cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dižais Pasaules Arhitekts
Piemēram, brīvmūrniecībā Dižais Pasaules Arhitekts ir Augstākās būtības izpausme, ļaujot katram brīvmūrniekam šīs kategorijas interpretēt individuāli. Savukārt rožkrustiešu tradīcijā atšķirībā no monoteistiskajām reliģijām Dieva tēls aptver plašu gara izpausmju diapazonu — sākot no pilnīgas visu lietu un parādību apziņas (omnisence) un beidzot ar misticisma pilnu zemapziņu.
Jēdziena Dižais Pasaules Arhitekts saknes sakņojas jau antīkajā pasaulē. Piemēram, jēdzienu Demiurgs (el dēmiourgós, la), kas tulkojumā nozīmēja amatnieks, arī cilvēks, kas strādā citu cilvēku labā (dievišķa Pasaules sākuma principu pirmais ieviesis grieķu filosofs Platons). Kopš tā laika šis jēdziens dažādos variantos un apzīmējumos tiek izmantots līdz pat mūsdienām, piemēram, gnosticismā.
Tūliki Laesone
Tūliki Laesone (et; dzimusi Tallinā, Igaunijā) ir Igaunijas starptautiskā meistare šahā, kas uzvarēja Latvijas atklātajā šaha čempionātā sievietēm 1992. gadā.
Šahistes karjera
Tūliki Laesone ir viena no spēcīgākajām Igaunijas šahistēm. 1987. gadā viņa izcīnīja 3. vietu PSRS jauniešu sacensībās Čeļabinskā. Tūliki Laesone divas reizes ir uzvarējusi Igaunijas šaha čempionātā sievietēm (1993, 1996 ), divas reizes bijusi šajā turnīrā otrā (1986, 1998 ) un divas reizes ieguvusi bronzas medaļu (1992, 1997 ). Tūliki Laesone ir spēlējusi Igaunijas komandas sastāvā PSRS komandu sacensībās sievietēm 1986. gadā. Tāpat Tūliki Laesone ir pārstāvējusi Igauniju Pasaules šaha olimpiādēs:
Personīgā dzīve
Pēc profesijas Tūliki Laesone ir juriste. Viņa ir strādājusi Igaunijas Ekonomikas ministrijā un advokātu birojā "Laesson & Partnerid OÜ".
Klints Dempsijs
Klintons Drū "Klints" Dempsijs (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, ASV futbola izlases dalībnieks.
Karjeras laikā spēlējis ASV un Anglijas klubos. ASV izlasi pārstāv kopš 2004. gada, ir pašreizējais tās kapteinis. ASV sastāvā spēlējis trīs Pasaules kausa finālturnīros. Trīs reizes ticis atzīts par ASV gada futbolistu.
Sasniegumi
Seattle Sounders
ASV
Individuālie sasniegumi
Touršhavna
Touršhavna (Tórshavn) ir Fēru Salu galvaspilsēta un lielākā tās pilsēta. Pilsēta atrodas Streimojas salas dienvidu daļā. Pilsētas ziemeļrietumos daļā atrodas 347 metrus augstais Hūsarejns (Húsareyn) un dienvidrietumos: 350 metrus augstais Čirčuberejns (Kirkjubøreyn). Touršhavnā dzīvo apmēram 14 001 iedzivotāji (2022. gada dati). Touršhavna kļuva par monopola tirdzniecības vietu, tādējādi tā kļuva par vienīgo legālo vietu, kur salas iedzivotāji varēja iepirkties. 1856. gadā tirdzniecības monopols tika atcelts un salās uzsākās brīva tirdzniecība. Pilsēta kopš 20. gadsimta vidus ir strauji attīstījusies, tā kļūstot par Fēru Salu administratīvo, saimniecisko un kultūras centru. Pilsētā ir bāzēti vairāki Fēru Salu Premjerlīgas klubi futbolā, kā arī vairāki rokasbumbas un viens volejbola klubs. Kopš 1983. gada pilsētā notiek džeza festivāls.
Pilsētas apskates objektu vidū var minēt Tinganesas pussalu ar premjerministra rezidenci, Touršhavnas katedrāli, Skansina cietoksni. Šeit atrodas Fēru Salu Nacionālais muzejs un Fēru Salu Mākslas muzejs, kā arī Fēru Salu Ziemeļu māja.
Smaiļošana un kanoe airēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — K-1 500 metros sievietēm
Sieviešu K-1 500 m kanoe sacensības 2008. gada Olimpiskajās spēlēs smaiļošanā un kanoe airēšanā notika 2008. gada 19. — 23. augustā Šunji airēšanas un kanoe parkā, Pekinā.
Sacensību grafiks
Visi laiki ir Ķīnas standartlaikā (UTC+8)
Priekšbraucieni
Kvalifikācijas noteikumi: 1.->Finālā, 2...7->Pusfinālā, pārējās ārā
Pusfināli
Kvalifikācijas noteikumi: 1..3->Finālā, pārējās ārāt
Jambs
Jambs (el2) ir pantmēra veids. Sākotnēji par jambu sauca pantmēru sengrieķu dzejā, kurā divzilbju pēdai pirmā zilbe bija gara, bet otrā īsa. Vēlāk šis termins tika attiecināts uz sillabotonisko vārsmošanas sistēmu, kurā tam raksturīga divzilbīga pēda ar uzsvaru uz otrās zilbes. Angļu un vācu dzejā viens no izplatītākajiem pantmēriem ir piecpēdu jambs, savukārt grieķu traģēdijās un komēdijās izplatīts trīspēdu jambs.
Latviešu literatūrā jambs ir divzilbju dzejas ritms, kura pēdā pirmā zilbe ir neuzsvērta, bet otrā zilbe ir uzsvērta.
Frīdrihs Dirrenmats
Frīdrihs Dirrenmats (Friedrich Dürrenmatt, dzimis, miris ) bija šveiciešu dramaturgs, romānists un esejists, darbojies arī kā teātra režisors un gleznotājs. Starp izcilākajiem Dirrenmata darbiem jāmin lugas "Romuls Lielais" (Romulus der Große, 1950), "Vecās dāmas vizīte" (Der Besuch der alten Dame, 1956) un "Fiziķi" (Die Physiker, 1962).
Dirrenmata lugām raksturīga groteska, traģifarss, sakāpināta katarse; komēdijai raksturīga strauja pāreja uz traģēdiju. Dirrenmata darbi saistāmi ar absurda drāmu (autors uzskatīja, ka tīrs traģisms mūsdienās nav iespējams, taču to iespējams sasniegt ar komēdijas palīdzību), taču nav tai pilnībā piederīgi. Daudzu Dirrenmata lugu dramatiskās darbības pamats ir "ļaunākais iespējamais pavērsiens".
Biogrāfija
Dirrenmats dzimis Konolfingenē (Bernes kantonā), Šveicē (tēvs - protestantu mācītājs). 1935. gadā, kad viņš bija beidzis mācības Groshēhštetenes vidusskolā, ģimene pārcēlās uz Berni, kur Dirrenmats mācījās Brīvajā ģimnāzijā. 1941. gadā viņš uzsāka literatūras un filozofijas studijas, pēc gada Cīrihē iestājās studēt filozofiju, ko vēl pēc gada turpināja darīt Bernē. Mācību laikā Dirrenmats interesējās par Francu Kafku un ekspresionisma dramaturgu Georgu Kaizeru, filozofiem Artūru Šopenhaueru un Frīdrihu Nīči, vēlāk - studiju laikā - arī par klasiskajām grieķu un romiešu traģēdijām, Aristofāna lugām, Franku Vēdekindu, Karlu Krausu; Dirrenmats lasīja arī Platonu un Sērenu Kirkegoru.
1945. gadā tika publicēts pirmais Dirrenmata darbs - stāsts "Vecis". Pēc gada viņš apprecējās ar aktrisi Lotiju Geisleri (Lotti Geissler) un 1947. gadā pārcēlās uz Bāzeli, kur tika uzvesta viņa luga "Ir rakstīts" (Es steht geschrieben); tā, tāpat kā 1948. gada drāma "Aklais" (Der Blinde), bija neveiksmīga. 1950. gadā iznāca Dirrenmata pirmais kriminālromāns, "Tiesnesis un viņa bende" (Der Richter und sein Henker), savukārt 1952. gadā - pirmais prozas krājums, "Pilsēta". Dirrenmata pirmie kriminālromāni tika izdoti mīkstvākos un nodrošināja viņam plašu publikas uzmanību un finansiālu veiksmi. Šajā laikā Dirrenmata reputāciju lielā mērā noteica arī viņa radiolugas ("Dubultnieks" u.c.).
1952. gadā Minhenē bija Dirrenmata lugas "Misisipi kunga laulības" (Die Ehe des Herrn Mississippi) pirmizrāde. Ar šo darbu Dirrenmats pievērsās savu lugu iestudēšanai un arī vēlākai labošanai.
1954. gadā Dirrenmats par lugu "Eņģelis ierodas Babilonā" saņēma Bernes pilsētas prēmiju literatūrā. Vēlāk Dirrenmatam tika piešķirtas vēl vairākas prēmijas, tostarp Šveices Šillera fonda Lielo prēmija, Austrijas Zinātņu akadēmijas Grillparcera prēmija, Georga Bīhnera literāro prēmija, kā arī citi apbalvojumi, piemēram, Velsas Mākslas padomes Starptautisko rakstnieku balva; Dirrenmats bija arī vairāku universitāšu goda doktors (šos goda nosaukumus viņš gan ieguva dzīves pēdējās dekādēs).
1961. gadā tika publicēts lugu krājums "Kopotas raidlugas". Dirrenmats darbojās arī teātrī, kur bija arī vairāku savu lugu režisors ("Play Strinberg" 1969. gadā, "Kādas planētas portrets" 1971. gadā, "Fiziķi" 1973. gadā, "Meteors" 1978. gadā, "Avārija" 1979. gadā). 1980. gadā Cīrihē tika izdoti Frīdriha Dirrenmata "Kopoti raksti" 29 sējumos.
1983. gadā nomira Dirrenmata pirmā sieva, un 1984. gadā viņš apprecēja vācu kinožurnālisti un aktrisi Šarloti Kerru (Charlotte Kerr). Dzīves beigu posmā rakstnieks daudz gleznoja. Viens no viņa darbu pamatmotīviem bija Mīnotaurs, kurš labirintā gaida Tēseju. Dirrenmats nomira no sirdstriekas.
Literārā darbība
Visplašāko atzinību Dirrenmats ieguva ar lugām "Vecās dāmas vizīte" un "Fiziķi", kas ieguva lielu popularitāti visā Eiropā un Ziemeļamerikā. Abām lugām raksturīga aktuāla tematika ("Vecās dāmas vizītē" - nauda un taisnīgums, "Fiziķos" - zinātnes atbildība pasaules priekšā), taču tas nav attiecināms uz visiem Dirrenmata darbiem.
Dirrenmata lugās jaušamas eksistenciālisma iezīmes: bieži liela nozīme ir darba varoņa iekšējai motivācijai rīkoties, un arī dramatiskā attīstība un kritiskais lūzums notiek iekšēji, mainoties varoņa attieksmei pret ārēji notiekošo, kas paliek principiāli nemainīgs vai tuvojas loģiski neizbēgamajām beigām.
Dirrenmats daudz rakstījis par savām lugām un dramatiskajiem paņēmieniem, kurus izmanto. Viņa dramaturģijas kontekstā vērā ņemama ir šī tēze: "Notikums ir galā tad, kad tas piedzīvojis ļaunāko no iespējamiem pavērsieniem." Dirrenmats uzskata, ka dramaturga pienākums ir īstenot nejaušību, kas ir šis pavērsiens.
Bibliogrāfija (nepilnīga)
Latviski izdoti vairāki Dirrenmata darbi. 1995. gadā izdotas lugas "Vecās dāmas vizīte", "Fiziķi", "Meteors" un "Avārija" Ingus Liniņa tulkojumā, kā arī luga "Play Strindberg" Pētera Pētersona tulkojumā.
Ārējās saites
latviski:
Maķedoniešu valoda
Maķedoniešu valoda (, makedonski jazik, ) ir slāvu valodu saimes dienvidslāvu atzara valoda, kurā runā lielākoties maķedonieši Ziemeļmaķedonijā un maķedoniešu diasporās citur pasaulē. Kopš 1991. gada tā ir Ziemeļmaķedonijas valsts valoda. Tā ir arī mazākumtautības valoda robežrajonos Albānijā un Serbijā, kā arī Rumānijā. Maķedoniešu valodai tuvu radniecīga ir bulgāru valoda, ar ko tā ir savstarpēji saprotama, un kopā veido austrumu dienvidslāvu valodu atzaru.
Alfabēts
Lai pierakstītu maķedoniešu valodu, tiek izmantota kirilica. Maķedoniešu alfabētā ir 31 burts.
Aldana
Aldana (krievu un ) ir Austrumsibīrijas pilsēta Krievijas Federācijas Sahas republikā, 530 km uz dienvidiem no Jakutskas. Tajā dzīvo 21 490 iedzīvotāji (2023). Pilsētas statuss iegūts. Amūras-Jakutskas maģistrāles stacija.
Kaucīte
Kaucīte, arī Kaucis ir Lielupes pirmā kreisā krasta pieteka 1,3 km lejpus Mūsas un Mēmeles satekas vietas. Upe tek gar Saulaines un Rītausmu ciemiem. Upes izteka atrodas 13 km attālumā no tās ietekas vietas Lielupē.
Iespējams, ka Saulaines (kura agrāk bija pazīstama kā Kaucminde) muižas nosaukums cēlies no Kaucītes upes ietekas izrunas vācu valodā (Kautz + münde).
Kaucītes upei nav citu, vārdā nosauktu pieteku.
Rīgas Svētā Jura baznīca
Svētā Jura baznīca ir ēka Vecrīgā, Skārņu ielā 10/16. Mūsdienās ēka ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis un tajā atrodas Dekoratīvās mākslas un dizaina muzejs.
Vēsture
Šobrīd pastāvošā ēka ir celta 13. gadsimta sākumā un ir viena no vecākajām mūra ēkām Rīgā. Tā bija celta kā Zobenbrāļu ordeņa mestru, vēlāk Livonijas ordeņa mestru un Rīgas komturu rezidence Rīgā, ko rīdzinieki sagrāva 1297. gadā, cīnoties pret ordeni. Salīdzinoši neskarta palika pils dienvidu daļa, kurā atradās Svētā Jura baznīca (no 1208. gada Sv. Jura kapela, kopš 1225. gada baznīca), pēc 1330. gada — Svētā Gara hospitāļa baznīca. Šī vecās pils daļa arī ir saglabājusies līdz mūsdienām.
Ēka sastāvēja no trim atsevišķām daļām: altāra telpas, kuru noslēdza pusapaļa apsīda, draudzes locekļiem domātās divjomu zāles, kas kādreiz bija pārsegta velvēm un priekštelpas, virs kuras pacēlās tornis. Mazie logi bija izvietoti no ārpuses grūti pieejamā augstumā. 15. gadsimta beigās priekštelpā ierīkoja nespējnieku patversmi. Kopš 16. gadsimta vidus, reformācijas notikumu ietekmē, celtni sāka izmantot kā noliktavu. Parādījās arī atbilstošs nosaukums — Svētā Gara noliktava. Pēc kārtējā ugunsgrēka ailas, kas draudzes telpu savienoja ar altāra daļu un ar priekštelpu, 17. gadsimtā aizmūrēja, ar koka pārsegumiem izveidoja piecus stāvus, izraka dziļu pagrabu, aizmūrēja logus un tā radīja vairākas noliktavas. 18. gadsimta sākumā noliktavu sienās iemūrēja skulptora M. Merkli veidotus akmens vainagus ar krāsainu baložu attēliem — noliktavu emblēmām. Līdz mūsdienām saglabājies tikai viens, pārējie laika gaitā pārveidoti. Pēc baložu krāsām noliktavas sauktas par Baltā, Brūnā un Zilā baloža noliktavām.
Ēka izmantota kā noliktava līdz 1981.-1988. gadu restaurācijai un apvienošanai ar kaimiņu ēkām, pēc kuras šeit 1989. gadā ierīkoja Dekoratīvās mākslas un dizaina muzeju.
Arhitektūra
Romāņu stila celtnes kopgarums ir ap 48 metri. Ēkas iekšējā telpa sadalīta vairākos stāvos, kas pārsegti liela izmēra koka sijām. Bēniņu stāvos ierīkotas vinčas preču pacelšanai. Sienas mūrētas no kaļķakmens, daļēji no laukakmeņiem, bet detaļas veidotas no ķieģeļiem. Jumta segums saglabājis vecā tipa kārniņus.
Kuldīgas apriņķis
Kuldīgas apriņķis (de, ru) bija administratīva vienība Kurzemes guberņas (1819—1918), īslaicīgi Kurzemes un Zemgales hercogistes (1918) un Latvijas SPR (1919), Latvijas Republikas (1918—1940), Latvijas ģenerālapgabala (1941—1944) un Latvijas PSR (1940/1944—1949) sastāvā.
Kurzemes guberņas sastāvā
Kuldīgas apriņķi izveidoja 1819. gada teritoriāli administratīvajā reformā, pārdēvējot Kuldīgas pilskunga tiesu (Hauptmannschaft Goldingen, Гольдингенское гауптманство) par apriņķi.
1912. gadā Kuldīgas apriņķī bija 23 pagasti un 1 pilsēta:
Latvijas Republikas sastāvā
1920. gadā Satiķu pagasts pievienots Gaiķu pagastam.
1921. gadā no Ezeres pagasta nodala un izveido Pampāļu pagastu un Reņģu pagastu.
1924. gadā no Talsu apriņķa Kuldīgas apriņķim pievieno Kabiles pagastu, bet Reņģu pagastu pievieno Jelgavas apriņķim. 1926. gadā Ezeres pagastu pievieno Liepājas apriņķim.
1928. gadā Griķu pagasts apvienots ar Kuldīgas pagastu.
1930. gadā Brocēnu un Cieceres pagasti apvienojās vienā pašvaldībā zem nosaukuma Brocēnu pagasts, bet jau 1931. gadā jaunais pagasts pārdēvēts par Cieceres pagastu.
Kuldīgas apriņķis līdz 1925. gadam bija 3306,8 km2, bet pēc apriņku robežu maiņas 3137,6 km2 liels (1937. gadā). Tas robežojās ar Ventspils apriņķi, Liepājas apriņķi, Aizputes apriņķi, Jelgavas apriņķi, Talsu apriņķi un Tukuma apriņķi.
Kuldīgas apriņķī bija 2 pilsētas un 9 ciemi, no kuriem 7 bija brīvciemi. Lielākās apdzīvotas vietas bija Kuldīga, Saldus, Skrunda, Renda un Kabile.
Teritoriālais iedalījums
1940. gada sākumā Kuldīgas apriņķis iedalījās 2 pilsētās un 20 pagastos:
Latvijas PSR sastāvā
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Kuldīgas apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Auces, Kuldīgas, Saldus un Skrundas rajonos.
Rēzija Kalniņa
Rēzija Kalniņa (dzimusi Rīgā) ir latviešu aktrise un teātra režisore. Iesaistījusies arī politikā: ievēlēta Mārupes novada domē no Nacionālās apvienības saraksta, taču drīz pēc tam nolikusi deputātes mandātu.
Biogrāfija
Rēzija Kalniņa dzimusi mākslinieku ģimenē. Viņas tēvs ir latviešu komponists Imants Kalniņš, bet māte — Latvijas Nacionālā teātra aktrise Helga Dancberga. R. Kalniņas dvīņubrālis ir mācītājs Krists Kalniņš, bet starp daudzajiem pusbrāļiem un pusmāsām (I. Kalniņš bijis precējies piecas reizes) ir arī mūziķis Marts Kristiāns Kalniņš.
R. Kalniņa ir bijusi precējusies ar aktieri un režisoru Valdi Liepiņu. 2013. gadā apprecējusies otrreiz ar diriģentu Aināru Rubiķi. Pāris dzīvo Mārupē.
1994. gadā absolvējusi Latvijas Valsts Konservatorijas Teātra un kino aktieru fakultāti.
No 1994. gada Dailes teātra aktrise, kur nospēlējusi vairāk nekā 50 lomas. Piedalījusies dramaturģiskos projektos arī uz citu Latvijas teātru skatuvēm un Latvijas Televīzijas uzvedumos. Saņēmusi Spēlmaņu nakts balvas kā labākā jaunā aktrise 1995. gadā un labākā aktrise 2000., 2004., 2006. un 2008. gadā.
Filmējusies vairākās Latvijas, Igaunijas un Vācijas mākslas filmās. 2001. gadā par Margitas lomu filmā "Labās rokas" saņēmusi Lielā Kristapa balvu kā labākā aktrise, bet 2014. gadā par lomu filmā "Modris" šo balvu saņēmusi kā labākā aktrise otrā plāna lomā. 2006. gadā debitējusi kā teātra režisore ar izrādi "Alu sieviete" Latvijas Leļļu teātrī. 2003. gadā izdevniecība "Madris" izdevusi Gunnara Treimaņa grāmatu "Rēzij, kas tu esi" par mākslinieces karjeras pirmo desmitgadi.
1037. gads
1037. bija parastais, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
3. marts
3. marts ir gada 62. diena (63. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 303 dienas.
Azova
Azova (ru) ir pilsēta Rostovas apgabalā Krievijas Federācijā. Apdzīvotā vieta dibināta 1067. gadā, 1708. gadā tai piešķirts pilsētas statuss. Atrodas Donas kreisajā krastā, 15 km no vietas, kur tā ietek Azovas jūras Taganrogas līcī.
Vēsture
3. gadsimtā p.m.ē. senie grieķi no Bosforas nodibināja Tanaisas koloniju, kuru 330. gadā m.ē. nopostīja ostgoti. Vēlāk to pakļāva hazāri, 10. gadsimtā Kijivas Krievzeme, bet 1067. gadā kipčaki, kas to pārdēvēja par Azaku. Dženovas tirgotāji 14. gadsimtā šeit nodibināja Tanas koloniju tirdzniecībai ar Zelta Ordas zemēm.
1395. gadā to iekaroja Tamerlans, 1471. gadā Osmaņu impērija. Krievu—turku kara laikā 1696. gadā Azaku ieņēma Pēteris I, 1708. gadā to pasludināja par jaunizveidotās Azovas guberņas centru.
Nākamā krievu—turku kara laikā to 1711. gadā atguva Osmaņu impērija. Pēc Kučuk-Kainardžas līguma Azaka ietilpa suverēnās Krimas hanistes teritorijā, bet 1783. gadā to atkal okupēja Krievijas impērija.
Paolo Maldīni
Paolo Čezāre Maldīni (dzimis Milānā) ir bijušais Itālijas futbolists, kurš visu savu karjeru 25 gadu garumā nospēlēja vienā klubā — AC Milan. Viņa tēvs ir Sezare Maldīni, bijušais AC Milan spēlētājs un kapteinis, kā arī veiksmīgs Itālijas U21 treneris. Paolo Maldīni ir spēlētājs, kurš aizvadījis visvairāk spēļu AC Milan un Serie A. Lielāko daļu savas karjeras viņš ir spēlējis kā malējais aizsargs, lai arī var spēlēt centra aizsarga pozīcijā. Itālijas izlasē viņš ir aizvadījis 126 spēles, gūstot 7 vārtus. Pēc spēļu skaita viņu apsteidz tikai Fābio Kanavāro.
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Sasniegumi
Milan
Individuālie sasniegumi
20. augusts
Vārda dienas
Bernhards, Boriss, Rojs
Meirānu ezers (Bērzgales pagasts)
Meirānu ezers (arī Bērziņu ezers, Čumiņas ezers) ir caurteces ezers Rēzeknes novada Bērzgales pagastā. Krasti zemi, vietām stāvi ar līdz pat 7 m augstu krauju, dibens dūņains. Ezerā divas salas ar kopējo platību 3 ha. Iztek Rītupe, 1961. gada izteka regulēta, ūdens līmenis pazemināts. Ietek strauts no Micānu ezera, vairāki grāvji. Makrofīti: kosas, meldri, niedres, vilkvālītes, raglapes, ūdensrozes, lēpes, glīvenes, mazlēpes. Ezerā mīt līdaka, asaris, rauda, karūsa, rudulis, plaudis, plicis, ķīsis; daudz vēžu.
Dienvidrietumu krastā Bērzgales ciems. Dienvidaustrumu krastā peldvieta.
Horācijs
Kvints Horācijs Flaks (, 65.–8. p.m.ē.) bija romiešu dzejnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 65. gadā p.m.ē. Venusija pilsētā pie Lukānijas un Apūlijas provinču robežas kā brīvlaista verga dēls, mācījās gan Romā, gan Atēnās, kur viņam radās interese par dzeju. Pēc atgriešanās Romā viņa dzejoļi guva panākumus, jo tie iepatikās tolaik slavenajam Vergilijam. Pateicoties viņam, Horācijs iekļuva augstākajā sabiedrībā un par savu draugu un labvēli ieguva romiešu valsts darbinieku Mecenātu, kas atbalstīja jaunos dzejniekus un veicināja viņu literāro darbību. Horācija darbu mantojums ir saglabājies pilnībā. Horācija epodi ir 17 dzejoļi, to tapšanu ietekmējis sengrieķu dzejnieks Arhilohs.
1036. gads
1036. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Girlfriend
Dziesmu saraksti
(4988017647615)
1 Kods zvanu toņa lejupielādēšanai bija iekļauts CD diskā.
Zebrahead kaververija
2009. gada ASV pankroka grupa Zebrahead ierakstīja Girlfriend kā pirmo singlu no viņu studijas albuma Panty Raid.
Arhangeļska
Arhangeļska (ru) ir pilsēta Krievijas Eiropas daļas ziemeļos, Arhangeļskas apgabala centrs pie Ziemeļu Dvinas ietekas Baltajā jūrā.
Vēsture
Baltās jūras piekraste vikingu laikos bija zināma kā Biarmija (Bjarmland), kas ir pieminēta sāgās. 12. gadsimtā teritoriju sāka apdzīvot novgorodieši, kas Ziemeļu Dvinas grīvā nodibināja klosteri. Par reģiona tirdzniecības centru izvirzījās Holmogori. 15. gadsimtā reģionā notika vairākas norvēģu-novgorodiešu sadursmes. 1478. gadā Ivans III pakļāva Novgorodas zemi un pievienoja to Maskavijai.
Gatavojoties Livonijas karam, 1555. gadā Krievijas cars Ivans IV noslēdza tirdzniecības līgumu ar angļu jūrasbraucējiem un 1584. gadā nodibināja jaunu pilsētu, nosaucot to par Novoholmogoriem (Новохолмого́ры). No 1613. gada tā tika saukta par Erceņģeļa pilsētu (Архангельский город), bet vēlāk ieguva mūsdienu nosaukumu. Arhangeļska izvirzījās par Krievijas valsts galveno ostu tirdzniecībai ar Eiropu, atstājot ēnā veco centru Holmogorus. Arhangeļska bija Krievijas caristes galvenā osta līdz Pētera I iekarojumiem.
Cilvēki
Arhangeļska ir Latvijas hokejista Aleksandra Kerča (1967), šahistes Nadeždas Kosincevas (1985), šahistes Tatjanas Kosincevas (1986) un mūziķa Mihaila Pļetņova (1957) dzimtā pilsēta.
20. gadsimta divdesmitajos gados pilsētā par žurnālistu strādāja Arkādijs Gaidars (1904 - 1941).
Bankas automāts
Bankas automāts jeb bankomāts ir pašapkalpošanās iekārta, kurā cilvēki var iemaksāt naudu vai no kuras var izņemt skaidru naudu, izmantojot kredītkarti vai debetkarti.
Bankomāti Latvijā
2013. gada beigās Latvijā bija izvietoti 1154 bankomāti. Bankomātu darbu Latvijā nodrošina septiņas bankas. Visvairāk bankomātu — 427 — nodrošina Swedbank. SEB banka izvietojusi 248 bankomātus, banka Citadele banka — 168 bankomātus, DNB banka — 165 bankomātus, Nordea bankas Latvijas filiāle — 112, PrivatBank — 20, bet Rietumu Banka — 14 bankomātus. 2013. gada beigās naudu varēja iemaksāt 229 bankas automātos. Bankomātus ar iemaksas funkciju nodrošina četras bankas — Swedbank bija izvietojusi 115 ierīces ar naudas iemaksas funkciju, SEB banka — 62, banka Citadele banka — 28, DNB banka — 24.
Noziegumi
Reizēm ar bankomātiem tiek veikti noziegumi, kas saistīti ar naudas izkrāpšanu. Piemēram, noziedznieki var bankomātam pievienot ierīci, kas nolasa tur ievietotās bankas kartes PIN kodu un vēlāk izgatavot attiecīgās kartes dublikātu. Līdz ar to bankomātus nav ieteicams lietot, ja tiem ir pieslēgtas aizdomīgas ierīces.
Netišina
Vēsture
Netišina vēstures dokumentos pirmoreiz minēta 1542. gadā kā ciems Polijas karaļa Sigismunda II vēstulē. Piederējusi dažādām augstmaņu dzimtām; visilgāk (1690-1856) Jablonovskiem. 1872. gadā atvērta pirmā skola. 1936. gadā uzbūvēta hidroelektrostacija. 1975. gadā Netišina tiek izraudzīta par Hmeļnickas atomelektrostacijas būves vietu. Būvniecība uzsākta 1981. gadā. 1984. gadā Netišinai piešķirts pilsētas statuss. 1987. gadā nodots ekspluatācijā AES pirmais bloks, bet 1990. gadā pie 95% elektrostacijas gatavības Ukrainas valdība ievieš atomelektrostaciju būvniecības moratoriju. Moratorijs atcelts 1993. gadā, bet elektrostacijas būvniecība pabeigta 2004. gadā.
1034. gads
1034. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Ziedkalne
Ziedkalne (agrāk — Lielberķene) ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Vilces pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļrietumos Svētes upes kreisajā krastā pie autoceļa P103 6 km no pagasta centra Vilces, 41 km no novada domes Jelgavā un 85 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados bijušo Lielberķenes (Groß-Berken) un Vellnmuižas (Wellerhof) kā kolhoza «Ziedkalne» ciemats. Ziedkalnē atrodas baptistu baznīca, veikals. Berķenes muižas apbūve un Lielberķenes dzirnavas ir vietējas nozīmes arhitektūras pieminekļi.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Bush
Bush var būt:
Constellation (programma)
Constellation (no en "zvaigznājs") bija nerealizēta NASA kosmosa programma, kuras mērķis būtu cilvēku pastāvīga atgriešanās uz Mēness un to nogādāšana uz Marsa. Tāpat programma ietvēra vairākas starpplanētu robotmisijas un pilnveidota uz zemes bāzēta nodrošinājuma izstrādi, ar mērķi veicināt pamatmērķu realizāciju. Constellation iniciēja ASV prezidents Dž. Bušs, vēršoties pie nācijas ar valsts kosmiskās poltikas redzējumu (Vision of Space Exploration ).
prezidents Baraks Obama paziņoja, ka NASA plāns cilvēkiem līdz 2020. gadam atgriezties uz Mēness tiks pārtraukts finansiālu apsvērumu dēļ.
Programmas infrastruktūra ietvēra vienreiz izmantojamus kosmiskos nesējus Ares I (pirmā pakāpe izmatojama vairākkārt) pilotējamu lidojumu nodrošināšanai un Ares V, kas paredzēts kravu līdz 188 t nogādāšanai zemā orbītā (vai līdz 71 t trajektorijā uz Mēnesi). Par pilotējamo kosmosa kuģi izvēlēts Lockheed Martin izstrādātais Orion, Mēness ekspedīcijas modulis — Altair. Orion un Altair nogādāšanai uz Mēnesi bija paredzēts izstrādāt raķešpakāpi Earth Departure Stage.
notika pirmais starts programmā: Ares I-X, Ares I nesēja pirmās darba pakāpes suborbitāls izmēģinājuma lidojums ar četru segmentu SRM (analogs Space Shuttle ekspluatējamajiem cietās degvielas starta paātrinātājiem), inertu piekto segmentu un augšējās pakāpes maketu.
Pirmais pilotējamais lidojums bija plānots 2014. gada martā, kad būtu jānogādā orbītā kosmosa kuģis Orion 2 ar diviem astronautiem. Piezemēšanās misijas beigās bija plānota Edvardsa GKS bāzē, Kalifornijā.
Pirmais smagā nesēja testa lidojums Ares V-Y bija plānots 2018. gada jūnijā.
Santa Dreimane
Santa Dreimane (dzimusi Cēsīs) ir bijusī latviešu basketboliste, pēc spēlētājas karjeras beigām — fizioterapeite. Spēlēja vieglās uzbrucējas pozīcijā, bijusi Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. Kopā ar izlasi ir izcīnījusi 4. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā Itālijā un kopā ar Latvijas U-20 izlasi izcīnījusi bronzas medaļu 2005. gada Eiropas U-20 čempionātā.
Izglītību ieguvusi Draudzīgā aicinājuma Cēsu Valsts ģimnāzijā un Rīgas Stradiņa universitātē.
Karjera
2008.—2009. gada sezonā kopā ar klubu SK Cēsis S. Dreimane izcīnīja zelta medaļas Latvijas Sieviešu basketbola līgā (finālā uzvara pār TTT Rīga), kvalificējās Final Four turnīram Baltijas Sieviešu Basketbola līgā (2. vieta), FIBA Eiropas kausā tika līdz sešpadsmitdaļfināliem.
2009.—2010. gada sezonā kopā ar klubu TTT Rīga tika iegūts Latvijas čempiontituls un tika startēts Eirolīgas grupu turnīrā. Sezonas sākumā S. Dreimane guva savainojumu, pēc kura viņa izlaida lielu daļu sezonas. TTT sastāvā atgriezās LSBL spēlē pret RTU/Merks komandu.
2010.—2011. gada sezonu basketboliste spēlēja Itālijas A2 basketbola līgas klubā Udīnes "Delser", ar ko čempionāta regulārajā sezonā tika iegūta otrā vieta ziemeļu grupā, taču izslēgšanas spēļu pirmajā kārtā tika zaudēts Valtarese 2000 klubam. 2011. gada oktobrī viņa pievienojās Lietuvas klubam Viļņas "Kibirkštis". Tomēr jau 2012. gada martā pārgāja uz LSBL klubu SK Cēsis. 2011.—2012. gada sezonā viņa SK Cēsis sastāvā kļuva par LSBL čempioni.
Latvijas izlase
Kopā ar Latvijas U-20 izlasi izcīnījusi 3. vietu 2005. gada Eiropas U-20 čempionātā. Latvijas nacionālās izlases sastāvā debitējusi. Kopā ar izlasi ir izcīnījusi 4. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā Itālijā.
Online (singls)
"Online" ir latviešu grupas "Prāta Vētra" astotais singls.
Kaha Kaladze
Kahabers "Kaha" Kaladze (, dzimis Samtredijā) ir Gruzijas politiķis, bijušais futbola aizsargs.
Futbolista karjeras laikā spēlējis Itālijas klubos Genoa un AC Milan, kur aizvadīja deviņas sezonas, tāpat arī Ukrainas klubā Kijevas "Dinamo" un Gruzijas klubā Tbilisi "Dinamo". Bija Gruzijas futbola izlases kapteinis. 2001.-2003. un 2006. gadā viņš ir atzīts par Gruzijas gada futbolistu.
2017. gadā kļuva par Tbilisi mēru, vēlēšanās iegūstot 51,13% balsu.
Lejiņš
Lejiņš (sieviešu dzimtē Lejiņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Iecavas pagasta ģerbonis
Iecavas pagasta ģerbonis ir Iecavas pagasta oficiālais simbols. Apstiprināts 2002. gada 7. maijā. Zīmējuma autore – Ilze Lībiete.
Pēc 2009. gada administratīvi teritoriālās reformas ģerboni kā savu pieņēma Iecavas novads, mainot tā formu un papildinot to ar sudraba apmali. Kad pēc 2021. gada reformas Iecavas novadu pievienoja Bauskas novadam, 2002. gadā pieņemto zīmējumu no jauna pieņēma 2022. gada 24. janvārī.
Heraldiskais apraksts
Zilā laukā sudraba šaurais šķērsu krusts, pēdā zelta zvans.
Buša
Buša (no ang — 'krūms'; vīriešu dzimtē Bušs) ir anglosakšu cilmes uzvārds, kas vēsturiski sastopams arī Latvijā. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Keita Buša
Keita Buša (Catherine "Kate" Bush, dzimusi ) ir angļu dziedātāja, dziesmu autore, muzikante un ierakstu producente. Viņas eklektiskais mūzikas stils un idiosinkrātiskā lirika ir padarījusi Bušu par vienu no Anglijas izcilāko solodziedātāju pēdējo 30 gadu laikā.
1978. gadā 19 gadu vecumā Buša sasniedza Apvienotās Karalistes singlu topa 1. vietu ar dziesmu Wuthering Heights un noturējās šajā pozīcijā četras nedēļas, kļūstot par pirmo sievieti, kas ir bijusi Apvienotās Karalsites singlu topa 1. vietā ar pašsacerētu dziesmu. Viņa savas karjeras laikā ir izlaidusi 10 albumus, no kuriem 3 ir sasnieguši Apvienotās Karalistes albuma topa 1. vietu, un ir izdevusi vairākus singlus, no kuriem seši ir iekļuvuši Apvienotās Karalistes singlu topa pirmajā desmitniekā.
Grizoni
Grizoni jeb Dienvidamerikas tiņi (Galictis) ir viena no sermuļu dzimtas (Mustelidae) ģintīm, kas apvieno divas sugas.
Grizoni dzīvo Dienvidamerikas un Centrālamerikas tropiskajos mežos, kā arī sausākos mežos, krūmājos un atklātos zālājos. Lielie grizoni (Galictis vittata) ir plaši sastopami Dienvidamerikas ziemeļu daļā un Centrālamerikā līdz Meksikas dienvidiem, toties mazie grizoni (Galictis cuja) sastopami Dienvidamerikas dienvidu daļā.
Vārds "grizons" ir cēlies no franču valodas, gris nozīmē pelēks.
Izskats un īpašības
Grizoni ir apmēram pusmetru gari un sver 1—3 kg. Mazais grizons ir nedaudz mazāks par lielo grizonu. Ārēji grizoni atgādina ūdeles ar īsām astēm. Arī kājas grizoniem ir īsāks nekā ūdelēm, un ķermeņi nedaudz masīvāki. Kažoka krāsa visai ķermeņa augšdaļai ir sudraboti pelēka, bet kājas, purns, pakakle un vēders melni. Balta josla sejā izceļ uzacu daļu, tieši virs acīm un stiepjas visa kakla garumā, atdalot melno pakakli no pelēkās augšdaļas.
Grizoni kritušu koku dobumos vai akmeņu krāvumos veido migu. Grizoni ir tipiski plēsēji, un galvenokārt pārtiek no gaļas. Grizoni medī gan naktī, gan dienā, bieži nelielās grupās. Ikviens mazāks dzīvnieks par grizonu ar kļūt par tā medījumu, kā ķirzakas, čūskas, vardes, putni, peles, šinšillas un citi grauzēji. Grizoni tāpat izēd no ligzdām olas un apēd kādu augli.
Moljērs
Moljērs, īstajā vārdā Žans Batists Poklēns (, dzimis , miris ), bija franču aktieris, režisors un rakstnieks. Moljērs ir uzrakstījis vairākas vēsturiski nozīmīgas komēdijas. Moljērs ir dzimis Parīzē, viņa tēvam piederēja paklāju veikals. Jau jaunībā Moljērs nolēma dzīvot mākslinieka dzīvi. Kad viņam bija 21 gads, viņš nodibināja teātri, bet tas bankrotēja. No 1645. līdz 1658. gadam viņš ar draugiem apceļoja Franciju. Vēlāk karalis Luijs XIV iecēla Moljēru par atbildīgo par izklaidēm Versaļas galmā netālu no Parīzes. Moljērs bija pagodināts kalpot karalim, it īpaši tāpēc, ka viņam bija ienaidnieki no Romas katoļu baznīcas. Moljērs savās komēdijās apspēlēja cilvēka trūkumus: greizsirdību, skopumu, liekulību, bailes no nāves un tā tālāk. Viņš vēlējās izklaidēt un izglītot auditoriju, ieliekot radītos tēlus neveiklās situācijās. Viena no nozīmīgākajām Moljēra lugām ir "Tartifs". Apbedīts Perlašēza kapsētā Parīzē.
Dzelzs laikmets
Arheoloģijā par dzelzs laikmetu sauc cilvēces attīstības stadiju, kad cilvēki iemācījās apstrādāt dzelzi un izgatavot no tās ieročus un darbarīkus. Šī jaunā materiāla ieviešana bieži vien sakrita ar citām izmaiņām aizvēsturiskajās sabiedrībās, piemēram, jaunu lauksaimniecības tehniku, reliģisko uzskatu un mākslas stilu rašanos.
Dzelzs laikmeta ilgums
Dzelzs laikmets ir pēdējais lielais aizvēstures periods, tā nozīme atšķiras atkarībā no reģiona. Dzelzs laikmets sekoja pēc vara laikmeta un bronzas laikmeta, kurš savukārt sekoja tūlīt pēc kādas no akmens laikmeta stadijām.
Dzelzs laikmets Eiropā aizsākās ap 700. g. p.m.ē. Savukārt šī laikmeta beigas virkne vēsturnieku saista ar periodu starp 27. gadu un 68. g. p.m.ē. — laika posmu, kad Romas impērijā plaši izplatījās izglītība un radikāli izmainījās sabiedrības dzīves kvalitāte. Šāds atskaites punkts gan uzskatāms par visai nosacītu. To varētu interpretēt tā, ka, piemēram, reģioni, kurus romiešu karaspēks nekad nav iekarojis - Skandināvija, Vācijas centrālā un ziemeļu daļa, Lielbritānijas ziemeļu daļa, Baltija tolaik tā arī joprojām dzīvo dzelzs laikmetā.
Dzelzs laikmeta tehnoloģija
Kas attiecas uz dzelzs laikmeta tehnoloģisko pusi, tad jāatzīmē, ka dzelzij, salīdzinājumā ar bronzu, bija virkne būtisku priekšrocību. Dzelzs rūda daudz plašāk nekā vara vai alvas rūda bija izplatīta daudzos Eiropas reģionos. Tādēļ, pārejot no bronzas uz dzelzs pielietošanu, ievērojami samazinājās transporta izmaksas.
Lai iegūtu bronzu, bija jāsakausē varš ar alvu. Toties dzelzi varēja iegūt tieši no rūdas, neveicot nekādus sakausējumus. Rezultātā arī metalurģiskais process stipri vienkāršojās. Tomēr dzelzs tehnoloģijai bija arī savi trūkumi. Dzelzs, salīdzinājumā ar varu, alvu un to sakausējumu - bronzu, daudz grūtāk padevās apstrādei. Dzelzs laikmeta sākumā un vēl ilgi tā gaitā kausēšanas krāsnīs tā arī neizdevās iegūt pietiekami augstu temperatūru, lai no rūdas izdalītu dzelzi un bez lielas dažādu piemaisījumu devas. Tādēļ dzelzs rūda tika uzkarsēta, no tās mehāniskā veidā tika izlobīti dzelzs komponenti, kuri pēc tam vēlreiz tika uzkarsēti un "salipināti" lielākos gabalos, kurus varēja transportēt vai izmantot kalšanai — galīgas lietošanas priekšmetu izgatavošanai.
Ņemot vērā šīs dzelzs apstrādes grūtības, no dzelzs sākotnēji izgatavoja pārsvarā liela izmēra, smagus darbarīkus vai ieročus. Bronza, tāpat kā sudrabs vai zelts, saglabāja savu lomu dažādu dekoratīvu elementu vai ne pārāk intensīvi lietojamu instrumentu un darbarīku izgatavošanā.
Tiek uzskatīts, ka pirmie dzelzs tehnoloģiju varētu būt apguvuši heti vēl ilgi pirms dzelzs laikmeta plašākas izplatības — starp 2000. un 1500. g. p.m.ē. No viņiem šo tehnoloģiju drīz pārņēma pārējie Vidējo Austrumu un tai tuvākie Eiropas reģioni, galvenokārt Grieķija un Roma, kā arī virkne barbaru cilšu. Tomēr bija nepieciešami vairāki gadsimti, lai dzelzs tehnoloģija izplatītos pa visu Eiropas apdzīvoto daļu.
Halštates periods
Halštates periods (1200.-400. g. p.m.ē.), tā nosaukts pēc pirmajiem dzelzs priekšmetu atradumiem pie Halštates (Hallstatt) pilsētiņas Austrijā, uz dienvidrietumiem no Vīnes. Līdzīgi priekšmeti tika atrasti arī citos Austrijas reģionos un Bavārijā. Dzelzs laikmeta Halštates periods raksturojas ar dzelzs apstrādes tehniku, kurā atrodami gan Centrālās Eiropas, gan Vidējo Austrumu meistariem raksturīgi paņēmieni.
Latēnas periods
Latēnas periods (450.-50. g. p.m.ē.), nosaukts pēc apdzīvotas vietas La Téne Šveicē, kur atrasti metālizstrādājumi, izpildīti ļoti augstā profesionālā līmenī. Tai skaitā, meistarīgi apstrādāti, augstas kvalitātes kaujas ieroči (zobeni, dunči u.c.), kas, starp citu, atspoguļo ne tikai Dzelzs laikmeta tehnoloģijas augsto attīstības pakāpi, bet arī sabiedrības dzīves veidu. Latēnas kultūrai raksturīga ne tikai metālapstrādes tehnoloģija, bet arī prasmīgi uzbūvēti, stipri kalnu cietokšņi.
Daudzi vēsturnieki atzīmē, ka lielākie nopelni dzelzs laikmeta tehnoloģijas izstrādāšanā un noslīpēšanā ir ķeltiem. Arheoloģiskajos izrakumos, it īpaši Latēnā, atrasto priekšmetu apdare satur feniķiešu, etrusku, skitu un pašu Centrālās Eiropas līdzenumus apdzīvojošo tautu elementus.
1032. gads
1032. bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Blaus
Blaus (no de — 'zils'; sieviešu dzimtē Blaua) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Trents Reznors
Maikls Trents Reznors (en; dzimis ) ir amerikāņu dziedātājs, komponists, multiinstrumentālists un mūzikas producents. Visvairāk zināms kā industriālā roka projekta Nine Inch Nails izveidotājs. Ir bijis Option 30, The Innocent, Exotic Birds, Tapeworm grupu dalībnieks, pašlaik darbojas grupā How To Destroy Angels. 2007. gadā Reznors beidza sadarbību ar ierakstu kompāniju Interscope Records un pašlaik ir neatkarīgs mūziķis, izdodot mūziku paša izveidotā izdevējkompānijā The Null Corporation.
Reznors ir sadarbojies ar vairākiem citiem mūziķiem, tai skaitā ir bijis producents Merilina Mensona un Sola Viljamsa mūzikas ierakstiem. Veidojis arī videospēļu un filmu skaņu celiņus. Par 2010. gadā kopā ar Atikusu Rosu komponēto The Social Network skaņu celiņu filmai "Sociālais tīkls" saņēmis Zelta globusa un Amerikas Kinoakadēmijas balvu. Abi kopā saņēmuši arī Emmy balvu par mūziku TV miniseriālam Watchmen (2019). 2021. gadā par mūziku animācijas filmai "Dvēsele" kopā ar Atikusu Rosu un Džonu Batistu saņēma Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā oriģinālmūzika", Zelta globusa balvu nominācijā "Labākais skaņu celiņš" un BAFTA kino balvu nominācijā "Labākā oriģinālmūzika".
Žurnāls Time 1997. gadā Reznoru atzina kā vienu no gada ietekmīgākajiem cilvēkiem, bet Spin Reznoru ir raksturojis "kā vissvarīgāko mākslinieku mūzikas industrijā".
1031. gads
1031. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Ārmstrongs
Ārmstrongs (en; sieviešu dzimtē Ārmstronga) ir izplatīts skotu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Habarovska
Vēsture
Krievijas historiogrāfijā par Habarovskas dibināšanas pirmsākumu 1651. gadā uzskata kazaka Jerofeja Habarova dibināto Ačanas apmetni (ru), kuru pēc mandžūru uzbrukuma 1652. gada pavasarī nodedzināja un pameta. Pēc Nerčinskas līguma noslēgšanas tā 1689. gadā kļuva par Ķīnas impērijas daļu.
Pēc Aigunas līguma noslēgšanas 1858. gadā šo teritoriju ieguva Krievijas impērija. 1880. gadā Habarovka ieguva pilsētas tiesības un līdz 1888. gadam bija Piejūras apgabala centrs. 1893. gadā to pārdēvēja par Habarovsku. 1916. gadā uzbūvēja dzelzceļa tiltu pāri Amūrai, 1918. gada septembrī pilsētu okupēja Japānas impērijas karaspēks, vēlāk tā bija Tālo Austrumu Republikas sastāvā (1920-1922). No 1945. līdz 1950. gadam Habarovskā izsūtījumā dzīvoja apcietinātais Ķīnas imperators Pu I.
Ventspils apriņķis
Ventspils apriņķis (de, ru) bija administratīva vienība Kurzemes guberņas (1819—1918), īslaicīgi Kurzemes un Zemgales hercogistes (1918) un Latvijas SPR (1919), Latvijas Republikas (1918—1940), Latvijas ģenerālapgabala (1941—1944) un Latvijas PSR (1940/1944—1949) sastāvā.
Kurzemes guberņas sastāvā
Ventspils apriņķis tika izveidots 1819. gada teritoriāli administratīvajā reformā, pārdēvējot Ventspils pilskunga tiesu (Hauptmannschaft Windau, Виндавское гауптманство) par apriņķi.
Līdz 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanai apriņķī bija trīs draudžu novadi:
1912. gadā Ventspils apriņķī bija 11 pagasti un 2 pilsētas:
Snēpeles pagasts
Snēpeles pagasts ir viena no Kuldīgas novada administratīvajām teritorijām tā vidusdaļā Ventas krastā. Robežojas ar sava novada Vārmes, Pelču, Kurmāles, Turlavas, Laidu un Raņķu pagastiem.
Ventspils apriņķis
Kurzemes guberņas sastāvā
Pirmā pasaules kara vācu okupācijas laikā tika izveidoti Vārves pagasts (atdalot to no Sarkanmuižas pagasta) un Užavas pagasts (atdalot to no Ziru pagasta).
Snēpeles pagasts
Hidrogrāfija
Upes: Gaiļvalks, Krogsētu valks, Lejējupe (lejtecē), Lones grāvis, Mazsālijas upe, Pāze, Piķvalciņš, Pinčupe, Sprincupe (lejtecē), Vistiņvalks.
Ezeri: Allažu ezers, Braņķis, Cūkatmata, Kaltiķu ezers, Ķepšu ezers.
Ventspils apriņķis
Latvijas Republikas sastāvā
1925. gadā tika izveidots Ances pagasts, atdalot to no Popes pagasta.
Snēpeles pagasts
Vēsture
Snēpeles apvidus pirmo reizi vēstures dokumentos ar Pajuldes vārdu minēts 1253. gadā zemes dalīšanas līgumā. 1428. gadā to kā lēni no Kuldīgas komturijas saņēma kāds Lūve Šnēpels (Louwe Snepel), kurš ierīkoja muižu (Schnehpeln), no kuras arī cēlies pagasta mūsdienu nosaukums.
Mūsdienu Snēpēles pagasta teritorijā vēsturiski atradās Dižsālijas muiža (Gut Groß-Sahlingen), Kundu muiža (Gut Kunden, Kundi), Mazsālijas muiža (Gut Klein-Sahlingen, Mazsālijas), Prinču muiža (Gut Erbprinzenhof), Snēpeles muiža (Gut Schnepeln, Snēpele).
Ventspils apriņķis
Latvijas Republikas sastāvā
1939. gadā Sarkanmuižas pagasts tika pārdēvēts par Ventas pagastu.
Ventspils apriņķis bija 3238,4 km2 liels un tas robežojās ar Aizputes apriņķi, Talsu apriņķi un Kuldīgas apriņķi. Ventspils apriņķim bija 157 km gara jūras piekraste.
Snēpeles pagasts
Vēsture
1935. gadā Snēpeles pagasta platība bija 79,7 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Snēpeles un Sudrabkalnu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Snēpeles ciemu pievienoja Sudrabkalnu ciemam, kuru savukārt 1966. gadā pārdēvēja par Snēpeles ciemu. 1977. gadā tam pievienoja nelielu daļu Raņķu ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvu teritoriju pievienoja Kuldīgas novadam.
Ventspils apriņķis
Latvijas Republikas sastāvā
Ventspils apriņķī bija 2 pilsētas un 102 ciemi. Lielākās apdzīvotas vietas bija Ventspils, Piltene, Ēdole, Kolka, Dundaga, Mazirbe un Ugāle.
Snēpeles pagasts
Apdzīvotās vietas
Pagasta centrs ir Snēpele, citas lielākās apdzīvotās vietas — Mazsālijas, Kundi un Viesalgciems.
Ventspils apriņķis
Teritoriālais iedalījums
1940. gada sākumā Ventspils apriņķis iedalījās divās pilsētās un 14 pagastos:
Latvijas PSR sastāvā
1940. gadā Ventspilij tika piešķirts republikas pakļautības pilsētas statuss un tā tika izdalīta no apriņķa sastāva. 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā Ventspils apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Alsungas, Dundagas un Ventspils rajonos.
Būkmols
Būkmols ( — ‘grāmatu valoda’), līdz 1929. gadam pazīstams kā riksmols, ir viena no divām norvēģu standarta valodām. Tāpat kā otra standarta valoda, jaunnorvēģu valoda, tā būtībā ir rakstu valoda, jo lielākā daļa norvēģu runā dialektos, kuri dažādās pakāpēs atšķiras no rakstītās valodas. Būkmols ir tuvs dāņu valodai, no kuras tas 19. gadsimtā daļēji aizgūts. Būkmols no divām norvēģu rakstībām ir visplašāk izmantotā rakstība valstī. Būkmolu lieto aptuveni 85-90% Norvēģijas iedzīvotāju. Izņēmums ir Rietumnorvēģija, kur vairākums izmanto jaunnorvēģu valodu. Arī ārzemju studentiem visbiežāk māca būkmolu. Vecais rakstības standarts, pazīstams kā riksmols, vairs nav oficiālas valodas statusā, bet pagātnē to plaši izmantoja laikraksti un rakstnieki.
Vēsture
Dānijas-Norvēģijas ūnijas laikā (1536.–1814.) Norvēģijā oficiālā valoda bija dāņu valoda. Arī Norvēģijas pilsētu, sevšķi galvaspilsētas Kristiānijas, intelektuālā elite šajā laikā izmantoja dāņu rakstību.
1899. gadā radās riksmola ( — ‘valsts valoda’) kustība, kuras rezutātā 1907. gadā tika nodibināta Riksmola biedrība. Riksmols bija pielāgota dāņu rakstība. 1907. un 1917. gadu reformas formalizēja riksmolu un 1907. gads tiek uzskatīts par riksmola atdalīšanās no dāņu valodas gadu.
Nosaukums būkmols riksmola vietā tika oficiāli pieņemts 1929. gadā. 1917. un 1938. gadu valodas reformas pavirzīja būkmolu tuvāk jaunnorvēģu valodai ar nolūku kādreiz nākotnē apvienot abus valodu veidus kopnorvēģu valodā. Pēc otrā pasaules kara situācija mainījās, būkmola kustībai sākot uzstāties pret konverģenci, un 1981. gada reforma padarīja būkmolu konservatīvāku.
Iveta Apkalna
Iveta Apkalna (dzimusi Viļuma Rēzeknē) ir latviešu ērģelniece.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1976. gadā Rēzeknē. Studēja klavierspēli Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā profesora Teofila Biķa klasē un ērģeļspēli pie profesora Tālivalža Dekšņa. 1999. gadā ar izcilību absolvēja LMA un 2000. gadā turpināja klavierspēles studijas Londonas Mūzikas un Drāmas augstskolā. No 2000. līdz 2003. gadam studēja Štutgartes Mūzikas un drāmas augstskolā profesora Ludgera Lomana ērģeļsolistu klasē.
Uzstājās Eiropas un Ziemeļamerikas katedrālēs, baznīcās un koncertzālēs, piedalījās mūzikas festivālos un saņēma mūzikas balvas un uzvaras nozīmīgos ērģeļmūzikas konkursos. Regulāri koncertē Rīgas Domā un kopā ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri, Cremerata Baltica, arī Berliner Filarmoniker, Concertgebouworkest, hr-Sinfonieorchester, WDR Sinfonieorchester orķestriem visā pasaulē. Repertuārā ir ērģeļmūzikas skaņdarbi no Baha līdz mūsdienu komponistiem.
1993. gadā bija ērģelniece Romas pāvesta Jāņa Pāvila II vizītes dievkalpojumā Aglonas bazilikā. Kopš 2016. gada ir Hamburgas Elbas Filharmonijas galvenā ērģelniece. Kopš 2019. gada Apkalna rīko "Saullēkta koncertu" Jūrmalā.
Jama
Jama (sanskritā: यम), arī pazīstams kā Jamarādža (यमराज) Indijā, Jaņluovans (閻羅王) vai vienkārši Jaņs (閻) Ķīnā un Enma Daio (閻魔大王) Japānā, ir nāves dievs, pirmo reizi pieminēts Vēdās. Vārds Jaņluo ir saīsināts ķīniešu tulkojums no sanskrita termina Jama Rājā, vai "Karalis Jama". Enma Daio ir tālāka transliterācija, kas nozīmē "Dižais Karalis Jama", kur Enma nozīmē Jama, Enmao nozīmē Jama Rādžā un Enma Daio ir tas pats kas Jama Mahārādža.
Vediku mitoloģijā Jama tiek uzskatīts par pirmo mirstīgo, kas nomiris un kļuva par aizgājušo aizbildni. Jamas vārdu var tulkot kā "dvīnis", un dažos mītos viņu piemin ar dvīņu māsu Jamī.
Bronzas laikmets
Bronzas laikmets ir civilizācijas attīstības periods ap 1500.—600. p.m.ē., kurā cilvēki iemācījās veidot vara un alvas sakausējumu — bronzu. Bronzas laikmets ir viens no trim lielajiem aizvēstures periodiem, kas lielākajā daļā pasaules sekoja tūlīt pēc neolīta. No bronzas pamatā gatavoja darbarīkus un ieročus, lai gan ir atrasti arī rituālie priekšmeti.
Pāreja no bronzas laikmeta uz sekojošo dzelzs laikmetu notika pakāpeniski, piemēram, Latvijā par šīs pārejas noslēgumu pieņem 1. gadu p.m.ē. Bronzas laikmetā akmens laikmeta Auklas keramikas kultūras izplatības areāla Baltijas daļā pakāpeniski izveidojās atšķirīgas baltu (dienvidos) un somugru (ziemeļos) arheoloģiskās kultūras, kas Latvijas teritorijā intensīvi mijiedarbojās.
Bronzas laikmeta tehnoloģija
Bronzas laikmeta galvenā pazīme ir metalurģijas (vara un bronzas apstrādes) apgūšana. Tas bija milzīgs apvērsums cilvēku zināšanās, darba un dzīves organizācijā. Metalurģija civilizācijas vēsturē uzskatāma arī par pirmo uz zināšanām balstītu tehnoloģiju. Kopumā šī tehnoloģija bija daudzu jaunievedumu kopums, kas atšķīrās no iepriekšējiem atsevišķiem, daļējiem to vai citu darbarīku un sadzīvē izmantojamo priekšmetu uzlabojumiem.
Vara un bronzas metalurģijas un liešanas tehnoloģijas apgūšana ļāva izgatavot daudz sarežģītākus, diferencētākus un efektīvākus darbarīkus un ieročus. Bronzas un vara tehnoloģijas attīstība tādēļ bija viens no galvenajiem Neolīta revolūciju veicinošiem faktoriem. Kausēšanas un liešanas tehnoloģijas apgūšanu atviegloja tas, ka praksē jau pastāvēja krāsnis māla apdedzināšanai, kas arī uzskatāms par nozīmīgu jaunievedumu un, kuras nedaudz pilnveidojot, varēja piemērot metalurģijas prasībām.