cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Datora atmiņa
MOS atmiņa
Toshiba ieviesa bipolārās DRAM atmiņas šūnas savam Toscal BC-1411 elektroniskajam kalkulatoram 1965. gadā. Lai gan tas piedāvāja uzlabotu veiktspēju, bipolārais DRAM nevarēja konkurēt ar zemāku cenu par toreiz dominējošo magnētisko kodolu atmiņu. MOS tehnoloģija ir mūsdienu DRAM pamats. 1966. gadā Roberts H. Dennards IBM Tomasa J. Vatsona pētniecības centrā strādāja pie MOS atmiņas. Pētot MOS tehnoloģijas raksturlielumus, viņš atklāja, ka ir iespējams izveidot kondensatorus un ka MOS kondensatora lādiņa vai lādiņa neuzglabāšana var attēlot bitu 1 un 0, savukārt MOS tranzistors var kontrolēt lādiņa ierakstīšanu kondensators. Tā rezultātā viņš izstrādāja viena tranzistora DRAM atmiņas šūnu. 1967. gadā Denards iesniedza patentu viena tranzistora DRAM atmiņas šūnai, kuras pamatā ir MOS tehnoloģija. Tā rezultātā 1970. gada oktobrī tika izveidota pirmā komerciālā DRAM IC mikroshēma Intel 1103. Sinhronā dinamiskā brīvpiekļuves atmiņa (SDRAM) vēlāk debitēja ar Samsung KM48SL2000 mikroshēmu 1992. gadā.
Termins atmiņa bieži tiek lietots arī, lai apzīmētu pastāvīgo atmiņu, tostarp lasāmatmiņu (ROM), izmantojot mūsdienu zibatmiņu. Programmējamo lasāmatmiņu (PROM) 1956. gadā izgudroja Vens Tsings Čovs, strādājot Amerikas Bosch Arma Corporation Arma nodaļā. 1967. gadā Dawon Kahng un Simon Sze no Bell Labs ierosināja, ka MOS pusvadītāju ierīces peldošos vārtus varētu izmantot pārprogrammējamas ROM šūnai, kā rezultātā Dovs Frohmans no Intel 1971. gadā izgudroja EPROM (dzēšamo PROM). EEPROM (elektriski dzēšams PROM) izstrādāja Yasuo Tarui, Yutaka Hayashi un Kiyoko Naga Elektrotehniskajā laboratorijā 1972. gadā. Zibatmiņu 80. gadu sākumā izgudroja Fudžio Masuoka uzņēmumā Toshiba. Masuoka un kolēģi prezentēja NOR zibspuldzes izgudrojumu 1984. gadā un pēc tam NAND zibspuldzi 1987. gadā. Toshiba komercializēja NAND zibatmiņu 1987. gadā.
Tehnoloģiju attīstība ir padarījusi iespējamu tā saukto lielapjoma atmiņas (VLM) datoru attīstību.
Nepastāvīga atmiņa
Gaistošā atmiņa ir datora atmiņa, kurai ir nepieciešama jauda, lai uzturētu saglabāto informāciju. Lielākā daļa mūsdienu pusvadītāju nepastāvīgās atmiņas ir vai nu statiskā RAM (SRAM) vai dinamiskā RAM (DRAM). DRAM dominē galddatoru sistēmas atmiņā. SRAM tiek izmantota CPU kešatmiņai. SRAM ir atrodama arī mazās iegultās sistēmās, kurām nepieciešams maz atmiņas.
Negaistoša atmiņa
Izstrādājamās pastāvīgās atmiņas tehnoloģijas ietver feroelektrisko RAM, programmējamu metalizācijas elementu, griešanās momenta magnētisko RAM, SONOS, rezistīvo brīvpiekļuves atmiņu, sacīkšu trases atmiņu, nanoRAM, 3D XPoint un tūkstošpēdu atmiņu.
Daļēji nepastāvīga atmiņa
Trešā atmiņas kategorija ir daļēji nepastāvīga. Šis termins tiek lietots, lai aprakstītu atmiņu, kurai ir ierobežots nemainīgs ilgums pēc strāvas padeves atslēgšanas, bet pēc tam dati tiek zaudēti. Tipisks mērķis, izmantojot daļēji gaistošu atmiņu, ir nodrošināt augstu veiktspēju un ilgmūžību, kas saistīta ar nepastāvīgām atmiņām, vienlaikus nodrošinot dažas nepastāvīgās atmiņas priekšrocības.
Piemēram, daži nepastāvīgās atmiņas veidi rakstīšanas laikā nolietojas. Nolietotai šūnai ir palielinājusies nepastāvība, bet citādi tā turpina darboties. Datu atrašanās vietas, kas tiek ierakstītas bieži, tādējādi var tikt novirzītas uz nolietotu ķēžu izmantošanu. Kamēr atrašanās vieta tiek atjaunināta zināmā glabāšanas laikā, dati paliek spēkā. Pēc laika perioda bez atjaunināšanas vērtība tiek kopēta uz mazāk nolietotu ķēdi ar ilgāku saglabāšanu. Vispirms ierakstot nolietotajā zonā, tiek nodrošināts augsts rakstīšanas ātrums, vienlaikus izvairoties no nenolietoto ķēžu nodiluma.
Kā otru piemēru var minēt, ka STT-RAM var padarīt nepastāvīgu, veidojot lielas šūnas, taču tas palielina bitu izmaksas un jaudas prasības un samazina rakstīšanas ātrumu. Mazu elementu izmantošana uzlabo izmaksas, jaudu un ātrumu, bet rada daļēji nepastāvīgu uzvedību. Dažās lietojumprogrammās palielināto nepastāvību var pārvaldīt, lai nodrošinātu daudzas nemainīgas atmiņas priekšrocības, piemēram, atvienojot strāvu, bet piespiežot aktivizēties, pirms dati tiek zaudēti, vai kešatmiņā saglabājot tikai lasāmus datus un atmetot kešatmiņā saglabātos datus, ja izslēgšanas laiks pārsniedz nemainīgo slieksni.
Termins daļēji nepastāvīgs tiek izmantots arī, lai aprakstītu daļēji nepastāvīgu uzvedību, kas veidota no citiem atmiņas veidiem. Piemēram, var apvienot gaistošu un nemainīgu atmiņu, kur ārējs signāls kopē datus no gaistošas atmiņas uz nemainīgo atmiņu, bet, ja barošana tiek atvienota pirms kopēšanas, dati tiek zaudēti. Vai arī ar akumulatoru nodrošināta nepastāvīgā atmiņa, un, ja tiek zaudēta ārējā barošana, ir zināms periods, kurā akumulators var turpināt darbināt gaistošu atmiņu, taču, ja barošana ir izslēgta ilgāku laiku, akumulators izlādējas un dati tiek zaudēti.
Vadība
Pareiza atmiņas pārvaldība ir ļoti svarīga, lai datorsistēma darbotos pareizi. Mūsdienu operētājsistēmām ir sarežģītas sistēmas, lai pareizi pārvaldītu atmiņu. Ja tas netiek darīts, var rasties kļūdas, lēna veiktspēja vai vīrusi un ļaunprātīga programmatūra.
Kļūdas
Nepareiza atmiņas pārvaldība ir izplatīts kļūdu cēlonis. Piemēri:
Agrīnās datorsistēmas
Agrīnās datorsistēmās programmas parasti noteica vietu, kur ierakstīt atmiņu un kādus datus tur ievietot. Šī atrašanās vieta bija fiziska atrašanās vieta faktiskajā atmiņas aparatūrā. Agrīnajos datoros nebija sarežģītas atmiņas pārvaldības sistēmas, ko izmanto mūsdienās.
Šai pieejai ir savas nepilnības. Ja norādītā atrašanās vieta nav pareiza, dators ierakstīs datus citā programmas daļā. Šādas kļūdas sekas ir neparedzamas. Dažos gadījumos kļūda var pārrakstīt operētājsistēmas izmantoto atmiņu. Hakeri var izmantot šo aizsardzības trūkumu, lai radītu vīrusus un ļaunprātīgu programmatūru.
Virtuālā atmiņa
Virtuālā atmiņa ir sistēma, kurā fizisko atmiņu pārvalda operētājsistēma, parasti ar atmiņas pārvaldības vienības palīdzību. Tas ļauj izmantot vairāku veidu atmiņu. Piemēram, dažus datus var saglabāt RAM, bet citus datus glabā cietajā diskā (piemēram, mijmaiņas failā), kas darbojas kā kešatmiņas hierarhijas paplašinājums. Tas piedāvā vairākas priekšrocības. Datorprogrammētājiem vairs nav jāuztraucas par to, kur fiziski tiek glabāti viņu dati un vai lietotāja datoram pietiks atmiņas. Operētājsistēma aktīvi izmantotos datus ievietos RAM, kas ir daudz ātrāka nekā cietie diski. Ja RAM apjoms nav pietiekams visu pašreizējo programmu palaišanai, var rasties situācija, ka dators pavada vairāk laika, pārvietojot datus no RAM uz disku un atpakaļ, nekā veicot uzdevumus.
Aizsargāta atmiņa
Aizsargātā atmiņa ir sistēma, kurā katrai programmai tiek piešķirts atmiņas apgabals, kas jāizmanto, un tai neļauj iziet ārpus šī diapazona. Ja operētājsistēma konstatē, ka programma ir mēģinājusi mainīt atmiņu, kas tai nepieder, programma tiek pārtraukta (vai citādi ierobežota vai novirzīta). Tādā veidā pārstāj darboties tikai pārkāpjošā programma, un nepareiza darbība (nejauša vai tīša) neietekmē citas programmas. Aizsargātas atmiņas izmantošana ievērojami uzlabo gan datorsistēmas uzticamību, gan drošību.
Bez aizsargātas atmiņas kļūda vienā programmā var ietekmēt citas programmas izmantoto atmiņu. Tā var izraisīt citas programmas darbību ārpus bojātas atmiņas, novedot pie neparedzamiem rezultātiem. Ja operētājsistēmas atmiņa ir bojāta, visa datorsistēma var avarēt un tā būs jāpārstartē. Dažkārt programmas apzināti maina citu programmu izmantoto atmiņu. To veic vīrusi un ļaunprātīga programmatūra, lai pārņemtu datoru darbību. To var arī labvēlīgi izmantot vēlamās programmas, kas paredzētas citu programmu modificēšanai, kā arī atkļūdotāji, piemēram, lai ievietotu pārtraukumpunktus vai āķus.
Rozā kadiljaks
"Rozā kadiljaks" (en) ir 1989. gada ASV asa sižeta komēdija, kuras režisors ir Badijs van Horns. Galvenās lomas atveido Klints Īstvuds un Bernadete Pītersa. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā noziedznieku mednieks un supremacistu grupa dzenas pakaļ nevainīgai sievietei, kura cenšas no visiem aizbēgt sava vīra rozā kadiljakā.
Havjers Peress-Kapdevila
Havjers Peress-Kapdevila ir Kubas zinātnieks, starptautiski atzīts, piemērojot matemātikas zinātni vides, zināšanu pārvaldīšanas, ekonomikas un grāmatvedības jautājumos. Viņš ir Zinātnes, Tehnoloģijas un Vides ministrijas vecākais padomnieks, kā arī padomnieks Gvantanamo delegācijā un profesors Gvantanamo Universitātē.
Biogrāfija
Viņš dzima 1963. gada 7. februārī Gvantanamo provincē. Gvantanamo provincē viņš pabeidza gan vidusskolu, gan universitāti, iegūstot bakalaura grādu matemātikā Pedagoģijas zinātnes institūtā 1985. gadā; Viņš bija pirmais un vienīgais students līdz tam brīdim, kurš izlaidumā ieguva visus iespējamos apbalvojumus. Pedagoģisko praksi sportā un kultūrā viņš pabeidza kā labākais skolēnu un skolotāju palīgs. 1985. gada jūnijā Havanā, pie Kārļa Marksa teātra, viņš saņēma augstskolas diplomu no Kubas prezidenta — Fidela Kastro — par godu pirmā līmeņa sākumskolas skolotāju specialitātes pabeigšanai, kurā piedalījās arī citu specialitāšu studenti.
Pašlaik viņam ir vairāk nekā 30 gadu pieredze kā skolēnu un skolotāju palīgam un augstskolas pasniedzējam. Viņš ir strādājis kā universitātes profesors, skolas mācību daļas vadītājs, matemātiķis grupā "Analīze un tendences veselībā" un speciālists Zinātnes, tehnoloģiju un vides ministrijas "zinātniskās darbības un tehnoloģiju" grupā (CITMA), kurā viņš vada mūsdienās Zinātnes un Tehnoloģijas vienību, turklāt, viņš vēl ir ciešā sadarbībā ar universitāti, kurā viņš ir pasniedzis bakalaura pēdējo kursu priekšmetus, maģistra un doktora lekcijas. Esot vēl kā jauns augstskolas students, viņš izcēlās zinātniskās izmeklēšanas jomā, iegūstot vairākas balvas un atzinības rakstus reģiona un valsts mērogā.
Zinātniskais ieguldījums
Viņš ir ieviesis vairākus jēdzienus matemātiskajā loģikā un kopu teorijā un ir izveidojis radošus piemērus tās praktiskajos pielietojumos, tostarp: Viņš ir radījis divas teorijas, kuras ir parādītas, kā var pielietot praksē:
Pirmo reizi pasaulē, izmantojot kopu maisījumu un darbības starp kopām, tika demonstrēta operācija, kur kopas elementi tika pārvērsti jaunos elementos. Šī bija iepriekš neredzēta operācija.
Viņš nodemonstrēja savas "darba novērtējuma" teorijas diagnožu nozīmi un profesionālās kompetences savā pirmajā prezentācijā, kā arī viņš pierādīja paredzamās vērtības kopu maisījumam, demonstrējot, kā un līdz kuram punktam kopa no cilvēku prasmēm, tehnoloģijas un dabas spēj radīt produktus.
Praktiskās matemātikas jomā Havjers ir sasniedzis ievērojamu progresu attiecībā uz novērtējumu par efektiem, kas ietekmē ekonomiku, kurā viņš ir sasniedzis ievērojamu teorijas ieguldījumu. Havjers ir sniedzis lielu ieguldījumu svešzemju sugu izpētē.
Viņš ir sasniedzis nozīmīgu teorētisku ieguldījumu lietišķās matemātikas uzņēmējdarbības vadības līmeņa jomā, uzsverot precīzas un izmērāmas darba kompetences; viņš ir arī ieviesis darba kompetenču kartes jēdzienu, kā arī ieviesis cilvēku klasifikāciju, pamatojoties uz darba kompetenču karti; Havjers izveidoja metodi, lai novērtētu un izmērītu darba kompetences, kā sākumpunktu izmantojot cilvēka uztveri, tādējādi radot šo cilvēku lēmumu pieņemšanas karti.
Havjers izveidoja metodi, lai noskaidrotu saikni starp darba kompetencēm un atalgojumu. Metode izrēķina uzņēmuma zaudējumus, kas var rasties no kompetenču trūkuma (darba vai profesionālā). Tādā pašā veidā viņš izveidoja ierīci, kura, datorā simulējot, sasaista kompetences ar darba produktivitāti un kvalitāti.
Viņš izstrādāja matemātiskās loģikas un kopu teorijas metodi SVID analīzei, kas izlabo visus iepriekšējo metožu trūkumus, sasniedzot precīzas diagnozes uzņēmējdarbības stratēģijas plānošanai.
Publikācijas
Havjers ir publicējis vairāk nekā 30 zinātniskus rakstus Kubas un ārzemju žurnālos, kā arī grāmatas:
Starptautiskie zinātniskie notikumi
Havjers ir piedalījies 43 starptautiskos zinātniskos notikumos, kuros dalījies ar saviem atklājumiem. Pēdējie ir:
Žils Romēns
Žils Romēns, īstajā vārdā Luijs Anrī Žans Farigūls (dzimis , miris ), bija franču dzejnieks un rakstnieks.
20. gadsimta sākumā bija t.s. unamisma līderis. Strādājis par universitātes pasniedzēju Brestā, Parīzē un Nicā. 1923. gadā sarakstīja populāru komēdiju Knok ou Le triomphe de la médecine. No 1936. līdz 1939. gadam Romēns bija Starptautiskā PEN kluba prezidents. Otrā pasaules kara laikā — emigrācijā. No 1946. gada 4. aprīļa — Franču akadēmijas biedrs.
Pēteris Sauleskalns
Pēteris Sauleskalns ( — ) bija latviešu politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latviešu zemnieku savienības biedrs.
Biogrāfija
Pēteris Sauleskalns piedzima Mētrienas pagasta «Aizjošniekos». Mācījies pagasta skolā un Ļaudonas draudzes skolā. Vēlāk ieguvis izglītību Krievijā, Gorku vidējā zemkopības skolā. Ieguvis augstāko izglītību Rīgas Politehniskā institūta Lauksaimniecības nodaļā.
Sauleskalns strādāja par muižas pārvaldnieku un skolotāju Krievijā, kā arī Priekuļu Lauksaimniecības vidusskolā. Pēc Latvijas Republikas dibināšanas iesaistījās pagaidu parlamenta — Tautas padomes — darbībā, strādāja tajā līdz 1920. gadam. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Latviešu zemnieku savienību. Amatā bija līdz 1922. gadam.
Pēteris Sauleskalns bija Malnavas Lauksaimniecības vidusskolas dibinātājs un pirmais direktors (amatā no 1921. līdz 1940. gadam), Malnavas Piensaimniecības sabiedrības priekšsēdētājs un Kārsavas Lauksaimniecības biedrības priekšsēdētājs. Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.
Otrā pasaules kara laikā devies trimdā, dzīves pēdējos gadus pavadījis pie meitas Laimas Bērziņas Pitsburgā. Miris.
Baltic International Airlines
Baltic International Airlines (BIA) bija Latvijas un ASV kopuzņēmumam SIA Baltic International Airlines piederoša lidsabiedrība, kuras bāzes lidosta bija Rīgas Starptautiskā Lidosta. Tā dibināta 1992. gada jūnijā, pēc tam, kad ASV reģistrētajai privātajai kompānijai Baltic International USA (BIUSA) neizdevās nopirkt daļu no Latvijas valstij piederošās nacionālās lidsabiedrības "Latvijas aviolīnijas" (Latavio). Kopuzņēmumā Latvijas valdībai piederēja 60 %, bet BIUSA 40 % īpašuma daļas.
Pēc nesekmīgiem privatizācijas mēģinājumiem "Latavio" no 1995.gada oktobra tika atzīta par maksātnespējīgu. To likvidēja un Latvijas valdība kopā ar Latvijas - ASV kopuzņēmumu "Baltic International Airlines" izveidoja jaunu nacionālo aviosabiedrību "airBaltic", kurā Latvijas valstij piederēja 51% akciju, pārējo akciju īpašnieki bija Baltic International USA, skandināvu aviosabiedrība SAS un divas investīciju kompānijas.
Biatlons 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonā  tika sadalīti 11 medaļu komplekti — 5 vīriešiem, 5 sievietēm un 1 komplekts ir jauktajām sacensībām. Sacensības notika no 8. līdz. Šī bija pirmā reize Olimpisko spēļu vēsturē, kad sacensības notiek arī jauktajā stafetē.
Baltic International Airlines
Afēra ar lidmašīnu nodošanu
1993. gada jūlijā "Latvijas aviolīnijas", ASV korporācija "Baltic International USA" un LR Satiksmes ministrija noslēdza vienošanos par valsts ieguldījuma daļas pārvaldes reorganizāciju Latvijas - ASV kopuzņēmumā SIA "Baltic International Airlines (BIA)". Latavio nodeva SIA "BIA" divas lidmašīnas TU-134 ar reģistra numuriem YL-LBK un YL-LBM, Latvijas valsts īpašuma daļas turētāja tiesības no Latavio pārņēma valsts uzņēmums "Namzinis". Kaut arī Latavio lidmašīnas tika nodotas SIA "BIA", tomēr mantiskais ieguldījums atbilstoši tiesību aktu normām netika noformēts, jo to neizdarīja ne "Latavio", ne "Namzinis". LR Valsts kontrole tikai vēlāk konstatēja, ka "Satiksmes ministrijas amatpersonu nolaidības dēļ izveidojās situācija, ka SIA "BIA" lidmašīnas faktiski tika nodotas bezatlīdzības lietošanā." 1994. gada 24. novembrī SIA "BIA" vienu no lidmašīnām pārdeva par USD 350 000 (Ls 188 650) un ar iegūtajiem līdzekļiem sedza savu parādu "Latavio", lai gan saskaņā ar spēkā esošajām tiesību aktu normām, iegūtie līdzekļi bija jāieskaita valsts budžetā. Tikai 1995. gada 10. augustā otra lidmašīna tika noformēta kā mantiskais ieguldījums SIA "BIA" pamatkapitālā.
Rīgas Svētā Pētera un Pāvila baznīca
Rīgas Svētā Pētera un Pāvila pareizticīgo baznīca bija Latvijas Pareizticīgās Baznīcas dievnams Rīgā, Latvijā. Atradās Citadeles ielā 7. Mūsdienās te atrodas koncertzāle "Ave Sol". Celta citadeles cietoksnī kā Krievijas Impērijas garnizona baznīca. Mūsdienās — vecākā saglabājusies pareizticīgo baznīca Rīgā.
Vēsture
Baznīca tika celta laikā no 1781. līdz 1785. gadam, projekta autors bija būvinženieris Zigmunds Zēge fon Laurenbergs (Siegmund Sege von Laurenberg). Viņš gan nevadīja būvdarbus, jo 1783. gadā ticis norīkots dienestā uz Narvu. Būvdarbus uzraudzīja arhitekts Kristofs Hāberlands. Par baznīcas prototipu tiek uzskatīta Pērnavas Svētās Katrīnas pareizticīgo baznīca (arhitekts P. Jegorovs), kas uzcelta no 1764. līdz 1768. gadam un bija paraugs vairākām 18. gadsimta beigu pareizticīgo baznīcām Baltijā. Sākumā tā bija paredzēta kā vienkārša garnizona baznīca. Svētā Pētera un Pāvila pareizticīgo baznīca bija pirmā pareizticīgo katedrāle, līdz 1873. gadam tā bija galvenā Rīgas pareizticīgo katedrāle, pēc tam par tādu kļuva Rīgas Kristus Piedzimšanas pareizticīgo katedrāle. Pie tās kopš 1867. gada darbojās Pētera un Pāvila pareizticīgo brālība.
Tā ir klasiska grieķu krusta centrālbūve, virs draudzes telpas ir augsts kupols, ir frontāla zvanu torņa piebūve no četriem stāviem. 1873. gadā baznīca cieta ugunsgrēkā, 1886. gadā tikusi atjaunota. Līdz 1940. gadam ēkā darbojās Rīgas igauņu pareizticīgo draudze, līdz 1980. gadam tā bija munīcijas noliktava, pēc tam ēku pameta.
Baltic International Airlines
Afēra ar lidmašīnu nodošanu
Izvērtējot atskaites ziņojumu, amatpersonu paskaidrojumus un pārbaudes materiālus, kolēģija nolēma noteikt uzrēķinu Ls 207 382 Satiksmes ministrijai, kuras amatpersonas pieļāvušas valsts mantas pārdošanu bez tiesiska pamatojuma (Ls 188 650) un bezatlīdzības lietošanu (Ls 18 732).
Lidojumi
Sākotnēji "Baltic International Airlines" lidoja vienīgi uz Vācijas lidostām Frankfurti, Hamburgu un Berlīni. Pēc trīs papildus lidmašīnu (Boeing 727-23, Boeing 727-100 un McDonnell Douglas DC-9-15RC) iegādes papildus tika atklāts arī lidojums uz Londonas Getvikas lidostu un Amsterdamas Šipholas lidostu.
Biatlons 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Medaļu ieguvēji
=== Vīrieši ===
Jaukti
2017. gada 27. novembrī Olgu Viluhinu un Janu Romanovu (abas no Krievijas) diskvalificēja par dopinga pārkāpumiem. 2017. gada 1. decembrī diskvalificēja arī viņu komandas biedri Olgu Zaicevu. 2020. gada 24. septembrī Sporta arbitrāžas tiesa atcēla sankcijas Viluhinai un Romanovai, bet atstāja spēkā Olgai Zaicevai. Līdz ar to sieviešu stafetes komandu diskvalificēja. Medaļas Starptautiskā Olimpiskā komiteja pārdalīja 2022. gada 19. maijā. Čehijas komandai, kas līdz ar to ieguva bronzu, medaļas pasniedza Pasaules kausa posma laikā Nove Mesto.
Latvija
Soču Olimpisko spēļu biatlona sacensībās startēja divi Latvijas pārstāvji.
Izraēlas administratīvais iedalījums
Izraēlas administratīvais iedalījums sastāv no 6 apgabaliem (, mehozot, viensk.: mahoz). Savukārt apgabali iedalās 15 apriņķos (, nafot, viensk.: nafa).
Andriņi (Lejasciema pagasts)
Andriņi ir ciems Gulbenes novada Lejasciema pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V371.
Bārbale
Bārbale var būt:
Āriņi (Mētrienas pagasts)
Āriņi ir ciems Mētrienas pagastā, Madonas novadā. Atrodas 166 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Odzienas ezers.
Velsa (pilsēta)
Velsa (de) ir pilsēta Austrijā, Augšaustrijā pie Traunas upes. šeit dzīvoja 60 399 iedzīvotāji. Velsa pēc iedzīvotāju skaita ir astotā lielākā pilsēta Austrijā. Atrodas netālu no Lincas.
Cilvēki
Velsā dzimuši:
Tūjas
Tūjas ir mūžzaļu skujkoku ģints, kas pieder pie ciprešu dzimtas. Tūju ģintī izšķir piecas sugas, no kurām divas atrodamas Ziemeļamerikā un trīs Tuvajos Austrumos. Tūjas mēdz saukt arī par dzīvības kokiem (arbor vitae).
Mūsdienās tūjas tiek visbiežāk izmantotas dzīvžogos, kā arī dārzu apstādījumos.
Pielietojums
Visbiežāk tūjas tiek izmantotas un audzētas, kā krāšņumkoki dārzos vai dzīvžogos. Privātmāju īpašnieki tās mēdz izmantot, lai aizsegtu savu teritoriju no kaimiņiem.
Koksne ir viegla, mīksta un aromātiska. Tā viegli šķeļas un tai ir labas pretpuves īpašības. Vēsturiski tūjas ir tikušas izmantotas tautas medicīnā, piemēram, odu atbaidīšanā vai jostas rozes ārstēšanā. Kanādas pirmiedzīvotāji kādreiz lietoja Thuja occidentalis adatas, lai pagatavotu tēju ar augstu C vitamīna saturu, ko izmantoja cingas ārstēšanai vai profilaksei pret cingu. Thuja plicata koksne tiek izmantota arī ģitāru ražošanā. Tūjas sastāvā ir aktīva viela — tujons (GASS receptora antagonists).
Ekoloģija
Tūju skujas mēdz ēst brieži, kas var nelabvēlīgi ietekmēt jauno tūju augšanu un sēklu izplatīšanos.
Raksturojums
Tūjas ir mūžzaļi skujkoki, kas var izaugt līdz 3m (atsevišķas sugas pat līdz 61 metram). Miza ir šķiedraina un sarkanīgi brūna, kas jaunākiem augiem var plaisāt saules staru ietekmē. Skujas ir 1—10mm garas un ir plakanas. Izņēmums ir pavisam jaungadīgas tūjas — tām skujas ir adatveida. Vīrišķie čiekuri ir mazi, neuzkrītoši un atrodas dzinumu galos. Sievišķie čiekuri sākotnēji ir līdzīgi, bet tad izaug 1—2 cm gari 6—8 mēnešu laikā. Tūjas aug vidēji skābā un mitrā augsnē — ap 5,5—6,5 pH.
Playboy Records
No 1972. gada līdz 1973. gadam Playboy Records bija grupas ABBA ASV ierakstu kompānija, licencēta caur grupas galveno ierakstu kompāniju — Polar Music. Grupa mainīja izplatītājus pēc uzvaras 1974. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar Waterloo.
Sākotnēji ierakstu kompānija singlus izplatīja neatkarīgi, līdz tās darbības nogalē izplatīšanu pārņēma CBS Records. 1978. gadā Playboy Records beidza darbību, uzņēmumu iegādājās Elektra Records. Ierakstu kompānijas darbība tika atsākta 2001. gadā kā džeza mūzikas izdevniecība Concord Records. 1970. gadu ierakstu kompānijas repertuāru pārvalda Sony Music Legacy Recordings.
Žoržs Dilons-Kavanags
Žoržs Artūrs Dilons-Kavanags di Fertags (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Izcīnījis trīs medaļas 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs.
Dilons-Kavanags startēja gan 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs, gan 1906. gada neoficiālajās olimpiskās spēlēs. 1900. gada Parīzes spēlēs viņš izcīnīja 7. vietu paukošanā ar floreti. Savukārt 1906. gadā viņš izcīnīja trīs medaļas. Zelta medaļas šajās olimpiskajās spēlēs viņš ieguva paukošanā ar floreti un komandu sacensībās ar špagu, savukārt sudraba medaļu ieguva paukošanā ar špagu.
Kastamonu ejālets
Kastamonu ejālets (osmaņu: ایالت قسطمونی) bija Osmaņu impērijas teritoriāla vienība, kas pastāvēja no 1827. līdz 1864. gadam.
Ejāleta ekonomika bija lauksaimnieciska, galvenokārt orientēta uz vietējo tirgu. Tikai 1850. gadu beigās uzsākās jauno tehnoloģiju ievēšana. Ievērojamu ostu klātbūtne veicināja tirdzniecības attīstību. Ejāletā atradās arī liels vergu tirgus, kur varēja nopirkt vergus no Polijas un Krievjas.
Larnakas starptautiskā lidosta
Larnakas starptautiskā lidosta (el) ir starptautiska lidosta Kipras dienvidaustrumos, 4 kilometrus uz dienvidrietumiem no Larnakas. Lielākā lidosta valstī.
Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2019. gadā nodrošināja aviosabiedrības Aegean Airlines, Aeroflot, Air Moldova, Air Serbia, airBaltic, Alitalia, Arkia, Austrian Airlines, Belavia, Blue Air, British Airways, Bulgaria Air, Chair Airlines, Condor, Cyprus Airways, EasyJet, EasyJet Switzerland, Edelweiss Air, EgyptAir, El Al, Emirates, Eurowings, Gulf Air, Israir Airlines, Jet2.com, Kuwait Airways, Lauda, Level, Polijas aviolīnijas LOT, Lufthansa, Middle East Airlines, Norwegian Air Shuttle, Nordwind Airlines, Pobeda, Qatar Airways, Royal Jordanian, Ryanair, S7 Airlines, SkyUp, Smartwings, Swiss International Air Lines, TAROM, Transavia, TUI Airways, TUI fly Deutschland, Tus Airways, Ukraine International Airlines, Ural Airlines, Windrose Airlines, Wizz Air. Visu sezonu lidojumi notiek uz 34 valstīm (tās ir Apvienotie Arābu Emirāti, Armēnija, Austrija, Bahreina, Baltkrievija, Beļģija, Bulgārija, Čehija, Ēģipte, Francija, Grieķija, Gruzija, Itālija, Izraēla, Jordānija, Katara, Krievija, Latvija, Libāna, Lielbritānija, Lietuva, Malta, Moldova, Nīderlande, Norvēģija, Polija, Rumānija, Serbija, Šveice, Ukraina, Ungārija, Vācija, Ziemeļmaķedonija, Zviedrija), bet sezonāli - vēl uz 4 valstīm (Dānija, Kuveita, Slovākija, Somija).
Adanas ejālets
Adanas ejālets (turku: Adana Eyaleti) bija Osmaņu impērijas teritoriāla vienība, kas tika izveidota 1608. gadā.
No 1859. līdz 1861. gadam provincē apmetās 20 511 nogaji.
1020. gads
1020. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Pārpilnības rags
Pārpilnības rags (la) vai Amaltejas rags (el) ir pārpilnības un pārticības simbols. Parasti tiek attēlots kā raga formas trauks, pilns ar augļiem, ziediem un riekstiem. Cēlies no sengrieķu mitoloģijas, ko vēlāk pārņēmuši romieši un plaši lietots arī mūsdienās, sevišķi tēlotājā mākslā, arhitektūrā, heraldikā.
Izcelsme
Viszināmākā ir saistīta ar Zeva zīdīšanu, kurš kā mazulis tika noslēpts no sava tēva Krona alā Idas kalnā, kur to pieskatīja vairākas dievišķās aukles, tajā skaitā nimfa Amalteja kazas izskatā. Amalteja mazuli Zevu zīdīja ar savu pienu. Zevam jau zīdaiņa vecumā bijis liels spēks un, spēlējoties ar Amalteju, tas viņai nolauzis vienu ragu, bet ar savām dievišķajām spējām devis tam spēju uz nebeidzamu barošanu.
Citā mītā pārpilnības rags radies, Hēraklam cīnoties ar upju dievību Akeloju un nolaužot tam vienu no ragiem.
Pārpilnības rags bija vairāku grieķu un romiešu ar ražas novākšanu, pārticību un garīgumu saistīto dievību atribūts: Zemes dieviete Gaja vai Terra, bagātības dievs Pluts, nimfa Maja, veiksmes dieviete Fortūna.
Ņikita Juhņevičs
Ņikita Juhņevičs (dzimis ) ir Latvijas futbolists, pussargs. Kopš 2020. gada spēlē Latvijas 1. līgas komandā FK Dinamo Rīga.
Н
Н (н) ir kirilicas burts. Vispārīgi šis burts apzīmē alveolāru nazālu līdzskani /n/ (latviešu valodā atbilst N burtam). Burts ir radies no grieķu alfabēta burta nī. Krievu alfabētā burts н ir 15. burts pēc kārtas, baltkrievu — 16. burts, bulgāru alfabētā — 14. burts, serbu — 17. burts, ukraiņu — 18. burts.
Prinča Boguslava X iela (Ščecina)
Prinča Boguslava X iela ir Ščecinas iela, Centra administratīvajā rajonā, Centra un Centra-Rietumu apkaimē. Boguslava X sākas krustojumā ar Ludvika Zāmenhofa laukumu un beidzas krustojumā ar Gabriela Narutoviča ielu. Ielas kopējais garums ir 1039,9 metri.
Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidota 19. gadsimtā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tās sākotnējais nosaukums bija Boguslava iela (vācu: Bogislavstraße). 1945. gadā tā tika pārsaukta par Prinča Boguslava X iela (polu: ulica Księcia Bogusława X).
Ielas raksturojums
Prinča Boguslava X iela ir 1039,9 metrus gara bruģēta iela. Tā sākas krustojumā ar Ludvika Zāmenhofa laukumu un iet dienvidrietumu virzienā. Boguslava X ielai ir savienojumi ar Jagaiļa, Montekasīno, Ludomila Rajska ielām (Ludvika Zāmenhofa laukumā), Polijas armijas avēniju, Varšavas geto varoņu, Edmunda Balukas ielām (Piekrišanas laukumā), Andžeja Malkovska ielu, Boļeslava Greizmuta ielu, Vladislava Elkonīša ielu, Vladislava Jagella ielu, Mariana Langeviča ielu un Gabriela Narutoviča ielu.
Tilzītes siers
Tilzītes siers jeb tilzīters (de) ir 1820. gados Tilzītē radīta nogatavināta puscietā siera šķirne. Tai ir vāciešu un šveiciešu paveids ar atšķirīgu formu, acojumu un garšu.
Vēsture
Tilzītes siers radīts 1820. gados Tilzītē, kur sierniece Frau Vestfāla (Frau Westphal) pierakstīja un standartizēja apkārtnes sierniecības paražas. Tilzītes siera pamatā varētu būt vietējie Limburgas stila sieri (Ragnītes (Ragnitzer), Vorienas (Woriener), Briolas (Brioler) sieri), kas nogatavināti telpās ar lielāku gaisa mitrumu, kas savukārt veicināja Brevibacterium linens augšanu sierā. Līdz 19. gadsimta vidum Tilzītes sieru gatavoja un ēda vienīgi Austrumprūsijā, bet gadsimta beigās tā gatavošanu uz Alpiem atveda šveiciešu piensaimnieki Oto Vartmanis (Otto Wartmann) un Hanss Vegmillers (Hans Wegmüller), kas no Austrumprūsijas atgriezās Šveicē. No Tilzītes apkārtnes šī siera gatavošana izplatījās arī uz rietumiem gar Baltijas jūru līdz Šlēsvigai-Holšteinai, bet 20. gadsimta pašā sākumā no Šveices tā izplatījās arī Algavā (Allgäu).
1928. gadā, kad Tilzītes siers jau bija kļuvis par pilsētas galveno eksporta preci, Tilzītē tika atvērta šim sieram veltīta skola. Vācijas siera noteikumos Tilzītes siers pirmoreiz minēts 1934. gadā, bet 1948. gadā tā ražošanu valsts līmenī sāka regulēt Šveicē. 1961. gadā, pēc Vācijas sadalīšanas, lai novērstu vācu nostaļģiju pēc Austrumprūsijas, Tilzītes sieru pārdēvēja Mēklenburgas (Mecklenburg) ezera vārdā par Tolenses sieru (Tollenser). Šveices varasiestādes sieram Tilzītes vārdu atjaunoja 1981. gadā, un kopš 1993. gada Šveices Tilzītes siers reģistrēts kā preču zīme. 2007. gadā Šveicē, vietā, kur Oto Vartmanis 1893. gadā Šveicē pirmoreiz esot pagatavojis Tilzītes sieru, oficiāli nodibināta pilsēta Tilzīte, kas 2009. gadā uzsāka sadarbību ar vēsturiskās Tilzītes mūsdienu pēcteci Sovetsku. 1995. gadā Tolenses sieram piešķirts aizsargāts cilmes vietas nosaukums, ko piesaistīja tā gatavošanas apgabalam Mēklenburgā, bet Holsteiner Tilsiter 2013. gadā saņēma aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi.
Krievijas siers
1960. gados Tilzītes siera receptūru aizguva Padomju Savienībā, kur to nedaudz izmainītā veidā sāka ražot Jaroslavļas apgabala Ugličas rūpnīcā ar nosaukumu Krievijas siers (ru). Drīz vien Krievijas siers izplatījās Padomju Savienībā, kur to pēc VVST Р 52972-2008 sāka ražot arī daudzās citās Padomju republikās, tostarp Latvijas PSR. Atšķirībā no Tilzītes siera, Krievijas siers ir ar spēcīgāku garšu, mazāku ūdens saturu, neregulārāku acojumu, kā arī tā nogatavināšanā neizmanto glemi un ražošanā ne vienmēr izmanto visaugstākās kvalitātes pienu. Kopš neatkarības atjaunošanas Latvijā nepastāv vienojoši Krievijas siera standarti, un starp dažādo uzņēmumu ražotajiem Krievijas sieriem pastāv atšķirības. Reaģējot uz Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā, A/S „Cesvaines piens” paziņoja par pakāpenisku atteikšanos no „Krievijas siera” nosaukuma lietošanas uzņēmumā Latvijas tirgum ražotajiem sieriem, turpmāk tos saucot par Tilzītes sieru, vienlaikus saglabājot jau esošo siera receptūru.
Boļeslavs Sloskāns
Boļeslavs Sloskāns (dzimis Rēzeknes apriņķa Stirnienes pagastā, miris ) bija Romas katoļu baznīcas Cilitānas titulārbīskaps, Mogiļevas un Minskas apustuliskais administrators, kā arī neformāli Rīgas metropolijas Rīgas arhidiecēzes palīgbīskaps, ordinēts 21.01.1917., nominēts 05.05.1926., konsekrēts 10.05.1926.
Biogrāfija
Boļeslavs Sloskāns dzimis 1893. gada 31. augustā Rēzeknes apriņķa Stirnienes pagasta Tiltgalos. Izglītību ieguvis, 1904. gadā pabeidzot Varakļānu pagasta skolu un 1909. gadā — Rēzeknes četrgadīgo pilsētas skolu. Vēlāk kā eksterns nokārtojis pārbaudījumus ģimnāzijā, saņemot apliecību ar tiesībām iestāties Garīgajā seminārā. 1911. gadā iestājies Pēterpils Garīgajā seminārā. Beidzot semināru 1916. gadā, bijis spējīgāko studentu vidū, tāpēc uzsācis studijas Pēterpils Garīgajā akadēmijā, kuras nācies pārtraukt 1918. gadā sakarā ar mācību iestādes slēgšanu.
1979. gada rudenī bīskapa veselība pasliktinājās, tāpēc pārcēlies uz dzīvi atveseļošanas mājā "Emmausā", kas atrodas piecu kilometru attālumā no abatijas, kur 1981. gada 18. aprīlī pēc atkārtotas sirdslēkmes miris. Sēru Svētā Mise notika Kezersbergas benediktiešu baznīcā 25. aprīlī, celebrējot Mehelenas-Briseles arhibīskapam Godfrīdam Danēlam, koncelebrējot apustuliskajam nuncijam Briselē arhibīskapam Iginam Kardinālem, klostera vecajam abatam R. van Dorenam, abatam priekšniekam A. Vernēlam, Vācijas bīskapu uzdevumā Hildesheimas bīskapam H. M. Jensenam, Emmausas majas bīskapam van Bērdenam, Namīras palīgbīskapam Mistī un četriem latviešu priesteriem — toreizējiem monsinjoram Ručam, prāvestiem Dupatam, Smelterim un Brumanim. Ņemot vērā mocekļa un svētuma pazīmes bīskapa dzīvē, dievkalpojums netika noturēts melnos, bet Lieldienu baltos ornatos. Boļeslavu Sloskānu apbedīja Kezersbergas benediktiešu abatijas kriptā blakus klostera abatiem.
Atgūstot Latvijai neatkarību, tika nolemts bīskapu pārapbedīt dzimtenē. 1993. gada 25. un 26. septembrī Luvēnā notika atvadu dievkalpojumi, 30. sepembrī bīskapa šķirsts tika atvests uz Rīgu, kur 10 dienas Rīgas Svētā Jēkaba katedrālē notika aizlūgumi. Pārapbedīšana Aglonā notika 10. oktobrī, apbedot Aglonas bazilikas kriptā.
Bīskapa vārdā ir nosaukta Boļeslava Sloskāna iela Rīgā, Torņakalnā pie Rīgas Katoļu ģimnāzijas.
Bīskapa beatifikācijas sākums
2004. gada 30. decembrī ar pāvesta Jāņa Pāvila II izsludināto dekrētu "Decretum super heroicitate virtutum", ko iepriekš apstiprināja 24 kardinālu komisija, atzīta bīskapa tikumu varonība, par ko bīskaps saucams kā godināms, tas ir paveikts posms pirms bīskapa beatifikācijas jeb pasludināšanas par svētīgo.
Čildiras ejālets
Čildiras ejālets (turku: Çıldır Eyaleti) bija Osmaņu impērijas teritoriāla vienība Kaukāza dienvidrietumu daļā.
Krievu—turku kara laikā (1828—1829) krievu karaspēks ieņēma lielāko ejāleta daļu.1845. gadā Čildiras ejālets beidza pastāvēt.
Ejāleta teritorija pašlaik ir sadalīta starp Gruziju un Turciju.
1315. gads
1315. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Vanadzora
Vanadzora (hy — ‘klosteru ieleja’) ir pilsēta Armēnijā, Lori marzes administratīvais centrs. Vanadzora ir trešā lielākā pilsēta Armēnijā, atrodas Vanadzoras upes krastā 128 km uz ziemeļiem no galvaspilsētas Erevānas.
Vēsture
Pilsēta dibināta kā 1828. gadā kā Krievijas pierobežas garnizons krievu-persiešu karā iznīcinātā Karakilisas (tr — ‘melnā baznīca’) ciema vietā. Jauno pilsētiņu apdzīvoja armēņi no Erevānas. 1899. gadā ar dzelzceļu savienota ar Tbilisi. 1918. gada maijā pie pilsētas notika Karakilisas kauja, kurā Armēnijas Republikas armija izcīnīja vienu no nozīmīgākajām kaujām karā pret Otomaņu karaspēku, lai aizstāvētu jaunās valsts neatkarību. 1926. gadā Armēnijas sovetizācijas laikā pilsēta tika pārdēvēta par Martunašenu (Մարտունաշեն) par godu boļševiku revolucionāram Aleksandram Mjasnikjanam (segvārds «Martuni»). 1935. gadā pilsēta tika pārdēvēt par Kirovakanu (Կիրովական) par godu iepriekšējā gadā noslepkavotajam boļševiku valstsvīram Sergejam Kirovam. 1940. gados sākās pilsētas strauja induastrializācija, tika uzbūvēti vairāki ķīmiskās, mašīnbūves, vieglās un pārtikas rūpniecības uzņēmumi, kā arī termoelektrocentrāle. No 1939. līdz 1980. gadam pilsētas iedzīvotāju skaits izauga no 17 tūkstošiem līdz 149 tūkstošiem iedzīvotāju. Pilsēta smagi cieta 1988. gada Spitakas zemestrīcē. Pēc Armēnijas neatkarības atgūšanas pilsētu 1992. gadā pārdēvēja tagadējā vārdā pēc tai cauri tekošās Vanadzoras upes. Zemestrīcei un politiskajām izmaiņām sekojošās ekonomiskās lejupslīdes ietekmē pilsētas iedzīvotāju skaits samazinājies līdz 77 tūkstošiem (2023).
Ēģiptes ejālets
Ēģiptes ejālets (arābu: إيالة مصر‎) bija Osmaņu impērijas teritoriālā vienība no 1517. līdz 1867. gadam.
Vanadzora
Cilvēki
Vanadzorā dzimuši:
Ēģiptes ejālets
Province aizņēma lielāko daļu Ēģiptes, Palestīnas, Sīrijas, Jordānijas un daļu Arābijas.
No 1882. līdz 1914. gadam Ēģipte formāli piederēja Osmaņu impērijai, bet faktiski to okupēja Lielbritānija. Tajā pašā laikā Ēģipte nebija britu kolonija, faktiski Ēģipte šajā periodā bija britu protektorāts (oficiāli no 1914. līdz 1922. gadam), saglabājot ļoti augstu autonomiju un pat vadot karus pret Sudānu. Formālā atkarība no Osmaņu impērijas tika likvidēta pēc Pirmā pasaules kara sākuma, kad Ēģipte juridiski nonāca Lielbritānijas protektorātā.
Dornbirne
Dornbirne (de) ir pilsēta Austrijā, Forarlbergā. šeit dzīvoja 48 067 iedzīvotāji. Dornbirne ir desmitā lielākā pilsēta Austrijā pēc iedzīvotāju skaita. Pilsētā ir bāzēts Austrijas hokeja līgas klubs Dornbirner EC.
Boltakrūgs (Vaboles pagasts)
Boltakrūgs ir ciems Vaboles pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 215 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Pelieča ezers, Krivānu ezers.
Dūre (Lejasciema pagasts)
Dūre ir ciems Gulbenes novada Lejasciema pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Uherski Broda
Uherski Broda (cz) ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Uherske Hradištes apriņķī.
Dūre (Lejasciema pagasts)
Dūre izveidojusies ap Dūres muižu (Duhrenhof, Cappendorf).
Uherski Broda
Vēsture
Pilsētas tiesības piešķīra Čehijas karalis Otokārs II 1272. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. Smagi cietusi Trīsdesmitgadu kara laikā, no šī perioda daudzi pilsētas iedzīvotāji līdz Otrajam pasaules karam bija ebreji. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā. 2015. gada 24. februārī kāds iedzīvotājs sarīkoja slaktiņu vietējā kafejnīcā, nogalinot 8 cilvēkus.
Ekonomika
Pilsētā atrodas Česká zbrojovka Uherský Brod ieroču rūpnīca, kurā citu starpā ražo pistoles CZ un mašīnpistoles.
Cilvēki
Uherski Broda ir viena no vietām, kur varētu būt dzimis Jans Komenskis (Jan Amos Komenský, 1592-1670).
Sallas kaujas
Sallas kaujas (fi, ru) bija kaujas Ziemas kara laikā, kurā Somijas Aizsardzības spēki 1939. — 1940. gada ziemā apturēja Lapzemē iebrukušo PSRS karaspēku uz austrumiem no Kemijervi. Somu karaspēka Lapzemes grupa (Lapin Ryhmä) Sarkanās armijas pārspēka priekšā atkāpās līdz Kemijoki, bet pēc tam pārgāja pretuzbrukumā.
Norise
Gatavojoties Polijas kampaņai, Orlas apgabalā izveidoja 122. strēlnieku divīziju (122-я стрелковая дивизия). 1939. gada novembra sākumā to pa dzelzceļu pārdislocēja uz Karēliju un iekļāva PSRS 9. armijas sastāvā. Pēc Ziemas kara sākuma 1939. gada 30. novembrī 122. strēlnieku divīzija apmēram 20 tūkstošu vīru sastāvā iebruka Somijas teritorijā un ieņēma somu nodedzināto Alakurti ciemu. Tās uzdevums bija ieņemt Rovaniemi un visu Somijas Lapzemes daļu, sasniedzot Kemi pilsētu Zviedrijas pierobežā.
2. decembrī divīzijas avangards 26 km uz rietumiem no Alakurti uzdūrās somu robežsardzes (Sallas) bataljona aizsardzības pozīcijām. Kaujā krita 10 somu un 24 krievu karavīri. 11. decembrī krievi ar kauju ieņēma Merkejervi (Märkäjervi) ciemu, bet 14. decembrī Kursu ciemu. 16. decembrī 122. divīzijas 273. kalnu strēlnieku pulks sagrāba pārceltuvi pāri Kemijoki upei pie Pelkosniemi ciema. 19. decembrī sākās somu pretuzbrukums un 13. janvārī 122. divīzijas pulki atkāpās uz Merkejervi un aktīvā karadarbība šajā frotes iecirkmī pierima.
1940. gada februāra pēdējās dienās Somijas spēkus nomainīja zviedru un norvēģu brīvprātīgie.
Aleksandra tirgus
Aleksandra tirgus bija tirgus vieta Rīgā, laukumā pirms tagadējā Brīvības un Tallinas ielas krustojuma, kur tagad atrodas Rīgas Jaunā Svētās Ģertrūdes Evaņģēliski luteriskā baznīca. Oficiāli tirgu izveidoja 1876. gada 1. jūlijā, un tas šai vietā atradās līdz 1902. gada rudenim.
Vēsture
19. gadsimtā vietā, kur no Aleksandra (tagadējās Brīvības) ielas atzarojās Cēsu iela, līdz pat Rēveles (tagad Tallinas) ielai pletās plašs, vēl neapbūvēts laukums. Tā vidū atradās dziļa aka, no kuras pa garu koka cauruli ar rokām darbināmu sūkni jeb pumpi sūknēja labu dzeramo ūdeni gan ceļinieki, kas devās uz Rīgu, gan apkārtējie priekšpilsētas iedzīvotāji. Vēl 19. gadsimta pirmajā pusē Lielais pumpis tika uzskatīts par priekšpilsētas vistālāko punktu. Drīzumā šeit izveidojās ierasta, bet neatļauta tirdzniecības vieta. Izdevīga tā bija gan uz Rīgu atbraukušajiem zemniekiem ar pārtikas produktiem pārdošanai, kam nevajadzēja maksāt lielu tirgus nodokli, gan arī priekšpilsētas iedzīvotājiem, kam citādi bija jāmēro ceļš uz Daugavmalu, kur tobrīd atradās Rīgas galvenais tirgus.
1873. gadā iedzīvotāji iesniedza pilsētas rātei kolektīvu lūgumu ierīkot pastāvīgu pārtikas preču tirgu jau tradicionālā tirgus vietā pie Lielā pumpja. 1876. gadā tirgu atklāja un nosauca par Aleksandra pēc blakus esošās Aleksandra ielas. 19. gadsimta beigās katru dienu tirgū savas preces piedāvāja no 400 līdz 800 tirgotāju, svētdienās to skaits pārsniedza 900. Tas bieži apgrūtināja satiksmi, tādēļ 1897. gadā pieņēma lēmumu tirgu pārcelt uz pilsētai piederošu neapbūvētu lauku pie Aleksandra (tagadējā Brīvības) un Matīsa ielas krustojuma (kur mūsdienās atrodas Vidzemes tirgus).
Tršineca
Tršineca (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Frīdekmīstekas apriņķī pie Olšes upes. Pie pilsētas atrodas 1836. gadā dibinātais Tršinecas metalurģiskais kombināts - lielākais metalurģijas uzņēmums valstī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1444. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. 1839. gadā sāka darboties pirmais metalurģiskais kombināts. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Pēc 1938. gada Minhenes vienošanās, pilsētu ieņēma poļu karaspēks, bet pēc Otrā pasaules kara sākuma - vācieši. Pēc kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. 1966. gadā pilsētās notika šaha turnīrs, kurā pirmoreiz ārzemēs debitēja Anatolijs Karpovs. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Cilvēki
17,7% no pilsētas iedzīvotājiem ir poļi. Tršineca ir dziedātājas Evas Farnas (Ewa Farna, 1993), astronoma Petra Praveca (Petr Pravec, 1967) un futbolista Vāclava Sverkoša (Václav Svěrkoš, 1983) dzimtā pilsēta.
Sports
Pilsētā bāzēta Čehijas Ekstralīgas hokeja komanda Tršinecas "Oceláři", kas 2011, 2019, 2021, 2022. un 2023. gadā izcīnījusi valsts čempiones titulu.
Třinecā atrodas arī florbola klubs FBC Intevo Třinec, kura sieviešu komanda spēlē Čehijas augstākajās sacensībās.
Kleitons Kellers
Kleitons Kellers (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Kellers pārstāv NHL komandu Arizonas "Coyotes".
2016. gada NHL drafā Kleitonu ar kopējo septīto numuru izvēlējās Arizonas "Coyotes".
ASV jauniešu hokeja izlases sastāvā Kellers 2017. gada Pasaules junioru čempionātā izcīnīja zelta medaļas. Pieaugušo izlasi pārstāvējis 2017. un 2019. gada Pasaules čempionātā.
Kicmaņas rajons
Pēc etniskā sastāva iedzīvotāju absolūtais vairākums ir ukraiņi (98,5 %).
Rajona centrā Kicmaņā dzimis komponists un dzejnieks Volodimirs Ivasjuks (Володи́мир Миха́йлович Івасю́к, 1949 – 1979) un dziedātāja Aņi Loraka (Ані Лорак, 1978). Rajona Kļivodinas ciemā dzimis vieglatlēts Ivans Heško (Іван Гешко, 1979).
Ariel 1
Ariel 1, arī zināms kā UK-1 un S-55, bija Apvienotās Karalistes pirmais pavadonis, pirmais no Ariel programmas. Tas palaists 1962. gadā. Lielbritānija pēc PSRS un ASV kļuva par trešo valsti, kurai ir savs Zemes mākslīgais pavadonis.
Kosmisko aparātu izgatavoja ASV (NASA Godarda Kosmosa lidojumu centrā) un palaida ar ASV raķeti. Ariel 1 bija 62 kg cilindrs 58 cm diametrā un 22 cm augstumā. Uz četriem izvēršamiem paneļiem bija saules baterijas.
Pavadonī bija izvietoti seši zinātniskie instrumenti. Viens bija paredzēts kosmiskā starojuma pētīšanai, divi — Saules izstarojuma, trīs — jonosfēras pētījumiem. Eksperimenti tika izstrādāti, par pamatu ņemot Skylark programmas pieredzi.
Ariel 1 tika palaists 18:00:16 UTC ar nesējraķeti Thor-Delta no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa LC-17A.
Domājams, ka 1962. gada 9. jūlija ASV liela augstuma kodolizmēģinājumu eksperiments Starfish sabojāja Ariel 1 saules baterijas, kā rezultātā tika traucēta pavadoņa darbība. kosmiskais aprāts pārstāja darboties. Tā darbību izdevās atjaunot un darbojās līdz, kad tika izmantots, vācot datus kopā ar Explorer 20.
Ariel 1 Zemes atmosfērā iegāja un sadega.
Štakelbergi
Fon Štakelbergi (de) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā bija zināma kopš 14. gadsimta. No Zviedru Vidzemes tā izplatījās Zviedrijā, bet no Vidzemes guberņas arī Krievijas Impērijas teritorijā.
Vēsture
Štakelbergu dzimtas pirmsākumi meklējami 13. gadsimtā, kad pieminēts Ķelnē dzīvojušais Valdevers no Štakelbergas (la) un Tērbatas bīskapa vasalis Henrihs no Štakelbergas (Henricus de Stackelberg) 1306. gadā. Par Livonijas Štakelbergu ciltstēvu uzskata Tērbatas bīskapijas fogtu (Stiftsvogt) Pēteri no Štakelbergas (1480-1545), kura dēli un mazdēli izveidoja piecus dzimtas pamatatzarus: Kaverhofas un Kreichofas (a.d.H. Kawershof-Kreuzhof); Kambijas-Izenhofas (a.d.H. Camby-Isenhof) un Tomeles (a.d.H. Thomel); Pipas (a.d.H. Piep, Perrist und Kassari) un Halinapas (a.d.H. Halinap und Eken-Angern). Vēlāk dzimta sazarojās vēl 28 atsevišķās līnijās jeb namos (a.d.H. Jürgensberg, a.d.H. Hördel, a.d.H. Kaltenbrunn, a.d.H. Ellistfer, a.d.H. Wagenküll, a.d.H. Kollitz, a.d.H. Sellie, a. d.H. Cambi und Ecken-Angern, a.d.H. Kassar, a.d.H. Riesenberg, u.c.).
1741. gadā dzimtu uzņēma Sāmsalas bruņniecības matrikulā (Stackelberg a.d.H. Feckerort Thomel Rotziküll und Piddull), 1746. gadā – Igaunijas bruņniecības matrikulā, 1747. gadā – Vidzemes bruņniecības matrikulā,. 1840. gadā – Kurzemes bruņniecības matrikulā. 1854. gada 7. decembrī Krievijas Impērijā dzīvojošajiem dzimtas pārstāvjiem piešķīra mantojamu barona titulu.
Štakelbergu dzimtas muižas
Latvijas teritorijā dažādos laika posmos dzimtas valdījumā bija
Nellija Kleinberga
Nellija Kleinberga (dzimusi Saldū) ir latviešu kultūras darbiniece un politiķe, bijusi 12. Saeimas deputāte, ievēlēta no Latvijas Reģionu apvienības. Līdz tam ilgstoši vadījusi Skrundas novada pašvaldību, šobrīd — Kuldīgas novada domes deputāte, pārstāv partiju "Kuldīgas novadam".
Biogrāfija
1981. gadā beigusi Skrundas 1. vidusskolu. Pēc tam mācījusies Rīgas kultūras un izglītības darbinieku tehnikumā, iegūstot dramatiskā kolektīva vadītāja specialitāti. Studējusi J. Vītola Latvijas Valsts konservatorijā, ko pabeigusi 1991. gadā ar kultūrizglītības darba speciālista, svētku organizatora, režisora specialitāti. Jau darbojoties pašvaldībā, ieguvusi sociālo zinātņu maģistra grādu sabiedrības vadībā Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultātē.
1980. gadā N. Kleinberga sākusi darbu Skrundas kultūras namā, kopš 1988. gada — tā vadītāja. Neprecējusies, ir meita.
Politiskā darbība
Skrundas pašvaldības deputāte kopš 1989. gada. 1997. gadā ievēlēta Skrundas pilsētas domē no saraksta “Pilsētai un laukiem”. Nākamajās vēlēšanās 2001. gadā kandidēja no saraksta “Skrundas novadam”, taču netika ievēlēta. 2001. gadā strādājusi Kuldīgas domē kā domes priekšsēdētāja palīdze un Sociālo lietu departamenta direktore.
2005. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Skrundas pilsētas domē no saraksta “Skrundas rītdienai” un ievēlēta arī par domes priekšsēdētāju (pašvaldības vadītājas amatā atradās līdz 2014. gadam, kad ievēlēta Saeimā). 2009. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Skrundas domē no partijas Demokrāti.lv saraksta, savukārt 2013. gada vēlēšanās no partijas “Reģionu alianse”.