cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bilaterāļi
Bilaterāļu embrijam ir trīs šūnu slāņi: ektoderma, endoderma un mezoderma; visiem nodalījuma organismiem dominē divpusēja simetrija, pārsvarā ir caurejošs zarnu trakts ar muti (priekšpuse) un anālo atveri (pakaļpuse), lielākajai daļai ir stiegrveida nervu sistēma. Visiem nodalījuma dzīvniekiem ir augšpuse un apakšpuse. Medūzām, kas pieder pie staraiņu nodalījuma (Radiata), arī ir augšpuse un apakšpuse, bet nav priekšpuses un pakaļpuses.
Citplanētietis
"Citplanētietis" (E.T. the Extra-Terrestrial) ir Stīvena Spīlberga režisēta 1982. gada zinātniskās fantastikas filma, kuras scenārija autore ir Melisa Metisone. Filma ieguvusi 4 "Oskarus". Bērniem filmu ieteicams skatīties kopā ar vecākiem.
Sižets
Citplanētiešu izcelsmes pētnieku grupa nolaižas Kalifornijas mežā, lai savāktu augu paraugus. NASA speciālisti, pamanījuši lidojošā šķīvīša atlidošanu, nolemj, ka viņiem ir jānotver vismaz viens no citplanētiešiem. Citplanētieši laikus pamana ASV valdības speciālo aģentu ierašanos, tie steigšus dodas uz savu kosmosa kuģi, aizmirstot vienu, tūļīgāko kolēģi.
Planētas Zeme iedzīvotājs, vientuļais zēns Eliots, kā arī viņa brālis un māsa, pārvarot dažādas grūtības, cenšas palīdzēt citplanētietim atgriezties mājās, vienlaikus slēpjot viņu no mātes un valdības.
Balvas un nominācijas
4 Amerikas Kinoakadēmijas balvas, 37 dažādas citas balvas 27 nominācijās.
McFly
McFly ir britu poppanka / poproka grupa, kura slavu ieguva 2004. gadā. Grupu izveidoja ierakstu producentu komanda, kas nolīga grupas dalībniekus Tomu Flečeru (ģitāra, balss), Deniju Džounsu (ģitāra, balss), Dugiju Pointeru (bass, balss) un Hariju Džadu (bungas). Viņus nolīga ierakstu kompānija Island Records, kuras paspārnē viņi atradās līdz 2007. gada decembrim, kad izveidoja paši savu ierakstu kompāniju Super Records.
McFly arī piedalījās jauniešu komēdijā Just My Luck kopā ar Lindseju Lohanu. Filma klajā nāca 2006. gadā. Grupa šajā filmā atveidoja paši sevi.
Izveidošana
McFly tika izvedoti pateicoties grupas dalībniekam Tomam Flečeram, pēc viņa izstāšanās no atlases par vietu grupā Busted. Viņš savu vietu zaudēja Čārlijam Simpsonam, kas vēlāk izveidoja grupu Fightstar. Sākumā viņš pat tika akceptēts grupai Busted, taču vēlāk šo vietu zaudēja, jo ierakstu kompānija Island izdomāja, ka labāk vēlas redzēt Busted trīs, nevis četru cilvēku sastāvā. Taču ierakstu kompānija spēja novērtēt puiša komponista talantu, un uzaicināja viņu pievienoties Busted dziesmu rakstītāju komandai, kurā bija viņš un Džeimss Borns.
Rakstot dziesmas Busted otrajam albumam A Present For Everyone, Island ierakstu kompānija jautāja Flečeram, vai viņš nevarētu filmēt atlasi jaunajai grupai V. Tā bija pirmā reize, kad viņš satika Deniju Džounsu. Flečers bija sajūsmā par puiša unikālo stilu, un viņš uzaicināja Deniju rakstīt dziesmas kopā ar viņu un Bornu. Kad dziesmu rakstīšana priekš Busted gāja uz beigām, Flečers un Džouns sāka strādāt pie jaunas(pagaidām nenosauktas) grupas. Viņi ievācās InterContinental Hotel Londonā, lai pilnībā koncentrētos dziesmu rakstīšanai kopā. Basistu Dugiju Pointeru un bundzinieku Hariju Džadu atrada pēc sludinājuma žurnālā NME. Nosaukums McFly bija Toma Flečera ideja, balstīta uz viņa lielo patiku pret zinātniskās fantastikas komēdiju "Atpakaļ nākotnē" un tās personāžu Mārtinu Makfliju (Martin McFly).
Apbalvojumi
2004
2006
2007
BK Latvijas Universitāte
BK Latvijas Universitāte var būt:
McFly
Apbalvojumi
2008
Kenta
Kenta ir viena no četrdesmit astoņām Anglijas ceremoniālajām grāfistēm un viena no divdesmit septiņām nemetropoles grāfistēm valsts dienvidaustrumu daļā. Ietilpst Dienvidaustrumanglijas reģionā. Grāfiste robežojas ar Lielo Londonu ziemeļrietumos, ar Sareju rietumos, ar Vestsaseksu dienvidrietumos un ar Īstsaseksu dienvidos. Grāfisti ziemeļos un austrumos apskalo Ziemeļjūra. Kentas grāfiste ir sīkāk sadalīta trīspadsmit rajonos. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Meidstona.
Grāfistes kopējā platība ir 3 736 km², pēc 2011. gada datiem grāfistē dzīvo 1 731 400 iedzīvotāji. Pēc platības tā ir desmitā lielākā ceremoniālā grāfiste un desmitā lielākā nemetropoles grāfiste. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir sestā lielākā ceremoniālā grāfiste un vislielākā nemetropoles grāfiste.
Katrina Siska
Katrina Siska (, dzimusi Tallinā, Igaunijā) ir igauņu dziedātāja un pianiste, grupas Vanilla Ninja dalībniece. Viņas māte Lēna ir no Krievijas un tēvs Tomass ir no Igaunijas, ģimenē vēl ir jaunāka māsa Trīna-Ketlina. Savus skolas gadus pavadījusi kopā ar citu grupas dalībnieci Piretu Jervisu Tallinas 21. vidusskolā. Savas muzikālās gaitas sākusi skolas korī un klavieres sākusi spēlēt 7 gadu vecumā.
2009. gada augustā Katrina Siska pievienojās Igaunijas Centra partijai.
1967. gada 18. oktobra orkāns Latvijā
'''1967. gada 18. oktobra orkāns Latvijā''' bija spēcīgākā un postošākā rudens vētra Latvijas vēsturē (kopš 1960. gada, kad tika uzsākta vēja brāzmu reģistrēšana). Naktī uz 18. oktobri Latviju sasniedza ļoti spēcīga vētra, ko radīja virs Dānijas izveidojies ciklonu pāris. Vēja ātrums vētrā bija 30 m/s, kas kvalificējams kā ļoti stipra vētra, savukārt vējš brāzmās pie Liepājas sasniedza pat 48 m/s, kas ir Latvijas rekords. Vētra virzījās no Liepājas pāri Aizputei, Saldum un tālāk uz Jaunjelgavu un Jēkabpili, kur tās spēks pakāpeniski noplaka. Šajā vētrā Latvijas valsts mežos tika izgāzti un nolauzti aptuveni 12 miljoni kubikmetru koku, kas atbilda gandriz triju gadu ciršanas tāmei.
Visvairāk bija cietuši Liepājas (2,3 milj. m³), Aizputes (0,8 milj. m³), Dobeles (0,6 milj. m³), Jaunjelgavas (1,0 milj. m³) un Jēkabpils (0,8 milj. m³) toreizējo mežrūpniecības saimniecību (MRS) meži. Ievērojami mežaudžu postījumi bija arī citās MRS. Meži vairāk cieta no vējgāzēm, nevis vējlauzēm, jo tajā laikā zeme bija stipri izmirkusi un vēl nebija sasalusi. Lapu koki bija lapotā stāvokli, tāpēc tie cieta tāpat kā skujkoki.
Notikumu hronoloģija
Vētra sākās 17. oktobra vakarā un, pārstaigājot visu Latviju, maksimālo ātrumu sasniedza naktī uz 18. oktobri, 18. oktobra rīta pusē un austrumu rajonos vēl arī dienā. Turpmāk, līdz diennakts beigām, vētra pakāpeniski norima iekšzemes rajonos, bet piekrastes teritorijās mazākā intensitātē vēl saglabājās 19. un 20. oktobrī. Šai vētrai bija raksturīgs liels vēja brāzmu maksimālā ātruma diapazons. Baltijas jūras piekrastē — Liepājā 18. oktobrī tika reģistrēts līdz šim vislielākais Latvijā vēja brāzmu ātrums — 48 m/s, 40 m/s stipras brāzmas bija arī Rucavā un Bauskā, bet Kolkā, Mērsragā un Rīgā maksimālās vēja brāzmas sasniedza tikai 20 m/s.
Seku likvidēšana
Tūlīt pēc viesuļvētras visās MRS tika pārtraukta ieplānoto cirsmu izstrāde un visi spēki koncentrēti, lai novāktu izpostītās mežaudzes. Vējgāžu izstrādei norīkoja mežstrādniekus no vētras mazāk skartajām MRS, piesaistīja arī kolhozniekus, sovhozniekus, kā arī tā saucamos "pašsagatavotājus" no citām organizācijām un uzņēmumiem. Ar to vien nepietika, tāpēc darbā uzaicināja strādniekus no Baltkrievijas, Ukrainas un Krievijas mazmežainajiem apgabaliem. Daļai no tiem nebija ne mazāko iemaņu mežizstrādes darbos, tāpēc bieži notika smagi nelaimes gadījumi. Lielu daļu no kokmateriāliem, kurus sagatavoja piesaistītie strādnieki, izveda no Latvijas, savukārt daļa no iebraucējiem palika uz pastāvīgu dzīvi Latvijā.
Austrumsaseksa
Austrumsaseksa (en, ;) ir grāfiste Anglijas dienvidos. Atrodas Dienvidaustrumanglijas reģionā. Grāfistes centrs ir Lūisa, lielākā pilsēta — Braitona un Hova.
39. autobusu maršruts (Rīga)
39. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Abrenes ielas līdz Lāčupes kapiem.
Agrāk 39. autobusu maršruts bija 38.A autobusu maršruts. Padomju laikos ar 39. numuru tika apzīmēts vasaras sezonas maršruts no Imantas uz Bulduriem.
39. autobusu maršruta kopējais garums ir 22,717 km. Maršruta Abrenes iela — Lāčupes kapi kopējais garums ir 11,349 km, bet maršruta Lāčupes kapi — Abrenes iela kopējais garums ir 11,368 km.
Darbdienās pa 39. autobusu maršrutu kursē 2 autobusi, tāpat arī brīvdienās — tikai 1 autobuss.
39. autobusu maršrutu apkalpo 6. autobusu parks.
Maršruts
Lāčupes kapi — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Baltegļu iela, Buļļu iela, Dzirciema iela, Vīlipa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela, Satekles iela, Dzirnavu iela un Abrenes iela.
Pieturvietas
39. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 47 pieturas. Virzienā Abrenes iela — Lāčupes kapi ir 22 pieturas, bet virzienā Lāčupes kapi — Abrenes iela ir 25 pieturas.
Sarkanās Zvaigznes ordenis
Sarkanās Zvaigznes ordenis bija viens no Padomju Savienības ordeņiem. To piešķīra militāro un iekšlietu struktūru darbiniekiem, militārām vienībām, kara kuģiem, uzņēmumiem, organizācijām utt.
Ordenis tika nodibināts 1930. gada 5. maijā ar rīkojumu par statūtu izveidi, kurus pieņēma PSRS CIK prezidijs. Tālāk noteikumi par šo ordeni un tā piešķiršanu tika vairākkārt mainīti (1936, 1943, 1946, 1947 un 1980 gadā).
Ordeņa statuss
Šis ordenis tika izveidots, lai varētu izteikt atzinību personām, kurām bijuši lieli nopelni PSRS aizsardzības stiprināšanā kara laikā un valsts drošības nodrošināšanā miera laikā.
Ar Sarkanās Zvaigznes ordeni apbalvoja:
Ar šo ordeni varēja tikt apbalvotas arī ārzemju militārpersonas.
Apbalvošana ar ordeni notika:
Rietumsaseksa
Rietumsaseksa (en, ;) ir grāfiste Anglijas dienvidos. Atrodas Dienvidaustrumanglijas reģionā. Grāfistes centrs ir Čičestera, lielākā pilsēta — Kraulija.
Jānis Tomans
Jānis Tomans (dzimis 1975. gada 2. maijā) ir bijušais latviešu hokejists, uzbrucējs. Latvijas izlases sastāvā viņš piedalījies 1995. gada Pasaules čempionātā hokejā B grupā, kā arī 1993. un 2001. gada olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīros. Lielāko karjeras daļu aizvadījis dažādos Latvijas, kā arī Ziemeļamerikas hokeja klubos.
Spēlētāja karjera
No 1991. līdz 1995. gadam Tomans spēlēja HK Rīgas "Pārdaugava" sastāvā, pēc tam aizvadīja vairākas sezonas dažādās Ziemeļamerikas hokeja līgās, līdz 2003. gadā atgriezās Latvijā, pievienojoties Latvijas hokeja līgas klubam ASK/Ogre. 2005.—06. gada sezonā Tomans kļuva par Latvijas hokeja līgas labāko vārtu guvēju.
Etiopu kalendārs
Etiopu kalendārs ir kalendārs, kas tiek lietots Etiopijā. Tāpat to lieto Eritrejas Pareizticīgā baznīca, Eritrejas Katoliskā baznīca un Eritrejas Evaņģēliskā baznīca. Šis kalendārs veidots no senākā, Koptu kalendāra, kas savukārt cēlies no vēl senākā, ēģiptiešu kalendāra, bet tas ir līdzīgs Jūlija kalendāram. Arī tam ik pēc četriem gadiem tiek pielikta papildu diena. Etiopu kalendāra gads sākas 30. augustā (pēc Jūlija kalendāra), ja nākamais ir garais gads, vai arī 29. augustā, ja nakošais ir parastais gads. Līdzīgi koptu kalendāram, etiopu kalendārā ir 12 mēneši pa 30 dienām katrā. kā arī gada beigās piecas vai sešas papildu dienas. Papildu dienu skaitu nosaka pēc tā, vai tas ir parastais, vai arī garais gads.
Dienu skaitīšana etiopu kalendārā sākas no 8. gada 29. augusta (pēc Jūlija kalendāra). Tādējādi, jauno gadu tūkstoti Etiopija sagaidīja 2008. gada 11. septembrī (pēc Jūlija kalendāra). Šāda nobīde laika skaitīšanā attiecībā pret Jūlija un Gregora kalendāru ir saistīta ar citu Marijas pasludināšanas datuma noteikšanu.
Diennakts sākas nevis pusnaktī, bet gan ar Saules lēktu.
Romāns Kukļins
Biogrāfija
Dzimis Rīgā. Skolas gados nodarbojās ar džudo un austrumu cīņām, 1990. gadu sākumā sāk nodarboties ar kikboksu un gandrīz paralēli arī ar boksu, Rīgas Tehniskās universitātes bāzē trenera, starptautiskās klases sporta meistara Andreja Dolgova vadībā. Piecas reizes (1994—1999) kļuvis par Latvijas čempionu smagajā svara kategorijā (91 kg).
1995. gadā piedalījās pasaules čempionātā Berlīnē, tajā tika ieņemta dalīta 9.—16. vieta. 1996. gadā Dānijas pilsētā Vejlē kā vienīgais no Baltijas bokseriem kvalificējās 1996. gada Atlantas Olimpiskajām spēlēm, iekļūstot Eiropas čempionāta ceturtdaļfinālā, kur sīvā cīņā piekāpās nākamajam Eiropas čempionam albāņu izcelsmes vācietim Luanam Krasniki (Luan Krasniqi). Kopvērtējumā tika ieņemta dalīta 5.—8. vieta.
Olimpiskajās spēlēs jau pirmajā aplī izstājās svara kategorijā līdz 91 kg, piekāpjoties Baltkrievijas bokserim Sergejam Diškovam. Cīņā lika sevi manīt divus mēnešus iepriekš gūtā deguna trauma. Starp 24 startējušajiem sportistiem R. Kukļins ieņēma dalītu 17.—24. vietu.
1997. gadā Milānā kļuva par pasaules čempionu kikboksā amatieriem WKA (World Kickboxing Association) versijā.
1998. gadā atkārtoti iekļuva Eiropas čempionāta ceturtdaļfinālā Minskā (dalīta 5.—8. vieta), kur atkal sīvā cīņā piekāpās nākamajam turnīra uzvarētājam, šoreiz itālim Džakobem Fragomeni (Giacobbe Fragomeni), kurš nākotnē kļuva arī par pasaules čempionu profesionāļiem.
1999. gadā piedalījās Pasaules čempionātā Hjūstonā, Teksasas štatā, ASV, kur savā svara kategorijā ierindojās dalītā 5.—8. vietā. Pēdējos karjeras gados pārstāv Ventspils boksa klubu "Viktorija".
Alfreds de Misē
Alfreds de Misē (fr, dzimis, miris ) bija franču dzejnieks, dramaturgs un prozaiķis. Viens no ievērojamākiem romantisma pārstāvjiem 19. gadsimta sākumā.
Andris Teikmanis
Andris Teikmanis (dzimis Rīgā) ir Latvijas jurists, diplomāts un politiķis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1959. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 5. vidusskolā, no 1978. līdz 1983. gadam studēja Latvijas Valsts universitātes juridiskajā fakultātē. No 1988. līdz 1990. gadam strādāja par tiesu izmeklētāju Latvijas PSR prokuratūrā un par Kirova rajona tautas tiesas tiesnesi. 1990. gada 4. martā tika pirmstermiņa atbrīvots no amata ar Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija lēmumu.
1988. gadā piedalījies Latvijas Tautas frontes dibināšanā. 1989. gadā ievēlēts Rīgas tautas deputātu padomē, bet 1990. gadā — ievēlēts par padomes priekšsēdētāju (jaunākais pašvaldības vadītājs Rīgas domes vēsturē, ievēlēts 31 gada vecumā).
1990. gada 18. martā A. Teikmanis tika ievēlēts par Latvijas Republikas Augstākās padomes deputātu, balsoja par Neatkarības deklarāciju. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas turpināja vadīt Rīgas pašvaldību, no 1992. gada — kā Rīgas domes priekšsēdētājs.
No 1994. gada pievērsies diplomātiskajai darbībai. Šajā gadā viņš kļuva par Latvijas ārkārtējo un pilnvaroto vēstnieku Eiropas Padomē. Pēc tam no 1995. gada strādāja Ārlietu ministrijā, bija Latvijas vēstnieks Vācijā un Latvijas vēstnieks Krievijas Federācijā.
2001. gadā A. Teikmanis tika apsūdzēts par nolaidību tā sauktajā "sagrieztā zviedru kuģa" lietā, bet netika sodīts.
No 2008. līdz 2013. gadam bija Ārlietu ministrijas valsts sekretārs, no 2013. gada Latvijas vēstnieks Apvienotajā Karalistē, kā arī Austrālijas Savienībā un Jaunzēlandē, no 2016. gada — Latvijas vēstnieks ASV.
No 2019. gada 5. augusta A. Teikmanis vadīja Latvijas Valsts prezidenta Egila Levita kanceleju.
Stalbe
Stalbē ir pagasta administrācija, pamatskola, kultūras nams (darbojas sieviešu vokālais ansamblis "Pārgaujas lakstīgalas"), sporta zāle.
The Jackson 5
The Jackson 5, pazīstami arī kā The Jackson Five, The Jackson 5ive un The Jacksons, bija ASV populārās mūzikas ģimenes grupa no Gerijas Indiānā.
Grupu dibināja brāļi Džekijs, Tito, Džermeins, Malons un Maikls, nosaukdami to par The Jackson Brothers. Grupa darbojās laika posmā no 1964. līdz 1990. gadam, tā izpildīja dažādu žanru mūziku. The Jackson 5 bija viens no lielākajiem 1970. gadu popmūzikas fenomeniem. Darbība grupā bija sākums brāļu Džermeina un Maikla veiksmīgajām solokarjerām.
The Jackson 5 bija viena no nedaudzajām grupām, kuras pirmie pieci singli, kas tikuši ierakstiti kādā no lielajām mūzikas ierakstu kompānijām, sasniedz Billboard Hot 100 topa augšu.
Četri balti krekli
Četri balti krekli var būt:
Donas zirgs
Donas zirgs ir viena no siltasiņu šķirnēm. Donas zirgam ir dots Donas upes vārds, kuras krastos ir veidojusies šī senā šķirne. Šo šķirni sauc par savu gan ukraiņi, gan krievi, jo Donas kazaku apdzīvotās stepes iekļaujas abās šajās valstīs. Donas zirgs bija kazaku kara zirgs. Mūsdienās zirgs tiek izmantots kā jājamzirgs hobijam un sportā, tā ir populāra šķirne zirgu tūrismam, un tiek izmantots arī kā aizjūga zirgs. Donas zirgs bija galvenā šķirne Budjonija zirga šķirnes izveidē.
Izskats
Donas zirgs ir vidēja auguma, tā augstums skaustā ir 160 - 165 cm. Ķermenis ir spēcīgi veidots, kompakts. Zirgs spēj uzkrāt barības rezerves, kuras izmanto vēlāk sliktākos apstākļos, līdz ar to tā ķermenis veidojas paplats. Mugura ir taisna, krusti gari un slīpi, krūtis labi attīstītas un platas. Galva ir neliela, ar taisnu vai nedaudz ieliektu profilu, acis lielas un izteiksmīgas. Pleci var būt taisni, kas ierobežo zirga soļa platumu. Kājas garas, muskuļotas ar spēcīgām locītavām un izturīgiem nagiem. Donas zirgam ir vidēji garš kakls, ar labi veidotu, arkveidīgu kakla un galvas savienojuma vietu. Visbiežāk sastopamā krāsa šai šķirnei ir ruda, bet Donas zirgs var būt arī bērs, melns un sirms. Rudie zirgi bieži izskatās zeltaini ar metālisku spīdumu.
Vēsture
Donas zirga vēsture nav atdalāma no kazaku vēstures. Vārds "kazaks" mongoļu valodā nozīmē "bruņotais jātnieks", jātnieks, kas dzīvo nepārtrauktos pārjājienos un kara gaitās, klejotājs, kas nav saistīts ar zemi un māju. . Kazaki ir piedalījušies visos Krievijas impērijas karos. Un armijā kazaks devās ar savu zirgu. 18. gadsimta pirmajā pusē kazaki nepieciešamības gadījumā varēja papildināt impērijas militāros spēkus ar 20 000 vīriem ar zirgiem. No tā, cik kazakam bija labs zirgs, bija atkarīga viņa dzīvība un nāve.
Līdz 17. gadsimta beigām nenotika plānveidīga un pārdomāta zirgkopība. Stepe bija izauklējusi vietējo zirgu, neliela auguma, izturīgu un pieticīgu, ar izcilu veselību, kura asinīs ritēja mongoļu iebrucēju zirgu asinis. Nepārtrauktās kara gaitās zirgi sajaucās ar vietējām krievu zirgu šķirnēm, un no kara gājieniem mājās tika atvestas kara trofejas - izcili austrumu kara zirgi kā ahalteke, arābu zirgi un turku zirgi. 18. gadsimtā izveidojās vienots zirga tips, kuru sauca par veco Donas zirgu. Tas bija ļoti veikls, ātrs, ar labām manevrēšanas spējām lielā ātrumā. Zirgs bija drosmīgs un izturīgs, kas nebaidījās ne no kādiem šķēršļiem. Tas spēja veikt lielus attālumus ar pieticīgām barības un ūdens rezervēm.
18. gadsimta otrajā pusē sāka veidoties jaunais Donas zirgs, bagātie atamani savus zirgu barus sāka uzlabot ar iepirktiem ērzeļiem. Sākās nopietns selekcijas darbs, un tika nodibinātas profesionālas zirgaudzētavas. Starp ievestajiem zirgiem var minēt Karabahas zirgus, Orlovas rikšotājus, tīrasiņu zirgus un arābu zirgus. Selekcijas darbs izveidoja jauno Donas zirgu, kas salīdzinot ar veco tipu bija lielāks, smalkāk veidots, bet joprojām tikpat izturīgs un drosmīgs.
20. gadsimtā pēc Pirmā pasaules kara un pilsoņu kara Donas zirgs bija gandrīz iznīcināts. Dzīvi bija palikuši tikai daži simti zirgu (apmēram 200 ķēves un 15 - 20 ērzeļi ), kas aizmirsti ganījās stepē, kļuvuši gandrīz par savvaļas zirgiem. Donas zirga populāciju atjaunoja vietējo zirgkopju mīlestība un entuziasms.
Pilsētciemats
Pilsētciemats (līdz 1961. gada 23. decembrim strādnieku ciemats) bija apdzīvotās vietas veids bijušās PSRS teritorijā. Pēc statusa un iedzīvotāju skaita vidējs starp ciemu un pilsētu. Lai iegūtu pilsētciemata statusu, parasti apdzīvotajā vietā vajadzēja būt vismaz 3 tūkstošiem iedzīvotāju un vismaz 85% bija jābūt nodarbinātai ārpus lauksaimniecības (rūpniecība, pakalpojumi, izglītība u.c.).
Latvijā vairums pilsētciematu tika nodibināti 1950. gadā, kad to statuss tika piešķirts lielākajai daļai ciemu (bieži apdzīvoto vietu). Pavisam Latvijā dažādos laikos bijuši 42 pilsētciemati. Pārsvarā tās bija apdzīvotās vietas, kur bija rūpniecības uzņēmumi, dziedniecības iestādes, vai kuru iedzīvotāji nodarbojās ar zvejniecību. 1990. gada administratīvi teritoriālajā reformā pilsētciemati tika likvidēti. Daļa kļuva par pilsētām, pārējie — par ciemiem.
35. gads
35. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās pirmdienā.
Astanas "Baris"
Astanas "Baris" ir hokeja komanda, kura bāzēta Astanā, Kazahstānā. Līdz 2007. gadam tā spēlēja Kazahstānas hokeja līgā, bet 2007.-08. sezonā - arī Krievijas Augstākajā līgā. Sākot ar 2008.-09. sezonu klubs spēlē Kontinentālajā hokeja līgā.
Pašreizējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 24. februārī.''
Hempšīra
Hempšīra  (en) ir ceremoniālā grāfiste Anglijas dienvidos. Atrodas Dienvidaustrumanglijas reģionā. Grāfistes administratīvais centrs ir Vinčestera, lielāka pilsēta Sauthemptona.
Jāņtārpiņš
Jāņtārpiņš var būt:
Itālijas Karaliste (1861—1946)
Itālijas Karaliste (it) bija valsts, kas izveidojās 1861. gadā pēc Itālijas apvienošanās. Tā pastāvēja līdz 1946. gadam, kad tauta Konstitucionālajā referendumā nobalsoja par monarhijas izbeigšanu un pasludināja Itālijas Republiku.
Vēsture
Pirms Itālijas apvienošanās Apenīnu pussalā atradās vairākas valstis. Lielākās no tām bija Sardīnijas Karaliste, Abu Sicīliju karaliste, Pāvesta valsts un Toskānas lielhercogiste. Daļa Ziemeļitālijas teritorijas atradās Austrijas Impērijas pārvaldē. 1859. gadā Sardīnijas Karaliste un Francija pieteica karu Austrijai, kurā Sardīnija guva uzvaru un ieguva Lombardiju. 1860. gada maijā Sardīnijas atbalstītā itāļu brīvprātīgo armija Džuzepes Garibaldi vadībā izcēlās Sicīlijā, līdz oktobrim ieņēma Abu Sicīliju karalisti un 1860. gada oktobrī, pēc tautas nobalsošanas, Burbonu dinastija tika gāzta un par jauno karali kļuva Viktors Emanuels II, kas valdīja pārējā brīvajā Itālijas daļā. 1861. gadā tika pasludināta Itālijas Karaliste. 1866. gadā sākās Austrijas—Prūsijas karš, kurā austrieši cieta sakāvi. Tas ļāva Itālijas Karalistei iegūt Veneto. Francijas—Prūsijas karš liedza pāvestam franču protekciju un Itālijas apvienošanās tika pabeigta, kad tās rokās 1870. gadā nonāca Roma, kas kļuva par karalistes galvaspilsētu.
Koloniālās ekspansijas ambīcijas radīja nesaskaņas ar Franciju, kas noveda pie Itālijas Karalistes pievienošanās Trejsavienībai 1882. gadā. Reizē gan attiecības ar Austroungāriju bija rezervētas un abas valstis viena otru savienībā tikai formāli respektēja. 1915. gadā Itālijas Karaliste pieņēma britu izteikto uzaicinājumu izstāties no Trejsavienības un pievienoties Sabiedrotajiem karā pret to. Par šo soli tika solīti teritoriālie ieguvumi uz Austroungārijas rēķina, kas gan vēlāk izrādījās krietni mazāki par iecerēto.
Pirmā pasaules kara beigas reizē iezīmēja gan ekonomiskās problēmas, gan sociālās pretrunas, kas valdīja šajā valstī. Pēc divu gadu ilga sociālistu mēģinājuma pārņemt varu valstī popularitāti sāka iegūt viņu pretinieki, starp kuriem bija arī fašisti. 1922. gadā pēc Marša uz Romu pie varas nāca Benito Musolīni, kas izveidoja fašistisko Itāliju.
1935. gadā Itālija iebruka Etiopijā, par ko tā tika izslēgta no Tautu savienības. Itālija sniedza atbalstu Fransisko Franko vadītajai armijai Spānijas pilsoņu kara laikā. 1939. gada aprīlī Itālija anektēja Albāniju. 22. maijā Itālija noslēdza militāru aliansi ar Vāciju (tā saukto "Tērauda paktu"), taču sākoties Otrajam pasaules karam palika neitrāla, un tikai 1940. gada 10. jūnijā pieteica karu Francijai. 28. oktobrī Itālijas armija iebruka Grieķijā, taču tika sakauta, un lai pieveiktu grieķus, 1941. gada aprīlī karā iesaistījās Vācija.
1943. gada vasarā Sabiedroto karaspēks iebruka Sicīlijā. Karalis Viktors Emanuels III aizliedza fašistu partiju un arestēja Musolīni, kuru vācieši atbrīvoja no gūsta un iecēla par formālo valsts vadītāju valsts ziemeļu daļā izveidotajā Itālijas Sociālajā republikā. Pēc Otrā pasaules kara itāliešu neapmierinātība ar monarhiju noveda pie konstitucionālā referenduma sarīkošanas 1946. gadā, kurā tika izšķirts jautājums par monarhijas tālāko likteni. Referendumā itālieši nolēma, ka valsts turpmāk būs republika.
Kokveida lazda
Kokveida lazda (la) ir daudzgadīgs lazdu dzimtas koks. Šī lazda savvaļā aug Eiropas dienvidaustrumos un Āzijas dienvidrietumos, no Balkāniem līdz Turcijas un Irānas ziemeļiem. Tā ir augumā lielākā lazdu ģints suga. Kokveida lazdas izaug līdz 35 m augstumā, stumbra diametrs var sasniegt līdz 1,5 m diametrā. Jauno koku vainags ir slaidi konisks, kokiem novecojot, vainags kļūst platāks. Miza pelēki dzeltenbrūna. Uz stumbra miza ir bieza, korķaina. Lapas lazdai ir apaļīgas, 6-15 cm garas, 5–13 cm platas. Lapas no abām pusēm klātas ar mīkstiem matiņiem. Kokveida lazdas zied agri pavasarī, pirms lapu plaukšanas. Vīrišķo ziedu spurdzes ir dzeltenas, 5–10 cm garas. Sievišķie ziedi ir maziņi, paslēpušies pumpuros, no kuriem uz āru izspraukušās vienīgi 1-3 mm garas, sarkanas auglenīcas. Auglis — rieksts, 1–2 cm garš. Rieksti sakārtoti ķekaros, pa 3-8 kopā.
Kokveida lazdas bieži tiek audzētas apstādījumos Eiropā un Ziemeļamerikā. Šie koki labi aug pilsētas vidē, tāpēc pēdējos gados palielinājusies to izmantošana tieši pilsētu apstādījumos. Kokveida lazdu rieksti ir ēdami, taču tie ir mazāki par parastās lazdas riekstiem un ar biezāku čaumalu. Tādēļ kokveida lazdas riekstiem ir zema saimnieciskā vērtība. Kokveida lazdas tiek izmantotas par potcelmiem, uz kuriem tiek potētas parasto lazdu šķirnes. Lazdu koksne tiek izmantota mēbeļu ražošanai. Centrāleiropā kokveida lazdas tiek izmantotas ceļmalu aizsargjoslu stādījumos.
Patagonijas zebiekste
Patagonijas zebiekste (Lyncodon patagonicus) ir neliels sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs, un tā ir vienīgā suga Patagonijas zebiekstu ģintī (Lyncodon).
Patagonijas zebieksti var sastapt pampās Argentīnas rietumos un Čīlē. Par Patagonijas zebieksti nav veikti nedz novērojumi, nedz pētījumi, līdz ar to faktu materiāls ir skops. Ir zināms, ka vietējie zemnieki Patagonijas zebieksti tur mājās kā mājdzīvnieku, lai cīnītos ar grauzējiem fermās.
Izskats un īpašības
Patagonijas zebiekstes ķermeņa garums ir 30—35 cm, astes garums 6—9 cm, svars vidēji 225 g. Tai ir ļoti mazas austiņas, kas gandrīz pilnībā ir noklātas ar kažoka spalvām, īsas kājas, un salīdzinoši īsā astīte ir kupla.
Kažoka matojums jaukts; gaišas, gandrīz baltas splavas jauktas ar melnām vai tumši brūnām. Pavēdere un kājas melnas. Galva tumša, bet tās virsa balta vai gaiši dzeltena, ausis vienā krāsā ar pakausi. Aiz ausīm sākas gaišas svītras, kas beidzas priekškāju padusēs, šķērsojot kaklu un plecus. Patagonijas zebiekstes zīmējumu var apskatīt šeit.
Uzvedība
Patagonijas zebiekste ir nakts dzīvnieks, un tā ir vientuļniece. Katrai zebiekstei ir sava teritorija. Tēviņa teritorija pārklājas ar vairāku mātīšu teritorijām. Patagonijas zebiekste medī sīkus grauzējus, kā kalnu jūrascūciņas (Microcavia) un tukotuko (Ctenomys). Zebiekste medī, ielienot grauzēju alu labirintā.
Sareja
Sari (en) ir grāfiste Anglijas dienvidaustrumos. Sari austrumos robežojas ar Kentu, dienvidaustrumos ar Austrumsaseksu, dienvidos ar Rietumsaseksu, rietumos un dienvidrietumos ar Hempšīru, ziemeļrietumos ar Bērkšīru un ziemeļaustrumos ar Lielo Londonu. Grāfistes galvaspilsēta ir Gilforda. Sari grāfistes domes sēdeklis kopš 1965. gada atrodas ārpus grāfistes robežām Kingstonā pie Temzas, kas ir Lielās Londonas grāfistes pilsēta. Ar 1,1 miljonu iedzīvotāju skaitu Sari ir viena no visblīvāk apdzīvotajām grāfistēm Dienvidaustrumanglijā.
36. gads
36. gads bija garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās otrdienā.
Lekorbizjē
Šarls Eduārs Žanerē Grī, pazīstams kā Lekorbizjē (Le Corbusier, ; dzimis , miris ), bija Šveices—Francijas arhitekts, dizainers, urbānists, rakstnieks, kā arī gleznotājs, kas slavens kļuva ar to, ka arhitektūrā bija viens no modernisma pionieriem.
Biogrāfija
Šarls Eduārs Žanerē Grī ir dzimis Šveices pilsētā Lašodefonā. 1920. gadā viņš pieņēma pseidonīmu Lekorbizjē. Viņa vectēva uzvārds pa mātes līniju bija Lecorbésier. Slavens kļuva 1930. gados, kad dzīvoja Francijā. 1930. gadā ieguva Francijas pilsonību.
Lekobirzjē ir piedalījies Parīzes centra pārbūvē (1925. gadā), daudzstāvu dzīvojamo māju celtniecības projektos Marseļā, Nantē un Berlīnē (no 1946. līdz 1957. gadam), kā arī kapelas celtniecībā Rošānā (1955. gadā). Strādāja arī Krievijā, Indijā un Amerikas Savienotajās Valstīs. 1961. gadā saņēma Amerikas Arhitektu institūta zelta medaļu.
Lekorbizjē nomira, 77 gadu vecumā, peldes laikā, kad viņš piedzīvoja sirdstrieku un nespēja pats saviem spēkiem tikt krastā. Ārsts viņam bija ieteicies nenodarboties ar peldēšanu, kas pēc ārsta domām sagādāja par lielu slodzi Lekorbizjē slimajai sirdij.
Modernās arhitektūras pieci principi
1920. gados Lekorbizjē noformulēja modernās arhitektūras piecus principus vai punktus (Cinq points de l'architecture moderne), pēc kuriem ir jāvadās, lai nodrošinātu celtnes drošību un vienlaicīgi arī tās izskatīgumu. Šie principi ir šādi:
37. gads
37. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā, bet pēc Gregora kalendāra sākās ceturtdienā.
1558. gads
1558. gads (MDLVIII) ir īsais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Maksims Širokovs
Maksims Širokovs (dzimis ) ir bijušais Latvijas hokejists, aizsargs. Pašlaik (2021) ir Latvijas čempionāta komandas Rīgas "Olimp" galvenais treneris.
Spēlētāja karjera
2008.—09. gada sezonā hokejists aizvadīja vienu spēli arī KHL kluba Rīgas "Dinamo" rindās, atlikušo sezonas daļu aizvadot HK Rīga 2000. 2009.—10. gada sezonu Širokovs uzsāka "Metalurgā", taču drīz pārcēlās uz Slovākijas Ekstralīgas klubu HK Nitra.
2010.—11. gada sezonu Širokovs aizvadīja Zviedrijas 1. divīzijas kluba Karlskrona IK sastāvā.
2021. gadā Širokovs Rīgas "Olimp" sastāvā ceturto reizi karjerā kļuva par Latvijas čempionu.
Latvijas izlases sastāvā viņš piedalījies 2002. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Trenera karjera
No 2019. līdz 2021. gadam Širokovs bija Rīgas "Olimp" spēlējošais trenera palīgs. 2021. gadā kļuva par komandas galveno treneri.
Vaita
Vaita ir Anglijas grāfiste un vienlaicīgi arī sala pie Lamanša. Šī sala atrodas apmēram 8 kilometrus uz dienvidiem no Anglijas. No Hempšīras grāfistes to atdala Solenta šaurums. Kopš Viktorijas laikmeta šī sala ir populāra atpūtas vieta un uz tās atrodas arī viena no slavenākajām burāšanas bāzēm pasaulē - Kouza (Cowes).
Tomass Kranmers
Tomass Kranmers (Thomas Cranmer, dzimis, miris ) bija angļu reformācijas līderis, kā arī Kenterberijas arhibīskaps laikā, kad Anglijā valdīja Henrijs VIII un Eduards VI. Viņš veica šķiršanās procedūru starp Henriju VIII un Aragonas Katrīnu, un tā beidzās ar Anglijas Baznīcas atšķelšanos no Romas Katoļu baznīcas. Kranmers līdzās Tomasam Kromvelam atbalstīja karaļa pārākumu pār Baznīcu.
Edgars Apelis
Edgars Apelis (dzimis 1989. gada 23. novembrī, Daugavpilī) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) Apelis spēlē Somijas pēc spēka ceturtās spēcīgākās līgas komandā Nerpesas "Kraft"
Spēlētāja karjera
2006.—07. sezonā Apelis debitēja Latvijas hokeja līgā, spēlējot SK Rīgas 20 sastāvā. 2008.—09. sezonu aizsargs aizvadīja jau BAČ klubos HK Rīga 2000 un DHK Latgale. 2009.—10. sezonu Apelis aizvadīja Rīgas "Dinamo" fārmklubā Rīgas "Dinamo Juniors", bet 2010.—11. sezonā pārstāvēja Latvijas līgas klubu DHK Latgale. Vēlāk spēlējis HK Liepājas Metalurgs, HK Kurbads, HK "Prizma" un HK Dinaburga sastāvā.
Latvijas izlases sastāvā aizsargs piedalījies divos Pasaules U-20 čempionātos 1. divīzijā, kā arī 2007. gada Pasaules U-18 čempionātā un 2006. gada turnīrā 1. divīzijā.
Melnsila iela
Melnsila iela var būt šādās Latvijas apdzīvotās vietās:
38. gads
38. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās piektdienā.
BSC Young Boys
Berner Sport Club Young Boys ir Šveices sporta klubs no galvaspilsētas Bernes. Ārpus Šveices klubu bieži sauc arī kā Young Boys Bern vai vienkārši Young Boys. Kluba nosaukumu mēdz saīsināt uz YB (izrunā kā ). Kluba krāsas ir dzeltens un melns.
Kopš 2005. gada pirmā futbola komanda savas spēles aizvada Stade de Suisse stadionā, kur ir 32 000 skatītāju vietas.
Sporta klubā pārstāvēts arī lauka hokejs un boulings. Sieviešu hokeja komanda spēlē augstākajā Šveices līgā.
1969. gada 2. novembra orkāns Latvijā
'''1969. gada 2. novembra orkāns Latvijā' bija otra spēcīgākā un postošākā rudens'' vētra Latvijas vēsturē (kopš 1960. gada, kad tika uzsākta vēja brāzmu reģistrēšana). 1969. gadā Latvijas teritoriju šķērsoja dziļa ciklona centrs un ziemeļrietumu vējš brāzmās Daugavpilī sasniedza 44 m/s. Postošāka vēja ietekme bija Latvijas teritorijas austrumu daļā.
Vētrai bija divi vēja pieauguma periodi. Pirmais — stiprākais — sākās 1. novembra vēlā vakarā Baltijas jūras piekrastē un turpinājās visā Latvijā gandrīz visu 2. novembri. Vētrai bija raksturīgs liels vēja brāzmu maksimālā ātruma sadalījums, bet maksimālā vēja brāzmu ātruma novērošanas vieta bija neparasta. Tā bija Daugavpils, kur vēja brāzmas sasniedza 44 m/s. 40 m/s stipras vēja brāzmas tika reģistrētas Ainažos, bet Ventspilī tās bija 35 m/s, Liepājā 32 m/s, savukārt Rīgā 40 m/s. Vismazākais šai vētras epizodē maksimālo vēja brāzmu ātrums bija 20 m/s (Rūjienā, Alūksnē, Gulbenē, Zosēnos).
Otrreiz vēja ātrums sāka palielināties 3. novembra vakarā, maksimālo ātrumu sasniedzot naktī uz 4. novembri. Šoreiz maksimālais vēja ātrums brāzmās nebija tik stiprs — tas sasniedza 34 m/s (Daugavpilī, Saldū, Skultē), bet vismazākais — 16—17 m/s — tas bija turpat, kur pirmajā vētras posmā — Alūksnē un Zosēnos.
Orkāns nodarīja tautsaimniecībai ievērojamus zaudējumus, pat lielākus nekā iepriekšējais orkāns 1967. gada 18. oktobrī.
Notikumu hronoloģija
No Ziemeļjūras pāri Skandināvijai virzienā un Tallinu un Pleskavu pārvietojās dziļš ciklons (centrā atmosfēras spiediens bija 722 mm). Naktī no 1. uz 2. novembri Baltijas jūrā, Rīgas līcī un Latvijas teritorijā sākās ļoti stipri vēji, vispirms no rietumiem, bet vēlāk no ziemeļrietumiem. Vēja ātrums 2. novembrī ap plkst. 10.00 no rīta sasniedza vidēji 32 m/s, bet brāzmās — līdz 40 m/s. Līdzīga stipruma vējš bija arī vairākos citos valsts rajonos.
Mežos tika nolauzti un sagāzti vairāk kā 14 miljoni kubikmetru koku, tika sabojātas telefona un elektrolīnijas, daudzām ēkām norauti jumti un nodarīti citi bojājumi.
Sevišķi spēcīgi vētra trakoja Baltijas jūrā un Rīgas līcī. Sākumā rietumi vēji caur Irbes jūras šaurumu sadzina Rīgas līcī ievērojamas ūdens masas. Kad vējš mainīja virzienu, sevišķi augsti uzplūdi veidojās līča dienvidu daļā. Ūdens līmenis 2. novembrī ap plkst. 11.00 Daugavgrīvā sasniedza atzīmi 2,14 metri virs vidējā jūras līmeņa (Kronštates nulles). Rīgas tiltu rajonā ūdens līmenis bija vēl augstāks — ap 2,30 metriem.
Rīgā applūda vairākas Daugavas salas (Kundziņsala, Vējzaķsala un citas), vairākos rajonos abos Daugavas krastos (Sarkandaugavā, Mīlgrāvī, Daugavgrīvā, Bolderājā u.c.) mājās un rūpniecības objektos ieplūda ūdens.
Rīgas līcī viļņu augstums sasniedza 8 un 9 metrus, piekrastē — 4 un 5 metrus. Augstais līmenis, vētra un lielie viļņi nodarīja postījumus arī Jūrmalas pludmalei. Tika noskalotas daudzas kūrortsezonas būves, nolauztas priedes, noskalota daļa no krūmiem apaugušās priekškāpas, izveidojot gar piekrasti 2—3 metrus augstu vertikālu smilts sienu. Lielāki applūdumi notika arī Lielupes un Gaujas grīvās, sevišķi Carnikavas apkārtnē.
Vētra iznīcināja Jūrmalas priekškāpu un dzina viļņus tālāk cietzemē, ka tie pat sāka izskalot meža kāpas pakāji, atsevišķās vietās atkailinot simtgadīgo priežu saknes un nogāžot kokus liedagā. Viļņi pilnīgi noskaloja meža kāpas vaļņa 5—10 m plato pret jūru vērsto malu un dažuviet pat skalojās tai pāri, apberot meža zemsegu ar smiltīm. Taču kāpas priedes izturēja vēja triecienus, tās nelūza. Turpretī ārkārtīgi plašas vējgāzes radās Kurzemes ziemeļu daļas mežos, it īpaši Slīteres rezervātā, kā arī Vidzemes jūrmalā.
Jāaizrāda, ka Baltijas jūras piekrastē uzplūdu vilnis nebija tik augsts kā 1967. gada 18. novembrī. 2. novembrī maksimālie līmeņi šeit bija par 20—30 centimetriem zemāki. Lēšot pēc ilggadējiem ūdens līmeņa novērojumiem Rīgā, tādi jūras uzplūdi kā 1969. gada 2. novembrī vidēji var atkārtoties reizi 333 gados.
Rīgas līča krasta nostiprināšana
1970. gada pavasarī Jūrmalas pilsētas izpildkomiteja mežziņa A. Homkas vadībā ķērās pie kāpas atjaunošanas, stādījumiem izvēloties gan smilšu kārklu (Salix daphnoides Vill.), gan tā krustojumus, bet kāpas nostiprināšanai — līdz 5 cm resnu kārklu klūgu guldīšanu traktorvilces arkla vagās. Pēc tam kā vienā, tā otrā gadījumā uzbēra trūdzemi un stādījumus iežogoja. Šajā darbā nācās sastapties arī ar nopietnām grūtībām — vietām iestādītos spraudeņus vējš atsedza, citur atkal ieputināja smiltīs. Tomēr sešu gadu laikā (1970.—1975. gads) priekškāpas atjaunošana Jūrmalā 22 kilometru garumā tika sekmīgi pabeigta un priekškāpas akumulētās smilts kopējo masu 1978. gadā jau varēja vērtēt aptuveni uz 600 000 m³.
Savukārt Buļļu salā priekškāpu atjaunoja Rīgas Dārzu un parku trests Mežaparka iecirkņa priekšnieka M. Kļaviņa vadībā. Arī te 4,5 km garumā smiltīs tika ieartas kārklu klūgas.
Piejūras dabas parka teritorijā priekškāpa tika atjaunota 9 km garumā — no Vecāķiem līdz Carnikavai. Tur tika stādīta kāpu niedre (Ammophila arenaria L.) saskaņā ar Latvijas Mežsaimniecības problēmu zinātniskās pētniecības institūta Meža atjaunošanas daļas ieteikumiem. Astoņus metrus platais kāpu niedres stādījums pavisam drīz pārtapa 1,5—2 metrus augstā un masīvā priekškāpas smilšu valnī.
Nākamais uzbrukums nāca pēc sešiem gadiem — 1978. gada 23. novembrī. Spēcīgi rietumu vēji no Ziemeļjūras pa Skageraka un Kategata jūras šaurumiem sadzina ūdeni Baltijas jūrā, paceļot tās līmeni par 1 metru. Tad ziemeļrietumu vēji Rīgas līča dzina ūdeni Daugavas grīvā. 23. novembrī ap plkst. 2.00 ūdens līmenis Daugavas grīvā pacēlās līdz rekordaugstumam — 1,63 metri. Kundziņsalā, Bolderājā un citur Rīgā applūda zemākās vietas. Jūrmalā dažviet viļņi aizsniedza arī priekškāpas kārklu stādījumus. Taču postījumu apmērs nepārsniedza 5% no atjaunotās priekškāpas kopgaruma. Bet Piejūras dabas parka teritorijā kāpu niedres stādījumi vispār nebija cietuši.
Meži
Orkāns vislielākos postījumus mežiem nodarīja Ziemeļkurzemē un Vidzemes jūras piekrastē — Alsungas (0,6 milj. m³), Ventspils (0,74 milj. m³), Ugāles (1,2 milj. m³), Dundagas (1,75 milj. m³), Kuldīgas (0,7 milj. m³), Talsu (1,5 milj. m³), Tukuma (1,0 milj. m³), Rīgas (0,5 milj. m³), Inčukalna (0,65 milj. m³), Limbažu (1,0 milj. m³) un Salacgrīvas mežrūpniecības saimniecības (0,6 milj. m³). Attālinoties no jūras austrumu virzienā, vētras postījumi pakāpeniski samazinājās. Pavisam šajā orkānā valsts mežos tika izgazti un nolauzti 14,4 milj. m³. Šajā vējgāzē lapu koki jau bija nometuši lapas, tāpēc tie cieta mazāk. Orkānā visizturīgākās bija jaunaudzes. Vidēja vecuma audzēs bija novērojama vējlauze, bet vecākās audzēs — vējgāze. Tas tādēļ, ka pieaugušajās audzēs stumbri ir resnāki un mehāniski izturīgāki, toties sakņu sistēma nereti jau ir cietusi no trupes.
Kokareva
Kokareva var būt:
MySQL Cluster
MySQL Cluster izmanto sinhrono replikāciju caur divfāžu saskaņošanas mehānismu, lai nodrošinātu datu ierakstīšanu vairākos mezglos līdz saskaņošana būs noslēgta. (Tas ir pretēji "MySQL Replication", kas ir asinhrona.) Kopumā ir nepieciešamas divas datu kopijas (replicas), lai garantētu augstu pieejamību. Turklāt klāsteri ir iespējams nokonfigurēt līdz 4 kopiju glabāšanai.
Sākot ar MySQL 5.1, ir parādījusies iespēja veikt replikāciju starp klāsteriem, ko sauc arī par "MySQL Cluster Replication" vai ģeogrāfisko replikāciju. Sīkāk var izlasīt šeit MySQL Cluster Replication.
Šona Džonsone
Šona Mačela Džonsone (en; dzimusi Demoinā, Aiovas štatā, ASV) ir bijusī amerikāņu sporta vingrotāja.
Viņa ir 2008. gada vasaras olimpisko spēļu čempione sacensībās uz baļķa un komandu sacensību, individuālo daudzcīņas sacensību un brīvo kustību otrās vietas ieguvēja. 2007. un 2008. gada ASV čempionātā uzvarēja individuālajās sacensībās. 2007. gada Pasaules čempionātā kļuva par čempioni individuālajās sacensībās. 2009. gada 19. maijā svinēja uzvaru ASV TV šova "Dejo ar zvaigzni" 8. sezonas šovā.
2012. gada jūnija sākumā paziņoja par karjeras beigšanu.
39. gads
39. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās sestdienā.
Džordžs Fokss
Džordžs Fokss (George Fox, dzimis 1624. gada jūlijā, miris ) bija viens no cilvēkiem, kurš pameta Anglijas baznīcu. Viņš izveidoja kustību, kuru nodēvēja par "Patiesības Draugiem", arī zināmi kā "kvēkeri" vai vienkārši "Draugi".
40. gads
40. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā, bet pēc Gregora kalendāra sākās svētdienā.
Jāņtārpiņš (seriāls)
"Jāņtārpiņš" (en) ir ASV zinātniskās fantastikas televīzijas seriāls, kura režisors un scenārija autors ir Džoss Vidons. Vidons kopā ar Timu Mainīru ir arī seriāla izpildproducents. Seriāla darbība norisinās 2517. gadā, pēc cilvēku ienākšanas jaunā zvaigžņu sistēmā, un seko Firefly klases kosmosa kuģa Serenity apkalpes piedzīvojumiem. Galvenie aktieri atveido deviņus Serenity iemītniekus. Vidons seriālu apzīmēja kā "deviņus cilvēkus, kas skatās kosmosa melnumā un redz deviņas dažādas lietas."
Seriālā atainota cilvēku grupas dzīve, daži no kuriem cīnījās pilsoņu kara zaudētāju pusē, un tagad pelna iztiku sabiedrības nomalē kā daļa no zvaigžņu sistēmas kolonistu kultūras. Šajā nākotnē vienīgās divas izdzīvojušās lielvaras, ASV un Ķīna, apvienojās, veidojot centrālo federālo valdību, ko sauc par Aliansi, kā rezultātā notika abu kultūru saplūšana. Saskaņā ar Vidona redzējumu, "nekas nemainīsies nākotnē: tehnoloģija attīstīsies, bet mums joprojām būs tādas pašas politiskās, morālās un ētiskās problēmas kā šodien."
Seriāla "Jāņtārpiņš" pirmizrāde ASV notika Fox kanālā. Līdz decembra vidum Firefly vienai sērijai bija vidēji 4,7 miljoni skatītāju un tas ierindojās 98. vietā Nīlsena reitingos. To atcēla pēc tam, kad tika pārraidītas 11 no 14 saražotajām sērijām. Neskatoties uz salīdzinoši īso seriāla pastāvēšanas laiku pēc DVD izdošanas tas guva lielus pārdošanas apjomus, un tam ir liels fanu pulks. Seriāls 2003. gadā ieguva Primetime Emmy balvu par izciliem vizuālajiem efektiem. TV Guide seriālu ierindoja 5. vietā starp 2013. gada 60 atceltajiem seriāliem.
Pēc seriāla panākumiem Vidons un Universal Pictures izveidoja filmu ""Serenity": Kauja par nākotni" (Serenity, 2005), kas ir tiešs seriāla turpinājums. "Jāņtārpiņa" franšīzi paplašināja arī citos plašsaziņas līdzekļos, tostarp komiksos un lomu spēlē.
Bahāisms
Bahāisms jeb bahāju ticība ir ābramiskā reliģija, kuru kā esošo radniecisko reliģiju turpinājumu 19. gadsimta vidū izveidoja Bahāullāhs Tuvajos Austrumos. Bahāisma principi pamatā tiek izteikti islāma stilā un terminos, jo tā radītāji islāmam piederēja kulturāli un pēc izcelsmes vietas, tomēr iekļauj vairākas Rietumu progresīvās idejas, kādas tās bija 19. gadsimtā — cilvēces vienotību un sieviešu tiesības. Tāpēc bahāisms tiek saukts par postislāmisku ticību. Ciešā reliģiskā saikne ar islāmu sākotnēji lika daudziem uzskatīt bahāismu par vienu no islāma sektām, tomēr mūsdienās vairums pētnieku to atzīst par patstāvīgu ticību.
Bahāisma galvenais reliģiskais avots ir Bahāullāha sarakstītā "Kitab-i-Agdas", "Vissvētākā grāmata", kuru bahāji sauc par Pasaules kārtības likumu pamatkrājumu. Bahāisti jeb bahāji tic, ka Bahāullāhs bijis Dieva Izpausme jeb Sūtnis.
Pēc aptuveniem aprēķiniem pasaulē dzīvo no pieciem līdz septiņiem miljoniem bahāju, kas sastopami vairāk nekā 200 dažādās valstīs un teritorijās.
Šeihisti
Bahāisti par savas kustības priekštečiem uzskata šeihistus — mesiānistisku šiītu islāma skolu 19. gadsimta sākumā. Tāpat kā daudzas islāma sektas, šeihisti ticēja, ka drīzumā atnāks slēptais imāms — mahdī, kas iznīdēs netaisnību. Tāpat šeihisti uzskatīja, ka līdz ar viņu nāks cilvēks — bābs (persiešu valodā — vārti), kas būs starpnieks starp viņu un cilvēkiem. Šeihistu doktrīna paredzēja arī, ka pēc nāves cilvēks augšāmcelsies ne materiāli, bet astrāli, kā arī dažas citas atšķirības no šiītu tradicionālā uzskata, ieskaitot nepieciešamību jebkurus Svētos rakstus uztvert alegoriski, nevis burtiski. Šeihisti pastāv arī mūsdienās un kļuva par nelielu, bet bruņotu un politisku samierinošu spēku Irākas pilsoņu kara laikā, atsakoties no sava parastā apolitiskuma.
Bābs
Bahāisma tiešāks priekštecis un celmlauzis bija Bābs jeb Seijeds Ali Muhameds Širazi no Persijas. 1844. gadā viņš 24 gadu vecumā pieņēma šeihistu un dažu citu sektu titulu Bābs un sāka propagandēt savas idejas. Bābs un viņa sekotāji uzskatīja, ka šeihisms zaudējis aktualitāti un jāmodernizē, tomēr vairums šeihistu viņam nepiekrita. Bābs savās vēstulēs un grāmatās sevi sauca par priekšgājēju slēptajam imāmam vai mesijam, analoģiski Jāņa Kristītāja lomai kristietībā. Bāba sekotāji — bābīdi bez viņa klātbūtnes 1844. gadā sarīkoja nekārtības Šīrāzā, un tas sagādāja Bābam problēmas ar varas iestādēm. Vairākkārt viņš tika arestēts par savu, galvenokārt rakstisko, propagandu, līdz 1848. gadā, atrazdamies cietumā, uzsāka atklātu konfrontāciju un pasludināja sevi par mahdī, pie tam noliedzot islāma mācību, kura esot jānomaina ar viņa aprakstīto kārtību. 1850. gadā Bābu sodīja ar nāvi cerībā izbeigt babīdu rīkotās nekārtības, kas izdevās tikai daļēji.
Bābisms sludināja uz Korāna un šariāta balstīta likuma varas beigas un tās aizstāšanu ar jaunu, kas balstītos uz visu cilvēku vienlīdzības un viņu tiesību aizsardzības principiem, svētās Babīdu valstības izveidošanu un dažiem tiem laikiem demokrātiskiem elementiem. Vienlaikus Bābs uzskatīja, ka viņa sarakstīto grāmatu "Persiešu Baijans" iedvesmojis un daļēji rakstījis pats Dievs un tā atklāsmes grāmatā pieejamas tikai Dieva izredzētajiem.
Pēc Bāba nāves bābīdu vairākums pieslējās Bahāullāham, kurš 1863. gadā pasludināja sevi par gaidīto mesiju. Mazākā daļa šo rīcību neatzina un izveidoja azalītu sektu, kura vēl pastāv, bet ir neliela un nenozīmīga.
Bahāullāhs
Bahāullāhs mācīja, ka vienīgais Dievs ir sūtījis visus praviešus uz zemi, lai pakāpeniski apgaismotu cilvēci ar mērķi nodibināt “Dieva Valstību uz zemes” (progresīvās/attīstošās atklāsmes jēdziens). Viņš apgalvoja, ka Dieva Valstība ("Vislielākā valstība") tiks nodibināta pašreizējā Dievišķās atklāsmes laikmetā, 1000 gadu laikā pēc viņa paša Atklāsmes. Svētie raksti tika veidoti, aprakstot gandrīz visus ikdienas dzīves jautājumus un mūsdienu civilizācijas pārvaldības problēmas. Turklāt viņa darbos izcelti daudzi teoloģiski jautājumi — dvēseles būtība un dzīve pēc nāves, Bībeles un Korāna pareģojumi un alegorijas, dzīves jēga un cilvēces liktenis u.c.