cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Belska Podlaska
Podlases Belska jeb Belska Podlaska (poļu: Bielsk Podlaski) ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz dienvidiem no Bjalistokas. Pilsētas tiesības pilsēta ieguva 1495. gadā. 1641. gadā šeit tika nodibināts karmelītu klosteris. Pirms 2. pasaules kara pilsēta bija viens no Polijas ebreju centriem, arī mūsdienās pilsētā saglabājusies ebreju kopiena.
Mihaels Ankers
Mihaels Ankers (, *1849. gada 9. jūnijā, †1927. gada 19. septembrī) bija dāņu gleznotājs, kas ir plašāk pazīstams ar savām vietējo zvejnieku gleznām.
Īspirkstu mizložņa
Īspirkstu mizložņa jeb Rietumu mizložņa (Certhia brachydactyla) ir neliels, mežos dzīvojošs mizložņu dzimtas (Certhiidae) dziedātājputns, kas sastopams Eiropas un Āzijas rietumu daļā un Āfrikas ziemeļos. Izdala 5 īspirkstu mizložņu pasugas.
Izplatība
Īspirkstu mizložņa izplatīta Eiropas rietumos, dienvidos un centrālajā daļā, ārpus Eiropas arī Ziemeļāfrikā un Turcijā. Izplatības areāla ziemeļu virzienā sasniedz Dānijas dienvidus, bet austrumu virzienā ietver Poliju, iespējams, arī Lietuvas dienvidus. Tālāk areāla austrumu mala skar Baltkrieviju un Ukrainas rietumus, sasniedzot Melnās jūras rietumu piekrasti.
Izolētas populācijas mājo Mazāzijā un Kaukāzā. Sastopama galvenokārt zemienēs, bet vietām arī kalnos, piemēram, Vācijā līdz 900 m virs jūras līmeņa, Francijā līdz 1800 m, Šveicē līdz 1400 m. Toties Turcijā un Ziemeļāfrikā mājo tikai kalnos. Nometniece, taču pēc ligzdošanas dažkārt dodas klejojumos. Regulāri ieklejo valstīs pie Baltijas jūras ārpus tās ligzdošanas areāla.
Latvijā
Latvijā īspirkstu mizložņa novērota divas reizes. Pirmo reizi —, kad viens putns tika noķerts tīklā un apgredzenots Papes ornitoloģisko pētījumu stacijā Dienvidkurzemes novadā, Papē. Arī otrs īpatnis 2015. gadā tika noķerts Papē.
Izskats
Īspirkstu mizložņa ir ļoti līdzīga parastajai jeb Eirāzijas mizložņai. Putna garums 12—14 cm, spārnu plētums 17—21 cm, masa 7,5—11 g.
Tāpat kā citām mizložņām arī šai sugai raksturīgs salīdzinoši garš, smails, līks knābis, kas piemērots kukaiņu meklēšanai koku mizas spraugās, un stīvas astes spalvas, pret kurām putns atbalstās, pārvietojoties pa koka stumbru. Apspalvojums mugurpusē brūni raibs, pazode, vēders un spārnu apakša — balti, muguras lejasdaļa ruda. Virs acīm blāvas uzacis. Abi dzimumi izskatās vienādi. Jaunie putni līdzīgi pieaugušajiem, bet reizēm mēdz būt gaiši brūns vēders.
Līdzīgas sugas
Visas mizložņu sugas savstarpēji ir ļoti līdzīgas, bet īspirkstu mizložņas izplatības areāls daļēji pārklājas ar parastās mizložņas areālu. Pēdējai vēders ir baltāks, mugura raibumotāka un siltāk brūna, knābis nedaudz īsāks un pirksti garāki, uzacis košāk baltas. Tomēr vērojot no attāluma, abas sugas ir gandrīz neiespējami atšķirt. Vizuālas atšķirības starp šīm sugām ir konstatējamas tikai turot putnu rokās, drošākā atšķiršanas pazīme dabā — dziesma.
Uzvedība
Īspirkstu mizložņa galvenokārt mājo zemieņu platlapu mežos vai jauktu koku mežos. Īpaši iecienīti ir ozolu meži. Sastopama arī priežu mežos, upmalu vītolu un apšu audzēs, augļu dārzos un parkos.
Barojoties pa koka stumbru pārvietojas spirālveidā ar īsiem lēcieniem un plati ieplestām kājām no lejas uz augšu, ko palīdz darīt garie nagi un stīvās astes spalvas. Tās skrējiens atgādina peles skriešanu. Atšķirībā no dzilnīša mizložņa neskrien pa stumbru uz leju ar galvu pa priekšu. Sasniegusi koka galotni, mizložņa laižas lejup un atkal skrien pa cita koka stumbru uz augšu. Lidojums viļņveidīgs, atgādinot tauriņa lidojumu. Īspirkstu mizložņa ir drošs putniņš un ne īpaši uztraucas par cilvēka klātbūtni.
Lai arī ziemas periodā tā ir vienpate, aukstā laikā nakšņošanas vietās uz kopīgu guļu sapulcējas vairāki īpatņi. Tie var būt pat 20 vai vairāk putnu.
Ligzdošana
Īspirkstu mizložņas veido monogāmus pārus, un katram pārim ir sava ligzdošanas teritorija. Ligzdošanas sezona ilgst no aprīļa līdz jūnija vidum. Ligzdo koku spraugās starp mizu un stumbru, mūra spraugās, reizēm biezi augošos augos vai vecos dzeņu dobumos. Izmanto arī speciālus putnu būrīšus. Ligzdu veido no zariem, skujām, zāles, mizas gabaliņiem, auduma un papīra stērbelītēm. No iekšpuses tā izklāta ar spalvām, matiem, dūnām, smalkām saknītēm, zirnekļu tīkliem, sūnām un ķērpjiem. Ligzda parasti atrodas apmēram 16 m augstumā no zemes.
Sezonā parasti divi perējumi. Dējumā 5—7 baltas olas ar sarkanbrūniem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 13—15 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki, bet mazuļus silda un apkopj tikai mātīte. Jaunie putni izlido 15—18 dienu vecumā. Ja pārim ir otrais perējums, tad tikmēr, kamēr mātīte rūpējas par pirmā perējuma mazuļiem, tēviņš sāk būvēt otru ligzdu. Kad pirmie mazuļi ir 10—12 dienas veci, par tiem sāk rūpēties tēviņš, bet mātīte pabeidz būvēt ligzdu. Dzīves ilgums līdz 9 gadiem.
Sistemātika
Īspirkstu mizložņai ir 5 pasugas:
Fernando Verdasko
Fernando Verdasko (es: dzimis Madridē, Spānijā) ir profesionāls spāņu tenisists. Profesionāļa karjeru uzsāka 2001. gadā. F. Verdasko labākais sasniegums ATP Tūres rangā ir sasniegtā 7. vieta, kas tika sasniegta, dubultspēlēs — 31. vieta. Kopā ar Spānijas Deivisa kausa izlasi izcīnījis divus Deivisa kausus, 2008. un 2009. gadā uzvarot izšķirošajā spēlē par titulu.
23. janvāris
23. janvāris ir gada 23. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 342 dienas (343 garajā gadā).
Vārda dienas
Grieta, Strauta
Ani
Ani (hy, tr) ir senpilsēta Turcijā, netālu no Armēnijas robežas, kas no 961. līdz 1046. gadam bija Armēnijas karalistes galvaspilsēta ar 100 000 iedzīvotāju. 1319. gadā zemestrīces izpostīta.
A Day to Remember
A Day to Remember ir amerikāņu rokgrupa no Okalas, Floridas štata, ASV. Grupu 2003. gadā dibināja tās vokālists Džeremijs Makkinnons un ģitārists Neils Vestfoalls. Grupa ir izdevusi četrus studijas albumus, piecpadsmit singlus un ierakstījusi vienpadsmit mūzikas video. Grupa ir ievērojama ar metalcore un poppanka stilu apvienošanu vienā.
Lietuvas administratīvais iedalījums
Lietuvas administratīvo iedalījumu veido 10 apriņķi (lt), kuri sīkāk iedalās 43 rajonu pašvaldībās (lt), 10 pašvaldībās (lt) un 7 pilsētu pašvaldībās (lt). Pašvaldības veido 546 seņūnijas (lt). Pašreizējais administratīvais iedalījums tika izveidots 2001. gadā. Lietuvu vēsturiski veido arī 5 kultūrvēsturie novadi — Aukštaitija, Suvalkija, Žemaitija, Dzūkija, Mazā Lietuva.
Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums
Lietuvā ir 10 apriņķi. Visu apriņķu nosaukumi ir sasaistīti ar to administratīvajiem centriem. Sīkāk apriņķi dalās 60 pašvaldībās. Šāds iedalījums tika izveidots 1994. gadā un mazliet izmainīts 2000. gadā. Pirms 1994. gadā Lietuva līdzīgi kā citās Padomju Savienības republikās dalījās rajonos (lt).
Lietuvā ir šādi apriņķi:
Vecpilsētas laukums
Vecpilsētas laukums var būt:
SPSS
Ar 16.versiju SPSS darbojas uz Windows, Mac un Linux operētājsistēmām. Grafiskais lietotāja interfeiss ir uzrakstīts ar Java. Pirms 16.versijas SPSS katrai no operētājsistēmām (Windows, Mac OS X un Unix) bija sava SPSS versija un Windows versija tika atjaunota visbiežāk.
Licencēšana
Šodien SPSS piedāvā dažādas licencēšanas iespējas, t.sk., dažādus licencēšanas noteikumus studentiem, augtskolām un valsts sektoram. Latvijā ir uzņēmumi, kas nodarbojas ar SPSS liceņšu piegādi, konsultācijām, apmācībām un tehnisko atbalstu lietotājiem.
Ir iespēja lejupielādēt arī izmēģinājuma versiju, ko iespējams lejupielādēt IBM mājaslapā.
Vēsture
Stenforda Universitātes politoloģijas studenti Normens Neijs (Norman Nie) un Deils Bents (Dale Bent) 1965. gadā izstrādāja pirmo šīs sistēmas versiju. 1970. gadā iznāca pirmā lietotāja rokasgrāmata, bet 1975. gadā projekts pārvērtās par atsevišķu kompāniju ar nosaukumu SPSS Inc. Pirmā programmatūras versija priekš Windows iznāca 1992. gadā (SPSS 5). Savukārt SPSS 10 pirmo reizi piedāvāja divu skatu formas.
2009. gadā SPSS mainīja nosaukumu uz PASW (Predictive Analytics SoftWare - Analītiskā prognozēšanas programmatūra) Statistics. Taču 2009. gada 28. jūlijā tika paziņots, ka IBM ir nopircis SPSS Inc. par 1.2 miljardiem ASV dolāru un tādējādi kopš 2010. gada janvāra SPSS Inc. ir iekļauts IBM grupas uzņēmumos.
Iespējas
SPSS nodrošina mūsdienīgu saskarni, kas atbilst katrai operētājsistēmai un dod iespēju samazināt apmācībām nepieciešamo laiku. SPSS iespējas ir ļoti plašas un nodrošina visu datu analīzes ciklu. Vispārīgas SPSS iespējas ir sekojošas
Moduļi
IBM® SPSS® Statistics sastāv novairākiem produktiem. Šos produktus var iegādāties kopā vai atsevišķi atkarībā no vajadzībām. Uz šodienu ir pieejami sekojošie moduļi:
Saistītie produkti
Lai uzlabotu datu analīzi, SPSS Statistics (un iepriekšminētos moduļus) var izmantot kopā ar saistītiem produktiem:
SPSS pielietojuma sfēras
SPSS programmatūru var pielietot biznesā, zinātnē un valsts sektorā strādājošie. Latvijā to apmāca vairākās augtskolās.
Bruņinieks
Bruņinieks bija valdniekam uzticīgs padotais viduslaiku Eiropā, kuram ikdienā bija atļauts nēsāt ieročus. Savai aizsardzībai tie parasti izmantoja metāla (dzelzs) bruņas. Bruņinieks kā vasalis kalpoja savam valdniekam vai feodālim, lai gan viņš arī pats parasti bija feodālis. Par bruņinieku parasti varēja kļūt cilvēks, kas dzimis dižciltīgā ģimenē. Taču arī šajā gadījumā jauneklim, lai viņš tiktu iecelts bruņinieku kārtā, vajadzēja kalpot kā pāžam vai cita bruņinieka ieroču nesējam.
Aizsākums
Feodālās bruņniecības pamati tika ielikti vēl franku karos Spānijā, kur dzima leģenda par Rolandu. Tajā laikā galvenais militārais spēks vēl bija kājnieki, bruņoti ar zobeniem un bruņu krekliem. Sākot ar 8. gadsimta vidu, arvien lielāku nozīmi ieguva bruņu kreklā tērpts jātnieks. Tomēr vēl apmēram gadsimtu jātnieku vienībām drīzāk bija papildus nozīme. Bet bija viens, no pirmā acu uzmetiena, ne sevišķi ievērojams izgudrojums, kas radīja apvērsumu Eiropas militārajā organizācijā. Tas bija seglu kāpslis, kuru Ķīnā sāka lietot vēl 5. gadsimtā, bet pēc dažām ziņām Indijā vēl agrāk. Ap 9. gadsimta vidu kāpsli sāka plaši lietot kavalērijas vienībās, ievērojami palielinot to triecienspēju. Zirga mugurā stingri sēdošs bruņinieks ar garu un smagu pīķi bija draudīgs spēks. Pateicoties seglu kāpšļiem, pat triecienu saņēmis un ievainots, bruņinieks spēja noturēties zirga mugurā un, ja viņš vairs nevarēja turpināt cīņu, zirgs viņu varēja vismaz nogādāt drošībā. Tas bija viens no iemesliem, kādēļ piecus gadsimtus feodālajā Eiropā bruņinieki ne tikai bija noteicošais militārais spēks, viņiem bija arī ļoti augsts sabiedriskais prestižs un cieņa.
Bruņniecība viduslaikos
Bruņniecība radās 12. gadsimtā, kad kara lietas savā ziņā pārņēma aristokrāti – ļaudis, kas cēlušies no labām dzimtām un dzīvoja pārticībā. Parastie iedzīvotāji nevarēja atļauties kļūt par bruņiniekiem galvenokārt tāpēc, ka labs zirgs maksāja 12 govis, bet bruņas pat trīs reizes dārgāk, kas viņiem bija par dārgu.
Zēns, sasniedzot 8 gadu vecumu, tika nosūtīts uz kaimiņu pili, kur tika apmācīts. Viņam mācīja uzvedības normas, pieklājības normas un spēlēt šahu un dambreti, bet lielāko daļu laika viņš pavadīja, trenējot savu ķermeni, cīnoties un jājot. Piecpadsmit vai sešpadsmit gadu vecumā topošo bruņinieku nodeva bruņinieka rīcībā kā kalpu. Viņš palīdzēja bruņiniekam no rīta saģērbties, kalpoja viņam maltītēs, rūpējās par viņa zirgu, tīrīja bruņinieka ieročus un bruņas un palīdzēja tam turnīros. Kad, jauneklim palika 21 gads, viņa kungs viņu iesvētīja bruņinieku kārtā. Iepriekšējā naktī jauneklis attīrīja savu dvēseli lūgšanu veidā. Kad iestājās rīts, viņš uz ceremoniju devās savās labākajās drēbēs. Kad brokastis bija paēstas, viņš devās uz baznīcu pie priestera, kur noskaitīja savu zvērestu. Pēc tam jauneklis devās ārā, kur draugu radinieku un vecāku klātbūtnē kungs viņu iesvētīja bruņinieku kārtā. Jauneklis varēja kļūt par bruņinieku, arī izdarot varoņdarbu. Bruņinieki ticēja bruņinieku kodeksam. Viņi solīja aizstāvēt vājos un neaizsargātos, cienīt sievietes, klausīt ķēniņu un kalpot dievam. Viņi bija paklausīgi un pazemīgi it īpaši saviem priekšniekiem. Taču karā visas pieklājības normas vairs nedarbojās. Viņi izlaupīja un iznīcināja pilsētas, ciemus un baznīcas. Pēc bruņinieku domām bruņinieku kodekss neietvēra sevī zemniekus. Viņi bieži vien par "vājajiem" uzskatīja tikai sievietes un bērnus. Bieži viņi bija brutāli pret pārējo tautu. Bruņinieki pat dažkārt izvaroja jaunas zemnieku sievietes, nebaidoties no atriebības, jo viņi sevi uzskatīja par sabiedrības augšējo slāni. Bruņinieki bija bruņoti „līdz zobiem”. Bruņu un ieroču bija tik daudz, ka bruņinieks bija atkarīgs no sava kalpa, kurš tīrīja un kopa ieročus un bruņas. Sākumā bruņas bija krekls no metāla gredzentiņiem, zem kura bija uzvilkts linu krekls, smagi vilnas spilventiņi un tunika. Viens šāds bruņukrekls varēja sastāvēt no pat 200 000 maziem gredzentiņiem. Laikam ejot, 14. gadsimtā bruņu kreklus no gredzentiņiem nomainīja plākšņu bruņas, kas sastāvēja no metāla plāksnēm. Parasti tādas bruņas klāja rumpi, kājas un rokas. Ķiveres parasti bija ar eņģītēm un metāla jumtiņu. Bruņiniekam kaujas laikā bija arī sev priekšā jātur vairogs, kuru parasti rotāja ģimenes emblēma. To ierocis galvenokārt bija zobens, to nēsāja kreisajā pusē nostiprinātu pie jostas.
Noriets
Bruņinieki kā militārs spēks sāka zaudēt savu nozīmi 15. gadsimta otrajā pusē, kad kaujās sāka lietot šaujamieročus. Kad izcilais bruņinieks Burgundijas hercogs Kārlis Drošsirdīgais 1476. gadā gribēja pakļaut jaunas zemes, viņa bruņinieku karaspēks piedzīvoja smagus zaudējumus kaujās Šveicē un pie Nansī (mūsd. Francijā). Ar šķēpiem, pīķiem un šaujamieročiem bruņotie šveiciešu kājnieki bija guvuši uzvaru pār smagi bruņotajiem burgundiešu bruņiniekiem. Kopš tā laika šveicieši bija izslavēti kā teicami karavīri.
Māris Purgailis
Māris Purgailis (dzimis, Rīgā, miris ) bija latviešu ekonomists un politiķis. Rīgas domes priekšsēdētājs (1994—1997). Latvijas Universitātes profesors, dr. oec., bijis LU Ekonomikas un vadības fakultātes dekāns (2006—2013).
Dzīvesgājums
Dzimis 1947. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā, 1971. gadā absolvēja studijas Latvijas Valsts universitātē ekonomiskās kibernētikas specialitātē, strādāja par LVU pasniedzēju.
Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks
Līdz 1984. gada 1. aprīlim šis goda nosaukums bija piešķirts 286 mākslas darbiniekiem.
Māris Purgailis
Dzīvesgājums
1993. gadā M. Purgaili ievēlēja par LU Vadības un Ekonomiskās informātikas dekānu, vēlāk viņš LU Ekonomikas un vadības fakultātes dekāna amatā bija arī no 2006. līdz 2013. gadam.
Ieguva apbalvojumus bridža čempionātos gan Latvijā, gan Igaunijā, Lietuvā, Somijā, Bulgārijā, Portugālē.
Politiskā darbība
1991. gadā ievēlēts par Rīgas pilsētas tautas deputātu padomes deputātu, 1992. gadā kļuva par domes budžeta komisijas priekšsēdētāju.
1994. gada Latvijas pašvalību vēlēšanās M. Purgailis tika ievēlēts Rīgas domē no LNNK un Latvijas Zaļās partijas saraksta un deputāti viņu ievēlēja par Rīgas domes priekšsēdētāju. Šajā amatā bija līdz pašvaldību vēlēšanām 1997. gadā. Vēlēšanās viņu ievēlēja domē no LNNK saraksta. Vēlāk iesaistījies deputātu apvienībā "Centrs" un izslēgts no LNNK, piedalījās Nacionālās reformu partijas dibināšanā.
Līdztekus darbam Rīgas domē M. Purgailis ir bijis valdes loceklis Rīgas Brīvostā, padomes loceklis Latvijas Nacionālajā operā, padomes priekšsēdētājs AS "Rīgas Slimokase".
2006. gadā M. Purgailis kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Pirmās partijas un "Latvijas Ceļa" apvienības, taču arī toreiz ievēlēts netika.
Miris 2022. gada 26. septembrī.
Zambrova
Zambrova (pl) ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz dienvidaustrumiem no Lomžas. Pirmoreiz minēta 1283. gadā. Vislielāko uzplaukumu piedzīvoja 15. un 16. gadsimtā
Starp pasaules kariem Zambrovā bija Polijas armijas militārā bāze un karaskola. Naktī uz 1939. gada 13. septembri šeit Polijas karagūstekņu nometnē vācu armijas daļas nošāva ap 200 poļu karagūstekņu.
Šulcs
Šulcs (de — 'vagars', 'ciema vecākais'; sieviešu dzimtē Šulca) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Baltic Kristina
Baltic Kristina (iepriekš "Iļjičs") ir pasažieru prāmis, kas sāka kursēt maršrutā Rīga—Stokholma kuģniecības kompānijas "Rīgas Jūras Līnija" uzdevumā.
Baltic Kristina sākums Rīgā
Pēc kruīza kuģa Russ darbības apturēšanas līnijā Rīga—Stokholma izveidojās situācija, ka uz Rīgu nebija nodrošināta satiksme, tāpēc ar Rīgas domes atbalstu tika nodibināta kuģniecības kompānija "Rīgas Jūras Līnija", kas iegādājās prāmi Baltic Kristina ņemot aizdevumu bankā "Parex".
Specifikācija
Baltic Kristina konstrukcijā ir iebūvētas divas atveres vieglo un kravas automašīnu ērtākai uzbraukšanai un nobraukšanai no prāmja. Viena atvere atrodās kuģa priekšgalā un otra kuģa aizmugurējā daļā. Kravas nodalījumā iebūvētā konstrukcija ļauj vieglās automašīnas pārvadāt vienu virs otras, tādā veidā ļaujot iegūt papildus līnijmetrus, kurus var izmantot dažādi, atkarībā no apstākļiem. Vasaras sezonā tos var izmantot pasažieriem un vieglajiem auto, bet ziemas sezonā uz kravas auto.
Latvijas reģionālie autoceļi
Latvijas reģionālie autoceļi ir autotransporta kustībai paredzētie valsts autoceļi, kas iekļauti reģionālo autoceļu kategorijā. Reģionālie autoceļi Latvijā tiek apzīmēti ar baltas krāsas burtu P un attiecīgā ceļa kārtas numuru uz tumši zila taisnstūra formas laukuma
Jūras kraukļi
Jūras kraukļi, jūras kraukļu ģints (Phalacrocorax) ir vienīgā pelikānveidīgo kārtas (Pelecaniformes) jūraskraukļu dzimtas (Phalacrocoracidae) ģints. Jūras kraukļu dzimtā ir apmēram 40 sugas, kuras visas mūsdienās pieder vienai ģintij. Jūraskraukļu dzimtu mēdz saukt arī par kormorānu dzimtu.
Jūras kraukļi ir sastopami visos kontinentos, Antarktīdu ieskaitot, tomēr tie nav sastopami Klusā okeāna centrālās daļas salās. Tie pamatā mājo jūras piekrastēs, daži apmetas iekšzemes ūdenstilpju krastos. Pētot jūras kraukļu priekšteču dzīves veidu, zinātnieki ir secinājuši, ka tie ir dzīvojuši saldūdens ūdenstilpju krastos.
Latvijā ligzdo viena jūras kraukļu dzimtas suga - jūras krauklis (Phalacrocorax carbo). To var novērot gan jūras piekrastēs (visu gadu), gan lielākās iekšzemes ūdenstilpēs (ligzdošanas un migrācijas sezonās).
Sistemātikas diskusija
Jūras kraukļi tradicionāli tiek sistematizēti pelikānveidīgo kārtā (Pelecaniformes). Siblija-Alkvista sistemātikā jūras kraukļi tiek iedalīti paplašinātajā stārķveidīgo kārtā (Ciconiiformes). Pelikānveidīgo kārtas dzimtas mūsdienu sistemātikā ir diezgan atšķirīgas, pat neņemot vērā Siblija-Alkvista sistemātiku. Zinātniekiem ir vienprātība par to, ka jūras kraukļu tuvākie radinieki no visiem mūsdienās sastopamajiem putniem ir čūskkakļi (Anhingidae) un sullas (Sulidae), iespējams, arī pelikāni un pat pingvīni. Līdz ar to kārtu sistemātika joprojām ir neatrisināts uzdevums.
Pēdējos gados ir notikušas izmaiņas pašā jūras kraukļu dzimtā. Izšķir vairākas sistemātikas. Vienā no tām jūras kraukļu dzimtā ir atstāta tikai viena ģints - jūras kraukļu ģints (Phalacrocorax). Bet pastāv arī sistemātika, kurā karaliskais jūras krauklis (Phalacrocorax atriceps) tiek izdalīts atsevišķā ģintī. Iespējams, atsevišķā ģintī būtu jāizdala arī Galapagu jūras krauklis. Viena ģints jūras kraukļiem tika izveidota pēc tam, kad tika apkopoti vēsturisko, izmirušo sugu izpētes dati. Šis lēmums tika pieņemts trīs iemeslu dēļ. Pirmkārt, vienas ģints izveidošana izslēdz aptuvenu un nepārbaudītu hipotēžu iestrādi šobrīd sarežģitajā un neizpētītajā putnu grupā. Otrkārt, ir vieglāk sistematizēt vēsturiskās sugas, kuras nav vieglāk izprotamas kā mūsdienu sugas. Treškārt, vienas ģints izveidošana ļauj vieglāk uzskaitīt mūsdienu sugas un uzkrāt par tām datus.
Izskats un īpašības
Jūras kraukļi ir vidēji lieli vai lieli putni. Mazākais ir mazais jūras krauklis (Phalacrocorax pygmaeus), tā garums ir 45 cm, bet svars 340 g, Bet lielākais ir Galapagu jūras krauklis (Phalacrocorax harrisi), kura lielāko indivīdu ķermeņa garums sasniedz 100 cm, bet svars 5 kg. 19. gadsimta vidū izmirušais briļļainais jūras krauklis (Phalacrocorax perspicillatus) bija vēl lielāks par Galapagu jūras kraukli. Tā svars bija apmēram 6,3 kg. Lielākajai daļai jūras kraukļu ir tumšs apspalvojums, bet dažām dienvidos dzīvojošām sugām ir melnbalts apspalvojums. Toties Jaunzēlandes jūras krauklis (Phalacrocorax punctatus), salīdzinot ar pārējiem jūras kraukļiem, ir gaišāks un krāsaināks. Tā mugura ir pelēkbrūna, bet vēders pelēcīgi zilizaļš, turklāt katra pelēkā spalviņa nobeidzas ar melnu punktiņu. Daudzām sugām ap acīm ir krāsaina āda, kas var būt gan koši zila, gan oranža, gan sarkana vai dzeltena. Parasti āda ap acīm kļūst košāka riesta laikā. Knābis jūras kraukļiem ir garš, tievs, un knābja gals līks un ass. Pēdām ir peldpleznas, kas savieno visus četrus pirkstus.
Uzvedība un barība
Visām jūras kraukļu sugām galvenā barība ir zivis, bet tie medī arī, piemēram, ūdens čūskas. Zivis jūras kraukļi medī ienirstot. Zem ūdens tie peld, sevi stumjot uz priekšu, kuļot pleznotās pēdas. Dažas sugas spēj ienirt lielā dziļumā, līdz pat 45 metriem. Pēc peldes jūras kraukļi karsējas un žāvējas saulē, izplētuši spārnus, tie atpūšas. To spalvas ir ietaukotas ar sekrētu, kas izdalās no īpašiem dziedzeriem, nodrošinot to, ka tās nesamirkst. Dažos avotos minēts, ka samirkst tikai ārējās spalvas, neļaujot samirkt apakšējām spalvām. Spārnu žāvēšanas ieradumu var novērot pat tām jūras kraukļu sugām, kas nespēj lidot.
Jūras kraukļi ligzdo kolonijās, ligzdas būvējot kokos vai uz klinšu radzēm. Olas ir krītaini zilā krāsā. Vienā sezonā parasti ir viens dējums.
Zambrovas apriņķis
Zambrovas apriņķis ir apriņķis Polijā, Podlases vojevodistes dienvidrietumos. Robežojas ar Podlases vojevodistes Lomžas, Bjalistokas un Visokes Mazoveckes apriņķiem, kā arī ar Mazovijas vojevodistes Ostrovas apriņķi.
Velsas ponijs (sekcija B)
Velsas ponija sekcija B ir attīstījusies no Velsas kalnu ponija (sekcija A) tipa. Lai arī Velsas kalnu ponijs bija ļoti populāra jājamzirgu šķirne, tomēr radās pieprasījums pēc nedaudz lielāka auguma ponijiem. Tā tika izveidots Velsas ponijs (sekcija B).
Izskats un raksturs
Velsas ponijam piemīt visas raksturīgās Velsas kalnu ponija īpašības. Tas ir tikpat draudzīgs un veikls, bet tā gaitas ir mīkstākas nekā mazajam brālēnam. Velsas ponijs ir ātrs un ar drošu soli kalnainā reljefā. Kā arī ponijs ir saglabājis izcilu izturību un pieticību no saviem senčiem — Velsas kalnu ponijiem.
Vēsture
Velsas ponijs ir izplatīts visā pasaulē. Tas ir eksportēts gan uz ASV, gan Kanādu, gan Austrāliju.
Bronksa
Bronksa ir viens no pieciem Ņujorkas rajoniem. Bronksa ir vienīgais no Ņujorkas rajoniem, kurš atrodas kontinentā. 2005. gadā Bronksā dzīvoja 1,358 miljoni iedzīvotāju.
Bronksas rajonā atrodas lielākais zooloģiskais dārzs Savienotajās Valstīs — Bronksas Zooloģiskais dārzs.
Wikimedia Foundation
Wikimedia Foundation (WMF) ir ASV bezpeļņas un labdarības organizācija, kas nodrošina materiālu bāzi vairākiem vikivietņu projektiem. Pazīstamākais no tiem ir Vikipēdija, kuras angliskā versija ir viena no desmit visvairāk apmeklētajām vietnēm pasaulē. Fonds vada un koordinē šos projektus. Tas pastāv un darbojas pateicoties brīvprātīgiem ziedojumiem. Organizācijas galvenā mītne atrodas Sanfrancisko, Kalifornijā.
Organizāciju 2003. gada 20. jūlijā nodibināja Džimijs Veilss, Vikipēdijas līdzdibinātājs kā līdzekli Vikipēdijas un citu saistīto projektu uzturēšanai.
Kustības filiāles
Wikimedia kustības filiāles ir neatkarīgas, bet formāli atzītas cilvēku grupas, kuru mērķis ir kopīgi strādāt, lai atbalstītu Wikimedia kustību un dotu tai savu pienesumu. Wikimedia Foundation valde ir apstiprinājusi trīs aktīvus kustības filiāļu modeļus: nodaļas, tematiskās organizācijas un lietotāju grupas. Kustības filiāļu mērķis ir organizēt un iesaistīties darbībās, kuru mērķis ir Wikimedia kustības atbalsts. Šādu aktivitāšu piemēri ir reģionālas konferences, sabiedrības informēšana, kopīgas klātienes darbnīcas un lietotāju apmācība, sabiedriskās attiecības, sabiedriskās politikas aizstāvība, sadarbības partneru iesaiste (galerijas, muzeji, arhīvi, bibliotēkas) un Wikimania konference.
Nodaļas vai tematiskas organizācijas atzīšanu apstiprina organizācijas valde, to rekomendāciju par atzīšanu veic filiāļu komiteja, kuru veido Wikimedia kopienas brīvprātīgie. Šī komiteja apstiprina arī lietotāju grupu atzīšanu. Lai arī Wikimedia Foundation formāli atzīst kustības filiāles, tās ir neatkarīgas no Wikimedia Foundation, kam par tām nav juridiskas kontroles.
Nodaļu atzīšana tika uzsākta 2004. gadā. 2010. gadā tika sākta pārējo modeļu attīstīšana. 2012. gadā WMF apstiprināja un pieņēma tematisko organizāciju un lietotāju modeli. Kā papildu modelis tika izveidots un apstiprināts kustības partneru modelis, bet šobrīd tas vēl netiek izmantots.
Tirēnu jūra
Nosaukums
Jūras nosaukums cēlies no vārda, kādā grieķi sauca etruskus, kurus grieķi uzskatīja par līdiešu izceļotājiem un kurus vadīja teiksmainie brāļi Tarhons un Tirēns. Saskaņā ar Hērodotu, pēc vairākiem neražas un bada gadiem, daļa līdiešu atstājuši Mazāziju un pārcēlušies uz dzīvi tagadējā Toskānā. Viņi sevi nodēvējuši sava vadoņa vārdā par «tirēniem», savukārt romieši viņus dēvēja par etruskiem — vārdā, kādā šo kultūru sauc vēl tagad. Tirēnu vārdā sāka dēvēt arī jūru, pie kuras viņi dzīvoja.
Romieši Tirēnu jūru dēvēja arī Mare Inferum (Apakšējā jūra) pretstatā Adrijas jūrai — Mare Superum (Augšējā jūra).
Ģeogrāfija
Tirēnu jūra atrodas netālu no Āfrikas—Eiropas lūzuma zonas, tāpēc tās dienvidu daļā ir aktīvi vulkāni. Tirēnu jūras platība ir 275 tūkstoši km², savukārt citos avotos platība ir 214 km tūkstoši km² (šajā gadījumā visticamāk netiek ņemti vērā ūdeņi uz ziemeļiem no Toskānas arhipelāga, kas dažreiz tiek pieskaitīti Ligūrijas jūrai).
Jūras ūdens virsējā slāņa temperatūra vasarā 22–24,5 °C, ziemā 13–14 °C, sāļums 37,2–38,2 promiles.
Šaurumi
Ar pārējo Vidusjūru savieno pieci šaurumi:
Salas
Tirēnu jūrā ir šādas salas un salu grupas (neskaitot lielās Sicīliju, Sardīniju un Korsiku, kuras norobežo jūru):
Vēsture
Tirēnu jūrā, uz ziemeļiem no Ustikas salas, nogāzās pasažieru lidmašīna McDonnell Douglas DC-9, kas lidoja reisā no Boloņas uz Palermo. Aviokatastrofā gāja bojā visi uz borta esošie cilvēki (77 pasažieri un 4 apkalpes locekļi). Katastrofas iemesli joprojām ir neskaidri. Tiek pieļauts, ka lidmašīnā sprāga spridzeklis vai arī tai trāpīja gaiss-gaiss raķete.
De
De ir viens no galvenajiem daoisma pamatjēdzieniem un ķīniešu filozofijas konceptiem. "Dao rada būtnes, De tās uztur." Manuskripts Daodedzin. De bieži apzīmē darbību, kas izpaužas cilvēkā no Dao.
Ferdinands
Ferdinands var būt:
Grajevo
Grajevo (pl) ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz ziemeļrietumiem no Bjalistokas.
1. gads
1. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā. Šis ir pirmais mūsu ēras gads, kā arī pirmais gads 1. gadsimtā un 1. tūkstošgadē.
2. gads
Romas impērijā mūsu ēras 2. gads zināms kā Romas konsulu Vinicija un Vara gads, kas nosaukts romiešu konsulu Publija Vinicija un Alfena Vara vārdā, un retāk zināms kā AUC 755 gads (sk. ab urbe condita).
1. gads
Nosaukumu "AD 1" šim gadam izmanto kopš viduslaiku vidus, kad Anno Domini (AD) kalendāra laikmets kļuva par Eiropā izplatītāko gadu skaitīšanas metodi. Tas bija kristīgās ēras/kopējā laikmeta sākums. Iepriekšējais gads ir 1. gads pirms mūsu ēras jeb "1 BC"; šajā numerācijas shēmā nav 0. gada. Anno Domini sistēmu mūsu ēras 525. gadā izstrādāja Dionīsijs Mazais. Saskaņā ar viņa aprēķiniem, pagājis viens gads kopš Jēzus Kristus dzimšanas. Žoržs Deklerks savā darbā Anno Domini (2000) centās pierādīt, ka pēc Dionīsija Kristus dzimis šajā gadā, taču vairums speciālistu viņam nepiekrīt.
Romas impērijā mūsu ēras 1. gads zināms kā Romas konsulu Cēzara un Paula gads, kas nosaukts romiešu konsulu Gaja Cēzara un Lūcija Emīlija Paula vārdā, un retāk zināms kā AUC 754 gads (sk. ab urbe condita).
69. Kinoakadēmijas balva
69. Kinoakadēmijas balvas tika pasniegtas "Shrine Auditorium", Losandželosā, ASV. Balvu pasniegšanu vadīja aktieris Billijs Kristels.
Visvairāk nominācijas (divpadsmit) saņēma filma "Angļu pacients". Visvairāk balvu (deviņas) saņēma filma "Angļu pacients"
== Galvenās balvas == Uzvarētājs atzīmēts treknrakstā.
Gunārs Jākobsons
Gunārs Jākobsons (dzimis Jaunsvirlaukā) ir bijušais latviešu sporta žurnālists, televīzijas un radio komentētājs. Galvenokārt komentējis hokeju un futbolu. Latvijas Gada balvas sportā 2010 ieguvējs par mūža ieguldījumu Latvijas sportā. Par sporta žurnālistu nostrādājis vairāk nekā 50 gadus. Kopā ir gatavojis vairāk nekā 3000 sporta pārraides, gatavojis reportāžas no 13 Olimpiskajām spēlēm.
Biogrāfija
19 gadu vecumā sācis darbu Mežaparka radiomezglā par diktoru tehniķi. Savu darbu kā sporta žurnālists viņš uzsāka 1950. gadu vidū, debiju piedzīvodams. Laika posmā no 1956. līdz 1991. gadam viņš strādāja Latvijas Radio, kur vadīja vairākus sporta raidījumus, kā arī bērniem, mākslai un literatūrai veltītus raidījumus. Tāpat viņš veidoja raidījumu "Mikrofona aptauja". Strādājis par sporta žurnālistu 13 Olimpiskajās spēlēs un 30 Pasaules čempionātos hokejā. 2007. gadā piedalījās LNT šovā "Divas zvaigznes" kopā ar Margaritu Vilcāni.
1959. gadā G. Jākobsons kļuvis par Latvijas Žurnālistu savienības biedru, 1985. gadā — Latvijas PSR Nopelniem bagāto kultūras darbinieku. 1997. gadā saņēmis Jāņa Lintera prēmiju par ilgstošo un profesionāli izcilo darbu. 2000. gadā par lielo ieguldījumu radiožurnālistikā viņš saņēma "Cicerona Goda" nosaukumu. Tāpat par ilgstošo darbu Pasaules čempionātu komentēšanā viņš saņēma Starptautiskās hokeja federācijas balvu par mūža ieguldījumu. īpaša LOK komisija paziņoja, ka G. Jākobsons saņems balvu par mūža ieguldījumu sportā. īpašā Latvijas Gada balvas sportā 2010 pasniegšanas ceremonijā viņš saņēma šo balvu.
viņš tika nosaukts kā viens no Triju Zvaigžņu ordeņa saņēmējiem.
Latvijas futbola izlase 1998. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Laika posmā no 1996. gada septembra līdz 1997. gada oktobrim Latvijas futbola izlase piedalījās 1998. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā. Finālturnīrs norisinājās 1998. gada jūnijā un jūlijā Francijā.
Latvijas izlase tika ielozēta kvalifikācijas turnīra UEFA zonas 4. apakšgrupā kopā ar Zviedriju, Austriju, Skotiju, Igauniju un Baltkrieviju.
Šajā kvalifikācijas ciklā Latvijas izlase sešu komandu konkurencē ieņēma 4. vietu, izcīnot 10 punktus 10 spēlēs. Latvija divreiz uzvarēja Igauniju, vienreiz spēlēja neizšķirti un vienreiz uzvarēja baltkrievus, kā arī zaudēja visās spēlēs pret grupas 3 spēcīgākajām komandām Austriju, Skotiju un Zviedriju.
Latvija - Zviedrija
1996. gada 1. septembris
Daugavas stadions, Rīga; skatītāji: 9 500; tiesnesis - Vāgners (Ungārija)
Latvija: Karavajevs, Stepanovs, Zakreševskis (Troickis 59'), Zemļinskis, Ševļakovs, Stradiņš (Pahars 28'), Ivanovs, Bleidelis, Rimkus, Bulders (Babičevs 74'), Štolcers.
Latvija - Skotija
1996. gada 5. oktobris
Daugavas stadions, Rīga; skatītāji: 11 000; tiesnesis - Ulrihs (Čehija)
Latvija: Karavajevs, Troickis, Astafjevs, Zemļinskis, Ševļakovs, Stepanovs, Ivanovs, Bleidelis, Rimkus (Bulders 77'), Babičevs (Štolcers 46'), Pahars.
Baltkrievija - Latvija
1996. gada 9. oktobris
Dinamo stadions, Minska; skatītāji: 8 000; tiesnesis - Kvarchelija (Gruzija)
Latvija: Karavajevs, Troickis, Astafjevs, Zemļinskis, Ševļakovs (Zakreševskis 72'), Stepanovs, Ivanovs, Bleidelis, Rimkus (Bulders 68'), Zeiberliņš (Babičevs 46'), Pahars.
Austrija - Latvija
1996. gada 9. novembris
Ernst Happel Stadion, Vīne; skatītāji: 15 700; tiesnesis - Mihovičs (Slovēnija)
Latvija: Karavajevs, Troickis, Astafjevs, Zemļinskis, Ševļakovs, Stepanovs, Ivanovs, Bleidelis, Rimkus, Babičevs (Pahars 65'), Štolcers.
Latvija - Baltkrievija
1997. gada 30. aprīlis
Daugavas stadions, Rīga; skatītāji: 4 200; tiesnesis - Koho (Somija)
Latvija: Karavajevs, Troickis, Astafjevs (Stradiņš 82'), Zemļinskis, Ševļakovs, Blagonadeždins, Ivanovs, Pahars (Zakreševskis 66'), Rimkus, Babičevs (Bleidelis 46'), Štolcers.
Igaunija - Latvija
1997. gada 18. maijs
Kadrioru staadion, Tallina; skatītāji: 3 000; tiesnesis - Cvitkovičs (Horvātija)
Latvija: Karavajevs, Stepanovs, Astafjevs, Zemļinskis, Ševļakovs, Bleidelis, Ivanovs, Pahars, Rimkus (Bulders 73'), Štolcers (Jeļisejevs 46'), Babičevs (Troickis 90').
Jonijas jūra
Jonijas jūra (sq — ‘mūsu jūra’, el, it) ir Vidusjūras daļa starp Balkānu pussalu un Apenīnu pussalu. Ziemeļos Otranto šaurums to savieno ar Adrijas jūru.
Latvijas futbola izlase 1998. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Latvija - Austrija
1997. gada 8. jūnijs
Jonijas jūra
Nosaukums
Jonijas jūras nosaukuma izcelsmi saista ar leģendāriem tēliem. Jonijs esot bijis Ilīrijas karaļa Adrija dēls. Cita leģenda vēsta, ka Jonijs bijis Epidamnas (mūsdienu Durresa) valdnieka dēls. Viņam uzbruka paša brāļi, tuvumā gadījās Hērakls, kurš Jonijam devās palīdzēt. Cīņā viņš nejauši nogalināja pašu Joniju. Mirušo valdnieka dēlu apbedīja jūrā, kuru kopš tā laika sauc par Jonijas jūru.
Latvijas futbola izlase 1998. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Latvija - Austrija
Daugavas stadions, Rīga; skatītāji: 9 200; tiesnesis - Jols (Nīderlande)
Latvija: Karavajevs, Troickis, Astafjevs, Zemļinskis, Ševļakovs, Stepanovs, Ivanovs, Pahars, Rimkus (Jeļisejevs 59'), Babičevs (Zakreševskis 68'), Bleidelis (Štolcers 64').
Jonijas jūra
Ģeogrāfija
Ūdens virsējā slāņa sāļums 38,5—38,9 ‰, ūdens temperatūra no 13 °C ziemā līdz 26 °C vasarā. Plūdmaiņas līdz 0,4 m augstas.
Līči
Jonijas jūras lielākie līči:
Latvijas futbola izlase 1998. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Latvija - Igaunija
Daugavas stadions, Rīga; skatītāji: 2 500; tiesnesis - Guntadze (Gruzija)
Latvija: Karavajevs, Troickis (Štolcers 56'), Astafjevs (Blagonadeždins 74'), Zemļinskis, Ševļakovs, Stepanovs, Ivanovs, Bleidelis, Rimkus, Babičevs, Jeļisejevs (Zakreševskis 69').
Zviedrija - Latvija
1997. gada 10. septembris
Råsunda stadion, Stokholma; skatītāji: 20 251; tiesnesis - Merks (Vācija)
Latvija: Karavajevs, Troickis, Astafjevs, Lobaņovs, Blagonadeždins, Stepanovs, Ivanovs, Bleidelis, Rimkus (Jeļisejevs 60'), Babičevs (Štolcers 50'), Pahars.
Skotija - Latvija
1997. gada 11. oktobris
Latvija: Karavajevs, Stepanovs, Lobaņovs, Zemļinskis, Ševļakovs, Blagonadeždins (Štolcers 62'), Ivanovs, Bleidelis, Pahars, Babičevs, Jeļisejevs (Rimkus 69').
Latvijas galvenie autoceļi
Galvenie Latvijas autoceļi jeb Augstākās kategorijas autoceļi ir Latvijas valsts autoceļi, kas ietilpst ceļu augstākajā kategorijā un tiem ir nacionāla un starptautiska nozīme. Galvenos Latvijas autoceļus apzīmē ar baltas krāsas burtu A un attiecīgā ceļa kārtas numuru uz sarkana taisnstūra formas laukuma.
Krievijas Augstākā līga hokejā
Krievijas Augstākā līga ir starptautiska hokeja līga, kurā pašlaik spēlē 34 komandas, no kurām pa trim bāzētas Kazahstānā un Ķīnā, bet viena Uzbekistānā. Līga jau kopš tās dibināšanas 1992. gadā ir pēc spēka otrā spēcīgākā Krievijas hokeja līga.
Līdz 2008.—09. gada sezonai spēcīgākā bija Krievijas Superlīga, bet tagad tā aizvietota ar starptautisko Kontinentālo hokeja līgu.
Katras sezonas čempionvienība izcīna Bratinas kausu.
Radeks Štepāneks
Radeks Štepāneks (cs, izrunā: ; dzimis Karvinā, Čehoslovākijā) ir profesionāls čehu tenisists. Savu profesionāļa karjeru uzsāka 1996. gadā, sākumā vairāk startēja dubultspēļu turnīros. R. Štepāneka labākais sasniegums ATP Tūres rangā ir sasniegtā 8. vieta, kas tika sasniegta, dubultspēlēs — 13. vieta. Viņš kļuva pazīstams pēc uzvaras pār bijušo ranga līderi Gustavo Kuertenu 2003. gada Austrālijas Atklātā čempionāta 3. kārtas spēlē. Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs.
Zemkopības ministrijas augstceltne
Zemkopības ministrijas augstceltne ir tipiska 1960. gadu modernisma parauga 26 stāvus augsta biroju ēka Rīgā ar 9000 m² izmantojamo platību un zemi 13 537 m² platībā, uzcelta no 1968. līdz 1978. gadam (arhitekts Artūrs Reinfelds). Augstceltnē atrodas Latvijas Republikas Zemkopības ministrija un daudzu citu firmu un organizāciju biroji. Tautā ēka reizēm tiek saukta par "Skābbarības torni".
Projektēšana
Augstceltnes sākotnējais variants paredzēja trīs (24, 20 un 19 stāvus) augstceltņu būvniecību un plaša laukuma izveidi. 1965. gadā arhitekti E. Pučiņš, K. Alksnis un V. Dorofejevs izstrādāja jaunu Republikas laukuma plānojuma projektu. Triju augstceltņu grupa bija mēģinājums radīt Citadelē valdības centru - apvienot vairākās augstceltnēs daudzās ministrijas. Valsts iestāžu un projektēšanas institūtu ēkas lielā universālā zāle būtu bijis Rīgas lielākais komplekss, kas nodrošinātu darba apstākļus apmēram 7 000 darbinieku.
Ēkas būvniecība tika sākta ap 1960. gadu un ar pārtraukumiem turpinājās līdz 1986. gadam. Ēkas kompleksam piederīga ir zeme 13 000 m² platībā. Projekta autors uzskatīja, ka projektējamā kompleksa saturs un izmēri (188x65 metri) ļauj īstenot uzdevumu - "radīt Rīgas galveno sabiedrisko laukumu masu demonstrācijām, armijas un fizkultūriešu parādēm, tautas svētkiem". Vienos no galvenajiem autora argumentiem par labu paaugstinātai apbūvei Citadelē bija fakts, ka šeit krustojas divu galveno Pārdaugavas maģistrāļu - Vienības un Jūrmalas gatves turpinājuma optiskās asis un attiecīgi izkārtojot kreisā krasta apbūvi, administratīvā kompleksa augstceltnēm jānoslēdz šo maģistrāļu perspektīva uz centra sliekšņa.
Ēku kompleksu bija iecerēts brīvi izvietot zaļumos, turklāt veidojot zaļumu parteru kā Pionieru (tagad Pils) laukuma apstādījumu turpinājumu. Zaļumu josla būtu izveidota arī starp laukumu un Daugavas krastmalu. Demonstrāciju laukumu bija paredzēts būvēt divās terasēs, no kurām augstākā domāta tribīnei, Laukuma perspektīva dienvidu virzienā pavērstos pret pili, bet ziemeļu virzienā to noslēgtu Lielās Oktobra sociālistiskās revolūcijas piecdesmitajai gadadienai veltīts monuments (kura projektēšana sākās 1969. gadā, bet 1975. gadā projekts tika iesaldēts par labu Uzvaras monumenta celtniecībai un būvniecība netika uzsākta).
Celtniecība
Republikas laukuma projekts bija liels un komplicēts, laukums bija jāpiemēro tanku parādēm, vienlaikus paredzot zem tā autostāvvietas. Būvētāju, respektīvi pilsētas Tautas deputātu padomes Izpildkomitejas Kapitālās celtniecības pārvaldes ekonomiskā mazspēja neļāva nojaukt daudzas 17.-19. gadsimta ēkas Citadelē un uzsākt celtniecību. Juridisku šķēršļu ēku nojaukšanai tolaik nebija, jo vēsturiskās celtnes vēl nebija ieguvušas arhitektūras pieminekļa statusu. Ar gadiem auga sabiedrības pietāte pret kultūrvēsturisko mantojumu un prasības neaizskart nojaukšanai paredzētās ēkas. Saglabājot tās, augstceltne ieguva savdabīgu "pamežu", bet projekta realizācija attālinājās no autora iecerētā 20. gadsimta arhitektūras pirmtēla.
Projekta autors uzskatīja, ka kompakta viendabīgu, ģeometriski tīru jauno augstceltņu grupa tika pretstatīta izklaidus izvietotajam, smailajiem, dažādi detalizētajiem senajiem torņiem. Projekts tika balstīts uz atziņu, ka izvietojuma, formu, proporciju, materiālu uzsvērtie kontrasti, akcentēdami jauno, palīdzēja arī atsegties mākslinieciskumam vecajā. Tomēr mūsdienās daļa arhitektu šo viedokli uzskata par maldīgu, jo divu objektu kontrastējošs pretnostādījums rada jautājumu - kurš no abiem dominē - šajā gadījumā 24 stāvu augstceltne, kas nesaskan ar autora ideju.
Projekta maiņa
Neveiksme ar pirmo torni pielika punktu projekta sākotnējam variantam. Sabiedrību neapmierināja nedz pirmās augstceltnes lēnie būvniecības tempi, nedz tās arhitektūra. Ne velti sabiedrībā ēka ieguva iesauku - "Skābbarības tornis". Protams, sava nozīme arī saturam - ēkā tika izvietota Lauksaimniecības ministrija. Jau tās tapšanas procesā sākās arhitektu diskusijas par nepieciešamību revidēt triju torņu kompozīciju, kurai piebalsoja plašāka sabiedrība. Šo prasību nebija grūti izpildīt, jo otro augstceltni projektēja arhitekti paši sev, un bez tās, kā vēlāk izrādījās, varēja arī iztikt. Projektēšanas institūti uzcēla katrs sev ēku un apvienošanas plāns bija izgāzies, turklāt arī centralizētajā padomju plānošanā neizdevās koordinēt līdzekļu izlietojumu celtniecībai. Trešajai, pēdējai augstceltnei šajā kompleksā vispār nebija konkrētas būvprogrammas.
1970. gados, kad kļuva skaidra neveiksme ar trim torņiem, arhitekta I. Jākobsona vadībā grupa (V. Savisko, I. Grietēna) vairākkārt atgriezās pie laukumu veidojošo ēku projektiem ar dažādām to būvprogrammām un līdz septiņiem stāviem samazinātām ēkām. Tomēr neviens no būvētājiem nevarēja tikt galā ar smago un ietilpīgo Citadeles pārbūvi. Viens no variantiem, kā pabeigt iesākto augstceltņu kompleksu ar mazāka apjoma celtnēm, bija Finansu ministrijas skaitļošanas centrs, kas bija 5-6 stāvus augsta, kvadrātveida ēka augstceltnes Z pusē, kuru 1981. gadā piedāvāja arhitekti I. Jākobsons un I. Akolova.
Pēdējo reizi nopietns risinājums tika meklēts 1987. gadā, izsludinot konkursu par labāko projektu koncertzālei Citadelē, augstceltnes pakājē, un vienlaikus prasot respektēt jau izstrādāto Republikas laukuma iekārtojuma projektu. Tajā arhitektu A. Kronberga, V. Neilanda un E. Trimaņa priekšlikums pirmoreiz apšaubīja militāro paražu nepieciešamību vispār un līdz ar to monumentālo laukuma raksturu. Augstāko prēmiju saņēma daudz konvencionālākais V. Kadirkova projekts, bet darbs netika turpināts.
1999. gadā Republikas laukumā tika uzbūvēta daudzstāvu autostāvvieta, bet 2000. gadu vidū ēka tika nojaukta un tās vietā tika uzbūvēta mazstāvu bankas ēka Parex bankai.
Ēkas ekspluatācija
1991. gada 25. martā starp LR Lauksaimniecības ministriju (no 1993. gada LR Zemkopības ministriju) un SIA "Augstceltne" tika noslēgts beztermiņa līgums par īpašuma nodošanu apsaimniekošanā. Bez izsoles rīkošanas SIA "Augstceltne" īpašumā tika nodoti arī pamatlīdzekļi par LVR 667 000. Administratīvās ēkas ekspluatāciju veica SIA "Augstceltne", ar telpu iznomāšanu un nomas maksas iekasēšanu, kas ir ekspluatācijai nepieciešamo līdzekļu avots, nodarbojās ministrijas Saimnieciskā nodaļa. Norēķinoties ar SIA "Augstceltne", ne visi iegūtie līdzekļi tika novirzīti ekspluatācijas izdevumu segšanai, bet tika izmantoti citu ministrijas vajadzibu apmaksai. Tā rezultātā ik gadu veidojās ministrijas parāds SIA "Augstceltne" - 1996. gada 1. janvārī ministrijas parāds SIA "Augstceltne" bija Ls 36 001. 19.06.1995. ZM noslēdza papildu vienošanos ar „Augstceltni” par to, ka Augstceltne ir pilnvarota meklēt klientus un slēgt līgumus par augstceltnes platību nomu, ievērojot ZM noteikto nomas maksas lielumu, iekasēt no nomniekiem visus pienākošos maksājumus.
2002. gadā sākās mēģinājumi ēku privatizēt, lai pēc tam iznomātu atpakaļ valstij. Ar LR MK 1995. gada 10. novembra rīkojumu Nr.692 administratīvā augstceltne Rīgā, Republikas laukumā 2, nodota privatizācijai.
4. gads
4. gads bija garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās ceturtdienā.
Autoceļš P31
P31 autoceļš Ērgļi—Drabeši ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno Ērgļus ar autoceļu A2 1,5 km no Drabešiem. Autoceļa garums ir 52,3 km un tikai atsevišķās vietās (3,5 km no A2 līdz Amatai un 1 km Ērgļos) tas klāts ar asfaltbetona segumu. Autoceļš šķērso Madonas, Ogres un Cēsu novadus.
Aļona Bondarenko
Aļona Bondarenko (uk; dzimusi Krivijrihā, Ukrainas PSR, PSRS) ir bijusī ukraiņu tenisiste, spēlē ar labo roku. Viņas jaunākā māsa Katerīna Bondarenko arī ir profesionāla tenisiste. Viņas augstākais sasniegums WTA tūres rangā ir ieņemtā 19. vieta, kas tika sasniegta. Kopumā vienspēlēs ir izcīnījusi 4 WTA un 8 ITF titulus. A. Bondarenko lielākais panākums ir uzvara 2008. gada Austrālijas atklātā čempionāta dubultspēļu turnīrā kopā ar savu māsu Katerīnu. Startējusi 2008. gada Pekinas Olimpiādē, kur vienspēļu turnīrā nokļuva līdz otrajai kārtai.
Rio Ferdinands
Rio Gevins Ferdinands (en; dzimis ) ir bijušais profesionālais angļu futbolists, spēlēja centra aizsarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks.
Visu profesionāļa karjeru aizvadījis dažādu Anglijas klubu sastāvos. Uz Manchester United viņš pārgāja 2002. gada jūlijā par 30 miljoniem sterliņu mārciņām. Pirmajā sezonā ar klubu viņš izcīnīja Premjerlīgas čempiona titulu. Pēc tam tika pieķerts dopinga lietošanā un tika diskvalificēts no sacensībām uz astoņiem mēnešiem, tādējādi viņš izlaida lielu daļu Premjerlīgas sezonas un 2004. gada Eiropas čempionātu. Pēc diskvalifikācijas izciešanas viņš sevi apliecināja kā pirmās komandas spēlētāju. Pēc atgriešanās viņš ir izcīnījis vēl četrus Premjerlīgas čempiontitulus (2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010–11), 2007.—2008. gada sezonā uzvarēja arī Čempionu līgā.
Anglijas izlases sastāvā piedalījies trijos FIFA Pasaules kausa finālturnīros (1998, 2002, 2006). 2010. gadā bijis izlases kapteinis.
Sasniegumi
West Ham United
Manchester United
Džuzepe Verdi
Džuzepe Fortunīno Frančesko Verdi (it;  — ) bija itāļu komponists. Milānas Filharmonijas biedrības direktors. Sarakstījis 26 operas.
Džuzepe Verdi ir pēdējais lielais klasiķis itāļu mākslas triju gadsimtu laikā. Verdi darbi "Rigoleto", "Traviata" un "Aīda" pieder pie populārākajām operām un ir iemīļotas visplašākajās klausītāju aprindās. Daudzas Verdi operu melodijas ieguvušas pasaules slavu, bet komponista dzimtenē Itālijā tiek dziedātas, kā tautasdziesmas.