cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SV Darmstadt 98
Darmštates sporta klubā ietilpst arī vieglatlētikas, basketbola, karsējmeiteņu, pārgājienu tūrisma, džudo, un galda tenisa sekcijas, kopā apvienojot vairāk nekā 5 500 biedru.
Vietas Vācijas futbola čempionātā (kopš 2000. gada)
Avots:
2024. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācija
2024. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācija ir spēļu kopums, kas noteiks tās 23 vīriešu futbola izlases, kas kopā ar turnīra mājinieci Vācijas izlasi, kas ir kvalificējusies automātiski, piedalīsies 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Kvalifikācijas turnīrs sākās 2023. gada martā un noslēgsies 2024. gada martā. Kvalifikācijas turnīrs ir sasaistīts arī ar 2022.—2023. gada UEFA Nāciju līgas rezultātiem.
Kopumā kvalifikācijā piedalās 53 izlases. Krievijas izlase sakarā ar tās valsts īstenoto iebrukumu Ukrainā netika pielaista turnīram.
Grupu turnīrs
Kvalifikācijas pamatsacensībās visas komandas no 2023. gada marta līdz tā paša gada novembrim aizvadīs grupu turnīru. Tajā tiks noskaidrotas 20 no 23 izlasēm, kas kvalificēsies finālturnīram. Kvalifikācijas turnīrs tiks aizvadīts 10 grupās: septiņās grupās pa piecām komandām un trīs grupās pa sešām komandām. Finālturnīram kvalificēsies katras grupas divas labākās komandas.
Ja divām vai vairākām komandām grupu turnīrā būs vienāds punktu skaits, vietu sadalījumu noteiks šādi kritēriji.
Izslēgšanas spēles
Izslēgšanas spēlēs (play-off), kas risināsies 2024. gada martā, tiks noskaidrotas atlikušās 3 komandas, kas kvalificēsies finālturnīram. Tajās piedalījās 12 komandas, balstoties uz 2022.—2023. gada UEFA Nāciju līgas rezultātiem. Komandas tiks sadalītas trīs zaros — katrā pa 4 komandām. Nāciju līgas A, B un C līgu grupu uzvarētājas automātiski kvalificēsies savas līgas izslēgšanas spēļu zaram, ja vien tās nebūs jau kvalificējušās finālturnīram caur kvalifikācijas grupu turnīru. Ja grupas uzvarētāja jau kvalificējusies finālturnīram, to nomainīs nākamā labākā komanda pēc Nāciju līgas rezultātiem tajā pašā līgā. Taču, ja kādā līgā nebūs pietiekami daudz komandu, kas vēl nav kvalificējušās, tad vietu šajā zarā ieņems D līgas grupas uzvarētāja ar labākajiem rādītājiem (neskaitot rezultātus pret grupas 4. vietu), ja vien šī komanda nav kvalificējusies finālturnīram. Atlikušās vietas tiks piešķirtas nākamajām labākajām komandām Nāciju līgas kopvērtējumā, taču B un C līgu grupu uzvarētāji nevar tikties ar augstākas līgas komandām.
Katrā izslēgšanas spēļu zarā tiks aizvadīti pusfināli un fināls. Katrā no šīm kārtām būs tikai viena spēle. Pusfināli tiks aizvadīti rangā augstāk esošās komandas laukumā (1. vieta rangā attiecīgajā zarā tiksies ar 4. vietu un 2. ar 3.). Fināla norises vieta tiks izlozēta starp pusfinālu uzvarētājiem. Katra zara fināla uzvarētāji kvalificēsies finālturnīram.
Izloze
Kvalifikācijas grupu turnīra izloze notika Frankfurtē pie Mainas, Vācijā. 53 izlases tika salozētas 10 grupās: septiņās grupās pa piecām komandām un trīs grupās pa šešām komandām.
Komandas tika izsētas pēc vietām 2022.—2023. gada UEFA Nāciju līgas kopējā rangā. A līgas grupu uzvarētāji bija izdalīti atsevišķā grozā, jo tiks ielozēti kādā no grupām (A—D) ar 5 komandām. Sestā groza komandas tiks ielozētas grupās H—J.
Grafs (nozīmju atdalīšana)
Grafs var būt:
Afanasijs Parfjonovs
Afanasijs Parfjonovs (dzimis, miris ) bija krievu izcelsmes Sarkanās armijas vecākais leitnants, tanku vada komandieris, Padomju Savienības varonis.
Piedalījās Otrajā pasaules karā kopš 1943. gada, 1944. gadā Sarkanās armijas uzbrukuma operācijās Latvijā, 1944. gada 30. oktobrī Kurzemes lielkaujas laikā smagi ievainots pie Krustkalniem Vaiņodes apkaimē. Miris hospitālī, apglabāts Vaiņodē.
Aiz ezera balti bērzi
Aiz ezera balti bērzi ir latgaliešu tautasdziesma Staņislava Broka apdarē. Tā pirmo reizi tikusi atskaņota XVIII Vispārējos latviešu Dziesmu un Deju svētkos 1980.gadā, kopā atskanot 2 reizes Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos.
Anna Stafecka
Anna Stafecka (dzimusi Strode ) ir latviešu valodniece. Darbojas letonikas un dialektoloģijas nozarē.
Biogrāfija
Dzimusi zemnieku ģimenē. Izglītību ieguvusi Liuzinīku pamatskolā, Nautrēnu vidusskolā. 1977. gadā absolvējusi Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu. No 1984. līdz 1988. gadam studēja Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūta aspirantūrā.
1970. gados strādāja Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzeja Jasmuižas filiālē. No 1979. līdz 1991. gadam strādāja LZA Valodas un literatūras institūtā, kopš 1992. gada ir Latvijas Universitātes Latviešu valodas institūta vadošā pētniece.
FMARS
Flashline Marsa arktiskā pētniecības stacija (en, FMARS) bija starptautiska privāta sezonāla pētniecības stacija Kanādas Arktikā. Izvietojusies Devonas salā Kanādas Arktiskajā arhipelāgā, Hotona triecienkrātera ziemeļrietumu malā. Stacija izveidota kā centrālais elements, lai atbalstītu paralēlus pētījumus par tehnoloģijām, stratēģijām, arhitektūras dizainu un cilvēka faktoriem, kas saistīti ar cilvēku misijām uz Marsu. Stacija pieder Marsa Biedrībai — pasaulē lielākajai un ietekmīgākajai privātajai organizācijai, kas nodarbojas ar Marsa planētas klātienes pētniecības un kolonizēšanas iespēju izpēti.
ASV olimpisko medaļnieku uzskaitījums (L — O)
Šajā uzskaitījumā apkopoti ASV olimpiskie medaļnieki.
FMARS
Vēsture
Stacijas būvniecība tika iecerēta 1998. gadā kā pirmais no Marsa Biedrības ārpuszemes planētām analogas vides simulācijai. Vieta stacijai tika izvēlēta 1999. gadā Hotona-Marsa projekta lauka ekspedīcijas laikā — FMARS stacija atrodas 1 km no 2000. gadā uzbūvētās Hotona-Marsa projekta pētniecības stacijas un abas izmanto kopēju transporta infrastruktūru.
Kovaļovka
Kovaļovka var būt:
FMARS
Vēsture
Stacijas būvniecības un sākotnējo ekspedīciju nodrošināšana izmaksāja 1,3 miljonus USD, kas tika savākti no vairāku kompāniju un fondu ziedojumiem. 175 000 USD ziedoja interneta tehnoloģiju uzņēmums Flashline Inc. un tā vārds tika iekļauts stacijas nosaukumā.
ASV olimpisko medaļnieku uzskaitījums (L — O)
Sportisti ir sagrupēti pēc uzvārda:
FMARS
Vēsture
Stacijā parasti strādāja 6-7 cilvēku ekipāžas un darbojās no jūlija līdz augustam. 2001. gadā stacijā strādāja 4 dažādas ekipāžas, bet 2002., 2003., 2004., 2005., 2007., 2009, 2013. un 2017. gadu sezonās pa vienai ekipāžai.
Struktūra
Stacijas galvenā ēka ir 7,7 m augsts un 8,3 m diametrā cilindrisks divstāvu modulis, kas tiek izmantots kā dzīvojamā un darba telpa. Pirmajā stāvā ir divas slūžu kameras, dušas, tualete, skafandru noliktava, darbnīca un laboratorija. Otrajā stāvā ir sešas ekipāžas dzīvojamās telpas, kopkajīte un virtuve, aprīkota ar gāzes plīti, ledusskapi, izlietni u.c. No otrā stāva pieejama arī bēniņu telpa, kas izmantojama kā noliktava un dzīvojamā telpa septītajam ekipāžas loceklim.
Atstatus no galvenā moduļa atrodas spēkstacija, kurā ir divi dīzeļģeneratori. Līdzās stacijai izvietoti degvielas glabātuve, satelītantena, atkritumu glabātuve u.c.
Pētījumu programma
Galvenie pētījumu virzieni FMARS stacijā bija ģeoloģija un bioloģija apstākļos, kādos šādus pētījumus būtu jāveic uz Marsa. Katras ekspedīcijas laikā tika nozīmēts periods, kurā ekspedīcijas dalībniekiem bija jāievēro pilns rīcības protokols, kāds būtu spēkā Marsa ekspedīcijas laikā: izejot ārpus dzīvojamā moduļa bij ajāvelk skafandri, jāievēro slūžošanas režīms, sakari ar ekspedīcijas atbalsta grupu Denverā bija ar 20 minūšu kavējumu. Lai arī stacijas darbības laikā netika sastapts neviens leduslācis, katrā ārpusmoduļa akcijā piedalījās viens bruņots ekspedīcijas dalībnieks bez skafandra aizsardzībai pret lāčiem.
Faktiski stacijas pētījumu programma bija daudz plašāka, iekļaujot psiholoģiskos pētījumus grupu sadarbībā, tika testēts dažāds aprīkojums un rīcības procedūras simulētos ārpuszemes apstākļos.
Artūrs Vanags
Artūrs Vanags (dzimis 1882. gada 24. martā Vecpiebalgā, Veļķu pagastā, miris 1970. gada 11. februārī, Blomenholmā pie Oslo, Norvēģijā) bija Latvijas diplomāts, goda ģenerālkonsuls Norvēģijā, lauksaimniecības atašejs Skandināvijas valstīs un kalnrūpniecības inženieris. Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris, apbalvots ar Norvēģijas un Lietuvas ordeņiem.
Dzīvesgājums
Artūrs Vanags piedzima Vecpiebalgas saimnieka ģimenē. Pabeidza vietējo pagastskolu un draudzes skolu, pēc tam absolvēja Gorku zemkopības skolu Mogiļovas guberņā. Studējis, bet nepabeidzis Rīgas Politehniskā institūta ķīmijas nodaļu. Aroda zināšanas, īpaši kalnrūpniecībā un metalurģijā, papildinājis Kalna akadēmijā Harcas pilsētā Vācijā un Anglijā.
1905. gadā emigrēja uz Norvēģiju šķietami revolūcijas dēļ. Tur viņš vispirms kļuva par uzņēmēju un pēc tam, amatu savienošanas kārtībā par diplomātu. Pirmo gadu gan pavadīja kalnraktuvē strādnieka kārtā, bet pēc tam jau sekoja inženiera postenis un galvenā ķīmiķa amats laboratorijā.
1909. gadā A. Vanags naturalizējās, bet 1910. gadā apprecējās ar norvēģieti Sigrīdu. Viņiem bija liela ģimene: dēls Arne Tālivaldis un piecas meitas — Synis Laima (mirusi 1918. gadā), Aud, Synnove Elisbeth, Thordis Agnette un Solveig Maiga.
Šajā laikā Vanags iepazinās arī ar norvēģu rakstnieku Knutu Hamsunu. Vanags kļūst rakstniekam it kā par privātsekretāru sarakstē ar Rīgā iepazīto Maksimu Gorkiju. Viņš tulko Gorkija vēstules norvēģiski un Hamsuna atbildes krieviski. Netrūkst pārrunu par Krieviju.
Desmit gadus (1909—1919) nostrādāja par Tinšo kalnraktuvju direktoru Norvēģijā. 1916. gadā viņš pievērsās kokrūpniecībai, nodibinot krievu–norvēģu kokapstrādes akciju sabiedrību ar 8 miljonu kronu pamatkapitālu, atvēra biroju Pēterburgā un iegādājās muižas Krievijā ar mežiem bagātu zemi apkārt. 1918. gadā boļševiki nacionalizēja A. Vanaga īpašumus.
Diplomātiskā darbība
Jau pirms Latvijas dibināšanas Artūru Vanagu iesaistīja diplomātiskajā darbā Latviešu pagaidu nacionālajā padomē. 1918. gada 27. augustā tā iecēla viņu par savu neoficiālo priekšstāvi Norvēģijā un Dānijā. 1918. gada novembrī viņš steidzās uz Rīgu, lai būtu klāt valsts proklamēšanas aktā, bet ceļā aizkavējās un galvaspilsētu sasniedza 19. novembrī.
1919. gada 12. augustā A. Vanagu oficiāli iecēla par Latvijas konsulāro aģentu Kristiānijā (mūsdienu Oslo), saņemot pilnvaras no ārlietu ministra Zigfrīda Annas Meierovica. 1921. gada 26. martā viņš saņēma Latvijas Ārlietu ministrijas piedāvājumu kļūt par ģenerālkonsulu Norvēģijā. Atbildot uz šo piesolījumu, diplomāts 16. aprīlī rakstīja uz Rīgu, ka ir gatavs uzņemties ģenerālkonsula pienākumus bez atlīdzības toreizējā Latvijas ekonomiskā stāvokļa dēļ. Ministru kabinets jau 6. maijā nolēma iecelt A. Vanagu par ģenerālkonsulu.
Kurcums
Kurcums var būt:
Artūrs Vanags
Diplomātiskā darbība
A. Vanags bija pilnvarots izdot Latvijas pilsoņiem ārzemju pases, kārtot viņu karaklausības lietas, izsniegt ieceļošanas un tranzītvīzas, kā arī citas lietas. Ar Ministru kabineta 1927. gada 17. maija lēmumu viņu iecēla arī par lauksaimniecības padomnieku Skandināvijas valstīs bez atalgojuma, apmaksājot vienīgi ceļa izdevumus.
Artūrs Vanags 20. gadsimta 20. un 30. gados regulāri rakstīja dažādiem Latvijas laikrakstiem un žurnāliem, pirmām kārtām par sev tuvo Norvēģijas tematiku.
Pēc 1905. gada revolūcijas Norvēģijā dažus gadus dzīvoja Kārlis Skalbe un vairāki citi emigranti no Latvijas, taču pēc Pirmā pasaules kara latviešu skaits šajā valstī bija palicis pavisam niecīgs, piemēram, 1935. gadā viņu bija ap 15–20. Par viņiem ģenerālkonsulam nebija daudz jārūpējas, taču lielākā uzmanība bija jāpievērš latviešu jūrniekiem, kuru uz norvēģu kuģiem bija kādi pāris simti un kuri nereti iegriezās arī Norvēģijas ostās.
Diplomāts, neraugoties uz savu aizņemtību biznesā, ģenerālkonsulātā strādāja godam, izpelnoties valstsvīru atzinību. Kārlis Zariņš, kas kādu laiku bija Latvijas sūtnis Zviedrijā, Norvēģijā un Dānijā ar sēdekli Stokholmā, 1926. gada 10. oktobrī rakstīja ārlietu ministram Kārlim Ulmanim: “Vanags, lai gan ir Norvēģijas pavalstnieks, tomēr viņā tek latvju piebaldzēna asinis, un kā tāds viņš arī silti ņem pie sirds latvju lietas. Zināms, viņš ir komersants, ne politiķis, kurš ir galīgi nogruntējies Norvēģijā un nekad vairs neatgriezīsies uz dzīvi Latvijā un tamdēļ ne katru reizi viņš arī pareizi uzķer mūsu valsts un tautas pašreizējo stāvokli un psiholoģiju, bet tās ir detailes, visumā viņš pēc manām domām ir pilnīgi savā vietā un godam izpilda savu vietu”
Izglītības ministrs profesors Augusts Tentelis savukārt 1928. gada 2. novembrī informēja ārlietu ministru Antonu Balodi, ka, braucot uz starptautisko vēsturnieku kongresu, viņš ar ģenerālkosula A. Vanaga un konsula Opi kunga gādību saņēmis “vislielāko viesmīlību un pretimnākšanu gan no Latvijas pārstāvniecības puses, gan arī no visām Norvēģijas valsts un sabiedrības amatpersonām (..). Sevišķi ģenerālkonsula kungs bij ļoti izpalīdzīgs”.
Artūrs Vanags rūpējās arī par kultūras sakaru paplašināšanu starp Norvēģiju un Latviju. Pēc viņa iniciatīvas tika dibināta latviešu–norvēģu tuvināšanās biedrība, tika organizētas latviešu mākslas izstādes Oslo un norvēģu — Rīgā, kā arī latviešu sportistu viesošanās Norvēģijā. Norvēģijā viesojies Latvijas Universitātes koris “Dziesmuvara”, koncertējot Oslo un Tronheimā.
1940. gada aprīlī Norvēģiju okupēja nacistiskās Vācijas karaspēks. A. Vanags tā paša gada 18. maijā ziņoja savam tiešajam priekšniekam Latvijas sūtnim Stokholmā Voldemāram Salnājam, ka vācu iebrukuma laikā ģenerālkonsulātam strādāt bijis ļoti bīstami. Arī maijā “mēdz nokrist pa bumbai”. Tomēr ģenerālkonsulāts, kuru ienākošā vara respektēja, nav bijis slēgts nevienu stundu, tas nosūtījis uz Latviju daudzus latviešu jūrniekus, kuriem bijušas grūtības ar uzturu.
Rīgu Vanags pēdējo reizi redzēja 1941. gada 14. jūnijā. Tajā laikā Latvija bija jau okupēta. Arī Norvēģiju okupējuši vācieši, bet viņu karš ar Padomju Savienību vēl nebija sācies. Norvēģijas okupācijas varas uzdevumā Vanags devies uz Maskavu. Atpakaļceļā kāda defekta dēļ lidmašīnai bija jānolaižas Spilves lidostā. Vanagu daži lidlauka kalpotāji atpazina, ka viņš ir neatkarīgās Latvijas ģenerālkonsuls Norvēģijā. Radās draudīga situācija, jo apkārt sāka sastāties čekisti un Vanagam prasīja dokumentus. Saņemdams drosmi un riskēdams ar visu, Vanags izkliedzis krievu lamu vārdu, pagrūdis čekistu sānis un iekļuvis lidmašīnā, kas tūliņ startējusi.
Artūram Vanagam viņa diplomāta pienākumus palīdzēja sekmīgi pildīt viņa materiālais stāvoklis. Ģenerālkonsulam piederēja villa Solbakken Blomenholmā pie Oslo, sporta īpašums kalnos Maribu Espedālenā, lauku mājas Vecpiebalgā, īpašums Rīgā un Krievijā (līdz boļševiku organizētajai nacionalizācijai).
Tūjas strauts
Tūjas strauts (arī Toujas strauts) ir Tūjas ezera pieteka Alūksnes novadā pie Tūjas.
Iztece - uz dienvidrietumiem no Breiču mājām. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietece Tūjas ezera dienvidu krastā. Tūjas strautu šķērso valsts autoceļi P34 (Sinole — Silakrogs) un V387 (Tūja – Kantorkrogs).
Serhi Roberto
Serhi Roberto (dzimis ) ir Spānijas futbolists, pussargs. Kopš 2010. gada spēlē FC Barcelona sastāvā.
Sasniegumi
Barcelona
Rītausma. 1. daļa
"Rītausma. 1. daļa" (en) ir 2011. gada amerikāņu filma, kuras režisors ir Bils Koldons. Šī ir pirmā no divām filmām, kas ir balstītas uz Stefanijas Meieres romānu ar tādu pašu nosaukumu. Šī ir "Krēslas sāgas" ceturtā daļa un turpinājums 2010. gada filmai "Aptumsums". Galvenās lomas filmā attēlo Kristena Stjuarta, Roberts Patinsons un Teilors Lautners.
Filmas pirmizrāde notika (arī Latvijā). Nākamā filma "Rītausma. 2. daļa" iznāca.
Mazais Gaiziņkalns
Mazais Gaiziņkalns ir 284,5 m augsts paugurs Vidzemes augstienes Vestienas paugurainē, trešā augstākā Abrienas paugurmasīva virsotne. Iekļauts Gaiziņkalna dabas parkā. Atrodas pie autoceļa V881, aptuveni kilometru no Gaiziņkalna. Kalnam nav iespējams piekļūt pa izbraucamu ceļu, tas ir apaudzis ar kokiem. Arī tā relatīvais augstums ir neliels, salīdzinot ar apkārt esošajiem kalniem Vestienas augstienē, — 35 m.
Detektīvs (profesija)
Daudzās lielās policijas detektīvu aģentūrās, detektīvi specializējas konkrēta veida noziegumu izmeklēšanā, piemēram, slepkavību, laupīšanu, automašīnu zādzību, pazudušu cilvēku, nepilngadīgo noziegumu, narkotiku, datornoziegumu, vardarbības ģimenē, utml. noziegumu izmeklēšanā.
Stoli (Skaistas pagasts)
Stoli ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 287 km attālumā no Rīgas.
Detektīvs (profesija)
Privātdetektīvs ir privāts detektīvs, kas veic konsultācijas, izmeklēšanas un meklēšanas darbības, kā arī ar likumīgiem līdzekļiem iegūtos pierādījumus iesniedz tiesībsargājošajām iestādēm.
Stoli (Skaistas pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas Teneiss.
Detektīvs (profesija)
Vēsture
Pirms 19. gadsimta bija tikai daži pašvaldību policijas dienesti, lai gan pirmais tika izveidots Parīzē jau 1667. gadā. Tā kā policijas darbu no norīkotiem cilvēkiem ar brīvprātīgo palīdzību sāka veikt profesionāļi, ideja par specializētiem detektīviem neradās uzreiz. Pirmo privāto detektīvu aģentūru Parīzē 1833. gadā nodibināja Ežēns Fransuā Vidoks, kurš pats bija noziedznieks. Anglijā policijas detektīvdarbību aizsāka Bow Street Runners virsnieki un vēlāk Metropolitēna policijas dienests Londonā. Pirmā policijas detektīvu vienība ASV tika izveidota 1846. gadā Bostonā.
Populārajā kultūrā
Detektīva darbs tiek romantizēts literatūras un kino detektīvžanrā, kurā detektīva personība daudzos gadījumos ir stāsta centrālais tēls. Sižeta pamatā parasti ir cīņa pret noziedzību. Noziegumu izmeklējoša detektīva tēls ir radīts daudzu literāro darbu, filmu un seriālu tēlos. Populārākie no tiem ir Šerloks Holmss, Erkils Puaro, komisārs Megrē un daudzi citi.
Seneka Vecākais
Lūcijs vai Marks Annejs Seneka, pazīstams kā Seneka Vecākais; dzimis ap 54. gadu p.m.ē., miris ap 39. gadu) bija Kordovā dzimis romiešu retors un rakstnieks. Senekas Jaunākā tēvs un Lukāna vectēvs. Darbojies imperatoru Oktaviāna, Tiberija un Kaligulas laikā. Atbalstīja Pompeju cīņā pret Cēzaru. Cicerona piekritējs. Sarakstījis 10 sējumu darbu Controversiae, kurā aprakstijis retorikas mākslu. Līdz mūsdienam nav saglabājusies Senekas Vecākā Romas vēsture no pilsoņu kara laikiem.
Kalna Butkāni
Kalna Butkāni (ltg) ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 6 km no pagasta centra Priežmales, 20 km no novada centra Aglonas un 253 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V645. Netālu atrodas nelieli ezeri Lapsiņka un Meiruļa ezers.
Brisova
Brisova (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Ukermarkas apriņķī.
Vēsture
Pilsētas tiesības no 1259. gada. Pēc Otrā pasaules kara Brisova līdz 1991. gadam bija VDR sastāvā.
Lielais Vella akmens
Vietējiem iedzīvotājiem akmens pazīstams jau sen, tomēr oficiāli tas apzināts un izmērīts tikai 1996. gada decembrī. Akmenī iekalts gadskaitlis, kas izdzisis. Velna vārds akmenim varētu nozīmēt, ka tā ir sena kulta vieta. Par šo akmeni pierakstītas teikas.
Litavnieki
Litavnieki var būt:
Bertolds Kohs
Bertolds Kohs (de; Berlīne — ) bija Vācijas starptautiskais meistars šahā (1950).
Biogrāfija
Pirms Otrā pasaules kara vairākkārt piedalījies Vācijas šaha čempionātu finālos (1933, 1935, 1938). Četras reizes uzvarējis Berlīnes pilsētas šaha čempionātos (1927, 1933, 1946, 1951). Pēc kara 1946. gadā Leipcigā uzvarējis Padomju okupācijas zonas 1. šaha čempionātā. Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Vācijas Demokrātiskās Republikas šaha čempionātos (1952, 1953).
Divas reizes pārstāvējis Vācijas Demokrātisko republiku Pasaules šaha olimpiādēs (1952, 1956).
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Koham kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Bijis pazīstams arī kā korespondencšahists. 1959. gadā uzvarējis Vācijas apvienotajā korespondencšaha čempionātā. 1956.-1959. gadā piedalījies 2. Pasaules čempionātā korespondencšahā, kurā dalījis 7.-9. vietu (uzvarējis Vjačeslavs Ragozins). 1959. gadā Starptautiskā Korespondencšaha federācija (ICCF) Koham piešķīrusi starptautiskā meistara korespondencšahā (IMC) nosaukumu.
Mareja
Pirmie no eiropiešiem, kas atklāja upi, bija Hemiltons Hjūms (Hamilton Hume) un Viljams Hovels (William Hovell) 1824. gadā, viņi nodēvēja to par Hjūmu. 1830. gadā kapteinis Čārlzs Stērts sasniedza upi, ceļojot lejup pa tās pieteku Murumbiģi, un nodēvēja to par godu britu valsts kara sekretāram seram Džordžam Marejam (George Murray) nezinot, ka tā ir tā pati Hjūma.
Dīķa iela (Rīga)
Dīķa iela ir iela Rīgā, Torņakalna un Atgāzenes apkaimēs, Pārdaugavā. Iela sākas krustojumā ar Robežu ielu pie Bērnu klīniskās universitātes slimnīcas un beidzas krustojumā ar Ābolu ielu pie pilsētas robežas ar Mārupes pagastu. No Dzelzceļa ielas pieslēguma nepāra numuru pusē tā iet gar dzelzceļa līniju Rīga—Jelgava. Ielu šķērso Kārļa Ulmaņa gatves pārvads, kas to sadala divās savstarpēji nesavienotās daļās. Kopējais ielas garums ir aptuveni 1,8 kilometri. Dīķa ielā no sākuma līdz Graudu ielai ir asfalta segums (posms starp Atgāzenes ielu un Graudu ielu ir noasfaltēts 21. gadsimta 20. gados), bet pārējo posmu nav seguma (iebrauktas sliedes).
Iela šķērso Mārupītes pieteku Bieriņgrāvi, tā augštecē atradies dīķis, no kā iela guvusi nosaukumu.
Dīķa ielā ir pārsvarā savrupmājas. Ievērojamākā sabiedriskā ēka — Rīgas Igauņu pamatskola (Atgāzenes ielā 26A).
Dīķa iela ir izveidota 1921. gadā ar savu tagadējo nosaukumu. 20. gadsimta 20. gados namā Dīķa ielā 11 dzīvoja Rainis un Aspazija.
Ielu savienojumi
Dīķa iela ir savienota ar šādām ielām:
Bobana Veličkoviča
Veličkoviča mirusi 2020. gada 21. jūnijā no dzemdību komplikācijām.
Lukjanovka
Lukjanovka var būt:
Vērpes deformācija
Vērpes deformācija jeb vienkārši vērpe ir viens no deformācijas veidiem, kad ārējo spēku iedarbībā cieta ķermeņa slāņi cits attiecībā pret citu pagriežas, saglabājot nemainīgu tikai to punktu stāvokli, kas atrodas uz ķermeņa slāņiem perpendikulāras ass vai nostiprinātā šai asij perpendikulārā slānī.
Vērpi iespējams reducēt uz bīdi, apskatot katra ķermeņa perpendikulārajai asij paralēla nogriežņa nobīdi.
Vērpi raksturo savērpes leņķis \varphi. Huka likums vērpes deformācijai:
,
kur k_v ir vērpes elastības koeficients (skaitliski vienāds ar savērpuma leņķi, kuru izraisa vienu vienību liels spēka moments), M ir spēka moments.
Izmantojot vērpes moduli jeb direkcijas momentu D (vērpes elastības koeficienta apgriezts lielums), to var uzrakstīt kā
M=D\varphi.
Lēdmanes iela (Lielvārde)
Lēdmanes iela ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Laimdotas iela un beidzas pie Svētiņiem. Lēdmanes iela ir daļa no autoceļa V971 (Lielvārde—Rozītes)
Iela nosaukta apdzīvotas vietas Lēdmanes vārdā.
Pvpj 1110
Pvpj 1110 ir Zviedrijas 90 mm bezatgrūdes lielgabals. Pazīstams arī kā Pv-1110 vai M1110. Bruņojumā pieņemts 1959. gadā, bet 1990. gadā, kad bija izgatavoti 1600 lielgabali, no Zviedrijas armijas bruņojuma izņemts. 300 lielgabali nonākuši Igaunijā, Lietuvā un Latvijā.
Parasti lielgabals ticis vilkts, vai montēts uz automašīnas Volvo C202. Kopš 1970. gadu beigām, ticis montēts arī uz Volvo C303 un Bandvagn 206 automašīnām.
Militārajām operācijām ziemas laikā lielgabalu varēja arī montēt uz kamanām, kuras velk divi slēpotāji.
Pvpj 1110 lielgabals ir aprīkots ar optisko tēmēkli. Saglabāts arī mehāniskais tēmēklis, paredzēts rezerves situācijām.
Munīcija
Pvpj 1110 lielgabali ir paredzēti HEAT tipa munīcijas šaušanai. Zviedru apzīmējumi šiem lādiņiem ir spårljuspansarspränggranat (slpsgr).
Juris Lejaskalns
Biogrāfija
Juris Lejaskalns (Līkums) ir dzimis 1935. gadā Rīgā, scenogrāfa Herberta Līkuma un Nacionālā teātra aktrises Olgas Lejaskalnes ģimenē. Kara laikā kopā ar vecākiem evakuējies uz Krieviju.
Juris Lejaskalns ir beidzis Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti, no 1956. gada darbojās Nacionālā (Drāmas) teātra trupā. 1969. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu. Filmējies ap 30 Rīgas Kinostudijas un citu PSRS kinostudiju filmās.
Miris pēkšņā nāvē.
Artēmijs Stabiņš
Artēmijs Stabiņš (dzimis, miris ) bija latviešu ekonomists un šahists.
Dubultā apdrošināšana
"Dubultā apdrošināšana" (en) ir 1944. gada ASV film noir filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Billijs Vailders. Filmā galvenās lomas attēlo Freds Makmarijs, Bārbara Stenvika un Edvards Robinsons. Filma ir balstīta uz Džeimsa Keina 1943. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.
Filma stāsta par apdrošināšanas pārdevēju Volteru (Makmarijs) un provokatīvu mājsaimnieci Filisu (Stenvika), kas ievilna viņu apdrošināšanas krāpšanas un slepkavības shēmā.
Artēmijs Stabiņš
Biogrāfija
1927. gadā beidzis Rīgas 1. ģimnāziju. No 1927. līdz 1937. gadam studējis ekonomiku Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē. 1939. gadā iecelts par Latvijas tirdzniecības un rūpniecības kameras zvērināto revidentu. 1944. gada rudenī devies bēgļu gaitās uz Vāciju.
Artēmijs Stabiņš bijis arī labs šahists. 1938. gadā sastādītajā Latvijas šahistu ranga tabulā ierindots 30. vietā. Bijis 1929. gada Rīgas Šaha kluba meistarības turnīra uzvarētājs. Piedalījies 1936. gada Rīgas meistarības turnīrā un 7. Latvijas Šaha kongresā (1938). Pēckara periodā piedalījies vairākos šaha turnīros Vācijā.
Dubultā apdrošināšana
"Dubultā apdrošināšana" pirmizrāde notika un to izplatīja Paramount Pictures. Filma izdošanas brīdī tika augstu novērtēta un tika nominēta septiņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors" un "Labākā aktrise galvenajā lomā" (Stenvika), tomēr nevienu nesaņēma. Filma bieži tiek uzskatīta par klasiku un vienu no svarīgākajām un labākajām film noir filmām vēsturē. 1992. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". 1998. gadā Amerikas Kinoinstitūts filmu "Dubultā apdrošināšana" ierindoja savā AFI 100 gadi... 100 filmas saraksta 38. vietā. Vailders uzskatīja "Dubulto apdrošināšanu" par savu labāko filmu, vismazāk scenārija un filmēšanas kļūdu dēļ.
Sižets
1938. gadā apdrošināšanas pārdevējs Volters Nefs atgriežas savā birojā Losandželosas centrā ar šautu brūci plecā. Viņš diktofonā sāk ierakstīt atzīšanos savam draugam un kolēģim Bārtonam Kīsam.
Volters satiekas ar pievilcīgo Filisu Dītrihsoni, lai atgādinātu viņas vīram par automašīnas apdrošināšanas polises atjaunošanu. Viņi flirtē, līdz Filisa jautā par nelaimes gadījumu apdrošināšanas polises iegādi savam vīram, viņam nezinot. Volters secina, ka Filisa domā par sava vīra slepkavību, un, nevēloties būt daļa no plāna, viņš paceļ cepuri un aiziet. Vēlāk Filisa ierodas pie Voltera dzīvoklī, mēģinot viņu savaldzināt, lai viņš noslepkavo viņas vīru. Plāns ir piemānīt viņas vīru, domājot ka viņš paraksta polises atjaunošanu, patiesībā parakstītu nelaimes gadījumu apdrošināšanas polisi. Polisei ir dubulta apdrošināšana, kas nozīmē, ka tiek maksāts dubultā par nejaušu nāvi retu apstākļu dēļ.
Vēlāk Filisa aizved savu vīru uz dzelzceļa staciju, lai piedalītos viņa koledžas salidojumā. Volters paslēpjas aizmugurējā sēdeklī, nogalina viņu un iekāpj vilcienā, uzdodoties par Dītrihsona kungu. Pēc tam, kad vilciens dodas ceļā, Volters dodas ar vilciena aizmuguri, it kā uzsmēķēt. Viņš izlec iepriekš norunātā vietā, lai satiktu Filisu un novāktu Dītrihsona līķi no sliedēm.
Uzņēmuma vadītājs Nortons uzskata, ka nāve bija pašnāvība, taču Kīss šo teoriju noraida. Tomēr drīz viņš sāk šaubīties par prasības likumību. Kamēr Filisa slēpjas aiz durvīm, Kīss izstāsta Volteram savu teoriju, ka viņai bija līdzdalībnieks, kurš nogalināja Dītrihsonu par apdrošināšanas naudu. Tomēr viņam nav pierādījumu.
Upura meita Lola stāsta Volteram, ka aiz tēva nāves ir viņas pamāte Filisa. Arī Lolas māte nomira aizdomīgos apstākļos, un Filisa bija viņas medmāsa. Saprotot, ka Filisa jau iepriekš ir nogalinājusi, Volters vainas apziņas dēļ sāk satikties ar Lolu, lai atturētu viņu no vēršanās policijā un pasargātu viņu no pamātes. Volters baidās, ka Filisa nogalinās Lolu viņas aizdomu dēļ un tāpēc, ka Dītrihsons bija mainījis savu testamentu par labu Lolai, neatstājot Filisai neko.
Kīss atrod liecinieku, kurš saka, ka vīrietis vilcienā bija jaunāks par mirušo. Volters brīdina Filisu, ka apdrošināšanas prasības izskatīšana tiesā riskē atklāt slepkavību. Viņš mēģina pārliecināt viņu, lai viņa ļauj viņam pārliecināt Nortonu samaksāt prasību.
Stoli (Ūdrīšu pagasts)
Stoli ir ciems Ūdrīšu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 270 km attālumā no Rīgas.
Dubultā apdrošināšana
Sižets
Lola Volteram paziņo, ka viņas draugs Nino Zakete satiekas ar Filisu. Volters vēlāk satiekas ar Filisu un paziņo, ka viņš zina par viņu un Nino. Viņš domā, ka viņa liks Nino nogalināt Lolu un viņu, bet paziņo, ka viņš plāno nogalināt viņu un par to vainot Nino. Filisa iešauj Volteram plecā, taču nespēj viņu nogalināt, jo pirmo reizi mūžā saprot, ka viņai rūp kāds cits. Volters netic Filisai un nogalina viņu. Viņš sagaida Nino un iesaka viņam iekšā mājā neiet, kā arī piezvanīt Lolai.
Volters brauc uz biroju un ieslēdz diktofonu, atgriežoties pie filmas sākuma. Kīss ierodas nepamanīts un dzird patiesību. Volters saka, ka viņš bēgs uz Meksiku, taču viņš sabrūk. Kīss izsauc policiju un ātro palīdzību.
Badahšāna
Badahšāna ir viens no trīsdesmit četriem Afganistānas vilajetiem, izvietojies valsts ziemeļaustrumos. Robežojas ar Tahāru rietumos, ar Nūrestānu dienvidos un ar Pandžšīru dienvidrietumos, kā arī ar Tadžikistānu ziemeļos, Pakistānu dienvidos un Ķīnu austrumos. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Feizābāda. Kopējā platība ir 44 059 km2, pēc 2012. gada datiem vilajetā dzīvo 904 700 iedzīvotāji, vairākums no tiem tadžiki. Badahšānā dzīvo arī vairākas Pamira tautas, to starpā vahani. Badahšāna sīkāk iedalās divdesmit astoņos rajonos.
Telefona būda
Telefona būda (en) ir 2002. gada ASV asa sižeta filma, kuras režisors ir Džoels Šūmahers. Galvenās lomas atveido Kolins Ferels, Forests Vaitekers, Ketija Holmsa un Kīfers Saterlends. Filmas pirmizrāde notika 2002. gada 10. septembrī.
Kivi (auglis)
Kivi ir subtropu auglis ar brūnu, pūkainu mizu un zaļu mīkstumu, pēc formas atgādina olu. To iegūst no aktinīdiju ģints (Actinidia) augiem. Šo augu dabiskais izplatības areāls ir Ķīnas dienvidi. 1950. gados šie augļi tika nosaukti par kivi savas ārējās līdzības dēļ ar kivi putniem. Pirms tam tie angļvalodīgajās valstīs bija zināmi ar nosaukumu Ķīnas ērkšķogas (Chinese gooseberry).
2011. gadā vislielākā kivi raža tika novākta Itālijā un Jaunzēlandē. Nākamās valstis pēc iegūtās ražas bija Čīle, Grieķija un Francija.
Markova
Markova var būt:
Kreigs Adamss
Kreigs Adamss (, dzimis ) ir Brunejā dzimis bijušais Kanādas hokejists. Karjeras gaitā aizvadījis 14 sezonas Nacionālās hokeja līgas klubos Karolīnas "Hurricanes", Čikāgas "Blackhawks" un Pitsburgas "Penguins". Kļuvis par divkārtēju Stenlija kausa ieguvēju.
Spēlētāja karjera
NHL Adamss debitēja 2000.—01. gada sezonā, kad aizvadīja 44 spēles Karolīnas "Hurricanes" sastāvā. Komandas rindās gan viņš nostiprinājās vien 2002.—03. gada sezonā, kad 81 spēlē atzīmējās ar 18 rezultativitātes punktiem. 2005.—06. gada sezonā kopā ar "Hurricanes" kļuva par Stenlija kausa ieguvēju. 2007.—08. gada sezonas vidū Adamss tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks", taču vien gadu vēlāk nonāca Pitsburgas "Penguins" rindās, kopā ar komandu otro reizi triumfējot Stenlija kausa izcīņā. "Penguins" rindās Adamss spēlēja līdz 2014.—15. gada sezonas noslēgumam. Pēc sezonas beigām klubs informēja, ka jaunu līgumu Adamsam nepiedāvās, un 2016. gada janvārī uzbrucējs paziņoja par karjeras beigšanu.
Rītausma. 2. daļa
"Rītausma. 2. daļa" (en) ir 2012. gada amerikāņu filma, kuras režisors ir Bils Koldons. Šī ir otrā no divām filmām, kas ir balstītas uz Stefanijas Meieres romānu ar tādu pašu nosaukumu. Šī ir "Krēslas sāgas" piektā un noslēdzošā daļa un turpinājums 2011. gada filmai "Rītausma. 1. daļa". Galvenās lomas filmā attēlo Kristena Stjuarta, Roberts Patinsons un Teilors Lautners. Filmas pirmizrāde notika (arī Latvijā).
Miķelis Fišers (mākslinieks)
Miķelis Fišers (dzimis Rīgā) ir latviešu mākslinieks un scenogrāfs. Darbojas dažādās tehnikās: gan glezniecībā, gan grafikā, gan instalāciju tehnikā. Purvīša balvas ieguvējs (2015), Latvijas paviljona veidotājs 57. Venēcijas mākslas biennālē (2017).
Biogrāfija
1995. gadā ieguvis maģistra grādu Latvijas Mākslas akadēmijas Monumentālās glezniecības nodaļā.
2020. gadā apprecējās ar aktrisi un režisori Ingu Tropu, ar kuru bija attiecībās no 2016. gada. Abi sadarbojušies Jaunā Rīgas teātra izrādes "Zalkša līgava" tapšanā. Laulība šķirta 2022. gadā.
Dzīvo tēva celtajā namā Baltezerā, savukārt viņa darbnīca atrodas netālu — Ādažos.
Mākslinieciskais stils un tehnika
M. Fišers mākslu uzskata par mediju, kas nes noteiktu stāstu un saturu, nevis formu. Mākslinieka daiļradi raksturo specifiskas un pretrunīgas tēmas, kas saistāmas ar kontrkultūru: zinātniskā fantastika, sazvērestību teorijas, kosmoss, bailes, reliģija, narkotikas, citplanētieši un sekss. Bieži darbos sastopama ironija.
Izstādes un darbi
Mākslinieks rīkojis deviņpadsmit personālizstādes, piedalījies atzītās izstādēs gan Latvijā, gan ārzemēs. Piedalījies 56. Venēcijas mākslas biennālē 2015. gadā, divus gadus vēlāk veidojis Latvijas paviljonu "Kas slikts var notikt?" 57. Venēcijas mākslas biennālē.
2015. gadā par personālizstādi "Netaisnība" ieguvis Purvīša balvu kā 2013./2014. gadu labākais latviešu mākslinieks un Autortiesību un komunicēšanas konsultāciju aģentūras/ Latvijas Autoru apvienības (AKKA/LAA) Autora balvu 2015.
Avotiņi
Avotiņi var būt:
Ritkuči
Ritkuči (ru) vai Iritkučina (ckt — ‘šaujamrīks’) ir ciems Krievijas ziemeļaustrumos, Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā. Izvietojies Čaunas upes grīvā Čaunas-Paļavāmas attekas krastā 3 m no Čaunas līča krasta.
Apdzīvotā vieta dibināta 1934. gadā Čaunas upes lejtecē kā kultūrbāze, 1950. gados pārcelta uz tagadējo vietu. Ciemā ir vidusskola, sporta zāle, mākslas skola, bērnudārzs, slimnīca, sakaru nodaļa, etnogrāfiskais muzejs, bibliotēka, kultūras nams, veikals. Galvenā iedzīvotāju nodarbošanās ir lopkopība, ciemā atrodas kautuve.
Ciema ziemeļu malā kopš 1944. gada darbojas Ustjčaunas meteostacija. Ajopečanas salā 15 km no ciema no 1970. līdz 1995. gadam darbojās Čaunas helmintoloģiskais stacionārs, kopš 2011. gada — ornitoloģiskā pētniecības stacija.
Berniški
Berniški var būt:
Stoloni
Stoloni ir ciems Ņukšu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 281 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Antoslavas ezers.
SKS 61. ekspedīcija
'''SKS 61. ekspedīcija' (Экспедиция МКС-61; Expedition 61 jeb ISS-61'') bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2019. gada 3. oktobra līdz 2020. gada 6. februārim.
Billija Ailiša
Billija Ailiša Paireta Bērda O'Konela (en; dzimusi Losandželosā) ir amerikāņu dziedātāja.
Biogrāfija
Pirmo popularitāti Ailiša ieguvusi ar dziesmu "Ocean Eyes", kas tika izlaists kā singls platformā SoundCloud 2016. gadā. Šī dziesma tika ierakstīta 2015. gada oktobrī. 2017. gada 11. augustā tika izlaists viņas pirmais minialbums "Don't Smile at Me". 2019. gada 29. martā tika izlaists viņas pirmais albums "When We All Fall Asleep, Where Do We Go?". Šis albums tika pozitīvi novērtēts mūzikas kritiķu vidū, kā arī tas sasniedza vairāku valstu mūzikas topu virsotnes, ieskaitot ASV un Lielbritāniju. Viņa kļuva par pirmo 2000-ajos gados dzimušo izpildītāju, kas sasniegusi ASV albumu topa 1. vietu. No šī albuma tika izdoti vairāki singli, ieskaitot "Bad Guy", kas, sasniedzot 1. vietu Billboard Hot 100 mūzikas topā, kā arī nonākot vairāku citu valstu mūzikas topu virsotnēs, kļuva par Ailišas populārāko singlu līdz šim.
Ailiša tika izvēlēta kā izpildītāja Džeimsa Bonda sērijas filmas "Nav laiks mirt" (2021) tituldziesmai "No Time to Die", ko sarakstīja kopā ar savu brāli Fineasu O'Konelu. Tas kļuva par Ailišas pirmo siglu, kas sasniedza 1. vietu Lielbritānijas singlu topā. Par šo dziesmu Ailiša kopā ar Fineasu O'Konelu saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā dziesma", kā arī Zelta globusa balvu.
Ailiša tika nominēta 2020. gada Grammy balvai 6 kategorijās, no kurām uzvarēja 5 no tām — albums "When We All Fall Asleep, Where Do We Go?" ieguva balvu kā gada albums un gada vokālais popmūzikas albums, dziesma "Bad Guy" ieguva balvu kā gada dziesma un gada ieraksts, bet pati Ailiša ieguva balvu kā gada jaunais mākslinieks. Viņa kļuva par pirmo mūziķi, kas uzvarējusi visās četrās galvenajās kategorijās kopš Kristofera Krosa 1981. gadā. 2021. gada Grammy balvai Ailiša tika nominēta 4 kategorijās, no kurām uzvarēja divās — "Everything I Wanted" tika atzīts kā gada ieraksts, bet '"No Time to Die" ieguva balvu kā labākā dziesma, kas sarakstīta vizuālajiem medijiem.
Andreja Pumpura iela (Lielvārde)
Andreja Pumpura iela ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Rembates iela un beidzas pie Lielvārdes pilsētas ziemeļrietumu robežas.
Billija Ailiša
Biogrāfija
Ailiša dziesmu rakstīšanā sadarbojas ar savu brāli Fineasu O'Konelu, kas arī producē viņas dziesmas. Viņa pati apgalvo, ka viņš ir viņas partneris mūzikas veidošanā. Ailiša galvenokārt klausās hiphopu un ritmblūzu. 2021. gada 156 populāru dziedātāju dziesmu tekstu analīze parādīja, ka Ailišas dziesmās ir visbagātākais vārdu krājums starp mūsdienu pasaules popzvaigznēm.
Lādezers (grupa)
Lādezers ir 1987. gadā dibināta latviešu rokgrupa, kuras kodolu veido Aigars Voitišķis (ģitāra, balss) un Ingus Ulmanis (ģitāra, balss, taustiņi). Pašlaik sastāvā ir arī Anrijs Grinbergs (bungas), Roberts Rasa (basģitāra) un Anete Kozlovska (balss, perkusijas, taustiņi).
Billija Ailiša
Biogrāfija
Ailiša sirgst ar Tureta sindromu. Viņa, tāpat kā viņas vecāki un brālis, ir vegāne.
Andreja Pumpura iela (Lielvārde)
Ielu savienojumi
Andreja Pumpura iela ir savienota ar šādām ielām:
Lādezers (grupa)
Biogrāfija
I. Ulmanis absolvējis Cēsu mūzikas skolas vokālo nodaļu, A. Voitišķis apguvis ģitārspēli pašmācības ceļā. Aigars Voitišķis un Ingus Ulmanis 1980. gadu vidū kopā muzicēja grupā "Jumprava", grupas repertuārā bija vairākas Voitišķa un arī dažas Ulmaņa dziesmas. Kad 1987. gadā grupā radās domstarpības par muzikālo stilu, Voitišķis un Ulmanis atšķēlās, lai nodibinātu savu grupu "Lādezers". Lai arī "Jumpravas" slavu sasniegt neizdevās, grupa radīja vairākas pazīstamas dziesmas: "Tuvāk vēl", "Tu esi vēl jauns", "Pārsteigums". 1992. gadā tapa dziesma "Vējš".
1991. tika ierakstīta turnejas demo kasete, kas oficiāli nav izdota. 1994. iznāca iepriekšējā perioda dziesmu apkopojums — kasete "Kā aizvien". 1996. gadā iznāca albums "Putns pelnos" ar dziesmām "Putni", "Cik savādi", "Tālumā", kā arī tautasdziesmas "Gula meitīna" versiju. 1997. gadā iznāca minialbums (EP) "Atbalss" ar četrām dziesmām, 1998. gadā — albums "Uz Kūru salu", tajā iekļautas arī "Atbalss" dziesmas. 2000. abi piedalījās projektā "Silvergruve", kas izdeva vienu albumu. 2002. gadā iznāca Voitišķa un Ulmaņa labāko dziesmu albums "Vēl tuvāk". 2005. gadā iznāca jauns "Lādezera" albums "ZemŪdenNes".
Vēlāk abi mūziķi attīstīja solomūziķu karjeru un darbojušies citos sastāvos un muzikālos projektos, savukārt Ingus Ulmanis arī radio un TV raidījumos.
Bhubanešbara
Bhubanešbara (ଭୁବନେଶ୍ୱର, en) ir pilsēta Orisā, Indijā. Orisas štata administratīvais centrs un lielākā pilsēta.
Bhubanešbara ir Austrumindijas ekonomiskais un reliģiskais centrs, viena no tām pilsētām valstī, kas attīstās visātrāk. Bieži tiek dēvēta par "Indijas tempļu pilsētu" — lielākā daļa tempļu uzcelti starp 7. un 14. gadsimtu.
Bronki
Bronki var būt:
Andreja Pumpura iela
Andreja Pumpura iela var būt:
Čaunāni
Čaunāni var būt:
Lašupīte
Lašupīte var būt:
Stoļņiki
Stoļņiki ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 292 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Indrs.
COVID-19 pandēmija Latvijā
Situācija 2020. gada vasaras mēnešos bija stabila, bet septembra beigās sākās infekcijas otrais vilnis. Ja 2. oktobrī 14 dienu kumulatīvais COVID-19 saslimšanas gadījumu skaits uz 100 000 iedzīvotāju bija 19,5/100 000, tad 7. oktobrī šis rādītājs pārsniedza 25/100 000, bet 18. oktobrī 71,5/100 000. 2021. gada 12. janvārī kopējais reģistrēto COVID-19 gadījumu skaits Latvijā pārsniedza 50 000, 14 dienu kumulatīvais COVID-19 saslimšanas gadījumu skaits maksimumu sasniedza 15. janvārī (689,5/100 000) bet 19. janvārī kopējais ar COVID-19 diagnozi mirušo skaits pārsniedza 1000, bet 13. aprīlī 2000. Pēc tam saslimstība lēni mazinājās, bet saglabājās augsta mirstība, kopējais ar COVID-19 mirušo pacientu skaits 24. jūnijā pārsniedza 2500.
2020. gada 28. decembrī sāka veselības aprūpes darbinieku vakcināciju, taču līdz 2021. gada aprīļa sākumam vakcinācijas temps bija gauss. 3. maijā uzsāka visu iedzīvotāju vakcināciju bez prioritāro grupu dalījuma, jebkuram iedzīvotājam no 16 gadu vecuma pavērās iespēja pieteikties interneta vietnē manavakcina.lv uz vakcinēšanos rindas kārtībā. 2021. gada februārī Latvijā sāka izplatīties lipīgāks SARS-CoV-2 vīrusa alfa paveids (B.1.1.7 jeb "britu celms"), kas veicināja saslimstības pieaugumu bērniem un jauniešiem, maija sākumā kļuva zināms, ka vīrusa britu paveida īpatsvars testētajos paraugos sasniedza 91%. Lipīgākā vīrusa paveida izplatīšanās un vakcinēšanās gausuma dēļ saslimstība atkal sāka kāpt, 26. martā kopējais reģistrēto COVID-19 gadījumu skaits Latvijā pārsniedza 100 000. Pēc 19. maija 14 dienu kumulatīvā saslimstība strauji samazinājās, 28. maijā noslīdot zem 300/100 000 robežas, 8. jūnijā zem 200/100 000, bet 22. jūnijā zem 100/100 000 robežas. 18. jūlijā 14 dienu kumulatīvā saslimstība samazinājās līdz 27,8/100 000.
2021. gada jūlija beigās sākās COVID-19 trešais vilnis, kuru izraisīja SARS-CoV-2 vīrusa delta paveids. Sākumā saslimstība nevakcinētajiem cilvēkiem bija 5,3 reizes augstāka nekā vakcinētajiem. Līdz 6. augustam Latvijā bija izlietotas 1 376 534 vakcīnas devas, tostarp vakcīnas pirmo devu saņēmuši 680 006 cilvēki, bet vakcinācijas procesu noslēguši 696 528 cilvēki (tikai 36,9 % no iedzīvotājiem). 10. augustā no visiem 24 stundās atklātajiem gadījumiem 76% bija nevakcinētiem vai vakcinācijas kursu nepabeigušajiem iedzīvotājiem. Pēc SPKC datiem 27. augustā saslimstība pārsniedza 100/100 000, bet 7. oktobrī 700/100 000 robežu, tādējādi COVID-19 trešā viļņa saslimstība Latvijā pārsniedza otrā viļņa saslimstības maksimumu. Trešā viļņa kumulatīvās saslimstības maksimums bija 30. oktobrī, kad divās nedēļās saslimušo skaits sasniedza 1801,2/100 000, kas bija tobrīd augstākā reģistrētā saslimstība pasaulē. Pēc mājsēdes noteikšanas 21. oktobrī saslimstība pakāpeniski sāka samazināties, bet kumulatīvā mirstība turpināja pieaugt, 5. novembrī sasniedzot 244,8 gadījumus uz vienu miljonu iedzīvotāju, kas bija augstākais mirstības līmenis ES un EEZ valstīs. 23. novembrī Latvijā mirušo COVID-19 pacientu skaits pārsniedza 4000. 4. decembrī diviem Rīgas lidostā testētajiem ielidojušajiem pasažieriem konstatēja SARS-CoV-2 omikrona paveidu, bet 2022. gada 6. janvārī veselības ministrs Pavļuts paziņoja, ka sākusies omikrona paveida strauja izplatīšanās Latvijā. 11. februārī reģistrētais inficēto cilvēku skaits Latvijā pārsniedza 500 000, bet 14 dienu kumulatīvais rādītājs sasniedza 6741/100 000, savukārt ar COVID-19 mirušo skaits Latvijā pārsniedza 5000. 22. februārī SPKC reģistrētā 14 dienu kumulatīvā saslimstība sasniedza 7220,8/100 000 un sāka strauji samazināties, 20. maijā noslīdot zem 150/100 000 robežas.
2022. gada 30. martā Veselības ministrija paziņoja, ka pēc Latvijas iedzīvotāju nāves cēloņu datu bāzes datiem līdz 2022. gada 1. martam Latvijā ar COVID-19 diagnozi bija miruši 7043 cilvēki, pie kam COVID-19 kā pamatcēlonis bijis 5649 cilvēku nāvei, bet 1394 gadījumos kā nāves iestāšanos veicinošs faktors. SPKC skaidroja, ka Nāves cēloņa reģistra dati ir pilnīgāki, jo tajos nonāk informācija par visiem mirušajiem, no kuriem daļa operatīvajos datos neiekļūst. Tā kā Nāves cēloņu reģistra dati ir ar nobīdi, tādēļ sabiedrības informēšanai izmanto operatīvos SPKC datus, kas 1. martā uzrādīja par 1802 mazāku CIVID-19 upuru skaitu, proti, 5241 mirušo. Līdz 2023. gada 8. maijam Latvijā bija atklāti 977 667 COVID-19 saslimšanas gadījumi, miruši 6346 pacienti.
Pirmā COVID-19 saslimstības viļņa norise
2020. gada 12. martā, pamatojoties uz Civilās aizsardzības un katastrofu pārvaldīšanas likumu, likumu "Par ārkārtējo situāciju un izņēmuma stāvokli" un Epidemioloģiskās drošības likumu, Latvijas Republikas Ministru prezidents A. K. Kariņš izsludināja visā valsts teritorijā ārkārtējo situāciju no 2020. gada 12. marta līdz 14. aprīlim ar mērķi ierobežot COVID-19 izplatību ārkārtējās situācijas spēkā esamības laikā. 7. aprīlī Latvijas Republikas Ministru kabinets pieņēma lēmumu par ārkārtējā stāvokļa un tā noteikto ierobežojumu pagarināšanu līdz 2020. gada 12. maijam. 7. maija Ministru Kabineta sēdē lēma par ārkārtējās situācijas pagarināšanu līdz 9. jūnijam, vienlaikus mīkstinot ierobežojumus, kas skar mācību procesu, sportošanu, pulcēšanos un pasažieru pārvadājumus.
26. jūnijā SPKC informēja, ka no līdz tam diagnosticētajiem 1112 inficētajiem 16% nebija nekādu slimības pazīmju, bet 175 nonāca slimnīcās un 29 no viņiem bija smaga slimības gaita, 30 nomira ar COVID-19. Tāpat SPKC sniedza detalizētu informāciju par "COVID-19 seju Latvijā": jaunākajam slimniekam bija viens gads, bet vecākajam — 99 gadi. Sākotnēji koronavīrusa infekciju Latvijā ieveda atpūtnieki no Itālijas (24 gadījumi), Austrijas (33 gadījumi), Spānijas (32 gadījumi), Francijas (24), tad repatrianti no Apvienotās Karalistes (42), Zviedrijas (26), Krievijas (15) un Vācijas (11). 16% inficēto nebija nekādu slimības pazīmju, bet 175 nonāca slimnīcās un 29 no viņiem bija smaga slimības gaita. Kaut arī tikai 6,5% visu saslimušo mita sociālās aprūpes centros (SAC), gandrīz trešdaļa no mirušajiem (deviņi no 30) bija SAC iemītnieki. Latvijas Infektoloģijas centrā slimības pirmajā vilnī nomira visi pieci smagā stāvoklī esošie pacienti, kas bija pieslēgti mākslīgās plaušu ventilācijas aparātam.