cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nine Inch Nails
The Downward Spiral (1994—1997)
Nine Inch Nails otrais pilna garuma albums The Downward Spiral iznāca 1994. gadā un uzreiz pēc iznākšanas iekļuva Billboard 200 saraksta otrajā vietā. Tas joprojām ir visvairāk ASV pārdotais Nine Inch Nails izdevums. Deivida Bovija albuma Low un Pink Floyd albuma The Wall iedvesmots, The Downward Spiral saturēja plašu tekstūru un tonalitāšu amplitūdu, kas ilustrēja centrālā tēla garīgo progresu. Flūds atkal iesaistījās albuma tapšanā, producējot dažus albuma skaņdarbus, tomēr tas bija pēdējais viņa producētais Nine Inch Nails albums. Lielāko daļu The Downward Spiral miksēja Elans Maulders un pēc tam uzņēmās plašākus producenta pienākumus nākamajos Nine Inch Nails izdevumos. Albums tika ierakstīts Le Pig Studios, Beverlihilsā — Reznora iepriekš pārbūvētajā mājā, kur Čārlza Mensona banda noslepkavoja Šeronu Teitu, slavenā filmu režisora Romana Polaņska sievu, un četrus viņas draugus.
Albumam tika izdoti divi singli March of the Pigs un Closer. Hurt un Piggy savukārt tika izlaisti pārraidīšanai radiostacijām bez komerciāla singla izdevuma. Mūzikas videoklips Closer, ko režisēja Marks Romaneks, regulāri tika pārraidīts MTV, lai arī tas tika pārstrādāts, jo oriģinālā bija ainas, kuras mūzikas kanāls uzskatīja par pārāk nepiedienīgām.
Gandrīz visu mūzikas kritiķu reakcija uz The Downward Spiral albumu bija pozitīva. 2005. gadā albums iekļuva žurnāla Spin saraksta 100 Greatest Albums, 1985—2005 25. vietā, un 2003. gadā Rolling Stone ierindoja albumu 200. vietā The 500 Greatest Albums of All Time sarakstā. Pēc The Downward Spiral izdošanas, Reznors producēja remiksu albumu ar nosaukumu Further Down the Spiral. Tas bija vienīgais Nine Inch Nails remiksu albums, kas pēc RIAA sistēmas ieguva zelta statusu. Albuma ierakstīšanā un remiksu veidošanā piedalījās daudzi slaveni mākslinieki, tai skaitā Aphex Twin, Riks Rubins un Jane's Addiction ģitārists Deivs Navarro.
1997. gadā Reznors producēja skaņu celiņu Deivida Linča filmai "Ceļš uz nekurieni". No šī izdevuma tika izlaists atsevišķs singls The Perfect Drug un videoklips, ko atkal režisēja Marks Romaneks.
2004. gadā, atzīmējot desmit gadus kopš albuma iznākšanas, tika izdots atkārtots The Downward Spiral luksusa izdevums.
The Fragile (1999—2002)
Pēc The Downward Spiral izdošanas pagāja pieci gadi, kad nāca klajā Nine Inch Nails nākamais studijas albums The Fragile. Tas iznāca 1999. gada septembrī kā dubultalbums. Pēc projekta iepriekšējā albuma panākumiem mediji pievērsa pastiprinātu uzmanību The Fragile albumam jau gadu pirms tā izdošanas. Kad albums beidzot tika izdots, tas debitēja Billboard 200 pirmajā vietā, pārdodot jau izdošanas nedēļā 228 000 kopiju un saņemot atzinīgus kritiķu vērtējumus. Spin slavināja The Fragile kā "gada albumu" un vairākas albuma dziesmas regulāri tika atskaņotas alternatīvā roka radiostacijās. Tomēr jau pēc pirmās nedēļas The Fragile izkrita no Billboard saraksta Top 10, un Reznors bija spiests maksāt par Ziemeļamerikas koncertturneju no saviem līdzekļiem.
Balstoties uz Reznora teikto, The Fragile bija iecerēts, lai veidotu "dziesmu rakstīšanu, aranžējumu, producēšanu un skaņas dizainu [...] kā vienotu veselumu." Lai sastādītu albuma skaņdarbu sarakstu, tika ņemts palīgā Kanādas romūzikas producents Bobs Ezrins; albuma aprakstā ir minēts, ka viņš "nodrošināja gala [versijas] nepārtrauktumu un plūdumu."
Pirms albuma izdošanas dziesma Starfuckers, Inc. sacēla mediju uzmanību par tās skarbajiem dziesmu vārdiem un spekulācijām par to, ko Reznors šajā dziesmā izsmej. Kineseksualitātes kritiķe Patrīsija Makkormaka interpretēja dziesmu kā "ļaunu uzbrukumu alternatīvās mūzikas skatuvei", sevišķi Reznora bijušajam draugam un protežē Merilinam Mensonam. Taču abi izpildītāji atlika savas nesaskaņas un Mensons parādījās dziesmas videoklipā ar tās izmainīto nosaukumu Starsuckers, Inc. un kopā ar Nine Inch Nails 2000. gadā uzstājās koncertā Medisonas Kvartāla Dārzā. Nine Inch Nails albuma ietvaros izdeva trīs komerciālus singlus dažādās teritorijās: The Day the World Went Away Ziemeļamerikā; We're in This Together Eiropas Savienībā un Japānā (trīs atsevišķi diski) un Into the Void Austrālijā.
Reznors, balstoties uz The Fragile dziesmām, 2000. gadā izdeva vēl vienu remiksu albumu Things Falling Apart, pēc tam 2002. gadā tika izdots Fragility koncertmateriāls CD, DVD un VHS formātā ar nosaukumu And All That Could Have Been.
2009. gada 21. septembrī Trents Reznors savā Twitter emuārā paziņoja, ka ir sākts darbs pie The Fragile pārizdevuma, ko ir paredzēts izdot 2010. gadā.
With Teeth (2005—2006)
Pagāja seši gadi līdz 2005. gadā iznāca ceturtais Nine Inch Nails pilna garuma albums With Teeth. Albums tika sacerēts un ierakstīts pēc Reznora ilgstošās cīņas ar alkohola un citu narkotisko vielu lietošanas atkarību. Tāpat kā The Fragile, With Teeth debitēja Billboard 200 saraksta augšgalā. Albuma buklets neiekļauj tipisku iesaistīto personu aprakstu. Tā vietā tikai ir uzskaitītas albumā iekļautās dziesmas ar līdzproducentiem un URL ar tiešsaistes PDF plakātu, kas satur dziesmu vārdus un pilnus titrus ar albuma veidotāju vārdiem. Viss albums bija pieejams atskaņošanai grupas oficiālajā MySpace lapā pirms albuma izdošanas.
Reprezentējošs videoklips dziesmai The Hand That Feeds tika pirmoreiz izrādīts Nine Inch Nails mājaslapā 2005. gada martā, nevis pārraidīts tradicionālajos mūzikas kanālos. Reznors mēnesi pēc tam izlaida arī pirmavota failus šai dziesmai GarageBand formātā, ļaujot grupas faniem remiksēt dziesmu. Reznors līdzīgi izdeva arī failus otrajam albuma singlam Only, bet vēl plašākā skaitā formātu, ieskaitot Pro Tools un ACID Pro. Deivids Finčers režisēja Only videoklipu, galvenokārt izmantojot tikai datora radītu vides attēlojumu. Trešais albuma singls Every Day Is Exactly the Same tika izdots 2006. gada aprīlī, bet ieplānotais videoklips tika postprodukcijas procesā izmests.
Nine Inch Nails uzsāka Ziemeļamerikas koncertturneju 2005. gada rudenī ar iesildītājgrupām Queens of the Stone Age, Autolux un Death from Above 1979. Vēl viens mākslinieks, hiphopa izpildītājs Sols Viljams, uzstājās uz skatuves ar Nine Inch Nails Voodoo Music Experience festivāla laikā īsi pēc Reznora bijušo mājvietu Ņūorleānu skāra viesuļvētra Katrīna. Noslēdzot With Teeth ēru, Nine Inch Nails kopā ar grupām Bauhaus, TV on the Radio un Peaches 2006. gada vasarā uzstājās vairākos koncertos Ziemeļamerikas amfiteātros. 2006. gada beigās oficiālajā Nine Inch Nails mājaslapā tika paziņots par koncertturnejas videomateriāla Beside You in Time izdošanu trijos formātos: DVD, HD DVD un Blu-ray Disc.
Year Zero (2007)
Nine Inch Nails piektais studijas albums Year Zero tika izlaists tikai divus gadus pēc With Teeth. Albuma liriskais saturs tika sarakstīts no vairāku izdomātu tēlu skatupunkta. Reznors raksturoja Year Zero kā konceptuālu albumu, kas kritizē ASV valdības tobrīd esošo politiku un to, kā tā ietekmēs pasauli turpmākajos 15 gadus.
Tika izveidota alternatīvās realitātes spēle, paplašinot albuma koncepta piedāvāto stāstu. Pavedieni, paslēpti koncertturnejas precēs, ļāva faniem atklāt tīklu ar neīstām, par spēles sastāvdaļu esošām mājaslapām, kas attēloja "Orveliānu ASV ainu ap 2022. gadu". Pirms Year Zero izdošanas, vēl neizdotās albuma dziesmas varēja atrast USB zibatmiņās, kas bija paslēptas koncerta norises vietās Lisabonā un Barselonā. Fanu piedalīšanās šajā alternatīvās realitātes spēlē piesaistīja daudzu mediju uzmanību, tai skaitā USA Today un Billboard, kuri citēja Nine Inch Nails fanu mājaslapas The NIN Hotline, forumu Echoing the Sound, fanu klubu The Spiral un NinWiki kā avotus "jauniem atklājumiem".
Albuma pirmais singls Survivalism un citi skaņdarbi no Year Zero tika izdoti daudzceliņu audio failu formā, lai fani varētu skaņdarbus remiksēt. Remiksu albums ar nosaukumu Y34RZ3R0R3M1X3D tika izdots vēlāk un tas saturēja citu plaši zināmu izpildītāju Year Zero iekļauto skaņdarbu veidotos remiksus. Remiksu albums izrādījās Nine Inch Nails pēdējais izdevums lielai ierakstu kompānijai. Projekts bija izpildījis visas līgumā minētās saistības ar Interscope Records un nepagarināja līgumu. Remiksu albuma izdošanai kā papildinājums nāca klāt interaktīva remiksu vietne ar daudzceliņu lejupielādēm un iespēju ikvienam ievietot savus skaņdarbu remiksus.
Ghosts I-IV un The Slip (2008)
2008. gada februārī Reznors ievietoja ziņu Nine Inch Nails mājaslapā ar nosaukumu "2 nedēļas". 2. martā Ghosts I-IV, 36 skaņdarbu instrumentāls albums, kļuva pieejams grupas oficiālajā mājaslapā. Ghosts I-IV varēja iegādāties vairākos dažādos formātos un formās, sākot no pirmā sējuma bezmaksas lejupielādes līdz 300 dolāru vērtai Ultra-Deluxe ierobežota izdevuma luksusa pakai. Visas 2500 kopijas par 300 dolāriem tika pārdotas jau pirmajās trijās dienās. Albums tika izdots ar Creative Commons Attribution Non-Commercial Share Alike licenci. Albums tika ierakstīts kā improvizācija 10 nedēļu ilgā laika periodā sadarbībā ar tādiem mūziķiem kā Atikusu Rosu, Elanu Maulderu, Alesandro Kortīni, Adrianu Belevu un Braienu Viglionu.
Līdzīgs paziņojums, kura rezultātā iepriekš tika izdots Ghosts I-IV, tika ievietots grupas mājaslapā 2008. gada aprīlī ar tekstu "2 nedēļas!" 5. maijā Nine Inch Nails izdeva savu nākamo studijas albumu The Slip, kas bija pieejams grupas mājaslapā bez jebkādas iepriekšējas reklāmas vai reprezentēšanas. Albums bija pieejams bezmaksas lejupielādei, aizsargāts ar tādu pašu Creative Commons licenci kā Ghosts I-IV. The Slip divu mēnešu laikā kopumā lejupielādēja 1,4 miljonu interneta lietotāju. The Slip vēlāk ierobežotā tirāžā 250 000 eksemplāros tika izlaists arī kompaktdiska formātā.
Pēc Ghosts I-IV un The Slip izdošanas, tika pieteikta 25 pieturas punktu koncertturneja ar nosaukumu Lights in the Sky vairākās Ziemeļamerikas pilsētām, kas vēlāk tika papildināta ar vēl dažiem Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas koncertiem. Kortīni un Frīzs atgriezās koncertgrupas dalībnieku vidū no iepriekšējās turnejas, kamēr Robins Finks un Džastins Meldals Jonsens pievienojās koncertgrupai no jauna. 2008. gadā Frīzs un Kortīni pameta koncertgrupu un viņu vietā nāca bundzinieks Ilans Rubins. Tādējādi Nine Inch Nails koncertgrupā palika vairs četri dalībnieki. 2009. gada janvārī Reznors augšupielādēja neapstrādātu HD kvalitātes videomateriālu no trīs Lights in the Sky turnejas koncertiem kā 400 GB lielu lejupielādi caur BitTorrent tīkliem.
Koncertēšanas beigas un sekojošie notikumi (2009—2012)
2009. gada februārī Reznors Nine Inch Nails oficiālajā tīmekļa vietnē izteicās "Esmu pēdējā laikā domājis [par to], ir brīdis, lai NIN pazustu uz kādu laiku." Reznors vēlāk vienā no intervijām paskaidroja, ka šis paziņojums nozīmējot to, ka viņš nav pārtraucis radīt mūziku kā Nine Inch Nails, bet, ka viņa radītais mūzikas projekts vairs tuvākajā nākotnē nekoncertēs. Trents Reznors apsprieda intervijā ar Pink Is The New Blog Nine Inch Nails beigas kā koncertējošam projektam. Tajā dienā Nine Inch Nails sniedza savu pēdējo koncertu, kas notika Vilternas teātrī Losandželosā.
Gerijs Ņūmens kā viens no Nine Inch Nails noslēguma koncertturnejas Wave Goodbye Tour viesmāksliniekiem intervijā The Quietus izteicās, ka tuvākajā laikā viņš ar Reznoru varētu uzsākt sadarbību, kuras sākotnējais rezultāts varētu būt "dažas dziesmas".
Reznors Nine Inch Nails mājaslapā 2009. gada rudenī norādīja, ka pēc Wave Goodbye Tour koncertturnejas viņš turpinās strādāt pie Nine Inch Nails un citiem projektiem un ka nākotnē ir plānots izdot jaunu Nine Inch Nails materiālu. 2009. gada beigās tika izdots arī skaņu celiņš filmai "Tecuo: Ložu cilvēks", kurā bija iekļauta jauns, tieši šai filmai sacerēts grupas skaņdarbs.
Reznors Nine Inch Nails mājaslapā ievietoja ziņu ar tekstu "?" un Ghosts I-IV albumam raksturīgiem stilizētiem attēliem. 2010. gadā aprīlī atklājās, ka Reznors kopā ar savu sievu Marikvīnu Māndigu un mūziķi Atikusu Rosu ir izveidojuši jaunu grupu How to Destroy Angels, kuras pirmais ieraksts, sešu dziesmu EP, tika izdots. tika izlaists Nine Inch Nails debijas albuma Pretty Hate Machine pārpirmveidotais izdevums.
2010. gada un 2011. gadā Reznors kopā ar Atikusu Rosu pievērsās skaņu celiņu ierakstīšanai Deivida Finčera filmām "Sociālais tīkls" un "Meitene ar pūķa tetovējumu". tika izdota pirmā Nine Inch Nails dziesma kopš The Slip albuma ieraksta — tā bija U2 dziesmas "Zoo Station" kaverversija, kas tika iekļauta U2 albumā "AHK-toong BAY-bi Covered".
Hesitation Marks (2013)
2012. gadā Reznors izteicās, ka ir pievērsies Nine Inch Nails un ka viņš neizslēdz iespēju nākotnē vēlreiz ar Nine Inch Nails uzstāties koncertos. 2003. gada februārī Reznors oficiāli paziņoja par Nine Inch Nails atgriešanos un koncertturneju. Viņš arī atklāja, ka Nine Inch Nails koncertgrupā spēlēs Eriku Eiveriju no Jane's Addiction, Adrienu Bilū no King Crimson, Džošu Jestisu no Telefon Tel Aviv, Alesandro Kortīnī un Ilanu Rubinu. Nine Inch Nails rīkos koncertturneju ASV 2013. gadā un visā pasaulē 2014. gadā. 2013. gada vasarā Nine Inch Nails uzstāsies arī mūzikas festivālos Vācijā un Japānā.
Maijā Reznors oficiāli paziņoja, ka tiks izdots jauns Nine Inch Nails albums un ka koncertgrupai pievienosies arī Robins Finks. 5. jūnijā tika paziņots, ka jauno albumu sauks Hesitation Marks, un tā izdošanas datums būs 6. septembris. Dienu vēlāk pēc šī paziņojuma Nine Inch Nails izdeva pirmo albuma singlu Came Back Haunted. Vēlāk augustā tika izdoti nākamie divi albuma singli: Copy of A un Everything.
2014. gadā tika paziņots par Tension 2013 koncertturnejas videoieraksta izdošanu Live-DVD un Blu-ray formātā. Tajā pašā gadā Nine Inch Nails nominēja iekļaušanai Rokenrola slavas zālē.
Muzikālās īpašības
Stīvs Hūijs no AllMusic raksta, ka "Nine Inch Nails ir vispopulārākā industriālās mūzikas grupa pasaulē un bija plašā mērā atbildīga par šīs mūzikas nonākšu masu auditorijās." Reznors nekad nav klasificējis savus skaņdarbus pie industriālās mūzikas, bet atzīst, ka dažus tehniskus paņēmienus ir aizguvis no agrīnām industriālās mūzikas grupām kā Throbbing Gristle un Test Dept. Neskatoties uz šīm būtiskajām atšķirībām starp Nine Inch Nails un mūzikas grupām, kas sevi pieskaita pie industriālās mūzikas, ir kļuvis pierasti žurnālistu aprakstos rakstīt par Reznora veikumu kā industriālo mūziku. Reznors atzina žurnālam Spin, ka dziesma Down in It radās iespaidojoties no agrīnās Skinny Puppy mūzikas, tieši dziesmas Dig It; citas dziesmas no Pretty Hate Machine tika aprakstītas tajā pašā intervijā kā sintpops. Rakstot apskatu par The Fragile, kritiķis Stīvs Kūpers atzīmēja, ka albums pretstato daudzus, dažādus mūzikas žanrus kā klavieru solo The Frail un drum and bass elementus Starfuckers, Inc.
Līdzīgi tehniski paņēmieni un stili ir sastopami Nine Inch Nails katalogā dažādos laika posmos. Dziesmas kā Wish, The Perfect Drug un The Day the World Went Away izrāda īpaši krasi svārstīgu dinamiku. Reznors dzied tādā pašā veidā bieži no čukstiem pārejot uz kliedzieniem. Grupas mūzika dažreiz satur sarežģitus taktsmērus, sevišķi dziesmās The Collector no With Teeth, un koncertos pieprasīto March of the Pigs. Reznors arī izmanto troksni un distorsiju savos dziesmu aranžējumos un iekļauj disonansi ar hromatiskām melodijām un/vai harmonijām. Šīs visas tehnikas ir izmantotas dziesmā Hurt, kura satur izteikti disonējošu tritonu, spēlētu uz ģitāras pantu daļās, uzsvērtu B5#11, kad Reznors dzied vienpadsmito noti vārda "I" katru reizi, kad B/E# divskanis tiek spēlēts. Closer noslēdzas ar hromatisku klavieru pavadījuma motīvu, to pašu melodiju, kas pirmoreiz parādās Heresy piedziedājumā un atkal atskan tituldziesmā The Downward Spiral. Albumā The Fragile Reznors atkārto šo tehnisko paņēmienu (atkārtot motīvu vairākkārt dažādiem skaņdarbiem), izmantojot vai nu savādāku mūzikas instrumentu ar transponētu harmoniju vai pārtaisītu ritmu.
Liriskais saturs
Nine Inch Nails dziesmu vārdos atspoguļojas dziļi personiski pārdzīvojumi, kas bieži vien ir neraksturīgi citām industriālās mūzikas grupām. 1990. gadu Nine Inch Nails mūzika bieži skar dažādas eksistenciālisma tēmas, piemēram, indivīda sadzīvojošanu ar izmisumu, dusmām, atsvešināšanos, arī Dieva (ne)eksistēšanas un tā radīto seku apjaušanu un izprašanu. 2000. gados Nine Inch Nails vairāk pievērsās politisku un globāli distopisku tēmu apcerēšanai. Piemēram, albums Year Zero tika veidots kā konceptuāls albums, kura dziesmu vārdi bija balstīti sižetā, kas attēloja ASV īstenotās militārisma politiku un tās nākotnes sekas pēc 2001. gada 11. septembra teroristu uzbrukumiem ASV un Irākas kara uzsākšanas, kas noveda pie bioteorisma uzbrukumiem, ASV kodolkara uzsākšanas ar Irānu un Tikumības biroja izveidošanu, kas kontrolē amerikāņu iedzīvotāju familiaritāti.
Ietekme
Nine Inch Nails ir ietekmējis daudzus jaunākus izpildītājus, kuru mūzika, balstoties uz Reznora teikto, ierindojas no "vispārējas [Nine Inch Nails] atdarināšanas" (izpildītāji pirmajos projekta panākumu gados, 1990. gadu sākumā) līdz jaunākām, jau 21. gadsimtā esošām grupām, kas atdarina viņa mūzikas stilu "patiesākā, mazāk imitējošākā veidā". Pēc albuma The Downward Spiral izdošanas daudzi vispār atzīti un populāri mākslinieki sāka pamanīt Nine Inch Nails ietekmi. Piemēram, Deivids Bovijs salīdzināja Nine Inch Nails ietekmi ar The Velvet Underground. 1997. gadā Reznors parādijās Time žurnāla gada visietekmīgāko cilvēku sarakstā, un Spin žurnāls aprakstīja viņu kā "vissvarīgāko mākslinieku mūzikā". 2004. gadā žurnāls Rolling Stone ierindoja Nine Inch Nails visu laiku 100 visizcilāko mākslinieku saraksta 94. vietā. Vislielākā projekta ietekme ir tieši ASV, pēc RIAA datiem šajā valstī ir pārdotas ap 10,5 miljoniem Nine Inch Nails albuma kopiju, kas ir aptuveni puse no visiem pasaulē pārdotajiem projekta ierakstiem. Bobs Ezrins, izpildītāju Pink Floyd, Kiss, Alice Cooper un Pītera Gabriela producents, izteicās par Reznoru 2007. gadā kā "īstu fantastu", iesakot jaunos māksliniekus mācīties no viņa bezkompromisu nostājas. Parādoties retu reizi Kerrang! balvu pasniegšanas ceremonijā Londonā tajā pašā gadā, Nine Inch Nails pieņēma ''Kerrang! Icon'' apbalvojumu kā pagodinājumu grupas ilgstošajai ietekmei uz rokmūziku.
Koncertturnejas
Lai arī Trents Reznors ir vienīgais oficiālais Nine Inch Nails dalībnieks, tomēr koncertturnejās kopā ar viņu uzstājās īpaša grupa, ko Reznors pirms tam ir atlasījis. Koncertos izpildītajām dziesmās bieži ir savādāks aranžējums nekā to studijas versijās. Grupas dalībnieki dažkārt tiek ielūgti piedalīties mūzikas ierakstīšanas procesā, bet ierakstītā materiāla uzbūve un skanējums vienmēr ir bijusis atkarīga vienīgi no Reznora.
1995. gadā tika izveidots Nine Inch Nails blakusprojekts Tapeworm, kurš sastāvēja no Reznora un citiem koncertgrupas dalībniekiem un kura mērķis bija "demokrātiskāka" mūzikas ierakstīšanas sistēma tādā nozīmē, ka Reznors nebūtu vienīgais noteicējs par ierakstīto materiālu. Sākotnējie grupas dalībnieki bez Reznora bija arī Denijs Lohners un Čārlijs Klouzers, bet drīz grupai pievienojās arī Denijs Lohners, Atikuss Ross un Elans Maulders. Tomēr pēc deviņiem studiju mēģinājumos pavadītiem gadiem oficiāli nekāds materiāls no projekta netika izdots, paziņojot, ka grupa 2005. gadā vairs nebūs aktīva.
Koncertgrupas sastāvam ir tendence starp koncertturnejām krasi mainīties: izņemot Reznoru, kas vienmēr ir grupas ģitārists un vadošais vokālists, neviens cits koncertgrupas dalībnieks sastāvā nav palicis pastāvīgi kopš grupas pirmsākumiem. Reznors ir izteicies, ka viens no cēloņiem tik biežai sastāva maiņai ir ilgie periodi starp dažādu grupas albumu ierakstīšanu un izdošanu, tāpat arī vēlme pēc jaunām viņa mūzikas interpretācijām. Koncertgrupas sastāvs 2009. gadā, kad grupa devās līdz šim brīdim pēdējā koncertturnejā, bija Trents Reznors, Robins Finks, Džastins Meldals-Džonsons un Ilans Rubins.
Diskogrāfija
Nine Inch Nails ir izdevis:
Valstu un reģionu ar vairākām oficiālajām valodām saraksts
Šajā valstu un reģionu ar vairākām oficiālajām valodām sarakstā ir iekļautas administratīvi teritoriālās vienības, kurās:
Avatars
"Avatars" (en) ir 2009. gada amerikāņu episka zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Džeimss Kemerons.
Filmas darbība notiek 2154. gadā uz dabiska planētas pavadoņa Pandoras Centaura Alfas zvaigžņu sistēmā. Galvenās lomas filmā atveido Sems Vortingtons, Zoja Saldana, Sigurnija Vīvere, Mišela Rodrigesa un Stīvens Langs.
Ideja par filmu radās 1994. gadā, kad Dž. Kemerons uzrakstīja 80 lappušu garu manuskriptu. Filmu vajadzēja sākt filmēt pēc viņa līdz tam ienesīgākās filmas "Titāniks" uzņemšanas, taču tā laika tehnoloģiskās iespējas nebija tādas, lai apmierinātu režisora vēlmes un filmu sāka filmēt tikai 2006. gada vasarā. "Avatara" oficiālais budžets ir 237 miljoni ASV dolāru, taču vairākos avotos tiek minēti dažādi skaitļi — par filmas producēšanu izmaksas mērojot no 280 līdz 310 miljoniem dolāru un 150 miljonus par filmas reklamēšanu.
Filma ir iznākusi tradicionālajā 2-D formātā, kā arī 3D skatā (izmantojot RealD 3D, Dolby 3D, XpanD 3D un IMAX 3D formātus) un "4-D" skatā.
Filmas pirmizrāde notika Londonā, Apvienotajā Karalistē. ASV filma tiek izrādīta kopš, Latvijā filmas pirmizrāde notika. "Avatars" ir saņēmis pozitīvas kritiķu atsauksmes, kā arī guvis labus komerciālos panākumus. Tā ir visu laiku ienesīgākā filma pasaulē, pārspējot paša Dž. Kemerona uzņemto "Titāniku", kas bija ienesīgākā filma iepriekšējos 12 gadus. Tāpat tā kļuva par pirmo filmu, kuras ieņēmumi pārsnieguši 2 miljardus ASV dolāru.
"Avatars" tika nominēts deviņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā par labāko filmu un labāko režisoru. Taču tā ieguva vienīgi trīs balvas — par labāko operatora darbu, labākajiem vizuālajiem efektiem un labāko mākslinieka darbu. Prestižākajās nominācijās tā piekāpās Ketrinas Bigelovas filmai "Sapieris".
2022. gadā iznāca fima "Avatars: Ūdensceļš", kas bija otrā filma Dž. Kemerona "Avatara" filmu sērijā.
Peders
Peders ir cilvēka uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Gada aktieris otrā plāna lomā (Spēlmaņu nakts)
Gada aktieris otrā plāna lomā ir viena no nominācijām Spēlmaņu nakts ceremonijā. Visvairāk (3 reizes) to ieguvis Artūrs Skrastiņš.
Ārējās saites
"Spēlmaņu nakts" laureāti
Saku Suurhall
Saku Suurhall ir lielākā Igaunijas arēna, kas atrodas tās galvaspilsētā Tallinā. Arēna tika atklāta 2001. gadā, koncertu laikā tajā var satilpt līdz pat 10 000 skatītājiem, taču basketbola spēļu laikā — 7 200 skatītāji. Arēna nosaukta igauņu alus ražotāja "Saku" vārdā. Savas mājas spēles šeit aizvada basketbola klubs "Kalev/Cramo". Arēnā notika 2002. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss.
Viesīte
Viesīte ir pilsēta Sēlijā, Jēkabpils novadā. Tās kopējā platība ir 2,3 km2 un iedzīvotāju skaits bija. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir trešā lielākā apdzīvotā vieta Sēlijā (neskaitot republikas nozīmes pilsētas Jēkabpili un Daugavpili, kas abas Sēlijā atrodas daļēji). Mazpilsēta atrodas Augšzemes augstienes Sēlijas paugurvalnī. Reljefs pilsētā izteikti paugurains. Ziemeļrietumu daļā atrodas Mazais ezers.
Āžu krogs, kas ir apdzīvotas vietas izveidošanās sākums, pirmoreiz minēts 1634. gadā. Nozīmīgu lomu apdzīvotās vietas attīstībā deva Viesītes šaursliežu dzelzceļš, kas pastāvēja no 1916. līdz 1972. gadam. Tā pastāvēšanas laikā miests strauji attīstījās — te atradās dzelzceļa depo un vairākas sabiedriskas iestādes. Pilsētas tiesības Āžu miestam piešķirtas 1928. gadā.
Mūsdienās Viesīte ir neliela mazpilsēta, galvenā iedzīvotāju nodarbošanās ir pakalpojumu sfērā. Gar Viesīti iet reģionālais autoceļš P75, attālums līdz Jēkabpilij ir 30 km, līdz Rīgai — 143 km, līdz Lietuvas robežai 31 km.
Vēsture
Eķengrāves muiža vēstures avotos minēta no 16. gadsimta, kad uz tās zemes Jaunjelgavas, Jēkabpils, Aknīstes un Neretas ceļa krustojumā atradās Āžu krogs. Ap 1890. gadu pie kroga izveidojās lielāka apdzīvota vieta, kuru dēvēja par Eķengrāves Āžu miestu. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā Eķengrāvi ieņēma Vācijas karaspēks, kas 1916. gadā frontes apgādei uzbūvēja šaursliežu dzelzceļu, pa kuru pārvadāja kara materiālus.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 14. oktobrī pie Valeskalniņa notika 3. Jelgavas pulka bataljona (bijušā Augškurzemes partizānu pulka) karavīru vienības kauja ar Bermonta armijas izlūku vienību.
1926. gadā Āžu miestu pārdēvēja par Viesīti un pēc diviem gadiem tam piešķīra pilsētas tiesības. 1920.—1930. gados Viesīte kļuva par nozīmīgu dzelzceļa mezglu. No šejienes ar bānīti varēja nokļūt Daudzevā, Jēkabpilī, Aknīstē un Neretā. Ir saglabājušās dažas no stacijas ēkam, dzelzceļa uzbēruma posmi, bet Viesītē saglabāts un atjaunots arī mazbānīša sastāvs. 1935. gada 11. augustā Valeskalniņā atklāja pēc Vilhelma Treija meta izkalto Viesītes Brīvības pieminekli ar uzrakstu „Brīvība, tautas dzīvība”. 1937.— 1939. gadā netālu tika uzbūvēta Viesītes luterāņu baznīca. Pēc Otrā pasaules kara Viesītes Brīvības piemineklim priekšā uzcēla Sarkanās armijas Brāļu kapu pieminekli.
Ģeogrāfija
Viesīte atrodas Latvijas dienvidaustrumu daļā, Sēlijas kultūrvēsturiskā novada vidienē. Fizioģeogrāfiski tā izveidojusies Augšzemes augstienes Sēlijas paugurvaļņa centrālajā daļā (saukts arī par Viesītes morēnu valni). Pēc ainavu iedalījuma pilsēta atrodas mežāru morēnas paugurainē. Ziemeļaustrumos no Pilsētas motokrosa trases 500 m aiz pilsētas robežas atrodas viens no augstākajiem paugurvaļņa punktiem Stampānu kalns (141 m). Viesītes rietumu daļā stiepjas ģeoloģisks veidojumas Valeskalniņš, veidojies ap 2. gadsimtu pirms mūsu ēras. Tas ir vienīgais oss Sēlijas paugurvalnī. Kopumā reljefs visā pilsētā izteikti paugurains, tā dēļ veidojies haotisks vēsturiskais ielu tīkls un neregulāra apbūve. Ziemeļrietumu daļā atrodas Mazais ezers. Tā platība 1,5 ha. Gar ezera dienvidu krastu ierīkota labiekārtota pastaigu taka, kas ved uz Mīlestības saliņu — brīvdabas estrādi. Takā iespējams iepazīt dumbrāja dabu un vērot putnus. Ezera krastā izveidota atpūtas vieta un āra trenažieri.
Viesītes pilsētas platība ir 2,3 km². Lielākās dabas platības veido dumbrājs ap Mazo ezeru un Riekstu kalns pilsētas austrumos. Lielu daļu pilsētas veido vēsturiskā koka un mūra mazstāvu apbūve. Ziemeļu daļā sastopamas savrupmājas, bet dienvidaustrumu daļā padomju laika apbūve, kas radusies kā PMK (pārvietojamā mehanizētā kolonna) un arodskolas rajons.
Administratīvi no visām pusēm to ieskauj Viesītes pagasts. Pilsēta atrodas pie autoceļa P75 Jēkabpils—Lietuvas robeža (Nereta), ziemeļu-dienvidu virzienā cauri centram iet valsts vietējās nozīmes ceļš V956 Daudzeva–Viesīte–Apserde. Vēsturiski šo ceļu krustojumam ir bijusi nozīmīga loma apdzīvotas vietas attīstībā, taču mūsdienās pilsētas ģeogrāfiskais novietojums un ceļu stāvoklis ir ekonomiski neizdevīgs. Pilsētai nav tieša labas kvalitātes autoceļu savienojuma ar Rīgu. Lielākoties līdz Rīgai iedzīvotāji dodas caur Neretu. Kopumā satiksmes plūsma un tranzītkravu apjomi pilsētā ir nelieli.
Klimats
Viesīte atrodas mitrā kontinentālā agroklimatiskā rajona siltajā apakšrajonā. Siltākais gada mēnesis ir jūlijs, bet aukstākais janvāris. Pēdējās pavasara salnas parasti novērojamas maija otrajā pusē, bet pirmās rudens salnas septembra otrajā pusē. Tuvākā meteoroloģisko novērojumu stacija atrodas Zīlānos 35 km attālumā, kas nesniedz precīzus datus par klimatiskajiem apstākļiem Viesītē.
Līdzīgi kā pārējā Latvijas teritorijā, valdošie vēji pūš no dienvidrietumiem un rietumiem, retāk no dienvidiem vai dienvidaustrumiem.
Demogrāfija
Viesīte ir neliela mazpilsēta. Demogrāfiskie rādītāji 21. gadsimtā liecina,  ka  iedzīvotāju  skaitam  ir  tendence samazināties. Tas notiek gan negatīva dabiskā pieauguma, gan migrācijas rezultātā. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 856 sievietes un 724 vīrieši.
2018. gada jūlijā Viesītē bija 228 iedzīvotāji līdz darbaspējas vecumam (15 gadiem), no kuriem 110 bija vīrieši un 118 sievietes. Bērni vecumā līdz 6 gadiem bija 95 — 47 sievietes un 48 vīrieši. Skolas vecumā (7-18 gadi) pilsētā dzīvoja 180 bērni, no tiem 94 sievietes un 86 vīrieši. Šajā pašā gadā darbaspējas vecumā bija 1006 iedzīvotājs, no kuriem 508 bija vīrieši un 498 sievietes. Savukārt 375 iedzīvotāji bija pārsnieguši darbaspējas vecumu (virs 63 gadiem) - no tiem 133 vīrieši un 242 sievietes. Tātad darbspējas vecumā šajā gadā bija 63% pilsētnieku. Demogrāfiskās slodzes līmenis Viesītē 2018. gadā bija 625 apgādājamie uz 1000 darbspējīgajiem iedzīvotājiem.
2018. gadā Viesītes pilsētas iedzīvotāju vidējais vecums bija 43,6 gadi, salīdzinoši 2000. gadā tas bija 37,7, bet 2011. gadā 41,0 gads. Skaitļi norāda uz vidējā vecuma palielināšanos, kas saskan ar kopējām tendencēm visā valstī.
1925. gadā Eķengrāves miestā dzīvoja 1124 cilvēks — 562 vīrieši un precīzi tikpat sieviešu. No tiem Latvijas pavalstniecība bija 1102 cilvēkiem — 547 vīriešiem un 555 sievietēm. Miestā dzīvoja arī 2 Lietuvas, 1 Vācijas, 1 Krievijas pilsonis, bet 18 cilvēki bija bez noteiktas pavalstniecības. 2018. gadā Latvijas pilsoņi bija 1447 jeb 94% no visiem viesītiešiem. Latvijas nepilsoņi sastādīja 6% (89 iedzīvotāji). Savukārt citas valsts piederība bija tikai vienam pilsētas iedzīvotājam.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Pēc Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes ziņām pilsētā bija  iedzīvotāji.
Etniskais sastāvs
Tāpat kā visā Latvijā, vēsturisku notikumu dēļ pilsētas etniskais sastāvs ir mainījies. Ebreju kopiena pilsētā ir zudusi.
Tautsaimniecība
Viesītes pilsētā galvenās uzņēmējdarbības nozares ir administratīvo un apkalpojošo dienestu darbība, vairumtirdzniecība un mazumtirdzniecība, mežistrāde un transporta pakalpojumi. Pēc Lursoft uzņēmuma datu bāzēs pieeejamās informācijas, 2019. gada sākumā Viesītes pilsētas administratīvajās robežās bija reģistrēti 144 uzņēmējdarbības subjekti, no tiem 79 aktīvi. Pilsētā darbojas 1 atvasināta publiska persona Viesītes novada dome un 12 iestādes. Iedzīvotāji apvienojušies 17 dažādās nevalstiskajās organizācijās. 2007. gadā Viesītes pilsētas attīstības indekss bija viszemākais Zemgales plānošanas reģionā -2,31.
2019. gada februārī reģistrētā bezdarba līmenis Viesītes novadā bija 6,4%. Var pieņemt, ka pilsētā kā novada centrā tas ir zemāks, taču līdzīgs valsts kopējam rādītājam – 5,2%. 2013. gadā no visā novadā reģistrētajiem 224 bezdarbniekiem, 115 dzīvoja pilsētā. Tobrīd novada kopējais bezdarba līmenis sasniedza 9,1%. Viesītes pilsētas teritorijā nav lielu ražošanas uzņēmumu. Iedzīvotāji nodarbināti dažādās pašvaldības iestādēs, mazumtirdzniecības uzņēmumos, apkārtnes zemnieku saimniecībās. Tāpat liela daļa izmanto iespēju strādāt tuvākajā nacionālās nozīmes centrā Jēkabpilī, kas atrodas 31 km attālumā.
Transports
Viens no galvenajiem faktoriem pilsētas attīstībā ir bijis Viesītes šaursliežu lauku dzelzceļu mezgls. Tā pastāvēšanas laikā no 1916. līdz 1972. gadam galvenā stacija un depo atradās Viesītē. Pilsēta bija viens no galvenajiem Sēlijas lauku transporta mezgliem, no kura veda savienojums ar platsliežu dzelzceļu Jelgava—Krustpils. Šobrīd dzelzceļš ir nojaukts, Paula Stradiņa ielas malā saglabāts sliežu posms ar diviem ceļiem. Vēsturiskajā depo teritorijā izveidots muzejs "Sēlija".
Mūsdienās Viesīte sasniedzama vienīgi ar autotransportu. Pilsētai ir tiešie autobusu maršrutu savienojumi ar Rīgu, Jēkabpili, Neretu, Aknīsti, Subati, Jaunjelgavu un citām mazākām apdzīvotām vietām tuvākajā apkārtnē. Pilsētas neizdevīgā ģeogrāfiskā novietojuma dēļ, tā ir vāji sasniedzama no lielākiem attīstības centriem (izņemot Jēkabpili). Sabiedriskā transporta savienojums ar galvaspilsētu Rīgu ir tikai vienu reizi dienā maršrutā Rīga-Jaunjelgava-Subate — vakarā uz Viesīti, no rīta uz Rīgu. Tas nedod iespēju veikt vienas dienas ceļojumu uz Viesīti ar sabiedrisko transportu. Tāpēc visbiežāk iedzīvotāji un ceļotāji no tālākām vietām dodas ar pārsēšanos caur Jēkabpili.
Autoceļš P75 Jēkabpils—Lietuvas robeža (Nereta) ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas ir vienīgais asfalta seguma savienojums uz Viesīti ar citām apdzīvotām vietām. Privātā transporta maršruti uz galvaspilsētu visbiežāk ved caur Neretu. Iedzīvotāji vairākkārt ir izteikuši nepieciešamību pēc asfalta uz Latvijas vietējā autoceļa V956 Daudzeva-Viesīte-Apserde, kas būtu taisnākais savienojums ar galvaspilsētu, taču VAS "Latvijas Valsts ceļi" šo priekšlikumu nesaskata par ekonomiski pamatotu. Tranzīta satiksmes plūsma pilsētā ir niecīga un nerada būtiskas problēmas.
Tūrisms
Aktīvā tūrisma sezona Viesītē ir no aprīļa līdz oktobrim. Galvenais tūrisma pakalpojuma sniedzējs ir muzejs "Sēlija", kura pārziņā atrodas arī Amatniecības centrs un Viesītes tūrisma informācijas punkts. Tūristiem pilsētā pieejamas gan pastaigu ekskursijas gida pavadībā, gan braucieni ar elektrobānīti — tūristu vilcieniņu. Galvenie apskates objekti ir muzeja "Sēlija" nodaļas Mazā Bānīša parks un Paula Stradiņa skola, Viesītes Kultūras pils un Mīlestības taka. Viesītes Kultūras pils kā platības ziņā lielākā Sēlijas kultūras celtne piesaista dažādus māksliniekus. Ēkai ir liels potenciāls kultūras tūrisma jomā, taču to kavē pilsētas zemā ekonomiskā aktivitāte un vāja Latvijas reģionālā politika. Tūristus visvairāk piesaista pilsētas vēsturiskais centrs ar līkumainajām ielām un vēsturisko mazstāvu apbūvi, kā arī paugurainais reljefs.
Pilsētā darbojas kafejnīca, ēdnīca, 3 pārtikas veikali. Naktsmītnes pieejamas bijušās arodvidusskolas dienesta viesnīcā un viesu namā tiešā pilsētas tuvumā. Pilsētā 4 vietās pieejams bezmaksas WiFi. Tūrisma informācijas punktā un Amatniecības centrā iegādājami suvenīri, vietējo amatnieku un mājražotāju darinājumi. Tūrisma informācijas punkts sniedz noderīgas ziņas par iespējām ceļotājiem gan tuvākajā apkārtnē, gan visā Sēlijā kopumā.
Izglītība
Par pirmo izglītības iestādi Āžu miesta bērniem uzskatāmas "Robežnieku" mājas miesta nomalē. Tajās 1855. gadā mājas saimnieks Kreimanis uzņēmies ziemās mācīt lasīšanu un rēķināšanu. Vēlāk skola pārcelta uz plašākām telpām "Aumaņu" mājās miesta teritorijā. 1878. gadā pagasta valde nolēma celt jaunu ēku speciāli skolas vajadzībām, kas pabeigta 1880. gadā. Jaunajā Eķengrāves pagastskolas ēkā ierīkoja mācību klases, internātu, skolotāja dzīvokli, policista kantori un aizturēšanas telpu, kā arī kādu laiku te atradās pagasta valde un rakstveža dzīvoklis. Tā kā miestā savas baznīcas nav bijis, kādu laiku skolas zālē noturēti arī dievkalpojumi. 1896. gadā šajā skolā luterāņu mācītājs Johans Stenders kristīja Paulu Stradiņu. 1963. gadā skolu pievienoja pilsētas vidusskolai, pārceļot arī skolēnus un skolotājus.
1944. gadā Viesītē atklāja mācības krievu valodā. No 1947. gada tās turpinājās vēsturiskajā pagastskolas ēkā. No 1962. gada tā kļuva par astoņgadīgo skolu ar krievu mācību valodu, vēlāk nosaukta par Viesītes pamatskolu. 2001. gadā skolā mācījās ap 60 skolēnu un strādāja 10 pedagogi. 2002. gadā skola likvidēta, vecākiem atbalstot bērnu mācības latviešu valodā Viesītes vidusskolā.
Viesītes vidusskolas vēsture aizsākusies Eķengrāves "Ratniekos", kur atvērtas 2 klases miesta bērniem (sākotnēji pazīstama kā pilsētas skola pretstatā pagastskolai). Vēlāk skolu pārcēla uz Stradiņu ģimenes īpašumu Raiņa ielā 55. 1929. gadā sākta pilsētas pamatskolas ēkas celšana. Mācības jaunajā skolā sākas 1933. gada rudenī. No 1944. gada tā darbojas kā nepilnā vidusskola, bet 1949. gadā to pabeidz pirmais vidusskolas izlaidums.
Pilsētā darbojusies arī Viesītes ebreju privātā pamatskola "Tora vdereh erec" (latviski: "mācība un pieklājība)", kurā, pretstatā vairumam Latvijas ebreju skolu ar jidiša apmācību, mācīja ivritu. Tā pastāvēja no 1930. līdz 1937. gadam un atradās reliģiski ortodoksālās biedrības "Agudat Israel" pārziņā. Skolēnu skaits tajā bijis neliels, jo vairums ebreju mācījušies latviešu valodā pilsētas pamatskolā.
Lai Viesītes šaursliežu dzelzceļa apkalpošanai iegūtu kvalificētus darbiniekus, 1936. gadā nodibināja dzelzceļa arodskolu. Audzēkņu mācības noritēja vakaros pilsētas pamatskolas telpās, bet pārējā laikā tie apguva praksi dzelzceļa depo darbnīcās. Skola pastāvēja līdz 1941. gadam.
1974. gadā atklāja jaunu profesionālo mācību iestādi Viesītes arodvidusskolu, kuras galvenais uzdevums bija melioratoru apmācība. Vēlāk mācību iespējas papildināja citas lauku profesionālās izglītības programmas – mehanizatori, zivkopji, lopkopji, lauku celtnieki, lauku māju saimnieces un zemkopji. 21. gadsimta sākumā skolā mācījās datorsistēmu tehniķi, apdares darbu strādnieki, pavāri un koksnes materiālu apstrādātāji. 2011. gadā skolu apvienoja ar Aizkraukles arodvidusskolu un 2013. gadā slēdza sliktā materiāltehniskā nodrošinājuma un mazā skolēnu skaita dēļ.
Viesītes Mūzikas un mākslas skola savu darbību uzsāka 1988. gadā kā Arvīda Žilinska Jēkabpils mūzikas skolas filiāle. 2008. gadā, pievienojot Jēkabpils mākslas skolas Viesītes filiāli, to pārveidoja par patstāvīgu mācību iestādi.
Sēlijas Sporta skola (sākotnēji Viesītes Sporta skola) dibināta 2008. gadā. Tā veic apmācību vispārējās fiziskās izglītības sagatavošanā, vieglatlētikā, volejbolā un futbolā ne tikai Viesītē, bet arī citviet Sēlijā un Pļaviņās.
Interešu izglītību dažādās jomās nodrošina Viesītes Mūzikas un mākslas skola. Pilsētā darbojas Jaunatnes iniciatīvu centrs.
Sports
2016. gadā Viesītē atklāts renovētais Viesītes stadions. Ikdienā stadionu izmanto gan Viesītes vidusskolas, gan Sēlijas Sporta skolas audzēkņi, gan arī pilsētas iedzīvotāji. Šajā sporta kompleksā ietilpst basketbola laukums, mākslīgā seguma futbola laukums, divi smilšu volejbola laukumi, tenisa korts, lodes grūšanas sektors, tāllēkšanas sektors, skrejceļš ar mākslīgo segumu, tiesnešu māja un auto stāvlaukums. Sēlijas sporta skolā, kas izmanto pilsētas stadionu, akreditētas mācību programmas volejbolā, vieglatlētikā un futbolā.
Viesītes Sporta klubs apsaimnieko trenažieru un svarcelšanas zāli, kas atrodas Viesītes Kultūras pils pagrabstāvā. Sporta klubs organizē dažādas sacensības — makšķerēšanā, svarcelšanā, rīko Viesītes sporta svētkus. Klubs piedāvā spēlēt galda tenisu, novusu un citas galda spēles. Pilsētas kafejnīcās regulāri notiek zolītes čempionāti.
Pie Viesītes vidusskolas izveidots ledus laukums, kurā tiek rīkoti atklātie hokeja turnīri. Pie daudzdzīvokļu mājām Meža ielā izveidots āra trenažieru laukums pieaugušajiem. Pie bērnudārza "Zīlīte" iedzīvotāji aktīvi izmanto strītbola laukumu. Trenēties iespējams arī bijušās Viesītes arodvidusskolas stadionā, kur saglabājies skrejceļš un dažādas līdztekas.
Kultūra
Galvenā kultūras iestāde pilsētā ir Viesītes Kultūras pils. Tas ir lielākais Latvijas lauku kultūras nams — ēkas kopējā platība 5824m2, koncertzāles skatuves izmēri 154 m2. Ēkā atrodas koncertzāle ar 350 skatītāju vietām, deju zāle, tradīciju zāle, kino un konferenču zāle un izstāžu zāle. Vērienīgo ēku izmanto arī dažādas pašvaldības iestādes, Viesītes Sporta klubs un daži komersanti. Kultūras pils ir nozīmīga pulcēšanās vieta visas Sēlijas mērogā — te ir notikuši 4 Sēlijas kongresi, vairāku gadu garumā notika zinātniskā konference "Buclera lasījumi", Sēlijas skolēnu zinātnisko darbu lasījumi "Paula Stradiņa lasījumi" un citi sēļiem nozīmīgi sarīkojumi. Akadēmiķis Jānis Stradiņš savās publikācijās vairākkārt šo celtni nodēvējis par sēļu vai Sēlijas pili kā visa novada garīgo centru. Ikdienā te notiek dažādi koncerti, vietējo pašdarbības kolektīvu priekšnesumi un svinīgas pieņemšanas tradīciju zālē. Kino un konferenču zālē regulāri tiek demonstrētas jaunākās latviešu filmas.
Kolektīvi
Kultūras pilī darbojas pūtēju orķestris, amatierteātris “Vēris”, jauktais koris, 6 bērnu un jauniešu deju kolektīvi, 2 vidējās paaudzes deju kolektīvi, bērnu un jauniešu dramatiskais pulciņš, mūzikas studija (vokālā un instrumentālā grupa), rokdarbu pulciņš "Savam priekam". Viesītes mūzikas un mākslas skolā darbojas vokālais ansamblis un koris, kā arī dažādi interešu izglītības pulciņi. Brīvo laiku bērni un jaunieši var pavadīt Viesītes Jaunatnes iniciatīvu centrā. Tā telpās darbojas arī Viesītes Māmiņu klubs. Novada amatnieki un rokdarbnieki pulcējas Viesītes Amatniecības centrā.
Muzejs "Sēlija"
2000. gadā dibināts Viesītes muzejs "Sēlija". Tā misija ir saglabāt un popularizēt Sēlijas kultūrvēsturiskā novada mantojumu. Muzeju veido trīs nodaļas — Mazā Bānīša parks un Paula Stradiņa skola pilsētā, kā arī Mārtiņa Buclera fotogrāfijas kabinets Saukas pagasta Lonē. Mazā Bānīša parka teritorijā atrodas arī Viesītes tūrisma informācijas punkts un Viesītes Amatniecības centrs. Muzejā tiek rīkotas izstādes, lekcijas, dažādi piemiņas pasākumi un tūrisma atrakcijas. Nozīmīgāko muzeja daļu veido ekspozīcija par Viesītes šaursliežu dzelzceļu, kas atrodas vēsturiskajās dzelzceļa depo ēkās, un Paula Stradiņa piemiņas ekspozīcija muzeja nodaļā Paula Stradiņa skola.
Muzejā darbojas brīvprātīgo apvienība "Mazā Bānīša draugu kopa", kas savās regulārajās tikšanās reizēs diskutē par dažādiem novadpētniecības jautājumiem un iesaistās muzeja darbā.
Veselība
Līdz Otrajam pasaules karam Viesītes iedzīvotājiem medicīnisko palīdzību sniedza Dzelzceļa ambulance Vienības ielā 24. 1948. gadā Viesītes pagasta „Vecpēteros” nodibināja Viesītes lauku slimnīcu ar 15 vietām, 1949. gadā slimnīcu pārvietoja uz ēku Ezera ielā 4 Viesītē. 1950. gadā izveidoja Neretas rajona Viesītes slimnīcu, kuras ambulance atradās Raiņa (agrākajā Vienības) ielā 6. 1952. gadā slimnīcai ierādīja telpas Raiņa ielā 35, kurā bija terapeitiskās, dzemdību, bērnu gultas, bet 10 infekcijas gultas atstāja Ezera ielā 4. Vēlāk Viesītes slimnīca bija izvietota 3 ēkās: stacionārs Raiņa ielā 35, ambulance Raiņa ielā 39 un infekcijas nodaļa Ezera ielā 4. 1963. gadā izveidoja rentgena kabinetu, bet pēc slimnīcas ēkas pārbūves 1970. gadā izveidoja fizioprocedūru kabinetu. 1972. gadā sāka darboties ātrās palīdzības dienests ar diviem šoferiem un diviem feldšeriem. 1997. gadā Viesītes slimnīcu pārveidoja par Viesītes Veselības sociālo aprūpes centru.
Reliģija
21. gadsimta otrajā desmitgadē pilsētas teritorijā darbojas trīs kristiešu draudzes: Viesītes Evaņģēliski luteriskā draudze, Viesītes baptistu draudze un Viesītes katoļu draudze. Pirms Otrā pasaules kara pilsētā pastāvēja arī Septītās dienas adventistu lūgšanu nams un sinagoga. Ebreju sinagoga sākotnēji iekārtota vienkāršā koka ēkā. Īsi pirms Otrā pasaules kara uzcelta jauna ēka, ko karā vācieši uzspridzina. Atradusies vietā, kur vēlāk padomju laikā uzcelta Viesītes pirts Lapu ielā 5. Kā rāda tautas skaitīšanas dati, 1925. gadā lielākā daļa miesta iedzīvotāju bija luterāņi:
Viesītes Baptistu draudze nodibināta 1919. gadā, sākotnēji ticīgajiem darbojoties Lielzalves draudzē. Savu darbību atjaunojusi 1995. gadā un 21. gadsimtā aktīvi iesaistās pilsētas sabiedriskajā dzīvē. Savas baznīcas draudzei nav bijis, tāpēc dievkalpojumi allaž notikuši pielāgotās ēkās. 2012. gadā ugunsgrēkā pilnībā nodeg pēdējais no draudzes namiem Smilšu ielā 6. Kopš tā laika dievkalpojumus notur Viesītes Kultūras pilī.
Viesītes Brīvības baznīca iesvētīta 1939. gadā. Ziedojumus baznīcas celšanai sāka vākt jau 1932. gadā, bet 1933. gadā piešķīra zemes gabalu Valeskalniņā. Līdz tās uzcelšanai luterticīgie iedzīvotāji piederējuši pie Sunākstes Evaņģēliski luteriskās draudzes, ar ko pilsētai ir ciešas vēsturiskas saites. Laikā, kad miestā savas baznīcas nav bijis, Sunākstes draudzes mācītāji dievkalpojumus noturējuši Eķengrāves pagastskolas telpās.
Svētā Franciska katoļu baznīca iesvētīta 2016. gadā. Tas ir vienīgais katoļu dievnams Jelgavas diecēzē, kas nosaukts par godu svētajam Asīzes Franciskam. Baznīcas ēkā ietilpst arī priestera dzīvoklis, svētdienas skolas un kora mēģinājumu telpas. Iecere par katoļu baznīcu Viesītē radās jau 20. gadsimta 20.-30. gados, bet to izjauca Otrais pasaules karš. Draudze reģistrēta 1997. gadā. Līdz baznīcas uzcelšanai mises noturēja Viesītes Brīvības baznīcā.
Radiostacijas
No Viesītes neapkalpojamo radio un televīzijas stacijas uztverami 4 Latvijas radio kanāli ļoti labā kvalitātē, bet pārējie komercradio uztverami zemākā kvalitātē Jēkabpils frekvencēs.
Albāņi
Runā albāņu valodā, kura veido atsevišķu indoeiropiešu valodu saimes grupu. Albāņu valodai ir divi dialekti — gegu (Albānijas ziemeļos) un tosku dialekts (Albānijas dienvidos). Rakstības pamatā ir latīņu alfabēts. Albāņu un viņu valodas izcelsme ir neskaidra. Ir vairākas teorijas par albāņu izcelsmi. Zinātnieki diskutē par to, ka albāņi cēlušies no ilīriešiem, dakiem vai trāķiešiem. Vairāki pētnieki saskata līdzību albāņu un etrusku valodās.
Lielu iespaidu uz albāņu valodu un kultūru ir atstājis romiešu valdīšanas laiks (2. gadsimts p.m.ē. — 4. gadsimts p.m.ē.), slāvu kolonizācija no 6. līdz 7. gadsimtam, Bizantijas ietekme, daļas etniskās teritorijas iekļaušana bulgāru un serbu valstī, kā arī cīņa par valdošo stāvokli starp katoļu un pareizticīgajām baznīcām.
Vēsture
Sākot no 11. gadsimta notika pakāpeniska cilšu apvienošanās. Etnonīmu 'arberi' sāka attiecināt uz visiem Albānijas iedzīvotājiem. 16. gadsimta sākumā sāka veidoties sociālekonomiskā un politiskā albāņu kopība. Intensīva albāņu emigrācija notika Osmaņu impērijas valdīšanas laikā (15. gadsimts — 1912. gads). No 17. līdz 18. gadsimtam daudzi albāņi pārgāja islāmā, jo kristieši tika diskriminēti. Tomēr, kalnu rajonos, kuros osmaņu ietekme nebija tik liela, iedzīvotāji joprojām piederēja pie katoļu (ziemeļos) un pareizticīgajām (dienvidos) baznīcām. Etnonīms "arberi" pamazām tika nomainīts ar jaunu — "škiptar"(vai "ščiptar","štiptar"), pēc kura atšķīrās saprotami runājošie ("škiptar" — saprotami runāt) no iebrucējiem, kuri runāja turku valodā. Emigrantu pēcteči Itālijā ir saglabājuši seno viduslaiku nosaukumu "arbereši".
18. gadsimta otrajā pusē un 19. gadsimtā izveidojās divas galvenās albāņu grupas: toski (toskerijas apgabalā, dienvidos) un gegi (gegijas apgabalā, ziemeļos).
No 19. gadsimta vidus pastiprinājās etniskās konsolidācijas procesi, cēlās albāņu nacionālā pašapziņa. 19. gadsimta beigās izveidojās albāņu literārā valoda (uz tosku dialekta bāzes). Pēc brīvības cīņām 1912. gadā, tika pasludināta Albānijas neatkarība.
Tā kā 20. gadsimta beigās albāņiem ir vairākums arī Kosovā, tie cīnījās par neatkarības piešķiršanu šim apgabalam (skat. Kosovas krīze), bet Maķedonijas Republikā albāņu valoda līdz ar maķedoniešu valodu ir valsts valoda.
Tā kā Albānija ir viena no nabadzīgākajām Eiropas valstīm, kā arī neseno karu dēļ daudzi albāņi ir apmetušies uz dzīvi ES valstīs un Šveicē.
Polārā diena
Polārā diena - laika periods, kad Saule nepazūd zem horizonta ilgāk par 1 diennakti. Pati īsākā polārā diena novērojama uz Ziemeļu polārā loka (66°33' Z.p.) un Dienvidu polārā loka (66°33' D.p.) - 1 diennakti, pati garākā polārā diena ir Ziemeļpolā un Dienvidpolā - 6 mēnešus (pusgadu). Polārās dienas iemesls ir Zemes ass slīpums 23°26' lielumā, kura dēļ aiz polārajiem lokiem ir polārā diena un arī polārā nakts. Polāro loku tuvumā tajā laikā kad aiz tiem ir polārā nakts, ir baltās naktis, bet kad aiz lokiem ir polārā diena, tad polāro loku tuvumā ir garas dienas un ļoti īsas naktis.
Zilais sīlis
Zilais sīlis (Cyanocitta cristata) ir vidēja lieluma vārnu dzimtas (Corvidae) putns. Izdala 4 pasugas.