cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peļļupīte
Peļļupīte (arī Piļupīte, et) ir Vaidavas labā krasta pieteka Alūksnes un Smiltenes novados, kā arī Igaunijā.
Iztece no Ilgāja ezera. Tek rietumu virzienā. Augštecē un vidustecē divreiz veido Latvijas un Igaunijas valsts robežu, pārējos posmos tek Igaunijas teritorijā. Augštecē caurtek Sūnekļa, Smilšāja un Peļļu ezeriem. Lielākā pieteka - 18 kilometrus garā labā krasta pieteka Pehni (Pähni jõgi). Ietek Vaidavā Igaunijas teritorijā augšpus Tundu ciema. Peļļupītes krastos atrodas Igaunijas ciemi - Trumbipalu, Sokari, Ciamē, Hintsiko, Pīli. Pie ietekas Vaidavā upi šķērso Igaunijas valsts autoceļš 68 (Meniste - Ape).
Jevgēņijs Patons
Jevgēņijs (Jevhens) Patons (ru, uk; dzimis, miris ) bija Ukrainas un PSRS inženieris, tehnisko zinātņu doktors, strādājis metināšanas, tiltu būves un būvmehānikas jomā. 1934. gadā bija Patona Elektrometināšanas institūta dibināšanas iniciators un vadīja institūtu līdz 1953. gadam. Bija Ukrainas PSR Zinātņu akadēmijas viceprezidents (1945—1952), PSRS Augstākās Padomes deputāts (1946—1953), Staļina prēmijas laureāts (1941) un Sociālistiskā Darba Varonis (1943).
Jevgēņijs Patons bija tēvs Borisam Patonam, Ukrainas Nacionālās zinātņu akadēmijas prezidentam.
Dzīvesgājums
Dzimis 1870. gadā Nicā Krievijas impērijas konsula, bijušā kara inženiera Oskara Patona ģimenē. 1894. gadā pabeidza studijas Drēzdenes Tehniskajā universitātē, strādāja par konstruktoru, piedalījās Drēzdenes dzelzceļa stacijas projektēšanā. 1895. gadā pārcēlās uz Krieviju, 1896. gadā pabeidza studijas Pēterburgas Dzelzceļa transporta institūtā. 1898. gadā pārcēlās uz Maskavu, bija pasniedzējs Maskavas Dzelzceļu inženierzinātņu koledžā (1898—1904).
1904. gada maijā Patons pārcēlās uz Kijivu. Viņš bija Kijivas Politehniskā institūta profesors un Tiltu nodaļas priekšsēdētājs no 1904. līdz 1938. gadam. 1929. gadā viņš organizēja metināšanas laboratoriju un Elektrometināšanas komiteju. 1934. gadā Patons Kijivā nodibināja Ukrainas PSR Zinātņu akadēmijas Elektrometināšanas institūtu, kas vēlāk tika nosaukts viņa vārdā — par Patona Elektrometināšanas institūtu.
1929. gadā kļuva par Ukrainas PSR Zinātņu akadēmijas īsteno locekli. 1940. gadā viņam piešķīra Ukrainas PSR Nopelniem bagātā zinātnieka goda nosaukumu. No 1945. līdz 1952. gadam Patons bija Ukrainas PSR Zinātņu akadēmijas viceprezidents.
Patons nomira 1953. gada 12. augustā 83 gadu vecumā. Pēc tēva nāves par Elektrometināšanas institūta direktoru kļuva viņa dēls Boriss Patons.
Darbs metināšanas tehnoloģiju jomā
Patons bija metināšanas tehnoloģiju pionieris, veica pētījumus par metināto konstrukciju mehāniku, iesaistītajiem metalurģijas procesiem un lokizlādes fiziku, kā arī izstrādāja metināšanas iekārtas, instrumentus un tehnikas.
Patons radīja tiltu laidumu projektēšanā izmantojamas metodes, ieteica metodes bojāto tiltu atjaunošanai. Viņš veica pētījumus par metināšanas pamatiem, metināto konstrukciju stiprības aprēķināšanu un metināšanas procesu mehanizāciju. Viņš vadīja automātiskās zemūdens loka metināšanas izstrādi. Otrā pasaules kara laikā Patons uzraudzīja iekārtu un tehnoloģiju projektēšanu un ražošanu speciālo tēraudu automatizētai metināšanai tankiem, bumbām un citai militārai aparatūrai.
Patons pārraudzīja plašu metināšanas ieviešanu rūpniecībā, nodibināja vietējo metālu metināšanas tehnoloģiju skolu. Viņš projektēja metinātos tiltus, bija vairāk nekā 100 metināto tiltu autors un projektu vadītājs, tai skaitā projektēja vienu no lielākajiem tiltiem pasaulē — pilnībā metināto tiltu pāri Dņeprai, Kijivā. Šis tilts nosaukts par Patona tiltu. Patons sarakstījis vairāk nekā 300 zinātnisko publikāciju, izveidojis vairākus teorētiskos kursus. Organizējis žurnāla «Автоматическая сварка» ("Automātiskā metināšana") izdošanu, bijis tā galvenais redaktors (1949—1953).
Peldēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 1000 metri brīvajā stilā vīriešiem
1000 metri brīvā stilā peldēšana vīriešiem bija viena no septiņām peldēšanas disciplīnām, kas tika aizvadītas 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības notika divas dienas, 1900. gada 11. augustā tika aizvadīti četri kvalifikācijas posmi, savukārt 12. augustā notika fināla sacensības. Disciplīnas norises vieta bija Sēnas upes daļa starp Kurbevuē un Aņēras tiltiem. Tajā kopā startēja 16 sportisti no 6 pārstāvētajām valstīm. Šī bija vienīgā reize, kad 1000 metru peldēšana brīvajā stilā bija iekļauta olimpiskajās spēlēs.
Virticēni
Virticēni ir ciems Ogres novada Taurupes pagastā. Attālums no novada centra Ogres — 58 km, no pagasta centra Taurupes — 9,5 km, no Rīgas — 83 km.
Peldēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 1000 metri brīvajā stilā vīriešiem
Zelta medaļu šajās sacensībās ieguva Lielbritānijas sportists Džons Artūrs Džārviss, sudraba medaļu Austrijas sportists Oto Vāle, savukārt bronzas medaļu Ungārijas sportists Zoltāns Halmai.
Rezultāti
— kvalifikācija finālam pēc vietas; — Kvalifikācija finālam pēc laika;  — Olimpiskais rekords.
Kvalifikācija
Kvalifikācija tika aizvadīta četros mačos, no kuriem katras kvalifikācijas labākais uzreiz kvalificējās finālam. Savukārt nākamie 6 labāko laika rezultātu ieguvēji arī ieguva iespēju startēt fināla sacensībās.
Caurvilkšana
Caurvilkšana ir iekšējas vai ārējas virsmas apstrādāšana ar caurvilci, kuras gaitā tiek noņemta materiāla kārta. Iekšējām virsmām caurvilkšana tiek veikta pēc tādām sākotnējās apstrādes darbībām kā urbšana, urbuma paplašināšana, izrīvēšana.
Micuo Kato
Micuo Kato (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
VEF—Pabaži
VEF-Pabaži ir vasarnīcu ciems Saulkrastu novada Saulkrastu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4,4 km no pagasta un novada centra Saulkrastiem un 46,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P6 (Saulkrasti—Sēja—Ragana).
Zvaigznītes
Zvaigznītes ir ciems Ogres novada Taurupes pagastā. Attālums no novada centra Ogres — 59 km, no pagasta centra Taurupes — 4 km, no Rīgas — 84 km. Atrodas pagasta austrumdaļā pie slēgtās Rīgas—Ērgļu dzelzceļa līnijas Taurupes stacijas.
Martins Demičelis
Lielu daļu no karjeras pavadījas Vācijas Bundeslīgas klubā Bayern Munich. Ir bijis Argentīnas izlases sastāvā divos FIFA Pasaules kausos — 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
River Plate
Bayern Munich
Manchester City
3. Kinoakadēmijas balva
Ieviestā kategorija "Labākais skaņas ieraksts", padarīja to par pirmo jauno kategoriju kopš Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas sākuma. To piešķīra Daglasam Šīreram, "Labākās aktrises galvenajā lomā" balvas ieguvējas Normas Šīreres brālim, padarot viņus par pirmajiem brāli un māsu Kinoakadēmijas vēsturē, kas saņēmuši balvas.
Daļa no balvu pasniegšanas pirmo reizi tika nofilmēta: Universal Pictures līdzdibinātājs un prezidents Kārlis Lemle saņēma īpašo Kinoakadēmijas balvu par filmu "Rietumu frontē bez pārmaiņām", ko viņam pasniedza Luijs B. Meiers, Metro-Goldwyn-Mayer viceprezidents; balvu kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā" saņēma Norma Šīrere par lomu filmā The Divorcee, bet scenārija autore Frānsisa Meriona saņēma balvu kategorijā "Labākais scenārijs" (The Big House).
Jošikadzu Nagai
Nacionālā izlase
!Kopā||69||9
Pasaules čempionāta hokejā 4. divīzija
'''Pasaules čempionāta hokejā 4. divīzija''' ir starptautisks hokeja turnīrs, kas notiek Pasaules čempionāta hokejā ietvaros. To rīko Starptautiskā hokeja federācija un šis ir zemākais līmenis pēc Elites divīzijas, 1. divīzijas, 2. divīzijas un 3. divīzijas.
Šī divīzija tika izveidota 2020. gadā, tādejādi likvidējot 3. divīzijas kvalifikācijas turnīru un izveidojot 4. divīziju. Kaut arī čempionātu bija plānots atklāt 2020. gadā, COVID-19 pandēmijas dēļ faktiski čempionāts tika atklāts tikai 2022. gadā.
Rezultāti
No 2020. gada 4. divīzijas uzvarētāji tiek paaugstināti uz 3. divīziju.
Hajsina
Hajsina ir pilsēta Ukrainā, Vinnicas apgabalā, Hajsinas rajona centrs. Izvietojusies apgabala austrumdaļā Sobas upes krastos 102 km no apgabala centra Vinnicas.
Vēsture
Apdzīvotā vieta vēstures avotos pirmoreiz minēta 1545. gadā. Tā vairākkārt mainījusi īpašniekus un nosaukumus, līdz 1621. gadā Sigismunds III Hajsinu (Hajsyn) dāvājis šļahtičam Janam Dzeržkam par militāriem nopelniem. Vēlākos gados miests vēl mainījis īpašniekus, kuru skaitā bija arī kazaku atamani. 1744. gadā Polijas karalis Augusts III piešķīris Hajsinai Magdeburgas tiesības un ģerboni, bet 1792. gadā tā kļuva par apriņķa pilsētu. Vēlākos gados pilsēta cietusi karos un panīkusi un 19. gadsimta sākumā bijis maznozīmīgs ukraiņu un ebreju miestiņš. Gadsimta vidū pilsētā un tās apkārtnē uzbūvētas vairākas cukura fabrikas un tekstilrūpnīcas. 19. un 20. gadsimtu mijā Hajsina bija viena no lielākajām Podolijas pilsētām. Pilsoņu kara laikā pilsēta smagi cieta no ebreju grautiņiem. No 1923. līdz 1925. gadam Hajsina bija apvidus centrs Podolijas guberņā. Mūsdienās pilsētā vairāki pārtikas rūpniecības uzņēmumi, šūšanas un mēbeļu fabrikas.
Veselība (Saulkrastu pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie dzelzceļa līnijas Zemitāni—Skulte, Inčupes krastā.
Disproporcionēšanās
Disproporcionēšanās ir ķīmiska reakcija, kuras laikā vienas vielas molekulas reaģē savā starpā, rodoties divu citu vielu molekulām. Parasti notiek reakcijas izejvielas vienlaicīga oksidēšanās un reducēšanās. Saskaņā ar IUPAC tas ir divu veidu process, taču jebkurā gadījumā tas pieder pie oksidēšanās-reducēšanās reakcijām.
Pūkaugļu grīslis
Pūkaugļu grīslis (la) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama ziemeļu apvidos pola tuvumā, tostarp nereti visā Latvijas teritorijā, purvos un pārpurvotos ūdenstilpju krastos.
Apraksts
Pūkaugļu grīslis ir daudzgadīgs, 30-100 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo auga sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābītis.
Disproporcionēšanās
Pirmais paveids
Vēl viens plaši pazīstams piemērs ir brīvo radikāļu disproporcionēšanās, kura bieži notiek radikāļu polimerizācijas procesā kā viena no reakcijas ķēdes trūkšanas reakcijām (pazūd brīvie radikāļi). Piemērā ir parādīts polimetilmetakrilāta sintēzes posms.
Mazāk stingri šo terminu lieto jebkuru divu reakcijas vidē esošo radikāļu reakcija ar ūdeņraža atoma pārnesi, kuras rezultātā rodas viena divkārša un viena vienkārša saite.
Otrais paveids
Apgriezeniska vai neapgriezeniska pāreja, kurā viela ar kāda tās sastāvā esošā elementa noteiktu oksidēšanas pakāpi reaģē, veidojot divas vielas, kurās šim elementam ir dažādas oksidēšanās pakāpes (augstāka un zemāka par sākotnējo). Piemērs ir joda disproporcionēšanās sārmainā vidē par jodīda un jodāta joniem.
Tolvina
Tolvina ir pilsēta Argentīnas dienvidos, Ugunszemes arhipelāga ceturtā lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojusies Ugunszemes Lielās salas dienvidaustrumos Fanjāno ezera austrumu galā. Tolvinas departamenta centrs.
Vēsture
Apdzīvotā dibināta 1972. gadā apvidū, kur tajā laikā vēl mituši vieni no pēdējiem selknamu tautas pārstāvjiem. Pilsētas nosaukums selknamu valodā nozīmē ‘sirds’. 2012. gadā Tolvinai piešķirts municipalitātes statuss.
Senons Franko Okamposs
Senons Franko Okamposs (es; dzimis Asunsjonā) ir Paragvajas starptautiskais lielmeistars šahā (1990).
Tolvina
Vēsture
Pilsēta izvietojusies pie maģistrālā autoceļa Nr. 3 pusceļā starp Riograndi un provinces centru Ušvaju. Galvenās saimniecības nozares pilsētā ir mežsaimniecība, kūdras ieguve un tūrisms. 5 km uz austrumiem no Tolvinas atrodas Nacionālās Kosmosa aktivitāšu komitejas Ugunszemes zemes sakaru centrs.
Līdakas (Tomes pagasts)
Līdakas ir ciems Ogres novada Tomes pagastā. Attālums no novada centra Ogres — 19 km, no pagasta centra Tomes — 2 km, no Rīgas — 47 km.
Senons Franko Okamposs
Biogrāfija
Sākot no 1970. gadiem bijis viens no vadošajiem Paragvajas šahistiem. 1976. gadā uzvarējis Paragvajas šaha čempionātā. 1981. gadā Argentīnā uzvarējis Panamerikas valstu šaha čempionātā. 1988. gadā Buenosairesā dalījis 1.-2. vietu Konex starptautiskajā šaha turnīrā. Par panākumiem turnīros FIDE 1990. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis pirmais Paragvajas šahists, kas saņēmis šo nosaukumu. No 1995. līdz 2001. gadam šaha turnīros pārstāvējis Spāniju. 1999. gadā Palensijā (Palensijas province) izcīnījis otro vietu Spānijas šaha čempionātā.
Kārlis Kristaps fon Štrickis
Kārlis Kristaps Štrickis (Christian Carl Christoph Stritzky, 1842-1920) bija vācbaltiešu uzņēmējs, alus un portera darītavas un iesala rūpnīcas (Bier- und Porterbrauerei und Malzfabrik C. Stritzky) īpašnieks. Lielās ģildes vecākais.
Dzīvesgājums
Dzimis 1842. gada 16. aprīlī Rīgas nodokļu pārvaldes ierēdņa Kārļa Frīdriha Štricka un viņa sievas Johannas, dzimušas Pikartas (Pikkardt), ģimenē. Pēc mācībām Vidzemes guberņas ģimnāzijā no 1857. gada bija māceklis tirdzniecības kompānijā Ex- u. Import- u. Großhandelsgeschäft. 1867. gadā apprecējās ar spirta fabrikas īpašnieka Ādolfa Volfšmita (Wolfschmidt) meitu Annu un iegādājās uz Šarlotentāles muižas zemes esošo Šulca alusdarītavu. 1876. gadā viņa tēvu iecēla dižciltīgo kārtā un dzimtai atļāva lietot uzvārdu "fon Štrickis". Uz alus darītavas zemes viņš pēc arhitekta Kārļa Felsko projekta 1889. gadā uzcēla dzīvojamo māju, kas pazīstama kā Štricka nams. Viņam piederošā alusdarītava Bier- u. Porter-Brauerei C. Stritzky 1913. gadā pēc produkcijas apjoma ieņēma piekto vietu Krievijas impērijā. Viņa uzņēmuma vadību 1913. gadā pārņēma mazdēls Eriks fon Štrickis (''Erich v. Stritzky, 1881-1961).
Miris 1920. gada 25. maijā Vīsbādenē.
Senons Franko Okamposs
Biogrāfija
Pārstāvējis Paragvajas un Spānijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Pazīstams arī kā daudzu šaha grāmatu autors.
Tolvina
Vēsture
Pie pilsētas atrodas autosporta centrs Autódromo Carlos Romero, kas tiek uzskatīts par pasaulē vistālāk dienvidos esošo autosporta trasi.
Salu grāvis
Salu grāvis (arī Solu grāvis, Solu grāvs) ir Vaidavas labā krasta pieteka Smiltenes novadā un Igaunijā.
Izteka no Vītuma ezera. Tek dienvidu virzienā. Vidustecē daļa no tecējuma veido Latvijas—Igaunijas robežu. Ietek Vaidavā iepretim Upmaļu mājām.
Vēsma (Saulkrastu pagasts)
Vēsma ir ciems Saulkrastu novada Saulkrastu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4,6 km no pagasta un novada centra Saulkrastiem un 46,5 km no Rīgas.
Marjato rags
Marjato rags (es) ir zemesrags Panamai piederošās Asuero pussalas dienvidrietumu galā Klusā okeāna krastā, Veragvasas provincē, Ziemeļamerikas kontinentālās daļas galējais dienvidu punkts. Zemesrags un tam piekļautā pussalas dienvidrietumu piekraste ietilpst Serroojas nacionālajā parkā. Apvidus grūti pieejams, to klāj lietus meži, piekrastē mangrovju audzes.
2025. gada Eiropas čempionāts basketbolā
2025. gada Eiropas čempionāts basketbolā (EuroBasket 2025) būs 42. kontinenta čempionāts. Tajā piedalīsies 24 Eiropas nacionālās vīriešu basketbola izlases. Tas norisināsies no 2025. gada 27. augusta līdz 14. septembrim. Grupu turnīri tiks aizvadīti Rīgā (Latvijā), Limasolā (Kiprā), Tamperē (Somijā) un Katovicē (Polijā), bet izslēgšanas spēles tiks aizvadītas Rīgā.
Turnīra formāts
Čempionāta pirmajā posmā (grupu turnīrā) visas 24 komandas tiks sadalītas četrās grupās pa sešām komandām katrā. Pirmajā kārtā tiks aizvadīts viena apļa turnīrs, pēc kura katras grupas četras labākās komandas kvalificēsies izslēgšanas spēlēm, savukārt dalību turnīrā beigs komandas, kas ieņēma pēdējās divas vietas.
Izslēgšanas spēlēs ir četras kārtas: astotdaļfināls, ceturtdaļfināls, pusfināls un fināls. Tiks aizvadīta spēle par trešo vietu.
Tonijs Espozito
Tonijs Espozito (en; dzimis, miris ) bija kanādiešu hokejists, vārtsargs, kurš savas karjeras laikā aizvadīja 886 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 1970., 1972. un 1974. gadā kā līgas labākais vārtsargs izcīnot arī Vezinas balvu.
Tonija brālis Fils Espozito arī bija profesionāls hokejists. Abi brāļi ir iekļauti Hokeja slavas zālē.
Spēlētāja karjera
NHL debiju Espozito piedzīvoja 1968.—69. gada sezonā, kurā aizvadīja 13 spēles Monreālas "Canadiens" rindās. Pēc sezonas beigām viņa līgumu pārņēma Čikāgas "Blackhawks" vienība, kuras sastāvā jau nākamajā sezonā Tonijs aizvadīja 63 spēles, 15 no tām neielaižot nevienu ripu savos vārtos, kā arī izcīnot gan Kaldera, gan arī Vezinas balvu.
1972. un 1974. gadā Espozito Vezinas balvu izcīnīja vēl divas reizes. Blackhawks rindās vārtsargs aizvadīja nākamās 14 sezonas, pēc 1983.—84. gada sezonas beidzot profesionālā spēlētāja karjeru.
Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 1972. gada Kanādas—PSRS supersērijā, kā arī 1977. gada Pasaules čempionātā. Supersērijā Espozito kļuva par pirmo kanādiešu vārtsargu, kam izdevies izcīnīt uzvaru spēlē pret PSRS. 1981. gadā Espozito kļuva par ASV pilsoni, ASV hokeja izlases rindās piedaloties 1981. gada Kanādas kausa izcīņā.
Bulduru pilskalns
Bulduru pilskalns, arī Ķīšezera pilskalns un Neijermīles pilskalns, ir pilskalns Ķīšezera ziemeļu krastā Liepusalas pussalas dienvidu galā uz neliela pacēluma (Sudrabsala jeb Buldursala pēc agrāko Bulduru māju nosaukuma), kuru no pārējās pussalas daļas atdala staigna pļava. Pati Liepusalas pussala sasniedz līdz 14 metru augstumu virs jūras līmeņa, taču pilskalna augstums ir līdz 5 metriem. Ietilpst Jaunciema dabas liegumā, austrumos no tā ir Ķīšezera Buldurpungas līcis, dienvidos Juglas ietekas sēkļi, rietumos Ķīšezers. Administratīvi ietilpst Rīgas Sužu apkaimē, tuvākā apdzīvotā vieta — Ozolkalni. Mūsdienās pilskalns apaudzis ar mežu, tā virsotne uzarta. Izmēri dažos avotos nosaukti salīdzinoši lieli — 85x40 metru, taču faktiskais virsotnes plakums (plakanā virsotnes daļa) ir 40x15 metru, izvietots DA-ZR virzienā. Ķīšezera vēja izraisīto plūdmaiņu rezultātā, kas ezerā var sasniegt vairākus metrus, pilskalna dienvidrietumu nogāze izskalota.
Pilskalna plakuma rietumu malā aug Buldursalas dižozols ar apkārtmēru 6,41 m (2010, vēlāki dati nosauc 6,9 m), kurš tiek uzskatīts par vienu no kuplākajiem kokiem Latvijā. Nogāzēs aug arī kuplas liepas.
Vēsture
Pirmās liecības par cilvēku klātbūtni pilskalnā zināmas no vēlā dzelzs laikmeta (9.-13. gadsimts), kad šo teritoriju apdzīvoja lībieši. Atrastās atliekas liecina par apdzīvotību, tomēr par tā nocietinājumiem pašlaik spriežams tikai pēc 0,5 m augsta vaļņa ziemeļrietumu malā. Pēc pilskalna pārtraukšanas lietot kā nocietinātu vietu tas ilgstoši izmantots lauksaimniecībā, kas varētu būt mainījis tā reljefu. Pilskalna rietumu pusē redzamas Pirmā pasaules kara tranšejas. 1924. gadā to iekļāva Aizsargu mežu, dabas pieminekļu un parku sarakstā kā dabas pieminekli un dabas krāšņumu. 1998. gadā pilskalnu iekļāva vietējas nozīmes aizsargājamo objektu sarakstā.
Izpēte
Pilskalns maz pētīts un par tā vēsturi līdz 2021. gada izrakumiem tika spriests no nepārbaudītām hipotēzēm, kuras varēja vadīties tikai no tā, ka pilskalns atradās seno lībiešu teritorijā. Eksotiskākās no tām pieļāva, ka pilskalns agrāk bijis Rīgas līča pirātu bāze, citas pieņēma, ka tas varētu būt bijis vēlā dzelzs laikmeta lībiešu pilskalns, Livonijas laiku Neijermīles nocietinājums kā Bukultu pils priekšpostenis, viduslaiku un/vai jauno laiku Rīgas aizsardzības būve. Tautas nostāsti pieminēja arī zviedru karaļa vasarnīcu. Plakuma daudzgadīgā aršana bija postījusi kultūrslāni. 1941. gadā tika veikta vietas apskate, kas atklāja sena tilta atliekas uz pilskalna pacēlumu pāri staignajai pļavai. 1980. gadā arheologs J. Urtāns ziņojis, ka pilskalnā atrasts graudberzis. 1986. gadā tika veikti nelieli izrakumi, kas nedeva pietiekamus rezultātus. 2021. gadā sākās nopietnāki izrakumi, kuru atradumi — keramikas lauskas, krāsns podiņu fragmenti, apstrādāti krama gabali, monētas u.c. — norādīja uz cilvēku klātbūtni pilskalnā gan vēlā dzelzs laikmeta beigās un agro viduslaiku sākumā, gan aktīvu teritorijas izmantošanu kopš 17. gadsimta.
Peru olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Peru sportisti, kuri Olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas.
Peru olimpiskajās spēlēs līdz šim ir izcīnījusi 4 medaļas (1 zelta un 3 sudraba medaļas). Trīs no četrām medaļām ir izcīnītas šaušanā un viena volejbolā. Pirmo medaļu Peru izcīnīja 1948. gada Londonas spēlēs, kad šāvējs Edvīns Vaskess izcīnīja līdz šim vienīgo zelta medaļu Peru. Nākamo medaļu Peru izcīnīja tikai 1984. gada Losandželosas spēlēs, to paveica Francisko Bosa izcīnot sudraba medaļu šaušanā. Savukārt 1988. gada Seulas spēlēs subraba medaļu izcīnīja Peru sieviešu volejbola izlase. Bet trešo sudraba medaļu, 1992. gada Barselonas spēlēs izcīnīja Huans Hiha šaušanā. Kopš 1992. gada Peru vairs nav izcīnījusi nevienu olimpisko medaļu.
Sportistu uzskaitījums
Šajos uzskaitījumos iekļauti tie sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Peru.
Doždj
Doždj jeb Dožģ (ru — 'lietus'), starptautiski — TV Rain, ir 2008. gadā Krievijā dibināts neatkarīgs diennakts televīzijas kanāls. Tas pārraida ziņas, analītiskos, diskusiju un autorraidījumus, kā arī koncertus, dokumentālās filmas un video mākslu. Kanāls plaši atspoguļoja ar protesta kustību Krievijā 2011.—2013. un 2017.—2018. gadā saistītos pasākumus, kā arī Alekseja Navaļnija saindēšanu u.c notikumus. Apmēram divas trešdaļas kanāla raidlaika aizņēma tiešraidē pārraidītie raidījumi.
Darbība Krievijā
Ideja par televīzijas kanāla izveidi radās žurnālistei Natālijai Sindejevai 2007. gadā, kad viņa uzturējās televīzijas tirgū Francijā. Kopā ar bijušo kanāla NTV direktori Veru Kričevsku uzsāka kanāla izveidošanu. Televīzijas kanāls sāka raidīt 2010. gada 27. aprīlī. Tas ir koncentrējies uz ziņām, diskusijām, kultūru, politiku, biznesa ziņojumiem un dokumentālajām filmām.
2014. gada 26. janvārī, Ļeņingradas blokādes pārraušanas 70. gadadienā, Doždj tīmekļa vietnē ievietoja aptauju, kurā jautāja, vai Sarkanajai armijai 1941. gadā nevajadzēja atkāpties no Ļeņingradas, lai izvairītos no vairāk nekā miljons cilvēku nāves turpmākajā trīs gadus ilgušajā Ļeņingradas blokādē. Desmit minūtes vēlāk kanāls aptauju izņēma un oficiāli atvainojās, tomēr tā Krievijā paguva izraisīt skandālu, un dažas dienas vēlāk Krievijas prokuratūra uzsāka kanāla izmeklēšanu par ekstrēmisku uzskatu paušanu. Kanāla galvenais redaktors Mihails Zigars izmeklēšanu nosauca par politisku izrēķināšanos un saistīja ar pērn pārraidīto pētījumu sēriju par „Vienotās Krievijas” deputātiem un valdības amatpersonām piederošajiem īpašumiem.
Kanāla retranslāciju pārtrauca lielākā daļa Krievijas kabeļtelevīzijas operatoru (Er-Telekom, Akado, NTV-Plus, Rostelekom, Bilain TV, Kontinent TV un Trikolor TV). No 24. līdz 30. martam kanāls rīkoja līdzekļu vākšanas kampaņu, kurā savāca 40 miljonus rubļu, kas ļāva Doždj uzturēt vēl divus mēnešus, bet pēc tam, lai izvairītos no slēgšanas, Doždj samazināja kanāla oriģinālsatura īpatsvaru no 18 līdz 12 stundām dienām, vienlaikus saglabājot diennakts apraidi, bet pārējo raidlaiku aizpildot ar atkārtojumiem.
2014. gada martā studijas līdzšinējo telpu īpašnieks atteicās ar kanālu pagarināt īres līgumu, tāpēc Doždj pārcēlās uz pagaidu telpām žurnāla Snob birojā rūpnīcā Krasnij Oktjabrj, taču tā paša gada decembrī priekšlaicīgi bija spiests pamest arī tās, un pārraides turpināja no viesistabas kādā Maskavas dzīvoklī. 2015. gada decembrī Krievijas prokuratūra pret Doždj uzsāka vēl vienu izmeklēšanu par ekstrēmismu.
2017. gada 13. janvārī Ukrainas Nacionālā televīzijas un radio padome aizliedza Doždj pārraidīšanu valstī, pamatojoties uz to, ka kanāls, kartēs attēlojot Krimu kā Krievijas teritoriju, pārkāpis Ukrainas likumus. Sindejeva par lēmumu izteica nožēlu un norādīja, ka kanāls Krimu kā Krievijas sastāvdaļu ir spiests attēlot Krievijā spēkā esošo likumu dēļ.
2021. gada 14. jūnijā par atbalstu „nelikumīgām darbībām”, atspoguļojot Alekseja Navaļnija atgriešanos Krievijā pēc ārstēšanās Vācijā no saindēšanas un mītiņus viņa atbalstam, Doždj atņemta akreditācija Kremlī, bet 20. augustā Krievijas Tieslietu ministrija kanālu iekļāva mediju-ārvalstu aģentu sarakstā.
Darbība Latvijā
2014. gada 3. martā kanālu Doždj savā pamatpakā iekļāva Lattelecom TV. 11. martā Lattelecom ziņoja, ka kanālu ik dienu skatījušies ap 34 000 cilvēku. 2020. gada jūlijā otrais lielākais televīzijas operators Latvijā Baltcom paziņoja, ka auditorijas krituma dēļ tā paša gada augustā savā piedāvājumā Doždj aizstās ar filmu kanālu Kino MIX.
2022. gada 6. jūnijā Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome izsniedza apraides licenci kanālam Doždj, bet Latvijā reģistrēto TV programmu sarakstā kanālu iekļāva no 9. jūnija. Sadarbībā ar mediju grupu TV3 Group, kas nodrošināja telpas, tiešraides kanāls atsāka raidīt 2022. gada 18. jūlijā no redakcijas, kas atradās Rīgā. Pirmā translācija sociālajā tīklā YouTube bija pulksten 20, kuru novadīja galvenais redaktors Tihons Dzjadko. Tāpat kā iepriekšējos 12 gadus, kanāls nodrošināja ziņas un svarīgākās aktualitātes bez cenzūras un manipulācijām. Atgriešanās ēterā notika pakāpeniski, sākot ar ziņām un sarunu šoviem, pēc tam saturu aizvien vairāk papildinot. Rudenī kanāla redakcija uzsāka vairākus jaunus projektus.
Satura kritika
2022. gada 9. augustā Jaunā Rīgas teātra mākslinieciskais vadītājs Alvis Hermanis aicināja Latvijas drošības iestādes anulēt visas atļaujas. To ierosināja raidījums, kur kanāla žurnāliste Jekaterina Kotrikadze intervijā ar Rīgas mēru Mārtiņu Staķi apsprieda Latvijas plānus par padomju pieminekļu nojaukšanu. Raidījuma vadītāja neatlaidīgi interesējas, vai pieminekļa nojaukšana Uzvaras parkā nesadusmos Latvijas sabiedrības krievvalodīgo daļu un nepārkāps līgumu ar Krieviju. Intervijā tika stāstīts arī par rusofobiju Latvijā, ierosinājumu aizliegt Krievijas pilsoņiem izsniegt Šengenas vīzas, par kara izmaksām Ukrainā. Pēc A. Hermaņa domām šī intervija "vairs nav žurnālistika, bet brutāla politiska manipulācija, kas noteikti ir pret Latvijas interesēm".
Vēlāk Mārtiņš Staķis sacīja, ka ne kanāls, ne raidījuma vadītāja nav pelnījuši pārmetumus par "nepietiekami pieklājīgu" interviju ar galvaspilsētas mēru. M. Staķis uzskata, ka žurnālistei veltītie pārmetumi ir nepamatoti, kura darījusi savu darbu, nepārtraucot mēru intervijas laikā un neko neizņemot ārā. Mērs uzsver, ka intervija šajā televīzijā bija laba iespēja Latvijai, iespēja miljoniem cilvēku visā pasaulē paust savu viedokli.
Skandāls par Krievijas militārpersonu atbalstu
2022. gada 1. decembrī televīzijas kanāla Doždj ziņu raidījuma "Šeit un tagad" (Zģes i seičas) laikā, kas ticis filmēts kanāla redakcijā Gruzijas galvaspilsētā Tbilisi, tā vadītājs Aleksejs Korosteļevs aicināja skatītājus sniegt informāciju par mobilizēto Krievijas pilsoņu apstākļiem frontē. Tāpat vadītājs paudis cerību, ka televīzijas kanāls daudziem Krievijas karavīriem jau spējis palīdzēt "ar aprīkojumu un elementāru ērtību nodrošināšanu", izsakot šādu frāzi: "Mēs ceram, ka daudziem karavīriem spējām palīdzēt, piemēram, ar aprīkojumu un vienkārši ar elementārām ērtībām frontē." Lai mēģinātu novērst teiktā sekas, 2. decembrī kanāla ēterā informācijas dienesta vadītāja Jekaterina Kotrikadze raidījumā "Šeit un tagad" paziņoja, ka Doždj nolēmis pārtraukt sadarbību ar Alekseju Korosteļevu. Kanāla galvenais redaktors Tihons Dzjadko pēc incidenta paziņoja, ka kanāls nepalīdz militārpersonām, bet gan tieši otrādi — informē par Krievijas armijas noziegumiem Ukrainā. Par šo gadījumu izteicās Latvijas Republikas aizsardzības ministrs Artis Pabriks, sakot, ka ir jāatņem kanāla licence un jāanulē darbinieku uzturēšanās atļaujas.
Latvijā strādā 40 līdz 45 telekanāla darbinieku, mazāks skaits ir Gruzijā. Solidarizējoties ar Korosteļevu, no telekanāla aizgājuši vēl trīs citi darbinieki — atlūgumu iesniedza vadošais reportieris Vladimirs Romenskis, ekonomikas programmas vadītāja Margarita Ļutova un žurnāliste Darina Lukutina. Romenskis sev raksturīgajā tiešumā pārmet kanāla vadībai, ka tā esot kolēģi pametusi "zem autobusa". 6. decembra pēcpusdienā TV Rain ģenerāldirektore Natālija Sindejeva norādīja, ka Korosteļeva atlaišana esot bijusi kļūda, tāpēc Korosteļevs un vēl divi žurnālisti — Romenskis, Ļutova — esot aicināti atgriezties darbā. Galvenais redaktors Dzjadko atlaisto Korosteļevu neaicinās atgriezties darbā, jo īpašnieks nevar iejaukties kanāla redakcijas lēmumos un darbībā.
Apraides atļaujas anulēšana
2022. gada 2. decembrī Latvijas Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome (NEPLP) telekanālam piemērojusi 10 000 eiro naudas sodu par to, ka rādīta karte, kurā okupētā Krima iezīmēta kā Krievijas teritorija, un par Krievijas armijas saukšanu par "mūsu armija" (naša armija). Pēc skaita tas bija otrais būtiskais kanāla pārkāpums, bet pirms tam NEPLP kanālam piemēroja 4000 eiro naudas sodu par valodas celiņa latviešu valodā nenodrošināšanu, ko kanāls savas darbības pamatnosacījumos ierakstīja, ka nodrošinās. Tāpat tika ierosināta administratīvā pārkāpuma lieta par izteikumiem telekanālā, kuru pārbaudi sācis Valsts drošības dienests (VDD). NEPLP norādīja, ja būs trīs smagi pārkāpumi, padomei ir tiesības kanālam atņemt apraides atļauju Latvijā. 2022. gada 6. decembrī NEPLP lēmusi anulēt apraides atļauju Latvijā strādājošajai Krievijas neatkarīgajai televīzijas programmai TV Rain saistībā ar draudiem valsts drošībai un sabiedriskajai kārtībai. Televīzijas kanāls no apraides pazuda 8. decembrī, kura atļauja beidzās pusnaktī. Līdz ar lēmumu kanāls zaudēja arī licenci raidīšanai Eiropas Savienības teritorijā. Ņemot vērā, ka Doždj savas translācijas raida ne vien televīzijā, bet arī sociālajā tīklā YouTube, NEPLP lūgusi uzlikt ģeobloku TV Rain kanālam šajā platformā, lai saturs nebūtu pieejams Latvijā. Tajā pašā dienā VDD rekomendēja iekšlietu ministram iekļaut A. Korosteļevu tā dēvētajā melnajā sarakstā jeb ārvalstnieku sarakstā, kuriem ieceļošana Latvijā ir aizliegta (tika iekļauts 9. decembrī ). 9. decembra rīkotajā preses konferencē galvenais redaktors paziņoja, ka neizslēdz atgriešanos apraidē Latvijā un patlaban strādā pie pieļauto pārkāpumu novēršanas.
Mediju grupa TV3 Group, pamatojoties uz NEPLP lēmumu, neredz iespēju turpināt kanāla Doždj redakcijai Rīgā nodrošināt telpas un nolēma lauzt telpu nomas līgumu ar 2023. gada janvāri. 2023. gada janvāra sākumā tika paziņots, ka kanāls samaksājis NEPLP piemēroto 10 000 eiro sodu, bet kanāls gan iesaistījās tiesvedībā, apstrīdot NEPLP piemēroto 4000 eiro sodu. Nesniedzot plašāku informāciju, kanāla Doždj galvenais redaktors Tihons Dzjadko pavēstīja, ka NEPLP lēmums par apraides atļaujas anulēšanu tiks pārsūdzēts.
Tacuhiko Seta
Tacuhiko Seta (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Doždj
Sabiedrības kritika par NEPLP lēmumu
Lēmumu atņemt televīzijas kanālam raidīšanas licenci Latvijā kritizēja žurnāliste un raidījumu vadītāja Ksenija Sobčaka, Krievijas opozīcijas politiķis Maksims Kacs un virkne citu politiķu un žurnālistu. Laikraksta Financial Times žurnālists Makss Sedons uzskata, ka incidentu izraisīja spriedze, kas "ir bijusi acīmredzama kopš kanāla apraides sākšanas Latvijā". Eksdeputāts Vjačeslavs Dombrovskis notikušo nosauca par "dāvanu Kremlim". Krievijas prezidenta preses sekretārs Dmitrijs Peskovs sacīja, ka Doždj licences atcelšana Latvijā "ir piemērs maldīgām ilūzijām, ka kaut kur ir labāk un brīvāk nekā Krievijā". Ukrainas prezidenta biroja vadītāja padomnieks Mihails Podoļaks paziņoja, ka sadarbība ar kanālu netiks pārtraukta un tiks sniegtas intervijas, jo tā nostāja ir absolūti pretkara un proukrainiska. Ziņu portāls Meduza izdeva paziņojumu, atbalstot televīzijas kanālu. Starptautiskā organizācijas Reportieri bez robežām pārstāve Žanna Kaveljē uzsver, ka "šis nesaprotamais un bažas raisošs lēmums ir necienīgs". Latvijas Žurnālistu asociācijas valde paziņoja, ka lēmums ir sasteigts un nesamērīgs iepretim pieļautajiem pārkāpumiem. Baltijas mediju izcilības centra vadītāja Gunta Sloga sacīja: "Tā ir ļoti satraucoša situācija, ka tik īsā laikā vienam medijam var atņemt licenci, neizklāstot līdz galam pārkāpuma saturu pat TV Doždj vadībai." Ukrainas žurnālistu un mediju organizācija MediaRuh, kā arī daudzi žurnālisti un mediju jomas nevalstisko organizāciju pārstāvji pauduši atbalstu NEPLP lēmumam, ka šis lēmums ir motivēts, bet norādes par draudiem nacionālajai drošībai — pamatotas. Vācijas Žurnālistu savienība un arodbiedrība Ver.di aicina Latvijas varasiestādes atjaunot kanāla licenci. Ver.di vadītājs NEPLP lēmumu nosauca par "patvaļu", kas "ir acīmredzamā pretrunā ar Eiropas Savienības vērtībām, krieviem tiks liegts viens no nedaudzajiem palikušajiem neatkarīgajiem un uzticamajiem informācijas avotiem." Viņš arī uzstājis, ka šis lēmums esot Kremļa interesēs un ka tam nevarot piekrist neviens eiropietis.
Tacuhiko Seta
Nacionālā izlase
!Kopā||25||0
Doždj
Sabiedrības kritika par NEPLP lēmumu
2023. gada 11. janvārī Saeimas Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisija atzīmēja, ka NEPLP lēmums kanālam Doždj ir bijis gan korekts un atbalstāms, gan pareizs no valstiskuma viedokļa. Sanāksmes noslēgumā deputāts Gatis Liepiņš lūdza norobežoties no emocijām un kanāla konfliktu ar padomi izvērtēt taisnīgā tiesā.
NEPLP vadītājs Ivars Āboliņš, kura vadībā atņēma kanāla licenci, pagātnē bija uzstājies ar prokremliskiem paziņojumiem. Incidenta laikā viņš paziņoja, ka vairs nepieturas pie šādiem uzskatiem.
Darbība Nīderlandē
2023. gada 9. janvārī oficiāli paziņoja ka, 2022. gada decembra beigās Nīderlandes mediju regulators pieņēma lēmumu piešķirt kanālam Doždj apraides licenci uz pieciem gadiem. Regulators iesniegumu par licences izsniegšanu saņēma decembra vidū. Kanāls paziņojis, ka plāno pārcelt savu redakcionālo centru uz Amsterdamu, saglabājot biroju un daļu darbinieku Rīgā. Licences saņemšana dos atkal iespēju kanālam izplatīt savus raidījumus kabeļtelevīzijā Eiropas Savienības valstīs, ko zaudēja 2022. gada decembra sākumā, kad NEPLP anulēja apraides licenci. 6. decembrī, Latvijas licences anulēšanas dienā, kanāls Nīderlandes tirdzniecības kamerā reģistrējis uzņēmumu TVR Studios B.V.. NEPLP skaidro, ka iegūtā licence nedod tiesības atgriezties Latvijas apraidē vai, piemēram, kabeļtīklos, jo citās valstīs ārpus Nīderlandes tam vajadzīgas atsevišķas atļaujas. Kanāls var vērsties padomē, lūdzot tam izsniegt retranslācijas atļauju.
Saigas
Saigas var būt:
kā arī:
Štricka nams
Štricka nams, saukts arī par K. K. fon Stricka villu ir savrupmāja Aristida Briāna ielā 9 Rīgā. Uz ieejas vārtiem skatāmi tēlnieka Augusta Folca veidoti Hermeja un Dionīsa tēli.
Vēsture
1854. gadā fabrikants Šulcs Rīgas Pēterburgas priekšpilsētā nodibināja alusdarītavu, kuru 1868. gadā pārpirka tirgotājs un uzņēmējs Kārlis Kristaps fon Štrickis (v. Stritzky). Tās oficiālais nosaukums bija Bier- und Porterbrauerei und Malzfabrik C. Stritzky (lv). Savrupmāja uz alus darītavas zemes uzcelta 1883. gadā pēc arhitekta Kārļa Felsko projekta kā Štricka alus darītavas administrācijas ēka. 1889. gadā tās īpašnieks arhitektam Felsko pasūtīja arī dzīvojamās mājas projektu. 1891. gadā jaunuzcelto savrupnamu un fabrikas administrācijas ēku savienoja ar mūra žogu un grezni dekorētiem vārtiem, ko rotāja tirgotāju patrona Merkura tēls. Starp Štricka dzīvojamo māju un pārējām fabrikas ēkām atradās labi iekopts dārzs, kura vidū bija izveidota strūklaka. 1901. gadā fabrikā ražoja 12 dažādu veidu alu un iesala dzērienu, un tajā strādāja ap 150 cilvēku.
Pirmā pasaules kara laikā alusdarītavas iekārtas tika aizvestas uz Krieviju, pēc kara fabrikā ražoja vīnu un citus alkoholiskos dzērienus, bet īpašnieka namā darbojās Annas Ašmanes mūzikas un ritmiskās vingrošanas skola, vēlāk Latvijas Jauno sieviešu kristīgās savienības skolnieču internāts-pansija, vācu ziņu aģentūras Ullstein-Nachrichtendienst pārstāvniecība un Rumānijas Karalistes sūtniecība. Pirms vācbaltiešu repatriācijas K. K. Stricka dēls 1939. gadā zemesgabalu pārdeva a/s "Latvijas kredītbanka".
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas līdz 2000. gadam ēkā bija Baltijas Drošības skolas mācību centrs, vēlāk ēka netika izmantota. Kopš 2009. gada bijušās fabrikas telpās ierīkots biznesa centrs "Valdemāra Pasāža".
Zeme (Saulkrastu pagasts)
Zeme ir ciems Saulkrastu novada Saulkrastu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 5,8 km no pagasta un novada centra Saulkrastiem un 51,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no valsts autoceļa V78 (Saulkrasti–Vidriži).
Hiroši Očiai
Nacionālā izlase
!Kopā||63||9
Basta
Basta jeb Basteta ēģiptiešu mitoloģijā ir prieka, jautrības, mīlestības, sieviešu skaistuma, auglības un mājas pavarda dieviete. Tiek attēlota kā sieviete ar kaķa galvu, turot rokā sistru, vai arī vienkārši kā kaķis; vēl pirms tam, senāk, viņu attēloja kā lauveni. Bastas simboli ir lauvene, kaķis, sistra un saules disks. Bastas kulta uzplaukums bija no 10. līdz 8. gadsimtam p.m.ē., kad Senajā Ēģiptē valdīja 22. dinastijas faraoni. Kulta centrs atradās Bubastisā. Senie grieķi Bastu identificēja ar Artemīdu.
Riks Riordans
Riks Riordans (en, dzimis ) ir amerikāņu rakstnieks.
Pabeidza skolu dzimtajā Sanantonio, kur sāka aizrauties ar sengrieķu un skandināvu mitoloģiju. Pēc tam iestājies Ziemeļteksasas koledžā, gribējot kļūt par ģitāristu. Nebeidzot to viņš sāka studēt Ostinas pilsētas universitātē, kur ieguva divas augstākās izglītības.
13 gadu vecumā viņš sarakstīja savu pirmo stāstu un nolēma to publicēt, tomēr pārdomāja. Savu pirmo romānu viņš publicēja 1997. gadā. Kļuva slavens pēc grāmatu sērijas par Pērsiju Džeksonu radīšanas.
Silamītes strauts
Silamītes strauts (arī Silamites, Silamitīte, Silamitītes strauts, Silamiķītes strauts) ir Vaidavas labā krasta pieteka Alūksnes un Smiltenes novados.
Izteka - Jaunlaicenes dienvidrietumu pievārtē. Tek rietumu virzienā. Ietek Vaidavā pie iepretim Straumēm. Augštecē upi šķērso valsts autoceļš V380 (Karva – Jaunlaicene).
Amberģis
Amberģis ir ciems Saldus novada Ezeres pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā 5,3 km no pagasta centra Ezeres, 34,8 km no novada centra Saldus un 157,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Sustes upes krastā. Veidojusies ap Amberģu (Annenburg) pusmuižu.
Krievijas Federācijas subjekti
Krievijas Federācijas subjekti (ru) ir Krievijas administratīvā iedalījuma pirmais līmenis. No ir 85 subjekti. Tos veido republikas (22), novadi (9), apgabali (46), Krievijas Federācijas federālas nozīmes pilsētas (3), autonomie apvidi (4) un autonomais apgabals (1). Federālie subjekti sīkāk iedalās 2027 rajonos. Pēc Ukrainas daļu aneksijām Krievijas—Ukrainas kara laikā federālo subjektu skaitu patvarīgi palielināja.
Krievijas Federācijas paplašināšanās
2001. gada 17. decembrī KF prezidents Vladimirs Putins parakstīja federālo konstitucionālo likumu Nr.6-FKZ “Par uzņemšanas kārtību Krievijas Federācijā un jauna Krievijas Federācijas subjekta veidošanu tās struktūrā”.
Saskaņā ar šo likumu Krievijas Federācijai var pievienot citu valsti vai tās daļu un izveidot jaunu federācijas subjektu. Krievijas Federācijas prezidents, saņemot priekšlikumu uzņemt federācijā jaunu teritoriju, paziņo par to Valsts domei un valdībai, tad tiek noslēgts līgums, kas nosaka jaunā federācijas subjekta nosaukumu un statusu (republika, novads, apgabals vai autonomija), Krievijas pilsonības iegūšanu anektēto teritoriju iedzīvotājiem, pēctecību attiecībās ar Krievijas Federācijā pieņemto valsti, Krievijas likumdošanas ietekmi un varas iestāžu darbību jaunajās teritorijās. Līgums var arī noteikt pārejas periodu jaunās teritorijas integrācijai Krievijā.
Federālas nozīmes pilsētas
† — Sevastopole de iure ir Ukrainas sastāvdaļa, ko 2014. gadā anektēja Krievija.
Republikas
† — Krimas Republika de iure ir Ukrainas sastāvdaļa, ko 2014. gadā anektēja Krievija.
Korespondencšahs
Korespondencšahs ir šaha sacensību veids, kurā tās dalībnieki atrodas dažādās vietās, bet šaha gājienu nodošana notiek, izmantojot pastu, telegrāfu, telefonu, radio, internetu vai citus tālsakaru līdzekļus.
Korespondencšaha atšķirības
Gājienu nodošanas veids nav vienīgā korespondencšaha atšķirība no klasiskā šaha. Atšķirības nosaka pats spēles formāts. Atbildes gājiena izdarīšanai (nosūtīšanai) paredzētais laiks ir daudz lielāks un tiek mērīts dienās. Šahists analīzi var veikt pārvietojot figūras un izmantot šaha literatūru, bet mūsdienās arī šaha datorprogrammas.
Sākotne
Ziņas par to, kad un kur spēlēta pirmā korespondencšaha partija ir zudušas gadsimtu gaitā. Starptautiskās korespondencšaha federācijas jubilejas izdevumā "ICCF Gold 50th Jubilee Celebration (1951 — 2001)" kā leģenda minēta vēsts par šaha partiju, kuru 1119. gadā spēlējuši Anglijas karalis Henrijs I ar Francijas karali Luiju VI, gājienus sūtot ar vēstnešiem. Diemžēl šai leģendai apstiprinājums nav atrasts. 1694. gadā angļu vēsturnieks Tomass Haids rakstīja: "Man stāstīja, ka venēciešu un horvātiešu tirgoņiem, lai arī viņi dzīvoja dažādās zemēs, bija ieradums spēlēt šahu sarakstoties." Līdz ar tiek uzskatīts ka 16. gadsimta vidū šādas partijas jau tika spēlētas. Pirmais zināmais partijas pieraksts ir saglabājies no 1804. gadā spēlētas partijas starp Holandes pilsētu Hāgas un Bredas šahistiem. Mači starp pilsētām, šaha klubiem un diviem šahistiem, parasti spēlējot divas partijas vienu ar baltajiem un otru ar melnajiem kauliņiem, sākotnēji bija ļoti populāri. Tikai 19. gadsimta pēdējās desmitgadēs tika organizēti pirmie turnīri, kur dalībnieki spēlēja katrs ar katru. Pirmais šāds turnīrs notika 1876. gadā ASV. Eiropā lielu ieguldījumu turnīru organizēšanā deva franču žurnāli La Strategie un Le Monde Illustre.
Pēterburga, Tērbata, Jelgava
Korespondencšaha aktivitātes Eiropā un ASV nepalika nepamanītas Krievijas šaha centrā Sanktpēterburgā. 1837. gadā konsultācijas partiju ar krievu meistaru A. Petrovu spēlēja trīs Pēterburgas šahisti. Savukārt norises Pēterburgas šaha dzīvē drīz vien atspoguļojās Baltijas guberņās. 1838. gadā Tērbatas šaha pulciņš atsaucās K. Janiša aicinājumam, un sākās divu partiju mačs Pēterburga — Tērbata. 1876. gadā Tērbatas pulciņš ieguva biedrības statusu, turpmākos gados bija viens no vadošajiem šaha centriem Baltijā, sekmējot arī korespondencšaha attīstību. Par pirmo korespondencpartiju Latvijā uzskata partiju, kas spēlēta starp Jelgavas šaha klubu un Tērbatas Universitātes šaha biedrību. Pēc divu gadu spēles 1879. gada Lieldienās jelgavnieki bija spiesti atzīt spēcīgā pretinieka pārākumu. Šīs partijas sākuma datums 1877. gada 31. maijs, kad jelgavnieki nosūtīja savu pirmo gājienu, tiek uzskatīts par atskaites punktu korespondencšaha vēsturei Latvijā.
Rīga — korespondencšaha "cietoksnis"
Nozīmīga loma šaha, tai skaitā arī korespondencšaha, attīstībā Rīgā un visā Latvijā bija A. Ašarina 1890. gadā dibinātai Rīgas Šaha biedrībai (RŠB), kurā tā paša gada nogalē iestājās Kārlis Bētiņš. Šeit viņš sastapa citus korespondencšaha entuziastus P. Kerkoviusu, A. Lītu, V. Svensonu, P. Bolu, ar kuru viņš izspēlēja savas pirmās divas sarakstes partijas. 1896. gada oktobrī sākās Rīgas Šaha biedrības divu partiju mačs ar Orlas Šaha biedrību. Rīgas godu aizstāvēja brāļi K. un R. Bētiņi, P. Kerkoviuss, P. Bols, A. Līts un O. fon Hakens. Mačs ilga līdz 1898. gada janvārim un beidzās ar rīdzinieku 2 : 0 uzvaru. Pirmās uzvaras iedvesmoti, rīdzinieki uzaicināja otram mačam daudz nopietnāku pretinieku Maskavas šaha biedrību. 1899. gada novembrī telegrāfs "aiznesa" pirmos gājienus, bet jau 1900. gada aprīlī maskavieši vienā partijā padevās, bet otrā pieņēma neizšķirtu. Šoreiz partiju izspēle bija uzticēta abiem brāļiem Bētiņiem, Kerkoviusam, Milleram un Svensonam. Trešo maču Rīgas Šaha biedrība spēlēja ar Stokholmas Šaha biedrību. Mačs ilga no 1904. gada janvāra līdz oktobrim un beidzās ar rīdzinieku 1,5:0,5 uzvaru. Uz ceturto maču tika uzaicināta Berlīnes Šaha biedrība. Šai mačā rīdzinieki pārsteidza savus pretiniekus ar matemātikas profesora Bola izgudrotu jauninājumu spāņu atklātnes atklātā variantā, kurš tagad tiek dēvēts par Rīgas variantu. Mačā, kurš ilga no 1906. gada oktobra līdz 1908. gada aprīlim, ar rezultātu 2:0 atkal pārāki bija rīdzinieki, izcīnot jau ceturto uzvaru. No 1909. gada decembra līdz 1911. gada februārim norisinājās atkārtots mačs ar Maskavu, iespējams pretinieki vēlējās revanšēties par zaudējumu pirmajā mačā. Jāatzīmē, ka Maskavas šahistu vidū bija vēlākais pasaules čempions, septiņpadsmitgadīgais Aleksandrs Aļehins un starptautiskos turnīros rūdītais Osips Bernšteins. Tomēr revanšs neizdevās — rīdzinieki atkal svinēja 1,5:0,5 uzvaru. Atkārtoto maču, kas notika no 1911. gada decembra līdz 1913. gada augustam, zaudēja arī Berlīne, šoreiz vienā partijā panākot neizšķirtu. "Sešas uzvaras sešos mačos, iespaidīga iegūto un zaudēto punktu attiecība 10:2, nezaudējot nevienu partiju, ar šādu bilanci nevarēja lepoties neviena no pazīstamām šaha biedrībām un Rīga ieguva neieņemama šaha cietokšņa slavu."
Spēle pa pastu
Gājienu nosūtīšanai pa pastu izmanto gan pastkartes, gan vēstules, bet, augot korespondencšaha popularitātei, arī speciāli šim nolūkam iespiestas pastkartes. Pasta sakaru līdzekļi vēstures gaitā ir mainījušies no pasta karietēm līdz mūsdienu aviopastam. Mačā Parīze - Londona (1834 - 1836) izmantots arī baložu pasts, bet vairākus simtus kilometru attālo Indijas pilsētu Madrasas un Haidarābādu mačā (1828—1829) gājienus sūtīja ar ziloņiem. Neskatoties uz laika zudumiem pasta sūtījumiem ceļojot no pilsētas uz pilsētu, no valsts uz valsti, spēle, izmantojot pasta sakaru līdzekļus, bija pats izplatītākais korespondencšaha veids visā tā vēsturē līdz pat interneta laikmetam.
Spēle pa telegrāfu un telefonu
Jau korespondencšaha attīstības pirmsākumā, lai paātrinātu partiju lēno gaitu, tika meklēti vēstuļu pastam alternatīvi sakaru līdzekļi. Viens no tiem bija telegrāfs. Pirmais mačs pa telegrāfu notika 1844. gadā starp ASV pilsētu Vašingtonas un Baltimoras šaha klubiem. Eiropā pirmās sacensības pa telegrāfu notika gadu vēlāk Anglijā starp Voksholas un Gosportas šahistiem. Uzvarēju Gosportas šahistu sastāvā spēlēja viens no tā laika spēcīgākiem šahistiem H. Stauntons. Dažus desmitus gadu vēlāk kā sakaru līdzekli gājienu nodošanai sāk izmantot telefonu. Pirmais mačs noticis 1878. gadā starp ASV pilsētām Ņujorku un Hartfordu.
Spēle pa radio
Šo sakaru veidu 20. gadsimta sākumā pirmie lietoja jūrnieki, atrodoties uz kuģiem atklātā jūrā. Plaši pazīstami ir radio mači PSRS - ASV (1945) un PSRS - Lielbritānija (1946), jo tajos dalību ņēma daudzi tālaika pasaules spēcīgākie šahisti.