cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tadeušs Komorovskis
Tadeušs Komorovskis, pazīstams arī pēc iesaukas Burs ; dzimis , miris ) bija poļu ģenerālis. Otrā pasaules kara laikā bija nelegālās poļu bruņoto spēku Armia Krajowa komandieris no 1943. gada jūlija līdz 1944. gada 2. oktobrim. Varšavas sacelšanās komandieris.
Dzimis Ukrainas rietumos, toreiz Austroungārijā. Pirmā pasaules kara laikā cīnījās Austroungārijas armijā. Pēc kara - Polijas armijā. Pēc Vācijas iebrukuma Polijā 1939. gadā organizēja pagrīdes kaujas grupas Krakovas apkaimē. Izvirzījās par poļu nelegālas armijas Armia Krajowa līderi. Divus mēnešus no 1944. gada 1. augusta līdz 2. oktobrim vadīja ielu cīņas Varšavas sacelšanās laikā.
Pēc sacelšanās sakāves līdz kara beigām bija ieslodzījumā Koldicas pilī Saksijā. Pēc kara emigrācijā Londonā, kur aktīvi darbojās poļu organizācijās.
Paļša
Paļša var būt:
Kārlis Ozoliņš (deputāts)
Kārlis Ozoliņš (dzimis, miršanas datums nav zināms) bija Latvijas politiķis un žurnālists. Bijis Tautas padomes loceklis un 1. Saeimas deputāts. Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas biedrs. Studējis Pēterburgas politehnikumā, to nav pabeidzis.
1938. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā
1938. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika no 1938. gada 24. līdz 27. aprīlim Igaunijas galvaspilsētā Tallinā teātrī Estonia. Sacensības notika tikai grieķu-romiešu cīņā. Čempionātā piedalījās 72 cīkstoņi no 13 valstīm.
Medaļu sadalījums starp valstīm
=== Medaļu ieguvēji ===
Posturālās ortostatiskās tahikardijas sindroms
Posturālās ortostatiskās tahikardijas sindroms (POTS) ir stāvoklis, kad stāvokļa maiņa no guļus uz stāvus izraisa neparasti lielu (vai lielāku par normālu) sirdsdarbības ātruma palielināšanos. Tas notiek ar simptomiem, kas var ietvert reiboni, domāšanas traucējumus (smadzeņu migla), neskaidru redzi vai vājumu. Citi bieži saistītie stāvokļi ir Ēlersa–Danlosa sindroms, tuklo šūnu aktivācijas sindroms, kairinātu zarnu sindroms, bezmiegs, hroniskas galvassāpes, hroniska noguruma sindroms un fibromialģija. To var ārstēt ar dzīvesveida izmaiņām, piemēram, palielinot šķidruma un sāls uzņemšanu, kompresijas zeķes, lēnu celšanos pēc sēdus vai guļus stāvokļa, izvairoties no ilgstoša gultas režīma un medikamentiem.
Cēloņsakarība
POTS cēloņi ir dažādi. Bieži vien tas sākas pēc vīrusu infekcijas, operācijas vai grūtniecības. Riska faktori ietver slimības ģimenes anamnēzi. Diagnoze pieaugušajiem balstās uz sirdsdarbības ātruma palielināšanos par vairāk kā 30 sitieniem minūtē desmit minūšu laikā pēc piecelšanās, ko pavada simptomi. Tomēr zems asinsspiediens, stāvot kājās, var nenotikt. Citas slimības, kas var izraisīt līdzīgus simptomus ir, piemēram, dehidratācija, sirds problēmas, virsnieru mazspēja, epilepsija un Parkinsona slimība.
Ārstēšana var ietvert izvairīšanos no faktoriem, kas rada simptomus, palielinot uzturā sāli un ūdeni, mazas un biežas ēdienreizes, izvairīšanās no imobilizācijas, kompresijas zeķes, vingrojumu programmas, un zāles. Lietotie medikamenti var ietvert beta blokatorus, piridostigmīns, midodrīns vai fludrokortizons. Vairāk kā 50% cilvēku, kuru stāvokli izraisīja vīrusu infekcija, piecu gadu laikā POTS uzlabojas. Aptuveni 80% ir simptomātiska uzlabošanās ar ārstēšanu, bet 25 procenti pacientu joprojām nespēj strādāt ar POTS. Retrospektīvie pētījumi liecina, ka piecus gadus pēc diagnozes 19% bija pilnīga simptomu izzušana.
Tiek lēsts, ka Amerikas Savienotajās Valstīs ir skarti 500 000 cilvēku. Vidējais sākuma vecums ir 20 gadi, un sievietēm tas notiek apmēram piecas reizes biežāk.
Pazīmes un simptomi
Pieaugušajiem primārā izpausme ir sirdsdarbības ātruma palielināšanās par vairāk nekā 30 sitieniem minūtē desmit minūšu laikā pēc piecelšanās. Rezultātā iegūtais sirdsdarbības ātrums parasti ir vairāk kā 120 sitieni minūtē. Cilvēkiem vecumā no 12 līdz 19 gadiem POTS diagnozes minimālais pieaugums ir 40 sitieni minūtē. POTS bieži pavada kopīgas ortostatiskās nepanesamības pazīmes — simptomi, kas attīstās stāvus, tiek atviegloti, atguļoties. Šie ortostatiskie simptomi ir sirdsklauves, reibonis, diskomforts krūtīs, elpas trūkums, slikta dūša, vājums vai "smaguma sajūta" apakšstilbos, neskaidra redze un kognitīvās grūtības. Simptomus var saasināt ilgstoša sēdēšana, ilgstoša stāvēšana, alkohols, karstums, fiziska slodze vai liela maltīte.
Līdz pat vienai trešdaļai POTS pacientu ģībonis rodas daudzu iemeslu dēļ, tostarp, bet ne tikai, stāvēšana, fiziska piepūle vai karstuma iedarbība. POTS pacientiem var rasties arī ortostatiskas galvassāpes. Dažiem POTS pacientiem var veidoties asiņu uzkrāšanās ekstremitātēs, ko raksturo kāju un/vai roku sarkanīgi purpursarkana krāsa, stāvot. 48% cilvēku ar POTS ziņo par hronisku nogurumu un 32% ziņo par miega traucējumiem. Citiem POTS pacientiem ir tikai ortostatiskās tahikardijas galvenais simptoms. Papildu pazīmes un simptomi ir dažādi, un tie var ietvert pārmērīgu svīšanu, nepietiekamu svīšanu, siltuma nepanesību, gremošanas problēmas, piemēram, sliktu dūšu, gremošanas traucējumus, aizcietējumus un caureju, savārgumu pēc slodzes, disautonomijas simptomus (coat hanger pain), smadzeņu miglu un ģīboni vai presinkopi.
Pelši
Pelši var būt:
Pilsētas ugunis
"Pilsētas ugunis" ir 1931. gada ASV filma, veidota romantiskās komēdijas žanrā. Filmas režisors un scenārija autors ir Čārlijs Čaplins, galvenās lomas atveido Čārlijs Čaplins, Virdžīnija Čerila, Florensa Lī un Harijs Maierss. Šī ir viena no pēdējām nozīmīgajām mēmā kino filmām, kas tapusi laikā, kad jau bija sācies skaņu filmu laikmets.
2007. gadā Amerikas Kinoinstitūts šo filmu ierindoja 11. vietā starp 100 labākām amerikāņu filmām 100 gados (AFI's 100 Years...100 Movies), bet 2008. gadā, iedalot filmas pa žanriem (AFI's 10 Top 10), AFI šo filmu nosaucis par visu laiku labāko romantisko komēdiju. Filmas beigu kadru ietekmīgais kritiķis Džeimss Eidži 1949. gadā raksturojis kā visizcilāko aktiermeistarības darbu, kas jebkad uzņemts uz celuloīda.
Sižets
Kad Klaidoņa paziņa miljonārs ir atžirdzis no alkohola, viņš Klaidoni vairs neatceras un liek izmest no savas mājas. Vēlāk, kārtējo reizi piedzēries, satiekot Klaidoni, viņš to pazīst un vēlreiz uzaicina pie sevis, bet no rīta atkal viņu neatceras un padzen.
Klaidonis pie meitenes mājām noklausās, ko viņai saka ārsts. Viņš grib palīdzēt meitenei un sāk strādāt, lai nopelnītu naudu. Kad viņš uzzina, ka meitenei un viņas vecaimātei draud izlikšana uz ielas, viņš apsola samaksāt īres naudu. Vēl viņš izlasa laikrakstā par acu ārstu no Vīnes, kas var izārstēt aklumu.
Klaidoni no darba atlaiž. Tad viņš piedalās boksa mačā, cerēdams nopelnīt, bet tas neizdodas.
Pēc iznākšanas no cietuma Klaidonis atrod meiteni ne vairs uz ielas, bet pašai savā ziedu veikalā. Meitene ir atguvusi redzi un gaida savu laipno bagātnieku. Klaidonis to saprot un neuzdrošinās sevi atklāt. Bet, kad viņa dod viņam ziedu un sīknaudu, viņa atpazīst Klaidoņa rokas. Meitene jautā, vai tas ir viņš? Un viņš atbild, vai viņa tagad redz? Filmas pēdējā kadrā Klaidonis kautrīgi smaida.
Filmas tapšana
1920. gadu beigās ASV bija sācies skaņu filmu laikmets. Čaplins tomēr negribēja atteikties no mēmo filmu veidošanas. 1929. gadā intervijā viņš izteicās, ka "runāšana filmā sabojā vecāko mākslu pasaulē - pantomīmas mākslu, un sagrauj diženo klusuma skaistumu".
Senegālas galago
Senegālas galago (Galago senegalensis) jeb bušbēbijs ir lemurveidīgo kārtas (Lemuriformes) mazo galago ģints (Galago) suga. Lielās apaļās acis un milzīgās ausis Senegālas galago padara par vienu no neparastākajiem Āfrikas džungļu iemītniekiem. Visas sešas galago sugas dzīvo Āfrikā, taču Senegālas galago sastopams visplašākajā teritorijā.
Pilsētas ugunis
Filmas tapšana
Pirmie uzmetumi filmai "Pilsētas ugunis" tapa 1928. gada sākumā. Vēlāk sižeta līnijas vairākas reizes tika mainītas, līdz radās īstā versija. Filmēšana sākās 1928. gada beigās un tika pabeigta 1930. gada septembrī, Čaplinam rūpīgi iztrādājot un daudzas reizes pārfilmējot katru epizodi. Pēc tam Čaplins rediģēja filmu līdz pat decembrim.
Maija Dragūne
Maija Dragūne (dzimusi Rīgā) ir latviešu grafiķe, darbojas stājgrafikā un grāmatu grafikā, izmantojot galvenokārt litogrāfijas tehniku. Karikatūrista Voldemāra Dragūna meita.
Senegālas galago
Izskats un sazināšanās
Senegālas galago ķermeņa garums ir apmēram 16-20 cm, astes garums 23-25 cm. To svars ir 100-300 g. Ir sabiedrisks; meklējot barību, apvienojas ģimeņu baros. Galago ir izteikti lielas acis un ausis. Lai lēkājot starp zariem nesavainotu savas lielās ausis, galago tās noliec uz leju. Acis ir ļoti jūtīgas, acu zīlītes dienā ir kā mazas vertikālas svītriņas. Naktī tās aizpilda gandrīz visu acs virsmu, lai labāk redzētu. Lai labāk varētu atsperties, pakaļkājas ir garākas par priekškājām. Pagarinātie gūžas kauli vienmērīgi sadala spēku, atsperoties no stāvus pozīcijas. Priekšējo un pakaļējo ekstremitāšu pirksti galos ir saplacināti, tiem ir biezi spilventiņi, lai dzīvnieks varētu labāk satvert stumbru un zaru. Galago sazinās ar jautriem saucieniem sasveicinoties, briesmu brīžos - raudas.
Pilsētas ugunis
Filmas tapšana
Ap šo laiku mēmais kino ASV jau bija zaudējis popularitāti. Čaplins savai mēmajai filmai nedaudz tomēr izmantoja jaunās skaņas ierakstīšanas iespējas. "Pilsētas ugunis" bija pirmā filma, kurai viņš sarakstīja speciālu mūzikas pavadījumu, kas labi iekļāvās filmā, kā arī lietoja atbilstošus skaņas efektus. Veidojot mūzikas ierakstu, viņš sadarbojās ar Arturu Džonstonu un Alfredu Ņūmenu. Aklās meitenes muzikālai tēmai viņš izmantoja komponista José Padilla dziesmu La Violetera. Tā kā José Padilla nebija norādīts filmas titros, viņš vēlāk iesūdzēja Čaplinu tiesā (Čaplins zaudēja).
Maija Dragūne
Biogrāfija
Maija Dragūne dzimusi 1945. gada 19. martā Rīgā karikatūrista un feļetonista Voldemāra Dragūna ģimenē. Mācījusies Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā, kuru beigusi 1963. gadā un Latvijas Mākslas akadēmijas Grafikas nodaļā, ko beigusi 1970. gadā ar diplomdarbu "Labi", kas ir ilustrācija V. Majakovska tāda paša nosaukuma poēmai, diplomdarba vadītājs bija Pēteris Upītis. No 1973. gada Latvijas Mākslinieku savienības biedre. Bija izdevniecības "Liesma" mākslinieciskā redaktore no 1979. gada, bet no 1996. gada ir pedagogs Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā. Saņēmusi vairākus apbalvojumus: diplomi Tallinas grafikas triennālēs (1983, 1987, 1989), sudraba medaļa Parīzes Pavasara salonā (1984), Rīgas pilsētas medaļa un piemiņas medaļa 2. Rīgas miniatūrgrafikas triennālē (1987), Mākslinieku Savienības diploms par litogrāfiju sēriju "Sargi apkārtējo dabu" (1976) un medaļa par labāko jaunrades sasniegumu (1977).
Senegālas galago
Dzīvesveids
Senegālas galago ir nakts dzīvnieks. Dienu viņš pārsvarā guļ iekāries zarā. Bieži vienviet sapulcējas pat 20 dzīvnieki. Pievakarē galago pamostas un mazos ģimeņu baros dodas meklēt barību. Augu nakti grupas klejo, katra ģimene pārmeklē sešus līdz astoņus hektārus lielu teritoriju. Ar skaļiem saucieniem, kas atgādina bērna raudas, neļauj tuvoties citām galago grupām. Rīta pusē naidīgums izzūd un vairākas ģimenes kopā dodas pie miera. Katra ģimene savu teritoriju iezīmē ne tikai ar balsi, bet arī smaržu. Uz zariem, lapām un visiem jauniem nepazīstamiem priekšmetiem, kurus dzīvnieki atrod savā teritorijā, viņi atstāj savu urīnu. Tipiskā galago ģimenes barā ir pieaudzis tēviņš, grūsna mātīte, kā arī jaunie dzīvnieki - iepriekšējā metiena mazuļi. Nereti šai grupai pievienojas vēl viena vai divas mātītes ar mazuļiem. Pieaugušie tēviņi parasti necieš savā barā konkurentu. Viņi cīnās tik ilgi, kamēr viens no sāncenšiem atzīst zaudējumu un atkāpjas. Iecietīgākie tēviņi kļūst tikai laikā, kad mātīte attālinās no bara, lai laistu pasaulē mazuļus.
Maija Dragūne
Mākslinieciskā darbība
Darbojas stājgrafikā un grāmatu grafikā, darina akvareļus. Litogrāfijas veido melnbaltas, tām raksturīgas gleznieciskas toņu pārejas, spēcīgi kontrasti, mākslas tēla daudzslāņainība. Portretos atklāj cilvēka iekšējās pasaules mainīgumu un attīstības nepārtrauktību. Grāmatu ilustrācijas darina dažādās tehnikās — litogrāfija, guaša, tuša, akvarelis, krītiņu zīmējums.
Izstādes
Māksliniece izstādēs piedalās no 1970. gada. Nozīmīgākās personālizstādes noritējušas Rīgā, Saulkrastos (1975. gadā kopā ar Maiju Māru Baltiņu un Andreju Jansonu), Cēsīs un Rīgā (1984), Rīgā (1990. gadā kopā ar Ināru Helmūtu, Maldu Muižuli, Ilzi Lībieti).
Pilsētas ugunis
Filmas panākumi
Filmas pirmizrāde notika Losandželosas teātrī 1931. gada 30. janvārī. Starp goda viesiem bija Alberts Einšteins ar sievu. Filma tika uzņemta atsaucīgi, tā izsauca publikas ovācijas. 1932. gadā Čaplins devās uz Eiropu, un arī tur filma tika augsti novērtēta un guva finansiālus panākumus. Londonas pirmizrādē Čaplina viesis bija Bernards Šovs.
Laika gaitā filma "Pilsētas ugunis" nav zaudējusi atzinību. Šīs filmas ietekmi atzinuši Federiko Fellīni un Vudijs Allens, to par vienu no savām mīļākajām filmām nosaukuši Orsons Velss, Stenlijs Kubriks, Andrejs Tarkovskis. Bernards Šovs Čaplinu nosaucis par "vienīgo ģēniju, kas nācis no kinoindustrijas".
Filma "Pilsētas ugunis" ir viena no sešām Čaplina filmām, kas iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā filmu reģistrā.
Senegālas galago
Barība
Lietus periodā galago pārtiek galvenokārt no kukaiņiem, piemēram, vabolēm un kāpuriem, kurus ķer lecot tiem virsū. Galago ir tik izveicīgi, ka var noķert mazus rāpuļus un peles. Koku zaros var pārvietoties klusi klusi, tādēļ neviens mazs dzīvnieks nevar būt pasargāts. Galago ēdienkarte lietus periodā ir diezgan bagāta: tajā ir ne tikai dzīvnieki, bet arī ziedi, augļi, ziedputekšņi, nektārs, un meža bišu medus. Sausuma periodā galago ir spiests iztikt ar nabadzīgāku pārtiku. Ja var, galago ķer zirnekļus un termītus, dažkārt nograuž akāciju un citu koku mizu.
Vairošanās
Galago dzimumgatavību sasniedz 8 mēnešu vecumā. Galago pārojas lietus perioda beigās, jo vairošanās ir atkarīga no laika apstākļiem. Piemēram, Ugandas ziemeļos, kur lietus periods ir divas reizes gadā, arī galago ir dzimumaktīvi divas reizes gadā. Reģionos, kur lietus periods ir tikai vienu reizi, galago pārojas reizi gadā. Reģionos, kur šie dzīvnieki pārojas tikai vienu reizi gadā, biežāk dzimst divi, dažreiz pat trīs mazuļi. Citos reģionos vairākums mātīšu dzemdē tikai vienu mazuli. Mazuļa svars piedzimstot ir 15 grami. Kad tuvojas dzemdības, mātīte sāk izvairīties no tēviņa. tas ir aizsardzības reflekss, jo tēviņš var nogalināt jaundzimušos. Pirmās trīs diennaktis pēc dzemdībām māte uzturas slēpnī, baro un sargā savus pēcnācējus. Pēc tam naktī viņa atstāj savus mazuļus ligzdā, bet pati dodas baroties. Reizēm bērnus nēsā līdzi. Mazie cieši turas pie mātes kažoka, asti apvijuši viņai ap kaklu. Pēc sešām nedēļām jaunie galago pārtrauc zīst māti, bet pēc astoņām nedēļām jau paši prot atrast barību. Četru mēnešu vecumā viņi kļūst patstāvīgi. Nebrīvē, kur galago baro katru dienu, tie var vairoties augu gadu.
Galago un cilvēki
Galago ir viegli noķert, tāpēc afrikāņu ciltis šo dzīvnieku audzējušas kā mājdzīvnieku. Pirmās problēmas parādījās 1940. gadā, kad lielu daļu Āfrikas iedzīvotāju skāra dzeltenā drudža epidēmija. Ir pierādīts, ka galago var pārnēsāt šīs slimības izraisītāju. Cilvēki no galago inficējas ar odu starpniecību. Pēc vakcinācijas saslimstība ievērojami samazinājās. Daudzu zooloģisko dārzu nakts paviljonos var novērot Senegālas galago.
Isla
Isla (arī Islas upe, augštecē - Krovalks) ir Laidzes ezerā ietekoša upe Talsu novadā. Pieder pie Grīvas baseina.
Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Laidzes ezerā netālu no Laidzes. Islu šķērso valsts autoceļi V1413 (Valdgale–Šķēde) un P127 (Talsi—Upesgrīva).
Mazie Kukuļi
Mazie Kukuļi ir ciems Ņukšu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 270 km attālumā no Rīgas.
Džuzepe Rivabella
Džuzepe Rivabella (it; dzimšanas gads nav zināms, miris ) bija itāļu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Rivabella bija vienīgais Itālijas pārstāvis pirmajās vasaras olimpiskajās spēlēs. Tajās viņš startēja 200 metru šaušanā ar militāro šauteni. Viņa iegūtais rezultāts diemžēl precīzi nav zināms; viņš varētu būt ieņēmis 14. līdz 41. vietu.
Pesčanka
Pesčanka var būt:
Paukošana 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Paukošanā 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs tiek sadalīti 10 medaļu komplekti — 6 individuālajās sacensībās un 4 komandu sacensībās. Sacensības notiek no līdz.
Māris Grigalis
Māris Grigalis (dzimis ) ir Latvijas televīzijas un radio personība, kā arī pasākumu vadītājs. Viņš galvenokārt zināms kā laika ziņu moderators rīta raidījumā “900 sekundes”. Vēl viņš zināms kā ētera cilvēks radiostacijā Star FM.
Māris Grigalis tēloja Spānijas basketbola izlases galvenā trenera lomu spēlfilmā “Sapņu komanda 1935”. Viņš piedalījās arī TV šova “Balss maskā” otrajā sezonā, kurā slēpās zem Planētas maskas.
TeleTrade
Papildus tirdzniecības pakalpojumiem, kompānija tāpat nodrošina apmācību treideriem, tirgus analīzes instrumentus, kā arī finanšu tirgu ikdienas apskatus un analīzi.
Māris Grigalis
Privātā dzīve
Māris Grigalis 2014. gada septembrī apprecējās ar Zani. Laulībā ir dzimuši trīs bērni — trīs dēli.
TeleTrade
Vēsture
TeleTrade Group ir dibināta 1994. gadā Krievijā.
Kompānijai ir atvērusi virkni biroju un 2012. gadā dibinājusi TeleTrade Europe (TeleTrade-DJ International Consulting Ltd), kā Kipras ieguldījumu firmu (CIF). TeleTrade-DJ International Consulting Ltd ir licencēta un to regulē Kipras vērtspapīru un biržu komisija (CySEC), savu darbību kompānija veic saskaņā ar Eiropas Savienības Finanšu instrumentu tirgu direktīvu (MiFID). Tāpat kompānija ir Varšavas fondu biržas biedrs.
TeleTrade Group ir vairāk kā 200 biroju 30 pasaules valstīs, taču tās darbības galvenais virziens ir Krievija un Eiropa.
Antigvas un Barbudas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Antigvas un Bardudas sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Antigva un Barbuda līdz šim ir piedalījusies tikai vasaras olimpiskajās spēlēs, startē kopš 1976. gada.
Limana (Ukraina)
Limana (no 1925. līdz 2016. gadam Krasnijlimana ) ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala ziemeļos Kramatorskas aglomerācijā, Krasnijlimanas rajona centrs (rajonā neietilpst). Dzelzceļa mezgls, attīstīta pārtikas rūpniecība.
Petriki
Petriki var būt:
Limana (Ukraina)
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1667. gadā kā kazaku apmetne. 1918. gadā Limana bija Ukrainas Tautas Republikas un Ukrainas Valsts sastāvā, bet pēc Vācijas Novembra revolūcijas vācu un ukraiņu spēki atkāpās un Limanu ieņēma Sarkanā armija līdz 1919. gada aprīlim, kad to ieņēma Dienvidkrievijas bruņotie spēki. 1919. gada 27. decembrī Sarkanā armija atkal ieņēma Limanu, 1925. gadā to pārdēvēja par Sarkano Limanu ( Красний Лиман) un 1938. gadā piešķīra pilsētas tiesības. 2016. gada 4. februārī Ukrainas Augstākā Rada apstiprināja Krasnijlimanas pārdēvēšanu par Limanu.
Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā Ukrainā Krievijas bruņotie spēki 28. maijā okupēja Limanu, bet 2. oktobrī to atbrīvoja Ukrainas armija.
Jurijs Suškovs
Jurijs Suškovs (ru; dzimis ) ir krievu, pirms tam padomju, zinātnieks un šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Suškovs publicējis vairāk nekā 630 šaha kompozīcijas, galvenokārt divvilčus un daudzvilčus-miniatūras. No 1984. gadā PSRS sporta meistars un starptautiskais tiesnesis un no 1989. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā. Bijis septiņu PSRS individuālo čempionātu (1965-1987) finālists. Labākais rezultāts: 17. čempionāts (1987) — 3. vieta.
J. Suškovs ir izstrādājis divvilču tēmu, kuru sauc par kaprīzes tēmu.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
1...♔a4 2.♕c4#
Bibliogrāfija
Zinātniskā un tehniskā literatūra: Šaha kompozīcijas literatūra: Žurnālā "Šahs" publicētie raksti:
2020. gada Austrālijas atklātais čempionāts tenisā
2020. gada Austrālijas atklātais čempionāts tenisā bija 2020. gada pirmais Grand Slam turnīrs, kas no 20. janvāra līdz 2. februārim notika Austrālijas pilsētā Melburnā. Tas tika aizvadīts uz cietā seguma kortiem ārpus telpām. Šis bija 108. Austrālijas atklātā čempionāta turnīrs.
Remte
Remte ir ciems Saldus novada Remtes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Remtes ezera krastā pie autoceļa P109 17,5 km no novada centra Saldus un 107 km no Rīgas. Remtē atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, kultūras nams, pamatskola, baznīca, ārsta internista prakse, sociālās aprūpes centrs «Atpūtas», pasts, veikals. Ciems veidojies ap Remtes muižas (Remten) centru. Izaudzis pēckara gados kā padomju saimniecības «Remte» un ciema padomes centrālais ciemats. Remtes muižas apbūve, parks un Remtes luterāņu baznīcas portāls ir valsts nozīmes pieminekļi.
Lauma
Lauma (lt) baltu mitoloģijā ir zemes un dzemdību dieve. Vēlāk Lauma kļuvusi par ļaunu raganu, kas zog bērnus, cilvēkiem nes murgus un tos miegā žņaudz. Mitologi uzskata, ka viņas tēlā izmainītā veidā saglabājušās no debesīm uz zemi padzītās pērkona dieva sievas iezīmes.
Hīrons
Hīrons sengrieķu mitoloģijā bija viens no kentauriem — Krona un Filīras dēls. Atšķirībā no vairuma citu kentauru, kam piemita naidīgums pret cilvēkiem, Hīrons bija gudrs un labsirdīgs. Viņš dzīvoja Pēlija kalnā un bija Apolona un Artemīdas skolnieks. Savukārt mācījis Jasonu, Dioskūrus, Ahilleju un citus varoņus.
Hīronu no Aīda valstības atsauca viņa draugs Hērakls, kurš nejauši nāvīgi ievainoja Hīronu. Zevs dāvāja viņam nemirstību, no kuras Hīrons atteicās, nododams to Prometejam.
Penderi
Penderi, agrāk arī Pendersādža, ir ciems Bauskas novada Valles pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā Iecavas labajā krastā pie autoceļa P73 4,3 km no pagasta centra Valles, 42,5 km no novada centra Bauskas un 73 km no Rīgas.
Hīrons
Par godu Hīronam nosaukts Centaura zvaigznājs.
Amels Tuka
Amels Tuka (bs; dzimis ) ir Bosnijas un Hercegovinas vieglatlēts, vidējo distanču skrējējs, divu Pasaules čempionātu medaļnieks 800 m skrējienā. Viņš ir vienīgais Bosnijas sportists, kas ieguvis medaļas lielākajās starptautiskajās vieglatlētikas sacensībās.
Biogrāfija
Savu pirmo panākumu Eiropas čempionātos Tuka sasniedza, iegūstot bronzas medaļu 2013. gada U23 Eiropas čempionātā Tamperē (Somija). Nākamajā gadā viņš bija sestajā vietā 800 metru skrējienā 2014. gada Eiropas čempionātā Cīrihē, sasniedzot jaunu Bosnijas rekordu 1:46,12.
Pēc tam, kad Amels Tuka 2015. gada sezonā vairākkārt uzlaboja savu nacionālo rekordu, 2015. gada 17. jūlijā Monako viņš sasniedza savu personīgo rekordu 1:42.51, kas bija vienpadsmitais rezultāts pasaules un ceturtais Eiropas labāko 800 m skrējēju sarakstā. Tajā pašā gadā viņš ieņēma trešo vietu Pasaules čempionātā Pekinā aiz olimpiskā čempiona un pasaules rekordista Deivida Rudišas no Kenijas un Eiropas čempiona Adama Kščota no Polijas.
Amels Tuka bija Bosnijas un Hercegovinas karognesējs 2016. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas un noslēguma ceremonijās. Olimpiādē viņš startēja 800 m skrējienā, pusfinālā uzrādīja rezultātu 1:45,24, finālā neiekļuva un palika 12. vietā.
Sacensību rezultāti
1Nestartēja pusfinālā.
Peļņi
Peļņi var būt:
Dmitrijs Kulagins
Dmitrijs Kulagins (ru; dzimis Maskavā, Krievijā) ir krievu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, Krievijas jaunatnes izlašu dalībnieks. Pašlaik (2012) pārstāv Krievijas klubu BC Triumph Lyubertsy.
Pirms karjeras Triumph Lyubertsy klubā, viņš pārstāvēja BC Nizhny Novgorod klubu (2009—2011).
Krievijas jaunatnes izlašu sastāvā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas U-18 čempionātā un bronzas medaļu 2011. gada Pasaules U-19 čempionātā. 2011. gada U-19 čempionātā viņš tika iekļauts simboliskajā izlasē.
No Sudden Move
No Sudden Move ir 2021. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors ir Stīvens Soderbergs. Filmā galvenās lomas atveido Dons Čīdls, Benisio del Toro, Deivids Harbors, Eimijs Saimeca, Brendans Freizers, Kīrans Kalkins, Noā Džups, Kreigs Grānts, Džūlija Foksa, Frenkija Šo, Rejs Liota un Bils Djūks.
Noziedznieku grupa noslēpumainos apstākļos tiek savesta kopā, lai padarītu vienkāršu uzdevumu. Kad uzdevums noiet greizi, viņiem ir jāsadarbojas, lai atklātu, kas patiesībā notiek.
No Sudden Move pirmizrāde notika un tika izlaista straumēšanas platformā HBO Max.
Mazie Kuseņi
Mazie Kuseņi ir ciems Augšdaugavas novada Ambeļu pagastā. Atrodas 234 km attālumā no Rīgas.
Šmakovkas muzejs
Šmakovkas muzejs ir muzejs Daugavpilī, Rīgas ielā 22a. Lielākais un modernākais kandžas vēsturei un ražošanai veltītais muzejs Latvijā.
Muzejā parādīta Latgales kandžas jeb šmakovkas ražošana, tostarp gan autentiskas, gan mūsdienīgas ražošanas iekārtas. Muzejs piedāvā arī ieskatu Latgales vēsturē un brīdina par alkoholisma sekām.
Izveide
Muzeju izveidoja pēc Latgales Reģiona attīstības aģentūras idejas Daugavpils pilsētas pašvaldības Tūrisma attīstības un informācijas aģentūras paspārnē ar Daugavpils domes finansiālo atbalstu, pateicoties pārrobežu sadarbības programmas projektam Museum Gateway. Šmakovkas muzeja izveide ir viens no projekta pasākumiem, kura mērķis ir šo dzērienu padarīt par pasaulē atpazīstamu Latgales kulinārā mantojuma produktu.
Ekspozīcijas veidošanā piedalījās apkārtnes iedzīvotāji, kuri dāvināja dažādas ar šmakovkas darīšanu saistītus priekšmetus, un šobrīd muzejā apskatāmas lielākas un mazākas ierīces, trauki, caurulītes, mērinstrumenti, glāzes un citu piederumu.
Muzejā apskatāmi vairāk nekā 200 dažādi eksponāti, no kuriem senākais eksponāts datēts ar 1890. gadu.
Ekspozīcijas telpas
Muzejam pavisam ir trīs zāles ar kopējo platību 290 m2.
Ekskursijas iespējas
Muzeja apmeklētājiem ir pieejami audiogidi sešās valodās — latviešu, latgaliešu, krievu, angļu, vācu un lietuviešu. Tiek piedāvāti arī gida pakalpojumi četrās valodās, kur tiek stāstīts par Latgales vēsturi, dzēriena pagatavošanas receptēm un rūpnieciskajām iekārtām.
Muzeja apmeklētājiem tiek piedāvāta arī šmakovkas dzēriena degustācija un iespēja iegādāties suvenīrus ar muzeja simboliku.
Autoceļš V579
V579 autoceļš Rēzekne—Stoļerova—Kaunata ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno Rēzekni caur Sprūževu un Stoļerovu ar Kaunatu. Autoceļš ir 34,7 km garš un klāts ar asfaltbetona un grants segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes pilsētu un Rēzeknes novada Griškānu, Stoļerovas un Kaunatas pagastus.
1921. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā
1921. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika no 1921. gada jūnijā Vācijas pilsētā Ofenbahā pie Mainas. Sacensības notika tikai grieķu-romiešu cīņā.
Turnīrā piedalījās tikai vācieši.
Peņģi
Peņģi var būt:
Kurzemes cietoksnis
Par Kurzemes cietoksni jeb Kurzemes katlu (de, ru) dēvē vācu karaspēka ielenkumu Kurzemes pussalā Otrā pasaules kara laikā, kas izveidojās 1944. gada 9.—10. oktobrī, Sarkanajai armijai sasniedzot Baltijas jūru pie Mēmeles un nogriežot vācu karaspēka grupai ”Ziemeļi” atkāpšanās ceļu pa sauszemi. 1945. gada 15. janvārī karaspēka grupa ”Ziemeļi” tika pārdēvēta par karaspēka grupu ”Kurzeme”. Tā beidza karadarbību tikai pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada 8. maijā.
Priekšvēsture
Kurzemi, tāpat kā pārējo Latvijas teritoriju, 1941. gada jūnijā okupēja Vācijas karaspēka grupa ”Ziemeļi”. 1944. gada jūlijā sākās Sarkanās armijas iebrukums Latvijā. Oktobra sākumā Sarkanā armija sasniedza Baltijas jūras krastu pie Klaipēdas, nošķirot karaspēka grupu ”Ziemeļi” no pārējiem vācu spēkiem, tādēļ vācu karaspēks atstāja Rīgu un novietojās Kurzemē. Tas izveidoja fronti uz līnijas: Jūrmalciems, Bārta, Vaiņode, Auce, Zebrus ezers, Maisakrogs, Vīksele, Klapkalnciems. 1945. gada 15. janvārī karaspēka grupu ”Ziemeļi” pārdēvēja par karaspēka grupu ”Kurzeme”.
Kurzemes ielenkumā atradās 32 Vērmahta divīzijas (tai skaitā Latviešu leģiona 19. divīzija) un apmēram 230 000 vietējo iedzīvotāju, tai skaitā 150 000 bēgļu.
Pirmā un otrā lielkauja (1944. gada 15. oktobrī—25. novembrī)
Pirmais uzbrukums Kurzemes cietoksnim iesākās 1944. gada 15. oktobrī. Padomju karaspēka trieciena pamatvirziens bija no Dobeles uz Džūksti. Sasniegtie panākumi bija niecīgi, vācu karaspēku izdevās atspiest tikai par 2 km. Tikpat nenozīmīgus rezultātus Sarkanā armija sasniedza arī otrajā lielkaujā, kura ar 10 dienu pārtraukumu ilga no 27. oktobra līdz 25. novembrim, un risinājās Priekules—Vaiņodes sektorā un pie Auces. Ciešot milzīgus zaudējumus, sarkanarmieši ieņēma Auci un ieguva 4 km dziļu un 12 km platu telpu Priekules—Vaiņodes sektorā. Pēc vācu virspavēlniecības ziņām sarkanarmieši zaudēja 602 tankus un 239 lidmašīnas. Arī vācu puse cieta smagus zaudējumus. No 1. līdz 7. novembrim vācu kritušo un ievainoto skaits sasniedza 19 000.
14.—15. decembrī padomju aviācija veica spēcīgus gaisa uzbrukumus Liepājai. Vācu zenītartilērijai un iznīcinātājiem izdevās notriekt 76 pretinieku lidmašīnas.
Trešā lielkauja jeb Ziemassvētku kaujas (1944. gada 21.—31. decembrī)
Trešā aizstāvēšanās kauja (saukta arī par Ziemassvētku kaujām) ilga no 1944. gada 21. decembra līdz 31. decembrim. Tā sākās Saldus apvidū, kur nepilnu 35 km garā frontē ofensīvu ievadīja 20 Sarkanās armijas divīzijas. Vēlāk sarkanarmieši pārgāja uzbrukumā visā Kurzemes frontē, ar smaguma punktiem Saldus, Vaiņodes un Dobeles sektoros. Par vienu no tās degpunktiem izvērtās 19. divīzijas un 21. vācu divīzijas (tās sastāvā atradās 106. latviešu pulks) aizstāvētais frontes iecirknis (starp Dobeli un Džūksti). Šajā kaujā Sarkanās armijas sastāvā piedalījās 130. Latviešu strēlnieku korpuss ar divām divīzijām. Sarkanās armijas ieguvums šajās kaujā bija daži kvadrātkilometri, bet tā zaudēja 513 tankus un 257 lidmašīnas.
Ceturtā lielkauja (1945. gada 23. janvārī—3. februārī)
1945. gada 15. janvārī vācu sauszemes karaspēka ģenerālštāba komandierim Heincam Guderianam izdevās panākt atļauju izvākt no Kurzemes septiņas divīzijas, starp tām arī abas tanku divīzijas. Tādējādi 170 km garās frontes aizstāvēšanai bija palikušas 25 divīzijas. 23. janvārī sākās ceturtā kauja, padomju spēkiem mēģinot izlauzties uz Liepāju un Saldu. Liepājas virzienā uzbrūkošajiem padomju spēkiem izdevās izveidot priekštilta nocietinājumus Bārtas un Vārtājas krastos, bet jau februāra sākumā vācu pretuzbrukums tos likvidēja, un 3. februārī kauja pierima. Pēc Kurzemes virspavēlniecības ziņām sarkanarmieši zaudēja 541 tanku, ap 100 lidmašīnu un 45 000 kritušo.
Piektā lielkauja (1945. gada 12. februārī—14. martā)
Piektais Sarkanās armijas uzbrukums sākās 12. februārī Džūkstes—Irlavas virzienā. Pirmais uzbrukums tika atvairīts, bet pēc jaunu kājnieku un tanku vienību ievadīšanas kaujā sarkanarmiešiem izdevās ieņemt Džūksti un vēlāk arī Lesteni. 18. februārī 19. divīzijas 43. pulks pretuzbrukumā atguva Lesteni. 20. februārī Sarkanā armija sāka uzbrukumu Liepājas virzienā ap 30 km platā iecirknī abpus Priekulei. Sīvās cīņās, kas ilga līdz 1. martam, sarkanarmiešiem izdevās atspiest vācu līnijas 1—2 km atpakaļ un ieņemt Priekuli. 5. martā sākās uzbrukums uz DA no Saldus, kurā iesaistījās 8 Sarkanās armijas kājnieku divīzijas un 2 tanku vienības. Šeit sarkanarmiešiem izdevās dziļāks iebrukums vācu pozīcijās austrumos no Saldus un vietām sasniegt Saldus—Liepājas lielceļu. 14. martā padomju uzbrukums atslāba. Sarkanās armijas zaudējumi bija 70 000 kritušie un ievainotie karavīri, 608 tanki un 178 lidmašīnas, bet ieguvums — neliela apvidus josla, ieskaitot Džūksti un Priekuli.
Sestā lielkauja (1945. gada 17. martā—3. aprīlī)
Pēdējais Sarkanās armijas uzbrukums risinājās no 17. marta līdz 3. aprīlim abpus Saldum. Uzbrukums rietumos no Saldus tika atvairīts, taču austrumos — Pilsblīdenes virzienā sarkanarmiešiem izdevās sasniegt Liepājas dzelzceļu rietumos no Blīdenes stacijas. 21. martā sarkanarmieši sāka uzbrukumu uz ziemeļiem no Dobeles, Saldus virzienā un 24. martā arī Liepājas telpā abpus Vārtājas upei. Šo uzbrukumu vācu vienības atvairīja. Turpmākajās dienās zem Sarkanās armijas spiediena Kurzemes frontes vidus daļa tika pakāpeniski atvilkta un 4. aprīlī nostabilizējās uz līnijas: Jūrmalciems, Priekule (padomju rokās), Pampāļi, Saldus, Grenči, Radziņciems, Klapkalnciems (vācu rokās). Sarkanarmieši šajā kaujā zaudēja vismaz 21 000 kritušo. Pēc šīs kaujas aktīva karadarbība Kurzemē vairs neatsākās.
Kapitulācija
1945. gada 7. maija agrā rītā PSRS Sarkanās armijas Ļeņingradas frontes komandieris maršals Leonīds Govorovs parakstīja ultimātu ar prasību 24 stundu laikā nodot ieročus, ko nosūtīja vācu armiju grupas «Kurzeme» vadībai. Nākamajā rītā vācu puse atbildēja, ka pieņem kapitulāciju, jo jau zināja par Vācijas Bruņoto spēku kapitulācijas aktu Reimsā un 1945. gada 8. maijā Vācijas vadītājs un prezidents Kārlis Dēnics pavēlēja pēdējam armiju grupas komandierim — ģenerālpulkvedim Kārlim Hilpertam, kapitulēt. Pretinieku radiosarunu laikā abas puses vienojās no tās pašas dienas plkst. 14.00 ievērot pamieru. 8. maija pēcpusdienā Saldus novada Ezeres pagasta Ezermaļos armiju grupas «Kurzeme» pārstāvis ģenerālmajors Oto Rauzers parakstīja kapitulācijas noteikumus. Tie noteica miera iestāšanos plkst. 24.00 pēc vietējā laika.
9. maijā Hilperts, viņa personīgais štābs un 3 vācu armiju štābi padevās maršalam Leonīdam Govorovam. Padomju komisija Peilē sāka pratināt armiju grupas Kurzeme kareivjus un sākās apcietināšanas. 1945. gada 10. maijā Latvijas Centrālās padomes vārdā notika pārrunas ar vācu virspavēlniecību par pretošanās turpināšanu un neatkarības atjaunošanu. Tās beidzās nesekmīgi, bet vācieši atļāva latviešu karavīriem nekapitulēt. Pirmais raksts padomju presē, kurā pieminēta Kurzeme, parādījās tikai 12. maijā. Pēdējā vācu karaspēka daļa, kura mēģināja izlauzties uz Austrumprūsiju (VI Waffen-Armeekorps der SS), tika ielenkta un iznīcināta 22. maijā, bet sadursmes ar atsevišķām karaspēka vienībām turpinājās arī vēlāk. Pēc solījuma „atlaist mājās” Sarkanajai armijai gūstā padevās 137 000 Vērmahta karavīru un 9000 latviešu leģionāru. 4000 leģionāru izlēma turpināt cīņu pret padomju okupantiem, iesaistoties nacionālo partizānu vienībās.
Nacionālā Mākslu vidusskola
Nacionālā Mākslu vidusskola ir profesionālās izglītības kompetences centrs Latvijas Republikas Kultūras ministrijas pārziņā, kas atrodas Hāmaņa iela 2A Pārdaugavā.
Kurzemes cietoksnis
Sarkanā armija
Līdz 1945. gada 24. februārim 1. Baltijas fronte (1-й Прибалтийский фронт, komandieris armijas ģenerālis Ovaness Bagramjans), līdz 1. aprīlim 2. Baltijas fronte (2-й Прибалтийский фронт, komandieris maršals Leonīds Govorovs). 1945. gada 1. aprīlī izformēto 2. Baltijas fronti pievienoja Ļeņingradas frontei, izveidojot Kurzemes karaspēka grupu (Курляндская группа войск) maršala Leonīda Govorova vadībā.
Nacionālā Mākslu vidusskola
Tās sastāvā ietilpst Jaņa Rozentāla Mākslas skola, Rīgas Doma kora skola, Emīla Dārziņa mūzikas skola un Rīgas Horeogrāfijas skola.
Kurzemes cietoksnis
Vērmahts
Karaspēka grupa „Ziemeļi” (Heeresgruppe Nord), 1945. gada janvārī pārdēvēta par Karaspēka grupu "Kurzeme", tās komandieris no 1945. gada 30. janvāra bija ģenerālpulkvedis Heinrihs fon Fītinghofs, no 13. marta ģenerālpulkvedis Lotārs Rendulics, no 25. marta ģenerālpulkvedis Kārlis Hilperts.
Nacionālā Mākslu vidusskola
Vēsture
Profesionālās izglītības kompetences centru "Nacionālā Mākslu vidusskola" izveidoja 2016. gadā, bet 2017. gadā tai pievienoja arī Emīla Dārziņa mūzikas skolu un Rīgas Horeogrāfijas skolu.
Kurzemes cietoksnis
Vērmahts
Luftwaffe
Kara flote
Inga Mežaraupe
Inga Mežaraupe (dzimusi 1969. gada 3. janvārī) ir latviešu tulkotāja, kura tulko galvenokārt no dāņu valodas.
Irma Rauša
Irma Rauša (ru; dzimusi Saratovā ) ir krievu un padomju aktrise un kinorežisore, Andreja Tarkovska pirmā sieva. Zināma ar Muļķītes lomu filmā "Andrejs Rubļovs" un Ivana mātes lomu filmā "Ivana bērnība".
Biogrāfija
Irma Rauša dzimusi 1938. gadā Saratovā, Pievolgas vāciešu ģimenē. 1954. gadā viņa iestājās Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūta (VGIK) režisoru kursā pie Mihaila Romma. Tur viņa iepazinās ar Andreju Tarkovski, kurš arī studēja režiju. 1957. gada aprīlī viņi apprecējās. 1962. gada 30. septembrī viņiem piedzima dēls, kuru nosauca tāpat kā Andreja Tarkovska tēvu — par Arsēniju. 1970. gada jūnijā viņi izšķīrās.
Irma Rauša spēlējusi vairākas lomas Tarkovska pirmajās filmās. 1962. gadā uzņemtajā filmā "Ivana bērnība" viņa tēloja Ivana māti, bet filmā "Andrejs Rubļovs" — Muļķīti. Par šo lomu viņa 1970. gadā saņēma Étoile de Cristal balvu kā labākā ārzemju aktrise. 1979. gadā viņa sāka strādāt kā režisore Gorkija kinostudijā, kur, veidojot filmas un kinopasakas bērniem, nostrādāja vairāk nekā 20 gadus.
Pjotrs Dubiņins
Biogrāfija
Dzimis Varšavā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, ģimene pārcēlusies Ņižņijnovgorodu. Strādājis celtniecībā. Bijis Lielā Tēvijas kara dalībnieks. Kaujās pie Kēnigsbergas smagi ievainots. Pēc kara dzīvojis Gorkijā. Bijis Gorkijas Automobiļu rūpnīcas šaha sekcijas vadītājs.
Bodžnūrda
Vēsture
Pilsēta dibināta Sefevīdu valdīšanas laikā kā apmetne kurdu šadijanu ciltij, kas šeit tika nometināta, lai aizsargātu ziemeļu robežu pret tjurkiem. 1849. gadā pilsēta tika nopostīta sacelšanās laikā, bet 1896, 1929. un 1997. gadā pilsēta stipri cieta zemestrīcēs.
Pjotrs Dubiņins
Biogrāfija
Vairākkārt piedalījies KPFSR un PSRS šaha čempionātos. Bijis daudzkārtējs Gorkijas pilsētas čempions. No 20. gadsimta piecdesmito gadu vidus sekmīgi piedalījies korespondencšaha sacensībās. 3. PSRS čempionātā dalījis pirmo vietu ar Borisenko, 2. un 4. PSRS čempionātā ieguvis sudraba medaļu. 4., 6. un 8. korespondencšaha olimpiādes uzvarētājs PSRS komandas sastāvā.
No 1925. gada publicējis vairākas šaha kompozīcijas, galvenokārt etīdes.
Piertnīki
Piertnīki var būt:
Jāzeps Leitāns
Jāzeps Leitāns (dzimis 1901. gadā, miršanas gads nezināms) bija Bauskas pilsētas domes deputāts (1929), Bauskas pilsētas vecākais (1940-41).
Dzimis Kārsavā, sīkzemnieka ģimenē. Pabeidzis Pēterburgas reālskolu un studējis Pēterburgas tehnoloģiskajā institūtā. Neatkarīgajā Latvijā iesaistījies Bauskas kreiso un komunistisko organizāciju darbā.
1928. gada 16. septembrī Bauskas tirgus laukumā organizējis komunistu atbalstītāju mītiņu. 1928. gada 15-16. decembra pašvaldību vēlēšanās ievēlēts par Bauskas pilsētas domes deputātu no Bauskas pilsētas kreiso strādnieku kandidātu saraksta.
Par komunistisku propagandu 1929. gada sākumā arestēts. 1929. gadā tiesāts kā viens no Bauskas komunistu organizācijas locekļiem, kas kopš 1926. gada pilsētā izplatīja skrejlapiņas un izkāra sarkanos karogus. Jelgavas apgabaltiesa sākumā Leitānam piesprieda 5,5 gadus spaidu darbos, ko Tiesu palāta vēlāk mīkstināja uz 4 gadiem. Pēc atbrīvošanas strādājis par bruģētāju, vēlāk mašīnfabrikas "Imanta" čuguna lietuvē.
1940. gada 10. jūlijā ar Iekšlietu ministra Viļa Lāča rīkojumu iecelts par Bauskas pilsētas vecāko.
Vilhelmīne Vilka
Vilhelmīne Vilka (1894—1977) bija latviešu skolotāja, Latvijas gaidu priekšniece. Žurnāla "Zeltene" izdevēja.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1894. gada 22. septembrī Rīgā. Ieguvusi vācu un franču valodas skolotājas diplomu, 1913. gadā viņa pārcēlās uz Maskavu, Pirmā pasaules kara laikā viņa aktīvi iesaistās Maskavas latviešu kultūras un sabiedriskajās aktivitātēs. 1920. gada decembrī viņa atgriezās Latvijā un 1921. gadā iepazinās ar Latvijas Tautas bankas direktoru Robertu Valdmani, kurš aicināja viņu uzņemties gaidu kustības veidošanu. V. Vilka piedalījās Pasaules gaidu konferencēs.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā V. Vilka devās bēgļu gaitās uz Austriju, kur vadīja skautu un gaidu darbību latviešu bēgļu nometnēs. 1948. gadā viņa kopā ar meitu pārcēlās uz ASV, 1961. gadā uz Japānu, vēlāk uz Havaju salām.
Mirusi 1977. gada 13. aprīlī, apbedīta Bulverdē, Teksasas štatā.
Spēlmaņu nakts 2002/2003
Spēlmaņu nakts 2002/2003 ceremonija norisinājās Dailes teātrī. Svinīgās ceremonijas radošā grupa - režisors Mihails Gruzdovs, scenārija autori Jānis Siliņš un Mārīte Balode, scenogrāfs Mārtiņš Vilkārsis un komponists Juris Vaivods. Svinīgo ceremonijas vadītāji - Nauris Puntulis, Kristīne Zadovska, Rēzija Kalniņa. Pasākuma tiešraide bija vērojama LTV1 un klausāma Latvijas Radio 1. Laureāti saņem mākslinieka Jura Gagaiņa veidotās "skatuves naglas" un naudas balvas.
Žūrija
2002./2003. gada sezonā žūrija labākās izrādes un individuālos sniegumus 20 nominācijās izvēlējās no apmēram 80 jauniestudējumiem. Šajā teātra sezonā tika papildināts Spēlmaņu nakts Nolikums, pievienojot nomināciju Labākais gaismas un skaņas režisors. Pēc jaunā nolikuma eksperti tika aicināti arī skates 1. posmā, nevis tikai 2. posmā, kā tas bijis līdz tam. Par ekspertiem tika ievēlēti Lilija Dzene, Normunds Naumanis, Inese Lūsiņa, Aleksandrs Rumjancevs un Sandra Krastiņa.
Mežmuiža (Valles pagasts)
Mežmuiža, agrāk arī Taurkalnes muiža, ir ciems Bauskas novada Valles pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos Iecavas labajā krastā pie autoceļa V936, 6 km no pagasta centra Valles, 40 km no novada centra Bauskas un 75 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Taurkalnes (Tauerkaln) pusmuižas centru.
Čehijas vēsture
Čehijas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Čehijas teritorijā.
Bohēmijas karaliste
1212. gadā Bohēmijas hercogs Pšemisls Otakars no Svētās Romas impērijas ķeizara ieguva mantojamu Bohēmijas karaļa titulu (la). 13. gadsimta beigās izveidojās Bohēmijas Seims - augstākā kārtu pārstāvniecības institūcija, kam sākumā bija ārkārtas sapulces raksturs. 1310. gadā Bohēmijas karalis izdeva t.s. ievēlēšanas kapitulācijas, kas ierobežoja karaļa varu juridiski un akceptēja Seimu kā pastāvīgu pārstāvniecību institūtu. Seimā bija pārstāvēti pani, prelāti, karaļa pilsētu pārvaldītāji, pilsētu pilsoņu pārstāvji (līdz 15. gadsimtam pilsētnieku klātbūtne bija epizodiska - tos karalis parasti saaicināja atsevišķi, lai dabūtu subsīdijas). 15. gadsimta vidū Bohēmijas karalistē izveidojās provinču līmeņa pārstāvniecību institūcijas - t.s. landfrīdi. Pēc husītu kariem, kad lielākā daļa baznīcas zemju pārgāja karaļa pilsētu īpašumā (šīs pilsētas šo karu laikā bija ieguvušas pilnīgu pašpārvaldi un nodokļu atbrīvojumus), pilsētu pārstāvji Seimā ieguva diezgan lielu ietekmi. Arī bruņinieki bija juridiski noformēti kā īpaša kārta ar savu pārstāvniecību Seimā.
Habsburgu valdīšanas laiks
1526. gadā Čehijas seims ievēlēja par savu karali Ferdinandu I Habsburgu un kļuva par vienu no Hābsburgu dinastijas dzimtīpašumu zemēm. Pēc tam, kad 1617. gadā Svētās Romas impērijas ķeizars nodeva Čehijas troni Štīrijas princim Ferdinandam, sākās karaļa ierēdņu iejaukšanās pilsētu pašpārvalžu darbā, pilsētu rātēs protestantus pēc karaļa pavēles sāka nomainīt katoļi. Dažās pilsētās pat pienāca konkrēta pavēle iedzīvotājiem pievērsties katolicismam.
1618. gada 23. maijā Prāgā notika t.s. defenestrācija (pa Prāgas pils logiem tika izmesti trīs karaļa ierēdņi, kuri tā prombūtnes laikā pārvaldīja Čehiju). Čehu aristokrātija izveidoja 30 cilvēku lielu pagaidu valdību, uzaicināja par Čehijas karali Pfalcas grāfu Frīdrihu, un uzsāka karadarbību pret Habsburgiem, ko uzskata par Trīsdesmitgadu kara sākumu. Pēc kara beigām Čehija bija pilnīgi izpostīta (no 1 500 000 iedzīvotāju 1618. gadā bija palikuši aptuveni 700 000 1650. gadā) un iekļāvās Habsburgu valdījumos kā vienkārša province. Pēc Svētās Romas impērijas likvidācijas 1806. gadā, Čehija kļuva par Austrijas Impērijas daļu, un 1867. gadā par Austroungārijas daļu.
Čehoslovākijas Republika
Pēc Pirmā pasaules kara Austroungārija beidza pastāvēt un 1918. gadā tika nodibināta Čehoslovākijas Republika. 1938. gada septembrī Vācija, Lielbritānija, Francija un Itālija noslēdza Minhenes vienošanos, kas ļāva Vācijai anektēt Čehoslovākijai piederošo Sudetu apgabalu. Valsts nosaukumā ieviesa domu zīmi un tā tika nosaukta par Čeho-Slovākiju. 1939. gada 14. martā neatkarību pasludināja un no Čeho-Slovākijas atdalījās Slovākijas Republika.
Nākamajā dienā Vācijas karaspēks okupēja atlikušo Čehijas daļu un tika pasludināts Bohēmijas un Morāvijas protektorāts ar ierobežotas autonomijas tiesībām. 1945. gada aprīlī-maijā, karam Eiropā tuvojoties noslēgumam, Čehoslovākiju okupēja PSRS karaspēks (Čehijas rietumdaļu - ASV karaspēks). Līdz gada beigām abi karaspēki tika izvesti. Saskaņā ar prezidenta Beneša dekrētiem no 1945. līdz 1946. gadam no Čehoslovākijas tika padzīti 2 700 000 līdz 3 000 000 vāciešu.
Pakistānas futbola izlase
Pakistānas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Pakistānu starptautiskās futbola sacensībās. Pakistānas futbola izlasi pārvalda Pakistānas Futbola federācija.
Čehijas vēsture
PSRS ietekmes zonā
Pēc 1948. gada Čehoslovākijas Komunistiskā partija bija vienīgā atļautā partija valstī, un PSRS stingri kontrolēja valstī notiekošo. Lai arī komunisti iznīcināja valsts demokrātiju, viņi sākotnēji bija diezgan populāri. Pāris iemesli šai popularitātei:
Prāgas pavasaris
1960. gadu vidū komunistu režīms kļuva aizvien nepopulārāks. Partijas reformatoriem, saprotot, ka nepieciešamas izmaiņas, izdevās par tās vadītāju ievēlēt Aleksandru Dubčeku. Viņš veica virkni politisku reformu, lai radītu "sociālismu ar cilvēcīgu seju". Tās nebija vērstas uz padomju sistēmas sagraušanu, drīzāk uz tās nelielu liberalizāciju. Dubčeka reformas guva plašu iedzīvotāju atbalstu. Taču PSRS vadība ar Leonīdu Brežņevu priekšgalā uztvēra šīs reformas kā pirmos soļus padomju iekārtas graušanā. PSRS vadība nevarēja pieļaut, ka Aukstā kara laikā kāda no tās satelītvalstīm pāriet rietumu demokrātiju pusē. Kad sarunu ceļā Brežņevam neizdevās pārliecināt Dubčeku pārtraukt reformas, PSRS sāka plānot militāru iebrukumu.
Lai attaisnotu iebrukumu suverēnā valstī, bija nepieciešams lūgums pēc palīdzības. Čehoslovākijas komunistu vadībā joprojām bija daudz konservatīvo spēku, kuri Brežņevam nosūtīja slepenu vēstuli, kurā apgalvoja, ka "labējā prese" valstī "vairo nacionālisma un šovinisma vilni, provocē antikomunistisku un antipadomju psihozi". Vēstule lūdza PSRS palīdzēt "ar visiem iespējamajiem līdzekļiem", lai paglābtu Čehoslovākijas Sociālistisko republiku no "tūlītējiem kontrrevolūcijas draudiem".
Naktī no 20. uz 21. augustu piecas Varšavas pakta valstis iebruka Čehoslovākijā. Apmēram 5000 - 7000 padomju tankiem sekoja 200 - 600 tūkstoši Varšavas bloka kareivju. Iebrukuma laikā 72 čehoslovāki tika nogalināti un simtiem ievainoti. Padomju karavīri arestēja Dubčeku un nogādāja Maskavā. Pēc okupācijas apmēram 300 000 čehu un slovāku atstāja valsti un devās trimdā uz rietumiem.
Pēc neatkarības atgūšanas
1999. gada 12. martā Čehijas Republika pievienojās NATO un 2004. gada 1. maijā Eiropas Savienībai. 2007. gada 21. decembrī tā pievienojās Šengenas zonai.
Pinkas
Pinkas var būt:
Psihiatrija
Psihiatrija ir medicīnas nozare, kas pēta un ārstē psihiskās veselības traucējumus. Psihiatrijas pārstāvētās garīgās slimības ir saistītas ar dažādiem cilvēku emocionālajiem, uzvedības, kognitīvajiem un uztveres traucējumiem. Terminu psihiatrija 1808. gadā radīja vācu ārsts Johans Kristians Reils. Termins ir cēlies no grieķu valodas un tiešā tulkojumā nozīmē "prāta ārstēšana". Mediķi, kas specializējas psihiatrijā, tiek saukti par psihiatriem.