cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albatrosi
Izskats un īpašības
Albatrosiem ir liels knābis, masīvs, spēcīgs un ar asām malām. Augšējā knābja daļa nobeidzas ar spēcīgu āķi. Knābis sastāv no vairākām ragainām plāksnēm. Knābja virspusē izceļas divas garas cauruļveida nāsis, kuras stiepjas līdz pat knābja pamatnei. Nāsis tiek izmantotas ožai, kas ir netipiska īpašība putniem. Ar ožas palīdzību albatrosi tāpat kā visi pārējie vētrasputni nosaka barības atrašanās vietu. Pēdām 3 pirksti, kas savienoti ar peldpleznām, un iztrūkst aizmugurējais pirksts. Atšķirībā no citiem vētrasputniem albatrosu kājas ir spēcīgas un piemērotas staigāšanai pa sauszemi. Tā kā albatrosi dzer jūras ūdeni, tiem pie knābja pamatnes virs acīm ir īpaši sāls dziedzeri, kas ķermenim ļauj atbrīvoties no liekās sāls.
Lielākā daļa albatrosu ir balti ar tumšu muguru un spārnu virspusi. Izņēmums ir dienvidu karaliskais albatross, kas ir gandrīz balts, Amsterdamas albatross, kura apspalvojumā ir daudz brūnās krāsas, un trīs tumšie albatrosi — melnkāju albatross, melnais albatross un pelēkais albatross, kas ir tumši brūni vai tumši pelēki. Dažām sugām uz sejas ir pelēkas vai dzeltenas zīmes. Tās var būt uzacis vai atšķirīgs pakauša apspalvojums. Pieauguša putna apspalvojums albatrosiem izveidojas tikai pēc vairākiem gadiem.
Spārni un lidošanas tehnikas
Albatrosi lidojot izmanto arī savas zināšanas par valdošajiem vējiem; dienvidu puslodē, lidojot uz ziemeļiem, tie lido pulksteņa virzienā, bet, lidojot uz dienvidiem, pretēji pulksteņa virzienam. Putni ir tik labi piemērojušies gaisa strāvām, un to lidojums ir tik efektīvs, ka sirds ritms lidojot ir gandrīz tāds pats kā atpūšoties uz zemes. Tikai nosēšanās, pacelšanās un medības patērē putna enerģiju. Putna spēja netērēt enerģiju lidojuma laikā nosaka to, ka garajos pārlidojumos tas ļoti reti medī, lai atjaunotu spēkus. Bezvēja laikā albatrosi nolaižas uz ūdens virsmas un atpūšas, gaidot vēju, lai turpinātu lidojumu. Vienīgie albatrosi, kuri izmanto pamīšus spārnu sasišanu un planēšanu, ir tropu albatrosi. Uzsākot lidojumu, putni ieskrienas līdz spārni uzķer pietiekami daudz gaisa masas, lai paceltos spārnos.
Sergejs Zubovs
Sergejs Zubovs (dzimis 1970. gada 22. jūlijā) ir bijušais krievu hokejists, aizsargs. Savas karjeras laikā aizvadījis vairāk nekā 1000 spēles NHL, divas reizes izcīnot arī Stenlija kausu. 2019. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.
Albatrosi
Barība
Albatrosi pamatā pārtiek no zivīm, vēžveidīgajiem, galvkājiem un maitas gaļas. Katrai sugai un pat dažādām populācijām vienas sugas robežās ir atšķirīgi ēšanas ieradumi. Daži barojas tikai ar kalmāriem, citi ar zivīm un kriliem, citi tikai ar zivīm.
Sergejs Zubovs
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Zubovs uzsāka 1988. gadā, debitējot PSRS hokeja līgas kluba Maskavas CSKA sastāvā. Kluba sastāvā Zubovs aizvadīja vēl nākamās trīs sezonas, taču 1992.—93. sezonas pašā ievadā pārcēlās uz Ziemeļameriku.
Pirmos soļus NHL Sergejs spēra pēc tam, kad 1990. gada NHL draftā viņu ar kopējo 85. numuru izvēlējās Ņujorkas "Rangers" vienībai. Jau 1992.—93. sezonā Zubovs aizvadīja 49 spēles "Rangers" rindās. Ņujorkas klubā viņš kopā nospēlēja trīs sezonas, 1994. gadā arī izcīnot Stenlija kausu. 1995.—96. sezonā viņš spēlēja jau Pitsburgas "Penguins" rindās, bet pēc sezonas beigām tika aizmainīts uz Dalasu, Pitsburgai pretī saņemot Kevinu Hačeru. 1999. gadā, spēlējot Dalasas "Stars" komandā, Zubovs otro reizi karjerā izcīnīja Stenlija kausu. Piedalījies 1998., 1999., 2000. un 2006. gada NHL visu zvaigžņu spēlēs. 2005.—06. sezona bija viena no Sergeja veiksmīgākajām karjerā, un viņš bija viens no Džeimsa Norisa balvas pretendentiem, tomēr balvu izcīnīja zviedrs Niklass Lidstrēms. Sergejs izlaida lielu daļu 2007.—08., kā arī 2008.—09. sezonas, jo bija traumēts. Zubovs ir viens no tikai nedaudz vairāk kā 200 spēlētājiem, kas NHL aizvadījuši vairāk par 1000 spēlēm.
Albatrosi
Barība
Vēl nesenā pagātnē valdīja viedoklis, ka albatrosi barojas tikai no ūdens virsmas. Tie peldot uzlasa to, ko līdz ūdens virsmai uzdzen citi zemūdens plēsēji vai uznes straumes. Tomēr albatrosi arī nirst. Lielais klejotājalbatross nirst ne dziļāk par 1 metru, bet pelēkais albatross regulāri nirst 5 metru dziļumā, spējot ienirt līdz 12,5 metriem. Turklāt albatrosi nirst ne tikai no ūdens virsmas, bet arī no gaisa.
Sergejs Zubovs
Spēlētāja karjera
2009. gada vasarā Sergejs atgriezās Krievijā, aizvadot 2009.—10. sezonu KHL kluba Sanktpēterburgas SKA rindās. Lai gan kluba sastāvā bija pieteikts arī nākamajā sezonā, nevienu spēli Zubovs neaizvadīja.
PSRS hokeja izlases sastāvā piedalījies 1988. gada Eiropas čempionātā junioriem, kā arī 1989. un 1990. gada Pasaules čempionātos junioriem, 1989. gadā izcīnot zelta, bet 1990. gadā - sudraba medaļu. Kopā 20 spēlēs guvis tikai vienus vārtus, toties atdevis 10 rezultatīvas piespēles.
Albatrosi
Ligzdošana
Albatrosu mūžs, salīdzinot ar citiem putniem, ir ļoti garš. Daudzas sugas sasniedz 50 gadus un vairāk. Tādēļ albatrosi sāk ligzdot vēlu, bieži ligzdo tikai katru otro gadu un mazuļa audzināšanai velta daudz laika. Dzimumbriedumu tie sasniedz 5 gadu vecumā, bet arī tad tie nesāk uzreiz ligzdot. Paiet vēl daži gadi vai pat vēl papildus 5 gadi līdz albatrosi sāk ligzdot. Šie gadi paiet, praktizējot un pilnveidojot riesta deju.
Sergejs Zubovs
Spēlētāja karjera
Krievijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1992. gada Pasaules čempionātā. Piedalījies arī 1996. gada Pasaules kausa izcīņā.
25. decembris
25. decembris ir gada 359. diena pēc Gregora kalendāra (360. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 6 dienas.
Vārda dienas
Larisa, Stella
Karalienes Fabiolas kalni
Karalienes Fabiolas kalni (fr; en) vai Jamato kalni (ja; Yamato Sanmyaku) ir ap 150 km gara dienvidu—ziemeļu virzienā orientēta kalnu grēda Karalienes Modas Zemē Antarktīdā. Atrodas ap 170 km uz dienvidrietumiem no okeāna piekrastes (Licova-Holma līča). Sastāv no vairākiem nunataku masīviem, lielākais no kuriem grēdas ziemeļu daļā ir ap 50 km garš. Augstākās virsotnes ir Fukušimas kalns (2470 m; pēc citiem datiem 2360 m) un Deroma kalns (2390 m).
Grēdu 1960. gada 8. oktobrī atklāja un nofotografēja Beļģijas antarktiskās ekspedīcijas lidmašīna Gido Deroma (Guido Derom) vadībā un nosauca Beļģijas karaļa Boduēna konsortes Fabiolas vārdā par godu karaļpāra laulībām. Tā paša gada novembrī un decembrī grēdu apmeklēja Japānas antarktiskās ekspedīcijas partija, kas veica ģeomorfoloģiskos un ģeoloģiskos pētījumus un nosauca to par Jamato kalniem.
Grēda veido barjeru Polārā plato ledus masīvu dreifā un to šķērso vairāki šļūdoņi, lielākais no kuriem ir Jamato glečers. Grēdas pakājē ir plaši zilā ledus areāli un tur atrasts ievērojams daudzums meteorītu (līdz 25% no pasaules atradumiem (1988) ).
Eiropas U-20 čempionāts basketbolā sievietēm
Eiropas čempionāts basketbolā sieviešu U-20 izlasēm ir basketbola turnīrs Eiropas sieviešu basketbola izlasēm, kuru sastāvā 20 gadus vecas un jaunākas basketbolistes. Čempionāts notiek kopš 2000. gada un tiek organizēts katru gadu. B divīzijas turnīri notiek kopš 2005. gada. Turnīru organizē FIBA Europe.
13. marts
13. marts ir gada 72. diena pēc Gregora kalendāra (73. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 293 dienas.
Vārda dienas
Balvis, Ernests
Kubikmetrs
Kubikmetrs ir viena no SI tilpuma mērvienībām. To apzīmē ar m3.
Sakarības
1 m3 vienāds ar:
Nazraņa
Nazraņa (ru, inh) ir pilsēta Krievijā, Ingušijā, Ingušijas lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Nazraņā dzīvo 122 350 iedzīvotāji (2021).
Līdz 2000. gadam tā bija Ingušijas galvaspilsēta, bet tagad galvaspilsēta ir speciāli šim nolūkam celtā Magasa 4 km attālumā no Nazraņas.
Kuveita (pilsēta)
Kuveita (ar) ir Kuveitas galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Pilsēta atrodas valsts austrumu daļā, Persijas līča krastā. Kuveitas pilsēta ir valsts ekonomiskas, politikas un kultūras centrs.
Pedele (upe)
Pedele (et) ir Mazās Emajegi kreisā pieteka Igaunijā un Latvijā. Iztek no nelielā Kadastiku ezera Valgas apriņķī Hummuli paugurmasīva rietumdaļā. Pēc dažu kilometru tecējuma pa Igaunijas teritoriju Pedele kļūst par robežupi 2,57 km garumā. Latvijas teritorijā Valkas novadā upe tek pa Ērģemes pauguraini seklā ielejā. Lielā daļā upes tecējuma gultne regulēta, uzņem ūdeņus no meliorācijas sistēmām. Augšpus Valkas ir dzirnavezers Zāģezers. Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Pedele, Valka, Valga.
Kubikcentimetrs
Kubikcentimetrs ir viena no tilpuma mērvienībām.
1 cm3 vienāds ar:
Amantova
Amantova (ru; vīriešu dzimtē Amantovs (Амантов)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Ondatra
Ondatra jeb bizamžurka (Ondatra zibethicus) ir vienīgā ondatru ģints suga. Tā ir vidēja izmēra ūdens zīdītājs, kas sākotnēji bija sastopams tikai Ziemeļamerikā, taču nu ondatras ir ievestas un izplatījušās arī lielākajā daļā Eiropas, tostarp Latvijā, kā arī Āzijā un Dienvidamerikā. Ondatras apdzīvo dažādas klimata joslas un dažādus mitrāju biotopus.
Vadims Vasiļevskis
Vadims Vasiļevskis (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu vieglatlēts, kurš startēja šķēpa mešanas sacensībās. sudraba medaļas ieguvējs. Viņa personiskais rekords ir 90,73 m, ko uzstādīja 2007. gadā Tallinā. Tas ir pašreizējais Latvijas rekords un V. Vasiļevski ierindo 10. vietā visu laiku labāko šķēpa metēju rangā (neskaitot rezultātus ar vecās konstrukcijas šķēpu). 2014. gadā noslēdzis profesionālā sportista karjeru. Par sasniegumiem sportā saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni.
Visu karjeru līdz neveiksmīgajām trenējās pie Valentīnas Eidukas.
Izglītību ieguvis Latvijas Sporta Pedagoģijas akadēmijā. V. Vasiļevskis ir šķīries, ir meita un dēls.
Karjera
1999. gada Pasaules jaunatnes čempionātā (dalībnieki met 700 g smagos šķēpus) Polijā viņš nekvalificējās finālam, kvalifikācijā šķēpu raidot 60,02 m tālumā. 2000. gada Pasaules čempionātā junioriem Čīlē V. Vasiļevskis ar 68,14 m tālu metienu izcīnīja 8. vietu. 2001. gadā notikušajā Eiropas junioru čempionātā sportists izcīnīja 7. vietu (70,59 m). 2002. gada Eiropas čempionātā V. Vasiļevskis kvalifikācijā šķēpu raidīja 78,20 m tālumā un ieņēma 16. vietu, tādējādi nekvalificējoties finālam. 2003. gada Eiropas U-23 čempionātā sportists ar 72,39 m tālu raidījumu ieņēma 7. vietu. Tajā pašā gadā notikušajā Eiropas kausā latvietis izcīnīja 2. vietu (76,81 m). 2003. gadā iekļauts Latvijas Olimpiskās vienības sastāvā. 2004. gada Eiropas kausā ziemā Latvijas sportists svinēja uzvaru ar 82,44 m tālu metienu.
V. Vasiļevskis nesa Latvijas karogu 2004. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā, tajās negaidīti izcīnīja sudraba medaļu ar jaunu personisko rekordu 84,95 m, piekāpjoties tikai norvēģim Andrēasam Tūrkildsenam un kļūstot par piekto Latvijas olimpisko medaļnieku šķēpa mešanā pēc Ineses Jaunzemes, Elvīras Ozoliņas, Jāņa Lūša un Daiņa Kūlas. 2004. gada IAAF World Athletics Final sacensībās viņš ieņēma 8. vietu. Viņš pretendēja uz Eiropas gada labākā vieglatlēta titulu.
2005. gada Pasaules čempionātā V. Vasiļevskis startēja neveiksmīgi — nekvalificējās finālam un ar 76,16 m tālu raidījumu ierindojās 16. vietā. 2006. gada maija beigās viņam izdevās trīs sacensībās trīs dienās pēc kārtas uzstādīt augstvērtīgus rezultātus — mest pāri 88 metru atzīmei. sacensībās Desavā, Vācijā, V. Vasiļevskis šķēpu raidīja 88,12 m tālumā, kas bija jauns sportista personiskais rekords un jauns Latvijas rekords (iepriekšējais rekords piederēja Ērikam Ragam — 86,47 m), dienu vēlāk "Rīga'2006" sacensībās Rīgā viņš kļuva par pirmo Latvijas šķēpa metēju, kurš jaunās konstrukcijas šķēpu raidījis tālāk par 90 metriem — 90,43 m, uzlabojot savu Latvijas rekordu. Vēl dienu vēlāk V. Vasiļevskis sacensībās Ventspilī šķēpu raidīja 88,53 m tālumā. Viņš piedalījās 2006. gada Eiropas čempionātā, kur ar 83,21 metrus tālu metienu ierindojās 4. vietā. Šajā vietā viņš palika arī 2006. gada IAAF World Athletics Final sacensībās (83,26 m).
2007. gadā V. Vasiļevskis uzvarēja Universiādē Bangkokā (83,92 m). 2007. gada jūnijā viņš sacensībās Vācijā meta šķēpu 94,29 metru tālumā, taču pārkāpuma dēļ šis metiens netika ieskaitīts. Nedaudz pietrūkstot līdz medaļām, ceturtais viņš palika 2007. gada Pasaules čempionātā (85,19 m), kvalifikācijā latvietis šķēpu raidīja 87,37 m tālumā. 2007. gada 22. jūlijā sacensībās Tallinn'2007 sportists uzstādīja jaunu Latvijas rekordu — 90,73 m.
V. Vasiļevskis nesa Latvijas karogu arī atklāšanas ceremonijā, tādējādi kļūstot par pirmo sportistu, kas Latvijas karogu nesis divās olimpiskajās spēlēs, pie tam — pēc kārtas. Starts Pekinas olimpiskajās spēlēs gan bija pieticīgāks kā iepriekšējās olimpiskajās spēlēs un V. Vasiļevskis palika 9. vietā (81,32 m), lai gan kvalifikācijā uzrādīja labāku sniegumu (83,51 m). Taču IAAF World Athletics Final sacensībās V. Vasiļevskis, šķēpu raidīdams 86,65 m tālumā, guva uzvaru.
2009. gada Pasaules čempionātā viņš pārliecinoši kvalificējās finālam ar 86,69 m. Taču finālā, tāpat kā 2007. gada Pasaules čempionātā ierindojās 4. vietā, šķēpu raidot 82,37 m tālumā. 4. vietu V. Vasiļevskis ieņēma arī 2009. gada IAAF World Athletics Final sacensībās (81,86 m).
2010. gada Eiropas čempionātā viņš startēja neveiksmīgi un ieņēma pēdējo vietu kvalifikācijā ar rezultātu 67,56 m. Arī 2011. gada Pasaules čempionātā V. Vasiļevskis nekvalificējās finālam, šoreiz ar 75,23 m tālu metienu ierindojoties 25. vietā.
2012. gada Eiropas čempionātā viņam kvalifikācijā visi trīs metieni netika ieskaitīti, tādējādi sportists palika bez rezultāta. Neilgi pirms interneta portālā ss.lv viņš pārdošanai izlika savu Atēnu olimpiskajās spēlēs izcīnīto sudraba medaļu,  lai "pievērstu uzmanību sliktajai finansiālajai situācijai", tomēr medaļai neatradās pircēji. Londonas olimpiskajās spēlēs viņš kvalifikācijā labākajā mēģinājumā šķēpu raidīja 72,81 metru tālumā un ierindojās 38. vietā, nekvalificējoties finālsacensībām. Lai arī pēc starta olimpiskajās spēlēs paziņojis, ka pēc 2012. gada sezonas beigs sportista karjeru, tomēr tā paša gada oktobrī paziņoja par karjeras turpināšanu.
2013. gada Pasaules čempionātā Maskavā, Krievijā, izcīnīja 15. vietu.
Pēc karjeras beigām vairākus gadus strādājis Anglijā, pēc tam Latvijā par tālbraucēju šoferi.
Pārmaiņu vadīšana
Pārmaiņu vadīšana ir process, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu organizācijai vēlamos izmaiņu rezultātus vai mazinātu izmaiņu radītās negatīvās blakusietekmes.
Pārmaiņu vadīšanas jēdziens
Frāze "pārmaiņu vadīšana" var nozīmēt dažādas lietas dažādiem cilvēkiem. Kāds to redz vienkārši kā komunikācijas un apmācību jautājumu. Cits savukārt raugās uz to no IT perspektīvas kā programmatūras versiju kontroles nodrošinājumu. Projektu vadības jomā šī frāze tiek dažreiz izmantota, lai apzīmētu izmaiņas projekta gaitā vai darbības jomā. Visbiežāk ar pārmaiņu vadīšanu tiek domāta strukturēta pieeja indivīdu, komandu un organizāciju pārejai no esoša stāvokļa uz nākotnē vēlamo.
Viena no vadošām pētniecības organizācijām pasaulē Prosci, kas specializējas pārmaiņu vadīšanas jomā, sniedz sekojošu definīciju pārmaiņu vadīšanas procesam: "Pārmaiņu vadīšana ir rīku, procesu, prasmju un principu kopuma pielietošana pārmaiņu procesa cilvēcisko aspektu vadīšanā, lai panāktu pārmaiņu projekta vai iniciatīvas nepieciešamo iznākumu".
Lai gūtu panākumus, organizācijām jāspēj mainīties. Pārmaiņas ir neizbēgamas. Tās ir katras stratēģijas, biznesa plāna un biznesa pārveides būtība. Mūsdienu strauji mainīgajā biznesa vidē nav iespējams pielietot kādu universālu modeli vai pārbaudītu metodi pārmaiņu vadīšanā. Izaicinājums organizācijām ir pārmaiņu īstenošana, kas radikāli iespaido organizācijas spēju uzlabot savas darbības rezultātus.
Pārmaiņu veidi
Pārmaiņas var notikt un tikt vadītas pamatā trīs veidos
Pārmaiņu vadīšanas procesa galvenie posmi
Var izdalīt sekojošus galvenos pārmaiņu vadīšanas posmus un to sastāvdaļas
Pārmaiņu vadīšana
Definētās pārmaiņas tiek saskaņotas un īstenotas
Pārmaiņu stiprināšana
Veikto pārmaiņu iznākuma iedzīvināšana un procesu stabilizācija
Sekmīga pārmaiņu procesa priekšnosacījumi
Lai kāda tiktu izvēlēta pārmaiņu vadības pieeja, tai jāizriet no organizācijas dabīgās vides un izveidotās kapacitātes. Tomēr sekmīgi ieviestiem pārmaiņu procesiem ir līdzīgs raksturojums.
1999. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1999. gada laikapstākļi Latvijā.'''
Konteksts
Konteksts (no la — 'savijums', 'sasaiste') ir teksta (rakstīta vai runāta) daļa, kuras kopējā jēga palīdz pareizi saprast tajā ietilpstošu atsevišķu teksta elementu nozīmi. Tā kā daudziem vārdiem, rakstu zīmēm, simboliem var būt vairākas nozīmes, tad, skatot atsevišķi no konteksta, nevar viennozīmīgi noteikt to autora paredzēto nozīmi.
Kontekstu izmanto, lai savā runā neatkārtotu to, kas jau ir bijis pateikts. Ja dialoga veicējiem nav pilnībā zināms otra runātāja konteksts vai tas tiek zaudēts, tad sarunas dalībnieks sāk kontekstu interpretēt pēc savām zināšanām un var rasties nesaprašana vai pārpratumi.
Plašākā nozīmē konteksts ir vide (apstākļu, objektu, notikumu u.c. kopums), kura eksistē un palīdz izprast kādu konkrētu objektu (notikumu, faktu utt.).
1999. gada laikapstākļi Latvijā
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Dienas zemākā gaisa temperatūra un nakts augstākā gaisa temperatūra Rīgā. Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Zemākā gaisa temperatūra dienā:
Augstākā gaisa temperatūra naktī:
Asimilācija (valodniecība)
Asimilācija valodniecībā ir vienas skaņas pielīdzināšanās citai skaņai.
Asimilācijai šķir divus veidus:
Kamčatkas novads
Kamčatkas novads ir viens no Krievijas Federācijas Tālo Austrumu novadiem. Tas izveidots, apvienojot Korjaku autonomo apvidu ar Kamčatkas apgabalu 2007. gada 1. jūlijā. Tas robežojas ar Magadanas apgabalu ziemeļrietumos un Čukotku ziemeļos.
Saimniecība
Galvenās saimniecības nozares ir zvejniecība un kokapstrāde.
Ciklons (nozīmju atdalīšana)
Ciklons ( - rotējošs) var būt:
Fricis Bārda
Fricis Bārda (dzimis, miris ) bija latviešu skolotājs un dzejnieks.
Biogrāfija
Fricis Bārda dzimis Pociema „Rumbiņos” saimnieku ģimenē. Mācījies Pociema pagastskolā, Umurgas draudzes skolā un Limbažu pilsētas skolā. No 1898. līdz 1901. gadam mācījās Valkas skolotāju seminārā, kas tolaik atradās Rīgā.
1901. gadā sāka strādāt par palīgskolotāju Katlakalna draudzes skolā. 1902. gadā laikraksts „Rīgas avīze” publicēja Friča Bārdas dzejoli „Raibais pavediens”.
1906. gadā devās uz Vīni studēt filosofiju, aizrāvies ar vācu romantiķiem, īpaši intuitīvisma novirzienu. 1911. gadā iznāca viņa pirmais dzejoļu krājums „Zemes dēls”, kam noformējumu veidoja Janis Rozentāls. Pēc gada atgriezās Latvijā, strādāja Rīgā par skolotāju Ata Ķeniņa reālskolā. Darbojās žurnālos „Stari” un „Zalktis”, iepazinies ar komponistu Emīlu Dārziņu un gleznotāju Jani Rozentālu. Lasīja lekcijas J. Dubura dramatiskajos kursos.
No 1916.gada strādāja Latviešu izglītības biedrības vidusskolās Rīgā. 1917.gadā dibināja un vadīja Latviešu izglītības biedrības vidusskolu Valmierā. Kādu laiku bija skolu inspektors.
Literārā darbība
Fricis Bārda bija spilgts latviešu romantiskās dzejas meistars. Tradicionālākās tēmas viņa darbos — dzimtene, mīlestība, daba, dzīvība, nāve, dvēsele, mūžība — ietvertas oriģinālā tēlainībā un ritmikā, filosofiskā vispārinājumā. Rakstījis darbus arī literatūras kritikā un estētikā. Friča Bārdas dzeja ir tulkota krievu, vācu, angļu, poļu valodā. „Zemes dēls” ir vienīgais dzejoļu krājums, kas iznāca dzejnieka dzīves laikā.
Lauvas aptieka
Lauvas aptieka bija septītā vecākā aptieka Rīgā, Latvijā. Tikusi dibināta 1691. gadā kā Ķēniņa aptieka, 1867. gadā tika pārsaukta par Dzelteno aptieko, 1888. gadā ieguva Lauvas aptiekas nosaukumu. Tika slēgta 1939. gadā, īpašniekiem izceļojot.
Laika gaitā ir mainījusies aptiekas atrašanās vieta. Līdz 1867. gadam tā atradās Šķūņu ielā (pretī Tirgoņu iela), pēc tam līdz 1892. gadam — ēkā Šķūņu ielā 6, kas nav saglabājusies. Aptiekas pēdējā atrašanās vieta bija Kaļķu iela 14 (pašreizējā Kaļķu iela 20). Pirmais aptiekas īpašnieks bija B. Fišers (1691—1695).
Mi-1
Mi-1 (ru, NATO nosaukums — Hare (zaķis)) bija pirmais padomju sērijveidā ražotais daudzfunkcionālais helikopters.
Izstrādāts 1940. gadu beigās Mila (Mi) konstruktoru birojā, pirmie prototipi izgatavoti 1950. gadā. Mi-1 tika prezentēts 1951. gadā, savukārt tā sērijveida ražošana uzsākta 1954. gadā. Padomju Savienībā Mi-1 ražoja līdz 1960. gadam, izgatavojot vairāk kā 1000 helikopterus. Polijas Tautas republikā šī modeļa helikopters ar nosaukumu SM-1 (un nelielā sērijā uzlabotais variants SM-2) tika ražots no 1956. līdz 1965. gadam, kopumā izgatavojot 1594 helikopterus.
Lai arī atsevišķi Mi-1 modeļi bija paredzēti civilām vajadzībām, tomēr primāri Mi-1 tika izmantots PSRS Gaisa spēkos, 1958. gadā tika radīts arī šī helikoptera kaujas variants. Mi-1 tika lietots ne tikai Austrumu bloka valstīs, bet arī piegādāts citām valstīm.
Mi-1 maksimālais ātrums — 185 km/h, darbības attālums — 430 km, maksimālais pacelšanās augstums — 3500 m. Pilots — 1, pasažieri — 2 (255 kg), garums — 12,09 m, rotora diametrs — 14,35 m, maksimālā celtspēja — 2330 kg, dzinēja (virzuļmotors) jauda — 429 kW (575 zs).
Šautriņu mešana
Šautriņu mešanas sporta veids jeb darts ir gan individuālais, gan pāru, gan komandu sporta veids. Šis ir ne tikai labs un jautrs laika pavadīšanas veids, bet arī nopietns sporta veids.
Šautras kā sporta veids visā pasaulē oficiāli tika atzītas 2007. gada rudenī.
Mērķis un raksturs
Šautriņu mešana ir koncentrēšanās un precizitātes māksla! Šautriņas trenē attāluma izjūtu, koordināciju, reakciju, spēka izjūtu un to saskaņu. Punktu skaitīšana attīsta atmiņu, īpaši bērniem veicina matemātisko domāšanu un spēju prognozēt rezultātu. Adrenalīns, ko izraisa koncentrēšanās metienam, pozitīvi ietekmē nervu sistēmu un palīdz atbrīvoties no stresa. Treniņi attīsta pacietību, pilnveido mērķtiecības izjūtu un audzina raksturu. Var trenēties mājās nedēļām ilgi, apgūt izcilu tehniku, kas palīdz savākt maksimālo punktu skaitu, bet plašākā sabiedrībā — sacensībās vai krodziņā — nekas neizdodas, ja nespēj tikt galā ar satraukumu, ko rada neierasti trokšņi, jauna vide un citu uzmanība, tāpēc ir jāprot vienlaikus atbrīvoties un koncentrēties jebkurā situācijā, jo spēlē rokas notrīcēšanu var izraisīt pat vismazākais sīkums.
Vieta
No mešanas vietas līdz mērķim jāizbrīvē 2,37 metri. Platumā nepieciešams 1 metrs brīvas telpas, bet augstumā — vismaz 2,20 metri, jo pēc noteikumiem, no grīdas līdz mērķa centram ir 1,73 metri.
Mērķis
Sporta preču veikali piedāvā divu veidu mērķus: kartona un sizala. Labāks un daudz izturīgāks ir sizala mērķis, jo tā šķiedrainais materiāls nesaglabā šautriņu pēdas — katrā nākamā blakus iemestā šautriņa aizver iepriekšējo vietu ciet. Ja šautriņas asais gals ieduras kartonā, tad paliek caurums, un, intensīvi spēlējot, mērķis drīz vien ir pagalam.
Šautriņas
Izvēle ir ļoti plaša un atkarīga no paša gaumes, spēles stila un maciņa biezuma. Profesionāļi iesaka izvēlēties tievākās, jo tām ir labāka aerodinamika — vieglāk trāpīt mērķī. Labu metāla šautriņu komplekts maksā ap 15 — 23 Ls, bet lētākās sākot no pāris latiem. Labākām šautriņām ir arī maināmas detaļas, jo bieži gadās, ka nejauši kaut kas salūst.
Mešanas princips
Labāku rezultātu var sasniegt, turot kājas 45 grādu leņķī, priekšā izvirzot to kāju, ar kuru roku met. Tāpat ir svarīgi, šautriņu izmest ar roku, nevis ar visu augumu (ķermenis kustībās nepiedalās). Interesanti, ka skatītājiem skatoties no malas var šķist, ka fiziskā piepūle vispār nav vajadzīga, bet pēc pus stundas intensīvas mētāšanas var sākt sāpēt muskuļi.
Izvairīšanas no traumām
Lai izvairītos no traumām:
Rašanās un izcelsme
Darts tulkojumā no angļu valodas nozīmē bultas uzgalis.
Šautriņu mešanas izcelsme ir noslēpumā tīta. Zināms, ka angļu loka šāvēji 14. gadsimta sākumā pēc kaujas izklaidējās, mētājot mērķī nolauzto bultu uzgaļus, sev par mērķi tika izmantoti alus mucu dibeni vai nozāģētas koka ripas, kuru gadskārtu riņķi kalpoja kā vērtēšanas sistēma.
Kādā no slavenā gleznotāja Leonardo da Vinči (1452 — 1513) skicēm uzzīmēts bultas uzgalis, kas ir līdzīgs mūsdienu šautriņām.
Laika gaitā Anglijā šautriņu mešana ir kļuvusi par vienu no iecienītākajām izpriecām. Karaliene Anna Boleina 1534. gadā savam vīram Henrijam VII uzdāvinājusi krāšņu šautriņu komplektu.
19. gadsimta beigās angļu namdaris Braiens Gemlins pirms kāda turnīra, pirmo reizi sastādījis šautriņu mešanas spēles noteikumus, kas vēl nav mainījušies līdz pat mūsdienām.
1908. gadā kāda angļu kroga saimnieks stājies tiesas priekšā par to, ka savā krogā ieviesis laimes spēli — šautriņu mešanu. Krodziniekam tomēr izdevies tiesnešiem pierādīt, ka šis sporta veids nekādi nav saistīts ar nejaušībām un laimi, bet ir atkarīgs no katra spēlētāja izveicības un meistarības. Apsūdzētais trīs reizes pēc kārtas iemetis šautriņas mērķa sektorā, kas dod visvairāk punktu, un lūdzis, lai tiesnesis izdara tāpat. Tiesas kalpa mestās bultiņas aizlidojušas garām mērķim, un krodzinieks ticis attaisnots.
Šautriņu mešana no krodziņu spēles ir attīstījusies par sporta veidu, kurā mūsdienās tiek rīkoti lieli turnīri. Turklāt ir profesionāļi, kuri ar šautriņu mešanu pelna sev iztiku.
Šautriņu mešana Latvijā
Latvijā šautriņu mešanu 1989. gadā ieviesis loka šāvējs Jānis Straume, kurš to noskatījis ārzemēs. Tajā pašā gadā notika arī pirmās lielās sacensības Latvijā - 1. Rīgas čempionāts šautriņu mešanā. Sacensības gan nenotika pēc starptautiskajiem noteikumiem. Spēlētāji sacentās savā starpā, metot 10 sērijas loka šaušanas mērķī. Par uzvarētāja pasludināja to, kurš bija iemetis vairāk punktu. Par pirmo Rīgas čempionu kļuva rīdzinieks Raimonds Vitiņš. Jau 1990. gada pavasarī notika 1. atklātais Latvijas čempionāts pēc starptautiskajiem noteikumiem. Sacensībās piedalījās arī viesi no Maskavas. Sacensības notika Rīgas Sporta pilī un par pirmo Latvijas čempioni kļuva rīdziniece Nadežda Boltača. Labākais no Latvijas vīriešu konkurencē bija kandavnieks Egils Vītols, kurš izcīnija 2. vietu. 1991. gadā notika pirmais oficiālais Latvijas čempionāts. Par čempioniem tika kronēti Nadežda Boltača un Egils Vītols. Tajā pašā gadā tika nodibināta Latvijas Darts federācija, kas pēc gada iestājās pasaules Darts federācijā. Kopš tā laika katru gadu tiek rīkoti Latvijas un Baltijas čempionāti.
Kopš 2006. gada augusta Latvijas Darts federācijas funkcijas ir pārņēmusi Latvijas Darts Organizācijas, kas arī ir oficiālā šautriņu mešanas sporta veida federācija Latvijā.
Mežāres ciems (Rēzeknes rajons)
Mežāres ciems bija Rēzeknes rajona administratīvi teritoriāla vienība tā rietumos. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Makašēnu pagastā izveidoja Mežāres ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī, pēc pagasta likvidēšanas, ciemu iekļāva Rēzeknes rajonā.
1960. gada 7. jūlijā padomju saimniecības «Rēzekne» teritoriju pievienoja Vērēmu ciemam. 1971. gada 16. martā daļa padomju saimniecības «Sovetskaja Latvija» teritorijas tika pievienota Slabadas ciemam.
Ciemu likvidēja 1975. gada 14. martā, tā teritoriju pievienojot Audriņu ciemam.
Celsija grāds
Celsija grāds (°C) ir temperatūras mērvienība.
100 grādos iedalīta temperatūras mērīšanas skala nosaukta zviedru zinātnieka Andersa Celsija vārdā: 1742. gadā viņš piedāvāja temperatūras mērīšanai izmantot šo skalu. Pēc šīs skalas sākumā tika pieņemts, ka 100 °C temperatūrā kūst ledus, bet 0 °C temperatūrā vārās ūdens, tomēr Kārlis Linnejs šo skalu izmainīja tā, ka 0 °C temperatūrā kūst ledus, bet 100 °C temperatūrā vārās ūdens.
Klodzko apriņķis
Klodzko apriņķis ir apriņķis Polijā, Lejassilēzijas vojevodistē. Robežojas ar Lejassilēzijas vojevodistes Valbžihas, Dzeržoņovas un Zombkovices apriņķiem, kā arī Čehiju.
10. septembris
10. septembris ir gada 253. diena pēc Gregora kalendāra (254. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 112 dienas.
Vārda dienas
Albertīne, Jausma
Patskaņu harmonija
Patskaņu harmonija ir patskaņus asimilējošs fonoloģisks process. Atkarībā no terminoloģijas, tas ir viens no diviem metafonijas paveidiem. Valodās, kurās darbojas patskaņu harmonija, ir ierobežojumi, kādi patskaņi var atrasties līdzās cits citam, respektīvi, patskaņiem ir jābūt saskaņotiem pēc kāda noteikta kritērija.
Latviešu valodā
Latviešu valodas "šaurais" un "platais ⟨e⟩" šaurākajā nozīmē neatbilst patskaņu harmonijas jēdzienam, jo ir regresīvs. Parādība ir līdzīga umlautam (īpaši latgaliešu valodā), taču šo nosaukumu parasti izmanto tikai ģermāņu valodu kontekstā. Visprecīzākais nosaukums latviešu valodā novērojamā procesa definēšanai būtu regresīva metafonija. Angļu valodas publikācijās, atsaucoties uz procesu latviešu valodā, tomēr bieži tiek lietots apzīmējums patskaņu harmonija.
Darbības principi latviešu valodā
Taču no vēsturiska, diahroniska skatpunkta, ja salīdzina latviešu vārdus ar to lietuviešu analogiem redzams, ka mantotos vārdos, uzsvērtā pozīcijā lietuviešu valodas ⟨e⟩ vērtība kā likums ir plats, piemēram, berti "bērt", eglė  "egle", erkė  "ērce" utt. Tādējādi varētu teikt, ka plats ir burta ⟨e⟩ "izejas" vērtība un latviešu valodā noteiktos apstākļos tas ticis "šaurināts" (paaugstināts). No tā izrietoši, latviešu valodniecībā un latviešu valodas mācību līdzekļos parasti tiek runāts par t.s. šaurinātājskaņām, kuras ir priekšējās rindas patskaņi un  un palatāli līdzskaņi, to vidū  un mīkstinātie līdzskaņi. Pēdējo divu skaņu grupu nosacīta līdzība ir to viena otrai tuvās artikulācijas vietas, piemēram, bieži novērojamā priekšējās rindas patskaņa mīšanās ar palatālo līdzskani  vai vairākās (to vidū, lietuviešu un krievu) valodās sastopamā asimilatīvā palatalizācija, kad priekšējās rindas  un  palatalizē (mīkstina) pirms tiem esošos līdzskaņus.
Pirmās deklinācijas vīriešu dzimtes vārdos, kas beidzas ar "-s" patskaņu harmonija būtu interpretējama kā agrāk pastāvējušās vīriešu dzimtes galotnes *-as reflekss, piemēram, vārdā "vēders" no *vēderas, tā pat arī darbības vārdos kā izzudušu tagadnes galotņu reflekss, sal. latviešu "tu cērt" pretstatā "viņš cērt", lietuviešu kerti ("tu cērt") un kerta ("viņš cērt").
Pieņemot, ka plati baltu latviešu valodā ir vēsturiski šaurinājušies, nebūtu sagaidāms šai parādībai pretējs process, kad aizgūtu vārdu šauri ⟨e⟩ paplatinātos "atpakaļ" uz senāko baltu vērtību. Aplūkojot to no otra, sinhroniskā skatpunkta (t.i., ka šauri ⟨e⟩ noteiktos apstākļos "paplatinās") varētu teikt, ka patskaņu harmonija latviešu valodā nav pilnīgi produktīva, respektīvi, tai var netikt pakļauti salīdzinoši nesen aizgūti vārdi un internacionālismi, piemēram, šādos aizguvumu un mantotu vārdu pāros, kur ⟨e⟩ ir līdzīgās pozīcijās, tā asimilācija atšķiras:
Dažkārt sastopami izņēmumi, kad tiek asimilēts arī internacionālismos, piemēram, vārdā "persona", turklāt darbības vārdos (specifiskāk, vēlējuma izteiksmē ar galotni "-u") asimilācija vienmēr ir produktīva neatkarīgi no vārda aizgūšanas senuma, piemēram, "menedžēt"  — "menedžētu".
Latgaliešu dialektā
Kaut arī latgaliešu dialekta runātājiem stereotipiski raksturīga nespēja diferenciēt starp "platajiem" un "šaurajiem ⟨e⟩", runājot standarta latviešu valodā, latgaliešu dialektā pastāv izvērstāka patskaņu harmonija nekā standarta latviešu valodā. Pateicoties latgaliešu patskaņu pārvirzēm, patskaņu harmonija kļūst redzama arī ortogrāfijā, dažkārt pat viena vārda ietvaros, piemēram:
Atšķirībā no standarta latviešu valodas, kur novērojama tikai opozīcija pēc paaugstinājuma, latgaliešu valodā novērojama pārvirzīšanās starp priekšējo un pakaļējo rindu atkarībā no tā, vai vārda izskaņā ir priekšējās vai pakaļējās rindas patskanis, ko varētu ilustrēt ar rindu:
Izcelsme latviešu valodā
Baltijas somu valodu ietekme tiek minēta kā patskaņu harmonijas avots latviešu valodā.
Lībiešu un (standarta) ziemeļigauņu valodā nav patskaņu harmonijas. Daži autori spekulējuši, ka tas noticis baltu ietekmē, taču citi autori norāda, ka šāds apgalvojums nevar būt patiess, jo netālu no Latvijas robežas runātajā veriešu valodā pastāv patskaņu harmonija.
Sakstagals
Sakstagals ir ciems Rēzeknes novadā, Sakstagala pagasta centrs. Izvietojies pie Krustpils—Rēzeknes dzelzceļa netālu no autoceļa A12 Rēzeknes upes kreisajā krastā 14 km no novada centra Rēzeknes un 229 km no Rīgas. Saplūdis ar ziemeļos no dzelzceļa esošajiem Civkoriem.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie 1901. gadā atklātās dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava, kur vēlāk ierīkota Sakstagala dzelzceļa stacija. 1933. gadā Sakstagalam piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. 1935. gadā Sakstagalā bija 27 dzīvojamās mājas un 143 iedzīvotāji.
Sakstagalā atrodas pagasta pārvalde, Jāņa Klīdzēja pamatskola (Civkoros), Franča Trasuna muzejs “Kolnasāta”, bibliotēka , pasta nodaļa.
Franča Trasuna dzīvesvieta "Kolnasāta" ir valsts nozīmes kultūras piemineklis.
Posti Group
Posti Group Oyj ir Somijas uzņēmums, kura darbība ir iedalīta četrās grupās: Postal Services (Pasta pakalpojumi), Parcel and Logistics Services (Sūtījumu un loģistikas pakalpojumi), Itella Russia un OpusCapita. Uzņēmums pilnībā pieder Somijas valstij. Posti Oy Somijā ir vispārējās apkalpošanas saistības, kas darbdienās ietver arī vēstuļu un sūtījumu piegādes pakalpojumus Somijas municipalitātēm.
Roberts Ancāns
Roberts Ancāns ( — ) bija Latviešu leģiona virsnieks, Dzelzs krusta Bruņinieku krusta kavalieris.
Posti Group
2013. gadā Posti neto apgrozījums bija 1977 miljoni eiro. Posti apkalpo klientus ar 26 000 speciālistu palīdzību.
Roberts Ancāns
Dzīvesgājums
Dzimis 1919. gada 11. novembrī Ludzas apriņķa Tilžas pagastā. Mācījies brāļu Skrindu pamatskolā un vienu gadu Aglonas ģimnāzijā. Vēlāk turpinājis mācības Kārsavas pilsētas ģimnāzijā, kuru absolvējis 1938.gadā. Tā paša gada rudenī uzsācis studijas Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē, tautsaimniecības nodaļā. 1939. gada rudenī brīvprātīgi iestājies Latvijas Bruņotajos spēkos, lai kļūtu par kara juristu. Šo nodomu izjauc Latvijas okupācija 1940. gadā.
Posti Group
Posti vēsture ir gandrīz 400 gadus ilga. 96% neto apgrozījuma veido uzņēmumi un organizācijas. Svarīgākās klientu darbības jomas ir tirdzniecība, pakalpojumi un plašsaziņas līdzekļi. Olendā ir neatkarīga pasta pārvalde Posten Åland.
Roberts Ancāns
Dzīvesgājums
1941.gadā, sākoties Vācijas un PSRS karam, brīvprātīgi piesakās latviešu bruņoto formējumu rindās. 1941.gada oktobrī 16. Zemgales policijas bataljona sastāvā devies uz austrumu fronti kā vada seržants. 1941/1942 gada ziemā Holmas ielenkumā, Veļikajas upes krastos pirmo reizi ievainots. Pēc ārstēšanās nosūtīts uz virsnieku kursiem, pēc kuru beigšanas kā Latviešu leģiona leitnants piedalījies kaujās pie Ļeņingradas, Volhovas purvos, pie Ostrovas un Kurzemes ielenkumā. Vairākas reizes ievainots un apbalvots.
1944.gada Ziemassvētku kauju laikā Kurzemes cietoksnī, Ancāna komandētā 19.divīzijas kaujas skola, pie Lestenes stacijas triju dienu ielenkuma kaujās ar kājnieku ieročiem iznīcināja 14 padomju tankus. Par šajā kaujā parādīto varonību Robertu Ancānu 1945.gada janvārī apbalvoja ar vācu armijas augstāko militāro apbalvojumu — Bruņinieka pakāpes dzelzs krustu.
Posti Group
Postiksi galvenā pārvalde atrodas Pasilas ziemeļdaļā (Helsinkos). Postiksi darbība tiek iedalīta četrās grupās. Grupas vadītājs ir President & CEO Heikki Malinen[2], bet tās valdes priekšsēdētājs — Arto Hiltunen. 2013. gadā grupā strādāja apmēram 27 253 darbinieku. Uzņēmums darbojas vienpadsmit valstīs (Latvijā, Lietuvā, Norvēģijā, Polijā, Zviedrijā, Vācijā, Slovākijā, Somijā, Dānijā, Krievijā un Igaunijā).
Itella darbojas vienpadsmit valstīs.
Zīmoli
Itella apkalpo savus globālos korporatīvos klientus zem Itella zīmola un savu patērētāju klientus Somijā — zem Posti zīmola.
Vēsture
1638. gada 6. septembrī ģenerālgubernators Pers Brahe Jaunākais (Per Brahe the Younger) ievieš pasta sistēmu Somijā, kas tolaik bija Zviedrijas sastāvdaļa. 1811. gadā autonomās Somijas lielhercogistes pasta sistēmai tiek izveidota centrālā administrācija. 1845. gadā tiek izveidota paku pasta sistēma. 1856. gadā tiek ieviestas pastmarkas. 1858. gadā tiek uzsākta vēstuļu un laikrakstu piegāde mājās. Sākot ar 19. gadsimta 60. gadiem: pasts ir viena no pirmajām iestādēm, kur darbā tiek pieņemtas sievietes.
1927. gadā telegrāfs apvienojas ar pastu. 1981. gadā nosaukums „Pasts un telegrāfs” tiek mainīts uz „Pasts un telekomunikācijas”. 1990. gadā uzņēmums „Pasts un telekomunikācijas” tiek pārveidots par sabiedrisku iestādi, kuras finanses ir nošķirtas no valsts budžeta. 1994. gadā uzņēmums „Pasts un telekomunikācijas” tiek pārveidots par uzņēmumu Suomen PT Group ar filiālēm Finland Post Corporation — pasta darbībām — un Telecom Finland Oy (vēlāk Sonera Oy) — telekomunikācijām. 1998. gadā Uzņēmums Suomen PT Group tiek sadalīts uzņēmumos Finland Post Corporation un Sonera Oy, abi pieder tieši valstij. 2001. gadā Finland Post Corporation kļūst par atklātu akciju sabiedrību. 2002. gadā informācijas loģistikas uzņēmējdarbība tiek izvērsta Vācijā, bet loģistikas uzņēmējdarbība — Igaunijā. 2004. gadā informācijas loģistikas uzņēmējdarbība tiek izvērsta Igaunijā, Latvijā un Lietuvā. 2005. gadā loģistikas uzņēmējdarbība tiek izvērsta Dānijā, Latvijā un Lietuvā. 2006. gadā loģistikas uzņēmējdarbība tiek izvērsta Zviedrijā un Norvēģijā.
2007. gada 1. jūnijā korporācijas nosaukums tiek mainīts uz Itella Corporation. Izmaiņas nosaka uzņēmuma darbības, kuras kļūst arvien daudzveidīgākas un starptautiski plašākas. 2008. gadā Itella izvērš darbību Krievijā, iegādājoties loģistikas grupu NLC (National Logistics Company — Valsts loģistikas uzņēmums) un klientu attiecību mārketinga konsultantus Connexions. Itella izvērš darbību Polijā, iegādājoties informācijas loģistikas uzņēmumu BusinessPoit S.A. 2009. gadā informācijas bizness tiek izvērsts Krievijā, kā arī jaunās Centrāleiropas un Austrumeiropas valstīs. Jaunā filiāle Itella IPS Oy (Itella maksājumu pakalpojumi) saņem maksājumu organizācijas licenci.
2010. gada jūlijā no Igaunijas uzņēmuma SmartPOST (tagad Cleveron) tika nopirkts pakomātu tīkls un zīmols SmartPOST.
Roberts Ancāns
Dzīvesgājums
Bija leģiona 19. divīzijas pārstāvis 1945. gada 20. februārī dibinātajā Latvijas Nacionālajā komitejā. Ģenerālis Rūdolfs Bangerskis viņu iecēla par valdības pils komandantu. Valdības mītne bija paredzēta Ēdoles pilī.
Sestajā Kurzemes lielkaujā (1945.gada marts/aprīlis), pie Blīdenes dzelzceļa stacijas Ancānu astoto reizi ievaino. Ievietots Liepājas kara slimnīcā. 1945.gada 8.maijā ar vācu mīnu kuģi devies uz Vāciju. Karu beidzis virsleitnanta dienesta pakāpē.
1955.gadā ieceļojis ASV un apmeties Ņujorkā. Tur strādājis kompānijā Otis elevators par tehnisko zīmētāju. Aktīvi piedalījies kara veterānu atpūtas nama Rota un Brāļu kapu izbūvē. Roberts Ancāns miris 1982.gada 1.janvārī Ričmondhilā (Richmond Hill), Ņujorkā. Apbedīts Ņujorkas štatā, Katskiļu brāļu kapos.
Plakantārpi
Plakantārpi (Platyhelminthes) ir dzīvnieku tips. Ir uzskats, ka šis ir parafilētisks tips, un nākotnē, iespējams, tiks sadalīts vairākos atsevišķos tipos.
Raksturojums
Ķermenis parasti lentveida vai lapveida, dorsoventrāli plakans. Ķermeņa izmēri ir no milimetra daļām līdz vairākiem metriem. Dažām formām redzami izteikta homologo orgānu kompleksu likumsakarīga atkārtošanās, kam atbilst tikpat likumsakarīgs ārējais posmojums (neīstā segmentācija jeb pseidometamērija). No ārpuses ķermeni ietver ādas-muskuļu maiss, kas sastāv no epitēlija un parasti arī no daudzslāņainas un saliktas muskulatūras. Parazītiskajām formām ķermeni klāj blīva, kutikula. Ķermeņa dobuma nav, iekšējie orgāni vienmēr atrodas parenhīmā (parasti mezodermālas izcelsmes). Gremošanas orgānu sistēma vairumam formu ir slēgta gremojamā maisa veidā, dažkārt tā komplicēti sazarojusies. Dažām sugām gremošanas orgānu sistēma sastāv tikai no parenhimā iegrimušu šūnu sakopojuma, kas izpilda gremošanas funkciju. Dažām parazītiskajām formām gremošanas orgānu sistēma ir atrofējusies, un barību tās uzņem osmotiski caur ādu. Asinsrites sistēmas un elpošanas orgānu plakanajiem tārpiem nav. Tie elpo caur ādu, bet zarnu trakta parazītiem paralēli aerobai elpošanai notiek anaerobās elpošanas process (rūgšana), kurā bezskābekļa vidē sadalās tārpu ķermenī esošās organiskās vielas (galvenokārt glikogēns). Izvadorgānu sistēma ir protonefrīdiju tipa. Nervu sistēma sastāv no galvas nervu mezgliem (ganglijiem) un dažāda skaita gareniskajām nervu stiegrām, kas vairākumā gadījumu ir saistītas ar šķērseniskām komisūrām; parasti attīstītāki par citiem ir divi sānu zari. Dzimumorgānu sistēma, ar dažiem izņēmumiem, hermafrodītiska, ar vairākiem papildu dziedzeriem, kuri piedalās olu un to apvalku formēšanas procesā.
Ekoloģija
Pašreiz pazīstamas apmēram 25 000 plakantārpu sugas. Daļa no tām ir brīvi dzīvojošas formas, kas mīt jūrās, saldūdeņos, kā arī mitrās vietās uz sauszemes, bet lielākais vairums ir dzīvnieku parazīti. Dažas formas parazitē arī cilvēkā. Attīstība pārsvarā ir sarežģīta, ar paaudžu (dzimumpaaudzes un bezdzimumpaaudzes) un saimnieku maiņu: starpsaimnieks (attīstās parazīta kāpurs), finna (iecistējies biezos apvalkos parazīta kāpurs), definitīvais saimnieks (dzīvo pieaudzis parazīts).
Sistemātika
Tips
Seksuāli transmisīvā slimība
Seksuāli transmisīvā slimība (STS), zināma arī kā seksuāli transmisīvā infekcija un veneriskā slimība, ir jebkura slimība, kura tiek pārnesta no cilvēka uz cilvēku tieša seksuāla kontakta ceļā. STS var tikt pārnesta arī no mātes uz bērnu vēl pirms dzimšanas vai pat dzemdību laikā. Ļoti retos gadījumos seksuāli transmisīvā slimība var tikt pārnesta neseksuālu kontaktu veidā, piemēram, skūpstīšanās laikā, asins pārliešanas ceļā, izmantojot antisanitāras šļirces zemādas injekciju veikšanā un tā tālāk. Seksuāli transmisīvās slimības ir sifiliss, gonoreja, AIDS, herpes un citas. Seksuāli transmisīvās slimības parasti skar dzimumorgānus, reproduktīvo sistēmu, urīnceļus, anālo atveri, mutes dobumu un taisno zarnu, bet ilgstošā laika posmā šīs slimības var skart arī citus orgānus un orgānu sistēmas.
Tartu apriņķis
Tartu apriņķis, arī Tērbatas apriņķis, ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts austrumu daļā, ziemeļos tas robežojas ar Jegevas apriņķi, rietumos ar Viljandi apriņķi, bet dienvidos ar Valgas un Pelvas apriņķiem. Austrumos Tartu apriņķi apskalo Peipusa ezers. Tartu apriņķa administratīvais centrs ir Tartu, kas ir otra lielākā Igaunijas pilsēta.
Administratīvais iedalījums
Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 8 pašvaldības - Elvas pagasts, Kambjas pagasts, Kastres pagasts, Lūnjas pagasts, Neo pagasts, Peipsisēres pagasts, Tartu pagasts un Tartu pilsētas pašvaldība.
Vēsture
Tērbatas apriņķi (prezidiātu) izveidoja pēc Livonijas kara beigām 1582. gadā, kuru 1598. gadā pārdēvēja par Tērbatas vaivadiju. Tērbatas apriņķi atjaunoja pēc Altmarkas pamiera (1629) Zviedru Vidzemes sastāvā.
Koknese
Koknese ir pilsēta Aizkraukles novadā Vidzemes dienvidos. Atrodas senā Daugavas ūdensceļa malā pie Pērses ietekas Daugavā. Attālums līdz novada centram Aizkrauklei — 14 km, līdz galvaspilsētai Rīgai — 100 km.
Rakstos pirmoreiz minēta Indriķa hronikas aprakstā par 1205. gada notikumiem kā Kukenoys (Koknese). Koknese bija viens no stiprākajiem viduslaiku cietokšņiem Livonijā, pie kura risinājušās vairākas lielas kaujas. No 1277. gada līdz 17. gs. beigām Koknesei bija pilsētas tiesības un tā ietilpa Hanzas savienībā. Ir versija, ka Koknese, tāpat ka Tālava, ir minēta senās arābu hronikās. 1932. gadā Koknesei piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu. No 1958. līdz 1990. gadam Koknese bija pilsētciemats, pēc tam Kokneses pagasta centrs Aizkraukles rajonā. Pēc administratīvi teritoriālās reformas 2009. gadā kļuva par Kokneses novada centru.
Koknese atrodas pie dzelzceļa līnijas Rīga — Daugavpils un autoceļa, no tā atzarojas reģionālie autoceļi un. 2021. gadā, administratīvi teritoriālais reformas rezultātā, Koknesei atkārtoti tika piešķirtas pilsētas tiesības. Pilsēta ir arī eksteritoriāls Kokneses pagasta centrs.
Daba
Koknese atrodas Daugavas senlejas labajā krastā pie Pērses ietekas. Pēc Pļaviņu HES uzcelšanas 1966. gadā izveidojās Pļaviņu ūdenskrātuve un gleznainā senleja tika appludināta, zem ūdens nonāca arī Pērses ūdenskritums. Kādreizējais Krievkalns (vietas nosaukums ir izveidojies tāpēc, ka 17. gadsimta krievu karaspēkam šajā vietā bija apmetne) līdzās Koknesei tagad ir kļuvis par Kokneses jeb Krievkalna salu, kur tiek veidota piemiņas vieta 20. gadsimta totalitārajos režīmos cietušajiem latviešiem — Likteņdārzs.
Vēsture
Līdz Livonijas krusta kariem Koknese bija latgaļu valsts pie Daugavas ūdensceļa. Kokneses senpilsēta atradās parka teritorijā tagadējo pilsdrupu apkārtnē, bet pati pils bija labi nocietināta un tās iedzīvotāju dzīves līmenis uz apkārtējo teritoriju fona bija augsts. Vācu krustnešu iebrukuma laikā Koknesē valdīja latgaļu valdnieks, vikingu pēcteču Polockas kņazu dzimtas radinieks Vetseke, kurš 1207. gadā kļuva par Rīgas bīskapa Alberta vasali. Pēc tam gan viņš nespēja sadzīvot ar ienācējiem un pameta Koknesi, aizceļodams uz Igauniju — Tērbatu, kur karoja pret krustnešiem. Neilgi pēc 1209. gada Kokneses valsts latgaļu valdnieka pils vietā pilskalnā tika uzcelta mūra pils, kas kļuva par vienu no lielākajām un labāk nocietinātajām pilīm pie Daugavas. Livonijā Koknese kļuva par ceturto lielāko pilsētu un Rīgas arhibīskapa vasaras rezidenci. Kokneses iedzīvotāji Livonijas laikā piedalījās daudzos aizstāvēšanās karagājienos pret krieviem un lietuviešiem.
1238. gadā Koknese pārgāja Rīgas bīskapu pakļautībā. Šai pašā gadsimtā novads nonāca Tīzenhauzenu dzimtas īpašumā, bet vēlāk to atkal pievienoja Rīgas arhibīskapijai. 1277. gadā Koknese ieguva pilsētas tiesības un vēlāk kļuva par Hanzas savienības locekli. 1561. gadā Livonijas kara laikā Koknesi ieņēma poļu-lietuviešu karaspēks, pilsētu pārdēvēja par Kokenhuzu. 1577. gadā Koknesē mežonīgi iebruka Ivana IV Krievijas caristes karaspēks, kas to gandrīz pilnībā nopostīja. 1601. gadā Poļu-zviedru kara laikā notika Kokneses kauja, kurā poļi sakāva zviedru karaspēku. 1625. gadā zviedru karaspēks karaļa Gustava II Ādolfa vadībā ieņēma Kokneses pili. 1636. gadā Zviedru Vidzemē Koknese kļuva par vienu no četrām apriņķa pilsētām līdzās Rīgai, Tērbatai un Pērnavai.
Otrā Ziemeļu kara laikā Koknesi iekaroja Krievijas cars Aleksejs Mihailovičs, kas pārdēvēja to sava dēla vārdā. Pēc kara Kokneses pilsētas nozīme iepriekšējā apjomā vairs neatjaunojās, jo krievu karaspēks to bija nopostījis un 17. gadsimta beigās tā zaudēja pilsētas tiesības. 1687. gadā tika uzcelta luterāņu baznīca, kuras iecirkņa prāvests bija Ernests Gliks. Lielā Ziemeļu kara laikā Koknesi iekaroja Saksijas armija, kas atkāpjoties uzspridzināja pili.