cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raiens Gigss
Karjera
Kopš 1992. gada viņš ir ieguvis 11 Premjerlīgas uzvarētāja medaļas, 4 FA Kausa uzvarētāja titulus un 2 Čempionu līgas kausus. 2011. gada 31. janvārī starptautiskā interneta aptaujā viņš tika atzīts par visu laiku labāko Manchester United spēlētāju, šo balvu viņam pasniedza Alekss Fērgusons. Viņš ir vienīgais futbolists, kas guvis vārtus visās 23 Premjerlīgas sezonās. Gigss tāpat ir visvairāk spēles UEFA Čempionu līgā aizvadījušais spēlētājs.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. 2014. gadā uz neilgu laiku tika iecelts par Manchester United galvenā trenera pienākumu izpildītāju. Vēlāk līdz 2016. gadam bija trenera asistents. 2018. gada janvārī tika apstiprināts par Velsas izlases galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Manchester United
Individuālie sasniegumi
Senmartēna
Senmartēna, oficiāli Senmartēnas Kopiena (Collectivité de Saint-Martin) ir Francijas aizjūras teritorija Mazajās Antiļu salās, kas atrodas Senmartēnas salas ziemeļu daļu. Senmartēnas kopējā platība ir 53,2 km2 un tā aizņem aptuveni 60% no kopējās salas platības. Atlikušos 40% salas dienvidu daļā aizņem Nīderlandes Karalistei piederošā Sintmārtena. Senmartēnai pakļautas arī virkne mazāku salu, lielākā no kurām ir Tintamara. Pēc 2014. gada datiem Senmartēnā dzīvo 35 107 iedzīvotāji. Senmartēnas galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Marigo.
Tā kā Senmartēna ir daļa no Francijas, tās oficiālā valūta ir eiro, bet kā maksāšanas līdzeklis tiek izmantots arī dolārs. Senmartēnas ekonomika galvenokārt balstās uz tūrismu un finanšu pakalpojumu sniegšanu. Katru gadu Senmartēnu apmeklē apmēram viens miljons tūristu un tiek lēsts, ka aptuveni 85% no Senmartēnas iedzīvotājiem strādā ar tūrismu saistītos sektoros.
Salai nosaukumu ir devis Kristofors Kolumbs, kurš salu nosaucis par godu kristiešu svētajam Svētajam Mārtiņam no Tūras. Tas tādēļ, jo Kolumbs salu atklāja 1493. gada 11. novembrī, dienā kad kristiešu pasaulē tiek svinēta Svētā Mārtiņa diena. Līdz 2007. gadam Senmartēna veidoja daļu no Gvadelupas aizjūras reģiona un departamenta.
2017. gada 6. septembrī, Senmartēna pamatīgi cieta no viesuļvētras Irmas. Viesuļvētras rezultātā tika iznīcinātas vai bojātas, 95% no kopējām Senmartēnas būvēm, četri cilvēki tika nogalināti, bet piecdesmit ievainoti. 11. septembrī salā viesojās Francijas prezidents Emanuels Makrons, kurš apskatot radušos bojājumus piešķīra 50 miljonus eiro salas atjaunošanai.
Students
Students ( tāds, kas cenšas pēc kaut kā) ir cilvēks, kurš studē augstskolā bakalaura vai maģistra līmeņa studiju programmā.
Studējošais - persona, kura studē augstskolā bakalaura, maģistra līmeņa studiju programmā, rezidentūrā vai doktorantūrā.
Citās valstīs, piemēram, Apvienotajā Karalistē par studentiem sauc arī vidusskolu skolēnus. Latvijā students pēc normatīvajiem aktiem ir cilvēks, kurš studē augstskolā vai koledžā. Senajā Romā un viduslaiku Eiropā par studentu sauca jebkuru cilvēku, kurš nodarbojas ar izglītošanos. 12. gadsimtā, kad parādījās pirmās universitātes, studenti bija to pasniedzēji un klausītāji, bet līdz ar zinātnisko grādu izveidošanos, tikai studējošie.
Austrumu bloks
Austrumu (arī Komunistiskais vai Sociālistiskais, vai Padomju) bloks bija Aukstā kara laika termins, kuru izmantoja rietumvalstīs, lai apzīmētu PSRS militāri un politiski kontrolētās Austrumeiropas valstis kurās no 1944. līdz 1949. gadam izveidoja padomju stila režīmi, kas iekšpolitikā un ārpolitikā bija atkarīgi no PSRS. Jau 1948. gadā ideoloģisku domstarpību dēļ Austrumu bloku pameta Dienvidslāvija, bet sākot ar 1960. gadu arī Albānija. Austrumu bloks sabruka 1989. gada rudenī, kad krita padomju atbalstītie režīmi Austrumeiropā, un sākās pāreja uz kapitālismu un demokrātiju.
Entonijs Koldivejs
Entonijs Koldivejs (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu kinoscenārists. Koldivejs pārsvarā rakstījis scenārijus filmām, kā arī dažiem televīzijas seriāliem. Viņš 1917. gadā režisējis mēmo filmu Her Great Dilemma. 1928. gadā Koldivejs tika izvirzīts 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais adaptētais scenārijs" ar filmu Glorious Betsy.
Austrumu bloks
Austrumu bloku pirmajos pēckara gados veidoja Polijas Tautas Republika, Vācijas Demokrātiskā Republika, Čehoslovākijas Republika, Ungārijas Tautas Republika, Rumānijas Tautas Republika, Dienvidslāvijas Federatīvā Tautas Republika, Bulgārijas Tautas Republika un Albānijas Tautas Republika. Nosaukumu "tautas republika" izmantoja, lai vismaz nedaudz slēptu faktu, ka valstī izveidots staļinisks režīms. "Tautas republikas" koncepts paredzēja, ka valstī it kā netiek ieviests komunistisks vienpartijas režīms, bet pastāv "progresīvo" spēku koalīcijas, kurās piedalās arī dažas mazākas zemnieku, strādnieku un inteliģences partijas. Šo modeli drīz pārņēma arī Ķīnas Tautas Republika un Korejas Tautas Demokrātiskā Republika, kurās joprojām mākslīgi pastāv vairākas partijas. 1960. gados vairākās Austrumu bloka valstīs pieņēma jaunas konstitūcijas, kas paziņoja par sociālisma uzvaru valstī, un "tautas republika" valsts nosaukumā papildināja vai aizvietoja ar vārdu "sociālistiskā".
Austrumeiropas Austrumu bloka valstis veidoja tā dēvētās "sociālistiskās nometnes" kodolu un kļuva arī par PSRS izveidotā militārā Varšavas pakta un Savstarpējās ekonomiskās palīdzības padomes loceklēm.
Ārpus Eiropas
Par visstabilākajām sociālisma valstīm uzskatīja Mongolijas Tautas Republiku, kas atradās puskoloniālā atkarībā no PSRS, un pēc 1959. gada arī Kubu, kuras sociālistisko režīmu pie varas, prestiža un ietekmes dēļ, finansiāli uzturēja PSRS. Līdz tam, kad 1960. gadā notika publiska Ķīnas-PSRS šķelšanās, arī Ķīnas Tautas Republika bija padomju kontrolētās pasaules daļa. Korejas Tautas Demokrātiskā Republika pēc Korejas kara centās ievērot neitrālu kursu starp Ķīnu un PSRS, saņemot ekonomisku atbalstu no abām lielvalstīm. Vjetnamas Sociālistiskā Republika pēc militārās palīdzības saņemšanas no Ķīnas un PSRS Vjetnamas kara laikā, pilnībā pārgāja PSRS nometnē, kas noveda pie īsa Ķīnas-Vjetnamas kara 1979. gadā. Ar PSRS atbalstu Vjetnamai izdevās izveidot no sevis atkarīgu sociālistisko režīmu Laosas Tautas Demokrātiskajā Republikā, kā arī pēc militārā iebrukuma gāzt Ķīnai uzticīgo sarkano khmeru režīmu Demokrātiskajā Kampučijā un izveidot Kampučijas Tautas Republiku.
Ārpus šīm ortodoksāli sociālistiskajām valstīm, laikā starp 1960. un 1990. gadu daudzas Trešās pasaules valstis pasludināja sevi par sociālistiskām, dažreiz patiesi ideoloģisku iemeslu dēļ, dažreiz tāpēc, lai nodrošinātu valdošajam režīmam militāri-ekonomisku atbalstu no PSRS. Izveidojās neformāla Padomju impērija. Kā ideoloģiski tīrākie un ilgstošākie Austrumu bloka atbalstītie režīmi pastāvēja Angolā, Kampučijā, Etiopijā, Ginejā-Bisavā, Beninā, Kaboverdē, Madagaskarā, Mozambikā, Nikaragvā, Dienvidjemenā, Kongo Republikā.
Immortal
Immortal ir melnā metāla grupa no Norvēģijas. Parasti tiek uzskatīta par vienu no t.s. otrā viļņa Skandināvu melnā metāla skatuves ievērojamākajiem pārstāvjiem, tomēr, atšķirībā no tādām grupām kā Mayhem, Burzum vai Dark Funeral viņu dziesmu tematika nav saistīta ar sātanismu vai kā citādi vērsta pret reliģiju. Dziesmu tekstos dominē drūma un mūžīgi sasalusi ziemeļu pasaule, kaujas un iznīcība. Grupas dibinātāji un ilggadīgie līderi bija vokālists un ģitārists Ulve Eikemū (Abbath) un sākotnējais ģitārists un visu dziesmu tekstu autors Haralds Nevdāls (Demonaz). Sākot ar 1999. gada albumu At the Heart of Winter grupas skanējumā parādās izmaiņas un melnais metāls aizvien vairāk tiek apvienots ar Trešmetālam raksturīgu spēles stilu.
Rīgas Vecā Svētās Ģertrūdes luterāņu baznīca
Arhitektūra
Baznīca ir tipisks eklektisma paraugs izkoptās neogotikas formās, trīsjomu pseidobazilika ar īsu transeptu. Baznīcas ārējā veidolā vērojama vertikālā dominante, ko akcentē daudzi dekoratīvie tornīši, kas grezno pākāpienveida zelmiņus, kontroforsus, torņa smailes pakāji. Baznīcas tornis ir ar pakāpeniski sašaurinātu apjomu, tas ir 63 m augsts, un tā smaile ir segta ar vara skārdu. Ārsienu apdarē izmantots sarkanais ķieģelis un betonā ir lieti arhitektoniskie elementi. 1912. gadā baznīcas altārgleznu nomainīja ar krucifiksu. Abās pusēs altārim atrodas Sv. Pētera un Sv. Jāņa skulptūras. Vitrāžas ir izgatavotas 19. gadsimta otrajā pusē un 1907. gadā E. Todes darbnīcā. Lielāko zvanu (diametrs 0,97 m) 1867. gadā no bronzas lējuši V.T. Donāts un J. C. Švens. Taču 1915. gadā tas evakuēts uz Krieviju un tikai 1923. gadā ticis atvests atpakaļ. Baznīcas ērģeles būvētas 1906. gadā V. Zauera firmā Frankfurtē pie Oderas un ir vienas no labākajām un melodiskākajām Rīgā.
Vēsture
Pirmās baznīcas uzcelšanas gads nav precīzi zināms, bet hronikās tā pirmo reizi minēta 15. gadsimta sākumā, kad tā atradās ārpus Rīgas pilsētas mūra, priekšpilsētā. Nosaukta katoļu svētās ceļotāju aizgādnes Sv. Ģertrūdes (626.—659.) vārdā.
1522. gadā, kad Rīgas rāte ar ģilžu atbalstu iecēla A. Knopki par luterisma ticības sludinātāju Sv. Pētera baznīcā un S. Tegetmeijeru par mācītāju Sv. Jēkaba baznīcā, Rīgā sākās t.s. „svētbilžu grautiņi” — luterāņu pūlis iebruka Rīgas baznīcās, tās izdemolējot, — kuru rezultātā arī Sv. Ģertrūdes baznīca tika izpostīta.
1589. gadā tika nolemts baznīcu atjaunot, atdodot to luterāņu draudzei (katoļticība bija ar likumu aizliegta, līdzšinējās draudzes locekļi vai nu izraidīti vai aizbēguši no pilsētas, vai mainījuši ticību). Darbi tika pabeigti 1591. gadā, bet nākamajā gadā tika nobruģēts ceļš līdz baznīcai, jo tas bijis grūti izbraucams lietus laikā. Poļu-zviedru kara laikā 1605. gadā, Kārļa IX karaspēkam aplencot Rīgu, zviedru karaspēka vadonis grāfs Mansfelds nodedzināja baznīcas ēku. 1656. gadā cara Alekseja I karaspēks aplenca Rīgu, pati baznīca palika neskarta, taču zvani un ērģeles tika aizvestas. Kad noturēt dievkalpojumus baznīcā nebija iespējams, draudzes atrašanās vieta uz laiku tika mainīta.
1700. gadā sākās Ziemeļu karš un baznīca atkal tika nopostīta. 1743. gadā pilsētas dome atvēlēja Sv. Ģertrūdes draudzei līdzekļus baznīcas celšanai. No 1753. līdz 1754. gadam ēka tika pilnīgi pārbūvēta un ieguva arī torni. 1753. gadā uzlikta torņa bumba un pie Rīgas zvanu lējēja Indriķa Birmaņa pasūtīti divi zvani. Rīgas tēlnieks Kurlavskis darināja altārim tabernākulu un apzeltītu krucifiksu, bet nedzirdīgais Jelgavas ērģeļu būvētājs J. Joachims — ērģeles, kuru prospektu izstrādāja Rīgas galdnieku meistars K. G. Apelbaums. 1755. gadā dzirnavnieku meistars Jānis Lichtverks dāvināja baznīcai torņa pulksteni, ko darinājis pulksteņmeistars Vihmans.
1778. gadā draudze nolēma celt jaunu baznīcu tagadējās Brīvības ielas sākumā, kur agrāk atradusies mūra baznīca. Jaunā baznīca tika celta no koka. Pamatakmens likts 1779. gada 8. aprīlī, bet to iesvētīja 1781. gada 29. augustā.
1812. gada kara laikā pēc kara gubernatora fon Esena pavēles tika nodedzinātas visas Rīgas priekšpilsētas, arī Ģertrūdes baznīca. 1812. gadā tagadējo Brīvības un Dzirnavu ielu stūrī draudze uzcēla lūgšanu namu, ko iesvētīja 1817. gada 24. maijā. Par ērģelnieku strādāja bijušais Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas mūzikas profesors Augusts Lebrehts Bretšneiders (1771—1840).
19. gadsimta vidū, kad Rīgas vaļņus nojauca, nolēma koka ēkas vietā celt mūra baznīcu. Atjaunojot nodegušās priekšpilsētas, tika atstāta vieta Kalēju (tagad Ģertrūdes) un Baznīcas ielu krustojumā. Metu tagadējai baznīcai darināja arhitekts Johans Daniels Felsko (1813.—1902.). Mūrnieku meistars Krīgers uzņēmās veikt būvdarbus. Celtniecības darbi sākās 1864. gadā. Lielas grūtības radīja pamatu nostiprināšana, to dziļums vietām sasniedza 6,5 metrus. Būvdarbi beidzās 1866. gadā, kad 10. augustā tornim uzlika krustu. Dievnamu iesvētīja 1869. gada 2. martā. Vēsturiski Sv. Ģertrūdes draudze bija vācbaltu draudze (1938. gadā vācu draudzē bija 4800 locekļu), bet 1920. gados varas iestādes lika tai ielaist ēkā arī divas latviešu draudzes (tomēr līdz 1939. gadam baznīcas saimniecisko un finansiālo dzīvi pārvaldīja baznīcas vācu administrācija). Vasarā dievkalpojumus apmeklēja līdz 200 cilvēkiem, bet ziemas mēnešos — līdz 460. Bībeles stundas apmeklēja apmēram 170 draudzes locekļu. Regulāri iznāca laikraksts St. Gertrud—Bote, visām Latvijas vācu draudzēm pieejams mēneša laikraksts ''Ev.—luth. Kirchenblatt''. 1934. gadā tika pamatīgi restaurēta Vecās Sv. Ģertrūdes baznīcas apkures sistēma.
1948. gadā, apvienojoties trim draudzēm — t.s. akadēmiskajai (pr. M. Gaumigs), augšāmcelšanās (pr. O. Gerliņš) un Kristus (pr. K. Vārpa), tika izveidota jauna Vecās Svētās Ģertrūdes draudze (jo vācu draudzes locekļi bija Rīgu pametuši). 1948. gada 22. jūnijs ir oficiālā Vecās Sv. Ģertrūdes draudzes izveidošanas diena, kad to reģistrēja pie Latvijas PSR Ministru Padomes Reliģiskā kulta lietu padomes pilnvarotā P. Pizāna.
1959. gadā pabeigta baznīcas jumta ziemeļu puses rekonstrukcija, novākti kara laikā uzceltie baznīcas apakšējo telpu logu apmūrējumi, kā arī restaurētas 3 logu vitrāžas. Darbojās koris 35 cilvēku sastāvā. Padomju varas gados dažādos veidos tika mēģināts ierobežot draudzes darbību un pat iznīcināt to – gan liedzot reģistrācijas atļaujas mācītājiem, gan vairākkārt paaugstinot baznīcas apdrošināšanas maksājumus, kā rezultātā draudze atradās sabrukuma priekšā. 50. gadu vidū draudzes locekļu skaits samazinājās līdz 300 cilvēkiem, 70. gadu vidū — līdz 200 cilvēkiem. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Vecās Sv. Ģertrūdes baznīca piedzīvoja lielu draudzes locekļu skaita pieaugumu.
Dūmaka
Dūmaka ir dabas parādība, kas izpaužas kā sīku ūdens pilienu uzkrāšanās piezemes gaisa slānī. Šī dabas parādība samazina redzamību, bet ne tik ievērojami, kā migla. Dūmaka var tikt novērota kā laikapstākļu parādība, bet var arī parādīties vulkāniskās darbības rezultātā. Parasti dūmaka veidojas apstākļos, kad auksts gaisa slānis atrodas virs silta gaisa slāņa, izelpojot aukstā gaisā vai arī pirts tvaika istabā. Tā var būt arī mākslīgi radīta ar aerosola palīdzību, atbilstošā gaisa mitruma līmenī.
Villekens fon Endorps
Villekens fon Endorps jeb Vilekīns (vācu: Willekîn, Wilhelmus), kristītajā vārdā Vilhelms no Nindorfas jeb Vilhelms Šurborgs (latīņu: Wilhelmus von Surborch, miris 1287. gada 26. martā), bija Livonijas ordeņa mestrs no 1282. līdz 1287. gadam.
Jevgeņijs Ustjugovs
Jevgeņijs Ustjugovs (ru; dzimis Krasnojarskā, Krievijā) ir bijušais krievu biatlonists. Divkārtējs olimpiskais čempions. Pēc karjeras beigām viņam izvirzītas apsūdzības par antidopinga noteikumu pārkāpumiem.
Villekens fon Endorps
Izcelsme
Villekens cēlies no turīgas Brēmenes arhibīskapijas ministeriāļu dzimtas Nindorfā Vācijas ziemeļdaļā, 25 km uz rietumiem no Štādes. Kritis cīņā pret zemgaļiem Livonijas krusta karu Kaujā pie Garozas 1287 .gada 26. martā.
Jevgeņijs Ustjugovs
Karejera
Ar biatlonu nodarbojās kopš 1997. gada, pirmoreiz starptautiskās sacensībās startējis kā juniors 2005. gadā. Pasaules kausa posmos piedalās kopš 2008.-2009. gada sezonas. J. Ustjugovs ir uzvarējis 3 Pasaules kausa posmos, bet Pasaules čempionātos viņa augstākās izcīnītās vietas ir sudraba medaļas stafetē un 15 km distancē ar kopēju startu 2011. gadā Hantimansijskā.
Villekens fon Endorps
Vēstures hroniku liecības
Atskaņu hronikas tekstā rakstīts, ka "bij Villekīns labs valdinieks, viņš labs bij visiem cilvēkiem, gan nabagiem, gan bagātiem. Tā viņš tur dzīvoja daždien un dievam kalpoja arvien. [..] Viņš prata dievu godināt, zem dieva mātes karoga viņš cīnīdamies nomira."
Jevgeņijs Ustjugovs
Karejera
Savās pirmajās Olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā negaidīti kļuva par čempionu 15 km distancē ar kopējo startu, kā arī kopā ar komandu izcīnīja bronzas medaļu stafetē. Otro olimpisko zelta medaļu izcīnīja pēc četriem gadiem Soču olimpiskajās spēlēs, stafetē.
2014. gada pavasarī J. Ustjugovs paziņoja par profesionālā sporta karjeras beigām. Pēc karjeras beigām viņam izvirzītas apsūdzības par antidopinga noteikumu pārkāpumiem.
Vasilijs Žukovskis
Vasilijs Žukovskis (ru; dzimis, miris ) bija krievu dzejnieks, tulkotājs un kritiķis. Iespējams, viņa slavenākais darbs ir heksametrā uzrakstīts dzejas darbs "Undīne", kas ir veidots pēc vācu rakstnieka de la Mota-Fukē stāsta. Krievijas Impērijas himnas "Dievs, sargi Caru!" vārdu autors. Kā tulkotājs brīvā stilā iztulkoja krieviski daudzus pasaules klasiķus, tai skaitā Homēru, Firdousī, Gēti, Šilleru un Baironu.
Biogrāfija
1797. gadā zēns iestājās universitātes muižnieku pansiona humanitārajā nodaļā. 1801. gadā Žukovskis pabeidza šo skolu kā labākais, ar zelta medaļu. Sākumā Žukovskis strādāja ierēdņa darbu, bet drīz to atstāja. Viņš daudz lasīja, arī turpināja sacerēt dzeju, un aizsūtīja "Eiropas vēstnesī" Karamzinam dzejoli "Lauku kapsēta". Dzejoli iespieda un atsauksmes bija ļoti labas.
Vēlāk viņš iemīlējās Buņina mazmeitā, bet viņa bildinājumu noraida, jo viņš bija iecerētās meitenes mātes pusbrālis un nāca no zemas šķiras. 1812. gadā satriektais Žukovskis iestājās karadienestā un steidzās uz Borodinas kauju. Virspavēlnieks Kutuzovs viņu ieskaitīja savā kancelejā, lai sastādītu ziņojumus par kaujām. Te tapa pazīstamais patriotiskais dzejolis "Dziesminieks krievu kareivju nometnē". Tas iepatīkas cara Aleksandra I mātei. Šajā laikā Žukovskis vēlreiz bildināja savu iecerēto, bet atkal tika noraidīts. Turpretī panākumus viņš neviļus guva cara galmā, jo par viņu rūpējas daudzie draugi no studiju laikiem. Par patriotiskajām dzejām viņam piešķīra mūža pensiju.
Viņš iemīlas vēl viena meitenē, bet to bildina arī cits pielūdzējs, un meitenes māte izvēlas konkurentu. Turpretī galmā karjera veicas labi un Žukovskis līdz pat 1837. gadam ir Krievijas troņmmantnieka cara Aleksandra II un viņa divu māsu skolotājs. Saviem audzēkņiem viņš cenšas iedvest humānisma idejas. Būdams augstu vērtēts cara galmā, Žukovskis šais gados daudz atbalsta citus rakstniekus kā Puškinu, Gogoli, Ševčenko, Jazikovu.
Pēc atvaļināšanas viņš devās uz ārzemēm atpūsties, taču palika tur līdz mūža galam. 1842. gadā viņš beidzot apprecējās ar sava drauga, netālu no Valkas dzimušā mākslinieka G. Reiterna 19 gadus veco meitu Elizabeti. Pēdējos savas dzīves gadus Žukovskis pavada sievas dzimtenē, audzinot meitu un dēlu, rakstot un tulkojot daudzas bērniem domātas teikas un pasakas. Miris 1852. gadā, apglabāts Aleksandra Ņevska kapos.
Nelabais ezers
Nelabais ezers (arī Annas ezers, Annasmuižas ezers) ir ezers Cēsu novada Zaubes pagastā. Krasti zemi, slīpi, dibens dūņains, smilšains, vietām siekstains. Ietek vairāki strauti, iztek Stirve uz Līčupi. Izteku var regulēt ar bijušo Gobgravu dzirnavu aizsprostu. Makrofīti: niedres, kosas, platlapu vilkvālītes, kalmes, grīšļi, velnarutki, baltās ūdensrozes, dzeltenās lēpes, peldošās un skaujošās glīvenes, vārpainās un mieturu daudzlapes, pusiegrimušās raglapes, ūdensgundegas, elodejas, elši. Mīt līdaka, līnis, asaris, karūsa, rauda, vīķe, grundulis, zandarts, plaudis, plicis, karpa, ķīsis. Austrumu krastā apdzīvotā vieta Annas. Vairākas peldvietas.
Augstrozes pagasts
Augstrozes pagasts bija viena no Valmieras apriņķa pašvaldībām tā dienvidos. Robežojās ar Valmieras apriņķa Vainižu, Dikļu un Dauguļu pagastiem, kā arī Cēsu apriņķa Rozulas pagastu. Pagasta valde atradās tagadējos Oliņos.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Augstrozes ciema padomi. 1947. gada 16. oktobrī pagastu iekļāva jaunizveidotajā Limbažu apriņķī. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Limbažu rajonā. Mūsdienās Augstrozes pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Limbažu novada Umurgas pagastā un neliela daļa Cēsu novada Stalbes pagastā.
Siers
Siers ir piena produkts, ko iegūst, sarecinot piena olbaltumvielu kazeīnu. Pasaulē ir vairāki tūkstoši dažādu siera šķirņu ar atšķirīgu ķīmisko sastāvu, sensorajām īpašībām un tehnoloģiskā procesa īpatnībām. Siers savā daudzu tūkstošu gadu evolūcijas gaitā ir kļuvis par daudzu tautu neatņemamu un ļoti nozīmīgu tradīciju un kultūras sastāvdaļu un joprojām attīstās un pilnveidojas. Lai varētu iegūt labu, noteiktai šķirnei atbilstošu sieru, vajadzīgs augstvērtīgs piens. Siera kvalitāte ir tieši atkarīga no piena kvalitātes.
Vārda cilme
Valodnieks Konstantīns Karulis uzskata, ka vārds „siers” cēlies no īpašības vārda „sūrs” (sāļi vai skābi rūgts) un tā sākotnējā forma bijusi *sūris vai *sūrs (salīdzinot ar lt un senprūšu suris), taču tad ar to bieži lietotā vārda „siet” (teicienā „siet sieru”) ietekmē notikusi patskaņa mija un „ū” mainījies uz „ie”. Radniecīgi vārdi citās valodās — krievu un baltkrievu сыр, ukraiņu сир, bulgāru сирене, čehu sýr, poļu ser, sennorvēģu sýra („skābpiens”), vecaugšvācu un senangļu sūr, vācu sauer („skābs”) un angļu sour („skābs”).
Vēsture
Siers ir viens no senākajiem produktiem. Piena lietošanas aizsākumi cilvēku uzturā datējami jau ap 9000. gadu pirms mūsu ēras un pastāv uzskats, ka ap to laiku nejauši radies arī siers. Domājams, tas noticis, uzglabājot pienu aitas kuņģī, kur tas gremošanas fermentu ietekmē pēc kāda laika sarecējis. Arheologi pierādījuši, ka sieru labi pazinuši šumeri, kuru ķīļrakstos minēts siers, to apliecina arī daudzi ēģiptiešu kultūras pieminekļi. Arī Bībeles vēsturiskajās liecībās līdzās medum, mandelēm, vīnam parādās siers.
Siera gatavošanai nozīmīga loma bijusi senajā Grieķijā. Grieķi uzskatīja, ka sieru izgudrojis Apollona dēls Aristejs. Tas pieminēts arī Homēra Odisejā. Tā siera gatavošanas māksla ceļoja tālāk uz rietumiem, uz Romu. Romieši pilnveidoja šo mākslu, pievienojot dažādas papildvielas un tādējādi radot dažādas siera šķirnes. Recekļa iegūšanai romieši iemācījās iegūt recināšanas fermentu ne tikai no kazlēnu un jēru kuņģiem, bet arī ūdenī mērcējot dažādus augus, ziedus un vīģeskoka mizas. Lai kur devās romieši, līdz viņi ņēma sieru un no viņiem arī ziemeļu tautas drīz vien apguva un ieviesa siera ražošanu.
Piens un tā loma siera ražošanā
Siera ražošanā liela nozīme ir piena olbaltumvielu un tauku sastāvam un to savstarpējai attiecībai. Gandrīz 90% no piena sastāva veido ūdens, bet pārējos 10% — olbaltumvielas, minerālvielas, piena cukurs, piena tauki un vitamīni. Šīs vielas veido piena sausnu. Piena olbaltumvielu galvenā sastāvdaļa ir kazeīns, un tā daudzums tieši ietekmē piena patēriņu viena kilograma siera saražošanai. Jo augstāks tā saturs, jo mazāk piena būs nepieciešams viena kilograma siera saražošanai. Piena ogļhidrātiem — galvenokārt disaharīdam laktozei ir nozīmīga loma siera ražošanā, jo tā ir pienskābes baktēriju barošanās avots. Tāpat arī siera ražošanā svarīga loma ir pienā esošajiem minerālsāļiem kā kalcijam, fosforam, magnijam, dzelzim, piena fermentiem kā, piemēram, lipāzei (šķeļ taukus), proteināzei (šķeļ olbaltumvielas) un vitamīniem — A, B, D. Lai pienu lietotu siera ražošanai, tam jābūt svaigam, atdzesētam, bez piemaisījumiem, bez nogulsnēm, jābūt baltam ar gaiši dzeltenu nokrāsu, bez neraksturīgas piegaršas un neraksturīgas smaržas.
Siera ražošana
Lai arī siera ražošanu varētu saukt par lineāru, tā ir sarežģīta un atkarīga no daudziem faktoriem. Pastāv dažādu veidu sieri, jo tiek izmantoti dažādi ražošanas parametri. Siera veidošana ilgstoši uzskatīta par smalku procesu. Mēģinājumi atkārtot senas siera ražotnes panākumus bieži vien cieta neveiksmi, jo jaunajās ražotnēs nebija iespējams radīt tādus pat vides apstākļus, kādi bijuši senajās. Siera ražošana:
Sieru iedalījums
Pasaulē ir vairāki tūkstoši dažādu siera šķirņu ar atšķirīgu ķīmisko sastāvu, sensorajām īpašībām un tehnoloģiskā procesa īpatnībām. Nepastāv vienots un visaptverošs sieru iedalījums, jo robežas starp daudzām šķirnēm ir izplūdušas un to pazīmes nav skaidri nodalāmas, turklāt dažādās valstīs sieru iedalīšanai ir dažādi kritēriji. Tomēr ir vairāki veidi, kā sierus var iedalīt:
Siera pasniegšana
Pareizi sagriezts siers izskatās pievilcīgāks un labāk saglabā garšu. Pareizi sagriezts siers garantē visos siera gabalos identiskas garšas un konsistences īpašības.
Pirms pasniegšanas sieram jābūt izturētam istabas temperatūrā (22 °C). Nav vēlams izpakot sieru, iekams tas nav sasniedzis istabas temperatūru. Lai labāk izbaudītu dažādu siera šķirņu garšu nianses, tos pasniedz kopā ar citiem produktiem, piemēram, maizi, augļiem, riekstiem, medu, vīnu, alu un citiem dzērieniem.
Siera patēriņš
2009. gadā vislielākais siera patēriņš uz vienu cilvēku bija Grieķijā. Tur vidēji viens cilvēks gada laikā patērēja 31,1 kg siera. 2006. gadā Eiropas Savienībā vidēji viens iedzīvotājs gadā patērēja 17,0 kg siera, bet Latvijā — tikai 5,4 kg uz cilvēku.
Maskavas iela (Rīga)
Maskavas iela ir viena no Rīgas garākajām ielām un atrodas Daugavas labajā krastā. Tā atrodas Maskavas forštates, Ķengaraga, Rumbulas un Dārziņu apkaimēs. Kopējais ielas garums ir 16 048 metri un tā sastāv no 2—6 braukšanas joslām. Maskavas ielas sākas no 13. janvāra ielas un vijās cauri pilsētas DA rajoniem līdz pat Rīgas pilsētas robežai, aiz kuras tā turpinās kā Rīgas—Daugavpils šoseja.
Vēsture
Maskavas iela ir senā Rīgas—Daugavpils—Polockas tirdzniecības un pasta ceļa daļa pilsētas robežās, ko dēvēja par "Polockas ceļu". Tas katru gadu pavasaros applūda, tādēļ radās nepieciešamība pēc dambja izbūves gar Daugavu. Pēc Rīgas nocietinājumu paplašināšanas Zviedru Vidzemes laikā ap 1626. gadu priekšpilsētas palisādē Lielās Riepnieku ielas (tagadējās Dzirnavu ielas) stūrī uzcēla Jāņa vārtus, bet 1650. gadā līdz tiem uzbūvēja Jāņa dambi (Johannis-Damm), pa kura augšu veda pasta ceļš. Pēc Rīgas pievienošanas Krievijas Impērijai Baltijas ģenerālgubernators Džordžs Brauns 1766. gadā izdeva noteikumus par ebreju atrašanos Rīgas pilsētā, sakarā ar tiem ebrejiem bija atļauts 6 nedēļas tirdzniecības nolūkā dzīvot apmetnē aiz pilsētas Jāņavārtiem, kur atļāva ierīkot arī pirmo ebreju lūgšanu namu. Līdz ar priekšpilsētas paplašināšanu Jāņavārtus 1789. gadā pārcēla apmēram uz tagadējo Maskavas un Pirts ielu stūri, kur vēlāk atradās pilsētas dezinfekcijas iestāde.
1859. gadā šī Maskavas forštates iela tika pārdēvēta par Maskavas ielu (de) un 1861. gadā pēc Rīgas vaļņu nojaukšanas (1857—1863) tā tika pagarināta līdz Kārļa baseinam, blakus Rīgas Centrāltirgum. 1867. gadā iela tika pagarināta līdz Ķeizara (tagad Dzērvju iela) ielai.
Pirmā pasaules kara laikā ielu 1914. gadā pagarināja līdz Kišiņevas (tagad Ķengaraga iela) ielai, 1917. gadā līdz Prūšu krogam (apmēram līdz Glūdas ielai). 1938. gadā Maskavas iela tika pārdēvēta par Latgales ielu un 1939. gadā pagarināta līdz Šķirotavas dzelzceļa stacijai (Rasas ielai). Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā tika atjaunots Maskavas ielas nosaukums.
Megadeth
Megadeth ir amerikāņu smagā metāla mūzikas grupa, kuras līderis ir tās dibinātājs, dziedātājs, ģitārists un dziesmu autors Deivs Masteins. Grupu 1983. gadā Losandželosā izveidoja Masteins un basģitārists Deivids Elefsons. Tas notika pēc tam, kad Masteins tika izmests no smagā metāla grupas Metallica. Līdz šim Megadeth ir izdevusi 13 studijas albumus, sešus koncertalbumus, divus mazalbumus, 30 singlus, 32 mūzikas video un trīs izlases albumus.
Kā amerikāņu trešmetāla kustības aizsācēji, Megadeth 1980. gados ieguva starptautisku popularitāti, bet piedzīvoja vairākas grupas sastāva izmaiņas, galvenokārt to dalībnieku dažādo atkarību dēļ. Masteins un Elefsons ir vienīgie grupas dalībnieki, kuri tajā darbojas kopš grupas pirmsākumiem. Vairāk nekā 27 grupas aktīvajos gados, vairāk nekā 20 dažādi cilvēki ir oficiāli bijuši kā daļa no grupas, un Masteins ir vienīgais biedrs, kurš grupu nekad nav pametis.
Megadeth ir pazīstama ar diezgan vienveidīgiem dziesmu tekstiem, kas ietver politiku, karu, atkarības, personiskās attiecības un reliģiju. Megadeth ir pārdevusi vairāk nekā 38 miljonus albumu visā pasaulē. Kopumā grupa ir saņēmusi 11 Grammy nominācijas. Megadeth ir izdevusi vairākus albumus, kas ieguva platīna vai zelta statusu, ieskaitot Rust In Peace (1990) un Countdown to Extinction (1992).
Vēsture
Deivs Masteins sākotnēji bija ģitārists grupā Metallica, kurā viņš spēlēja grupā līdz 1983. gadam, līdz tika izmests par dzeršanu, narkotiku lietošanu un vardarbīgu uzvedību. Divus mēnešus pēc atlaišanas Masteins un basģitārists Deivs Elefsons Losandželosā izveidoja Megadeth. Masteins vēlāk teica: „Kad mani izmeta no Metallica, viss ko es atceros, ir tas, ka es gribēju asinis. Viņu. Es gribēju būt ātrāks un smagāks nekā viņi.”
1984. gadā Megadeth ierakstīja trīs dziesmu lenti, kas tika nosaukta par 1984 Demo, un kurā dzirdams Masteins, Elefsons un bundzinieks Lī Rauhs. Tajā bija dziesmu Last Rites/Loved to Death, Skull Beneath the Skin, un Mechanix agrākās versijas. Grupa uzstājās dažos koncertos 1984. gadā, pirms Lī Rauha vietā pieņēma bundzinieku Garu Semjuelsonu. Megadeth parakstīja līgumu ar Ņujorkā balstīto, neatkarīgo ierakstu firmu Combat Records. Tā paša gada decembrī grupai kā otrais ģitārists pievienojās Kriss Polends.
Birmas seskāpsis
Birmas seskāpsis jeb lielzobu seskāpsis (Melogale personata) ir sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs.
Kaulzivis
Kaulzivis (Osteichthyes) ir mugurkaulnieku (Vertebrata) megaklase, pie kuras pieder 2 virsklases, 4 klases, vairāk nekā 40 zivju kārtas, 435 dzimtas un 28 000 sugu. Šajā grupā ietilpst apmēram 96% no visām pasaules zivju sugām. Tā ir ne tikai lielākā zivju taksonomiskā vienība, bet arī lielākā mugurkaulnieku grupa.
Birmas seskāpsis
Birmas seskāpsis dzīvo Āzijas dienvidos un austrumos. Tas ir sastopams Indijas ziemeļaustrumos, Birmā, Taizemē, Indoķīnā un Ķīnas dienvidos. Daudzās valstīs, kur tas vēsturiski ir mitinājies, seskāpsis ir izmiris. Šobrīd tas ir iekļauts pasaules Sarkanajā grāmatā. Seskāpsis apmetas gan mežos, gan atklātos zālājos.
Kaulzivis
Nozīmīgākās kārtas ir siļķveidīgās zivis (Atlantijas siļķe, sardīne un brētliņa), lašveidīgās zivis (keta, kuprlasis un lasis), mencveidīgās zivis (menca, navaga un pikša), plekstveidīgās zivis (plekste un paltuss) u.c.
Birmas seskāpsis
Kādreiz Javas seskāpsis (Melogale orientalis) tika uzskatīts par Birmas seskāpša pasugu, tomēr ģenētiskie pētījumi ir ieviesuši korekcijas klasifikācijā, un šobrīd Javas seskāpsis ir atsevišķa suga. Līdz ar to Javas salā nedzīvo Birmas seskāpši, tikai Javas seskāpsis.
Izskats
Birmas seskāpsis ir maza auguma āpsis. Tā ķermeņa garums ir 33—43 cm, astes garums 15—23 cm, svars 1—3 kg.
Kaulzivis
Morfoloģija
Kaulzivīm skelets var būt vai nu kaula vai skrimšļa, turklāt skrimšļa skeletam vienmēr ir attīstīti segkauli. Galvaskauss var būt hiostilisks, amfistilisks vai autostilisks. Aste — heterocerkāla, homocerkāla vai dificerkāla. Horda attīstīta tikai dīgļiem. Pieaugušām kaulzivīm starp mugurkaula skriemeļiem ir hordas atliekas.
Visām kaulzivīm ir žaunas. Daudzām sugām tās ir vienīgais vai galvenais elpošanas orgāns. Dažām sugām ir arī plaušas, kas veidojas kā barības vada priekšējā nodalījuma ventrālās sienas izaugums. Ir sugas, kuras elpo caur ādu un/vai gremošanas sistēmu — zarnām vai kuņģi. Žaunām ir pieci pāri spraugu. Žaunu starpsienas ir rudimentāras. Žaunu spraugas pārsedz kopīgs žaunu vāks, kurā vienmēr ir ādas kauli. Tas nodrošina efektīvāku žaunu darbību. Āda klāta ar ganoīdām, kosmoīdām vai kaula zvīņām, bet nekad nav sastopamas plakoīdās zvīņas. Peldpūslis veidojas kā barības vada sākumdaļas mugurējās sienas izaugums. Atsevišķām sugām peldpūslis ir reducējies.
Birmas seskāpsis
Izskats
Visas seskāpšu sugas ārēji izskatās ļoti līdzīgas, tām nedaudz atšķiras tikai meln-baltās svītras uz sejas un muguras. Seskāpsim, salīdzinot ar pārējiem āpšiem, ir slaidāks, garāks ķermenis, smalkāki kauli, bet kājas īsas kā jau sermuļu dzimtas dzīvniekam. Purns garš, smails, atgādina seska purniņu, tādēļ šie āpši ir ieguvuši savu nosaukumu. Seskāpša seja nav tik plata kā pārējiem āpšiem, tā ir konusveidīga. Aste ir gara un kupla. Ķepas platas, ar spēcīgiem nagiem, kas piemēroti zemes rakšanai. Starp pirkstiem ir daļēji attīstīta peldplēve.
Kažoks ir biezs, ar īsu matojumu. Kažoka krāsa pelēka vai pelēkbrūna. Uz sejas seskāpšiem ir meln-balts matojums. Ja parasti āpšiem meln-baltais svītrojums uz sejas ir vertikāls, tad seskāpšiem tas ir vairāk horizontāls. Baltās galvas vidū līdzīgi beretei seskāpsim ir melns matojums, uz purna uzreiz pie degungala ir plata, melna svītra kā bante, kas apņēmusi purnu. Divas šauras, vertikālas, melnas svītras, maskējot acis, savieno "bereti" ar "banti". Uz katra vaiga ir pa mazam, melnam punktam. Uz galvas vidus, "beretes" centrā sākas koša, bieza, balta svītra un, šķērsojot visu ķermeni, beidzas pie astes. Apskatīt Birmas seskāpša foto šeit. Pakakle Birmas seskāpsim ir balta, ausis, degungals un pēdu apakšas rozā.
Kaulzivis
Morfoloģija
Apaugļošanās lielākajai daļai ir ārējā. Gadījumos, kad ir iekšējā apaugļošanās, par kopulācijas orgānu kalpo pārveidota anālās spuras daļa, bet ne vēdera spura, kā skrimšļzivīm. Olām (ikriem) nav blīvas ragvielas kapsulas.
Lielākās un mazākās kaulzivis
Vislielākā no visām kaulzivīm pasaulē ir mēnesszivs (Mola mola), kuras garums var būt nedaudz vairāk nekā 3 metri, bet svars 2,5 tonnas. Toties garākā kaulzivs ir siļķu karalis (Regalecus glesne), kuras vidējais garums ir 8 m, bet pēc neapstiprinātiem datiem ir bijis arī 17 m garš siļķu karalis. Vismazākā kaulzivs ir Sumatras kūdras purvu zivtiņa (Paedocypris progenetica). Tās ķermeņa garums mazākajiem pieaugušajiem īpatņiem var būt tikai 7,9 mm. Saldūdens lielākā kaulzivs ir Amazonē dzīvojošā arapaima (Arapaima gigas), kuras ķermeņa garums sasniedz 2,5 m un svars 200 kg.
Birmas seskāpsis
Uzvedība
Birmas seskāpsis ir aktīvs nakts laikā, dienas laikā tas guļ savā alā. Seskāpši savas alas paši nerok. Alas tiek piemeklētas jau esošas. Par sociālajām attiecībām tikpat kā nekas nav zināms. Ir novērots 1 Birmas seskāpsis, kura teritorija pārklājās ar vairāku mātīšu teritorijām. Seskāpši pretēji citiem āpšiem spēj uzkāpt kokā.
Kaulzivis
Lielākās un mazākās kaulzivis
Tomēr visu laiku lielākā kaulzivs, kas pārspēj ikvienu mūsdienās dzīvojošo kaulzivi, ir aizvēsturiskā Leedsichthys problematicus. Tās ķermeņa garums ir bijis 9—10 metri.
Birmas seskāpsis
Uzvedība
Birma seskāpsis ir izteikti plēsīgs un pamatā barojas tikai ar tārpiem, gliemežiem, prusakiem, sienāžiem un citiem kukaiņiem, bet reizēm apēd kādu augli. Ar saviem lielajiem zobiem tas viegli sakož gliemežu vākus un prusaku cietās bruņas. Par seskāpšu vairošanos tikpat kā nekas nav zināms. Parasti piedzimst 3 mazuļi. Mazuļi dzimst alā īsi pirms lietus sezonas. Pirmās 3 nedēļas tie alu nepamet.
Kaulzivis
Sistemātika
Kaulzivju megaklase (Osteichthyes)
Mayhem
Mayhem (The True Mayhem) ir 1984. gadā izveidota melnā metāla mūzikas grupa no Norvēģijas. Grupas nosaukums ir cēlies no Venom dziesmas Mayhem with Mercy. Grupa ir plaši pazīstama dēļ tās saistības ar slepkavībām, pašnāvībām un citiem vardarbības aktiem tās darbības sākumā.
Birmas seskāpsis
Sistemātika
Birmas seskāpsim ir 2 pasugas:
Fermi Gamma-ray Space Telescope
Fermi Gamma-ray Space Telescope (sākotnējais nosaukums Gamma-ray Large Area Space Telescope jeb GLAST) ir NASA gamma staru orbitālā observatorija. Tā tika palaista ar nesējraķeti Delta 2. Kosmiskais aparāts apgadāts ar diviem zinātniskajiem instrumentiem. Large Area Telescope (LAT) paredzēts kā gamma staru detektors, kurš var uztvert fotonus ar enerģiju no 30 miljoniem līdz 300 miljardiem elektronvoltu (30 MeV — 300 GeV) ar skata laukumu aptuveni 20 % no debess. Cits instruments GLAST Burst Monitor (GBM) sastāv no 14 scintilācijas instrumentiem, un ar to var novērot gamma staru uzliesmojumus. Tā skata lauks aptver visu debesi, un apakšējā uztveršanas robeža ir 10 keV.
NASA teleskopu pārdēvēja itāliešu fiziķa Enriko Fermi (Enrico Fermi, 1901.—1954.) vārdā, kurš atklāja, kādā veidā kosmiskās daļiņas spēj paātrināties lielos ātrumos.
Grodņas apgabals
Grodņas apgabals (be, ru) ir viens no Baltkrievijas apgabaliem. Tas robežojas ar Brestas apgabalu dienvidrietumos, Minskas apgabalu austrumos, Vitebskas apgabalu ziemeļaustrumos, kā arī Lietuvu ziemeļrietumos un Podlases vojevodisti Polijā.
Apgabalā ietilpst apgabala pakļautības pilsēta Grodņa un 17 rajoni — Astravjecas rajons, Ašmjanu rajons, Bjerastavicas rajons, Dzjatlavas rajons, Grodņas rajons, Ivjes rajons, Kareļiču rajons, Ļidas rajons, Mastu rajons, Navahrudakas rajons, Sloņimas rajons, Smarhoņas rajons, Svislačas rajons, Ščučinas rajons, Vavkaviskas rajons, Voranavas rajons, Zeļvas rajons.
Pilsētas
Apgabalā ir 15 pilsētas:
Garozas kauja
Kaujas norise
Livonijas krusta karu laikā 1287. gadā aptuveni 1400 vīru liels zemgaļu karaspēks uzbruka krustnešu nocietinājumiem Ikšķilē. Ordeņa mestrs Villekens fon Endorps pieņēma lēmumu iebrukt Zemgalē un atriebties par zemgaļu uzbrukumu Rīgai un Ikšķilei. Pēc trīs dienu maldīšanās cauri mežu biezokņiem un slīkšņām krustnešu karaspēks, kurā bez ordeņa brāļiem bija arī Rīgas pilsoņi un "zemes ļaudis" (kristītie līvi un latgaļi), ierīkoja apmetni mežā pie Garozes upes tagadējā Salgales pagastā.
Zemgaļu karavadonis pēc nakts izlūku sniegtajām ziņām nolēma uzbrukt krustnešiem un aicināja savus karavīrus būt stipriem un beidzot sakaut iebrucējus, kas bija Tērvetes Svētkalnā izvietojuši savu garnizonu un jau vairākus gadus postīja Zemgali. Ordeņa mestrs rīta sanāksmes laikā saņēma ziņu par pretinieka karaspēka tuvošanos un pavēlēja organizēties kaujai. Sākumā cīņa noritēja ar mainīgām sekmēm, bet pamazām zemgaļi guva virsroku un aplenca krustnešus. Kaujā krita vismaz 33 ordeņa bruņinieki un lielāks daudzums viņu sabiedroto. 16 bruņiniekus un lielāku daudzumu viņu sabiedroto zemgaļi saņēma gūstā, Rīgā atgriezās vien nedaudz karotāju uz zirgiem. Tuvcīņās bojā gāja arī ordeņa mestrs Villekīns un zemgaļu karavadonis.
Seiksts
Seiksts var būt:
Kāns
Kāns (de — 'laiviņa', en; sieviešu dzimtē Kāna) ir uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
2003. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona
'''Latvijas futbola 1. līgas 2003. gada sezona''' bija 12. Pirmās līgas sezona. Pirmajā līgā piedalījās 10 komandas, kas aizvadīja triju riņķu turnīru.
Venom
Venom ir smagā metāla grupa no Anglijas, ko uzskata par vieniem no melnā metāla apakšžanra pamatlicējiem.
2003. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona
Par 1. līgas čempioniem kļuva FK "Jūrmala".
Rietumāfrika
Rietumāfrikas valstis
Rietumāfrikā pavisam atrodas 16 valstis:
Homoseksualitāte
Homoseksualitāte (no grieķu valodas homoios "tāds pats", "līdzīgs" un latīņu valodas sexus "dzimums") ir emocionāla un/vai seksuāla tieksme pret sava dzimuma cilvēkiem. Homoseksuālus vīriešus sauc arī par gejiem (arī vīrniekiem) un homoseksuālas sievietes par lesbietēm (arī sievniecēm). Īpašības vārds "homoseksuāls" tiek lietots, apzīmējot arī seksuālu rīcību starp viena dzimuma cilvēkiem, kuri sevi neuzskata par gejiem vai lesbietēm.
Homoseksualitāte
Homoseksuālas darbības legālas {{legend|#025|Atļautas viendzimuma laulības}} {{legend|#0066FF|Atļautas cita veida partneratniecības}} {{legend|#90c|Atzītas ārzemēs noslēgtās laulības}} {{legend|#CCCCCC|Jebkādas viendzimuma partnerattiecības nav atzītas}}
Homoseksuālas darbības nelegālas {{legend|#f9dc36|Neliels vai nosacīts sods}} {{legend|#ec8028|Smags sods}} {{legend|#e73e21|Mūža ieslodzījums}} {{legend|#8c210f|Nāves sods}}
Ponijs
Par poniju sauc maza auguma zirgu, ar specifiskām proporcijām un temperamentu. Tas joprojām ir mājas zirgs (Equus caballus) un pieder pie tās pašas zirgu ģints (Equus). Pie ponijiem tiek pieskaitīti tie zirgi, kas ir mazāki par 148 cm skaustā. Lai gan ir daudzas šķirnes, kuras neskatoties uz to, ka ir zemākas par 148 cm skaustā, joprojām tiek sauktas par zirgiem, jo vērā tiek ņemtas arī auguma proporcijas un raksturs.
Olivers Kāns
Olivers Rolfs Kāns (de; dzimis Karlsrūē) ir bijušais Vācijas futbola vārtsargs.
Homoseksualitāte
Homoerotika
Šis jēdziens attiecas uz erotiskām izjūtām un fantāzijām pret sava dzimuma personām, kas var arī netikt īstenotas fiziskā izpausmē, un tādējādi tās var novērot arī pie heteroseksuālām (vīriešiem un sievietēm) personām.
Ponijs
Izskats
Poniji ir attīstījušies no atbilstoša auguma senajiem savvaļas zirgiem jeb ponijiem, kas apdzīvoja teritorijas ar nabadzīgu augāju un skarbiem klimatiskiem apstākļiem. Tas izveidoja zirgu mazos augumus, pieticīgos un neizvēlīgos raksturus. Salīdzinot ar zirgiem, ponijiem ir biezākas un garākas krēpes, to astes bieži ir līdz pašai zemei, kājas proporcionāli īsākas, bet tās ir spēcīgas, ar stingriem nagiem, ķermeņi ir proporcionāli platāki, kauli smagāki un blīvāk veidoti, kakli — biezi un spēcīgi, poniju galvas ir proporcionāli īsākas un platākas, ne tik slaidas kā zirgiem. Ponijiem atkarībā no šķirnes ir sastopamas visas iespējamās zirgu apspalvojuma krāsas. Ponijus var ļoti viegli pārbarot, tā kā savā būtībā tie ir piemērojušies nabadzīgam augājam. Pārbarotiem ponijiem ir problēmas ar nagiem, tie bieži slimo ar nagu karsoni, jo mazās pēdas ir pārslogotas ar lieko svaru.
Raksturs
Poniji ir inteliģenti un draudzīgi, lai arī bieži cilvēki domā, ka tie ir spītīgi. Poniju reakcijas tāpat kā ēzeļiem ir vairāk intravertas nekā zirgiem, līdz ar to, apmācot ponijus, ir jārēķinās ar slāpēptajām emocijām. Ponijus var viegli izlutināt, un tie saviem saimniekiem tad diktēs savus noteikumus. Labi skoloti un audzināti poniji sava mazā auguma dēļ ir ideāli piemēroti zirgi bērnu jāšanas apmācībai. Ar lielākā auguma ponijiem var jāt arī pieaugušie jātnieki, tā kā tie ir ļoti spēcīgi, neskatoties uz savu mazo augumu.
Senākos laikos ponijus parasti izmantoja kravu pārvadājumos, īpaši ogļu raktuvju darbos. Mazais augums bija piemērots pazemes darbiem šahtās. Poniji vienmēr ir bijuši lietoti kā jājamzirgi bērniem. Ponijus mūsdienās izmanto visdažādākajiem sporta veidiem.
Poniju šķirnes
Ponijiem ir daudzas, dažādas šķirnes visā pasaulē. Visbiežāk poniju šķirnes ir attīstījušās valstīs, kurās ir auksts, skarbs klimats un kur zemniekiem bija vajadzīgs neliels, pieticīgs, bet izturīgs un spēcīgs darba zirgs. Uzskata, ka poniji ir attīstījušies no diviem senajiem poniju tipiem. Poniju tips 1 apdzīvoja Eiropas ziemeļrietumus. Tas bija maza auguma, augstums skaustā apmēram 124 cm. Galva bija plata ar taisnu profilu, un tam bija mazas smailas ausis. Ponijs bija labi piemērojies mitram un aukstam klimatam un spēja izdzīvot ar ļoti nabadzīgu augāju. Aļaskā ir atrasti senā ponija kauli, kas ir līdzīgi šodienas Eksmūras ponijam.
Senais Poniju tips 2 apdzīvoja Eirāziju un bija lielāka auguma, skaustā apmēram 145 cm, ar masīvu uzbūvi, lielu galvu ar izliektu profilu, kas atgādina šodienas Prževaļska zirgu. Tas bija izturīgs skarbos, aukstos un nabadzīgos klimatiskos apstākļos.
Homoseksualitāte
Homotropija
Visi iepriekš minētie jēdzieni — homoseksualitāte, homofilija un homoerotika — ietver sevī daļu no cilvēka esības, proti, seksualitāti, mīlestību un erotiku. Tāpēc holandiešu teologs Hermans van de Spijkers (Hermann van de Spijker) šos visus cilvēciskās izpausmes aspektus pakārtoja jēdzienam homotropija (no grieķu val. homoios — "tāds pats", "līdzīgs" un tropos — "nosliece", "attieksme"), kurš apzīmē visaptverošu personas noslieci uz sava dzimuma personām, nevērtējot, vai tā ir seksuāla, erotiska vai emocionāla. Atbilstoši jēdziens heterotropija nozīmē visaptverošu cilvēka noslieci uz pretējā dzimuma personām.
Ponijs
Poniju šķirnes
Poniju skatēs poniji bieži tiek iedalīti vairākās grupās: mazie poniji (zemāki par 130 cm skaustā), vidējie poniji (no 130—140 cm skaustā) un lielie poniji (virs 140 cm skaustā). Vismazākos ponijus bieži sauc par miniatūriem zirgiem (mazāki par 97 cm skaustā), lai gan tie ir mazāki nekā mazie poniji.
Neskatoties uz savu mazo izmēru, poniji ir ļoti spēcīgi. Dažas šķirnes, piemēram, Šetlandes ponijs, kas ir viens no mazākajiem, var vilkt tikpat smagas kravas kā daži lielie vilcēji, Konmāras ponijs, lai arī ir neliela auguma ar vizuāli smalku uzbūvi, var nest pieaugušu jātnieku.
Šķirnes, kas nav poniji
Dažas zirgu šķirnes nesauc par ponijiem, lai arī to izmērs skaustā ir mazāks par 148 cm. Tas ir tādēļ, ka šo zirgu proporcijas ir tipiskas zirgiem, kā arī tiem ir zirgu raksturs un temperaments. Tie ir arābu zirgi, kvarterzirgi un Morgana zirgi. Šīs šķirnes zirgi ir gan mazāki, gan lielāki par 148 cm skaustā.
Olivers Kāns
Karjeru viņš sāka Karlsruher SC klubā un 1994. gada pārgāja uz Minhenes "Bayern", kur viņš pavadīja pārējo savu karjeru. Viņš ir viens no panakumiem bagātākajiem spēlētajiem Vācijas futbola nesenajā vēsturē, uzvarot astoņus Vācijas čempionātus, sešreiz Vācijas kausā, UEFA kausā (1996. gadā), UEFA Čempionu līgā un Starpkontinentālajā kausā (abi 2001. gadā). Viņa individuālais sniegums ir ticis atzīts ar četrām UEFA Labākā Eiropas vārtsarga balvām, trīs IFFHS Pasaules gada labākā vārtsarga balvām un diviem Vācijas Gada futbolista tituliem. Vācijas izlasē viņš spēlēja no 1994. līdz 2006. gadam, esot pamatvārtsargs 2002. gada FIFA Pasaules kausā, kad Vācija sasniedza finālu un ieguva FIFA Pasaules kausa Zelta bumbu par savu sniegumu. Kāna iesauka bija "King Kahn" (Karalis Kāns) un "The Titan" (Titāns) saistībā ar viņa lielo ietekmi laukumā.
Ponijs
Šķirnes, kas nav poniji
Šķirnes kā Islandes zirgi un fjordu zirgi ir ponija izmēra zirgi, tiem ir poniju tipa krēpes un astes, kā arī ķermeņa apspalvojums, tiem ir blīvi kauli, tomēr tos joprojām sauc par zirgiem, jo tā tie tradicionāli, šķirnei veidojoties, ir nosaukti. Šajos gadījumos starp pasaules zirgu audzētājiem izvēršas garas debates par to, kas ir un kas nav ponijs. Ir arī pretēji gadījumi zirgu nosaukumos, kā, piemēram, Velsas braucamais ponijs, sekcija D, šo poniju izmērs ir lielāks par 148 cm skaustā, bet tos joprojām sauc par ponijiem.
Dažas šķirnes ir poniju izmērā dēļ apstākļiem, kuros tie dzīvo, nevis mazais izmērs ir noteikts ģenētiski, piemēram, Činkotīgas poniji, kas dzīvo savvaļā Asatīgas salā. Kamēr Činkotīgas ponijs dzīvo savvaļā, tas ir mazāka izmēra un atbilst poniju klasifikācijai, bet, ja poniju no kumeļa vecuma uzaudzina mājas apstākļos ar olbaltumvielām bagātāku uzturu, tie izaug zirga lielumā.
Olivers Kāns
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Olivera Kāna tēvs Rolfs dzimis 1943. gadā Liepājā vācu kara jūrnieka Rolfa un latvietes Ērikas Alksnes ģimenē.
Sasniegumi
Bayern Munich
Vācija
Individuālie sasniegumi
Homoseksualitāte
Homotropija
Šis jēdzienu pāris — homotropija un heterotropija — aptver visus cilvēciskās esības aspektus un tādējādi ir vispiemērotākais zinātniskās literatūras valodai. Tomēr šo jēdzienu lietošana nav kļuvusi populāra nedz tautas, nedz zinātniskajā leksikā.
Heteroseksisms
Heteroseksisms ir ideoloģiska sistēma, kas noliedz un stigmatizē jebkuru neheteroseksuālu uzvedības formu, identitāti, attiecības vai kopienu.