cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anna Kopčovska
Dzīvesgājums
Dzimusi 1870. vai 1871. gadā Rīgas ebreju ģimenē, ap 1875. gadu kopā ar vecākiem emigrēja uz ASV. 1888. gadā apprecējās ar Maksi Kopčovski un četru gadu laikā viņiem piedzima trīs bērni. 1894. gadā viņa nolēma piedalīties pasaules apceļošanā ar divriteni, lai iegūtu 5000 dolāru balvu, ko solīja samaksāt divi derības noslēguši kāda Bostonas kluba biedri, domājams, iespaidojušies no 1873. gadā izdotās Žila Verna grāmatas "Astoņdesmit dienās ap zemeslodi". Lai iegūtu līdzekļus šim pasākumam, Anna Kopčovska noslēdza līgumu ar minerālūdens ražotāju Londonderry Lithia Spring Water Company, kas viņai samaksāja 100 dolāru par reklamēšanu. Tādēļ viņa pieņēma pseidonīmu Annija Londonderija un piestiprināja pie divriteņa reklāmas baneri. 1894. gada 27. jūnijā viņa no Bostonas devās uz Čikāgu, bet nepiemērotā apģērba un smagā velosipēda dēļ bija spiesta rudenī atgriezties Ņujorkā un doties apkārt pasaulei pretējā virzienā. 1894. gada novembrī viņa ar kuģi devās uz Havru, šķērsoja visu Franciju līdz Marseļai. 1895. gada janvārī viņa ar tvaikoni "Sydney" devās uz Aleksandriju, pēc tam Kolombo, Singapūru, Saigonu, Honkongu un Šanhaju, sūtot laikrakstiem savas fotogrāfijas uz divriteņa. 1895. gada 23. martā viņa ar tvaikoni "Belgic" ieradās Sanfrancisko, tālāk ceļojot cauri ASV uz Losandželosu un Denveru, kur viņa ieradās 1895. gada 12. augustā, uzstājoties ar priekšlasījumiem par saviem neticamajiem piedzīvojumiem ceļā. 1895. gada 12. septembrī viņa atgriezās Čikāgā pēc gandrīz 15 mēnešu brauciena. Laikraksts The New York World 1895. gada 20. oktobrī viņas ceļojumu nosauca par "visneparastāko ceļojumu, ko jebkad paveikusi sieviete". Pēc šī brauciena viņa kļuva par žurnālisti.
Mirusi 1947. gada 11. novembrī Ņujorkā.
Piemiņa
2013. gadā iznāca 27 minūtes ilga dokumentālā filma The New Woman: Annie „Londonderry“ Kopchovsky.
Taunss
Taunss var būt:
Alfrēds Karrs
Alfrēds Karrs (dzimis 1886. gadā, miris 1949. gadā) bija vācbaltiešu izcelsmes funkcionālisma stila arhitekts, būvinženieris un mākslinieks.
Darbojās Rīgā starp pasaules kariem kopā ar arhitektu Kurtu Bētgi arhitektu birojā A. Karr & K. Betge.
Literatūra
Vācu arhitekti Latvijā. Rīga: Latvijas vācu savienība, 2013. ISBN 9789984496719
Lielkaļi
Lielkaļi ir ciems Galgauskas pagastā, Gulbenes novadā. Atrodas 182 km attālumā no Rīgas.
Laiks, kura nav. Mihails Tāls
"Laiks, kura nav. Mihails Tāls" ir 2016. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Jānis Vingris.
Sižets
Filmā tiek apskatīta šahista Mihaila Tāla dzīve. Pēc tam, kad Tāls 23 gadu vecumā izcīna pasaules čempiona titulu šahā, viņam slimnīcā tiek uzstādīta nāvējoša diagnoze. Ārsti apgalvo, ka viņam atlicis dzīvot tikai gadu. Tomēr, neraugoties ne uz ko, Mihails Tāls pēc diagnozes uzstādīšanas nodzīvo vēl 40 gadus.
A. Ādams
A. Ādams (fr) bija franču peldētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Ādams olimpiskajās spēlēs startēja brīvā stila 200 metru peldēšanā. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai priekšsacīkšu kārtā, fināla kārtai nekvalificējoties.
Anna Lukasjaka
Anna Lukasjaka (pl; dzimusi ) ir poļu brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, 2019. gada Eiropas spēļu dalībniece.
Biogrāfija
2019. gadā 2. Eiropas spēlēs Minskā Anna Lukasjaka piedalījās brīvā stila svara kategorijas 50 kg sacensībās, kur astotdaļfinālā uzvarēja itālieti Emanuelu Ljuci, ceturtdaļfinālā zaudēja nākamajai čempionei Azerbaidžānas pārstāvei Marijai Stadņikai, bet cīņā par bronzu arī turku cīkstonei Evinai Demirhanai.
2021. gada aprīlī Lukasjaka piedalījās Eiropas čempionātā Varšavā un izcīnīja vienu no bronzas medaļām svara kategorijā 50 kg. Turnīra gaitā ceturtdaļfinālā viņa zaudēja finālistei bulgārietei Miglenai Seliškai, bet cīņā par bronzas medaļu pārspēja moldāvieti Emiliju Kiriku.
2022. gada martā Eiropas čempionātā, kas notika Budapeštā, Lukasjaka izcīnīja bronzas medaļu svara kategorijā 50 kg. Šī turnīra ceturdaļfinālā viņa uzvarēja Emiliju Kiriku, pusfinālā zaudēja Miglenai Seliškai, bet cīņā par bronzu pieveica Azerbaidžānas cīkstoni Turkanu Nasirovu. Sešus mēnešus vēlāk, septembrī viņa izcīnīja bronzas medaļu arī pasaules čempionātā, kas notika Belgradā. Šoreiz, pēc uzvaras astotdaļfinālā, ceturtdaļfinālā viņa zaudēja Tokijas olimpisko spēļu čempionei japānietei Jui Susaki, gandarījuma turnīra cīņā par trešo vietu pieveica Nigērijas sportisti Merciju Genesis.
Aruša
Aruša (sw) ir Tanzānijas otrā lielākā pilsēta, kas atrodas valsts ziemeļu daļā, netālu no Meru kalna. Pilsēta atrodas 320 km attālumā no Serengeti Nacionālā parka, 80 km attālumā no Kilimandžāro un 423 km attālumā no Tanzānijas galvaspilsēta Dodomas. Pēc 2022. gada datiem pilsētā dzīvo 617 631 iedzīvotāji, bet tās aglomerācijā — ap 323 198 iedzīvotājiem. Pilsēta atrodas 1387 metrus virs jūras līmeņa.
Pilsēta ir Austrumāfrikas kopienas mītnes vieta. No 1994. līdz 2015. gadam pilsētā notika Ruandas Starptautiskā krimināltiesa, kuras laikā tika izskatīts Ruandas genocīds.
Sadraudzības pilsētas
Arušas sadraudzības pilsētas ir:
Levadiakos
Levadiakos ir Grieķijas futbola klubs no Levadijas. Dibināts 1961. gadā, pašlaik spēlē Grieķijas futbola otrajā spēcīgākajā līgā.
Irina Vinnika
Irina Vinnika (ru, dzimusi Hallē, Vācijā) ir Latvijas ukraiņu žurnāliste, sabiedriskā darbiniece un politiķe, bijusī Rīgas domes deputāte.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1948. gadā Hallē, PSRS okupācijas zonā Vācijā, kara inženiera Borisa Vinnika ģimenē. 1951. gadā ģimene no VDR pārcēlās uz Rīgu.
Žurnālistes karjeru sāka Latvijas PSR laikrakstā Советская молодёжь (tulkojumā "Padomju jaunatne"), pēc tam kļuva par Latvijas Radio ārštata darbinieci.
1977. gadā viņu aicināja strādāt televīzijā. Sākotnēji viņa gatavoja reportāžas PSRS Centrālās televīzijas vajadzībām, bet 1991. gada sākumā kļuva par Latvijas televīzijas krievvalodīgo ziņu vadītāju. Gatavoja un vadīja Latvijas televīzijā informatīvi analītiskās programmas "Astotais stāvs", "Jautājums pēc būtības", "Veselība", "Tiem, kuri mācās latviešu valodu". Bija projekta "Tikšanās Mārupes ielā" autore un vadītāja. Kopumā nostrādāja televīzijā 26 gadus līdz 2003. gadam, kad Latvijas televīzijā samazinājās krievvalodīgo programmu skaits.
Pēc aiziešanas no televīzijas bija Mazākumtautību lietu departamenta direktore līdz tā slēgšanai 2008. gadā.
Politiskā darbība
2009. gadā I. Vinnika pievērsās politikai, viņu ievēlēja Rīgas domē. Darbojās Latvijas Pirmās partijas un "Latvijas Ceļa" frakcijā. 2013. un 2017. gadā atkārtoti ievēlēta galvaspilsētas domē no Sociāldemokrātiskās partijas "Saskaņa" un "Gods kalpot Rīgai" saraksta. Pēc Rīgas domes atlaišanas 2020. gada ārkārtas vēlēšanās I. Vinnika vairs nekandidēja.
Lielnieki
Lielnieki ir ciems Mētrienas pagastā, Madonas novadā. Atrodas 169 km attālumā no Rīgas.
Rūbežneica (Dzilnas pieteka)
Rūbežneica ir Dzilnas labā krasta pieteka Preiļu novadā.
Iztece - pie Krejāniem. Tek dienvidu virzienā. Ietek Dzilnā augšpus Dovales. Lielu daļu no tecējuma veido Preiļu un Vārkavas novadu roebežu. Upi šķērso valsts autoceļš V750 (Stolderi–Vecvārkava).
1762. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1762. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas guberņas Rīgas un Cēsu provinču sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme kā Inflantijas vaivadija atradās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā. Turpinājās Septiņgadu karš.
Staroščiki
Staroščiki ir ciems Rēzeknes novada Griškānu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumu daļā 5,5 km no pagasta centra Sprūževas, 5,2 km no novada centra Rēzeknes un 251 km no Rīgas.
Eglaines iela
Eglaines iela var būt:
Pygocephalus
Apraksts
Karapakss bez aknu dzelkšņiem. Mātītes ar oostegītiem un spermas uzglabāšanas kameru. Telsons sašaurinās pakāpienveidīgi ar furkālām daivām uz katra pakāpiena, pie tam šīs ģints pārstāvjiem ir divi furkālo daivu pāri. Karapaksa branhiostegītu sānu malas ir zobotas. Kakla rieva vidū ir dalīta.
Sistemātika
Ģintī ir zināmas 3 sugas.
(†) - izmirušu organismu grupa.
Ņūtona viskozitātes likums
Ņūtona viskozitātes likums ir matemātiska izteiksme, kas izsaka sakarību starp plūstošas vielas divu paralēlu, savstarpēji kustīgu slāņu iekšējās berzes spēkiem, slāņu laukumu un ātruma gradientu:
,
kur F_b ir berzes spēks, \eta ir viskozitātes koeficients (SI mērvienība — Pa·s, atkarīgs no temperatūras: šķidrumiem jo lielāka temperatūra, jo tas ir mazāks, bet gāzēm otrādi), S ir slāņu laukums, ir ātruma gradients (raksturo ātruma izmaiņu slāņiem perpendikulārā virzienā).
Ģenerālplāns
"Ģenerālplāns" ir 2016. gadā izdota Latvijas filma, kas veidota sadarbībā ar Lietuvu un Igauniju. Filmas režisors ir Juris Pakalniņš.
Minskas "Luč"
Minskas "Luč" (be) ir Baltkrievijas futbola klubs no valsts galvaspilsētas Minskas, kas spēlē Baltkrievijas augstākajā futbola līgā. Dibināts 2012.
Sieks
Sieks ir Latvijā lietota tilpuma vai svara mērvienība beramam produktam (piemēram, labībai) 15. un 16. gadsimtā.
1 sieks = 9 stopi = 11,477 litri (~ 8 kg).
Sieka mērtrauka augstums = 15,6 cm, diametrs = 31,6 cm.
Gulbji atspoguļo ziloņus
Gulbji atspoguļo ziloņus ir spāņu sirreālista Salvadora Dalī 1937. gada glezna. Tā ir viena no Dalī gleznām no viņa paranoiski kritiskā perioda. Gleznota ar eļļas krāsu uz audekla, tā ir viena no Dalī populārākajām dubultajām gleznām. Dubultās gleznas bija nozīmīga daļa Dalī paranoiski kritiskajā metodē, ko viņš prezentēja savā 1935. gada esejā. Līdzīgi kā agrākajā darbā Narcisa metamorfoze, arī Gulbji atspoguļo ziloņus izmanto atspulgu ezerā, lai radītu dubulto attēlu. “Narcisa metamorfozē” atspulgs tiek izmantots, lai atspoguļotu rokas formu attēla labajā pusē. Šeit priekšplānā trīs gulbji ar kokiem bez lapām fonā atspoguļojas ezerā tā, ka gulbju kakli kļūst par ziloņu snuķiem un koki par ziloņu kājām. Gleznas fonā ir Katalonijas ainava rudens toņos, ar otas vilcieniem radīti virpuļi klintīs, kas kontrastē ar mierīgo ūdeni.
Glezna bija viens no daudzajiem mākslas darbiem, ko Francijā un Beļģijā starp 1940. un 1944. gadu nozaga nacisti.
Lords Palmerstons
Henrijs Džons Templs, Trešais Palmerstonas vikonts (en; dzimis, miris ) bija britu politiķis 19. gadsimta vidū. Būdams valsts premjerministrs (1855-1858, 1859-1865) un ārlietu ministrs (1830-1834, 1835-1841, 1846-1851), bija viens no ietekmīgākajiem Lielbritānijas politiķiem laikā, kad Britu impērija bija savas ietekmes zenītā. Palmerstona realizētā agresīvā ārpolitika, dažkārt dēvēta par "kanonierlaivu diplomātiju".
Lielojuri
Lielojuri ir ciems Rožupes pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 175 km attālumā no Rīgas.
Dreņģeru iebraucamā sēta
Dreņģeru iebraucamā sēta ir 19. gadsimta otrajā pusē celta iebraucamās sētas ēka Bauskas novada Bauskas vecpilsētā. Ēka ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Ēkas durvju komplekts un portāls ir vietējas nozīmes mākslas pieminekļi.
Kopš 18. gadsimta 80. gadiem šeit atradās pilsētā labi pazīstams krogs un iebraucamā sēta. Senākā ēkas daļa Plūdoņa ielas pusē celta 1788. gadā uz gruntsgabala, kas piederēja Kurzemes un Zemgales hercogam. 19. gadsimta sākumā uzcēla pagalma korpusu ar kolonādi, dekoratīvu loga rāmi un kokā grieztu fasādes stūru rustojumu. 19. gadsimta vidū tika uzbūvēts korpuss Kalna ielas pusē, kurā tika ierīkots gan dzērienu veikals, gan traktieris, gan viesnīca. 1884. gadā kompleksu savā īpašumā ieguva E. Drengers, kura vārds saglabājies mājas nosaukumā. Komplekss tika paplašināts arī Plūdoņa ielas otrā pusē, ierīkojot staļļus, noliktavas un viesnīcu. 2020. gada pirmajā pusē tika nolemts, ka ēku no privātīpašnieka pārņems Bauskas novada pašvaldība.
Anatolijs Leins
Anatolijs Leins (en; ru; dzimis Ļeņingradā, miris ) bija ebreju izcelsmes PSRS un ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1968).
Biogrāfija
1948. gadā Ļeņingradā beidzis vidusskolu (tagadējo 2. Sanktpēterbugas ģimnāziju). Vēlāk dzīvojis Karēlijā, kur trīs reizes uzvarējis Karēļu-somu PSR šaha čempionātos (1951, 1954, 1955). 1963. gadā Čeļabinskā uzvarējis Krievijas PFSR šaha čempionātā. No 1961. līdz 1972. gadam septiņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros labāko rezultātu sasniedzis 1967. gadā Tbilisi, kad ieņēmis 6. vietu. 1971. gadā pēc papildu mačturnīra uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā 1968. gadā Sarajevā kopā ar Dragoļubu Čiriču dalījis 1.-2. vietu, 1970. gadā Maskavā, 1972. gadā Hosē Raula Kapablankas memoriālā Kubā, 1973. gadā Novisadā. Pārstāvējis PSRS komandu Eiropas komandu šaha čempionātā 1965. gadā un gan komandu, gan individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļas. Divas reizes uzvarējis PSRS komandu šaha čempionātos: 1963. gadā Krievijas PFSR komandas sastāvā, bet 1969. gadā - Maskavas komandas sastāvā. Par panākumiem turnīros FIDE 1964. gadā Leinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1968. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
1976. gadā emigrējis uz ASV un kļuvis par šīs valsts pilsoni. 1976. gadā dalījis pirmo vietu ASV atklātajā šaha čempionātā. Pārstāvējis ASV komandu Pasaules šaha olimpiādē 1978. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu. 1979. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Brisbenā. Vairākkārt uzvarējis Ņūdžersijas štata šaha čempionātos (1992-1995).
Prisma
Prisma ir Somijas kooperatīva S-ryhmä ("S grupa") pārtikas un nepārtikas preču mazumtirdzniecības veikalu ķēde. Papildus pārtikas precēm veikala sortimentā ir plašs apģērbu, sporta, grāmatu, rotaļlietu, izklaides un mājas preču klāsts. Prisma ir Somijas otra lielākā mazumtirdzniecības ķēde pēc apgrozījuma. Prisma galvenais konkurents Somijā ir grupas Kesko veikalu ķēde K-Citymarket.
Prisma veikali atrodas Eiropas ziemeļu daļā, (kopumā 97 lielveikali, no tiem 83 veikali Somijā, 14 veikali Igaunijā). Tam ir bijuši 3 veikali Latvijā un 4 Lietuvā, kuri tika slēgti 2017. gadā. Krievijā bija darbojušies 16 veikali, tos slēdzot 2022. gadā.
Vēsture
Pirmais Prisma hipermārkets tika atvērts 1972. gadā Jiveskilē, Somijā. Veikalu ķēde mūsdienu formātā izveidota 1988. gadā. 1995. gada beigās Somijā kopumā bija 28 veikali.
2017. gada maijā kooperatīvs S-ryhmä ir nolēmis izbeigt Prisma lielveikalu darbību Latvijā un Lietuvā, slēdzot visus 7 veikalus abās valstīs. Savukārt Igaunijā, kur ir astoņi Prisma veikali, un Sanktpēterburgā, kur ir 16 Prisma veikali, nolemts palikt ar mērķi ir palielināt tirgus daļu un veikalu skaitu abās valstīs.
2022. gada martā veikalu ķēdes Prisma īpašnieks S-ryhmä paziņojis par visu savu darbību slēgšanu Krievijā. Uzņēmums Sanktpēterburgā pārvaldīja 16 lielveikalus Prisma un trīs viesnīcas.
Prisma Latvijā
AS Prisma Latvija nodibināta 2006. gada 17. janvārī kā meitas uzņēmums Somijā reģistrētajai S-ryhmä. Tā pamatkapitāls bija 5 150 800 eiro.
Latvijā kopumā bija pieci Prisma lielveikali, no kuriem visi atradās Rīgā. Pirmais tika atklāts tirdzniecības centrā "Domina Shopping" 2006. gada novembrī. Otrs atradās modes un izklaides centrā "Rīga Plaza". Trešais Prisma lielveikals atradās Imantas mikrorajonā un tika atklāts 2011. gada septembrī. 2012. gadā tika atklāti divi jauni veikali: 25. oktobrī Pļavniekos un 29. novembrī Skanstē.
2016. gada maijā veikals "Prisma Domina" tirdzniecības centrā "Domina Shopping" tika slēgts, nevienojoties ar tirdzniecības centru par telpu nomas līgumu.
2016. gada 3. jūnijā 16:00 veikals "Prisma Deglava" Andreja Saharova ielā 30 tika slēgts un tika evakuēti no ēkas visi cilvēki, jo veikala tehniskie darbinieki bija pamanījuši lokālas konstrukciju elementu izmaiņas. 6. jūnijā būvinspektori konstatēja, ka konstrukcijas elementu deformācija ir ļoti nopietna un nolēma veikalu slēgt uz vairākiem mēnešiem. 2016. gada novembrī mazumtirgotājs AS Prisma Latvija izlēma pirms termiņa lauzt telpu nomas līgumu. 2022. gada decembrī tirdzniecības telpās, kurā atradās lielveikals "Prisma Deglava", tika atklāts tirdzniecības centrs Augusts.
2017. gada jūnijā Latvijā tika slēgti visi trīs Prisma veikali, uzņēmumam pamatojot to, ka tirgus daļa nav pietiekoši augsta. Veikalu darbību Latvijā ir būtiski pavājinājusi arī veikala izmantošanas aizliegšana Rīgā, Deglava ielā un priekšlaicīga nomas līguma izbeigšana.
1763. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1763. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Šajā laikā Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas guberņas Rīgas un Cēsu provinču sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme kā Inflantijas vaivadija atradās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā. Beidzās Septiņgadu karš.
1999. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
1999. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss bija 44. Eirovīzijas dziesmu konkurss, kas notika 29. maijā Jeruzalemē. Izraēla ieguva tiesības rīkot konkursu pēc Dana International uzvaras iepriekšējā gada konkursā Lielbritānijā. Par konkursa norises vietu tika izvēlēta Ušikinas Arēna pie Starptautiskā konferenču centra, tā pati vieta, kur notika 1979. gada konkurss.
Khonas ūdenskritumi
Khonas ūdenskritumi (lo) ir ūdenskritumu un krāču kaskāde Mekongas upē Laosā. Administratīvi atrodas Čampāsakas provincē netālu no Kambodžas robežas. Nosaukts pēc netālās Khonas pilsētiņas upes kreisajā krastā.
Kaskāde stiepjas 9,7 km garumā un platumā un kopējais platums sasniedz 10 783 metrus — platākais ūdenskritums pasaulē. Kopējais kritums ap 21 m. Vidējais caurteces apjoms ir ap 11 610 m³/s, bet palu laikā — 49 554 m³/s. Ūdenskritumu un krāču vietā Mekongas upe sadalās daudzās attekās un apvidus tiek dēvēts par «4000 salām» (ສີ່ພັນດອນ).
Khonas ūdenskritumi ir galvenais šķērslis kuģošanai pa Mekongu, lai kuģi no grīvas varētu sasniegt Ķīnu. 19. gadsimtā Francijas koloniālā administrācija vairākkārt mēģināja atrast kuģojamu ceļu, bet neveiksmīgi. No 1893. līdz 1940. gadiem darbojās šaursliežu dzelzceļš, kas savienoja ūdenskrituma augšu un apakšu.
Augšdaugava
<mapframe text="Bataljas klosteris" width=290 height=290 zoom=8> { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q21086540" } Augšdaugava ir aizsargājamo ainavu apvidus Latgalē, Augšdaugavas un Krāslavas novados. Izvietojies Daugavas krastos Augšdaugavas pazeminājumā, kā arī iestiepjas Latgales augstienes malā ziemeļos un Augšzemes augstienes malā dienvidos. Izveidots 1990. gadā, lai saglabātu izcilas kultūrainaviskas un dabaszinātniskas vērtības Daugavas ielejā un tās apkārtnē. Teritorija iekļauj Daugavas loku dabas parku un vairākus aizsargājamos dabas objektus: Adamovas krauja,Daugavas vārti (Slutišķu un Ververu krauja), Mālkalnes avots, Sandarišku karengravas, Sproģu gravas, Viļušu avots, Hoftenbergas parks, Juzefovas parks, Rozališķu parks. Natura 2000 teritorija.
1764. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1764. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas guberņas Rīgas un Cēsu provinču sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme kā Inflantijas vaivadija atradās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā.
Krīze (seriāls)
"Krīze" (en) ir amerikāņu televīzijas seriāls, kura autors ir Rends Ravičs. Seriālu no līdz  pārraidīja NBC televīzijas kanāls.
Seriāls ir par Vašingtonas elites (tostarp ASV prezidenta) bērnu nolaupīšanu, ko izmeklē ASV Slepenā dienesta aģents Markuss Finlijs un FIB aģente Sūzija Danna.
Seriālam iznāca viena sezona (13 sēriju). Pirmās sezonas pārraides vidū NBC paziņoja par seriāla atcelšanu. "Krīze" tikusi pārraidīta arī Latvijā.
Sāzava (upe)
Sāzava (cz) ir 225,9 kilometrus gara Vltavas labā krasta pieteka Čehijā.
Iztece no Šindelni Vrha augstienes. Augštecē līdz Ždjārai pie Sāzavas upe tek dienvidu virzienā, vēlāk pamatā tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Upes krastos atrodas Ždjāra pie Sāzavas, Pršibislava, Havlīčkūvbroda, Svetla pie Sāzavas, Ledeča pie Sāzavas, Zruča pie Sāzavas, Sāzava, Tīneca pie Sāzavas. Ietek Vltavā netālu no Davles un Prāgas dienvidu robežas.
Soļigorskas "Shakhtar"
Soļigorskas "Shakhtar" var būt:
Karls Entonijs Taunss
Karls Entonijs Taunss (en; dzimis ) ir dominikāņu izcelsmes amerikāņu basketbolists, kas spēlē centra pozīcijā, pārstāv Dominikānas basketbola izlasi. Pašlaik (2023) pārstāv NBA klubu Minesotas "Timberwolves".
Vidusskolā basketbola komandas sastāvā trīs reizes (2012, 2013, 2014) uzvarēja štata čempionātā. Izvēlējās studēt Kentuki Universitātē, kuras basketbola komandas "Wildcats" sastāvā 2014.—2015. gada sezonā sasniedza NCAA Final Four. Pēc pirmās NCAA sezonas beigām pieteicās 2015. gada NBA draftam, kurā viņu ar pirmo numuru izraudzījās Minesotas "Timberwolves".
Dominikānas izlases sastāvā izcīnīja 4. vietu 2013. gada Amerikas čempionātā.
Latvijas futbola izlase 2013. gadā
'''Latvijas futbola izlase 2013. gadā''' turpināja dalību 2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā, kā arī aizvadīja vairākas draudzības spēles.
Sami Vatanens
Sami Vatanens (fi, dzimis ) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Vatanens pārstāv NHL komandu Ņūdžersijas "Devils".
Spēlētāja karjera
Iepriekš spēlējis Somijas hokeja līgas līgas klubā Jiveskiles JYP. No 2012. līdz 2017. gadam pārstāvēja NHL vienību Anahaimas "Ducks", taču tad tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils". 2020. gada februārī "Devils" aizmanīja Vatanenu uz Karolīnas "Hurricanes", taču pirms nākamās sezonas sākuma aizsargs noslēdza jaunu līgumu ar "Devils".
Grīvas katoļu baznīca
Grīvas Svētās Jaunavas Marijas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Daugavpils pilsētā, Grīvā, Baznīcas ielā 28. Dievnams ir arī Grīvas dekanāta rezidence. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Vēsture
Kalkūnes muižnieks Ettingers dāvināja zemi Grīvā katoļu baznīcas un saimniecības ēku celšanai un ar gubernatora atļauju dievnamu uzsāka celt 1882. gadā pēc arhitekta Vilhelma Neimaņa projekta. Pēc leģendas baznīca uzcelta vietā, kur parādījusies Jaunava Marija. Līdzekļus baznīcas celtniecībai devusi Lauceses baznīcas draudze, tāpēc pēc uzcelšanas dievnams skaitījies Lauceses filiāle. Altāra labajā sienā, vietā, kur sākas obside (izliekums), tika iemūrēts akmens ar stikla caurulē ievietotu pergamentu par baznīcas un būvēšanas vēsturi. Baznīcu uzcēla 1889. gadā, 24. jūnijā ar Telšu diecēzes bīskapa Mečislava Palļuliona atļauju to iesvētīja Zemgales baznīcas dekāns Jāzeps Tumulevičs, veltot to Svētās Jaunavas Marijas godam un aizbildniecībai. Atjaunojot Rīgas diecēzi, dievnams kļuva par patstāvīgu draudzi. Pēc Pirmā pasaules kara dievnams bija pakļauts Daugavpils dekanātam. Nodibinoties Liepājas diecēzei, baznīca tika inkorporēta šajā diecēzē un 1938. kļuva par Grīvas dekanāta rezidenci, izveidojot Grīvas dekanātu. Baznīca tika pārbūvēta laika periodā no 1935. līdz 1942. gadam. 1999. gadā no 12. līdz 18. jūlijam dievnamā kapucīni vadīja misijas, kuru noslēgumā bīskaps Antons Justs konsekrēja dievnamu.
Eksterjers
Baznīca ir sarkanu ķieģeļu mūra trīsjomu celtne, būvēta historicisma stilā. Tai ir tradicionālais bazilikas formas taisnstūra plānojums, ko noslēdz apsīda. Transepta vietu ārējā plānā pasvītro tornīši. Būves risinājumā izmantoti konkrētajam eklektisma novirzienam raksturīgie gotiskie elementi — smailloku arkas motīvs, gotiskās rozes motīvs, figurālās dzegas, kuras tiek reljefi izvirzītas vai iedziļinātas attiecībā pret sienas plakni. Dievnamam ir viens tornis, cinkotā skārda jumts. Baznīcas pamati aptuveni 1 metru augsti, veidoti no tēstiem akmeņiem. Ieejas durvis no gala un sakristejas. Dievnamu ieskauj dārzs, ko noslēdz sarkanu ķieģeļu žogs ar lieliem vārtiem. Aiz žoga atrodas draudzes plebānija.
Interjers
Tā ir telpa ar koka flīžu grīdu un koka griestiem, kas veidoti ielokā. Griestu konstrukcija balstās uz četriem koka pīlāriem, veidojot dievnamā trīs navas. Virs ieejas atrodas kora telpas ar ērģelēm. Presbitērija abās pusēs ir sakristejas. Dievnamā ir trīs altāri. Galvenais jeb centrālais altāris atrodas centrā pie presbitērija gala sienas, virs tā kupolā ir Svētās Ģimenes gleznojums. Sānu altāros ir Jaunavas Marijas un Svētā Jāzepa gleznas. Aplūkojamas logos Varšavas Svētā Lukasa darbnīcā darinātās logu vitrāžas, kas Latvijā redzamas tikai šajā dievnamā.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Arnolds Olehno. 1920. gadā draudze kļuvusi patstāvīga. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Grīvā un tās apkārtnē. Dievkalpojumi notiek katru dienu latviešu, krievu un poļu valodās. Draudzei ir viena - Grīvas kapsēta.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jāzepa diena, Jaunavas Marijas apmeklēšanas diena, Jaunavas Marijas dzimšanas diena — 40 stundas, Jaunavas Marijas Bezvainīgās ieņemšanas diena.
Sipenes dzirnavezers
Sipenes dzirnavezers (arī Sipenes dīķis, Sipenes dzirnavu ezers, Zubenes dzirnavu ezers, Zupenes dzirnavu ezers) ir mākslīgs ezers Ventspils novada Puzes pagasta austrumos. Uzstādināts uz Stendes pietekas Pavārvalka 1 kilometru no tā ietekas Stendē.
Dzelzsbetona aizsprosts būvēts 1958. gadā. Koka tilts virs aizsprosta atjaunots 1972. gadā.
Mērkaziņa
Mērkaziņa (Gallinago gallinago) ir vidēja auguma sloku dzimtas (Scolopacidae) tārtiņveidīgo putnu suga, kurai ir plašs izplatības areāls. Mērkaziņa ligzdo plašā joslā tundras un mērenās joslas purvos un muklājos Eiropas un Āzijas ziemeļu daļā. Ziemas periodā lielākā daļa populāciju migrē uz dienvidiem, reizēm pārlidojumi ir ļoti īsi. Kopumā Eiropas populācijas ziemo Eiropas rietumos un dienvidos Vidusjūras krastos, kā arī dziļāk Āfrikā, uz dienvidiem no ekvatora, bet Āzijas populācijas migrē uz Dienvidāziju.
Mērkaziņai ir 2 pasugas. Vecākos informācijas avotos ir minēta vēl trešā pasuga — Amerikas mērkaziņa (Gallinago delicata), kas kopš 2003. gada izdalīta atsevišķā sugā, līdz ar to mērkaziņa nemājo Ziemeļamerikā. Izņēmums ir Aleutu salas Beringa jūras malā. Šajās salās abu sugu izplatības areāls pārklājas. Visvieglāk tās var atšķirt pēc astes spalvu skaita — mērkaziņai ir septiņas spalvas, bet Amerikas mērkaziņai — astoņas.
Latvijā
Mērkaziņa Latvijā ir samērā parasta ligzdotāja, bet daudz lielākā skaitā tā caurceļo. Līdz 20. gadsimta beigām ziemas novērojumi Latvijā nebija zināmi. Pirmo reizi mērkaziņa ziemā redzēta 1998. gada janvārī, un kopš tā laika zināmi vairāki ziemas novērojumi. Ziemotāju skaits tomēr ir ļoti neliels un atkarīgs no tā, cik silts ir decembra mēnesis.
Izskats
Pieaugušas mērkaziņas ķermeņa garums ir 25—27 cm, spārnu plētums 44—47 cm, svars 80—140 g. Pirms migrācijas tā ir nedaudz smagāka un sasniedz apmēram 180 g masu. Mērkaziņai ir īsas, zaļgandzeltenas kājas un proporcionāli ļoti garš, taisns knābis, kura garums ir 5,5—7 cm. Apspalvojums - raibumoti pelēkbrūns ar salmu dzeltenām garensvītrām uz muguras un galvas. Pavēdere gaiša, gandrīz balta. Acis šķērso tumša spalvu josla, ar gaišākām robežjosliņām augšā un apakšā. Mērkaziņas spārni ir smaili un gari, bet aste īsa. Abi dzimumi izskatās vienādi, vienīgi mātītēm ir nedaudz garāki knābji. Pavasarī tēviņu var atšķirt arī pēc tā riesta uzvedības.
Uzvedība un barība
Mērkaziņa ir tramīgs putns. Pateicoties savam raibajam apspalvojumam, tā spēj labi noslēpties un kļūt nemanāma. Briesmu gadījumā tā cenšas pieplakt pie zemes un nekustēties, spārnos tā paceļas tikai pēdējā brīdī. Lai mulsinātu ienaidnieku, lidojumam ir zigzag raksturs. Mērkaziņas ir aktīvas krēslas stundās agri no rīta un vakaros. Tās bieži veido nelielas, kopīgas barošanās grupiņas. Barošanās notiek uz zemes krasta tuvumā vai seklā ūdenī. Mērkaziņa nekad neaiziet pārāk tālu no lielākiem augiem, kuros varētu briesmu gadījumā paslēpties.
Ar savu garo knābi, kura galā ir jutīgie taustes receptori, mērkaziņa pārbauda un izčamda mīksto un mitro ūdenstilpes krasta augsni, dūņas un dubļus, lai atrastu dažādus bezmugurkaulniekus — kukaiņus, tārpus, vēžveidīgos un zirnekļus. Mērkaziņa barojas arī, uzlasot kukaiņus no zemes virsmas, to atrašanai izmantojot redzi. Mazāki upuri tiek norīti veseli, lielāki pirms apēšanas tiek sadalīti kumosiņos.
Ligzdošana
Uz ligzdošanas vietām tēviņi ierodas 2 nedēļas ātrāk nekā mātītes. Kad ierodas mātītes, katrai no tām uzmanību izrāda vairāki tēviņi. Kad mātīte ir izvēlējusies partneri, tiek izveidots monogāms pāris. Nostiprinot pāra attiecības, tēviņš izpilda īpašu riesta lidojumu, augstu gaisā metot apļus, tad, it kā nirstot, īsu brīdi krīt lejup ar izplestām astes spalvām. Šajā brīdī atskan īpatnēja, dobja skaņa, malējām spalvām ātri vibrējot vējā. Šo skaņu mēdz salīdzināt ar aitu un kazu blēšanu, tādēļ daudzās valodās putna nosaukumā tiek izmantots aitas vai kazas vārds, latviešu valodu ieskaitot. Somiski mērkaziņa tiek saukta par debesu kazu, bet skotu valodā par debesu aunu.
Zilupes iela (Rīga)
Zilupes iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Zilupes iela sākas pie krustojuma ar Lubānas ielu un beidzas pie krustojuma ar Slāvu ielu. Dzērvju iela Zilupes ielu sadala divās daļās. Kopējais ielas garums ir 1010 metri.
Mērkaziņa
Ligzdošana
Mātīte uz zemes vienkāršā iedobē būvē ligzdu, to izklājot ar sausu zāli. Ligzda vienmēr atrodas augu biežņā, labi noslēptā vietā. Ap ligzdu tiek nostiprināta neliela teritorija, kuru apsargā abi dzimumi. Mērkaziņa agresīvi iesaistās teritorijas aizsargāšanā, un starp mērkaziņām var izcelties kautiņi, izmantojot spārnus un knābjus. Dējumā ir 2—5 tumšas, olīvkrāsas olas ar brūniem raibumiņiem. Perē tikai mātīte. Inkubācijas periods ilgst 17—20 dienas. Izšķiļoties mazuļus sedz tumši brūnas dūnas ar melniem un baltiem raibumiņiem. Drīz pēc izšķilšanās mazuļi pamet ligzdu. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki, bet pāris šķiras, ņemot līdzi katrs savu perējuma pusi. Turpmāk pārim vairs nav nekādu savstarpēju attiecību. Katrs no vecākiem uzmanīgi rūpējas par mazajiem putnēniem. Mazuļi sāk lidot apmēram pēc 20 dienām.
Zilupes iela (Rīga)
Vēsture
Iela iekļauta Rīgas ielu sarakstā kopš 19. gadsimta 90. gadiem ar nosaukumu Latviešu iela (de), nosaukums ielai piešķirts 1889. gadā un bija tematiski saistīts ar tuvējām Leišu (tag. Indrupes), Igauņu (tag. Rītupes), Līvu (tag. Salacas) un Slāvu ielām. No 1923. gada nosaukums Zilupes iela. Līdz 1940. gadam oficiāla numerācija sešpadsmit gruntsgabalos. Vācu okupācijas laikā nosaukums Rosenauer Strasse (Zilupes iela, minēta arī ar nosaukumu Silupensche Strasse). Pēckara gados ierīkots ielas savienojums ar Lubānas ielu.
1765. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1765. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas guberņas Rīgas un Cēsu provinču sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme kā Inflantijas vaivadija atradās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā.
Zilupes iela (Rīga)
Vēsture
20. un 30. gados Zilupes ielā atradās vairākas amatnieku darbnīcas (galdniecība, skārdnieku un ratnieku darbnīcas). Ar Zilupes ielu tolaik robežojās vairāku rūpniecības uzņēmumu gruntsgabali - Kaulu dedzināšanas un pārstrādāšanas sabiedrības fabrikas (Maskavas ielā 227), a/s "Livonija" alus darītavas (Maskavas ielā 231), E. K. Ertaka ķīmiski-farmaceitiskās fabrikas, vēlāk a/s "Planet" fabrikas (Maskavas ielā 239) gruntsgabali. Līdz 1927. gadam pie Zilupes ielas izvietojās neliela ģimenes dārziņu kolonija, pēc agrākā ielas nosaukuma saukta par "Latviešu koloniju".
Mērkaziņa
Sistemātika
Mērkaziņai ir 2 pasugas:
Zilupes iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Zilupes iela krustojas ar šādām ielām:
VietJet Air
Akciju lidsabiedrība VietJet (vi) ir zemo izmaksu lidsabiedrība Vjetnamā. Tā ir viena no divām zemo izmaksu lidsabiedrībām Vjetnamā, otra lidsabiedrība ir Jetstar Pacific Airlines.
2014. gadā lidsabiedrība VjetJet parakstīja līgumu ar Airbus par aptuveni 100 Airbus A320 un A321 iegādi un izpirkumnomu. 2014. gadā VjetJet apkalpoja 35% no iekšzemes pasažieru skaita.
Edvards Belčers
Edvards Belčers (en;  — ) bija britu flotes virsnieks, hidrogrāfs un polārpētnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis Helifeksā Jaunskotijas kolonijā tirgotāja un politiķa Endrū Belčera ģimenē. 1812. gadā 13 gadu vecumā iestājies Britu Kara flotes dienestā. 1825. gadā piedalījies Frederika Bīčija ekspedīcijā ar Blossom uz Kluso okeānu un Beringa šaurumu kā ģeodēzists un kartogrāfs. Vēlāk piedalījies hidrogrāfiskās ekspedīcijās Īrijas jūrā, Āfrikā un Dienvidamerikā. 1841. gadā veicis pirmo britu uzmērīšanu Honkongā un pēc kara beigām viņam piešķirts bruņinieka bakalaura tituls. Līdz 1947. gadam ar kuģi Samarang veicis hidrogrāfiskos darbu Ostindijā, Filipīnās un Korejā.
Arktikas ekspedīcija
1852. gadā Belčers vadīja pēdējo un lielāko Admiralitātes ekspedīciju, lai mēģinātu atrast un glābt seru Džonu Franklinu. Viņam vajadzēja arī meklēt savu bijušo ģeodēzistu virsnieku Honkongā Ričardu Kolinsonu, ar kuru strādājis kopā Honkongā un Robertu Maklūru, kuru kuģi pēc ieiešanas Beringa šaurumā nebija redzēti. Viņš daudz pētīja apvidu kamanu pārgājienos, izglāba Makkluru, bet pameta četrus no saviem pieciem ekspedīcijas kuģiem ledū.
Viņam pakļautajā ekspedīcijā bija pieci kuģi: Assistance (Belčers), Resolute (Henrijs Kelets), tvaikoņi Pioneer (Šerards Osborns) un Intrepid (Leopolds Maklintoks) un apgādes kuģis North Star (Viljams Pulens). Bija plānots, ka Belčers un viens no tvaikoņiem apsekos Velingtona šaurumu starp Kornvolisas salu un Devonas salu, kur, domājams, atratāss Frenklins, savukārt Keletam bija jādodas uz rietumiem uz Melvila salu un jāmeklē Kolinsons un Maklūrs. North Star bija jāpaliek pie Bīčija salas kā apgādes bāzei.
Ekspedīcija pameta Angliju 1852. gada aprīlī. Ziemas sākumā Assistance un Pioneer bija iesaluši ledū Nortamberlendas līcī Devonas salas ziemeļrietumos uz ziemeļiem no Velingtona šauruma, savukārt Resolute un Intrepid bija iesaluši ledū pie Melvilas salas — tie bija pirmie kuģi, kas nokļuvuši tik tālu uz rietumiem Kanādas Arktikā kopš Viljama Edvarda Perija 1819. gadā. Lielu daļu izpētes veica ar kamanām. 1853. gada aprīlī Leopolds Makklintoks ar komandu kamanās sāka apvidus apsekošanu un atgriezās Resolutepēc 105 dienām, nobraukuši 1400 jūdzes un atklājuši Prinča Patrika salu.
Seklene
Seklene (arī Seklenes ezers, Seklenezers, Sēklenes ezers, Vellezers, Velnezers) ir noteces ezers Ventspils novada Puzes pagasta austrumos.
Edvards Belčers
Arktikas ekspedīcija
Cita meklēšanas partija devās uz rietumiem un atrada Robertu Maklūru, kura kuģis bija iesalis ledū Mersijas līcī Benksa salas ziemeļos. Belčers kamanās devās uz ziemeļiem un atrada šaurumu Devonas salas ziemeļu galā, pieņemot, ka Franklins to varētu būt izmantojis, lai nokļūtu uz Bafinas līci. Kad ledus tajā vasarā izgāja, Belčers savus kuģus vadīja Velingtona šaurumā un atkal nokļuva ledus slazdā.
Seklene
Seklene izveidojusies no Baltijas ledus ezera. Tas atrodas glaciokarsta ieplakā. Dibens - smilšains. Krasti lēzeni, ziemeļos un dienvidos - zemi. Ūdens krāsa - brūnūdens. Novērojama bebru darbība.
Edvards Belčers
Arktikas ekspedīcija
Ap 1854. gada februāri Belčers arvien vairāk uztraucās par savu kuģu un vīru drošību. Aprīlī viņš pavēlēja Keletam pamest savus kuģus un atgriezties kamanās uz North Star. Belčers pameta savus divus kuģus jūlija beigās. Ar citu kuģu palīdzību, kas ieradās Bīčija salā (Phoenix un Breadalbane), visa ekspedīcija atgriezās Anglijā. Anglijā Belčers stājās kara tiesas priekšā, kas bija automātiska procedūra jebkuram kapteinim, kurš bija zaudējis kuģi.
Lielsatiķi
Lielsatiķi ir ciems Saldus novada Gaiķu pagastā. Atrodas 135 km attālumā no Rīgas.
Edvards Belčers
Arktikas ekspedīcija
Belčers attaisnots, bet nekad vairs nesaņēma savā pakļautībā kuģus. Interesanti ir ta, ka Resolute patstāvīgi atbrīvojās no ledus un dreifēja līdz Deivisa šaurumam, kur to savāca amerikāņu vaļu mednieks. Amerikas valdība laipni atdeva kuģi Apvienotajai Karalistei, un, kad daudzus gadus vēlāk kuģis tika izjaukts, no tā kokmateriāliem tika izgatavots rakstāmgalds Amerikas prezidentam. Šis tā saucamais Resolute rakstāmgalds, karalienes Viktorijas dāvana, joprojām tiek izmantots Ovālajā kabinetā.
Seklene
Makrofīti - niedres, meldri, grīšļi, kosas, glīvenes, ūdensrozes. 2006. gadā konstatēts, ka ezerā izzuduši sīpoliņu donis (Juncus bulbosus), gludsporu ezerene (Isoetes lacustris), daudzstublāju pameldrs (Eleocharis multicaulis), vienzieda krastene (Littorella uniflora), Dortmaņa lobēlija (Lobelia dortmanna).
Edvards Belčers
Vēlākā karjera
Pēc pēdējā aktīvā dienesta Belčers 1867. gadā tika iecelts par Bātas ordeņa bruņinieku komandieri, bet 1872. gadā — par admirāli.
Seklene
Ezerā dzīvo līdakas, raudas, asari.
Edvards Belčers
Vēlākā karjera
Belčers bija īsi precējies ar Diānu Džolifu, kapteiņa Pītera Heivuda pameitu. Laulība tika izbeigta pēc viņas pieteikuma par laulāto atšķiršanu, jo viņš viņu ir inficējis ar venerisku slimību.
Seklene
Ezers ietilpst dabas lieguma "Stiklu purvi" teritorijā.
Alstom
Alstom ražo vilcienus un lokomotīves, piemēram, AGV, TGV un Eurostar, kā arī tramvajus (Citadis) un sliežu transporta infrastruktūru.
Līdz 2015. gadam Alstom ražoja arī iekārtas enerģētikai, kad šis bizness pārdots General Electric.
Alstom akcijas tiek kotētas Euronext Paris biržā. 2019. gada septembrī lielākais akciju turētājs bija Bouygues (14,7 %).
Vēsture
1928. gadā uzņēmuma SACM rūpnīca Belforā tika apvienota ar Thomson-Houston, izveidojot uzņēmumu ALS-THOM (nosaukums veidots no vārdiem ALSace-THOMson — Elzasa un Thomson). 1932. gadā iegādāts elektrolokomotīvju ražotājs Constructions électriques de France (CEF). 1932. gadā uzņēmums sāka piegādāt turboelektriskos dzinējus okeāna laineriem. 1937. gadā iegādāts trolejbusu ražotājs Société des Véhicules et Tracteurs Électriques (Vétra).
1965. gadā Compagnie Générale d’Electricité (CGE) un Alsthom dibināja trīs kopuzņēmumus: ALSTHOM-SAVOISIENNE (transformatori un elektriskās mašīnas), DELLE-ALSTHOM (vidēja sprieguma elektrosadale) un UNELEC (zemsprieguma ierīces). 1969. gadā CGE ieguva vairākumu uzņēmumā Alsthom.
1972. gadā nopirkts lokomotīvju ražotājs Brissonneau et Lotz. 1976. gadā iegādāta kuģu būvētava Chantiers de l'Atlantique, kas pārdēvēta par Alsthom Atlantique. 1977. gadā izgatavots pirmais 1300 MW ģenerators Paluelas AES. 1978. gadā SNCF dzelzceļam nodots pirmais TGV vilciens.
Fransuā Miterāna prezidentūras sākumā 1982. gadā tika veikta CGE, ka arī Alsthom nacionalizācija. 1983. gadā iegādāts uzņēmums Compagnie Électro-Mécanique, kas ražoja elektroiekārtas elektrostacijām; pārdēvēts par CEM ALSTHOM. 1983. gadā no Matra nopirkts sliežu transporta iekārtu ražotājs Compagnie industrielle de matériel de transport.
Pēc Žaka Širaka ievēlēšanas premjerministra amatā sākās denacionalizācijas process. 1986. gadā CGE atgriezās privātās rokās kā publiska kapitālsabiedrība.
1988. gadā sabrukumu piedzīvoja Beļģijas uzņēmums Ateliers de Constructions Electriques de Charleroi (ACEC), un tas tika pārdots pa daļām. Alsthom iegādājās elektrotransporta iekārtu ražotāju Kiepe Elektrik Vācijā. CGE meitas uzņēmums CGEE Alsthom ieguva vairākumu automatizācijas un enerģētikas nodaļās ACEC Automatisme SA un ACEC Energie SA. 1989. gadā Alsthom nopirka sliežu transporta iekārtu ražotāju ACEC Transport SA; iegūta elektrotransporta dzinēju ražošana, kas pārcelta no Šarlruā uz Franciju.
1989. gadā Alsthom enerģētikas un transporta operācijas apvienotas ar Apvienotās Karalistes General Electric Company (GEC) enerģētikas nodaļu, izveidojot kopuzņēmumu GEC Alsthom N.V., kurā 50 % bija abām pusēm. Vēlāk CGE palielināja dalību GEC Alsthom līdz 61,5 %, pievienojot tam meitas uzņēmumus Compagnie Financière Alcatel un Alsthom.
1991. gada 1. janvārī CGE nosaukums mainīts uz Alcatel Alsthom. 1994. gadā GEC Alsthom nopirka 51 % Vācijas sliežu transportlīdzekļu ražotāja Linke-Hofmann-Busch GmbH. 1997. gadā atlikušie 49 % Linke-Hofmann-Busch tika izlikti publiskā pārdošanā, un GEC Alsthom ieguva to vairākumu. 1996. gadā no Vācijas AEG iegādāts ierīču un automatizācijas uzņēmums Cegelec, kā arī AEG energotehnikas nodaļa (iekļauta GEC Alsthom).
1998. gadā GEC Alsthom pārdēvēts par Alstom. Tā akcijas sāktas kotēt Parīzes biržā, kā arī Londonas, Ņujorkas biržā; Alcatel Alsthom pārdeva savas 23,6 % Alstom akcijas. Alcatel Alsthom pārdēvēts par Alcatel (tagad Nokia).
1999. gadā Alstom ar Šveices ABB izveidoja kopuzņēmumu (vienādās daļās) ABB Alstom Power. ASV uzņēmumam pārdots gāzes turbīnu bizness. 2000. gadā iegūti 100 % ABB Alstom Power. Iegādāts 51 % Itālijas sliežu transporta ražotājā Fiat Ferroviaria. 2001. gadā Cegelec atdalīts neatkarīgā uzņēmumā un pārdots tās vadībai (tagad tas pieder uzņēmumam Vinci).
2003. gadā uzņēmums piedzīvoja finanšu krīzi. 17. novembrī tas pārtrauca akciju kotēšanu Londonas biržā. 2004. gadā Francijas valdība iegādājās 21 % kapitāldaļu, lai atbalstītu uzņēmuma atkopšanos, un tika piešķirti 2,5 miljardi EUR aizdevuma. Elektropārvades un sadales iekārtu bizness pārdots uzņēmumam Areva. Dīzeļlokomotīvju ražotājs Spānijā Meinfesa pārdots Vācijas Vossloh. Augustā Alstom pārtrauca akciju kotēšanu Nujorkas biržā. 2005. gadā enerģijas konvertācijas iekārtu bizness pārdots ieguldījumu fondam Barclays un tagad zināms kā Converteam.
2006. kuģu būves bizness pārdots Norvēģijas Aker Yards. Uzņēmums Bouygues no valsts par 2 miljardiem EUR nopirka 21 % Alstom kapitāldaļu (līdz 2011. gadam Bouygues palielināja daļu līdz 30 %). 2007. gadā iegādāts Spānijas vēja turbīnu ražotājs Ecotècnia (tagad zinām kā Alstom Wind). 2009. gadā iegādāti 25 % + 1 kapitāldaļa Krievijas sliežu transporta ražotājā Transmashholding.
2010. gadā Alstom kopā ar Schneider Electric no Areva nopirka elektropārvades un sadales iekārtu nodaļu Areva T&D. Elektropārvades bizness integrēts Alstom Grid, bet elektrosadale pievienota Schneider Electric. Kopā ar to iegūts Somijas elektropārvades iekārtu ražotājs Nokia Kondensaattorit, kas pārdēvēts par Alstom Grid Oy. ASV atklātas vēja ģeneratoru un turbīnu ražotnes. Ķīnā atvērta hidroelektrostaciju iekārtu rūpnīca.
2011. gadā Šveices prokuratūra piemērojusi 38,9 miljonu Šveices franku soda naudu Alstom par sistemātisku kukuļdošanu Latvijā, Malaizijā un Tunisijā izdevīgu līgumu nodrošināšanai. Tika izmeklēti pārkāpumi vēl 12 valstīs, taču netika atrasti pārliecinoši pierādījumi.
2014. gadā uzņēmumam Triton Partners par 730 miljoniem EUR pārdots tvaika papildu komponenšu bizness. 2014. gada jūnijā panākta vienošanās ar General Electric (GE) par energoražošanas un elektropārvades iekārtu biznesa pārdošanu par 12,4 miljardiem EUR. Darījuma ietvaros no GE tika iegūta dzelzceļa signalizācijas aprīkojuma nodaļa GE Signalling un izveidoti trīs kopuzņēmumi ar GE (elektrotīklu, atjaunīgās enerģijas un Francijas tvaika turbīnu un kodolspēkstaciju bizness). Ātrgaitas dzelzceļa sistēmu bizness kļuva par Altom pamatdarbību. Francijas ekonomikas ministrija šo darījumu apstiprināja 5. novembrī. 19. decembrī Alstom akcionāru sapulce apstiprināja pārdošanu. Darījums pabeigts 2015. gada 2. novembrī. 2015. gada beigās Alstom daļa Krievijas uzņēmumā Transmašholding tika palielināta no 8 % līdz 33 %.
2017. gada 26. septembrī tika paziņots, ka panākta vienošanās ar Siemens par abu uzņēmumu dzelzceļa biznesa (Alstom Transport un Siemens Mobility) apvienošanu, lai spētu konkurēt ar Ķīnas uzņēmuma CRRC izvēršanos globālajā tirgū. Darījumu bija plānots pabeigt 2018. gada beigās. 2019. gada 6. februārī Eiropas Komisija noraidīja šo apvienošanās ieceri, bažījoties par ietekmi uz konkurenci un signalizēšanas sistēmu cenu pieaugumu.
13. šaha olimpiāde
13. šaha olimpiāde notika no 1958. gada 30. septembra līdz 23. oktobrim Minhenē (tobrīd Rietumvācija).
Alstom
Vēsture
2020. gada 17. februārī Alstom paziņoja, ka ir parakstījis saprašanās memorandu ar Bombardier un Caisse de dépôt et placement du Québec par transporta nodaļas Bombardier Transportation iegādi par 5,8 līdz 6,2 miljardiem eiro. 2020. gada jūlijā Eiropas regulatori apstiprināja darījumu ar noteikumu, ka vilcienu ražotājs Francijā Alstom DDF tiks pārdots. Bombardier Transportation iegāde tika pabeigta 2021. gada 29. janvārī.
13. šaha olimpiāde
Olimpiādes galvenais tiesnesis bija starptautiskais tiesnesis Aloizs Naglers (Šveice).
Priekšsacīkstes
Sacensībās piedalījās 36 valstu komandas. Komandas tika sadalītas četrās grupās, deviņas komandās katrā. No katras grupas trīs labākās iekļuva "A" finālā, nākamās trīs "B" finālā, bet atlikušās C finālā. Priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas, šīs olimpiādes turnīros mērojās spēkiem savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
"A" fināls
!V||Komanda||1||2||3||4||5||6||7||8||9||10||11||12||P||KP||+||=||-
"B" fināls
13. Ungārija, 14. Nīderlande, 15. Kanāda, 16. Kolumbija, 17. Izraēla, 18. Dānija, 19. Polija, 20. Zviedrija, 21. Somija, 22. Īslande, 23. Francija, 24. Beļģija.
"C" fināls
25. Norvēģija, 26. Filipīnas, 27. Dienvidāfrika, 28. Itālija, 29. Skotija, 30. Grieķija, 31. Portugāle, 32. Irāna, 33. Puertoriko, 34. Īrija, 35. Tunisija, 36. Lībija.
Labākie pie galdiņiem
!Galdiņs, Vieta||Vārds, Uzvārds||Valsts||Grupa||Rezultāts||Procenti
1. vieta — PSRS
PSRS komandā pie 1. rezerves galdiņa spēlēja rīdzinieks Mihails Tāls.
PSRS komandas dalībnieku rezultāti apkopoti nākamā tabulā:
Alstom
Alstom Latvijā
1998. gada 8. jūnijā dibināta ALSTOM Hydro pastāvīgā pārstāvniecība Latvijā, kas 1999. gadā mainīja nosaukumu uz ABB ALSTOM POWER Hydro pastāvīgā pārstāvniecība, 2004. gadā — ALSTOM POWER Hydro filiāle Latvijā, 2008. gadā — ALSTOM Hydro France filiāle Latvijā.
1999. gada 22. jūlijā Latvijā dibināta ALSTOM FRANCE S.A. pārstāvniecība, kas 4. oktobrī pārdēvēta par ALSTOM Holdings pārstāvniecību, bet 2004. gadā likvidēta.
1999. gada 21. jūnijā dibināta SIA ABB Alstom Power, kas 2000. gadā mainīja nosaukumu uz SIA Alstom Power, bet 2002. gadā — SIA Alstom Latvia, savukārt 2013. gada 10. maijā uzņēmums likvidēts.
2003. gada 27. jūnijā dibināta ALSTOM POWER SWEDEN AB filiāle Latvijā, kas 12. decembrī likvidēta. 2005. gada 1. augustā dibināta ALSTOM POWER SWEDEN AKTIEBOLAG filiāle Latvijā.
2003. gada 1. augustā dibināta ALSTOM Industrial Turbines AB filiāle Latvijā, kas 24. oktobrī mainīja nosaukumu uz Demag Delaval Industrial Turbomachinery AB filiāle Latvijā, bet kopš 2004. gada — Siemens Industrial Turbomachinery AB filiāle Latvijā; likvidēta 2010. gadā.
2004. gada 26. janvārī dibināta ALSTOM T & D SA filiāle Latvijā, kas 23. martā mainīja nosaukumu uz AREVA T & D SA filiāle Latvijā, bet kopš 2011. gada tā ir ALSTOM Grid SAS filiāle Latvijā.
2004. gada 16. jūnijā dibināta ALSTOM Group filiāle Latvijā, kas likvidēta 2006. gadā.