patērētāja fāzes var būt slēgtas zvaigznē vai trijstūrī. Jebkurā no abiem slēguma veidiem patērētājs var būt simetrisks vai nesimetrisks. Tas ir simetrisks, ja tā visu fāžu pretestības ir vienādas skaitliski (vienādas pilnās pretestības) un pēc rakstura (vienādas fāžu nobīdes starp strāvu un spriegumu):
Z_A=Z_B=Z_C, zvaigznei vai,  trīsstūrim.
Ja minētie nosacījumi neizpildās, patērētājs tiek saukts par nesimetrisku.
Zvaigznes slēgums
Zvaigzne ir slēgums, kurā trīsfāžu ģeneratora visi tinumi ir savienoti vienā punktā (neitrālpunkts jeb neitrāle). Tāpat vienā punktā ir savienotas patērētāja fāzes. Ģeneratora un patērētāja fāžu savienošanai pietiek ar trim vadiem, bet var būt vēl ceturatais vads, kas savieno ģeneratora un patērētāja neitrālpunktus. Spriegumu starp fāzes vadu un neitrālpunktu sauc par fāzes spriegumu U_f. Spriegumu starp diviem fāzes vadiem sauc par līnijspriegumu U_l. Zvaigznes slēgumam ar neitrālvadu ģeneratoram un patērētājam ir spēkā šīs sakarības:
I_l=I_f un ,
kur I_l ir līnijstrāva, I_f ir fāzes strāva. Ja trīsfāžu ķēdes sprieguma vai strāvas apzīmējums ir bez f vai l, tad pieņem, ka domāts līnijas spriegums vai strāva.
Zvaigznei ar neitrālvadu visi fāžu spriegumi ir vienādi. Zvaigznes slēgumam bez neitrālvada fāžu spriegumi ir vienādi tikai tad, ja patērētājs ir simetrisks. Uzzīmējot nesimetriskam patērētājam bez neitrālvada topogrāfisko diagrammu, ģeneratora neitrālpunkts N nesakrīt ar patērētāja neitrālpunktu n — starp abiem punktiem pastāv neitrāles nobīdes spriegums UnN, jo lielāks tas ir, jo lielāka ir patērētāja fāžu asimetrija. Jebkuram zvaigznes slēgumam līnijstrāva ir vienāda ar fāzes strāvu.
Kad ir zināmi patērētāja fāžu spriegumi, katru patērētāja fāzi var uzskatīt par atsevišķu vienfāzes maiņstrāvas ķēdi. Strāvu aprēķiniem izmanto formulas
,, ,
kur Z_f ir patērētāja fāzes pilnā pretestība, R_f — tās aktīvā pretestība, X_{Lf} — tās induktīvā pretestība, X_{Cf} — tās kapacitīvā pretestība, I_f ir fāzes strāva, U_f ir fāzes spriegums, \vec{I_A}, \vec{I_B}, \vec{I_C} ir attiecīgi fāžu A, B, C strāvu vektori, \vec{I_N} ir neitrālvada strāvas vektors. Ja patērētājs ir simetrisks, neitrālvadā strāva neplūst.
Aktīvās jaudas aprēķiniem izmanto formulas
kur ir jaudas koeficients patērētāja fāzei, R_f ir patērētāja fāzes aktīvā pretestība, Z_f ir tās pilnā pretestība, U_f ir fāzes spriegums, I_f ir fāzes strāva, P_f jeb konkrētai fāzei A, B, C P_A, P_B, P_C ir fāzes aktīvā jauda, P ir visa patērētāja aktīvā jauda.
Avārijas režīmi
Zvaigznē bez neitrālvada (trīsvadu sistēma) vienas fāzes pārrāvuma gadījumā samazinās pārējo fāžu spriegumi, šīs fāzes faktiski ir virknē pieslēgtas vienfāzes ģeneratoram. Ja kādā fāzē ir īsslēgums, abu pārējo fāžu spriegumi kļūst vienādi ar līnijas spriegumu.
Trijstūra slēgums
Trijstūris ir slēgums, kurā pirmās fāzes gals savienots ar otrās fāzes sākumu, otrās fāzes gals savienots ar trešās fāzes sākumu, trešās fāzes gals savienots ar pirmās fāzes sākumu.Trijstūra slēgumam, kad patērētājs ir simetrisks, ir pareizas šīs sakarības:
U_l=U_f,.
Fāzes spriegums vienāds ar līnijas spriegumu arī nesimetriskam patērētājam, bet fāžu strāvu aprēķina pēc
,.
,,.
Aktīvās jaudas mērīšana
Trīsfāžu patērētāja aktīvo jaudu var mērīt, ieslēdzot pa vatmetram katrā fāzē. Ja patērētājs ir simetrisks, pietiek ar vienu vatmetru. Šādam mērījumam nepieciešama patērētāja neitrāle, to var arī mākslīgi izveidot, savienojot zvaigznē trīs vienādas pretestības, turklāt viena no tām var būt vatmetra sprieguma spoles pretestība. Zvaigznes slēgumam bez neitrālvada un trijstūra slēgumam neatkarīgi no patērētāja simetriskuma aktīvo jaudu var uzzināt ar diviem vatmetriem. Zvaigznē vatmetru strāvas ķēdes slēdz līnijas vados A un C, sprieguma ķēdes pieslēdz spriegumiem UAB un UCB. Tad abu vatmetru rādījumu algebriskā summa ir trīsfāžu patērētāja aktīvā jauda. Līdzīgi mērījumus veic trijstūrim. Ja novirzes leņķis \varphi starp fāzes spriegumu un strāvu ir 60°, respektīvi, leņķis starp UAB un IA vektoriem \alpha ir taisns, tad pirmais vatmetrs rāda nulli. Kad \varphi<60° un \alpha ir šaurs, šī vatmetra rādījums ir pozitīvs. Kad \varphi>60°, šī vatmetra rādījums ir negatīvs. Otra vatmetra mērījumu vērtības ir tikai pozitīvas, jo leņķis starp UCB un IC vektoriem vienmēr ir šaurs.
Simetriskam trīsfāžu patērētājam neatkarīgi no slēguma veida der aktīvās jaudas formula
.
Salīdzinot zvaigzni un trīsstūri, var ievērot nozīmīgu faktu: simetriska patērētāja trīsstūra slēgumā aktīvā jauda (arī līnijas strāva) ir trīs reizes lielāka nekā zvaigznes slēgumā, līnijas spriegumam un fāžu pretestībām abos gadījumos esot vienādiem.
Ziemeļsulavesi
Ziemeļsulavesi (id) ir viena no Indonēzijas provincēm, un atrodas Sulavesi salas ziemeļaustrumos, Minahasu pussalas galā. Provinces pakļautībā ir pussalu turpinošo Sanihes un Talaudu salu virkne. Ziemeļsulavesi ir īsa sauszemes robeža ar Gorontalo provinci rietumos, bet ziemeļaustrumos salu virknei ir jūras robeža ar Filipīnām. Ziemeļos atrodas Sulavesi jūra, bet dienvidos un austrumos — Moluku jūra. Provinces administratīvais centrs ir tās lielākā pilsēta Manado.
Kā atsevišķa province izveidota. 2000. gadā no tās tika atdalīta rietumdaļa, izveidojot Gorontalo provinci.
Provinces nosaukums
Koloniālajā laikmetā šo reģionu nosaukuši par Minahasu pēc lielākās tur dzīvojošās tautu grupas nosaukuma, un tas saglabājies provinces pamatdaļas Minahasu pussalas nosaukumā. Par apzīmējuma izcelsmi pastāv dažādas versijas.
Reljefs
Ziemeļsulavesi, tāpat kā visa Sulavesi sala, izceļas ar kalnainu reljefu, būdama vulkāniskas grēdas augšdaļa. Province pilnībā ietilpst Klusā okeāna Uguns lokā — aktīva vulkānisma zonā. 41 virsotne atrodas starp 1100 un 2020 metru augstumu. Augstākā virsotne ir Klabats pie Manado — pēc dažādiem avotiem, 2020, 1995 vai 1895 metru augsts. Dienvidrietumos kalni ir visumā zemāki un sastopamas arī mitras zemienes.
Lielākais ezers ir Tondano — 42 km², citi ir daudz mazāki. Upes visas ir īsākas par 100 km, tomēr biežo lietavu un lielā krituma dēļ tās ir ievērojams hidroresursu avots. Kuģošanai tās netiek lietotas.
Klimats
Ziemeļsulavesi klimatiski atrodas tropu musonu joslā (Af saskaņā ar Kepena klimata klasifikāciju). No novembra līdz aprīlim rietumu vēji nes lietavas ziemeļu piekrastē, savukārt no maija līdz oktobrim tos nomaina relatīvi sauss dienvidu vējš. Nevienmērīgs, īpaši kalnu dēļ, nokrišņu daudzums no 2000 līdz 3000 mm gadā, lietaino dienu skaits no 90 līdz 139 dienām. Vidējā temperatūra ir 25 °C un gada svārstības ir nelielas. Toties ir ievērojamas svārstības pēc augstuma — vidēji ik 150 metri augstuma nozīmē vienu grādu mazāk. Jūras ūdens temperatūra Manado svārstās 27 °C—29 °C robežās.
Pirmseiropiešu periods
Pirmās zināmās liecības par cilvēka klātbūtni provinces teritorijā attiecas uz atradumiem Salibabu salā, kas ir ap 30 000 gadus veci. Vēsturisku datu par notikumiem pirms 16. gadsimta trūkst, bet, kad pirmie portugāļi šā gadsimta sākumā izsēdās krastā, viņi uzzināja, ka piekrastes iedzīvotāji neregulāri maksā nodevas attālās Ternates sultānam, kamēr mazās tautas salas kalnos nav nevienam pakļautas. Saglabājies pirmā gadu tūkstoša akmens sarkofāgs un vēlākie akmens darinājumi tomēr liecina, ka šīm tautām jau tolaik bijušas amatnieciskas zināšanas. Zināms arī, ka 13. gadsimta beigās, Ķīnas ārējās tirdzniecības uzplaukuma laikā, Ķīnas tirgotāji apmeklējuši pussalu un mainījuši porcelānu pret rīsu. Vēlāk, pēc simts gadiem, viņus nomainīja arābi.
Koloniālā laikmeta sākumā Ziemeļsulavesi bija potenciāls garšvielu, rīsu un zelta ieguves apgabals, kas kļuva par cīņas lauku starp Portugāli, Spāniju, Holandi un citām tālaika lielvarām. Šim līdz tam vāji organizētajam, bet izdevīgi novietotajam reģionam par attīstības stimulu kļuva ķīniešu, malajiešu un eiropiešu tirdzniecība, līdz ar kuru izplatījās kristietības un islāma idejas.
Eiropiešu ierašanās
Pirmais portugāļu kuģis ieradās Manado 1521. gadā. Neraugoties uz Manado ostas seklumu, tā kļuva par svarīgu pieturas punktu eiropiešu ceļā uz Moluku salām, bet bugu tirgotājiem no dienvidu Halmaheras par tirdzniecības vietu gan ar vietējiem, gan no rietumpuses atbraukušajiem dažādu tautu tirgoņiem. Bagātās augsnes pamudināja portugāļus audzēt kafijkokus, Amuranā viņi uzbūvēja fortu. Spāņi tikmēr pārņēma savā kontrolē Filipīnas ziemeļos un Ternati austrumos, nostādot Portugāles koloniju ģeogrāfiski pusielenktā stāvoklī. Sadarbojoties ar vietējiem iedzīvotājiem, spāņi ap 1550. gadu pakāpeniski izspieda portugāļus no Minahasu pussalas.
Pēc simts gadiem Spānija, aizņemta ar savām Amerikas kolonijām, vairs nebija tik ieinteresēta uzturēt koloniju Manado tālu no citām savām kolonijām, par kurām turklāt kopš 1630. gada agresīvu interesi izrādīja holandieši. Tādēļ viņa pārdeva savus īpašumus Minahasā portugāļiem par 350 000 dukātiem. Taču ar to neapmierinātie vietējie iedzīvotāji noslēdza aliansi ar holandiešiem, kuri uzbūvēja savu fortu 1655. gadā un atsūtīja karakuģus uz Manado 1661. gadā, izraidot no pilsētas pēdējos spāņus, bet 1677. gadā arī atlikušos portugāļus. Nīderlandiešu Austrumindijas kompānija (NAK) pārņēma Manado, un teritorija nokļuva Holandes (Nīderlandes) pakļautībā.
Nīderlandes vara
NAK valdīja Minahasā līdz 1870. gadam, kad Nīderlande ieviesa tiešu valsts pārvaldi. Viņu vadībā tika veiksmīgi kristianizēta pussalas austrumdaļa, tai skaitā atbalstot kristianizējamo minahasu cilšu konfederāciju pussalas austrumos karā pret musulmaņu mongondovu tautām dienvidos, un attīstīta saimniecība, taču kompānijas strikti monopolistiskā tirdzniecības politika izsauca vietējo iedzīvotāju pretestību un aktīvu kontrabandu. 1808.—1809. gadā tas noveda pie kompānijas "Tondano kara" ar angļu apbruņotajiem minahasiem. Pēc 1870. gada stāvoklis kļuva labāks. 1881. gadā Manado tika atvērta misijas skola, kur neaprobežojās ar minimālu zināšanu sniegšanu, kādu piedāvāja kalvinistu misiju skolas kopš 1820. gada, bet arī gatavoja vietējos kadrus kalpošanai valsts dienestā. Reliģiskā kopība un uzlabojušās attiecības Nīderlandes presē deva iemeslu saukt Minahasu par valsts divpadsmito provinci.
Otrais pasaules un pilsoņu karš
Otrā pasaules kara laikā Japāna 1942. gadā relatīvi viegli pārspēja nelielos holandiešu spēkus, kuri vairs nevarēja saņemt atbalstu no vācu okupētās dzimtenes. 1945. gadā Manado un apkaimi bieži bombardēja sabiedroto aviācija. Pēc Japānas kapitulācijas 1945. gadā Nīderlande uz īsu brīdi atguva šo teritoriju. 1947. gadā Manado noformējās politiska kustība, kas aicināja uz pievienošanos Nīderlandei tā vietā, lai paliktu kopā ar Indonēziju, kas tobrīd cīnījās par neatkarību un redzami guva virsroku. Problēmu indonēziešiem izdevās atrisināt, ieceļot par Austrumindonēzijas gubernatoru populāro minahasu izcelsmes kristieti Samu Ratulani, kura iecelšana rietumnieciski noskaņotajiem likās pieņemama garantija jaunā režīma mērenībai. 1949. gadā pēc konferences, kurā holandieši atzina jaunizveidotās Indonēzijas Savienotās Valstis, tie beidzot pameta savu bijušo īpašumu. Tādējādi Ziemeļsulavesi tika iekļauti Austrumindonēzijas štata teritorijā. Drīz štatu sistēma tika likvidēta un 1950. gada 17. augustā izveidota unitāra Indonēzijas Republika.
Indonēzijas Republika
Sulavesi sala tika pārvaldīta kā viena province, kas izsauca vietējās elites un Manado apkaimes kristiešu neapmierinātību. Faktiski valsti kontrolēja Javas sala, izmantojot citus reģionus kā kolonijas. 1957.-1958. pretrunas izvērtās faktiskā pilsoņu karā, kurā Permestas vadītie reģionālisti tika sakauti, taču Džakarta, nevēlēdamies jaunus uzliesmojumus, pēc savas uzvaras faktiski izpildīja viņu mērenās grupas prasības.
1957. gada martā Sulavesi ziemeļu un dienvidu militārie vadītāji uzsāka sacelšanos pret valsti pārvaldošajiem javiešiem, izvirzot prasības pēc lielākas reģionālās autonomijas. Viņi aicināja uz aktīvāku salas attīstību, taisnīgāku nodokļu sadali, palīdzību pret islāmistu sacelšanos salas dienvidos un izveidot reģionāli līdzsvarotāku centrālās valdības kabinetu. Sākumā viņu izveidotā “Permestas” (saīsinājums no "Vispārējās cīņas harta") kustība bija tikai reformistiska bez valstiska separātisma.
Sarunas starp centrālo valdību un Sulavesi militārajiem vadītājiem novērsa vardarbību Dienvidsulavesi, taču daļa līderu nebija apmierināti ar vienošanās iznākumu un kustība sašķēlās. Baidoties no miermīlīgāko dienvidu dominēšanas, Minahasas vadītāji 1957. gada jūnijā Ziemeļsulavesi pasludināja savu autonomo valsti. Tolaik centrālā valdība jau kontrolēja Dienvidsulavesi, bet ziemeļos nebija centrālās valdības spēku un tika ziņots, ka ASV, kas jau palīdzēja bruņoties dumpiniekiem Ziemeļsumatrā, uzņēmušas sakarus arī ar Minahasas līderiem.
Manado pašpasludinātās valdības bruņošanās un ārvalstu tiešas iejaukšanās iespēja pamudināja centrālo valdību steigties apspiest dumpi. Vasarā Permestas spēki tika izspiesti no visiem tās kontrolētajiem rajoniem, un tā bija spiesta pāriet uz partizānu karu Minahasā. Permestas sacelšanās pilnībā beidzās 1961. gada vidū, tās laikā bojā gāja ap 2000 dumpinieku un ap 4000 valdības kareivju. Permestas reģionālistu sacelšanās rezultātā 1959. gadā Ziemeļsulavesi tika izdalīta kā atsevišķa province (līdz 2000. gadam iekļaujot arī tagadējo Gorontalo provinci), kas bija viena no viņu galvenajām prasībām (lai gan oficiāli parlaments likumu par to pieņēma tikai 1964. gadā, kad province jau faktiski funkcionēja) un sākās ekonomiskā attīstība. No otras puses, Džakartas valdība kļuva manāmi kreisāka un politiskā centralizācija vēl vairāk pastiprinājās, kas samazināja provinču politiskās tiesības. Provinču autonomija tika pastiprināta tikai ar 1998. gada likumu.
Iedzīvotāji
Lielākās pilsētas ir Manado, Bituna un Tomohona, kas visas atrodas pussalas ziemeļaustrumu galā. Dienviddaļā lielākā pilsēta ir Kotamobagu. Pilsētās dzīvo 45% iedzīvotāju; 96% bērnu apmeklē skolu.
Reliģija
Izņemot mongondovu un gorontalu apdzīvotos dienvidrietumus, vairumā provinces novērojams kristiešu pārsvars. 2010. gadā 64% iedzīvotāju bija protestanti un 4% — katoļi, 31% musulmaņu, no citām nominācijām lielākā grupa bija hinduisti — 0,6%. Tā kā Indonēzijā ateisms un agnosticisms netiek atzīti par likumīgi pilntiesīgām grupām un tie tiek pakļauti musulmaņu uzbrukumiem un cietumsodiem, tad ateistu un agnostiķu Ziemeļsulavesi oficiāli gandrīz nav. Manado ir nelielas ķīniešu un ebreju kolonijas, pateicoties kurām provincē pastāv konfuciānisms, daoisms un jūdaisms.
Tautības
Vislielākā etniskā grupa provincē ir minahasi (43%), kuri dzīvo galvenokārt pussalas austrumdaļā ap Manado. Citas etniskās grupas ir mongondovi (17%, galvenokārt dienvidos), gorontali (7%), sanihi, talaudi un siau (23%, g.k. mazajās ziemeļu salās). Sastopami arī "jūras ļaudis" — badžao, kas emigrējuši no Sulu arhipelāga Filipīnās permanentā Mindanao reliģiskā konflikta dēļ. Viņi apdzīvo vairākus piekrastes ciematus pussalas ziemeļu daļā. Citi emigranti ir ķīnieši (3%, galvenokārt haka), javieši un sundi, kuri ievesti Ziemeļsulavesi ostas pilsētās holandiešu kundzības laikā.
Valodas
Vienīgā oficiālā valoda valstī un provincē ir indonēziešu valoda, kurā notiek lietvedība un izdarīti oficiālie uzraksti. Tomēr provinces saziņas valoda ir Manado malajiešu valoda, kas ir tuvu radnieciska indonēziešu valodai, bet ar izteiktu akcentu un atšķirīgu leksiku. Daļa vārdu krājuma ir atvasināti no holandiešu, portugāļu un citām svešvalodām. Manado malajiešu valodu izmanto ikdienas saziņai starp dažādām etniskām grupām. Minahasu valodās runā provinces centrālajā un ziemeļu daļā. Minahasi runā 5 dažādās valodās: tonsavanu, tontemboanu, toulouru, tonsea un tombulu. Dienvidos runā mongondovu un gorontalu valodā. Salās uz ziemeļiem, kas robežojas ar Filipīnām, vietējie iedzīvotāji lieto filipīniešu visaju grupas valodas.
Indonēzijas iekšējo migrantu valodas provincē ir javiešu, sundu un baliešu. Tā kā Manado ir ievērojams ķīniešu iedzīvotāju skaits, daži ķīnieši runā arī hakā. Tiek runāts arī dažos citos ķīniešu dialektos, piemēram, hokjenu un kantoniešu valodā. Angļu un ķīniešu valodu plaši saprot vietās, kur ir attīstīta tūrisma industrija, piemēram, Bunakenas nacionālajā parkā. Vecākā paaudze var prast holandiešu un portugāļu valodu. Cilvēki, kas dzīvo salās netālu no Filipīnu robežas, var saprast tagalu valodu un tai radniecisko filipīno.
Administratīvais iedalījums
Ziemeļsulavesi province sastāv no 11 reģioniem (kabupaten) un 4 pilsētām (kota).
Mārtiņi (Jaunalūksnes pagasts)
Mārtiņi ir ciems Alūksnes novada Jaunalūksnes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 10 km no pagasta centra Kolberģa, 13 km no novada centra Alūksnes un 214 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V401, Alūksnes upes krastā.
Technophone
Technophone Ltd bija Apvienotās Karalistes mobilo telefonu ražošanas uzņēmums. Dibināts 1984. gadā; 1991. gadā to nopirka Nokia.
Olgas šaurums
Olgas šaurums (no) ir jūras šaurums Svalbāras austrumos. Tas atdala Karaļa Kārļa Zemi austrumos no Barenca salas un Edža salas rietumos un savieno Hinlopena šaurumu ar Barenca jūru. Šaurums stiepjas ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā un ir ap 100 km garš un šaurākajā vietā ap 95 km plats.
Šaurums nosaukts par godu Virtembergas karaļa Kārļa I sievai, karalienei konsortei Olgai Nikolajevnai. Šauruma piekrastes ietilpst Ziemeļaustrumu un Dienvidaustrumu Svalbāras dabas rezervātos.
Technophone
Vēsture
Uzņēmumu Technophone Ltd 1984. gadā dibināja zviedru inženieris Nilss Mortensons (Nils Mårtensson), kurš līdz 1978. gadam strādāja Zviedrijas elektronikas uzņēmumā Ericsson. Uzņēmums sāka izstrādāt un ražot mobilos telefonus. Tie tika pārdoti ar Excell zīmolu ar partneruzņēmumu Excell Communications. Tika ražoti arī telefoni pēc Deutsche Bundespost un Olivetti pasūtījuma.
1986. gadā izlaists pasaulē pirmais kabatā ieliekamais mobilais telefons PC105T (Excell M1). Tā cena bija 1990 GBP.
Technophone Ltd piederēja 80 % Excell Communications Ltd kapitāldaļu, līdz 1989. gadā tas tika pārdots Dial-a-Phone.
Kroppenhof
Kroppenhof var būt šādu apdzīvoto vietu vai bijušo muižu vāciskais nosaukums:
Rigoverta Menču
Rigoverta Menču (es,, dzimusi ) ir Gvatemalas cilvēktiesību aktīviste. 1992. gadā viņa ieguva Nobela miera prēmiju “par viņas darbu sociālajā taisnīgumā un etnokultūras izlīgumā, kas balstās uz pamatiedzīvotāju tiesībām”. Rigoverta Menču ir arī UNESCO Labās gribas vēstniece.
Diegveida agave
Diegveida agave ir sparģeļu dzimtas suga.
Medvežju salas
Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Austrumsibīrijas jūras dienvidos, 35 km platais Kolimas šaurums tās šķir no kontinenta krasta. Stiepjas 80 km garumā rietumu—austrumu virzienā. Salu grupā ietilpst sešas salas — Krestovska (70 km²), Ļeontjeva sala (32 km²), Četirjohstolbovoja (16 km²), Puškarjova sala (12 km²), Lisova sala (3 km²) un Andrejeva sala (0,4 km²). Salas veidotas galvenokārt no granīta un māla slānekļa. Krasti galvenokārt klinšaini, vietām zemi un pārpurvoti. Augstākais punkts ir Šapkas kalns (273 m vjl) Krestovskas salā. Salās valda arktiskais klimats, dominē akmeņainas tundras ainava. 2014. gadā salās izveidots dabas liegums, kurš 2020. gadā reorganizēts par 815 568,35 ha lielu Medvežju salu valsts dabas rezervātu, kurš ietver arhipelāga salas un teritoriju kontinenta piekrastē. Cita starpā rezervāts paredzēts polārlāču vairošanās vietu aizsardzībai. Salas ir to ievērojamākā vairošanās vieta starp Vrangeļa salu un Taimiru.
Vēsture
Salas pirmais no eiropiešiem apmeklēja kazaks Jakovs Permjakovs, kurš 1710. gadā kuģoja no Ļenas uz Kolimu. 1740. gadā salas sasniedza Dmitrija Lapteva ekspedīcija. Pirmo detālo salu karti 1769. gadā sastādīja ģeodēzisti Ivans Ļeontjevs, Ivans Lisovs un Aleksejs Puškarjovs, kuru vārdos nosauktas 3 no 6 arhipelāga salām.
Četirjohstolbovojas salā kopš 1933. gada darbojas Četirjohstolbovojas polārstacija, vēlāk turpat ierīkotas arī aviācijas un kuģniecības radionavigācijas stacijas.
Krapa
Krapa ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā pie autoceļa V847, 5 km no pagasta centra Stariem, 9 km no novada centra Gulbenes un 185 km no Rīgas. Krapā atrodas veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Krapas muižas (Kroppenhof) centru. Muižas apbūve ar pārvaldnieka māju, klēti un kūti ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Kur palika tēvi?
"Kur palika tēvi?" ir 2014. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisore ir Dzintra Geka-Vaska.
Krapa
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Kur palika tēvi?
Sižets
Bērni, kuri 1941. gadā tika aizvesti uz Sibīriju, nav redzējuši savus tēvus. Brauciena dalībnieki 70 gadus domāja, ka vēlas nokļūt tur, no kurienes viņu tēvi neatgriezās.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Ungārijā
Sarakstā apkopotas tās vietas Ungārijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Ungārijas ir iekļautas 8 vietas (7 kultūras objekti un 1 dabas objekts), savukārt 11 vietas ir iekļautas kandidātu sarakstā. Ungārija Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1985. gada 15. jūlijā.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Kandidātu sarakstā esošie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca
Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca ir Valsts SIA, kas atrodas Gārsenes pagasta Kraujās, "Alejās". Tā sniedz psihiatrisko un narkoloģisko palīdzību, kā arī nodrošina sociālās rehabilitācijas pakalpojumus.
2020. gadā slimnīcā bija 350 gultas un strādāja 314 darbinieki (7 ārsti, 69 ārstniecības un pacientu aprūpes personāla darbinieki, 77 ārstniecības un pacientu aprūpes atbalsta personāla darbinieki, 63 sanitāri un 95 pārējie darbinieki (administrācija un saimnieciskais personāls). Slimnīcā izveidots Sociālā darba un pacientu nodarbinātības centrs, kurā pacienti var radoši pavadīt brīvo laiku sociālo darbinieku uzraudzībā.
Vēsture
Slimnīca dibināta 1954. gadā ilgstoši garīgi slimojošu pacientu ārstēšanai. Sākotnēji slimnīcā bija viena nodaļa ar 100 gultu vietām vīriešiem, bet pašlaik slimnīcā ir trīs ārstnieciskie korpusi, kuros atrodas sešas nodaļas un rentgena kabinets.
2021. gada janvārī Aknīstes psihoneiroloģisko slimnīcu pievienoja Daugavpils psihoneiroloģiskajai slimnīcai. Aknīstes slimnīca nodrošina ārstniecību vienīgi tiem pacientiem, kuriem nav nepieciešama diennakts psihiatra uzraudzība.
Pirmie cilvēki uz Mēness
"Pirmie cilvēki uz Mēness" (en) ir pazīstamā angļu rakstnieka Herberta Velsa sarakstīts zinātniskās fantastikas romāns, kas publicēts 1901. gadā.
Romāns stāsta par ceļojumu uz Mēnesi, ko divi zemieši (Zemes iedzīvotāji) veic lodveida kosmosa kuģī, izgatavotā no fantastiska materiāla, kas spēj ekranēt gravitāciju — keivorīta (to savā vārdā nosaucis doktors Keivors, viens no romāna galvenajiem varoņiem). Uz Mēness tiek atklāta "selenītu" civilizācija (tā šīs būtnes nosauc zemieši). Romānā aprakstīti varoņu piedzīvojumi uz Mēness un viena no viņiem atgriešanās uz Zemes.
Latviešu valodā grāmatu sērijā "Fantastikas pasaulē" laidusi klajā izdevniecība "Zinātne". Grāmatas latviešu izdevumā iekļauts arī H. Velsa stāsts "Dievu ēdiens".
Sižets
Bedfords ir neveiksmīgs komersants, ko izputinājušas spekulācijas biržā. Lai uzlabotu savu finansiālo stāvokli, viņš sper neparastu soli — noīrē mājiņu klusā lauku apvidū un nolemj uzrakstīt lugu. Taču viņu izved no pacietības kaimiņa īpatnējā dūkšana. Drīz viņi iepazīstas un izrādās, ka kaimiņš ir nedaudz dīvainais doktors Keivors, kas izstrādā jaunu materiālu, spējīgu ekranēt gravitāciju. Vēlāk šis materiāls tiek nosaukts par keivorītu (en). Veicot eksperimentus, notiek kaut kas līdzīgs sprādzienam un gaiss virs keivorīta plāksnes sāk aizplūst kosmosā. Romāna varoņi izmanto keivorītu, lai uzbūvētu nelielu lodveida kosmosa kuģi, ar kuru aizceļo uz Mēnesi.
Uz Mēness ceļotājus sākumā sagaida vienmuļa ainava. Taču, Saulei uzlecot, Mēness atmosfēra, kas naktī ir sasalusi, sāk kust un iztvaikot. Strauji izaug dažādi dīvaini augi, kas izveido necaurejamus džungļus. Bedfords un Keivors pamet kapsulu un apmaldās biezoknī, kur sastop neparastus radījumus. Pieaugošais izsalkums spiež tos nobaudīt dažus vietējos augus, kas izskatās pēc sēnēm. Drīz pēc tam varoņus pārņem eiforija un sākas halucinācijas.
Zemiešus sagūsta kukaiņveidīgi Mēness cilvēki, tālāk dēvēti par "selenītiem" (Mēness dievietes Selēnas vārdā). Selenīti dzīvo pazemes ("pamēness") alās, Komunikācijai tie izmanto radio.
Pēc kāda laika Bedfordam un Keivoram izdodas izbēgt. Pateicoties pārspēkam, viņi nogalina dažus no saviem sagūstītājiem. Varoņi nokļūst Mēness virspusē un meklē savu kuģi. Viņiem nākas izšķirties, Bedfords atrod kuģi un atgriežas uz Zemes, taču Keivors tiek ievainots un atkal saņemts gūstā. Bedfords ir paņēmis līdzi nedaudz zelta, kas uz Mēness ir brīvi sastopams.
Bedfords piezemējas Anglijā. Kamēr kuģis atstāts bez uzraudzības, kāds ziņkārīgs zēns ielien tajā, aizmirstot aizskrūvēt lūku un aizlido kosmosā (kur gan viņu, gan kuģi, visticamāk, gaida drūms liktenis).
Tikmēr Keivors Mēness iemītnieku sabiedrībā izmanto zināmas brīvības periodu un pat mēģina mācīt selenītiem angļu valodu.
Pļaviņas (Medumu pagasts)
Pļaviņas ir ciems Medumu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Pirmie cilvēki uz Mēness
Sižets
Keivors ar pārtraukumiem pa radio paziņo visu, kas ar viņu noticis pēc atkārtotās sagūstīšanas. Viens no viņa ziņojumiem stāsta par tikšanos ar Lielo Lunāru, Mēness valdnieku un pārvaldnieku. Taču dažas viņa pārraides daļas ir nesaprotamas, acīmredzot, selenīti mēģina traucēt viņa radiosakarus.
Keivora pārraides apraujas pusvārdā, kad viņš mēģina zemiešiem atklāt keivorīta izgatavošanas noslēpumu ("Keivorītu gatavo šādi: ņem ...", "...vēlīgi"). Bedfords iztēlojas. kā Keivors tobrīd izmisīgi pretojas selenītiem, kas velk viņu prom no raidītāja.
Zinātniskā ticamība
Pjotrs Makoveckis grāmatā "Izlobi kodolu!" kritizē romānā "Pirmie cilvēki uz Mēness" aprakstīto parādību un notikumu zinātnisko pamatojumu. Pirmkārt, jau apmēram simt metru virs keivorīta plāksnes radusies vilkme būtu pārāk vāja un atmosfēras aizplūšana kosmosā nenotiktu. Diez vai arī izdotos ar keivorīta palīdzību uzbūvēt pietiekami efektīvu kosmosa kuģi — tā cēlējspēks daudz neatšķirtos no parasta aerostata cēlējspēka, un ceļojums uz Mēnesi, ņemot vērā arī Zemes atmosfēras aerodinamisko pretestību, būtu daudz ilgāks, nekā aprakstīts grāmatā. Interesants efekts varētu rasties, cilvēkam uzkāpjot uz keivorīta plāksnes, jo viņam nāktos pārvarēt potenciāla barjeru.
Velsa aprakstītās Mēness atmosfēras īpatnības (aukstajā gadalaikā, ja uz Mēness tāds būtu iespējams, notiekoša sasalšana un izkrišana uz planētas virsmas) mūsdienās tiek piedēvētas Plutonam. Ideja, ka Mēness virsma dienā ir ļoti karsta, bet naktī — ļoti auksta, atbilst realitātei. Taču Mēness virsmas temperatūra naktī nenokrītas tik zemu, lai sasaltu atmosfērā esošais skābeklis vai slāpeklis (pieņemot, ka iedomātā Mēness atmosfēra līdzīga Zemes atmosfērai) un netuvojas absolūtajai nullei, kā to bija pieļāvis Velss.
Neiespējami ir arī tas, ka uz debess ķermeņa ar tik skarbu klimatu, kur sals daudzkārt pārsniedz uz Zemes sastopamo, cilvēks varētu ilgāku laiku eksistēt.
Visticamāk, nav iespējams arī materiāls, kas spētu ekranēt gravitāciju.
Ekranizācijas
Romāns ticis ekranizēts četras reizes — 1902., 1919., 1964. un 2010. gadā. Tajā nav minēti varoņu vārdi, tikai uzvārdi, tādēļ katrā no ekranizācijām tie tika izdomāti.
Daukstes (Daukstu pagasts)
Daukstes ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā Audiles un tās pietekas Grūžupītes krastā pie autoceļa V427 6,5 km no pagasta centra Stariem, 12 km no novada centra Gulbenes un 198 km no Rīgas. Daukstēs atrodas bibliotēka, pasts, feldšeru un vecmāšu punkts, veikals. Līdz tās slēgšanai 2016. gadā atradās arī Daukstes pamatskola. Apdzīvotā vieta izaugusi pēckara gados kā kolhoza «Uzvara» centrālais ciemats.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Ēriks Andrē
Ēriks Semjuels Andrē (en; dzimis 1983. gada 4. aprīlī Bokaratonā, Floridā, ASV) ir amerikāņu komiķis, aktieris un televīzijas raidījuma vadītājs. Viņš ir televīzijas kanāla Adult Swim raidījuma The Eric Andre Show autors un vadītājs. Andrē pazīstams arī ar Maika lomas attēlojumu televīzijas kanāla FXX seriālā Man Seeking Woman. Kā balss aktieris ieskaņojis filmās "Karalis Lauva" (2019), "Supersavienotie" (2021) un "Dziedi! 2" (2021). Ir viens no scenārija autoriem filmai "Jackass uz visiem laikiem" (2022).
Personīgā dzīve
Andrē ir ateists un trancendentālās meditācijas praktizētājs.
Sanhuana (upe)
Upe tek dienvidaustrumu virzienā un lielāko tiesu no tecējuma veido Nikaragvas un Kostarikas robežu. Upē mīt buļļu haizivs (Carcharhinus leucas). Vairākkārt Sanhuanas upes navigācija bijusi strīdus objekts starp Nikaragvu un Kostariku. Līdz Panamas kanāla atklāšanai navigācija pa Sanhuanas upi uz Nikaragvas ezeru bija viens no populārākajiem ceļiem starp Atlantijas un Kluso okeānu. Sanhuanas upe ir viens no Nikaragvas kanāla maršruta variantiem.
The Punisher
"The Punisher" ir amerikāņu televīzijas seriāls, kura autors ir Stīvs Laitfūts. Seriāls kopš 2017. gada novembra tiek straumēts Netflix. Seriālam pašlaik ir izdota viena sezona. Seriālā galvenās lomas atveido Džons Berntāls, Bens Bārnss, Ambera Rouza Reva un Džeisons R. Mūrs.
Londonas Pilsētas universitāte
Londonas Pilsētas Universitāte, saukta arī par Sitiju (en), ir publiska izpētes universitāte, kas atrodas Londonā, Apvienotajā Karalistē. Dibināta 1894. gadā kā Nortemptonas institūts, ko 1957. gadā pārdēvēja par Northamptonas Advancēto tehnoloģiju koledžu, bet 1966. gadā par Sitijas Universitāti (The City University). Kopš 2016. gada tā ir viena no Londonas Universitātes sastāvdaļām.
Daudzpunkte
Daudzpunkte, kas tiek apzīmēta ar trīs punktiem (...) ir viena no pieturzīmēm, kuras lieto no lomas rakstītā teksta sintaktiskā dalījuma parādīšanai. Tādas pašas ir arī, piemēram, punkts, komats, semikols, kols, domuzīme, iekavas, izsaukuma zīme un jautājuma zīme.
Piemēri
Daudzpunkti lieto galvenokārt emocionālas attieksmes raksturošanai vai tad, ja norāda uz pauzēm teikuma izrunā.
Tu man liecies tāds... aizmirsu, kāds.
Pēc ceļojuma biju tā mazliet... pārtērējies.
Jānis sakoda zobus, pielika soli, rāvās uz priekšu... un uzvarēja.
Sargi ir divi... trīs... kādi seši!
"Tu esi baigais... ." teikums nevar beigties ar daudzpunkti un punktu, ja ir nepieciešamība beigt teikumu ar punktu, tad nepieciešams pievienot kādu vārdu pēc daudzpunktes, kā parādīts iepriekšējos piemēros.
Raimonds Bergmanis
Raimonds Bergmanis (dzimis Pļaviņās) ir bijušais latviešu svarcēlājs, spēkavīru sacensību dalībnieks, televīzijas raidījumu vadītājs, sabiedriskais un politiskais darbinieks. Viņš ir piedalījies trijās olimpiskajās spēlēs, bijis viens no Latvijas Olimpiskās komitejas viceprezidentiem, Latvijas Olimpiešu kluba prezidents un Latvijas Šaušanas federācijas prezidents. Pēc sportista karjeras beigām līdztekus sabiedriskajai darbībai R. Bergmanis pievērsās arī politikai, pārstāvot Latvijas Zaļo partiju. No 2015. līdz 2019. gadam viņš bija Latvijas aizsardzības ministrs. Bijis vairāku Saeimas sasaukumu deputāts, šobrīd ievēlēts 14. Saeimā no apvienības "Apvienotais saraksts".
Izglītība
1984. gadā Raimonds Bergmanis absolvēja Rīgas 49. vidusskolu. 1991. gadā Rīgas Tehniskajā universitātē viņš ieguva inženiera ķīmiķa kvalifikāciju. 2003. gadā Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijā viņš ieguva maģistra grādu sporta pedagoģijā.
Luhanskas "Zorya"
Luhanskas "Zorya" (uk) ir Ukrainas futbola klubs no Luhanskas. Pašlaik spēlē Ukrainas Premjerlīgā. Dibināts 1923. gadā kā "Metalist". Sakarā ar karu Donbasā pašlaik mājas spēles aizvada Slavutych-Arena stadionā Zaporižjā.
Raimonds Bergmanis
Svarcēlāja karjera
1997. gadā R. Bergmanis izcīnīja Eiropas čempionāta sudraba medaļu supersmagajā svara kategorijā, zaudējot vienīgi Tiboram Starkam no Ungārijas (vēlākais supersmagsvars Viktors Ščerbatihs tolaik startēja zemākā svara kategorijā, kur izcīnīja bronzas medaļu). Tā paša gada Pasaules čempionātā R. Bergmanis ierindojās 6. vietā, kopumā piedalījies piecos Pasaules čempionātos.
Luhanskas "Zorya"
Padomju Savienības laikā klubs bija pazīstams ar nosaukumu Vorošilovgradas "Zarja". Komanda panākumus guvusi 1970. gados. 1972. gadā uzvarēja PSRS Augstākajā līgā. Divreiz spēlēja PSRS kausa izcīņas finālā. Lielākais panākums Ukrainas Premjerlīgā ir 3. vieta, ko izdevies sasniegt trīs reizes (2017., 2020. un 2021. gadā). Komanda ir divreiz spēlējusi Ukrainas kausa finālā.
Kopš 2020. gada janvāra klubu pārstāv Latvijas izlases futbolists Andrejs Cigaņiks.
Raimonds Bergmanis
Svarcēlāja karjera
Piedalījies trijās olimpiskajās spēlēs (1992, 1996, 2000). 1992. gadā Barselonā R. Bergmanis bija Latvijas delegācijas karognesējs atklāšanas ceremonijā, sacensībās viņš izcīnīja 14. vietu supersmagsvaru kategorijā. 1996. gadā Atlantā ar rezultātu 402,5 kg izcīnīja 9. vietu, bet 2000. gadā Sidnejā pirmās disciplīnas pirmajā mēģinājumā viņš guva savainojumu un no sacensībām izstājās. Desmit reizes izcīnījis Latvijas čempiontitulu, 21 reizi labojis Latvijas rekordus. Pēc Sidnejas olimpiskajām spēlēm R. Bergmanis beidza svarcēlāja karjeru.
Spēkavīru sacensības
Pēc svarcēlāja karjeras uzsāka dalību spēkavīru sacensībās. Ar panākumiem startējis World's Strongest Man sacensībās. 2002. gadā izcīnīja trešo vietu, vēl vairākkārt ir bijis pirmajā sešiniekā. Arnold Strongman Classic sacensībās ir izcīnījis divas trešās vietas (2003, 2004). Kopš 2011. gada notiek "Raimonda Bergmaņa kausa izcīņas" sacensības.
Pēc sportista karjeras beigām
Pēc sportista karjeras beigām R. Bergmanis ir vadījis vairākus televīzijas raidījumus, bijis raidījumu "Laimīgā ģimene" un "Karaliskais anekdošu turnīrs" vadītājs. Vada Latvijas spēkavīru čempionāta sacensības, kā arī ir šo sacensību komentētājs televīzijā. 2011. gadā R. Bergmanis tika ievēlēts par Latvijas Olimpiešu kluba prezidentu, iepriekš bijis tā valdes loceklis un viceprezidents. Vadījis Latvijas Olimpiešu klubu līdz 2015. gadam, kad kļuvis par tā valdes locekli. 2019. gadā ievēlēts par Olimpiešu kluba prezidentu atkārtoti.
Raimonds Bergmanis dienēja Latvijas Bruņotajos spēkos rekrutēšanas un atlases centrā, viņam ir dižkareivja pakāpe.
2021. gada 15. martā Bergmanis kļuva par Latvijas Šaušanas federācijas prezidentu.
Politiskā darbība
2014. gadā Raimondu Bergmani ievēlēja 12. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS) politiskās apvienības (pārstāvot Latvijas Zaļo partiju).
Ako banka
Akciju sabiedrība «Ako banka» bija Latvijas banka. Dibināta 1992. gadā, 1996. gadā tai tika anulēta licence.
Svītru agave
Svītru agave ir sparģeļu dzimtas suga.
Ako banka
Vēsture
Banka tika dibināta. Tās galvenais birojs atradās Rīgā, Smilšu ielā 18.
Latvijas Banka atsauca «Ako bankas» darbības licenci, jo tās pašu kapitāls bija zemāks, nekā Kredītiestāžu likumā noteiktais 1 miljons latu. Tā paša gada Rīgas Apgabaltiesa pēc Latvijas Bankas prasības atzina banku par likvidējamu, bet  Latvijas Republikas Augstākā tiesa atcēla šo lēmumu, ļaujot bankas likvidāciju veikt akcionāru virzītai komisijai.
Rīgas Apgabaltiesa uzsāka bankas maksātnespējas procesu. Tas tika izbeigts, un uzņēmums tika likvidēts.
Patriks Štefans
Patriks Štefans (dzimis 1980. gada 16. novembrī) ir bijušais čehu hokejists, centra uzbrucējs, kurš plašāk zināms kā 1999. gada NHL drafta pirmais numurs. NHL aizvadījis 455 spēles.
Spēlētāja karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru Štefans uzsāka 1996.—97. sezonā Čehijas Ekstralīgas kluba Prāgas "Sparta" sastāvā. Kluba rindās čehu uzbrucējs aizvadīja vēl pirmo 1997.—98. sezonas pusi, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties IHL klubam Longbīčas "Ice Dogs", tās sastāvā aizvadot arī 1998.—99. sezonu.
1999.—2000. sezonu Štefans aizvadīja NHL kluba Atlantas "Thrashers" rindās, 72 spēlēs atzīmējoties ar 25 punktiem. Veiksmīgākā uzbrucējam izrādījās 2003.—04. sezona, kurā viņš atzīmējās ar 40 rezultativitātes punktiem. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā spēlēja SM līgas klubā Tamperes "Ilves", taču tad atgriezās Atlantā.
2006. gada vasarā Štefans tika aizmainīts uz Dalasas "Stars", tās sastāvā aizvadot nākamo sezonu, taču vasarā jaunu līgumu ar nevienu NHL klubu neparakstīja. Štefans pievienojās Šveices hokeja līgas klubam SC Bern, tā sastāvā aizvadot vien trīs spēles, pirms oktobrī paziņojot par savas profesionālās karjeras beigšanu.
Čehijas izlases rindās spēlējis 2006. gada Pasaules čempionātā, tajā izcīnot sudraba medaļu.