cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvijas Neatkarīgā Televīzija
LNT svinīgās ceremonijas
Kopš 2006. gada kanāla LNT raidījums "Degpunktā" svinīgajā ceremonijā "Latvijas gada varonis" godināja cilvēkus, kuri riskējot ar savu dzīvību, ir rīkojušies atbildīgi, izglābuši cilvēkus un ir dāvājuši citiem iespēju dzīvot. Lai uzzinātu kur šādi dzīvības glābēji ir, raidījuma "Degpunktā" komanda un "Tele2" aicināja pastāstīt aizkustinošus stāstu un stāstus par brīnumainajiem dzīvības glābējiem Latvijā, lai sabiedrība zinātu un lepotos ar cilvēkiem, kuri ir izglābuši cilvēkus no nāves briesmām. Ceremonijas "Gada varonis" balvas simbols bija bezdelīga – pats ātrākais putns, kurš uz saviem spārniem cilvēkiem nes cerību.
866. gads
866. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Latgales partija
Latgales partija ir politiskā partija, kas dibināta 2012. gada 1. jūnijā Preiļos. Partiju dibināja 222 biedri. No 2023. gada februāra tās priekšsēdētājs ir Balvu novada domes priekšsēdētājs Sergejs Maksimovs, bet līdzpriekšsēdētājs — bijušais Daugavpils domes priekšsēdētājs Jānis Lāčplēsis. Latgales partijas devīze ir: "Kopā Latgales izaugsmei!"
Vēsture
Latvijas Republikas politisko partiju un organizāciju reģistrā partija reģistrēta 2012. gada 28. augustā. Tā dibināta ar mērķi aizstāvēt Latgales iedzīvotāju intereses valsts līmenī.
Pēc 2013. gada pašvaldību vēlēšanu rezultātiem Latgales partija saņēma vairākuma vēlētāju atbalstu Daugavpils, Preiļu, Ludzas, Riebiņu un Viļakas novadā.
2018. gadā kopā ar citām reģionālajām partijām un partiju Vienotība izveidoja partiju apvienību "Jaunā Vienotība" (JV), ar kuru Latgales partija turpināja sadarbību. 13. Saeimas vēlēšanās Latgales partijas pārstāvji piedalījās partiju Jaunā Vienotība, KPV LV un Progresīvie sarakstos. Partiju 13. Saeimā pārstāvēja deputātes Alīna Gendele un Janīna Kursīte.
Lai gan 2022. gada pavasarī JV piedāvāja turpināt sadarbību, 2022. gada jūlijā Latgales partija parakstīja memorandu ar Latvijas attīstībai, par kopīgu startu apvienības Attīstībai/Par! sarakstos 14. Saeimas vēlēšanās, kura tajās nepārvarēja 5% barjeru. Tiesa, septembrī JV apgalvoja, ka turpinās sadarbību ar Latgales partiju arī 14. Saeimā.
2021. gada pašvaldību vēlēšanas
Partija pašvaldību vēlēšanās piedalījās Balvu, Ludzas, Rēzeknes, Preiļu, Augšdaugavas un Krāslavas novadā, kā arī Rēzeknē un Daugavpilī. Rēzeknē, Rēzeknes novadā, Preiļu novadā un Daugavpilī partija startēja kopā ar citām partijām.
Ankangīts
Ankangīts (nosaukts atradnes vārdā) - ļoti rets minerāls. Atklāts 1989. gadā kvarca dzīslā.
865. gads
865. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Akaganeīts
Atradnes
Atrasts ap 30 vietās pasaulē un, iespējams, ir daudz biežāk sastopams. Latvijai tuvākās atradnes:
864. gads
864. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Milano
Milano var būt:
Orbiting Carbon Observatory 2
Orbiting Carbon Observatory 2 (OCO-2) ir NASA klimata pētniecības pavadonis. Tas vāc datus par oglekļa dioksīda (CO2) koncentrāciju un izplatību Zemes atmosfērā. Pavadonis orbītā palaists 2014. gada jūlijā. Tas iekļaujas A-train grupējumā, kur vairāki Zemes novērošanas pavadoņi seko viens otram vienā orbītā.
OCO-2 izgatavoja uzņēmums Orbital Sciences Corporation uz platformas LEOStar-2 bāzes. Pavadonī uzstādīts viens instruments, kurā iestrādāti trīs klasiskie režģa spektrometri.
Sākotnēji gatavotais pavadonis Orbiting Carbon Observatory tika zaudēts 2009. gada februārī nesējraķetes Taurus XL plūsmvirža neatvēršanās dēļ. Tā vietā NASA pasūtīja OCO identisku kosmisko aparātu, kuru bija paredzēts palaist arī ar Taurus XL. Kad pēc diviem gadiem analoģisku problēmu dēļ zaudēja pavadoni Glory, OCO-2 palaišanai tika izvēlēta raķete Delta II.
OCO-2 palaists 09:56:23 UTC ar nesējraķeti Delta II 7320-10C no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta laukuma       SLC-2W. Tas ievadīts solārsinhronā orbītā.
Amplitūdas modulācija
Amplitūdas modulācija (AM) ir modulācijas veids, kuru izmanto radiosakaros. Amplitūdas modulācija tiek izmantota, lai mainītu pārsūtāmā signāla stiprumu (amplitūdu) pirms pārsūtīšanas. Amplitūdas modulācija bija pirmais modulācijas veids, kuru izmantoja, lai pārsūtītu informāciju lielos attālumos pa telefona līnijām.
Mūsdienās dažas radiostacijas joprojām izmanto šo modulācijas veidu, lai gan lielāka daļa radio izmanto frekvences modulāciju (FM).
Amplitūdas modulācijas izskaidrojums
Augstfrekvences svārstības pēc amplitūdas modulē, speciāli iedarbojoties uz ģeneratora nerimstošajām svārstībām. Piemēram, modulāciju var realizēt, mainot svārstību kontūrā potenciālu starpību. Jo lielāks spriegums ģeneratora kontūrā, jo lielāka enerģija no avota periodā tiek pievadīta kontūram. Rezultātā palielinās svārstību amplitūda kontūrā. Ja spriegumu samazina, tad kontūram pievadītā enerģija arī samazinās un samazinās arī svārstību amplitūda kontūrā.
AM galvenā priekšrocība ir vienkārša uztvērēja konstrukcija. Daudziem citiem modulācijas veidiem (FM), viena no demodulēšanas (detektēšanas) metodēm ir pārveidot signālu par AM un detektēt ar AM detektoru. Lietojot amplitūdas modulāciju ir grūtāk nodrošināt ļoti plašu dinamisko diapazonu (starpība starp lielāko un mazāko pārraidāmā signāla vertību) jo mazāko uztveramo signāla vērtību nosaka trokšņu līmenis.
Viens no amplitūdas modulāciju raksturojošajiem lielumiem ir modulācijas pakāpe. Tā rāda, kādā mērā modulētais signāls svārstās ap nemodulēto vērtību. To parasti norāda %. Piem., ja modulācijas pakāpe ir 50%, tad amplitūdas modulētā signāla amplitūda svārstās starp 0,5 un 1,5 no nemodulēta nesēja amplitūdas.
Digitālā amplitūdas modulācija
Amplitūdas modulācijas metodes, kur pārsūtāmais signāls ir digitāls (var pieņemt tikai noteiktas vērtības).
OOK
OOK (on off keying) ir vienkāršākā iespējamā modulācijas metode. To dažreiz izdala atsevišķi. To ir iespējams lietot tikai digitāliem signāliem. Šeit signālu modulē ieslēdzot un izslēdzot raidītāju. Šai metodei ir diezgan slikta spektrālā efektivitāte jo strauja raidītāja ieslēgšana (un izslēgšana) rada traucējumus citās frekvencēs. Pie maziem datu pārraides ātrumiem to var daļēji samazināt samazinot raidītāja ieslēgšanas un izslēgšanas ātrumu (tā, ka 100% jauda parādās nevis uzreiz, bet pakapeniski). Pie lieliem ātrumiem efektīvākas ir frekvences un fāzes modulācijas metodes. OOK parasti lieto radiotelegrāfijai. OOK bija vēsturiski pirmā modulācijas metode (jo ar to laiku raidītājiem citas nebija iespējamas).
ASK
ASK (amplitude shift keying) ir vispārīgā digitālā amplitūdas modulācijas metode. Izšķir viena līmeņa un vairāku līmeņu ASK. Viena līmeņa ASK ir vienkāršākais digitālās modulācijas veids un to sauc arī par OOK (on off keying)(lai arī ir iespējami varianti, kur modulācijas pakāpe ir mazāka kā 100%). Tur ir iespējamas tikai 2 amplitūdas vērtības. Vairāku līmeņu ASK ir iespējamas vairāk nekā 2 diskrētas maplitūdas vērtības. Šajām metodēm ir nepieciešama labāka signāla trokšņa attiecība, bet tām ir labāka spektrālā efektivitāte. Piem. lietojot 4 amplitūdas vērtības vienlaikus var pārraidīt 2 bitus.
ASK tīrā veidā radio pārraidēm parasti nelieto, jo šai metodei ir slikta traucējumu noturība.
862. gads
862. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
861. gads
861. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
860. gads
860. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
859. gads
859. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Argentīts
Argentīts ir minerāla akantīta paveids, sudraba sulfīds. Argentīts ir sudraba sulfīda augstas temperatūras varietāte, kas temperatūrā, kas zemāka par 179 °C nevar eksistēt un pārveidojas par akantītu.
Ja sudraba sulfīds ir kristalizējies augstas temperatūras apstākļos, tas pieņem argentītam piemītošās kubiskās singonijas noteikto formu - visbiežāk kubisku formu. Atdziestot sudraba sulfīda kristāliskā struktūra mainās, taču kristāls saglabā savu ārējo formu — izveidojas akantīta pseidomorfoze pēc argentīta kristāla. Šādu pseidomorfozi arī sauc par argentītu.
Zinātniskajā literatūrā termini "akantīts" un "argentīts" ļoti bieži tiek jaukti savā starpā.
Orbiting Carbon Observatory
Orbiting Carbon Observatory (OCO) bija NASA klimata pētniecības pavadonis, kurš zaudēts nesējraķetes kļūmes dēļ 2009. gada februārī. Ar to bija paredzēts vākt datus par oglekļa dioksīda (CO2) koncentrāciju un izplatību Zemes atmosfērā. Tas iekļautos A-train grupējumā, kur vairāki Zemes novērošanas pavadoņi seko viens otram vienā orbītā.
OCO izgatavoja uzņēmums Orbital Sciences Corporation uz platformas LEOStar-2 bāzes. Pavadonī uzstādīts viens instruments, kurā iestrādāti trīs klasiskie režģa spektrometri.
OCO-2 palaists 09:20 UTC ar nesējraķeti Taurus-XL 3110 no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta laukuma       LC-576E. Pēc otrās raķešpakāpes iedarbināšanas vajadzēja atvērties raķetes gala plūsmvirzim, bet tas nenotika. Neparedzētā papildu masa neļāva pavadoni ievadīt orbītā, un aptuveni 17 minūtes pēc starta tas nokrita okeānā Antarktikas rajonā.
Zaudētā pavadoņa vietā tika izgatavota tā kopija Orbiting Carbon Observatory 2 un orbītā palaista 2014. gadā.
Stūres māja
Stūres māja ir kuģa pamata vadības postenis, kas ir izvietots uz pārgājiena tiltiņa. Tajā ir uzstādīts stūres rata statnis, žirokompasa repīters (atkārtotājs), stūres magnētiskais kompass, radiolokators, mašīnas telegrāfs, galvenā dzinēja distances vadības pults un cits aprīkojums.
Lai nodrošinātu riņķveida novērošanu, pārgājiena tiltiņam stūres mājas rajonā ir iznesti spārni, kuri aiziet līdz bortiem. Bez tam uz stūres mājas jumta ir papildus vadības postenis - augšējais tiltiņš. No tā stūrmanis vada kuģi manevrējot un šaurumos, kā arī veic astronomiskos novērojumus.
Stūres mājā sardzē stāv sardzes stūrmanis un divi matroži: stūres matrozis jeb stūres vīrs ar AB (able bodied seaman) kvalifikāciju un novērotājs ar OS (ordinary seaman) kvalifikāciju.
Bižas ezers
Bižas ezers var būt:
Antonīms
Antonīms ir vārds ar pretēju nozīmi. Piemēram, vārdam "melns" antonīms ir "balts".
Ports (TCP/IP)
Ports — TCP/IP modelī ir transporta slāņa protokola TCP vai UDP kontroles informācija. Porta numurs tiek norādīts TCP un UDP protokolu galvenēs (header). Tas ir 16 bitu skaitlis, tātad iespējamie portu numuri ir 0 — 65535.
Ne visi IP transporta slāņa protokoli lieto portu numurus, piemēram, ICMP nav portu.
TCP/IP bāzētiem pakalpojumiem ir noteikti portu numuri. Piemēram, HTTP lieto TCP 80. portu, DNS — UDP vai TCP 53. Portu. Pakalpojumus iespējams darbināt arī uz nestandarta portu numuriem. Šajā gadījumā lietojumam jānorāda porta numurs, piemēram, URL http://www.test.com:8000/test/ norāda pārlūkam, ka jāpieslēdzas HTTP serverim, kurš darbojas uz 8000. porta.
Homonīms
Vārdus, kuri rakstāmi vienādi, bet izrunājami dažādi, sauc par homogrāfiem.
Akantīts
Akantīts (el — 'ērkšķis' kristālu formas dēļ) ir izplatīts minerāls. Literatūrā zem šāda nosaukuma aprakstīts 1855. gadā, kaut gan šādu minerālu pieminējis Mikaels Agrikola jau 1529. gadā. Sudraba sulfīda zemas temperatūras varietāte. Jebkurš sudraba sulfīds istabas temperatūrā ir akantīts. Literatūrā akantītu bieži kļūdaini sauc par argentītu, kaut gan argentīts ir augstas temperatūras sudraba sulfīds, kas istabas temperatūrā (jau zem 179°C temperatūras) nevar eksistēt. Par argentītu dēvē akantīta pseidomorfozes pēc argentīta kristālu formas.
Izmantošana
Nozīmīga sudraba rūda. Minerāls satur 87,06% sudraba.
Atradnes
Ir zināmas vairāk nekā 1500 vietas, kur atrasts šis minerāls. Latvijai tuvākās ir:
Lielākās atradnes, kur akantītu iegūst rūpnieciskos apjomos sudraba ieguvei ir:
PHB
PHB var būt:
Fīldsa prēmija
Pēc kanādiešu matemātiķa Džona Čārlza Fīldsa novēlējuma šis apbalvojums pirmoreiz tika piešķirts 1936. gadā, un kopš 1950. gada regulāri ik pēc četriem gadiem to Starptautiskajā matemātiķu kongresā piešķir diviem līdz četriem matemātiķiem, kas iepriekšējā gadā pirms piešķiršanas vēl nav sasnieguši 40 gadu vecumu. Vecuma ierobežojums tiek pamatots ar Fīldsa vēlmi balvai kalpot kā mudinājumam tālākai izpētei, lai arī praktiski tā tiek pasniegta par jau izdarītiem sasniegumiem.
Savā ziņā Nobela prēmijai tuvāks apbalvojums ir Ābela prēmija matemātiķiem, kurai ir gan līdzvērtīgāks finansējums (Fīldsa prēmijas naudas balva ir apmēram simts reizes mazāka par Nobela prēmijas naudas balvu), gan arī nepastāv šāds vecuma ierobežojums.
1990. gada Pasaules čempionāts basketbolā
1990. gada Pasaules čempionāts basketbolā bija 11. Pasaules čempionāts basketbolā. Čempionāts norisinājās 1990. gadā, laika posmā no līdz  Argentīnā.
Par Pasaules čempioniem kļuva Dienvidslāvijas izlase, kas finālā uzvarēja PSRS basketbolistus. Bronzas medaļas izcīnīja ASV, kas spēlē par trešo vietu uzvarēja Puertoriko.
Tips 88
Tips 88 (ZTZ-88) ir ķīniešu kaujas pamattanks. Pēc tanka Tips 80-II vispusīgiem izmēģinājumiem tika radīta viņa sērijveida modifikācija "Tips 88", kuru arī pieņēma Ķīnas Sauszemes spēku bruņojumā.
Vispārējā tanka konstrukcija palika nemainīga, tāda pati kā Tips 80-II. Galvenās ārējās atšķirības: dūmu granātmetēju bloki ir novietoti citādi, kā arī restoto ekrānu neesamība uz torņa (ir atstāta tikai kaste torņa mugurdaļā). Ir informācija, ka tas ir izdarīts tādēļ, lai atstātu vietu dinamiskās aizsardzības bloku piestiprināšanai (FY tipa). Apbruņojums, lādiņi, bruņojums, dzinējs, transmisija — viss kā uz Tips 80-II.
858. gads
858. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Akatoreīts
Akatoreīts (nosaukts pēc atradnes Jaunzēlandē) ir ļoti rets silikātu minerāls. Atklāts 1969. gadā.
Bižas ezers (Rundēnu pagasts)
Bižas ezers (arī Bišu ezers) ir caurteces ezers Ludzas novada Rundēnu pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā, Rāznas nacionālā parka teritorijā. Apkārtnē Dagdas pauguraine, izteiksmīga ainava. Krasti stāvi, slīpi, lēzeni; dibens smilšains, akmeņains, dūņains. Ezerā 5 salas ar kopējo platību 2,6 ha. Ietek 8 strauti un grāvji; iztek Sarjanka uz Daugavu. Mīt asaris, rauda, līdaka, plaudis, karūsa, līnis, ālants, ķīsis, vēdzele. Makrofīti: niedres, meldri, pameldri, kosas, kalmes, lēpes, ūdensrozes, glīvenes, daudzlapes, elodejas, hāras. Ir peldvietas. Gar ezera dienvidaustrumu krastu iet autoceļš P49. Krastos nelielas apdzīvotās vietas Dvorišče, Kļeščova, Dzeņagols.
Heinrihs Rudolfs Hercs
Heinrihs Rudolfs Hercs (Heinrich Rudolf Hertz; dzimis, miris ) bija vācu fiziķis.
Galvenie Herca sasniegumi ir elektromagnētisko viļņu eksistences praktiskā pierādīšana un Džeimsa Maksvela teorijas eksperimentāla apstiprināšana.
Biogrāfija
Heinrihs Rudolfs Hercs dzimis, Hamburgā, Vācijā. Herca tēvs Gustavs Ferdinands Hercs bija juridiskais konsultants, māte Anna Elizabete Pfefferkorna — kara ārsta meita. Hercam bija trīs brāļi un māsa.
Studējot Hamburgas Universitātē Hercs demonstrēja dotības zinātnes jomā un valodās. Viņš mācījās arābu valodu un sanskritu. Hercs studējis inženierzinātnes Vācijas pilsētās Drēzdenē, Minhenē un Berlīnē. Viņa pasniedzēji bija Gustavs Roberts Kirhofs un Hermanis fon Helmholcs. 1880. gadā Hercs iegūst doktora grādu un paliek Helmholca asistents līdz 1883. gadam, kad ieņem teorētiskās fizikas lektora amatu Ķīles Universitātē. 1885. gadā viņš kļūst par profesoru Karlsrūes Universitātē, kur atklāj elektromagnētiskos viļņus. 1886. gadā Hercs apprec Elizabeti Dollu. Viņu ģimenē bija divas meitas Johanna un Matilde.
1892. gadā Hercs saslimst. Viņam tiek veiktas vairākas operācijas. Hercs miris no asins saindēšanās 36 gadu vecumā Vācijas pilsētā Bonnā.
Herca brāļadēls Gustavs Hercs bija Nobela prēmijas fizikā laureāts. Gustava dēls Karls Helmuts Hercs izgudroja medicīnisko ultrasonogrāfiju.
Herca vārdā nosaukta SI sistēmas frekvences mērvienība hercs kā arī krāteris Mēness tumšajā pusē.
Meteoroloģija
Hercs interesējās par meteoroloģiju. Tas bija saistīts ar viņa sadarbību ar Vilhelmu fon Becoldu, kurš bija viņa profesors Minhenes politehniskajā institūtā. Herca devums šajā jomā nav liels. Kā Helmholca asistents viņš veicis pētījumus par šķidrumu iztvaikošanu, kā arī izstrādājis jauna veida higrometru un mitra gaisa, kas pakļauts adiabātiskām izmaiņām, īpašību noteikšanas grafiskās metodes.
Mehānika
Hercs darbojies kontaktmehānikā, pētot elastīgu saskarē esošu ķermeņu mijiedarbību.
Elektromagnētisms
Karlsrūes Universitātē Hercs pievērsās elektromagnētisma pētījumiem. Viņš palīdzēja atklāt fotoelektrisko efektu, novērojot, ka uzlādēts ķermenis zaudē lādiņu, ja to apstaro ar ultravioleto gaismu. Šo parādību vēlāk izpētīja un aprakstīja citi.
Pazīstamākie Herca pētījumi saistīti ar elektromagnētisko viļņu atklāšanu. Hercs izveidoja elektromagnētisko viļņu raidītāju, kas sastāvēja no indukcijas spoles un diviem metāla stieņiem ar dzirksteļspraugu starp tiem. Par uztvērēju tika izmantota vada cilpa ar dzirksteļspraugu. Hercs novēroja, ka, ja potenciāls starp raidītāja stieņiem kļūst pietiekoši liels un starp tiem lec dzirkstele, dzirkstele novērojama arī uztvērēja dzirksteļspraugā. Tādējādi tika pierādīta elektromagnētisko viļņu eksistence, ko teorētiski bija paredzējis Džeimss Maksvels.
Hercs turpināja dažādus eksperimentus, novietojot starp raidītāju un uztvērēju dažādus materiālus, un secināja, ka atklātie viļņi izplatās caur nevadošiem materiāliem, bet vadoši materiāli tos atstaro. Turpmākajos eksperimentos tika noskaidrots, ka elektromagnētiskie viļņi ir līdzīgi gaismai, un tiem ir tāds pats izplatīšanās ātrums, bet lielāks viļņa garums. Herca eksperimenti kopumā izskaidroja elektromagnētisko viļņu ātrumu, atstarošanu, laušanu un interferenci.
Hercs pats nesaskatīja pielietojumu savam atklājumam. Viņš apgalvoja, ka veiktie eksperimenti tikai pierāda Maksvela teoriju, bet atklātajiem viļņiem nav nekāda praktiska pielietojuma.
Polihidroksibutirāts
Polihidroksibutirāts (PHB) ir polihidroksialkanoāts (PHA), polimērs, kas pieder pie poliesteru klases, ko pirmoreiz 1925. gadā aprakstīja Francijas mikrobiologs Moriss Lemonjē. PHB iegūst no laboratorijā audzētām šūnām, kas to sintezē un izmanto kā uzturu. No PHB izgatavoti izstrādājumi vidē spēj asimilēties īsā laikā, jo tos iznīcina augsnes baktērijas. PHB tiek uzskatīts par vienu no polimēriem, kuru varētu izmantot nākotnes iepakojumu materiālu izgatavošanai, jo tas ir dabai draudzīgs materiāls, kas nepiesārņo vidi, jo salīdzinoši īsā laika sprīdī spēj bioloģiski noārdīties. Tāpat šo polimēru izmanto medicīniskiem mērķiem, piemēram, tādu ķirurģisko diegu izveidošanā, kas nav jāizņem, jo paši pēc noteikta laika perioda noārdās.
Darbs pie PHB sintēzes Latvijā sākās 1990. gadu vidū. Pie tā šobrīd strādā gan LU, gan RTU zinātnieki. Augstskolām pieder patents sēklu lentām, kas ražotas no PHB ar tajā iestrādātām sēklām, mikroelementiem un agroķimikālijām, kas optimālajās devās nonāk dīgšanas vietā.
Ankinovičīts
Ankinovičīts (nosaukts krievu ģeoloģu māsu Ankinoviču vārdā) ir ļoti rets minerāls. Atklāts 2002. gadā vanādiju saturošos slānekļos.
Vietniekvārds
Vietniekvārdi jeb pronomeni ir vārdšķira, kuras vārdus lieto, lai aizstātu nomenus (lietvārdus, īpašības vārdus). Vietniekvārdi nenosauc priekšmetu, pazīmi vai procesu, bet tikai norāda uz to. Vietniekvārdu skaits atšķirībā no, piemēram, darbības vārdu vai lietvārdu skaita ir ierobežots.
Latviešu valodā vietniekvārdus pēc to nozīmes un funkcijām iedala:
Darbības vārds
Darbības vārds jeb verbs (la — ‘vārds’) ir patstāvīga vārdšķira, kas nosauc darbības vai stāvokļus kā laikā norisošus procesus, piemēram, skriet, ēdu, zied u.c. Daži darbības vārdi ir arī bez priedēkļa, kas nosauc pabeigtu darbību, piemēram, kļūdīties, konstatēt, pamatot, startēt, tāpēc šiem vārdiem priedēkļa no- pievienojums ir lieks.
Darbības vārdus latviešu valodā raksturo ļoti daudzas gramatiskās kategorijas:
Darbības vārda pamatforma ir nenoteiksme.
Īstenības izteiksme
Darbības vārds īstenības izteiksmē izsaka darbību kā realitāti tagadnē, pagātnē vai nākotnē, vai arī to noliedz. Šo attieksmi pret īstenību pauž ar darbības vārda laiku formu palīdzību. Īpaša rādītāja īstenības izteiksmei nav.
Īstenības izteiksmei ir visi seši laiki:
Atsauces
aizmetnis
Antante
Antante (no fr — 'saprašanās') bija 1907. gadā izveidota valstu savienība starp Apvienoto Karalisti, Francijas Trešo republiku un Krievijas Impēriju.
Šveices kantoni
No Vestfālenes miera līguma parakstīšanas līdz 1848. gadam, kad tika izveidota Šveices federatīvā republika, kantoni bija suverēnas valstis ar savu robežkontroli, armiju un naudu. Jaunākais no kantoniem ir Juras kantons, kurš 1979. gadā atdalījās no Bernes kantona.
Antante
Vēsture
1894. gadā tika noslēgta savienība starp Franciju un Krievijas Impēriju, bet 1904. gadā starp Apvienoto Karalisti un Franciju. 1907. gadā tiek noslēgts angļu-krievu līgums.
Britu impērijas kolonijas sniedza ievērojamu devumu karadarbībā, kaut arī to karaspēki atradās britu Kara ministrijas pārvaldē. Austrāļu, indiešu un kanādiešu karavīri tika formēti atsevišķās divīzijās un tās komandēja austrāļu, indiešu un kanādiešu komandieri, kas pakļāvās britu un/vai franču ģenerāļiem.
ASV prezidents Vudro Vilsons un viņa vadītā administrācija nevēlējās kļūt par sabiedroto šī vārda tiešajā nozīmē. ASV pieteica karu Vācijai, balstoties uz to, ka vācu spēki pārkāpa amerikāņu neitralitāti, uzbrūkot starptautiskajos ūdeņos esošajiem kuģiem. ASV iesaistījās karā kā formāli Francijas un Britu impērijas sabiedroti, taču kara laikā ieturēja diplomātisku distanci ar šīm valstīm.
Antantes Augstākā padome 1921. gada 26. janvārī atzina Latvijas Republiku par de iure patstāvīgu valsti (Briāna nota).
Sabiedrotās valstis
Pārējie sabiedrotie:
Līderi
Džordžs V — Lielbritānijas un Īrijas Apvienotās Karalistes karalis, Indijas imperators
Herberts Henrijs Askvits — Lielbritānijas premjerministrs
Deivids Loids Džordžs — Lielbritānijas premjerministrs
Duglass Heigs — Britu ekspedīcijas spēku komandieris
Džons Dželiko — britu jūras spēku komandieris
Horācijs Herberts Kičners — Liebritānijas kara ministrs
Reimons Puankarē — Francijas prezidents
Žoržs Klemanso — Francijas premjerministrs
Žozefs Žofrs — Francijas armijas komandieris
Ferdinands Fošs — Francijas armijas komandieris, galvenais sabiedrotu spēku komandieris
Roberts Nivels — Francijas armijas komandieris
Filips Petēns — Francijas armijas komandieris
Nikolajs II — Krievijas imperators
Lielhercogs Nikolajs Romanovs — Kaukāza spēku komandieris
Aleksandrs Samsonovs — Otrās Austrumprūsijas iebrukuma armijas komandieris
Pauls fon Rennenkampfs — Pirmās Austrumprūsijas iebrukuma armijas komandieris
Īpašības vārds
Īpašības vārdi jeb adjektīvi ir patstāvīga vārdšķira, kas nosauc priekšmetu, parādību, procesu pazīmes vai īpašības ("zaļš", "liels", "ašs" u.c.). Īpašības vārdus pēc to nozīmes iedala divās grupās: kādības jeb kvalitatīvajos (pazīme vai īpašība var piemist lielākā vai mazākā mērā, piemēram, "vecs, vecāks, visvecākais") un attieksmes jeb relatīvajos (pazīmes vai īpašības mērs ir nemainīgs, piemēram, "trīskrāsains") īpašības vārdos.
Antante
Līderi
Aleksejs Brusilovs — Dienvidrietumu frontes komandieris
Akimotoīts
Akimotoīts (nosaukts Tokijas universitātes fiziķa Sjuniti Akimoto vārdā) - ļoti rets minerāls, kas atrasts tikai meteorītos. Atklāts 1997. gadā.
Antante
Līderi
Petars I — Serbijas karalis
Radomirs Putņiks — Serbijas armijas ģenerālkomandieris
Petars Bojovičs — 1. Serbijas armijas komandieris, vēlāk armijas ģenerālkomandieris
Stepa Stepanovičs — 2. Serbijas armijas komandieris
Živojins Mišičs — 1. Serbijas armijas komandieris
Alberts I — Beļģijas karalis
Viktors Emanuels III — Itālijas karalis
Luidži Kadorna — Itālijas armijas ģenerālkomandieris
Armando Diazs — Itālijas armijas komandieris
Luidži Amadeo — Itālijas Adrijas flotes komandieris
Konstantīns Prežans — Rumānijas armijas komandiers
Aleksandrs Averasku — Rumānijas 2., 3. un Dienvidu grupas armijas komandieris
Vudro Vilsons — ASV prezidents, ASV armijas ģenerālkomandieris
Imperators Taiso — Japānas imperators
Okuma Šingenobu — Japānas premjerministrs
Īpašības vārds
Īpašības vārdus raksturo dažādas gramatiskās kategorijas: dzimte, skaitlis, locījums, komparācija (salīdzināmās pakāpes), noteiktība un nenoteiktība.
Īpašības vārda pamatforma ir vienskaitļa nominatīvs.
Akdalaīts
Akdalaīts (nosaukts pēc atradnes Kazahstānā) - ļoti rets minerāls. Atklāts 1969. gadā Kazahstānā, skarnā, fluorīta iegulās.
Lietvārds
Lietvārds jeb substantīvs (la, no substantia — 'viela, būtība') ir patstāvīga un lokāma vārdšķira, kuras vārdi nosauc objektus (piemēram, "māja"), procesus ("lasīšana"), pazīmes ("zaļums"), abstraktus jēdzienus ("laime"). Izšķir divu veidu lietvārdus — sugas vārdus, kas apzīmē jebkuru priekšmetu no līdzīgu priekšmetu kopas ("māja", "bērns" u.c.), un īpašvārdus, kas apzīmē kādu konkrētu priekšmetu (personvārdi, vietvārdi u.c., piemēram, "Jēkabs", "Himalaji").
Lietvārdiem izpaužas trīs gramatiskās kategorijas:
Helsinki
Helsinki (fi; sv) ir Somijas galvaspilsēta un Somijas lielākā pilsēta. Galvaspilsētas reģionā (Helsinkos, Espo un Vantā) dzīvo apmēram 1,2 miljoni iedzīvotāju, bet Helsinkos 645 482 iedzīvotāji.
Helsinki ir lielākais politikas, izglītības, finanšu, kultūras un pētniecības centrs Somijā, kā arī viena no lielākajām Ziemeļeiropas pilsētām. Aptuveni 70% no visiem ārvalstu uzņēmumiem Somijā ir izvietoti Helsinku reģionā. Netālu no Helsinkiem, Vantā, atrodas Helsinku lidosta.
Vēsture
Līdz Somijas neatkarībai 1917. gadā Helsinki bija pazīstami ar zviedrisko nosaukumu Helsingforsa. Helsinki tika dibināti pēc Zviedrijas karaļa Gustava I pavēles 1550. gadā pie Vantānjoki (Vantaanjoki) upes grīvas. Sākumā Helsinki bija diezgan neliela pilsēta ar vienkāršiem koka namiem. 1640. gadā zviedru zemes pārvaldnieks Somijā Pērs Brāhe lika pārvietot pilsētu tuvāk jūrai. Sanktpēterburgas dibināšana 1703. gadā ļoti ietekmēja Helsinkus. Ziemeļu kara laikā no 1713. līdz 1721. gadam krievu karaspēks okupēja Helsinkus. 1749. gadā tika uzcelts jūras cietoksnis Somenlinna (Suomenlinna). Somijas kara laikā 1808. gadā krievu karaspēks atkal okupēja Helsinkus. Pēc gada pilsētā izcēlās ugunsgrēks, kas iznīcināja divas trešdaļas pilsētas, tomēr tam bija arī pozitīva nozīme, jo pēc tā tika pārplānots Helsinku centrs.
No 1809. līdz 1917. gadam Somijas lielhercogiste ietilpa Krievijas Impērijā, un 1812. gadā Helsinki kļuva par tās galvaspilsētu agrākā pārvaldes centra Turku vietā. Pēc tam izbūvēja Helsinku jauno neoklasisko centru.
Ziemas kara un Turpinājuma kara laikā Helsinkus bombardēja PSRS aviācija.
1952. gadā Helsinkos notika vasaras olimpiskās spēles.
1975. gadā Helsinkos tika noslēgta Helsinku vienošanās.
Demogrāfija
Pilsētā dzīvo 645 482 (30.04.2018) iedzīvotāji, no kuriem 5,7% runā zviedru valodu. Zviedru valodai pilsētā ir oficiāls statuss.
Ģeogrāfija
Pilsēta atrodas apmēram 80 kilometrus uz ziemeļiem no Tallinas, 400 kilometrus uz austrumiem no Stokholmas un 300 kilometrus uz rietumiem no Sanktpēterburgas.
Māksla un kultūra
2010. gada septembrī/oktobrī Senāta laukumā notika plašākā brīvdabas izstāde Somijas vēsturē: aptuveni 1,4 miljoni cilvēku redzēja starptautisko izstādi United Buddy Bears.
Cilvēki
Helsinkos dzimuši:
Čūskas
Čūskas (Serpentes) ir zvīņrāpuļu kārtas (Squamata) apakškārta. Tā ir viena no lielākajām mūsdienu rāpuļu grupām. Čūskas ir savdabīgi mainījies ķirzaku atzarojums, kas attīstības gaitā zaudējis kājas un pielāgojies rāpošanai uz vēdera un liela laupījuma norīšanai veselā veidā. Visas čūskas ir plēsīgas. Čūsku grupa apvieno apmēram 3400 sugas, kuras tiek iedalītas 2 infrakārtās, 3 virsdzimtās un 19 dzimtās.
Čūskas sastopamas gandrīz visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Tās mājo arī daudzās salās pasaules okeānos, izņēmums ir Īrija, Jaunzēlande un nelielas salas Atlantijas okeānā un Klusajā okeānā. Latvijā dzīvo 3 čūsku sugas no divām dažādām dzimtām: un  no zalkšu dzimtas un  no odžu dzimtas.
Čūsku morfoloģija
Čūskas ir garš rāpulis, kura ekstremitātes, kā arī to joslas kauli un krūšukauls ir atrofējušies. Tikai zemākajām čūskām (cauruļčūskas, žņaudzējčūskas, pitoni, u.c.) ir saglabājies rudimentārs iegurnis un pakaļējo ekstremitāšu rudimenti. Čūsku skriemeļiem ir vienveidīga uzbūve, viss mugurkauls iedalās divos nodalījumos - vidukļa un astes nodalījumā. Pie visiem vidukļa skriemeļiem ir kustīgas ribas, kuras atduras vēdera vairodziņos. Pēdējos kustina zemādas muskulatūra, kas palīdz dzīvniekam rāpot. Čūsku adaptācija liela laupījuma norīšanai tiek nodrošināta ar tām raksturīgu galvaskausa uzbūvi: kustīgu savienojumu ne tikai starp mutes aparāta kauliem, bet arī starp aukslēju, spārnveida, zvīņas kauliem un šķērskauliem, kurus vienu ar otru saista tikai stipri izstiepjamas saites. Lai spētu pielāgot savus tievos ķermeņus norītajam upurim, čūsku iekšējie pāra orgāni, piemēram, nieres atrodas viena otrai priekšā, nevis sāniski blakus kā citiem dzīvniekiem, turklāt daudzām čūskām ir tikai viena funkcionējoša plaušas puse.
Lielākā daļa čūsku nav indīgas, bet indīgajām čūskām ir lieli indes zobi. Tie atrodas uz augšžokļa kā pirmais zobu pāris, caur tiem iet kanāls vai arī tiem ir tikai rieva, pa kuru inde notek, čūskai kožot. Galvenokārt tā indi izmanto, lai medītu, nevis, lai aizstāvētos. Dažām čūskām inde ir ļoti spēcīga un var izraisīt cilvēka nāvi. Neindīgās čūskas vai nu norij upuri dzīvu, vai to pirms tam nožņaudz. Atšķirībā no vairākuma ķirzaku vidusauss dobums un bungādiņa čūskām ir atrofējušies. Plakstiņi ir nekustīgi, savā starpā saauguši, tie ir caurspīdīgi un pārsedz aci līdzīgi pulksteņa stiklam.
Ķermeņa lielums
Čūskas var būt gan ļoti sīciņas, gan lielas un spēcīgas. Vismazākā čūska pasaulē ir Barbadosas šaurmutes čūska (Leptotyphlops carlae), kas ir tikai 10 cm gara. Toties tīklotais pitons (Python reticulatus), kura ķermenis var sasniegt 8,7 metrus, ir visgarākā čūska pasaulē. Par to lielāka ir bijusi aizvēsturiskā Titanoboa cerrejonensis, kuras fosilijas ir apmēram 15 metrus garas.
Termolokatori
Klaburčūskām starp acīm un nāsīm ir labi attīstīti specifiski pāra orgāni — sejas bedrītes. Katra sejas bedrīte sastāv no iekšējās un ārējās kameras, kuras atdala ļoti plāna (0,025 mm) membrāna ar nervu galu tīklojumu. Tie ir maņu orgāni — termolokatori, kas uztver siltuma starus un nosaka sasiluša ķermeņa atrašanās vietu dažu desmitu centimetru attālumā, ja tā temperatūra atšķiras no vides temperatūras vairāk nekā par 0,2 °C. Ar šo orgānu čūskas meklē siltasiņu zīdītājus un putnus. Termolokācijas orgāni ir arī citām čūskām, piemēram, odzēm un žņaudzējčūskām, bet žņaudzējčūskām tie ir nelielu bedrīšu veidā uz augšlūpas.
Oža
Lai atrastu medījumu, čūska izmanto ožu. Smaržas tiek saostas, izmantojot mēli, kurai ir šķelts gals. Ar mēli uztvertās gaisa daļiņas tiek novadītas uz Jakobsona orgānu, kas analizē iegūto informāciju. Pateicoties šķeltajam mēles galam, čūska var noteikt smaržas virzienu un garšu vienlaicīgi. Čūska nepārtraukti šauda mēli un pārbauda gaisa daļiņas, uztverot informāciju par zemi un ūdeni, spējot noteikt medījuma klātesamību apkārtējā vidē. Anakondām mēle spēj saost upuri arī ūdenī.
Redze
Čūsku redze atkarībā no dzimtas var būt ļoti atšķirīga. Ir čūskas, kas spēj atšķirt tikai tumsu no gaismas, un ir čūskas ar izcilu redzi. Tomēr lielākajai daļai čūsku ir vidēji laba redze, tā nav asa, bet spēj noteikt kustīgus objektus. Savstarpēji salīdzinot sugas, labāka redze ir tām čūskām, kas dzīvo kokos un visvājākā tām, kas mājo alās. Dažām sugām, piemēram, Āzijā dzīvojošiem pātagzalkšiem (Ahaetulla) ir binokulāra redze, ar spēju abas acis fokusēt uz vienu priekšmetu. Dienas gaišajā laikā aktīvajām čūskām acu zīlītes ir apaļas, bet naktīs aktīvajām horizontāli garenas.
Āda
Kā visiem zvīņrāpuļiem čūskas ādu sedz zvīņas. Tās ķermenis ir sauss un galvenokārt slīdīgs. Atkarībā no sugas zvīņas var būt gludas, ķīļveidīgas un graudainas, raupjas. Daudzām čūskām uz vēdera ir īpašas zvīņas, kas palīdz tām rāpot uz priekšu, ieķeroties zemes struktūrā. Ik pa laikam čūska novelk ādas ārējo epidermas slāni. Tās zvīņas nav piestiprinātas pie ādas kā tas ir zivīm, bet ir daļa no ādas. Ādas nomešanas laikā čūska izlien no vecās ādas kārtas, apgriežot ārpusi uz iekšpusi. Katrai sugai ir atšķirīgs zvīņojums, zvīņu skaits un forma. Zinātnieki mēdz skaitīt zvīņas uz galvas, lai noteiktu sugu.
Čūsku sistemātika
Čūsku apakškārta (Serpentes)
Čūska mitoloģijā
Čūska ir nozīmīgākais un sarežģītākais no visiem dzīvnieku simboliem, iespējams arī senākais. Kā mitoloģisks tēls tā ir pārstāvēta gandrīz visu tautu tradīcijās. Tā saistīta ar auglību, sievišķību, zemi, ūdeni, uguni un citām parādībām un norisēm. Senākie čūskas attēli datējami ar paleolīta laiku. Senajos kosmogoniskajos mītos čūska savieno zemi un debesis. Kādā indiāņu mītā stāstīts, ka reiz debesis nokritušas zemē, bet čūska tām aptinusies apkārt un atkal atdalījusi no zemes. Senajā Ēģiptē čūskas attēls tika piestiprināts pie faraona pieres, tādējādi norādot, ka faraons ir valdnieks gan uz zemes, gan debesīs. Arī Bībelē aprakstītās Mozus darbības ar vara čūsku simbolizē Mozus varas divējādo dabu: viņš valda gan pār Dieva dotajiem likumiem, gan maģiskajiem spēkiem. Austrālijas aborigēniem čūska — varavīksne ir zemes radītāja un auglības devēja. Kopumā daudzu tautu mitoloģijās čūska tiek saistīta ar lietu un nokrišņiem, kas nepieciešami ražas iegūšanai. Āfrikā sausuma periodā tiek upurēta čūska, lai izraisītu lietu vai pretēji lietavas ir pārāk ieilgušas. Arī Amerikas pueblo čūsku saista ar pērkonu un zibeni.
Priekšstats par Ādama un Ievas grēkā krišanu nesaraujami saistīts ar čūsku, kas kārdināja Ievu iekost aizliegtajā auglī. Tāpēc čūsku kristietībā uzskata par ļaunuma, kas panākts ar daiļrunību, par pievilšanas simbolu un par kārdināšanas un grēka iemiesojumu. Ap zizli apvijusies čūska ir romiešu ārstniecības dieva Eskulapija emblēma un simbols. Saistība ar dziedināšanu meklējama čūskas paradumā mainīt ādu, kas to padara par atjaunotnes un atdzimšanas simbolu. Alķīmijā ap zizli apvijusies čūska nozīmē dzīvsudraba savaldīšanu un tā spēju izmantošanu. Senās Grieķijas mitoloģiskajam tēlam Medūzai matu vietā locījās čūskas, tā izskatījās tik atbaidoša, ka ikviens, kas to uzlūkoja, pārvērtās par akmeni. Medūza ir šausmu, kā arī mīlas valgu un viltus simbols.
Čūska kā simbols raksturīga arī daudzām Eiropas tautām. Agrīnajiem zemkopjiem čūskas attēls sastopams jau kopš 6 gadu tūkstoša pirms mūsu ēras. Uz daudziem keramikas izstrādājumiem ir attēlota čūska. Latviešu mitoloģijā čūska ir enerģētiskās plūsmas simbols: attīrīšanās un noārdīšanās simbols — melna čūska maļ miltus uz akmens, radošās enerģijas plūsmas simbols — zelta zalktis. Vēlākos gados čūskas mitoloģiskās iezīmes samazinās, tomēr ir klātesošas. Piemēram, skitiem un irāņiem ir dieviete čūska ar sievietes galvu, rokām un krūtīm, tādējādi agrīnie priekšstati par čūsku tika ietverti vēlākajā izpratnē par dievībām. Agrīnajā mitoloģijā čūskai bija divējāda daba, no tās varēja sagaidīt gan labu, gan ļaunu. Vēlākos laikos Rietumu kultūrā čūskai parasti raksturīgas tikai negatīvās iezīmes. Daudzām tautām (indoeiropiešiem, irāņiem, šumeriem) čūska saistīta ar pazemes valstību un parasti ir naidīga pret cilvēkiem. Negatīvisms saglabājies līdz pat jaunākajiem laikiem. Austrumos čūska joprojām tiek uzskatīta par labvēlīgu dzīvnieku, kurš simbolizē gudrību un labestību.
Beļģijas Grand Prix
Beļģijas Grand Prix ir ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. Tā pirmo reizi norisinājās 1925. gadā, bet pirmā F1 sacīkste Beļģijā notika 1950. gadā.
F1 Beļģijas GP sacīkste ir notikusi Spā-Frankošampā, Zolderā un Nivelā. Kopš 1985. gada visas Beļģijas GP sacīkstes notiek Spa. 2003. un 2006. gadā sacīkstes nenotika rekonstrukcijas dēļ. Sacīkstēs bieži līst lietus un notiek avārijas, tādēļ Beļģijas GP ir iemīļojuši gan skatītāji, gan piloti. Visvairāk uzvaru te ir izcīnījis Mihaels Šūmahers (6). Ferrari komanda šeit ir uzvarējusi 16 reizes.
Saraksts
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.
Kučuk-Kainardžas līgums
Kučuk-Kainardžas līgums (arī Kučuk-Kainaržas līgums) parakstīts 1774. gada 21. jūlijā Kučuk-Kajnardžā (tag. Kajnardža, Bulgārija) starp Krievijas impēriju un Osmaņu impēriju pēc 1768.-1774. gada krievu-turku kara. Karā uzvarējušo Krieviju līguma parakstīšanā pārstāvēja feldmaršals Pjotrs Rumjancevs.
Starptautiskā kosmosa slavas zāle
Starptautiskā kosmosa slavas zāle ir Ņūmeksikas kosmonautikas vēstures muzeja projekts, kurā iekļautas kosmonautikā nozīmīgas personas. Tā ieviesta 1976. gadā. Muzejā izstādītas šo personu biogrāfijas, fotogrāfijas un citi materiāli.
Kučuk-Kainardžas līgums
Līguma saturs
Osmaņi zaudēja savu vasaļvalsti Krimas hanisti, tai piešķirot suverenitāti. Osmaņi arī bija spiesti atteikties no Jedisanas teritorijas starp Dņepru un Dienvidu Bugu, kurā atradās Hersonas osta. Krievija ieguva Krimas ostas Kerču un Enikali, kā arī Kaukāza Kabardas reģionu.
Sekas
Galvenais līguma iznākums bija tas, ka Krievija beidzot ieguva droši pieeju Melnās jūras ūdeņiem un tirdzniecības ceļu uz Dardaneļiem. Līgums bija liels trieciens Osmaņu impērijai. Krimas haniste, lai arī formāli palika neatkarīga, bija pilnībā atkarīga no Krievijas un jau 1783. gadā to oficiāli pievienoja Krievijas impērijai. Ar līgumu Krievija ieguva ne tikai teritoriāli, bet arī tiesiski. Tika atcelts Belgradas līgums (1739), kas Krievijai deva tiesības uz Azovas jūras piekrastes teritorijām, bet liedza tai būvēt nocietinājumus un izmantot jūru kuģošanai.
Rodrigo Ābols
Rodrigo Ābols (dzimis Rīgā) ir latviešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2023) Ābols spēlē SHL klubā Rögle BK.
Viņa tēvs ir bijušais Latvijas izlases spēlētājs, tagad treneris Artis Ābols.
Spēlētāja karjera
Juniora gados Ābols spēlēja Zviedrijā. Profesionāļa karjeru Ābols sāka 2012.—13. gada sezonā, kuru aizvadīja Latvijas čempionāta kluba SK Rīga 17 sastāvā. Nākamajā sezonā uzbrucējs pievienojās MHL vienībai HK Rīga. 2014.—15. gada sezonā Ābols kļuva jau par vienu no komandas līderiem. 2014. gada 29. decembrī debitēja Rīgas "Dinamo" sastāvā, sezonas gaitā 14 spēlēs atzīmējoties ar pieciem rezultativitātes punktiem.
2015. gadā Ābols pievienojās Rietumu hokeja līgas klubam Portlendas "Winterhawks", tās sastāvā spēlējot līdz 2016.—17. gada sezonas ievadam, kad pārcēlās uz QMJHL. 2017. gada jūnijā noslēdza divu gadu līgumu ar Örebro HK. 2017.—18. gada sezonā komandas rindās aizvadīja 26 spēles, atzīmējoties tikai ar vienu rezultatīvu piespēli. Daļu sezonas Ābols tika izīrēts Allsvenskan līgas komandai BIK Karlskoga. Nākamajā sezonā Örebro HK rindās atzīmējās ar 18 vārtu guvumiem, kas bija starp augstākajiem rādītājiem visā līgā.
2019.—20. gada sezonu aizvadīja Amerikas hokeja līgas komandā Springfildas "Thunderbirds", taču tad atgriezās Zviedrijā. 2021. gada novembra sākumā kļuva par Örebro HK kapteini.
Latvijas hokeja izlases rindās debitējis 2014. gada 6. novembra spēlē pret Dānijas izlasi. Spēlējis 2015., 2016., 2018., 2019., 2021., 2023. gada pasaules čempionātos.
Belgradas miera līgums (1739)
Belgradas miera līgums tika parakstīts Belgradā, Serbijā 1739. gada 18. septembrī starp Osmaņu impēriju un Hābsburgu monarhiju. Ar līgumu tika izbeigtas divus gadus ilgās sadursmes austriešu—turku karā (1737—1739), kura laikā Hābsburgi bija pievienojušies Krievijai krievu—turku karā (1735—1739).
Ar līgumu Hābsburgi cedēja Osmaņu impērijai Serbijas ziemeļus un Belgradu, bet Olteniju osmaņu vasaļvalstij Valāhijai. Līgumā arī tika noteikta demarkācijas līnija pa Savas upi un Donavu. Līdz ar Hābsburgu piekāpšanos, arī krievi bija spiesti izbeigt karu un noslēgt Nisas līgumu, ar kuru ieguva tiesības Azovā būvēt cietoksni, kas tai deva tiešu pieeju Azovas jūrai.
Edinburga
Edinburga ir pilsēta Skotijas austrumdaļā Ziemeļjūras, Fērtoforta līča dienvidu krastā. Skotijas galvaspilsēta, otrā lielākā Skotijas pilsēta un septītā lielākā pilsēta Apvienotajā Karalistē. Pilsēta ir Skotijas parlamenta mītnes vieta. Edinburga tiek saukta par "Ziemeļu Atēnām" (Athens of the North) tāpēc, ka pilsēta līdzīgi kā Atēnas ir uzcelta kalnos.
Kopš 1583. gada pilsētā atrodas Edinburgas Universitāte - vēsturiski viens no Apgaismības centriem. Mūsdienās pazīstama ar starptautisko Edinburgas mākslas festivālu (faktiski vairāki neatkarīgi pasākumi), kurš notiek katru gadu vasaras beigās, kuras laikā Edinburgas iedzīvotāju skaits dubultojas. Edinburga ir otrais populārākais tūrisma centrs Apvienotajā Karalistē aiz Londonas, piesaistot vairāk kā vienu miljonu tūristu katru gadu. Edinburgas vecpilsēta un pilsētas daļa kas ir uzcelta starp 1765. un 1850. gadu ir iekļauta UNESCO pasaules mantojuma sarakstā.
Vēsture
Pirmās ziņas par cilvēku atrašanos Edinburgas teritorijā ir datējama ar 8500. gadu pirms mūsu ēras. Arheoloģiskie atradumi no Akmens un Bronzas laikmeta ir atrasti Artūra Krēsla kalna un citu tuvējo kalnu apkārtnē. Iespējams, Bedas rakstos Edinburga pieminēta kā Gvidi (Guidi) pilsēta. 854. gadā tika celta pirmā Svētā Gila baznīca.
Pilsētas nozīmība krasi palielinājās no 12. gadsimta, kad Skotijas karalis Deivids I pārcēla valsts galvaspilsētu no Danfermlinas uz Edinburgas pili. Kad 13. gadsimtā izveidojās Skotijas parlaments, pilsēta nostiprināja savu galvaspilsētas statusu.
Marijas Stjuartes laikā karaliskais galms atradās Holirūdhausas pilī (Holyroodhouse). Kad 1603. gadā par karali kļuva Džeimss I, galms pārcēlās uz Londonu. Kad 1707. gadā likvidēja Skotijas parlamentu, Edinburgas politiskā nozīme samazinājās.
Tomēr Edinburgas kā kultūras centra nozīme nesaruka un Apgaismības laikā Edinburgā darbojās daudzi tā laika ievērojamākie filozofi, zinātnieki un mākslinieki.
19. gadsimtā pilsētas iedzīvotāju skaits krasi pieauga, jo Edinburgā ieplūda no Kartupeļu bada bēgošie īri.
Tūrisms
Edinburgā ir uzcelts piemineklis Šerlokam Holmsam, kurš ir viens no pasaules slavenākajam detektīvam. Tas atrodas blakus mājai, kurā dzimis detektīvstāstu autors Arturs Konans Doils.
Edinburgas teātra festivāls
Kopš 1947. gada pilsētā norisinās Edinburgas teātra festivāls. Tas ir festivāls, kura laikā tiek rādītas labākās Skotijas un citu valstu teātra, mūzikas, dejas un operas izrādes. Tradicionāli tas notiek trīs nedēļas vasaras beigās, lielākoties uz visām pilsētas skatuvēm un koncertzālēm. Parasti pasākumu apmeklētāju skaits sasniedz vairāk kā 220 tūkstoši tūristu.
Cilvēki
Edinburgā ir dzimuši tādi cilveki kā:
Rutēnijs
Rutēnijs ir ķīmiskais elements ar simbolu Ru un atomskaitli 44. Tas ir platīna grupas metāls un ir sastopams kā piemaisījums platīna rūdām. Rutēnijam ir iespējamas oksidēšanas pakāpes no +1 līdz +8, kā arī -2, izplatītākās ir +2, +3 un +4.
Izotopi
Dabā ir sastopami septiņi rutēnija izotopi. Visizplatītākais ir 102Ru (31,55% no visa dabā sastopamā rutēnija daudzuma). Salīdzinoši daudz ir arī 104Ru (18,62%), 101Ru (17,06%), 99Ru (12,76%) un 100Ru (12,60%). Visretāk sastopami 96Ru (5,54%) un 98Ru (1,87%).
Mākslīgi ir iegūti rutēnija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 87 līdz 124. 106Ru un 103Ru ir urāna dalīšanās produkti, kas veidojas kodoldegvielā atomelektrostacijas darba laikā. 103Ru pussabrukšanas periods ir 39,26 diennaktis, 106Ru — 373,59 diennaktis. Rutēnijs-106 tiek klasificēts kā bīstams radioaktīvais atkritums, jo, lai tas praktiski zaudētu aktivitāti, izlietotā kodoldegviela jāuzglabā vismaz 40 gadus. No kodoldegvielas izdalīts rutēnijs-106 vienmēr satur citu radioaktīvo izotopu piemaisījumus, tīru rutēniju-106 iegūst ar ciklotronu palīdzību. Tīru 106Ru izmanto medicīnā acu onkoloģisko saslimšanu ārstēšanai, kā etalonavotu radiācijas kontroles mēriekārtu pārbaudei, kā arī radioizotopu termoģeneratoros.
Izmantošana
Rutēnijs pirms izmantošanas ir ķīmiski jāapstrādā. Izmanto juvelierizstrādājumos un elektronikā (aizsargājoši un dekoratīvi pārklājumi, supravadītāji, elektrodi). Sakausējumos ar platīnu tiek iegūts materiāls, kuram ir palielināta cietība. 2016. gadā viena trojas unce rutēnija maksāja vidēji 42 ASV dolārus. Tas ir viens no dārgākajiem metāliem.
Vēsture
Ķīmiskā elementa nosaukums ir radies no vārda Ruthenia, kas ir Kijevas Krievzemes nosaukums latīņu valodā. 1827. gadā zviedru ķīmiķis Jenss Jākobs Bercēliuss un vācu ķīmiķis Gotfrīds Osans (Gottfried Osann) analizēja Urālu kalnos iegūtas platīna rūdas atliekas pēc apstrādes ar karaļūdeni. Bercēliuss neizdalīja nevienu nezināmu metālu, toties Osans izdalīja pat trīs iepriekš nezināmus elementus. Vienu no tiem viņš nosauca par rutēniju. 1844. gadā baltvācu ķīmiķis Kārlis Ernsts Klauss (Karl Ernst Claus) apstiprināja, ka tik tiešām viens no tiem ir rutēnijs. Klauss tiek uzskatīts par rutēnija atklājēju.
Simons van der Mērs
Simons van der Mērs (Simon van der Meer; dzimis, miris ) bija nīderlandiešu fiziķis, kas strādāja daļiņu paātrinātāju jomā. 1984. gadā viņš kopā ar Karlo Rubiu saņēma Nobela prēmiju fizikā "par viņu izšķirošu ieguldījumu lielā projektā, kurš ļāva atklāt lauka daļiņas W un Z, vājās mijiedarbības nodrošinātājas".
Strādājot CERN, van der Mērs izstrādāja tehnoloģiju, kā stohastiski dzesēt daļiņu kūļus. Šī tehnoloģija tika izmantota, lai uzkrātu intensīvus antiprotonu kūļus sadursmei ar protonu kūļiem Superprotonu sinhrotronā. Šajās sadursmēs radās W un Z bozoni, kurus pirmoreiz atklāja 1983. gadā UA1 eksperimentā, kuru vadīja Karlo Rubia.
Nauris Enkuzens
Nauris Enkuzens (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, spēlēja vārtsarga pozīcijā. Karjeras gaitā trīsreiz pārstāvējis Latvijas U-20 izlasi Pasaules čempionātos junioriem, 2010. gadā Rīgas "Dinamo Juniors" sastāvā kļuvis par Latvijas čempionu.
Spēlētāja karjera
No 2006. līdz 2009. gadam spēlēja SK LSPA/Rīga sastāvā. 2009.—2010. gada sezonā Rīgas "Dinamo Juniors" sastāvā kļuva par Latvijas čempionu. 2010. gada vasarā Enkuzens kopā ar Kristapu Sotnieku piedalījās NHL kluba Vašingtonas "Capitals" jauno talantu treniņnometnē. No 2011. līdz 2014. gadam spēlēja Somijas 3. spēcīgākās līgas Suomi-sarja klubā Hermes, pēc tam beidzot karjeru.
Latvijas U-20 izlases sastāvā 2007. gada čempionāta 1. divīzijā izcīnīja sudraba medaļu un 2008. gadā 1. divīzijā svinēja uzvaru. 2009. gada Pasaules čempionātā U-20 vecuma grupā tika atzīts par vienu no trim izlases labākajiem spēlētājiem, kā arī bija viens no turnīra labākajiem vārtsargiem.
Irīdijs
Irīdijs ir ķīmiskais elements ar simbolu Ir un atomskaitli 77. Irīdijs ir ciets, trausls platīna grupas metāls un dabā ir ļoti reti sastopams, galvenokārt kā piemaisījums platīna tīrradņiem. Relatīvi lielos daudzumos to var atrast meteorītos. Irīdiju lieto karstumizturīgiem sakausējumiem, tam ir ļoti laba korozijas izturība. Savienojumos irīdijs ir galvenokārt trīsvērtīgs un četrvērtīgs.