cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žemaitijas fogteja
Dibināšana un likvidācija
1410. gada 15. jūlijā Grīnvaldes kaujā Polijas un Lietuvas apvienotais karaspēks karaļa Jagaiļa vadībā pilnīgi sagrāva Vācu ordeņa spēkus lielmeistara Ulriha fon Junginena (Ulrich von Jungingen) vadībā. 1411. gadā pēc Pirmā Toruņas līguma Žemaitiju iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā kā kunigaitiju līdztekus Viļņas kunigaitijai un Traķu kunigaitijai. 1413. gadā žemaiši beidzot pieņēma kristīgo ticību, 1417. gadā tika nodibināta Žemaitijas bīskapija. 1422. gadā Vācu ordenis oficiāli atteicās no pretenzijām uz Žemaitiju, kas pārgāja Lietuvas dižkunigaitijas pārvaldībā (Melno ezera līgums). Tika noteikta precīza robeža starp ordeņa zemēm un Lietuvu, kas pastāvēja līdz pat 1923. gadam.
Koločepa
Koločepa (hr) ir trešā lielākā Horvātijas Elafiti arhipelāga sala valsts galējos dienvidos. Atrodas uz ziemeļrietumiem no Dubrovnikas. Tālāk uz ziemeļrietumiem atrodas arhipelāga Lopuda bet vēl tālāk - Šipanas sala. Koločepa ir vistālāk uz dienvidiem novietotā Horvātijas sala ar pastāvīgiem iedzīvotājiem.
Jolo Džonss
Biogrāfija
No 1970. gadu sākuma līdz 2010. gadiem bijis viens no vadošajiem Velsas šahistiem. 1983. gadā uzvarējis Velsas šaha čempionātā. 1986. gadā bijis līdzautors pirmajai šaha mācību grāmatai velsiešu valodā - A chwaraei di wyddbwyll? ("Vai tu gribi spēlēt šahu?").
Pārstāvējis Velsas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Švitrigailis
Švitrigailis (lt, be, la, pl, kristītie vārdi „Ļevs/Boļeslavs”, dzimis ap 1370. gadu, miris 1452.) bija Ģedimina dzimtas valdnieks, Jagaiļa jaunākais brālis. Pēc Vītauta Dižā nāves Švitrigailis 1430. gadā tika ievēlēts par Lietuvas dižkunigaiti, tomēr to neatbalstīja viņa brālis Jagailis kā Polijas karalis. 1432. gadā viņa sāncensis Ķēstuta dēls Žigimants viņu gāza no troņa.
Bija arī Podolijas vietvaldis (1400-1402), vēlāk Perejaslavļas, Volokolamskas, Čerņigovas vietvaldis (1419-1430). Volīnijas kņazs (1434-1452). No 1435. līdz aptuveni 1440. gadam viņš bija ievēlēts par Krievzemes lielkņazu, vienlaikus būdams arī Volīnijas kņazs.
Vārda cilme
Personvārds "Švitrigailis" ir saliktenis, kura cilme saistāma ar vārdiem švitr- (švitrus= „ātrs, veikls") un gail- (gailas = "stiprs", no kā latviski: gailošs, spožs) — „veiklais un spožais“.
Dzīvesgājums
Švitrigailis ir dzimis ap 1370. gadu Lietuvas dižkunigaiša Aļģirda un viņa otrās sievas Tveras lielkņaza Aleksandra Mihailoviča meitas Juliānas ģimenē. Pēc dižkunigaiša Aļģirda nāves 1377. gadā sākās viņa dēlu cīņa par varu Lietuvā, viņa atraitne Juliāna kopā ar jaunāko dēlu Švitrigaili pārcēlās uz Vitebsku, kur valdīja kā kņaziene. Šajā laikā viņš kristīts pareizticībā ar vārdu Ļevs. Vecākais dēls Polockas kņazs Andrejs cieta sakāvi un bēga uz Pleskavu. Pēc 1380. gada sākās Jagaiļa un Aļģirda brāļa Ķēstuta cīņa, kas beidzās ar Jagaiļa uzvaru 1382. gadā.
Cīņa par varu
Pēc kļūšanas par dižkunigaiti 1385. gadā Jagailis jaunākajam brālim piešķīra Vitebskas kņazisti un pēc Krēvas ūnijas noslēgšanas viņš pārgāja katoļticībā, iegūstot kristīto vārdu Boļeslavs. Pēc tam, kad 1392. gadā par dižkunigaiti kļuva Ķēstuta dēls Vītauts, viņš 1393. gadā padzina Švitrigaili no Vitebskas.
1396. gadā Švitrigailis ar Livonijas ordeņa karaspēka palīdzību atguva Vitebsku, tomēr Vītauta karaspēks aplenca un ieņēma pilsētu, sagūstīto Švitrigaili nosūtīja uz Krakovu, kur viņš izlīga ar Jagaili. 1400. gadā Vītauts viņam valdīšanai piešķīra Podolijas zemi, tomēr jau 1402. gadā Švitrigailis devās uz Prūsiju un noslēdza savienību ar Vācu ordeni ar mērķi cīnīties pret Vītautu. 1407. gadā viņš atkal izlīga ar Vītautu un kļuva par Novgorodas-Severskas kņazistes vietvaldi Brjanskā.
Pēc krievu-lietuviešu kara sākuma Švitrigaiļa pārvaldītās zemes padevās krieviem un 1408. gadā viņš aizbēga pie Maskavas lielkņaza Vasīlija Dmitrijeviča, kas viņu iecēla par karavadoni un piešķīra pārvaldīšanai Perejaslavļu-Zaļesku, Volokolamsku un citas pilsētas. Tomēr pēc tam kad Zelta ordas karavadonis Edigejs izpostīja šīs pilsētas, viņš atgriezās Lietuvā. Vītauts viņu lika ieslodzīt Kameņecas cietoksnī, kur viņš pavadīja deviņus gadus (1409-1418). Pēc izbēgšanas no cietokšņa viņš 1419. gadā atkal izlīga ar Vītautu un kļuva par Čerņigovas, Novgorodas-Severskas un Brjanskas vietvaldi.
Lietuvas dižkunigaitis
Pēc Vītauta nāves 1430. gadā Lietuvas bajāri ievēlēja par jauno Lietuvas dižkunigaiti, kas izpelnījās Polijas valdošo aprindu neapmierinātību. Polijas karaspēks okupēja Podoliju, Švitrigailis noslēdza savienību ar Vācu ordeni, Čehijas taborītiem un Dižo Novgorodu. 1431. gadā tika noslēgts pamiers uz trīs gadiem un Jagailis atzina Švitrigaili par Lietuvas dižkunigaiti, bet jau 1432. gadā Vītauta brālis Žigimants viņu gāza no troņa un pats tika ievēlēts par Lietuvas dižkunigaiti.
Krievzemes lielkņazs
Ar pareizticīgo kņazu atbalstu 1432. gadā Švitrigailis Polockā tika ievēlēts par Krievzemes lielkņazu. Lietuvas dižkunigaitijā atsākās pilsoņu karš, kurā Švitrigaili atbalstīja tās austrumu daļas - Polockas, Vitebskas, Smoļenskas, Kijivas un Volīnijas karaspēka vienības, kā arī Livonijas ordenis, bet Žigimantu Lietuvas, Žemaitijas, Podļases, Grodņas un Minskas karaspēka vienības. Kā savu galvaspilsētu Švitrigailis izvēlējās Vitebsku. 1434. gadā pēc Jagaiļa nāves par Polijas karali kļuva viņa nepilngadīgais dēls Vladislavs III Varnietis, un Polijā izcēlās iekšējās jukas, kas to atturēja nopietni piedalīties karā ar Švitrigaili. Švitrigailis un Livonijas ordenis nolēma izmantot šo izdevīgo brīdi un sapulcināja lielu karaspēku, kurā bija ap 15 tūkstoši karavīru, tai skaitā Livonijas karaspēkā ap 600 vācu bruņinieku un daudz lielāks skats ordeņa vasaļu igauņu un latviešu karavīru. 1435. gada kaujā pie Pabaiskas netālu no Ukmerģes Švitrigaiļa karospēks tika sakauts. Kaujā krita Livonijas ordeņa mestrs Franke Kerskorfs un tika ievainots lietuviešu karaspēka komandieris Alģirda mazdēls Žigimants Kaributa dēls. Žigimantam padevās Vitebska, Polocka un Smoļenska.
Švitrigailim izdevās aizbēgt uz Kijivu, kur viņš kļuva par Kijivas kņazu un piedāvāja izlīgumu Polijas karalim. Tā kā viņš atbalstu neguva, tad patvērās Valahijā. Kad pēc Žigimanta noslepkavošanas 1440. gadā par Lietuvas dižkunigaiti kļuva Jagaiļa jaunākais dēls Kazimirs, gados vecais Švitrigailis beidzot samierinājās un pēdējos dzīves gadus pavadīja kā Volīnijas kņazs Luckā.
Miris vairāk kā 80 gadu vecumā 1452. gadā.
Baltā apšubeka
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug galvenokārt zem priedēm un bērziem, mitrās vietās, no augusta līdz oktobrim, reti vasaras sākumā.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Līdzīgās sugas
Var līdzināties citām lācīšu ģints sēņu albīnajām formām, kuras Latvijā pagaidām nav konstatētas, bet zināmas citos Eiropas reģionos. To savstarpējā atšķiršana ir grūta, taču tai nav kulināras nozīmes, jo visas šīs ģints sēnes ir ēdamas un vienādi gatavojamas.
Tongas karaļu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Tongas karaļi no 1875. gada, kad tika konstitucionāli izveidots karaļa amats. Tonga ir vienīgā suverēnā valsts Okeānijā, kurai ir sava vietējā monarhija.
Slaidēnu pilskalns
Slaidēnu pilskalns ir pilskalns, kas atrodas Ogres novada Birzgales pagastā, Daugavas kreisajā krastā. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Pilskalnu 1869. gadā apmeklēja Augusts Bīlenšteins, kurš atzīmēja, ka pilskalna malas mākslīgi nostāvinātas, tomēr bojātas aršanas rezultātā. 1923. gadā to aprakstīja un uzmērīja Ernests Brastiņš, kurš atzīmēja, ka kaut arī pilskalns postīts Pirmā pasaules kara laikā, kultūrslānis ir saglabājies. Viņš atrada bezripas keramiku, kaulus un ogles. Pilskalns tiek datēts ar 1. gadu tūkstoti pirms mūsu ēras. Pierakstīti nostāsti par naudu kalnā.
.net
.net ir augšējā līmeņa domēns. Tā nosaukums ir radies no angļu valodas vārda network, kas nozīmē "tīkls". Tas ir viens no oriģinālajiem augšējā līmeņa domēniem, ko izveidoja 1985. gada janvārī, un tas tika radīts organizācijām, kas nodarbojas ar interneta tehnoloģijām, kā piemēram interneta pakalpojumu sniedzēji un citas infrastruktūras organizācijas. Tomēr ierobežojumi reģistrācijai nekad nav piespieduši to darīt. Šobrīd tas ir populārs starp interneta operatoriem, un bieži vien .net domēns tiek lietots kā alternatīva .com domēnam.
.net 2011. gadā bija trešais populārākais domēns pēc .com un .de.
Kriss Andersens
Kristofers Klauss "Kriss" Andersens (en; dzimis ) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja un centra pozīcijā. Pašlaik (2014) pārstāv NBA klubu Maiami "Heat".
Земля блакитна, ніби апельсин
Земля блакитна, ніби апельсин (en) ir 2020. gada Ukrainas un Lietuvas kopražojuma dokumentālā filma, kuras režisore un scenārija autore ir Irina Cilika. Cilika par šo filmu ieguva Režijas balvu kategorijā World Cinema Documentary 2020. gada Sandensas kinofestivālā.
Sižets
Vientuļā māte Hanna un viņas četri bērni dzīvo frontes līnijas kara zonā Donbasā, Ukrainā. Kamēr ārpasaulē skan sprādzieni un valda haoss, ģimene spēj saglabāt savu māju kā drošu patvērumu, piepildītu ar dzīvību un gaismu. Ikvienam ģimenes loceklim ir aizraušanās ar kino, kas motivē uzņemt filmu, kuru iedvesmojusi viņu pašu dzīve kara laikā. Radošais process liek uzdot jautājumu par to, kāds spēks varētu būt maģiskajai kino pasaulei katastrofu laikā. Kā attēlot karu, izmantojot daiļliteratūru? Hannai un bērniem traumas pārvēršana mākslas darbā ir galvenais veids, kā palikt cilvēkam.
55 Pandora
Pandora, arī 55 Pandora ir neregulāras formas asteroīds ar diametru apmēram 67 km, atrodas asteroīdu joslā.
Asteroīdu atklāja amerikāņu astronoms Džordžs Sierls (George Searle)  Dadlija observatorijā Olbanī. Tas bija vienīgais viņa atklātais asteroīds. Asteroīda vārdu ieteica observatorijas dibinātāja atraitne Blendina Dadlija (Blandina Dudley). Pandora grieķu mitoloģijā ir pirmā sieviete, ko pēc Zeva pavēles radīja Atēna un Hēfaists.
Ārējās saites
Pandoras orbīta
Serafs
Serafs, arī serafims (שְׂרָפִים śərāfîm, vienskaitlī שָׂרָף śārāf;, vienskaitlī seraph[us]; ) ir debesu būtnes veids kristietībā un jūdaismā.
Izcelsme
Vārdam serafs Bībelē ir divas nozīmes. Dažviet tas attiecināms uz indīgām čūskām, kuru inde dedzina, bet cituviet šī vārda nozīme ir "cēla būtne ar sešiem spārniem, cilvēka rokām vai balsīm, kas kalpo Dievam". Serafi ir mīlestības, gaismas un uguns eņģeļi, tie uzrauga Dieva troni un dzied Trisagionu (Dievišķās Liturģijas standarta dziedājums, kas pieņemts Austrumu Ortodoksālajā un Austrumu Katoļu Baznīcā) — “Svēts, svēts, svēts” (Jesajas grāmata 6:3).
Lietvārds "serafs" Bībelē pieminēts septiņas reizes, Mozus grāmatās un Jesajas grāmatā. Jesajas grāmatā 6:2-6 serafi pieminēti kā debesu būtnes vai eņģeļi, kurus pravietis Jesaja redzējis vīzijā. Jesaja redzēja vairākus serafus, kuri stāv Jahves troņa priekšā. Tās bija būtnes ar sešiem spārniem — diviem, kas aizsedz to sejas, diviem, kas aizsedz to pēdas un diviem, kurus tie izmanto lidošanai. Viens no serafiem pielidoja pie Jesaja un ar kvēlojošu ogli, ko tas bija paņēmis no altāra, aizskāra pravieša lūpas, lai attīrītu to no grēka. Jesaja nesniedz plašāku aprakstu par šo būtņu ārējo izskatu. Serafi bieži pieminēti arī Enoha grāmatā kur tie nosaukti par δράκονες (“čūskas”), un vienmēr tiek pieminēti, kopā ar ķerubiem, kā debesu būtnes, kuras atrodas vistuvāk Dievam.
Saskaņā ar Pseido-Dionīsiju un Svēto Akvīnas Tomu serafi ir augstākās pakāpes eņģeļi. Trīspakāpju sistēma, kurā sakārtoti eņģeļi, šobrīd ir visplašāk pieņemtais uzskats par eņģeļu hierarhiju Debesīs. Katrā no šīm trim pakāpēm ietverti trīs eņģeļu tipi. Kopā ir deviņas pakāpes un Serafi atrodas augstākajā pakāpē, septiņas pakāpes virs erceņģeļiem. 12. gadsimtā jūdaisma teologs Maimonīds ievietoja serafus piektajā no desmit eņģeļu kārtām.
Attēlojums mākslā
Serafi Viduslaikos bieži tiek attēloti mākslas darbos — manuskriptu ilustrācijās, gleznās, mozaīkās un baznīcu freskās. Piemēram, Džoto piedēvētajā freskā "Sv. Franciska Serafa vīzija" (13.gs.) un ilustrācijā no Stundu grāmatas Petites Heures no Jean de France, Duc de Berry "Serafi ielenc Dieva troni" (14.gs.), kurā tā ir viena no 182 miniatūrām. Arī vēlākajos gadsimtos mākslinieki pievērsušies šai tēmai, piemēram, krievu gleznotājs Viktors Vasņecovs, kurš iedziļinājās mitoloģiskos un vēsturiskos tematos, un savā gleznā "Serafim" (1885) ir attēlojis četrus serafus, un Mihails Vrubels, kurš ir ievērojams ar to, ka viņš apzināti stāvēja savrup no laikmetīgās mākslas tendencēm, gleznā "Sešspārnu Serafs" (1905), kurā attēlots Jesaja un viens no serafiem ar ko viņš sastopas, kad Dievs viņu aicina būt par pravieti.
Erens Derdijoks
Erens Derdijoks (dzimis ) ir Šveices futbolists, uzbrucējs, Šveices futbola izlases dalībnieks. Kopš 2016. gada spēlē Turcijas Superlīgas kluba Stambulas "Galatasaray" sastāvā.
Derdijoks ir turku izcelsmes šveicietis, viņam ir arī Turcijas pilsonība.
Karjera
2008. gadā Derdijoks kopā ar FC Basel izcīnija Šveices kausu futbolā. Tajā paša gadā FC Basel piedalijās UEFA Čempionu līgā un Derdijoks guva vārtus pret FC Barcelona. 2009. gadā Derdijoks parakstīja 4 gadu līgumu ar Leverkūzenes "Bayer". 2009-10. gada sezonā Derdijoks Bundeslīgā iesita 12 vārtus 33 spēlēs. 2011. gada 23. novembrī viņš guva vārtus pret Chelsea, Čempionu līgā. 2012. gada aprīlī Erens pievienojās Hoffenheim. Hofenheimā Derdijokam neiznāca pieteikoši laba sezona un viņš atkal tika izīrēts Leverkūzenes "Bayer", tur aizvadot 15 spēles. Pāris dienas pēc Bundeslīgas sezonas beigām, par viņu interesi izrādija "Kasımpaşa" futbola klubs. Viņi arī parakstīja līgumu uz trim sezonām un Derdijoks 40 spēlēs guva 15 vārtus. Pēc trīs sezonu pavadīšanas "Kasimpasa" komandā viņš pievienojās Stambulas "Galatasaray" par 4 miljoniem eiro. Derdijoks "Galatasaray" rindās ir Turcijas Superlīgas čempions.
Karjera izlasē
Derdijoks 2008. gadā debitēja Šveices izlasē, mačā pret Angliju nākot uz maiņu. Ar savu pirmo pieskārienu pie bumbas viņš arī guva vārtus, bet Šveice sāpīgi zaudēja ar 1:2. Viņš arī spēlēja 2008. gada Eiropas čempionātā, kļūstot par jaunāko tā turnīra spēlētāju. Derdijoks arī aizvadīja divas spēles 2010. gada Pasaules kausā. 2012. gada 26. maijā viņš guva trīs vārtus pret Vāciju, tādējādi tas bija viņa pirmais hat-trick. Pateicoties viņa labajai spēlei uzbrukumā, viņs arī tika pieteikts ka 2014. gada Pasaules kusam futbolā un 2016. gada Eiropas čempionātam. Zīmīgi, ka vienus no saviem vārtiem viņš ir guvis Rīgā, pret Latviju, 2009. gada 9. septembrī, kad Šveice nospēlēja 2:2 ar mājiniekiem.
Sasniegumi
Basel
Galatasaray
Pakhtakor
Lielais Melnezers
Lielais Melnezers (arī Melnezers) ir karsta ezers Bauskas novada Skaistkalnes pagasta ziemeļaustrumos.
Nokia 6110 Navigator
Nokia 6110 Navigator bija Somijas uzņēmuma Nokia viedtālrunis. Izlaists 2006. gadā. Bija pielāgots navigācijas lietošanai, tam bija iepriekšielādētas navigācijas kartes. Tas bija otrais (aiz N95) Nokia telefons ar GPS atbalstu. Tas darbojās GSM 850, 900, 1800 un 1900, kā arī WCDMA un HSDPA 2100 tīklā.
Modelis bija apgādāts ar ARM11 369 Mhz procesoru un darbojās ar S60 3. paaudzes (Symbian v9.2) operētājsistēmu. Telefons izveidots ar sabīdāmu taustiņu bloku.
2008. gada februārī Vodafone atsauca 3000 Nokia 6110 Navigator telefonus saistībā ar GPS problēmām.
2008. gadā izlaista uzlabota versija Nokia 6210 Navigator.
Užinkalns
Užinkalns ir ciems Ūdrīšu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 261 km attālumā no Rīgas.
Vilkinsons
Vilkinsons (en) ir normāņu izcelsmes angļu uzvārds. Tas ir uzvārda Viljamsona variants, kas atvasināts no Viljama, Vilkina varianta un kas normāņu Anglijas iekarošanas laikā nonāca līdz Anglijas—Skotijas robežai. 1881. gada Lielbritānijas tautas skaitīšanas laikā šis uzvārds visbiežāk bija reģistrēts Vestmorlendā (4,3 reizes pārsniedza vidējo Lielbritānijas rādītāju), kam sekoja Jorkšīra, Daremas grāfiste, Linkolnšīra, Kamberlenda, Nortamberlenda, Lankašīra, Češīra un Notingemšīra.
Cilvēki ar šādu uzvārdu var būt:
Petrs Koukals
Petrs Koukals (cz, dzimis ) ir Čehijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2017. gada Koukals pārstāv Čehijas Ekstralīgas komandu Mountfield HK.
Iepriekš spēlējis Čehijas Ekstralīgas komandās HC IPB Pojišťovna Pardubice un HC Plzeň, kā arī KHL komandās Ņižņekamskas "Ņeftehimik", Helsinku "Jokerit" un Jekaterinburgas "Avtomobilist". Trīs reizes kļuvis par Čehijas Ekstralīgas čempionu.
Čehijas hokeja izlases sastāvā piedalījies piecos Pasaules čempionātos un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Lofotu salas
Lofotu salas (no) ir arhipelāgs Norvēģijas ziemeļos, Nūrlannes flikē aiz Ziemeļu Polārā loka. Pazīstams ar neskarto dabu, majestātiskām kalnu un līču ainavām. Pēc platības 1 227 km² lielajā arhipelāgā dzīvo apmēram 24 000 cilvēku. No Norvēģijas kontinentālās daļas arhipelāgu atdala Vestfjords. Lielākās salas ir Eustvogeja un Vestvogeja. Starp Verejas un Moskenesejas salām atrodas Malstrēma atvars. Kopš 2007. gada lielākās salas un kontinentu savieno autoceļš. Ziemeļos no Lofotu salām atrodas Vesterolu salas, bet ziemeļaustrumos — Hinneja.
Skrundenieku ciems
Skrundenieku ciems ir ciems Kuldīgas novada Pelču pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā 12 km no novada centra Kuldīgas un 159 km no Rīgas. Ciemā ietilpst vairākas viensētas — Brasliņi, Krasti, Laivnieki, Mālarāji.
Reuges Lielezers
Reuges Lielezers jeb Reuges Sūrjervs (et) ir ezers Igaunijas dienvidos, Veru apriņķī, Reuges ciemā. Hānjas augstienes rietumu malā esošā ezera maksimālais dziļums ir 38 metri, un tas ir dziļākais ezers valstī. Ezeram cauri plūst Reuges upe. Tas ir viens no septiņu ezeru kaskādes, kas izveidojusies pēdējā apledojuma laika subglaciālā iegultnē. Ezera ūdens caurspīdīgums sasniedz 7,1 metru.
Klements IX
Pāvests Klements IX (, dzimis, miris ), īstajā vārdā Džulio Rozpiljozi (Giulio Rospigliosi), bija Romas pāvests no līdz.
Džulio Rozpiljozi ir dzimis aristokrātu ģimenē Pistoijā. 1657. gada 9. aprīlī kļuva par kardinālu. 1667. gadā kļuva par Romas pāvestu un pieņēma vārdu Klements IX. Pontifikāta laikā centās nostiprināt Venēcijas aizsardzību pret Osmaņu impērijas uzbrukumiem. Romā tika atvērts pirmais publiski pieejamais operteātris.
Kipras vēsture
Kipras vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem Kipras salā.
Vēsture
2. gadu tūkstotī p.m.ē. Kiprā izveidojās Mikēnu civilizācijas apmetnes, vēlāk salu pakļāva Asīrija, Senā Ēģipte un Persijas impērija. 333. gadā p.m.ē. to iekaroja Aleksandrs Lielais, tad Ptolemaju dinastija, Romas impērija, Austrumromas impērija un arābi.
Pēc Krusta kariem pastāvēja Kipras karaliste (1192–1489), tad to nopirka Venēcijas Republika, bet 1571. gadā iekaroja Osmaņu impērija.
1878. gadā Osmaņu impērija bija spiesta Kipru nodot Apvienotās Karalistes pārvaldībā, bet tā oficiāli kļuva par Britu impērijas daļu 1914. gadā. Kipras grieķu iedzīvotāji vēlējās panākt savienību ar Grieķijas valsti, bet Kipras turki sākotnēji iestājās par britu varas turpināšanu, pēc tam pieprasīja salas pievienošanu Turcijai.
1960. gadā Kipra kļuva par neatkarīgu valsti. 1963.–1964. gadā uzliesmoja vardarbība starp abām kopienām, vairāk nekā 25 000 Kipras turku pārvietoja anklāvos. 1974. gada 15. jūlijā Kipras grieķu nacionālisti sarīkoja valsts apvērsumu, kas izraisīja turku iebrukumu Kiprā. Okupēto Ziemeļkipras teritoriju pameta vairāk nekā 150 000 Kipras grieķu. 1983. gadā izveidojās Kipras turku valsts salas ziemeļos, jauno valsti atzina vienīgi Turcijas valdība.
2004. gadā Kipra kļuva par Eiropas Savienības dalībvalsti, bet 2008. gadā par Eirozonas dalībvalsti.
Launics
Launics var būt:
Xanthorrhoea media
Xanthorrhoea media ir Xanthorrhoeaceae dzimtas augs. Sugas zinātniskais nosaukums media nāk no latīņu valodas, kas nozīmē vidējais. Ir daudzgadīgs krūms, kurš aug virsājos un eikalipta mežos uz smilšakmens cilmieža augsnēm. Sastopams sausās vietās, tādās kā kalnu kores un nogāzes. Aug teritorijā no Sidnejas līdz Zilajiem kalniem.
Pelēkais strazds
Pelēkais strazds jeb pelēkais mežastrazds (Turdus pilaris) ir mežastrazdu dzimtas (Turdidae) Latvijā ligzdojošs dziedātājputns. Tas ligzdo Eiropas centrālajā un ziemeļu daļā, un Āzijas ziemeļdaļas mežos. Pelēkais strazds ir gājputns un galvenokārt ziemo Eiropas rietumos un dienvidos, Ziemeļāfrikā gar pašu Vidusjūras piekrasti, Tuvajos Austrumos un salīdzinoši nelielā teritorijā Vidusāzijas dienvidos. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Izplatība
Pelēkais strazds īpaši bieži ir sastopams Skandināvijā, Somijā un Krievijas rietumu daļā. Izplatības areāls austrumu virzienā stiepjas pāri taigas zonai līdz Austrumsibīrijai. Tālākās ziemeļu un austrumu populācijas ziemo Eiropas rietumos un dienvidos, Mazāzijā un Kaspijas jūras reģionā. Ziemā pelēkie strazdi sasniedz arī Izraēlu un Ēģipti iekšzemē, kā arī Ziemeļāfrikas Vidusjūras krastu.
Latvijā pelēkais strazds ir diezgan parasts ligzdotājs ar nevienmērīgu izplatību. Tas bieži caurceļo un regulāri ziemo, tomēr skaits ievērojami svārstās.
Izskats
Pelēkais strazds ir liela auguma, spēcīgi veidots strazds ar garu asti, melnā mežastrazda lielumā. Tā ķermeņa garums ir 22—27 cm, spārnu plētums 39—42 cm, svars 82—138 g. Tam ir pelnu pelēka galva un virsaste, kura kontrastē ar tumši brūno muguru un melno asti. Seja melna, krūtis un rīkle gaiši rūsganbrūnas ar melniem, gareniem raibumiem, kas uz sāniem kļūst gaišāki, izteikti "V" veidīgi. Vēders un spārnu apakšas baltas. Acu zīlītes ir tumši brūnas, kā arī kājas ir tumši brūnas.
Abi dzimumi izskatās gandrīz vienādi. Tomēr mātītes apspalvojums ir nedaudz brūnganāks, uz galvas pašā centrā mātītei ir šauras, melnas svītras. Krūtis un pakakle ir salīdzinoši gaišākas, arī raibumi ir mazāki. Vasaras periodā tiem var atšķirties knābja krāsa: tēviņiem tas ir dzeltens, mātītēm un arī jaunajiem putniem tas ir līdzīgs knābja krāsai ziemā. Ziemas periodā knābis abiem dzimumiem ir dzeltens ar melnu galu, augšējā knābja daļa brūngana. Jaunie putni raibi, to galvas ir nevis pelēkas, bet brūnas.
Uzvedība
Pelēkais strazds mājo parkos, dārzos, kapsētās, mežmalās, nelielās lapukoku un jauktu koku audzēs, upmalu krūmājos un koku audzēs, mežmalās pļavu un lauku tuvumā, noēnotās, vēsās un mitrās vietās. Kopumā pelēkais strazds ir sabiedrisks putns, lai gan ligzdas tuvumā ir agresīvs. Tam ir raksturīgi ligzdu no ienaidniekiem aizsargāt, pikējot un cenšoties nosmērēt traucētāju ar saviem mēsliem. Pelēkais strazds lido lēni, bet ir labākais lidotājs no mežstrazdiem. Lidojums taisns, dažiem spārnu vēzieniem mijoties ar mirkli, kad spārni tiek sakļauti. Pa zemi pārvietojas lēcieniem. Pelēkie strazdi migrācijas lidojumus veic gan dienā, gan naktī.
Pelēkie strazdi ir ļoti sabiedriski, viegli izbiedējami un nervozi ziemas periodā, bet ļoti skaļi un pārgalvīgi vairošanās sezonā. Barojieties visiem kopīgā barā uz zemes, ik brīdi kāds no putniem pārtrauc ēšanu, izslejas taisni un vēro apkārtni. Ja pelēko strazdu grupa sasēdusi kokā, baram ir tendence sēdēt tā, ka putnu galvas ir vērstas vienā virzienā, vienlaicīgi tie nepārtraukti savstarpēji sačivinās. Ārpus vairošanās sezonas nakšņo lielā barā, visbiežāk uz zemes.
Barība
Pelēkais strazds ir visēdājs un barojas ar tārpiem, piemēram, sliekām, dažādiem kukaiņiem, sīkiem moluskiem un zirnekļiem. Vasaras beigās tas barojas arī ar ogām un augļiem, bet ziemā ar sēklām.
Ligzdošana
Pelēkais strazds ligzdo nelielās kolonijās, līdz 10 pāriem, retāk ligzdo atsevišķi. Pieaugušie putni agresīvi un bezbailīgi aizsargā ligzdu, kolonijai kopīgi cenšoties padzīt ienaidniekus. Ligzda visbiežāk atrodas mežā augošos kokos, dažādos augstumos, bet tā var būt arī dārzā, akmeņu kaudzē vai baļķu krāvumā, šķūņos un uz zemes. Tā veidota no zāļu stiebriem un lapām, kas savstarpēji sastiprināti ar māliem un dubļiem, arī no iekšpuses ligzda aplikta ar mālu slāni un izklāta ar smalkiem zāļu stiebriņiem. Dējumā 2—8 olas (visbiežāk 5—6 olas), gadā divi līdz trīs perējumi. Olas čaumala ir bez spīduma, ar sarkanbrūniem raibumiem, pamatkrāsa variē no gaišzaļas līdz zilganzaļai. Inkubācijas periods ilgst 13—14 dienas. Perē tikai mātīte vai galvenokārt mātīte. Jaunie putnēni ir ligzdguļi un par tiem rūpējas abi vecāki. No ligzdas jaunie putni izlido 14—16 dienu vecumā. Pēc ligzdošanas un migrācijas laikā pelēkie strazdi veido lielus barus.
Mežciema pamatskola
Mežciema pamatskola ir Rīgas pirmsskolas izglītības iestādē un pamatskola Hipokrāta ielā 31 Mežciema apkaimē, kurā mācības notiek no 1. līdz 9. klasei piecās izglītības programmās.
Izglītības programmas
Vispārējās pirmsskolas izglītības programma (01011111), Pamatizglītības programma (21011111), Pamatizglītības humanitārā un sociālā virziena programma (21012111), Pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (21013111), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās veselības traucējumiem (21015711).
Vēsture
Skola dibināta 1991. gadā kā Mežciema sākumskola, pielāgojot pirmsskolas iestādes telpas sākumskolas 1.—4. klases mācību telpām. 1994.—1995. gadā atvēra 5.—6. klases un 1998. gadā to pārdēvēja par Mežciema pamatskolu. 2000.—2002. gadā notika telpu renovācija.
1977. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1977. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā abās cīņas sporta disciplīnās notika šķirti: sacensības grieķu-romiešu cīņā no 14. līdz 17. oktobrim Gēteborgā (Zviedrija), bet brīvajā cīņā no 21. līdz 23. oktobrim Lozannā (Šveice).
Ūdeņi (Zvirgzdenes pagasts)
Ūdeņi ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 261 km attālumā no Rīgas.
Mazais Melnezers
Mazais Melnezers (arī Melnezers) ir karsta ezers Bauskas novada Skaistkalnes pagasta ziemeļaustrumos.
Tanšaņa
Tanšaņa (zh, ), ir prefektūras līmeņa municipalitāte Hebei provincē Ķīnas ziemeļaustrumos. Izvietojusies provinces austrumos Bohai jūras krastā. Robežojas ziemeļos ar Čendi, austrumos — ar Cjiņhuandao, bet rietumos — ar Tiaņdzjiņas municipalitāti. 1976. gadā Tanšaņu satricināja 7,6 balles stipra zemestrīce, kurā tika nopostīti 85 % pilsētas ēku un gāja bojā vismaz 255 000 iedzīvotāju. Tā bija trešā (pēc citiem datiem — otrā) nāvējošākā zemestrīce fiksētajā pasaules vēsturē.
Vēsture
Pilsētas nosaukums cēlies no Tanšaņa kalna, kas, pēc nostāstiem, nosaukts par godu Tanu dinastijas imperatora Li Šimiņa mīļākajai konkubīnei Caofei, kas šeit mirusi un kalns nodēvēts Tanu valsts vārdā.
Ilgu laiku šeit pastāvējis ciems, kura iedzīvotāji nodarbojušies ar lauksaimniecību un podniecību. 1878. gadā dibināts Cjaotunas kalnraču ciemats. 1889. gadā tas pārdēvēts par Tanšaņu. 1938. gadā formāli nodibināta pilsēta. 1958. gadā nodibināta Tanšaņas prefektura, kas 1983. gadā reorganizēta par municipalitāti.
Ekonomika
Tanšaņa ir nozīmīgs Ķīnas kalnrūpniecības un smagās metalurģijas centrs. Galvenais ieguves produkts ir akmeņogles. Attīstīta arī mašīnbūve, ķīmiskā rūpniecība, tekstilrūpniecība, naftas pārstrāde, cementa rūpniecība un keramiskā rūpniecība — Tanšaņa tiek dēvēta par Ziemeļķīnas porcelāna galvaspilsētu.
Slipiņciems
Slipiņciems ir ciems Kuldīgas novada Pelču pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā 14 km no novada centra Kuldīgas un 160 km no Rīgas. Ciemā ietilpst vairākas viensētas — Alsupes, Apiņi, Baloži, Druvnieki, Slipiņi.
Boriss Baums
Boriss Petrovičs Baums (dzimis 1973. gada 8. decembrī, Jūrmalā, Latvijā) ir Krievijai pietuvināts uzņēmējs, kas darbojas Latvijas un Ukrainas azartspēļu industrijās, krievvalodīgā medija RTVi īpašnieks, iepriekš saistīts arī ar enerģētikas un dzelzceļu transporta uzņēmumiem. 90-tajos gados publiskajā telpā minēts kā Viktora Krasovicka, bijušās Parex Bankas (tagad - Citadele banka) viceprezidenta znots. Šobrīd ir miljonāres, naktskluba Studio69 īpašnieces un azartspēļu organizētājas Karinas Sirotkinas laulātais.
1991. - 1998. gads
1991. gadā, B. Baums absolvēja Rīgas 40.vidusskolu, un pēc tam iestājās toreiz nesen atvērtajā Rīgas Starptautiskajā ekonomikas un biznesa administrācijas augstskolā (RSEBAA), ko absolvēja 1996. gadā, iegūstot bakalaura grādu ekonomikā.
Zināms, ka 90-to gadu vidū B. Baums bija prezidents Latvijā reģistrētajā uzņēmumā SIA P Parkings, kas piederēja ASV uzņēmumam Wheaton Park Management, kas savulaik iesniedza pieprasījumu iegādāties akciju kontrolpaketi zivju konservu pārstrādes uzņēmumā Kaija. Tāpat arī šajā laikā B. Baums bija valdes loceklis ar Krieviju saistītajā AS Parex Atklātais Pensiju Fonds, kura 77% akciju piederēja bijušajai Parex Bankai. Dalība fonda valdē, iespējams, saistīta ar tuvajām attiecībām ar Viktoru Krasovicki, bijušās Parex Bankas (tagad - Citadele banka) viceprezidentu. 1996. gadā B. Baums Latvijas publiskajā telpā minēts kā Viktora Krasovicka znots, netieši norādot uz attiecībām ar viņa meitu Aleksandru. Tomēr abu attiecības izjūk bez oficiālas reģistrācijas.
2006. - 2015. gads
2006. gadā B. Baums ir jau nokļuvis Ukrainā, un kļuvis par First Investment Bank padomes locekli, kā arī enerģētikas uzņēmuma VS Energy International Ukraine vadītāja, ukraiņu-krievu oligarha Mihaela Spektora (no krievu val:.Михаил Спектор) pirmo asistentu. Ilggadējās ciešās attiecības ar Mihaelu Spektoru B. Baumam palīdzēja paplašināt savu paziņu loku ar ietekmīgām personām. Piemēram, zināms, ka 2010. gada 2. maijā Izraēlā, Dņepropetrovskas uzņēmēja Timura Mindiča kāzās, ierodoties ar Mihaela Spektora privāto lidmašīnu, B. Baums satikās ar vairākiem oligarhiem un citiem augsta ranga pārstāvjiem, tostarp oligarhiem Viktoru Pinčuku, Mihailu Kipermani, Marku un Jevhenu Koganiem, kā arī bijušo Ukrainas vēstnieku ASV Mihailu Rezņiku (no krievu val.: Михаил Борисович Резник).
B. Baums kā Mihaela Spektora pirmais asistents strādā līdz 2015. gadam, līdz brīdim, kad Mihaels Spektors vadītāja amatu uzņēmumā pamet. Tomēr saikne ar Mihaelu Spektoru B. Baumam tik ātri nepazūd - M. Spektora īpašumā līdz 2021. gadam bija arī nu jau bankrotējušais kazino (no ukraiņu val.: ООО Казино Премьер Палац), kura darbībā iesaistījās arī B.Baums. Kā VS Energy International Ukraine (VS Group Management) patiesie labuma guvēji 2022. gadā tika norādīti Latvijas un Vācijas pilsoņi, tostarp sekojoši Latvijas pilsoņi:
Neraugoties uz VS Energy International Ukraine (VS Group Management) grupas uzņēmumu patieso labuma guvēju un valdes locekļu piederību Eiropas valstīm, uzņēmuma saiknes ar Krieviju ir nepārprotamas, par ko arī Ukrainas Izmeklēšanas valsts birojs 2022. gadā sāka izmeklēšanu. Proti, uzņēmums sākotnēji pastarpināti piederēja Krievijas Valsts Domes deputātam, ar Vladimiru Putinu cieši saistītajam, no ASV puses par ārvalstu aģentu apsūdzētajam Aleksandram Mihailovičam Babakovam (no angļu val.: Alexander Babakov). Aleksandrs Babakovs arī zināms ar piederību noziedzīgajam grupējumam Lužņikovi (Lužņiki), kas 90-to gadu vidū sāka interesēties par azartspēlēm kā noziedzīgi iegūtās peļņas atmazgāšanas veidu un, attiecīgi, sāka darboties šajā industrijā.
2017. gads - . ..
B. Baumam pieder arī vairāki Apvienotajā Karalistē reģistrēti uzņēmumi (ar korespondences adresi Jūrmalā, Latvijā), kuros viņš darbojas kā direktors un valdes loceklis. Viens no šiem uzņēmumiem ir Brenrose Limited, kam pieder krievu valodā pārraidošais medijs RTVi. Šim medijam 2020. gada martā tika liegta pārraide Ukrainā.
Aktivitātes un skandāli Ukrainā
Zināms, ka B. Baumam piederošie uzņēmumi, kas reģistrēti Apvienotajā Karalistē, proti, Banita Limited, Himalita Limited un Maslav Limited, bijuši iesaistīti Ukrainas galvaspilsētas Kijivas centrā esošās viesnīcas aprēķinātā pārņemšanā azartspēļu plānu paplašināšanas vajadzībām, jo Ukrainas azartspēļu legalizācijas likumprojekts azartspēles pieļauj tikai noteiktās vietās, tostarp viesnīcās. Pārņemšanas pasūtītāji, pēc Ukraiņu mediju norādītā, esot bijuši Krievijas Valsts Domes deputāti Aleksandrs Babakovs un Zeļimkans Mucojevs (no krievu val.: Зелимхан Аликоевич Муцоев).
Tāpat arī B. Baums iesaistīts citos ar Ukrainu saistītos skandālos, tostarp apsūdzēts pakalpojumatteices uzbrukumā (no angļu val: distributed denial-of-service, arī zināms kā DDoS) Ukrainas tīmekļa socio-politiskajam medijam Obozrevatel.
Papildu tam, 2022. gadā Ukrainas Izmeklēšanas valsts birojs sācis izmeklēšanu VS Energy International Ukraine un tā piederību noziedzīgajam Kremlim pietuvinātajam grupējumam Lužņikovi (Lužņiki).
Nekustamā īpašuma darījumi
1999. gadā B. Baums no patērētāju biedrību speciālās savienības Centrālās savienības Turība (dibināta 1939. gadā) iegādājās 4283 kv.m. zemes ar trim ēkām Pulkveža Brieža ielā 35 par nepilniem 205 tūkstošiem latu, ko vēlāk, 2006. gadā, uzdāvināja savam tēvam, Pjotram Baumam. Šo īpasumu Pjotrs Baums 2006. gadā pārdeva Londonā, Apvienotajā Karalistē reģistrētajam, Krievijas pilsoņiem piederošajam uzņēmumam Stygate Properties Limited par vairāk nekā 3.5 miljoniem latu, kas ir 17 reizes vairāk nekā bija īpašuma iegādes cena 1999. gadā.
Privātā dzīve
B. Bauma tēvs ir Pjotrs Baums, dzimis 1948. gada 29. decembrī.
B. Bauma sieva ir miljonāre Karina Sirotkina, azartspēļu organizētāja Latvijā SIA NIKS īpašniece. Karinas Sirotkinas tēvs ir miljonārs, uzņēmējs Nikolajs Sirotkins, pazīstams kā virknes kazino, bāru un naktsklubu līdzīpašnieks, tostarp La Rocca un Studio 69.
Eduards Šmits fon der Launics
Nikolajs Kārlis Eduards Šmits fon der Launics (dzimis, miris ) bija Grobiņā dzimis vācbaltiešu tēlnieks. Lielākoties strādāja Frankfurtē pie Mainas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1796. gadā Grobiņas luterāņu mācītāja Johana Magnusa Launica (1740—1809) un viņa sievas Lavīzes Dorotejas, dzimušas Štegmanes, ģimenē. Pēc tēva nāves no 1809. gada dzīvoja Veheldē pie Braunšveigas. No 1815. gada Getingenē studēja tieslietas, 1817. gadā viņa brālis mācītājs Kristiāns Frīdrihs panāca, ka Piltenes bruņniecība Launicu dzimtu ierakstīja matrikulā ar Šmitu fon der Launicu vārdu.
Pēc 1820. gada darbojās kā tēlnieks. Bertela Torvaldsena skolnieks.
Frama šaurums
Frama šaurums (en) ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Elsmīra salu ziemeļos un Devonas salu dienvidos. Savieno Kārdigana un Hellgeita šaurumus rietumos ar Džonsa šaurumu austrumos. Šauruma rietumu galā atrodas Nortkentas sala.
Nosaukts par godu Oto Sverdrupa 1898.-1902. gadu ekspedīcijas kuģim Fram, ar kuru ekspedīcija divas reizes pārziemoja pie šauruma austrumu ieejas esošajā Gūsfjordā.
Kriss Kelijs
Kriss Kelijs (en; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 845 spēles Nacionālajā hokeja līga, 2011. gadā kopā ar Bostonas "Bruins" izcīnot Stenlija kausu.
Spēlētāja karjera
Spēlējis Ontārio hokeja līgas klubu Londonas "Knights" un Sadbarijas "Wolves" sastāvā. 1999. gada NHL draftā viņu Otavas "Senators" izraudzījās ar kopējo 94. kārtas numuru. NHL debitējis 2003.—2004. gada sezonā. "Senators" sastāvā spēlēja līdz 2010.—2011. gada sezonas vidum, kad pārgāja uz Bostonas "Bruins". 2012. gada NHL lokauta laikā spēlēja NLB kluba Red Ice sastāvā. "Bruins" sastāvā 2011. gadā izcīnīja Stenlija kausu. "Bruins" spēlēja līdz pat 2016. gada vasarai. Tad noslēdza viena gada līgumu ar Otavas "Senators", atgriežoties tās sastāvā. Pēc 2017.—18. gada sezonas noslēdza karjeru.
INSEAD
INSEAD (fr) ir prestiža biznesa augstskola ar atrašanās vietām Parīzē, Singapūrā un Abū Dabī. INSEAD dibināta 1957. gadā.
The Financial Times 2016., 2017. un 2021. gadā INSEAD maģistra studiju biznesa programmu (MBA) ierindoja 1. vietā pasaulē.
Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, EQUIS un AACSB standartiem. Skolas absolventu vidū ir ievērojami uzņēmēji un politiķi.
Biobio
Biobio ir otra garākā upe Čīlē. Upe iztek no Galjetves ezera Andos un plūst 380 km pa Čīles teritoriju līdz ietek Arauko līcī, Klusajā okeānā. Upes platums pie ietekas sasniedz vienu kilometru. Tās lielākās pietekas ir Maljeko un Laha. Upes krastos atrodas Konsepsjona, otra lielākā Čīles aglomerācija.
Birzgales luterāņu baznīca
Birzgales evaņģēliski luteriskā baznīca bija Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atradās Ogres novada Birzgales pagasta Birzgalē. Nojaukta 1965. gadā.
Livonijas ordeņa laikā Kalnamuižā uz pilskalna tika uzbūvēts klosteris. Baznīca tika uzcelta 1567. gadā un iekārtota macītājmuža. Izveidojās Lindes—Bērzgales evaņģēliski luteriskā draudze. No 1730. līdz 1740. gadam tika uzcelta jauna baznīca, kurai 1775. gadā uzcēla torni. No 1744. līdz 1752. gadam par draudzes mācītāju strādāja Vecais Stenders. 1888. gadā baznīcu pārbūvēja, iebūvēja tajā Augusta Martina ērģeles un iegādājās vācu gleznotāja Junkera altārgleznu "Kristus pie krusta".
1965. gadā baznīcu nojauca, tās vietā uzcēla ciema padomes ēku. 1990. gadā Birzgales evaņģēliski luteriskā draudze savu darbību atjaunoja. Ciema padomes ēkā tika iesvētīta draudzes kapela, kuru kopš 1994. gada izmanto arī katoļu draudze.
Vilce (dabas parks)
Dabas parks "Vilce" ir īpaši aizsargājama dabas teritorija Jelgavas novadā pie Vilces. Izvietojies Vilces ielejas lejtecē pie tās ietekas Svētē. Aizsargājamā teritorija izveidota 2004. gadā, lai vienoti aizsargātu dabas vērtības, tai skaitā upju ielejas, nogāžu un gravu mežus, smilšakmens atsegumus, retas un aizsargājamas augu sugas, kā arī Vilces pilskalnu.
Dabas parka teritorijā atrodas 8 aizsargājami kultūrvēsturiskie pieminekļi. Natura 2000 teritorija.
Bobbysocks!
Bobbysocks! ir norvēģu duets, kas uzvarēja 1985. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Tas sastāv no Hannas Krogas (Hanne Krogh) un zviedru — norvēģu dziedātājas Elizabetes Andersones (Elisabeth Andreassen). 1985. gada Eirovīzjas dziesmu konkursā viņas uzvarēja ar dziesmu La det swinge (lv).
Vēsture
Duets tika izveidots 1983. gadā. Abas dalībnieces bija bieži pārstāvējušas Norvēģiju Eirovīzijā. Hanna Kroga startēja tajā trīs reizes — 1971. gadā kā soliste, 1985. un 1991. gadā ar grupu Just 4 Fun, savukārt Elizabete Andersone Eirovīzijā piedalījusies četras reizes — 1982. gadā pārstāvēja Zviedriju, 1985. gadā uzvarēja ar Bobbysocks!, 1994. un 1996. gadā dziedāja solo. Duetam bija ieplānots izlaist singlu Radio, taču, uzvarot konkursā, plānus nācās mainīt. La det swinge bija Norvēģijas un Beļģijas mūzikas topu augšgalā, Zviedrijā un Īrijā — top 10 un top 20 Nīderlandē un Austrijā. Grupa pārtrauca savu darbību 1988. gadā, pēc 4 gadu veiksmīgas darbības, tomēr ik pa laikam Krogu un Andersenu varēja redzēt kopā uz skatuves Norvēģijā. Šī grupa piedalījās arī Eirovīzijas 50 gadu jubilejas koncertā, Kopenhāgenā, Dānijā.
Duets atkal apvienojās 2010. gada maijā, lai atzīmētu savas uzvaras Eirovīzijas dziesmu konkursā 25 gadu jubileju. Atzīmējot šo jubileju, Bobbysocks! izdeva studijas albumu Let It Swing — The Best Of Bobbysocks!, kurā tika iekļautas divas pavisam jaunas dziesmas, no kurām viena sasniedza 13. vietu Norvēģijas mūzikas topā, palīdzot duetam iegūt jaunus fanus ne tikai Norvēģijā, bet arī visā pasaulē.
Karību jūras pirāti: Miroņa lāde
"Karību jūras pirāti: Miroņa lāde" (en) ir 2006. gada amerikāņu fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Gors Verbinskis un producents — Džerijs Brukheimers. Filma ir balstīta uz Volta Disneja Karību jūras pirātu atrakciju parku. Šis ir turpinājums 2003. gada filmai "Karību jūras pirāti: Melnās pērles lāsts".
Filmā lords Katlers Bekets izjauc Vila Tērnera un Elizabetes Svonnas kāzas, kas vēlas lai Tērners iegūt kapteiņa Džeka Sperova kompasu, pats kapteinis Sperovs ir parādā Deivijam Džonsam dvēseli. Filmā galvenās lomas atveido Džonijs Deps, Džefrijs Rašs, Orlando Blūms, Kīra Naitlija, Bils Naitijs, Stellans Skašgords, Neomija Herisa, Džeks Devenports un Toms Hollanders.
Filmas pirmizrāde ASV notika. Filma tika nominēta četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām uzvarēja labāko vizuālo efektu nominācijā.
Voiniča manuskripts
Voiniča manuskripts ir ilustrēts kodekss, kas sarakstīts ar roku pašlaik nezināmā rakstu sistēmā. Materiāls, uz kura tas rakstīts, tiek datēts ar 15. gadsimta pirmo pusi. Iespējams, sarakstīts Ziemeļitālijā renesanses laikā. Manuskripts nosaukts Vilfrīda Voiniča, kas to iegādājās 1912. gadā, vārdā. Kopš 1969. gada atrodas Jeila Universitātes bibliotēkā.
Dažas lapas laika gaitā ir pazudušas, ir palikušas aptuveni 240 lapas. Teksts rakstīts no kreisās uz labo pusi, lielākajā daļā lapu ir arī ilustrācijas vai diagrammas. Dažas lapas ir salokāmas. Manuskriptu ir pētījuši vairāki profesionāli kriptogrāfi, kā arī amatieri. Līdz šim nevienam nav izdevies atšifrēt tekstu. Voiniča manuskripts kļuvis par slavenu gadījumu kriptogrāfijas vēsturē. Ir tikuši izteikti minējumi, ka manuskripts domāts kā joks, tomēr teksta valodnieciskā analīze liecina, ka teksta struktūra atbilst dabiskajām valodām.
Valērijs Kubasovs
Valērijs Kubasovs (Валерий Николаевич Кубасов, dzimis, miris ) bija PSRS kosmonauts, inženieris.
Dzīvesgājums
1958. gadā Kubasovs pabeidza Maskavas aviācijas institūta lidmašīnu būves fakultāti un sāka strādāt konstruktoru birojā OKB-1. Nodarbojās ar Marsa kosmosa kuģa projektēšanu.
Kosmiskie lidojumi
Savu pirmo kosmisko lidojumu Valērijs Kubasovs veica 1969. gada oktobrī kā kosmosa kuģa Sojuz-6 bortinženieris. Gandrīz piecu dienu laikā pirmoreiz kosmosā tika veikti metināšanas eksperimenti.
No 1970. gada gatavojās lidojumam uz orbitālo staciju Saljut-1 (DOS-1). 1971. gada aprīlī viņš bija Sojuz-10 bortinženiera dublieris. Pēc tam viņš pamatapkalpē gatavojās lidojumam ar kosmosa kuģi Sojuz-11. Divas dienas pirms starta, 1971. gada 4. jūnijā medicīnas komisija Kubasovam plaušās bija pamanījusi aptumšojumu, un visa pamatapkalpe tika nomainīta ar dublieru apkalpi. Atgriežoties uz zemes, Sojuz-11 nolaižamais aparāts dehermetizējās un visa apkalpe gāja bojā. Vēlāk izrādījās, ka aptumšojumu plaušās izraisīja viegla alerģija no ziedputekšņiem.
Kubasovs gatavojās ekspedīcijai uz nākamo staciju DOS-2, bet lidojums tika atcelts, jo 1972. gada jūlijā avarēja nesējraķete Proton, mēģinot palaist staciju. Pēc tam viņš gatavojās lidojumam ar kosmosa kuģi 7K-T № 34, lai izmēģinātu jaunos skafandrus Sokol-K. Pilotējamais lidojums septembrī tika atcelts, bet kuģis tika palaists bezpilota režīmā. Tad Kubasovs gatavojās ekspedīcijai uz staciju DOS-3, bet lidojums tika atcelts, jo 1973. gada maijā sabojājās nesen palaistā stacija, kura tika nosaukta par Kosmos-557.
Pēc tam Kubasovs kopā ar Alekseju Ļeonovu gatavojās ASV un PSRS kopīgajam kosmiskajam lidojumam. Valērija Kubasova otrais lidojums kosmosā notika 1975. gada jūnijā, esot kosmosa kuģa Sojuz-19 bortinženierim. Tā laikā Sojuz saslēdzās ar amerikāņu kuģi Apollo.
No 1977. gada augusta līdz 1978. gada jūnijam Kubasovs gatavojās PSRS un Polijas kopīgajam kosmiskajam lidojumam. Viņš bija Sojuz-30 komandiera dublieris. Līdz 1979. gada maijam Kubasovs gatavojās un Ungārijas kopīgajam kosmiskajam lidojumam. Lidojums tika atcelts pēc tam, kad kuģim Sojuz-33 atgadījās kļūme korekcijas un bremzēšanas dzinējsistēmā. Trešo kosmisko lidojumu Valērijs Kubasovs veica 1980. gada maijā — jūnijā kā kosmosa kuģa Sojuz-36 komandieris. Kopā ar viņu devās Ungārijas pirmais kosmonauts Bertalans Farkašs.
1993. gada 3. novembrī Valērijs Kubasovs atstāja kosmonautu grupu, aizejot pensijā. Pēc tam viņš turpināja darbu NPO Energija kā nodaļas vadītāja vietnieks un vēlāk — zinātniskais konsultants.
Nikolajs Oskars Alksnītis
Nikolajs Oskars Alksnītis (1915—1981) bija viens no nacionālās pretestības kustības dalībniekiem, kuri 1944. gadā organizēja bēgļu laivas uz Zviedriju.
Dzīvesgājums
Dzimis 1915. gada 25. martā Ventspilī kā Nikolajs Oskars Lepste. Mācījās Ventspils Valsts ģimnāzijā. Līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā strādāja par rakstvedi Ventspils kara pārvaldē. 1940. gadā nomainīja uzvārdu uz "Alksnītis". Vācu okupācijas laikā strādāja par darbvedi Ventspils elektriskajā spēkstacijā, 1943. gadā iesaistījās Latvijas Centrālās padomes organizētajā bēgļu pārcelšanā no Kurzemes piekrastes. 1944. gada 15. oktobrī pārcēlās uz Gotlandi, viņa pienākumus uzņēmās Osvalds Bileskalns. 1956. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, miris 1981. gada 2. maijā.
Dragoslavs Šekularacs
Dragoslavs Šekularacs (sr, dzimis, miris ) bija serbu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks.
Savulaik viens no populārākajiem sportistiem Dienvidslāvijā, Šekularacs lielu daļu savas karjeras aizvadīja vienā no valsts spēcīgākajiem klubiem Crvena Zvezda. Šekularacs tiek uzskatīts par vienu no visu laiku svarīgākajiem komandas spēlētājiem. Ar komandu izcīnījis piecus Dienvidslāvijas čempionu titulus. Vēlāk spēlējis Rietumvācijā, ASV, Kolumbijā, Francijā un Kanādā.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Strādājis Kanādā, ASV, Austrālijā, Dienvidslāvijā, Meksikā, Saūda Arābijā, Spānijā un Dienvidkorejā. Bijis arī Gvatemalas futbola izlases galvenais treneris.
Patriks Reimers
Patriks Reimers (de, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2012. gada Raimers pārstāv Vācijas hokeja līgas komandu Nirnbergas "Ice Tigers".
Dragoslavs Šekularacs
Spēlētāja karjera
Crvena Zvezda
Independiente Santa Fe
Patriks Reimers
Iepriekš spēlējis Vācijas hokeja līgas komandā Düsseldorfer EG. Nirnbergas "Ice Tigers" komandai pievienojies 2012. gadā.
Vācijas hokeja izlases sastāvā piedalījies piecos Pasaules čempionātos. Ar izlasi izcīnījis sudraba medaļu 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Lokruma
Lokruma (hr) ir neliela sala 600 metrus uz dienvidaustrumiem no Dubrovnikas vecpilsētas. 19. gadsimtā salā atradās Maksimiliāna I vasarnīca. Uz salas atrodas botāniskais dārzs un klosteris. Regulāra satiksme no Dubrovnikas.
Dragoslavs Šekularacs
Trenera karjera
Crvena Zvezda
Heidelberg United
Serbian White Eagles
Latvijas Organiskās sintēzes institūts
Latvijas Organiskās sintēzes institūts ir Latvijas valsts zinātniska institūcija, kuras pamatdarbības veids ir fundamentālie un lietišķie pētījumi ķīmijas, farmācijas, farmakoloģijas un bioloģijas nozarēs.
Vēsture
Institūts kā LPSR Zinātņu akadēmijas Organiskās sintēzes institūts tika dibināts 1957. gada janvārī, pateicoties tā ilggadīgā direktora Solomona Hillera pūlēm. Tā sastāvā tika iekļautas arī Eksperimentālā rūpnīca (no 1957. gada) un Rīgas medicīnisko preparātu rūpnīca (no 1973. gada). Par tā darbības virzieniem tika noteikti pētījumi organiskajā ķīmijā, bioorganiskajā ķīmijā un molekulārajā bioloģijā.
1985. gadā institūtā un tam pakļautajos uzņēmumos strādāja 533 darbinieki.
1991. gadā no OSI atdalījās Eksperimentālā rūpnīca, uz kuras bāzes tika izveidots farmaceitiskais uzņēmums "Grindeks"; tā molekulārās bioloģijas nodaļa tika iekļauta Latvijas Universitātes Biomedicīnas centrā (patlaban Latvijas Biomedicīnas pētījumu un studiju centrs).
Pašlaik, saskaņā ar "Zinātniskās darbības likumu", Organiskās sintēzes institūts juridiski ir valsts zinātniskais institūts — atvasināta publiska persona.
Vadība
Organiskās sintēzes institūta direktori: