cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rons Frānsiss
Spēlētāja karjera
1990.—91. gada sezonā viņš kopā ar Ulfu Samuelsonu tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins" vienību, Ronam kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu. Nākamajā sezonā "Penguins" izdevās šo sasniegumu atkārtot, Frānsisam gūstot arī sērijas izšķirošos vārtus.
"Penguins" rindās Frānsiss spēlēja līdz pat 1998. gada vasarai, kad kā brīvais aģents pievienojās Karolīnas "Hurricanes" rindām, jau 1999.—2000. gada sezonā kļūstot par tās kapteini. 2001.—02. gada sezonā "Hurricanes" kopā ar Frānsisu sasniedza Stenlija kausa finālu, taču tajā piekāpās Detroitas "Red Wings".
2003.—04. gada sezonas izskaņā Frānsiss tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs", tās sastāvā aizvadot 12 spēles, taču pirms 2005.—06. gada sezonas paziņoja par savas karjeras beigšanu.
Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 1985. gada Pasaules čempionātā, tajā izcīnot sudraba medaļas.
Turpmākā karjera
Īsi pēc spēlētāja karjeras beigām, 2006. gadā Frānsiss kļuva par Karolīnas "Hurricanes" spēlētāju attīstības vadītāju. Turpmākajos gados turpināja pildīt dažādus amatus organizācijā, 2014. gadā kļūstot par komandas ģenerālmenedžeri. Šīs funkcijas Frānsiss pildīja līdz pat 2018. gadam.
2019. gadā Frānsiss kļuva par topošās NHL komandas Sietlas "Kraken" ģenerālmenedžeri.
C18H32O2
Summārajai formulai C18H32O2 atbilst vairāki savienojumi:
De iure
De iure jeb de jure ir no latīņu valodas cēlies izteiciens, kas juridiskajā terminoloģijā norāda uz situācijas formālo pusi. Parasti lieto kā antonīmu terminam "de facto".
Terminus "de iure" un "de facto" lieto gadījumos, kad jānorāda uz atšķirību starp formālo un praktisko lietu stāvokli. Ja cilvēki seko noteikumiem, kas nav noteikti ar likumu, šie noteikumi ir spēkā de facto. Savukārt, ja formāli spēkā esoši likumi praksē netiek ievēroti, tad tie pastāv tikai de iure.
Perfokarte
Perfokarte ( - urbt cauri) ir novecojis informācijas nesējs, paredzēts automātiskajām informācijas apstrādes sistēmām. Perfokartes izgatavoja no kartona un informācija tajās tika kodēta ar caurumiņu esamību vai neesamību noteiktās kartes vietās.
Vācijas Futbola asociācija
Vācijas Futbola Asociācija (DFB) (de) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Vācijā. Tā organizē nacionālo futbola čempionātu, Vācijas Bundeslīgu, kā arī atbild par Vācijas futbola izlasi. Tās galvenā mītne atrodas Frankfurtē pie Mainas. DFB ir gan viena no FIFA, gan UEFA dibinātājvalstīm.
VDR futbola izlase
VDR jeb Austrumvācijas futbola izlase bija nacionālā futbola komanda, kas pārstāvēja Vācijas Demokrātisko Republiku starptautiskās futbola sacensībās tās pastāvēšanas laikā no 1949. līdz 1990. gadam, kad notika Vācijas atkalapvienošanās. Pirms Otrā pasaules kara pastāvēja apvienotās Vācijas izlase, taču pēc kara izveidojās 2 atsevišķas valstis un līdz ar to divas dažādas izlases - VFR izlase un VDR izlase. Savu pirmo spēli VDR izlase aizvadīja 1952. gadā pret Poliju. Savā pastāvēšanas laikā VDR izlase tikai vienreiz piedalījās Pasaules čempionātā, tas notika 1974. gadā. Pēdējo spēli VDR izlase aizvadīja 1990. gadā pret beļģiem. Pēc Vācijas atkalapvienošanās VDR futbolisti spēlēja apvienotās Vācijas izlasē.
Rucjane-Ņida
Rucjane-Ņida — pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz rietumiem no Pišas. Izveidota 1966. gadā, apvienojot trīs apdzīvotas vietas - Rucjani (Ruciane), Ņidu (Nida) un Volu Ratajovu (Wola Ratajowa).
Pededzes pagasts
Pededzes pagasts ir viena no Alūksnes novada administratīvajām teritorjām tā ziemeļaustrumos, Pededzes upes kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Liepnas, Jaunalūksnes un Mārkalnes pagastiem, kā arī Krievijas Pleskavas apgabala Pečoru rajonu.
Daba
Atrodas Austrumlatvijas zemienes Adzeles pacēlumā un Alūksnes augstienes Malienas paugurainē. Cauri pagastam iet Daugavas un Veļikajas upju baseinu ūdensšķirtne. Augstākā vieta pagastā 162,2 m vjl. 55,7% pagasta platības aizņem meži.
Upes
Pagastam cauri tek Kūdupe, Isanka, Šepica, Pededze, Virgulica.
Krustu kalns (Lietuva)
Vēsture
Šīs vietas vēsture ir ļoti sena, 1991.-1993. gadā veiktie arheoloģiskie izrakumi apstiprināja zemgaļu vai žemaišu koka pils esamību Jurgaiču pilskalnā. Lietuvas krusta karu laikā 1348. gadā krustneši pili nodedzināja, tikai 15. gadsimtā žemaiši atteicās no savas tradicionālās reliģijas un pieņēma kristību.
Pededzes pagasts
Purvi
Sprektišu purvs, Slobodkas purvs, pagastā ietilpst arī daļa Vorožas purva
Krustu kalns (Lietuva)
Vēsture
Nav precīzi noskaidrojams, kad te parādījās pirmais krusts, taču uzskata, ka tas ir saistīts ar Lietuvā izplatīto tradīciju tos uzlikt ceļa malās un skaistajās vietās. Vēstures hronikās kalns pirmo reizi pieminēts 1850. gadā, un tiek uzskatīts, ka pats pirmais krusts uzlikts 1831. gadā pēc lietuviešu un poļu Novembra sacelšanās apspiešanas, krustu skaits pieauga pēc Janvāra sacelšanās dalībnieku pakāršanas pie Šauļiem.
Pededzes pagasts
Vēsture
1920. gada zemes reformas laikā Kalnapededzes muižu sadalīja 28 vienībās 418 ha kopplatībā, daļu no Kūdupes un Ozolu muižām ar Liepājas pusmuižu sadalīja 24 vienībās, bet Bērzkalna muižu sadalīja 26 vienībās 239 ha kopplatībā. Pēc tam, kad 1923. gada 1. novembra papildlīgumā tika precizēta Latvijas—Igaunijas robeža, Igaunija atteicās no agrākās Lauru kolonijas dienvidu daļas ar jauktu krievu un latviešu etnisko sastāvu par labu Latvijai. 1924. gada 1. jūnijā no Lāzberģa pagasta Kalna-Pededzes daļas un bijušās Pleskavas guberņas Pleskavas apriņķa Lauru pagasta daļām izveidoja Pededzes pagastu. 1935. gadā Valkas apriņķa Pededzes pagasta platība bija 126,5 km² un tajā dzīvoja 3040 iedzīvotāji. Pagasta centrā atradās Pededzes valsts pilna pamatskola ar 6 skolotājiem, bet Pededzes, Kūdupes, Jaseņecu latviešu-krievu I pakāpes pamatskolās un Tupicinas krievu I pakāpes pamatskolā katrā bija 2 skolotāji.
Krustu kalns (Lietuva)
Vēsture
1900. gadā, kad krusti oficiāli tika skaitīti pirmo reizi, to bija tikai 130. Šobrīd to skaits tiek lēsts krietni virs 200 tūkstošiem, taču saskaitīt tos ir ārkārtīgi grūti, jo uz daudziem lielajiem krustiem ir sakārti vairāki desmiti mazāku krustiņu.
Pededzes pagasts
Vēsture
1945. gadā pagastā izveidoja Jaseņecas, Ķuršu un Pededzes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Pededzes ciems ietilpa Alūksnes apriņķī (1946-1949) un Alūksnes (1949-1962; pēc 1967. gada) un Gulbenes (1962-1967) rajonos. 1951. gadā Pededzes ciemam pievienoja likvidētā Jaseņecas ciema Ļeņina kolhoza teritoriju, 1957. gadā — likvidēto Ķuršu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Pededzes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Alūksnes novadā.
Krustu kalns (Lietuva)
Vēsture
Pēc Lietuvas PSR Komunistiskās partijas Centrālkomitejas lēmuma 1961. gada 5. aprīlī ar buldozeriem un uguni tika iznīcināti 1500 krustu. Tas pats regulāri tika darīts arī pēc Roma Kalanta pašsadedzināšanās un disidentu kustības pieauguma 1973., 1974. un 1975. gadā, mēģinot kalnu arī appludināt, taču pēc visiem šiem grautiņiem krustu kļuva aizvien vairāk un vairāk. Lai arī to vairākus gadus stingri apsargāja, cilvēki vienalga naktīs atkal un atkal sanesa jaunus krustus.
Pededzes pagasts
Vēsture
Gausu ciems aiz Kūdupes, kas 1940. gadā bija Pededzes pagastā, tagad atrodas Krievijā.
Krustu kalns (Lietuva)
Vēsture
Arī 2007. gada janvārī kalnā notikušais ugunsgrēks neko nespēja nodarīt - jau vasarā izdegusī vieta bija "aizaudzēta" ar jauniem krustiem. Lielākais notikums kalna vēsturē ir Romas pāvesta Jāņa Pāvila II apmeklējums 1993. gadā. Gadu vēlāk te uzstādīja viņa dāvinājumu Krustu kalnam.
Pededzes pagasts
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Krustu kalns (Lietuva)
Franciskāņu klosteris
Apmēram 300 metrus aiz Krustu kalna paceļas franciskāņu klosteris. Sarkano ķieģeļu būve ir iesvētīta 2000. gadā, bet uzbūvēt šo klosteri pamudināja pāvests, viesodamies Vernas franciskāņu klosterī Itālijā. Klostera projekta izstrādē piedalījās itāļu un lietuviešu arhitekti, un pāvests tam devis savu svētību 1997. gadā. Klosteri ir iespējams apmeklēt, ekskursijas tajā vada mūki. Ekskursija parasti sākas lūgšanu zālē, pa kuras logu labi pārredzams Krustu kalns. Klostera pagalma vidū paceļas Svētā Franciska skulptūra.
Pededzes pagasts
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Pededze, Ķurši, Čistigi, Fjuki, Stuborova, Zaiceva.
Transports
No 20. gs. 30. gadiem līdz 1944. gadiem līdz Kūdupei ir vedusi dzelzceļa līnija, pa kuru kursēja sliežu autobuss. 2014. gadā noslēdzās autoceļa P40 asfaltēšana, kas pagastu savieno ar novada centru Alūksnē.
Izglītība un kultūra
Pagastā darbojas Pededzes pamatskola ar 65 pamatskolēniem un 12 pirmskolēniem 2019./2020. mācību gadā, līdz 2016. mācību gadam mācības notika 2 apmācības valodās - latviešu un krievu, bet šobrīd tikai valsts valodā Pededzes pareizticīgo kāzu tradīcijas ir iekļautas nemateriālo kultūras vērtību sarakstā Pagasta centrā darbojas tautas nams ar 3 deju kolektīviem, bērnu vokālo ansambli un folkloras kopu "Labā oma"
Ārējās saites
[http://www.redzidzirdilatviju.lv/lv/search/160648?q=pededze Pededzes valsts pamatskolas iesvētīšanas video ar valsts prezidenta Kārļa Ulmaņa dalību 1938. gadā]
[http://periodika.lv/periodika2-viewer/view/index-dev.html?lang=fr#panel:pp%7Cissue:/p_001_jazi1938n120%7Carticle:DIVL220%7Cquery:Pededzes%20Pededzes%20Pededzes%7CissueType:P Jaunāko Ziņu reportāža no valsts prezidenta vizītes Pededzē 1938. gadā]
F1 2010
F1 2010 ir videospēle, kam pamatā ir F1 čempionāta 2010. gada sezona. Tā ir nākamā daļa 2009. gada tās pašas sērijas videospēlei. Videospēle Eiropā tika izdota Xbox 360, PlayStation 3 un Microsoft Windows platformām. Videospēli izstrādāja Codemasters. Tā darbojas uz jauna, speciāli šai spēlei veidota dzinēja EGO 1.5.
Linolskābe
Linolskābe (cis,cis-9,12-oktadekadiēnskābe, CH3(CH2)4CH=CHCH2CH=CH(CH2)7COOH) pieder pie nepiesātinātajām karbonskābēm ar divām divkāršajām saitēm molekulā (omega-6 taukskābe). Tīra linolskābe ir bezkrāsains, eļļains šķidrums, parasti gan linolskābe ir iedzeltena, jo gaisā viegli oksidējas.
Atrašanās dabā
Linolskābei ir liela bioķīmiska nozīme kā svarīgai neaizstājamajai taukskābei (taukskābei, kas obligāti jāuzņem ar barību). Linolskābe nepieciešama prostaglandīnu biosintēzei; tā ietilpst šūnu membrānu lipīdu sastāvā. Linolskābi glicerīdu un fosfatīdu veidā (līdz 40—60%) satur daudzas augu eļļas un dzīvnieku tauki (saulespuķu, kokvilnas, sojas, kaņepju, linu eļļas). No linu eļļas cēlies linolskābes nosaukums ( — 'lini'). Linolskābi satur arī vaļu un storu tauki, kā arī olas dzeltenuma lecitīns.
Īpašības
Reducējot linolskābi ar jodūdeņražskābi un fosforu, iegūst stearīnskābi. Gaisā linolskābe ātri oksidējas un sabiezē.
Izmantošana
Lieto ziepju, emulgatoru, ātri žūstošu eļļu ražošanā. Izmanto arī kosmētikā, jo linolskābe labvēlīgi iedarbojas uz ādu.
Īskīdaras rajons
Īskīdara (turku: Üsküdar) ir Stambulas ila un pilsētas Āzijas daļas rajons. Īskīdaras rajons ir viens no apdzīvotākajiem Stambulas rajoniem un tas atrodas Bosfora otrā pusē blakus Kadikējai — tieši pretī pilsētas vēsturiskajam centram.
Rešela
Rešela ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz rietumiem no Kentšinas. Līdz 1945. gadam Rēsele (Rössel) Austrumprūsijas sastāvā.
Vēsture
Pilsētu 1241. gadā nodibināja Vācu ordenis, prūšu Bartas novada apmetnes vietā. XIV gadsimta beigās šeit tika uzcelta ordeņa pils, kas mūsdienās ir galvenais pilsētas tūrisma objekts. Pilsētā saglabājušās arī divi klosteru kompleksi un pilsētas aizsardzības mūru fragmenti.
1811. gadā šeit, it kā par dedzināšanu, uz nāvi tika notiesāta Barbara Zdunka - iespējams tas ir pēdējais raganu medību gadījums Eiropā.
Pēc Otrais pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Rešela iekļāvās Polijā, bet vācu iedzīvotāji no pilsētas tika padzīti.
Pilsētā atrodas kokapstrādes darbgaldu ražošānas uzņēmums Rema s.c..
Gdiņa
Gdiņa (pl, kašūbu: Gdiniô) ir pilsēta Polijas ziemeļos pie Baltijas jūras, Pomožes vojevodistē. Liela Polijas osta. Kopā ar Gdaņsku un Sopotu veido tā saukto Trīspilsētu (Trójmiasto) ar vairāk kā 1 000 000 iedzīvotājiem.
Līdz 1920. gadiem Gdiņa bija neliels kašūbu zvejniekciems. Pēc Pirmā pasaules kara tika nolemts izveidot Dancigas brīvpilsētu (tagad Gdaņska), bet jaunajai Polijas valstij piešķirt t.s. poļu koridoru, kurā ietilpa arī Gdiņa.
1920. gada ziemā, sakarā ar saspīlētajām attiecībām ar Dancigu, Polijas valdība nolemj Gdiņā celt lielu ostu un kara flotes bāzi. Sākas gan ostas, gan pilsētas būvniecība, un 1923. gada 13. augustā ostā ienāca pirmais kuģis. Līdz 1938.gadam Gdiņa kļūst par lielāko un modernāko ostu Baltijas jūrā. Vācu okupācijas laikā pilsētas nosaukums bija Gotenhāfene (Gotenhafen). 1945. gada 30. janvārī no Gdiņas (Gotenhāfenes) pēdējā braucienā devās kuģis Wilhelm Gustloff.
Cilvēki
Gdiņā dzimuši:
Kalvīša 2. Ministru kabinets
Aigara Kalvīša vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās laika posmā no līdz.
Žiljēns Grīns
Džulians Hertridžs Grīns (fr) jeb Žiljēns Grīns (fr; dzimis Parīzē, miris  Parīzē) bija amerikāņu izcelsmes franču rakstnieks. Kaut arī bija ASV pilsonis, pārsvarā rakstīja franciski.
Dzimis Parīzē, ASV pilsoņu ģimenē. Kaut arī ģimene bija protestantiska, 1916. gadā pievērsās katolismam un palika katolis visu mūžu. Pirmā pasaules kara laikā dienēja Francijas armijā. No 1919. līdz 1922. gadam studēja Virdžīnijas Universitātē, vēlāk atgriezās Francijā un sāka literāru darbību. Otrā pasaules kara laikā kopā ar Andrē Bretonu un Julu Brineru vadīja Amerikas balss radioraidījumus franču valodā. Pēc kara atgriezās Francijā. 1971. gadā tika ievēlēts Franču akadēmijā Fransuā Moriaka vietā, un kļuva par pirmo ārzemnieku, kurš tur ievēlēts. Miris Parīzē, neilgi pirms savas 98. dzimšanas dienas. Pēc paša vēlēšanās apglabāts Klāgenfurtē, Austrijā.
Pazīstamākie darbi — romāni "Adriēna Mezirā" (Adrienne Mesurat, 1927) un "Leviatāns" (Léviathan, 1929). Francijā plašāk pazīstamas ir Grīna dienasgrāmata Journal 19 sējumos (1919–1998), kurās spilgti parāda Francijas kultūras dzīvi 20. gadsimtā.
Korelācija
Korelācija jeb saistība ir mērījums, kas parāda divu vai vairāku mainīgo saistību (t.i., vai, mainoties vienam mainīgajam, izmainās arī otrs). Absolūtā korelācija (|r|=1,00) var tikt citādi attēlota kā y = a + bx. Tomēr statistikā parasti nemēdz būt tik absolūtas sakarības. Tā vietā nosaka sakarības ciešumu, ko izsaka ar koeficientu r robežās [–1;1]. Ja koeficients tuvojas r=1,00, tad saka, ka, palielinoties vienam, palielinās arī otrs, bet, tuvojoties r=–1,00 — palielinoties vienam, otrs samazinās. Ja r=0 vai tuvu tam, tad sakarība nepastāv.
Tas, vai korelācijas koeficientu var uzskatīt par statistiski nozīmīgu, ir atkarīgs no izlases apjoma (jeb no rezultātu ticamības). Ja izlases apjoms ir 3, tad par statistiski nozīmīgu var saukt rezultātu r=0,805, ja apjoms ir 30, tad šis skaitlis ir r=0,296, bet ja izlasē ir 500 dati, tad statistiski nozīmīgs ir jau r=0,073.
Citā aspektā runā par sakarības ciešumu. Neatkarīgi no izlases apjoma, ja korelācijas absolūtā vērtība ir līdz 0,2, tad sakarība ir ļoti vāja, ja tā ir 0,2—0,4, tad sakarība ir vāja, no 0,4 līdz 0,7 sakarība ir vidēji cieša, virs 0,7 sakarība ir cieša.
Robertsons
Robertsons var būt:
Ruņa
Ruņa (arī Ruņupe, Rūne, lejtecē Āžu upe, Jaunā Ruņa) ir upe Latvijā, Apšes labā krasta pieteka. Viena no straujākajām Latvijas upēm — tās kritums ir 117 m jeb 3,8 m/km. Upe ļoti līkumaina, tek pa mazskartu kanjonveidīgu ieleju, kurā sastopamas platlapju un skujkoku audzes. Tek cauri Ruņupes ielejas dabas liegumam. .
Upi šķērso valsts autoceļš P135 (Priekule—Vaiņode), tās krastos atrodas Mazgramzda.
Ruņas pietekas:
Latvijas valsts meži
Latvijas valsts meži ir valsts akciju sabiedrība, kas nodarbojas ar Latvijas valsts mežu apsaimniekošanu (mežu kopšana un atjaunošana, meža koku stādu un sēklu, kā arī dekoratīvo stādu audzēšana un pārdošana). LVM attīsta ģeotelpiskās informācijas produktu kopu (LVM GEO). Uzņēmums tika dibināts 1999. gadā.
Uzņēmuma vienīgais akcionārs ir Zemkopības ministrija. Latvijas valsts mežiem ir vairākas struktūrvienības, tai skaitā "LVM Mežsaimniecība", "LVM Zemes dzīles", "LVM Sēklas un stādi", "LVM Rekreācija un medības", "LVM biznesa sistēmu risinājumi". Uzņēmums pārvalda 1,4 miljonus hektāru lielu meža platību, taču kopējā apsaimniekojamā platība sasniedz 1,62 miljonus hektāru. Latvijas valsts mežu neto apgrozījums 2021. gadā sasniedza 405,3 miljonus eiro. Uzņēmumam teritoriāli ir astoņi reģioni, no kurām lielākais ir Dienvidkurzemes mežsaimniecība Kazdangas pagastā ar 13 iecirkņiem un ha lielu kopplatību.
Atbalsts
AS Latvijas valsts meži ir Latvijas Universitātes fonda bronzas mecenāts. Atbalstu Latvijas Universitātei sniedz kopš 2009. gada pētniecībai un mācību vides attīstībai:
Privatizēšanas aizliegums
Valsts un pašvaldību īpašuma privatizācijas un privatizācijas sertifikātu izmantošanas pabeigšanas likuma 17. pants aizliedz privatizēt Valsts akciju sabiedrību “Latvenergo”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas pasts”, valsts akciju sabiedrību “Starptautiskā lidosta "Rīga"”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas dzelzceļš”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas gaisa satiksme” un valsts akciju sabiedrību “Latvijas valsts meži” un šo sabiedrību akcijas nedrīkst privatizēt vai atsavināt.
Ahmadu Ahidžo
1960. gada 1. janvārī, kad Franču Kamerūna ieguva neatkarību no Francijas, Ahmadu Ahidžo kļuva par tās pirmo prezidentu. 1961. gada 1. oktobrī jaundibinātajai valstij pievienojās arī Britu Kamerūna un tika izveidota Kamerūnas Federatīvā Republika.
Viņa politiskā partija "Kamerūnas nacionālā savienība" kļuva par vienīgo atļauto partiju valstī 1966. gada 1. septembrī, bet 1972. gadā federālais valsts pārvaldes modelis tika aizstāsts ar unitāru Kamerūnas Apvienoto Republiku, ko pārvaldīja no galvaspilsētas Jaundes. A. Ahidžo piekopa plānotā liberālisma ekonomikas politiku, par prioritātēm pasludinot lauksaimniecību un naftas ieguvi. Valdība izmantoja ienākumus no naftas ieguves, lai izveidotu nacionālo naudas rezervi, maksātu lauksaimniekiem un finansētu galvenos attīstības projektus. Tomēr daudzas iniciatīvas izgāzās A. Ahidžo administrācijas zemās kvalifikācijas dēļ.
Ahidžo atkāpās no prezidenta amata 1982. gada 6. novembrī, varu nododot savam premjerministram Polam Bijam. Tomēr A. Ahidžo palika partijas vadībā un mēģināja turpināt valsts politikas ietekmēšanu no aizkulisēm, līdz P. Bija un viņa sabiedrotie piespieda A. Ahidžo pilnībā atteikties no varas. Savos pēdējos dzīves gados Ahidžo dzīvoja Francijā un Senegālā. Viņš nomira no sirdstriekas Dakarā 1989. gada 30. novembrī, kur arī tika aprakts.
De facto
De facto (no latīņu valodas — 'saskaņā ar faktu, faktiski') ir izteiciens tieslietās, kas nozīmē, ka kaut kas notiek praksē, bet ne obligāti saskaņā ar likumu. Šo izteicienu bieži lieto kā pretstatījumu de jure. Tāpat terminu "de facto" var lietot arī gadījumos, kad pastāv noteiktas vispārpieņemtas normas, kuras nenosaka nekādi oficiāli likumi, noteikumi vai standarti.
Šo terminu lietojumu var ilustrēt ar valsts valodas piemēru. Lai arī Austrālijā, Lielbritānijā un ASV nav oficiāli noteiktas valsts valodas, de facto valsts valoda šajās valstīs ir angļu valoda. Tai pašā laikā Īrijā de jure valsts valoda ir īru valoda, taču de facto kā valsts valoda tiek lietota angļu valoda.
Saldus Saule
Pirmais rokfestivāls "Saldus saule" notika 1987. gadā, bet ideja par tā rīkošanu saldeniekiem radās vēl gadu agrāk. 1985. gada 3. oktobrī traģiski bojā gāja mūziķis, bijušais saldenieks Ēriks Ķiģelis — Latvijas smagā roka aizsācējs, izcilākais sava laika ģitārists, grupas "Līvi" dalībnieks, komponists, kas rakstīja gan rokbalādes, gan bērnu dziesmas. Talantīgs cilvēks, ar ko saldenieki lepojās. Tā laika divdesmitgadniekiem Saldū ļoti gribējās saglabāt atmiņas par Ēriku Ķiģeli tieši viņa dzimtajā pilsētā.
Par vakara koncertu laikraksts "Padomju Zeme" raksta: "...Mēs meklējam satikšanos... skan dzejolis Ērika Ķiģeļa piemiņai. Ir vakars — festivāla noslēguma koncerts, un uz tikšanos atnākuši simtiem jaunu un vecu saldenieku, tīņi vai no pusrepublikas, studenti no celtnieku vienībām, Ar karogiem (kā jau uz svētkiem), un bez tiem. Ar taurēm un bez tām. Vēlreiz igauņu roks un beidzot "Līvi", pat Rodrigo Fomins. Kājas pašas no sevis nes tuvāk un tuvāk. Nē, šo skrējienu, šo trako sajūsmu neapturēt. Un nevajag jau arī. Lai ir deja, lai ir roku mežs. Nē, te milicim nav ko darīt. Viss kārtībā, kaut arī brīžam īsti trakā ritmā līgojas stāvi uz skatuves un skatītāju rindās. Dejā uz augšu un sāniem iešūpojas pat lielai dzeltenai "Līvu" autobuss līdzās estrādei. To skatu!
Padomju iestādes bažījās, ka pēc "Līviem" publika var satrakoties, tāpēc koncerts bija jābeidz kādai citai grupai. Grūti tik emocionālā brīdī uz skatuves bija kāpt "Krastam" no Lēdurgas. Bet tomēr emocijas turpinājās, skanēja Ērika Ķiģeļa dziesmas, arī "Tava balss" — pēdējai no zināmajiem viņa skaņdarbiem.
Pirmo rokfestivālu "Saldus saule" vadīja mūzikas sociologs Juris Vilcāns un diskors Ēriks Niedra.
Rītupe
Upei tuvumā ir Sanktpēterburgas — Varšavas dzelzceļa līnija un autoceļš, kas to vairākkārt šķērso (tai skaitā vienu reizi Latvijas teritorijā kā A13). Kritums Latvijā 49 m (0,74 m/km).
Saldus Saule
Šajā gadā Upeniekos, Liepājas-Rīgas šosejas malā, kur liktenīgajā naktī gāja bojā Ēriks Ķiģelis, tika ierīkota piemiņas vieta.
Rītupe
Upes senākais nosaukums ir Ūdrāja, kas vēlāk krieviskots uz Utroja un pārtulkots atkal latviski uz Rītupe. Latgaliskais upes nosaukums ir Iudrupe (Ūdru upe).
Saldus Saule
Tādi bija "Saldus saules" pirmie gadi. Rokfestivāls turpinājās. Saldus rajona mūziķi izdomāja, ka arī viņi grib dot lielāku artavu un no 1993. gada pirms lielās "Saldus saules" sāka notikt "Mazā Saldus saule" — vietējo grupu festivāls. 1999 . gadā "Saldus saulē" pirmo reizi plašākai publikai uzstājās Ērika Ķiģeļa dēls Fēlikss. Viņš toreiz tikko bija beidzis 9. klasi. Bet 2006. gadā Fēlikss jau kā Latvijā labi zināms mūziķis pārņēma festivāla "Saldus saule" rīkošanu.
"Saldus saule" ir vecākais rokfestivāls Latvijā. Pirmais notika pirms 27 gadiem. Pa vidam dažus gadus tas izpalika, bet spēja izdzīvot. Festivālā "Saldus Saule 2010" uzstājās tādas zvaigznes, kā Joe Lynn Turner un Gorky Park, savukārt 2011. gadā - "Lordi" un vēl virkne lielisku mākslinieku.
Saldus Saule 2014 notiks 2.augustā
Kalvīša Ministru kabinets
Kalvīša Ministru kabinets var būt:
Musiqq
Musiqq ir latviešu popmūzikas grupa, kas tika dibināta 2009. gadā. Grupas sastāvā ir Marats Ogļezņevs un Emīls Balceris.
Vēsture
2009. gadā M. Ogļezņevs pameta grupu Device, pēc tam kopā ar E. Balceri dibināja grupu Musiqq.
Pirmais grupas radio singls ir "Klimata kontrole". Grupa guva panākumus ar 2009. gada nogalē izdoto dziesmu "Abrakadabra", kas ir ieguvusi vairākas balvas, tai skaitā uzvarēja 2009. gada Muzikālajā bankā. 2010. gadā sadarbībā ar ierakstu kompāniju "Mikrofona ieraksti" tika izdots debijas albums Šī ir tikai mūzika.
2011. gada Eirodziesmas pusfinālam kvalificējās Musiqq izpildītā dziesma "Angel in Disguise". Finālā grupa guva uzvaru, tā kļūstot par Latvijas pārstāvjiem 2011. gada Eirovīzijā Diseldorfā, Vācijā.
Eirovīzijas pusfinālā grupa ieņēma 17. vietu, tādējādi nekvalificējoties finālam.
Dalībnieki
M. Ogļezņevs ir bijušais grupas Device dalībnieks, ar ko tika izdoti 3 studijas albumi. Balceris ir vairāku starptautisku un nacionālo konkursu dalībnieks. Abi dziedātāji piedalījās TV3 šova Koru kari 1. sezonā Chilli vadītajā Liepājas sarkanajā korī.
2009.—2010. gada Pasaules kauss skeletonā
2008.—2009. gada Pasaules kauss skeletonā bija vairāku sacīkšu skeletona turnīrs, kas sākās Pārksitijā un beidzās  Īglsā. Pasaules kausu rīkoja FIBT, kas rīko arī pasaules čempionātu skeletonā, kā arī pasaules kausus un čempionātus bobslejā. Pēc Pasaules kausa noslēguma notika 2010. gada ziemas olimpiskās spēles.
Xbox (konsole)
Xbox ir sestās paaudzes spēļu konsole, kuru izveidoja Microsoft. Tā nāca klajā Ziemeļamerikā,  Japānā,  Eiropā un  Austrālijā. Pārdotākā Xbox spēle pagaidām ir Halo 2. Ziemeļamerikā tika palaista pārdošanā septītas paaudzes spēļu konsole Xbox 360.
Zīmulis
Zīmuļa vēsture
Zīmuļa vēsture ir sākusies Anglijā, XVI gadsimta vidū, kad tika atrasta nezināma minerālu atradne, kuru nosauca par grafītu. No šiem minerāliem gatavoja zīmuļa serdeņus, kurus aptina ar lenti. Kad serdenis bija nodilis, lentu attina un turpināja to lietot tālāk. Toreiz labs grafīts maksāja lielu naudu un nācās izgudrot jaunu grafīta serdeņu izgatavošanas veidu, lai tas būtu lētāks. Nirnbergā (Vācijā) tika radītas līmes, sēra un grafīta sajaukšanas tehnoloģija. Šādi zīmuļi bija lētāki, nekvalitatīvāki un bija grūtāk rakstāmi, bet bija pielietojami. Tā Nirnberga spēra lielu soli masveida zīmuļu ražošanā.
Empu Vuorinens
Empu Vuorinens ( Erno "Emppu" Matti Juhani Vuorinen; dzimis, Kitē, Somijā) ir somu ģitārists, vairāk pazīstams, kā grupas loceklis un gadījuma dziesmu autors grupā "Nightwish". Viņš sāka spēlēt ģitāru pašmācības ceļā 12 gadu vecumā un spēlējis dažādās grupās ieskaitot "Nightwish", "Brother Firetribe", "Barilari", "Almath" un "Altaria".
Zīmulis
Zīmuļa vēsture
Zinātnieks un izgudrotājs Nikola Žaks Kontē pēc Konventa pasūtījuma izgudroja serdeņa izgatavošanas metodi - grafīta, māla cietes, kvēpu un ūdens maisījuma apdedzināšanu, kura ir saglabājusies arī līdz mūsdienām. Par svarīgāko tiek uzskatīta maisījuma proporciju mainīšana. Tā deva iespēju iegūt dažādas cietības serdeņus. XIX gadsimta vidū pastāvēja 17 melngrafīta serdeņu receptes, mūsdienās to ir 21.
Empu Vuorinens
Empu ierasti ir ritma spēlētājs, dažreiz atbalsta klavieres vai orķestra daļu "Nightwish" dziesmām. Kā arī spēlē melodijas un solo gabalus. Vuorinena solo satur īsus pieskārienus un mazus līdz garus vibrato pieskārienus. Viņa solo ir daudz melodiskāki nekā citās metāla grupās, bet viņš dažreiz saplucina, kā tas ir dzirdams dziesmās "Nightquest", "The Pharaoh Sails to Orion", "Romanticide", un "Gethsemane". "Nightwish" pirmajos 3 albumos ir liels skaits ar Empu solo daļām. Empu ir vienīgais "Nightwish" dalībnieks, kurš nav izmantojis savu vokālu nevienā grupas dziesmā.
Zīmulis
Zīmuļu klasifikācija
Zīmuļus klasificē ar latīņu burtiem:
Cipari pirms burtiem apzīmē cietības/mīkstuma pakāpi.
Interesanti fakti
Visgarāko zīmuli pasaulē izgatavoja kompānija Cumberland Pencil (Lielbritānija) 2001. gada maijā. Tā garums ir 7 metri, 91 centimetrs un tas sver 446 kilogramus un 36 gramus.
Empu Vuorinens
Vuorinens arī ir iesaistīts Brazīlijas metāla grupā "Almah", kur viņš ierakstīja solo daļas lai palīdzētu savam draugam un vokālistam Edu Fališi. Empu nepalika grupā, jo viņam bija saistības ar "Nightwish".
2008. gadā viņa papildus projekts "Brother Firetribe" izlaida divus albumus "False Metal" (pārdēvēts par "Break Out") un "Heart Full Of Fire".
Ekipējums.
Vuorinens ierasti izmantoja Washburn ģitāras priekš agrākajiem albumiem (WASHBURN CS-780 baltas un purpura ar zelta detaļām), bet pašreiz viņš dod priekšroku ESP ģitārām. Viņš spēlē uz ESP Horizon un ESP EV-1 (baltas un purpura) ģitārām, kā arī izmanto ESP Eclipse (melnā krāsā), ko var redzēt "Nightwish" videoklipos "Amaranth" un "Bye Bye Beautiful".
Redzot, ka purpura ģitāra ir pazudusi, fani sāka uztraukties. „Vai tā ir taisnība, ka tu nomainīji ģitāru, lai tā būtu vairāk piemērota Anetes balsij?” (Deivids) „Kad mēs filmējām klipu Losandželosā, es aizmirsu savu ģitāru mājās, tāpēc man nācās iet uz tuvāko veikalu un nopirkt jaunu ESP Eclipse. Tātad atbilde ir: Nē!” (Empu Vuorinens)
Anna Zēgerse
Anna Zēgerse (de, dzimusi 1900. gada 19. novembrī Maincā, mirusi 1983. gada 1. jūnijā Berlīnē) — vācu (VDR) rakstniece.
Latviski izdoti:
PDP
PDP var būt:
Xtort
Xtort ir vācu industriālā roka grupas KMFDM devītais studijas albums, kas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompānijām Wax Trax! Records un TVT Records. Albums tika ierakstīts Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV, īsi pēc Wax Trax! Records dibinātaja un grupas drauga Džima Neša nāves. Albumā viesmākslinieku statusā piedalījās vairāku industriālo rokgrupu dalībnieki.
Virešu pagasts
Virešu pagasts ir viena no Smiltenes novada administratīvajām teritorijām tā dienvidrietumos, Gaujas abos krastos. Robežojas ar sava novada Palsmanes, Grundzāles, Variņu, Gaujienas un Trapenes pagastiem, kā arī Gulbenes novada Lejasciema pagastu.
Upes
Gauja, Vecpalsa, Ceizelīte, Vizla, Robežupīte, Vidaga, Mieļupīte, Tirziņa, Ilgupīte, Niedrupe, Egļupe, Silupīte
Vēsture
1945. gadā Valkas apriņķa Gaujienas pagastā izveidoja Vidagas ciema padomi. Apes rajona Vidagas ciemu 1954. gadā likvidēja, tā teritorijā izveidoja Virešu ciemu. Virešu ciems ietilpis Smiltenes (1956—1959), Alūksnes (1959—1962), Valkas (1962—1967) un atkal Alūksnes rajonā. Virešu ciemam 1981. gadā pievienoja daļu Grundzāles ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Virešu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Apes novadā. 2021. gadā Apes novadu iekļāva Smiltenes novadā.
29. novembris
29. novembris ir gada 333. diena pēc Gregora kalendāra (334. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 32 dienas.
Virešu pagasts
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
29. novembris
Vārda dienas
Ignats, Virgīnija
Gaismas pils
Gaismas pils ir latviešu kora dziesma. Tās mūziku sarakstījis Jāzeps Vītols, bet vārdu autors ir Auseklis. Tā ir dziesma, kas visvairāk reižu tikusi iekļauta Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā.
Virešu pagasts
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vireši (pagasta centrs), Sikšņi, Vidaga.
Gaismas pils
Jāzepa Vītola "Gaismas pils" ir vienlaikus latviešu klasiskās mūzikas rītausmas, paša Vītola kormūzikas un arī Dziesmu svētku simbols. Trijos svētkos diriģēja pats Vītols (diriģents Ernests Brusubārda atceras, ka, diriģējot "Gaismas pili", meistars "nekad nav zaudējis nepieciešamo mieru un līdzsvaru, kas bieži vien atgadās ar daudziem citiem diriģentiem".) No biežāk diriģējušajiem jānosauc Paulu Jozuus, Leonīdu Vīgneru un Imantu Kokaru, taču absolūtais "Gaismas pils" maestro tituls, pēc kopkora domām, piešķirams Haraldam Mednim. 1980. gadā, kad Mežaparka estrādē sēdēja komponista atraitne Annija Vītola, dziesma Haralda Medņa vadībā izskanēja trīs reizes. Ir pat uzskats, ka trešā atmoda sākās jau ar 1985. gada Dziesmu svētkos dziedāto Vītola un Ausekļa šedevru.
Vēsture
Dziesmas teksts ņemts no Ausekļa dzejoļa "Kurzemes teika", taču divi panti no tā svītroti. Dzejolim mūziku jau agrāk bija komponējis Baumaņu Kārlis (krājumā “Dziesmu vītols”, 1877).
Vītola "Gaismas pils" ir uzrakstīta 1899. gada 21. jūnijā (vienas dienas laikā) Pleskavas guberņas Zarečjē, kur viņš pavadīja vasaru pie sava brāļa - ārsta Anša Vītola. Interesanti būtu pieminēt faktu, ka tas ir vasaras saulgriežu laiks un dziesma ir ļoti tautiska. Jāzepa Vītola pasniedzējs Nikolajs Rimskis-Korsakovs savulaik ar interesi konstatēja, ka Vītola mūzika neesot ne krieviska, ne vāciska. Ievērojamais mūzikas kritiķis Jēkabs Poruks iet soli tālāk: "Neraugoties uz ilgajiem Krievijā pavadītajiem gadiem, neraugoties, ka Vītola darbos nav etnogrāfisku zīmju, viņa nacionālisms neprasa, lai to vēl sevišķi aizstāv. [..] Pietiks minēt "Beverīnas dziedoni", "Karaļmeitu", "Gaismas pili", lai redzētu, ka Auseklis, Rainis, Vītols ir it kā viena ceļa posmi."Dziesmas pirmatskaņojums notika Rīgas Latviešu dziedāšanas biedrības kora koncertā Jēkaba Ozola vadībā Rīgas Riteņbraucēju dārzā 1900. gada vasarā. Dziesmu svētku kopkorī "Gaismas pils" kopš 1910. gada V Vispārējiem latviešu dziesmu svētkiem ir skanējusi sešpadsmit reižu.
To nedziedāja tikai Padomju Latvijas 1960., 1965. un 1977. gada dziesmusvētkos. 1985. gadā īsi pirms svētkiem dziesma tika svītrota no programmas, taču XIX Dziesmu svētku noslēgumā, pēc kultūras ministra Vladimira Kaupuža atvadvārdiem, kopkoris izsauca publikā sēdošo Haraldu Medni, kas tomēr nodiriģēja "Gaismas pili".
2018. gadā "Gaismas pils" ieguva 16. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Dziesmas vārdi
* - Šie divi pantiņi nav iekļauti dziesmas tekstā, bet tie ir atrodami oriģinālajā Ausekļa dzejolī.
Arno Penziass
Arno Allans Penziass (en; dzimis ) ir Vācijā dzimis ebreju izcelsmes ASV fiziķis. 1978. gada Nobela prēmijas fizikā ieguvējs par reliktstarojuma atklāšanu, kuru saņēma kopā ar Robertu Vilsonu un vienlaicīgi ar Pjotru Kapicu.
Dzimis Minhenē. Nokļuva Lielbritānijā ebreju bērnu glābšanas akcijas Kindertransport rezultātā. Sešus mēnešus vēlāk Arno Penziass atkal satikās ar vecākiem un ģimene emigrēja uz ASV, kur apmetās Ņujorkā. 1946. gadā Penziass ieguva ASV pilsonību. 1962. gadā ieguva doktora grādu Kolumbijas Universitātē.
Strādāja kompānijā Bella laboratorijas. 1964. gadā, viņš kopā ar Robertu Vilsonu veica radioastronomijas uztvērēja montāžu. Viņi konstatēja, ka uztvērējs dod fona troksni. Cenzdamies to izskaidrot un novērst, sākumā viņi domāja, ka vainīgi ir pie antenas iemitinājušies baloži. Bet arī pēc antenas attīrīšanas fona troksnis nemitējās. Arī citi iespējamie iemesli neapstiprinājās. Tad Penziass sazinājās ar fiziķi Robertu Diku, kurš izteica minējumu, ka tas varētu būt kosmoloģijas teorijās paredzētais fona starojums jeb reliktstarojums. Tādējādi šis atklājums apstiprināja teoriju par Lielo sprādzienu.
Zavadovska sala
Zavadovska sala (ru) ir ap 200 m (pēc citiem avotiem 300 m) augsts pacēlums Rietumu šelfa ledājā Austrumantarktīdas piekrastē 25 km no Leopolda un Astridas krasta un 19 km no Mihailova salas. Salu 1956. gadā atklāja PSRS Kompleksā antarktiskā ekspedīcija un nosauca Fabiāna Belinshauzena ekspedīcijas (1819-1821) kuģa «Vostok» kapteiņa palīga Ivana Zavadovska vārdā.
Oskars Robertsons
Oskars Palmers Robertsons (en; dzimis Šarlotā, Tenesī štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlēja saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijās, bija ASV basketbola izlases dalībnieks. Savas profesionāļa karjeras gadus aizvadījis NBA līgā, kur spēlēja Sinsinati "Royals" un Milvoki "Bucks" klubu sastāvos. 1971. gadā izcīnīja NBA čempionu titulu, 1964. gadā tika atzīts par līgas MVP, 12 reižu piedalījies NBA Visu zvaigžņu spēlē. Kopā ar ASV izlasi izcīnīja zelta medaļu 1960. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Līdz 2021. gada maijam O. Robertsonam piederēja "nepārspējams" rekords — 181 spēle, kurā sasniegts tripple-double (vairāk nekā 10 punkti, atlēkušas bumbas un rezultatīvas piespēles), taču šo rezultātu pārspēja Rasels Vestbruks.
1980. gadā ticis uzņemts basketbola slavas zālē un 1996. gadā tika nosaukts par vienu no 50 izcilākajiem NBA spēlētājiem visā līgas vēsturē.
Paint Box
Paint Box ir britu psihodēliskā roka grupas Pink Floyd trešā Lielbritānijas singla Apples and Oranges B puse. Dziesmu, pretēji ierastajam, sacerējis un iedziedājis grupas taustiņinstrumentālists Riks Raits.
Mūzika un vārdi
Dziesmas teksts atspoguļo nesabiedrisku sentimentu. Dziesma sākas ar vārdiem: "Last night I had too much to drink/Sitting in a club with so many fools" (Pagājušonakt es pārāk daudz izdzēru/Sēdēju klubā ar daudz muļķiem), un dziesmas piedziedājums ir "I open the door to an empty room/Then I forget" (Es atveru durvis uz tukšu istabu/Un tad es aizmirstos).
Juka Nevalainens
Juka Antero Nevalainens (fi; dzimis 1978. gada 21. aprīlī Somijā) ir somu bundzinieks simfoniskā metāla grupā Nightwish un progressive metāla grupā Sethian.
Biogrāfija
17 gados Empu jau bija sazinājies ar dziesmu rakstītāju un klavieru spēlētāju Tomasu Holopainenu. Tomass vēlējās, lai uzsākt akustiskā mūzikas projektu, kas vēlāk kļuva par Nightwish un viņiem vajadzēja bundzinieku un Empu ieteica Juku.
Pēc dažiem gadiem grupā, Juka dabūja sev profesionālu bungu komplektu. Viņš izmantoja šo aprīkojumu albumā „Wishmaster” un „Once”pasaules tūres beigās. Pašlaik viņš izmanto Tama bungas, Paiste šķīvjus un Pro-Mark vālītes. Viņš ir atpazīstams faniem kā Nightwish dalībnieks, kurš velkā galvas apsēju, pat koncertu laikā un ar savu vālīšu griešanu. Viņa papildu projekts ir grupa Sethian, bet grupa ir neturpina darbību, jo visi grupas dalībnieki ir aizņemti ar citām grupām.
Personīgā dzīve
Nevalainens dzīvo kopā ar savu sievu Satu, meitu Lunu (piedzima 2003. gadā) un dēlu (piedzima 2005. gadā). Viņa otra meita piedzima 2010. gada 22. Jūnijā. Juka Nevalainens ir veģetārietis.
Ziemeļkazahstānas apgabals
Ziemeļkazahstānas apgabals ir viens no Kazahstānas apgabaliem. Tā galvaspilsēta ir Petropavla ar 193 300 iedzīvotajiem, pašā apgabalā ir 665 800 iedzīvotāju. Apgabals ziemeļos robežojas ar Krieviju, ka arī ar trīs citiem Kazahstānas apgabaliem — Akmolas apgabalu dienvidos, Pavlodaras apgabalu austrumos un Kostanajas apgabalu rietumos. Apgabala platība ir 98 040 kvadrātkilometri un tas ir ceturtais mazākais Kazahstānas apgabals. No Karaghandi apgabala cauri Ziemeļkazahstānas apgabalam plūst Išima, kas ir Irtišas pieteka.
Arveds Švābe
Arveds Švābe (—) bija latviešu jurists, literāts un vēsturnieks. Latviešu konversācijas vārdnīcas galvenais redaktors, Latvijas Universitātes profesors, daudzu Latvijas vēstures grāmatu autors.
Sibīrijas un Urālu latviešu nacionālās padomes sekretārs (1919—1920), viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1888. gada 25. maijā Lielstraupes muižas vagara ģimenē. Mācījās vietējā muižas un draudzes skolā, tad Kārļa Millera (Zariņu Kārļa) reālskolā Cēsīs (līdz 1904), Liepiņa tirdzniecības skolā Valmierā (1904—1905). 1907. gadā pašmācības ceļā ieguva matemātikas un 1908. gadā dabas zinību mājskolotāja tiesības. 1909.—1910. gadā strādāja par skolotāja palīgu Lēdurgas draudzes skolā, 1910.—1911. gadā matemātikas skolotājs Stalaža proģimnāzijā Rūjienā.
Ar pārtraukumiem no 1911. līdz 1915. gadam Švābe dzīvoja Maskavā un apmeklēja lekcijas A. Šaņavska Maskavas Tautas universitātes vispirms dabaszinātņu, tad vēstures (1912. gada rudens semestrī) un filoloģijas un kādu laiku arī tiesību un tautsaimniecības fakultātē. 1914. gadā aprecējās ar Līnu Mariju, piepelnījās Rīgā ar publiskajām lekcijām strādnieku biedrībās un rakstiem sociāldemokrātu presē.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1916. gadā, pateicoties viltotiem dokumentiem, izvairījās no mobilizācijas karadienestā un kopā ar sievu un vairākiem draugiem devās tālāk no karadarbības zonas uz Tālajiem Austrumiem, kur Harbinā Švābes svainis strādāja Ķīnas muitā, bet Vladivostokā dzīvoja viņa mātes māsa Kristīne. 1916.—1919. gadā Švābe bija jaunākais pasta ierēdnis uz Harbinas—Vladivostokas dzelzceļa. 1917. gada marta un novembra revolūcijās Švābe nepiedalījās, jo uzskatīja to par "krievu iekšējo lietu".
No 1932. gada Rīgas Latviešu biedrības zinātņu komitejas loceklis. No 1936. gada Latvijas vēstures institūta loceklis (no 1939. gada vicedirektors). 1934. gadā Švābes otrā sieva Helma Švābe nomira no tuberkulozes. 1936. gadā sāka strādāt par profesoru LU Filoloģijas un filozofijas fakultātē. Lasīja speckursus Latviešu zemnieks poļu laikos un Latviešu zemnieks zviedru laikos, bet no 1938. gadu sāk lasīt sistemātisku Latvijas vēstures kursu. 1936. gada 25. maijā apprecējās ar Helmas māsu dzejnieci Veroniku Strēlerti, no kuras izšķīrās Otrā pasaules kara gados, vēlāk apprecējās ar Lidiju Kronbergu. 1938. gadā kļuva par Preses biedrības goda biedru un Igauņu zinātņu biedrības korespondētājlocekli.
Otrā pasaules kara laikā nacistu okupācijas varas iestādes Švābi 1943. gadā atstādināja no darba augstskolā un slēdza Latvijas vēstures nodaļu. Tuvojoties padomju armijai, Švābe izceļoja uz Vāciju, kur tika arestēts un 1944. gadā ieslodzīts Dahavas koncentrācijas nometnē. Pēc atbrīvošanas viņš dzīvoja Minhenē, kur piedalījās Minhenes latviešu pagaidu komitejas dibināšanā (par komitejas vadītāju izvēlēja Švābi), arī latviešu Bavārijas Nacionālajā komitejā. 1945. gada 15. augustā piedalījās Latviešu centrālās komitejas dibināšanā un uzrakstīja tās statūtus. Septembra sākumā no Minhenes pārcēlās uz Detmoldu britu okupācijas zonā, kur izveidojās organizācijas centrs.
1947. gadā uzrakstīja savu autobiogrāfiju. 1949. gadā izceļoja uz Zviedriju, kur strādāja par arhivāru Stokholmas universitātē. Miris 1959. gada 20. augustā Stokholmā, apbedīts Stokholmas Ziemeļu kapos.
Literārā darbība
Nopietni pievērsties literārajai darbībai Švābe uzsāka, strādājot Rūjienas proģimnāzijā, kur iepazīstas un sadraudzējas ar skolotāju Jāni Grīnu — vēlāko rakstnieku un literatūrkritiķi, kurš arī tieši šeit uzsāk intensīvu literāro darbību. Dzejot Švābe sāka jau agrāk — ap 1907. gadu. Rakstījis lirisku dzeju, poēmas, balādes, stāstus, romānus, lugas un apceres par mākslas teoriju un literatūru. Pirmā dzeja publicēta 1910. gadā Valkas laikrakstā Kāvi (parakstīta ar pseidonīmu "H2O").
Iemācījās esperanto, par kuras prasmi 1910. gadā Šveicē saņēma Esperanto institūta profesora diplomu. Tulkojis esperanto Kārļa Skalbes Kā es braucu Ziemeļmeitas lūkoties, Aspazijas dzeju un Sidraba šķidrautu.
Darbība zinātnē
Kā zinātnieks Švābe darbojās tiesību vēsturē un visai aktīvi arī kā publicists autodidakts publicējies par folkloras un vēstures tēmām. Sarakstījis virkni ievērojamu darbu tiesību vēsturē, kā arī lielu daudzumu zinātniski eseju un publikāciju par politisko vēsturi un folkloru.
Folkloristikā Švābe pārstāvēja t.s. socioloģisko virzienu, piemēram: Latviešu Dievs un latviešu velns (Domās, 1915. g. Nr 1. un 3.), Отклики национальной борьбы в латишком мифотворчестве (Голос Минувшаго, 1915.). Rakstījis arī par totēmisma izpasumēm latviešu folklorā (Ozols un liepa latviešu reliģijā, 1920.). Publicējis 9 burtnīcas Latviešu pasakas (1923—1924). Publicēja R. Klaustiņa Latvju dainu izdevumā vairākus apcerējumus par senlatviešu kultūru (Brāļu lielģimene, V, 1930.; Mīlestības simbolika, VI, 1930.; Tālās un tuvās tautas un Tilta un laipas simbolika, VII, 1931.). Lielākā daļa Švābes folklorai veltīto eseju apkopotas krājumā Raksti par latvju folkloru (1923).
Jau 1921. gada darbā Latvju kulturas vēsture vēl jaunais un pietiekamu zināšanu bāzi neuzkrājušais Švābe fantāziju caurstrāvotā tautiskā romantisma tradīcijās mēģināja rekonstruēt "latviešu dzimts satversmi". 1922. gadā tapa jau daudz zinātniskāka publikācija: ievads Livonijas feodalā satversme (Latvju kultūras vēsturē, II, 1), kam 1926. gadā sekoja arhīvu pētījums Pagasta vēsture (aptver pagasta attīstību mūsdienu Latvijas teritorijā līdz zemes iekļaušanai Krievijas Impērijā). 1926. gadā Švābe valdības uzdevumā izstrādāja latviešu agrārās vēstures pārskatu (iesniegšanai Tautu savienībā), kuru viņš vēlāk pārstrādāja darbā Grundriβ der Agrargeschichte Lettland's (1928., kam 1929. gadā sekoja tulkojumi angļu un franču valodās: Agrarian History of Latvia, Histoire agraire de la Lettonie''), bet 1930. gadā publicēja latviski (Zemes attiecību un zemes reformu vēsture Latvijā). Tāpat tiesību vēsturei veltīta Švābes diktora disertācija par Livonijas bruņinieku tiesību kodificēšanas laiku. Publicējis vēl virkni pētījumu tiesību vēsturē līdz ar plašiem avotu materiāliem un to komentāriem: Kuršu ķoniņu un novadnieku tiesiskais stāvoklis (Straumes un avoti, I, 1938.), Klaudija Tota rīkojums par Vidzemes dzimtsļaudīm 22.9.1671. (Jurists, 1928. Nr 4. un 6.), Kārļa XI kara sodu likumi (TMV., 1935. Nr 1.), Metodoloģiski svarīgo Latvju tiesību vēstures ievads, Karolinas recepcija Latvijā un Igaunijā (TMV., 1936., Nr 4.), Latvijas cilšu tiesības (Darbam un tiesībām, 1939.) u.c.
1930. gados Švābe vairāk pievērsās Latvijas politiskajai vēsturei, popularizējot savus uzskatus par Senlatvijas valstīm (Jersikas karaļvalsts / Senatne un Māksla, 1936., Nr 1.; Tālava / Sējējs, 1936., Nr 2. un 4.; Kuršu valstis / Sējējs, 1937., Nr 1. un 12.), Latvijas vēstures uzdevumi (Straumes un avoti, II, 1940.). Jau ar zinātniskāku vērtību ir Švābes pārskats Sigismunda Augusta Livonijas politika (LVIŽ., 1937., Nr 1, un 4.), Latviešu zemnieks 16 g.s. historiografijā (Senatne un Māksla, 1936., Nr 4.), Latvietis Indriķis un viņa chronika (Straumes un avoti, II, 1940.), Mūsu senās naudas sistēmas (LVIŽ., 1939., Nr 2.—4.).
Švābe bija viens no pirmajiem latviešu valodā rakstošajiem publicistiem, kas atzina vēstures zinātnes prasību pēc avotu pētniecības, dodot savu ieguldījumu šai nozarē: Kurzemes muižas tiesības (1931.), Die älteste schwedische Landrevision Livlands (L.U. raksti, tauts. un ties. zin. fak. ser., II, 5, 1933.), Senās Latvijas vēstures avoti (kopā ar citiem, I 1937, II 1940.) un ''Daži Livonijas saimniecības vēstures avoti 1540. —1568. (Latvijas vēsturnieku veltījums R.Viperam'', 1939.) u.c.
Būdams cieši saistīts ar valdības aprindām, to uzdevumā sarakstījis un pārstrādājis mācību līdzekli Latvijas vēsture skolām (1921., 1922., 1923.). No 1927. līdz 1940. gadam Anša Gulbja izdotās Latviešu konversācijas vārdnīcas sastādītājs un virsredaktors, sarakstījis ap 300 izvērstu šķirkļu par vēsturi, tiesībām, folkloru, literatūru. 1933. —1937. gados Švābe publicēja rakstus par latviešu rakstniekiem un latviešu folkloru Enciclopedia Italiana. No 1950. līdz 1955. gadam Švābe bija Latvju enciklopēdijas 1.—3. sējuma redaktors (papildsējums iznāca 1962. gadā). Sāka rakstīt monumentālu Latvijas vēsturi no 1800. līdz 1950. gadam, bet paguva publicēt tikai 1. daļu — „Latvijas vēsture 1800—1914” (1958.).
A. Švābes balva
Profesors Jānis Labsvīrs trimdā nodibināja A. Švābes balvu, ko piešķir par pētījumiem vēsturē. Kopš 1996. gada arī Latvijas Zinātņu akadēmija piešķir A. Švābes balvu.
Laikabiedru atmiņas
"Attiecībās ar studentiem profesors ietur zināmu distanci. Viņš ģērbjas konservatīvi kā angļu diplomāts, daudz neievēro studentus, bet profesora lekcijas saista no sākuma līdz beigām. «Nav noslēpums, ka studentes par viņu jūsmoja viņa stājas un izskata dēļ, bet studenti dziļi respektēja un cienīja. Vēl tagad viņa bijušie skolnieki, kas paši jau doktori un profesori, savās vēstulēs piemin viņu tikai kā Profesoru,» atklāj Edgars Andersons. «Viņš tomēr ziedoja daudz laika studentiem, kuru studijas un sasniegumi liecināja, ka viņi ir daudzsološi, un viņa attiecības ar šiem studentiem bija ļoti sirsnīgas. Nolaidību un paviršību viņš necieta, un studēt pie viņa nebija viegli.» Par vēstures eksāmena kārtošanu pie Švābes atmiņās raksta sociāldemokrāta Voldemāra Bastjāņa dēls Ilmārs Bastjānis —Krasts. «Profesors Švābe sēdēja pie savas katedras, atbalstījis zodu uz delnas. Viņš gandrīz nemitīgi smēķēja. Pelnu trauks bija papirosu galu pilns pāri malām, un daļa pelnu jau nobrukusi katedras priekšā uz grīdas. Profesors jautāja, vai es gribot stāstīt to, kas minēts biļetē, vai kaut ko citu. Stāstīju par uzdoto tematu. [..] Tie, kas bija jau cauri, stāstīja pārējiem, ka Švābe ļaujot visiem runāt, par ko paši grib. Brūveris, atnācis tāpat paskatīties, jo varēja atbildēt arī sekojošā nedēļā, saberzēja rokas. [..] izlasīja un iemācījās lekciju pašu pirmo nodaļu par Livonijas ordeņa dibināšanu. Pie Švābes viņš iegāja kā pēdējais no pārbaudāmiem. Pēc piecām minūtēm viņš iznāca, galīgi nosvīdis, kaut arī telpas bija pavēsas. «Suņa laime,» viņš sacīja. Profesors esot teicis, ka visu dienu viņš studentiem ļāvis klāstīt, ko vien katrs gribējis, bet Brūveris, lūk, lai nu stāstot par profesora izvēlēto tematu — Livonijas ordeņa dibināšanu.""
Alfons Reins: "Bija patīkami ar viņu sadarboties. Jau minēju, ka viņš bija reizē jurists, vēsturnieks un rakstnieks, manuprāt, galvenā kārtā jurists. Viņa juridiskie apsvērumi nebija sausi. Tie bija labi apdomāti, precīzi izteikti un visiem saprotami. Švābe bija arī diezgan neiecietīgs. Viņš labprāt uzņēmās cīņu, lai aizstāvētu savu viedokli. Likās pat, ka viņam patika cīņa cīņas dēļ, īpaši ja arī pretinieks bija apveltīts ar asu prātu. Kustībās palēns, Švābe sēdēja pie konferenču galda noliektu galvu, un varēja domāt, ka viņš kā cilvēks nav īpaši aktīvs, bet viņš pilnīgi pārvērtās, kad argumentēja kādu jautājumu."