cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tramvaju satiksme Liepājā
1900-1940
1937. gadā Liepājas pilsētā uzsākta autobusu satiksme. 1939. gada 3. maijā sakarā ar sliežu ceļa un ritošā sastāva pārmērīgo nolietojumu tika nolemts pārtraukt satiksmi līnijā "Peldu iela — Rožu laukums — Lidosta Ziemeļu priekšpilsētā. ". Maršrutā "Rožu laukums — Raiņa iela — Kalpaka tilts — Virsnieku saieta nams — Artilērijas pulks" tika norīkoti divi autobusi, kas kursēja ar 20 minūšu intervālu. Tā paša gada oktobrī tika pārtraukta satiksme maršrutā "Rožu laukums — Tosmare", sliedes demontēja un izmantoja palikušo līniju remontam. Līnijas posmu no Rožu laukuma līdz Peldu ielai slēdza ziemas periodā, un arī atlikušo tramvaja satiksmi no Klaipēdas ielas līdz Brīvības ielai tālākā nākotnē paredzēja aizstāt ar autobusiem.
1940-1980
Pēc Otrā Pasaules kara 1949.-1956. gadā vecie tramvaji tika atjaunoti, saviem spēkiem arī tika būvēti jauni vagoni, daļēji izmantojot no Kēnigsbergas atvestās tramvaju detaļas. 1950.-1953. gadā tika īslaicīgi izmantota vēl trešā tramvaju līnija Velnciemā, kuru bija plānots pagarināt līdz Liepājas cukurfabrikai, bet šie plāni netika īstenoti.
No 1957. līdz 1962. gadam tika nopirkti 53 jauni, triju dažādu paveidu Gotha tramvaji.
1980-2000
1982. gada 14. novembrī atklāja tramvaja līniju no Rožu laukuma pa Krišjāņa Valdemāra ielu līdz Līvas laukumam.
1984. gada 16. maijā notika ugunsgrēks tramvaju depo, kurā sadega divi tramvaji.
1980. gadu beigās pasažieru skaits sasniedza 11 miljonus, taču 1990. gadu vidū tas strauji kritās līdz 6 miljoniem.
21. gadsimts
Jau 1981. gadā projektētāji pieņēma lēmumu būvēt līnijas turpinājumu uz Ezerkrasta mikrorajonu, un tika piedāvāts būvniecības variants — būvēt tramvaja līnijas turpinājumu pa Vaiņodes, Reiņa meža un Mirdzas Ķempes ielām. Tomēr reāla šo plānu realizācija bija iespējama vien 2000. gadu otrajā pusē. Un padomju projektētāju ideja būvēt tramvaja līniju pa Vaiņodes, Reiņa meža un Mirdzas Ķempes ielām uzreiz tika atmesta, jo tā bija neizdevīga, tāpēc ka tā ietu gar Ezerkrasta mikrorajonu, kur nedzīvo daudz iedzīvotāju. Taču parādījās citi varianti — būvēt līniju pa Ventas un Mirdzas Ķempes ielām, pa Vaiņodes, Ganību un Mirdzas Ķempes ielām vai pa Tukuma, Ventas un Mirdzas Ķempes ielām. Izdevīgākais tika atzīts trešais variants, jo tas ietver lielu daļu Ezerkrasta mikrorajonu un ir nedaudz lētāks. Daudzi cilvēki gan bija neizpratnē, jo uzskatīja, ka tramvaja līniju nepieciešams pagarināt uz Dienvidu kapiem, taču šī ideja netika ņemta vērā, tāpēc ka tur nav lielu dzīvojamo rajonu un tramvaja līnijas pasažieri būtu vien Dienvidu kapu apmeklētāji.
2012. gada 12. aprīlī tika uzsākti Liepājas tramvaja pagarināšanas būvdarbi uz Ezerkrastu, kā arī uzsākti esošo sliežu nomaiņa pret jaunām. 2013. gada 29. maijā atklāja tramvaja līnijas pagarinājumu par 1,7 kilometriem līdz Ezerkrasta dzīvojamajam masīvam, bet 14. novembrī tika pieņemts ekspluatācijā atjaunots tramvaja sliežu posmus aptuveni 2 kilometru garumā. 2013. gadā ir pabeigta Liepājas tramvaja līnijas pagarināšana no Dienvidrietumu rajona līdz Ezerkrastam, paredzot tramvaja apgriešanās apli tiešā Liepājas ezera piekrastes tuvumā.
2009. gada 3. septembrī tramvaja pieturā "Pētertirgus" pilnībā sadega tramvajs.
2014.—2015. gadā tika rekonstruēti sliežu posmi no Grobiņas ielas līdz Dzelzceļnieku ielai, no Raiņa ielas līdz Tramvaju tiltam un visā Krišjāņa Valdemāra ielā. 2016.—2017. gadā tika rekonstruēti sliežu posmi no Rīgas ielas līdz Liepājas autoostai. Pēc tam sliežu posmu nomaiņa tika veikta no Jaunās ielas līdz Tramvaja tiltam.
2018. gada 21. novembrī noslēdzās iepirkuma procedūra “Tramvaja vagonu iegāde videi draudzīgas sabiedriskā transporta infrastruktūras attīstībai Liepājā”, SIA “Liepājas tramvajs” parakstot līgumu ar Horvātijas uzņēmumu KONČAR – Električna vozila Vienošanās paredz sešu jaunu zemās grīdas tramvaja vagonu piegādi 34 mēnešu laikā. Līguma kopējā summa (bez PVN) ir 8,8 miljoni eiro, un tas tiek īstenots ar Eiropas Savienības fondu līdzfinansējumu. Vēlāk tika pasūtīti vēl 8 tramvaji.
2020. gada 17. novembrī no Liepājas ostas uz veco pilsētas tramvaju depo, kas tika atjaunots un pielāgots modernajiem ielu dzelzceļa vagoniem, no Horvātijas rūpnīcas tika saņemts pirmais jaunais zemās grīdas tramvajs. 2021. gada februārī uzsākti jauno tramvaju testa braucieni.
2021. gada 1. aprīlī notika uzbrukums tramvaja vadītājam ar letālu iznākumu, tramvaju satiksme Liepājā tika pārtraukta uz gandrīz 2 stundām.
Ekspluatācijā esošie tramvaju modeļi
Pēc 2021. gada decembra datiem "Liepājas tramvajs" rīcībā ir 10 Tatra KT4 tramvaju vagoni, kas pakāpeniski tiek aizvietoti ar jauniem zemās grīdas tramvajiem.
Šaujampulveris
Šaujampulveris (novecojis termins — biszāles ) ir strauji degošs produkts, kam sadegot, izdalās gāzes, kuras darbojas kā virzošais spēks šaujamieročos. Šaujampulveris ir zemi eksplozīvs. Tam degot, rodas drīzāk sadegšanas zemskaņas ātruma vilnis, nekā virsskaņas sprādziena vilnis, kurš ir raksturīgs augsti eksplozīvām vielām (šaujampulveris ir ballistiskā, nevis brizantā sprāgstviela). Rezultātā spiediens šaujamieroča stobrā ir pietiekošs, lai dzītu uz priekšu lodi, bet nepietiekošs, lai iznīcinātu stobru. Tajā pašā laikā šī īpašība padara šaujampulveri mazāk piemērotu klinšu vai nocietinājumu sagraušanai, kam ir vairāk piemērotas brizantās sprāgstvielas.
Tramvaju satiksme Liepājā
Ekspluatācijā esošie tramvaju modeļi
2020. gada 16. novembrī sākās zemās grīdas tramvaju piegāde. Tramvajus speciāli pēc Liepājas pasūtījuma izgatavoja Horvātijas rūpnīcā Končar – Električna vozila. Viena tramvaja vagona garums ir 20,7 metri, augstums 3,4 metri (bez pantogrāfa) un masa 28 tonnas. Maksimālo ātrumu tramvajs var attīstīt līdz 70 km/h, taču drošības nolūkos pilsētvidē tas ir ieprogrammēts, lai ātrums nepārsniegtu 50 km/h.
Šaujampulveris
Vēsture un izcelsme
Par salpetra izmantošanu pirmie dokumentētie pierādījumi ir no 5. gadsimta, bet šaujampulveri no salpetra, sēra un kokoglēm ķīnieši iemācījās izgatavot trīs līdz četrus gadsimtus vēlāk. Šaujampulveri uzskata par vienu no ķīniešu "četriem diženajiem izgudrojumiem". Ķīnas valdība aizliedza eksportēt šaujampulveri uz ārzemēm, un šaujampulvera ražošanas tehnoloģija nekad nebija parādīta ārzemju valstīm. Choe Mu-seon, Gorueo dinastijas korejiešu zinātnieks, ar Ķīnas amatnieka Lī Juana palīdzību pirmais ārpus Ķīnas izgudroja un uzlaboja šaujampulveri, lai atvairītu japāņu pirātu uzbrukumus.
Tramvaju satiksme Liepājā
Ekspluatācijā esošie tramvaju modeļi
2022. gada martā "Liepājas tramvajs" saņēma divpadsmito Končar – Električna vozila zemās grīdas tramvaja vagonu, bet visu 14. tramvaja vagonu piegādes noslēdzās 21. novembrī.
Šaujampulveris
Vēsture un izcelsme
Melnais pulveris ir pasaules vēsturē pirmā izgudrotā sprāgstviela — tā bija vienīgā pazīstamā sprāgstviela ap tūkstoš gadus.
Tramvaju satiksme Liepājā
Ekspluatācijā bijušie tramvaju modeļi
2000. gadā sākās lietotu tramvaju vagonu iepirkums no bijušās VDR pilsētām. Kopā tika iegādāti divpadsmit tramvaji, kuri ražoti laikā no 1979. līdz 1990. gadam — trīs no Kotbusas (2000. gads Nr. 236.-238.), viens no Geras (2001. gads Nr. 239.) un astoņi no Erfurtes (2003., 2005. gads Nr. 240.-247.). Līdz 2021. gadam uzņēmuma rīcībā bija 16 Tatra tramvaja vagoni. Pēc 2021. gada decembra datiem, 5 tramvaji, kas bija vissliktākajā tehniskajā stāvoklī, tika norakstīti metāllūžņos. Savukārt viens Tatra KT4 vagons pārdots uzņēmumam Mārupē.
Tramvaju depo
Liepājas tramvaju parku apkalpo viens tramvaju depo, kurš atrodas Jaunliepājā.
Šaujampulveris
Sastāvs
Melnā pulvera sastāvā ietilpst 75% kālija nitrāta (salpetra), 10% sēra un 15% kokogles. Proporcijas var tikt mainītas, lai pielāgotu šaujampulveri kādiem konkrētākiem mērķiem. Atšķirībā no bezdūmu reaktīvajiem maisījumiem, tas uzvedas vairāk kā sprāgstviela, tā kā tā degšanas ātrumu neietekmē spiediens, tomēr tā ir ļoti vāja sprāgstviela. Tā kā šī viela satur ogli, tā ir melnā krāsā. Degot šīm maisījumam, veidojas daudz dūmu (cieto daļiņu), tāpēc to sauc arī par dūmu pulveri.
Tramvaju satiksme Liepājā
Perspektīvas
Galvenais trūkums Liepājas tramvajam ir tas, ka līnija ietver vien Vecliepāju, Dienvidrietumu rajonu un Ezerkrastu, bet liela daļa Jaunliepājas un ziemeļu mikrorajoni — Ziemeļu priekšpilsēta, Karosta, Tosmare, Lauma, kuros dzīvo liela daļa iedzīvotāju šis transporta veids līdz viņiem nenonāk. Tādēļ tuvāko 8 līdz 10 gadu laikā ir plānots izbūvēt tramvaju līnijas pagarinājumu līdz Oskara Kalpaka tiltam caur Ziemeļu priekšpilsētas un Laumas mikrorajoniem pa Tērauda, jauno pārvadu pār sliedēm, Namdaru, Krūmu, Šķēdes un Oskara Kalpaka ielām. Problēmu šobrīd sagādā pārvads pār sliežu ceļiem, jo šobrīd pat nav izveidots projekts.
Šaujampulveris
Sastāvs
Bezdūmu šaujampulveris sastāv no plastificētas nitrocelulozes vai nitrocelulozes un nitroglicerīna maisījuma. Dinitroceluloze un trinitroceluloze šķīst acetonā un dietilēterī. Nitrocelulozi izšķīdina nelielā daudzumā šķīdinātāja, un no iegūtās plastiskās masas izveido vajadzīgo izmēru pārslas.
Tramvaju satiksme Liepājā
Perspektīvas
Tālākā nākotnē ir plānots izbūvēt arī tramvaja līnijas uz Dienvidu kapiem pa Klaipēdas ielu un uz industriālo rajonu līdz Cukura ielas krustojumam pa Brīvības ielu.
Apmaksa par braucienu
No 2023. gada 1. janvāra braukšanas biļetes cena, pērkot iepriekšpārdošanā, ir 0,90 €, bet pērkot pie tramvaja vadītāja 1,50 €. Vagonos atrodas kompostrētāji, kas kompostrē uz biļetes vagona numuru, datumu un laiku. Savukārt, ja biļete tiek pirkta pie tramvaja vadītāja, tad pasažierim tiek izdota biļete-čeks, kura nav jākompostrē.
Biļetes ir derīgas braukšanai visos Liepājas sabiedriskā transporta veidos.
Iespējams iegādāties arī dažādus abonementus — dienas biļetes, nedēļas biļetes, darba dienu biļetes, brīvdienu biļetes, mēnešbiļetes un gada biļetes.
Sods par braukšanu bez biļetes līdz 30,00 €.
FK Daugava Rīga (2003)
Pēc 2008. gada sezonas beigām FK Jūrmala juridiski bankrotēja, bet tās vietu Virslīgā, kuba vēsturi un infrastruktūru pārņēma FK Jūrmala-VV.
Neilgi pirms 2012. gada sezonas sākuma klubs mainīja nosaukumu un bāzes vietu, kļūstot par FK Daugava. Tobrīd Virslīgā bija pārstāvēts arī Daugavpils klubs FC Daugava.
Komandas sastāvs
Atjaunots
Portugāļu valoda
Portugāļu valoda (língua portuguesa, ; português) ir indoeiropiešu valodu saimes romāņu valodu grupas valoda, kas ir dzimtā valoda vairāk nekā 200 miljoniem cilvēku galvenokārt Portugālē, Brazīlijā un Angolā. Tā ir radniecīga galisiešu valodai, kā arī relatīvi tuva spāņu valodai.
Portugāļu valodu prot aptuveni 240 miljoni cilvēku. Dzimtā valoda tā ir 210–215 miljoniem cilvēku. Lielākā daļa no tiem dzīvo Brazīlijā (aptuveni 186 miljoni). Pēc valodas pratēju skaita tā ir septītā lielākā valoda pasaulē. Pēc citiem datiem tā ierindojas sestajā vietā (bengāļu valodas pratēju skaits ir ļoti līdzīgs). No eiropiešu valodām tā ir trešā izplatītākā aiz angļu un spāņu valodas.
Valstis ar oficiālo portugāļu valodu
Portugāļu valoda ir vienīgā valsts valoda septiņās valstīs: Portugālē, Brazīlijā, Mozambikā, Angolā, Kaboverdē, Gvinejā-Bisavā un Santomē un Prinsipi. Austrumtimorā un Ekvatoriālajā Gvinejā (kopš 2011. gada). Ķīnas speciālajā administratīvajā vienībā Makao tā ir viena no vairākām valsts valodām.
Portugāļu valodas dialekti
Izšķir divus galvenos portugāļu valodas dialektus. Viens no tiem ir Eiropas portugāļu valoda (português padrão), kuru attiecina ne tikai uz Portugāles iedzīvotājiem, bet arī uz Āfrikas valstīs (Angolā, Mozambikā, Gvinejā-Bisavā, Kaboverdē), Austrumtimorā un Makao dzīvojošajiem, kas runā portugāļu valodā. Dialekta nosaukumā vārds ‘Eiropa’ ir ieviests, lai to pretstatītu otram portugāļu valodas dialektam. Otrs dialekts ir Brazīlijas portugāļu valoda (português neutro), kas no Eiropas portugāļu valodas galvenokārt atšķiras pēc fonoloģijas. Brazīlijā portugāļu valoda iedalās vēl 16 valodas paveidos.
Lembits
Lembits jeb Sakalas Lembits (igauņu: Lembitu, hronikās: Lambite, Lambito, Lembitus, Lembito) bija igauņu karavadonis un viens no Sakalas igauņu vecākajiem, kurš ir atkārtoti pieminēts Indriķa hronikas aprakstītajos notikumos no 1211. līdz viņa nāvei 1217. gada septembrī. Sakaliešu karaspēks Lembita vadībā atmaksas karagājienā 1211. gadā iebruka Tālavā un nodedzināja Rubenes baznīcu tagadējā Valmieras novadā, kuras katoļu priesteris bija Latviešu Indriķis. 1212. gadā Lembita karadraudze nogalināja Sakalas pirmo katoļu priesteri Solomonu un nopostīja Pleskavas pilsētu.
1215. gadā Lembits krita krustnešu gūstā kaujā pie Leholas. Pēc savas atbrīvošanas 1217. gadā viņš spēja mobilizēt ap 6000 vīru lielu igauņu karaspēku, bet pats krita Svētā Matīsa dienas kaujā.
Igauņu vēsturē Lembits tiek godināts kā leģendārs brīvības cīņu varonis un personvārds Lembits igauniski nozīmē “mīlētais”.
2009. gada Talsu novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Talsu novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Talsu novada domē tika ievēlēti 17 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 8 kandidātu saraksti, kas veidoti no 149 kandidātiem. Talsu novads tika izveidots administratīvi teritoriālās reformas rezultātā, tādēļ šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Talsu novadā vēlēšanas notika 19 iecirkņos.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Tautas partija (31,87%), bet kopā novada domē iekļuva 7 no 8 sarakstiem. Talsu novada domes vēlēšanās piedalījās 12 169 vēlētāji jeb 45,15% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 12 126, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 11 892 vēlētāji.
Romantisms
Romantisms bija kultūrvēsturisks laikmets literatūrā, mākslā, arhitektūrā un mūzikā, kas aizsākās Rietumeiropā 18. gadsimta beigās kā pretreakcija Apgaismības laikmeta sociālajām, politiskajām un estētiskajām normām. Romantisma māksla un literatūra kā estētiskās pieredzes avotu uzsvēra spēcīgu emocionālo pārdzīvojumu (bailes, godbijība, apbrīna utml.), kas rodas, aptverot dabas diženumu un varenību. Romantismam bija raksturīga arī interese par tautas mākslu, mūziku, folkloru, valodu, tradīcijām, kā arī iedziļināšanās viduslaiku kultūrā.
Romantismu iedvesmoja Žana Žaka Ruso idejas, tālaika sociālās pārmaiņas, revolūcijas (ASV, Francija), tas radās kā reakcija uz 18. gadsimta vērtībām, izvirzīdami teoriju, ka emocijas un intuīcija ir vērtējami augstāk par racionalitāti, dabas un dvēseles neaptveramo platību izpēte ir būtiskāka par klasisko atturību.
Romantisms atšķirībā no racionalitāti uzsverošās Apgaismības kustības sludināja iztēles un emocionalitātes prioritāti, intuīcijas nozīmi izziņas procesā. Romantisms balstās divpretstatu pasaules dalījumā — romantismā ļoti svarīgs ‘es’ jeb individuālās brīvības kults, sakāpināta interese par pagātni (viduslaiku un savas tautas pagāniskās kultūras pielūgsme, interese par nacionālo folkloru), tiekšanās pēc oriģinalitātes. Romantisms ielūkojas ne tikai nacionālajā pagātnē, bet arī citzemju pagātnē un tagadnē (aizraušanās ar Austrumu kultūru). Viena no romantisma pamatpazīmēm ir īpaša attieksme pret apkārtējo pasauli, t.s. romantiskā ironija, kas ļauj indivīdam it kā pacelties pāri savam laikam un ierobežojošajai, profānajai telpai. Tāpat nozīmīga tēma ir jūsma par dabas varenību, nostalģija pēc pagātnes, it sevišķi pēc gotiskā, aizraušanās ar pirmatnīgo — daba, folkloras tradīcijas, varoņa kults (bieži tā objekts ir kāds mākslinieks vai revolucionārs), nāves valdzinājums.
Vēsture
Romantisms ienāca Eiropas kultūrā ar izteiktu dzejnieka kā pravieša, pareģa, ģēnija kultu. Tas radikāli izmainīja klasicisma iedibināto dzejas formu (vienādskaita uzsvaru pantmēri, strofiskā dzeja), nozīmīgu vietu ierādot brīvajiem pantmēriem, astrofiskajai dzejai un pārejošas metriskas formas dzejai. Prozas centrā — individualitāte, romantiskā, spēcīgā personība, tās garīgā pasaule.
Par romantisma dzimteni lielā mērā uzskatāma Vācija, par tā aizsācējiem — filozofi un rakstnieki Johans Georgs Hāmanis (1730—1788), Imanuels Kants (1724—1804), Johans Gotfrīds Herders (1744—1803), Novāliss, Frīdrihs Šellings, Frīdrihs Šlēgels, Augusts Šlēgels, filozofs Johans Gotlībs Fihte, rakstnieki Ludvigs Tīks, Heinrihs fon Kleists Ernests Teodors Amadejs Hofmanis, K. Brentano, L. A. fon Arnims, brāļi Joahims un Vilhelms Grimmi. Mūzikā par pirmo romantiķi var uzskatīt komponistu Karlu Mariju fon Vēberu, mākslā — gleznotāju Kasparu Dāvidu Frīdrihu. No vēlākiem vācu romantiķiem īpaši izceļami rakstnieks un komponists Ernests Teodors Amadejs Hofmanis, dzejnieks Heinrihs Heine, komponisti Rihards Vāgners, Roberts Šūmanis, Fēlikss Mendelsons, Johanness Brāmss, Nācariešu grupas mākslinieki.
Pašās 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā romantisms attīstījās arī Lielbritānijā, te liela nozīme bija dzejniekiem Viljamam Vērdsvertam un Semjuelam Teiloram Kolridžam, kuri 1798. gadā publicēja kopīgu grāmatu "Liriskās balādes" (Lyrical Ballads). Citi spilgti Lielbritānijas romantisma pārstāvji ir dzejnieks un gleznotājs Viljams Bleiks, gleznotāji Džozefs Tērners, Džons Konstebls, dzejnieki Bairons, Persijs Bišs Šellijs, Džons Kītss, rakstniece Mērija Šellija, ap 19. gadsimta vidu — Prerafaelītu brālība un vēsturnieks Tomass Kārlails.
Francijā romantisms ienāca vēlāk. Par franču romantisma tēvu tiek dēvēts rakstnieks Fransuā Renē de Šatobriāns, citi nozīmīgi franču romantisma rakstnieki ir Viktors Igo, Stendāls, Žorža Sanda, Alfreds de Misē, Alfonss de Lamartins, Alfreds de Viņī, Ž. de Stāla. Vēlīnais romantisms un agrīnais simbolisms saskatāms Šarla Bodlēra dzejā (krājums Ļaunuma puķes u. c.). Pie franču romantiķiem glezniecībā tiek pieskaitīti Teodors Žeriko un Ežēns Delakruā, mūzikā — Ektors Berliozs.
Krievijā par nozīmīgākajiem romantisma pārstāvjiem kļuva Aleksandrs Puškins, Vasilijs Žukovskis, Mihails Ļermontovs, Fjodors Tjutčevs. Romantisms attīstījās arī tolaik Krievijas Impērijas sastāvā esošajā Polijā un Lietuvā, kur īpaši liela loma bija Ādamam Mickēvičam.
Ap 19. gadsimta 20. gadiem romantisms attīstījās arī ASV, kur literāro darbību uzsāka tādi autori kā Vašingtons Irvings, Džeimss Fenimors Kūpers. Kā nozīmīgi vēlāki amerikāņu romantisma autori jāmin Edgars Alans Po, Nataniels Hautorns, Henrijs Deivids Toro, Ralfs Voldo Emersons, Volts Vitmens, Emilija Dikinsone, Hermans Melvils.
CSS
CSS (no en) jeb Stila lapas kaskadēšana ir īpaša stila lapas valoda, ko lieto, lai aprakstītu izskatu iezīmēšanas valodā veidotiem dokumentiem. Populārākais pielietojums ir HTML un XHTML valodās veidotu tīmekļa lappušu izskata aprakstīšanai, bet to var izmantot jebkādiem XML dokumentiem, piemēram, SVG un XUL. CSS specifikācijas uztur Vispasaules tīmekļa konsorcijs (W3C).
Par dokumenta stilu šajā gadījumā saprot tā elementu īpašības, kas raksturo ārējo izskatu (krāsu, izmēru, fontu u.c.). CSS tika iecerēts, lai atdalītu dokumenta saturu no tā stila. Tas ļauj dokumenta izskatu pielāgot konkrēta lietotāja vajadzībām. Bez tam vienam dokumentam var pielietot vairākus stilus, piemēram, vienu skatīšanai uz ekrāna, otru izdrukāšanai uz papīra, citu — atskaņošanai ar balsi.
Zemākā prioritāte ir stiliem pēc noklusējuma. Tos nosaka pārlūkprogramma. Piešķirtiem stiliem ir augstāka prioritāte. Ja CSS failos atrodas divi pilnīgi vienādi stili tad vērā tiek ņemts pēdējais ielasītais. Tādā veidā faila sākumā var uzrakstīt vienu stilu, bet vēlāk pēc kāda notikuma to var pārrakstīt ar jaunu stila noteikumu. Stila svara pakāpe tiek aprēķināta pēc īpašas tabulas, bet pēc būtības jo vairāk elementu klases ir iekļautas selektorā, jo spēcīgāks ir stils.
Sēdošais Bizons
Viņš Amerikas pamatiedzīvotāju vēsturē ir visplašāk pazīstams ar uzvaru Mazās Bighornas kaujā pret pulkvedi Džordžu Ārmstrongu Kasteru un ASV 7. Jātnieku vienību, kad piepildījās Sēdošā Bizona pareģojums par uzvaru. Vairākus mēnešus pēc kaujas Sēdošais Bizons aizbēga uz Vūdmauntainu, Saskačevanu. Kanādā viņš palika līdz 1881. gadam, kad pārtikas trūkums piespieda padoties amerikāņu spēkiem. Taču neliela daļa hunkapapa lakotu ar virsaiti Vambli Gči priekšgalā palika Vūdmauntainā. Pēc atgriešanās ASV, Sēdošais Bizons īsu brīdi piedalījās Bufalo Bila Mežonīgo Rietumu šovā.
.fr
.fr ir Francijas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). Ir iespējams reģistrēt trešā līmeņa domēnus ar šādiem otrā līmeņa domēniem:
Citas teritorijas, kuras pārvalda Francija un kurām ir savs augstākā līmeņa domēns:
Reģistrācija tiek veikta caur akreditētiem reģistratoriem.
Ārējās saites
סיומת אינטרנט Toppdomän
Platone
Platone (agrāk arī Vecplatone un Vecplatones muiža) ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Platones pagastā, pagasta centrs. Atrodas pagasta vidienē Platones upes abos krastos pie autoceļa A8 un dzelzceļa līnijas Jelgava—Meitene. Veidojusies ap vēsturisko Vecplatones (Alt-Platon) muižu.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Platone (nozīmju atdalīšana)
Platone var būt:
Aiviekste (stacija)
Aiviekste ir bijušais dzelzceļa pieturas punkts līnijā Rīga—Krustpils, kas tika atvērts 1928. gadā un pastāvēja līdz pat 1944. gadam. Pieturas punkts atradās starp pašreizējām dzelzceļa stacijām «Pļaviņas» un «Ozolsala».
Brodņica
Brodņica, agrāk Štrasburga , ir pilsēta Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes ziemeļaustrumos pie Drvencas upes.
Apmetne sāka veidoties 1262. gadā, bet 1298. gadā tā ieguva pilsētas tiesības. No 1772. gada, pamatojoties uz Polijas Pirmo dalīšanu, iekļāvās Prūsijā. Napoleona karu laikā (1807 - 1815) - Varšavas hercogistē, vēlāk līdz pat 1920. gadam, kad Brodņica kļuva par poļu pilsētu, - Prūsijā, vēlāk Vācijā. Pēc Novembra sacelšanās sakāves 1831. gada 5. oktobrī poļu armijas atliekas 20 000 vīru sastāvā, izvairīdamies no Krievijas gūsta, pie Brodņicas padevās Prūsijas varas iestādēm.
Staņa
Staņa var būt:
Silene (Skrudalienas pagasts)
Silene (agrāk Borovka) ir apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Skrudalienas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta vidusdaļā Sila ezera ziemeļu krastā pie autoceļa P68.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Pauls Breitners
Pauls Breitners (dzimis Kolbermorā, Bavārijā) ir bijušais Rietumvācijas futbolists. Viņš bija viens no pretrunīgāk vērtētajiem Vācijas izlases spēlētājiem. Izlasē aizvadījis 48 spēles.
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Spēlētāja karjera
Viņa futbolista karjera ilga no 1970. līdz 1983. gadam, galvenokārt spēlējot Bayern München (1970.–74. un 1978.–83.) un Real Madrid (1974.–78.) sastāvā, kā arī vienu sezonu aizvadot Eintracht Braunschweig klubā. Pirmos panākumus viņš guva, spēlējot kā kreisais aizsargs, kurš spēja apturēt gan labo pussargu, gan uzbrucēju savā soda laukumā. Vēlāk viņš pārkvalificējās par pussargu un kļuva par vienu no 1980. gadu sākuma labākajiem savas pozīcijas spēlētājiem.
Breitnera garās un veiksmīgās karjeras sākumā viņš pirmos panākumus guva jau 21 gada vecumā, kad 1972. gadā viņš bija daļa no uzvarētājkomandas Eiropas čempionātā. Tam sekoja panākumi divus gadus vēlāk Pasaules kausā. Fināls pret Nīderlandi notika Minhenē un Breitners guva pirmos Vācijas vārtus no 11 metru soda sitiena. Finālā viņš, Francs Bekenbauers un Berti Fogtss veidoja ciešu aizsardzības vienību, kurai izdevās nodrošināt Vācijas komandas uzvaru. Pēc pasaules kausa finālturnīra viņš pārcēlās uz Real Madrid un aizgāja no Rietumvācijas izlases, līdz viņu 1981. gadā atkal uzaicināja treneris Jups Dervalls. Breitners ir viens no tikai četriem futbolistiem, kuri ir guvuši vārtus divās atsevišķās Pasaules kausa finālspēlēs, dalot šo godu ar Pelē, Vava un Zinedinu Zidānu. To viņš sasniedza, 1974. gadā gūstot vārtus pret Nīderlandi un 1982. gadā pret Itāliju.
Savas klubu karjeras laikā Breitners septiņas reizes uzvarēja nacionālajā čempionātā ar Bayern Munich (1972., 1973., 1974., 1980., 1981.) un Real Madrid (1975., 1976.), vienreiz Čempionu kausā (1974.), kā arī divreiz Vācijas (1971., 1982.) un vienreiz Spānijas kausā (1975.). Spēlējot Bayern Munich sastāvā, Breitneram izveidojās laba sadarbība ar Kārli Heincu Rummenigi un abi pat izpelnījās iesauku Breitnigge.
Karjeras statistika
285||93|||||||| 84||10|||||||| 369||103||||||||
Lieldienas
Lieldienas (el, aramiešu: פֶּסחא‎, Pasḥa, he, Pesaḥ) ir svarīgi kristiešu svētki, kuros tiek svinēta Jēzus Kristus augšāmcelšanās trešajā dienā pēc krustā sišanas, kas, pēc kristīgās tradīcijas, ir notikusi laika posmā starp 27. un 33. gadu. Agrākais reģistrētais Lieldienu svinēšanas notikums reģistrēts ar 2. gadsimtu, lai gan Jēzus Kristus augšāmcelšanās ir atzīmēta arī agrāk. Lieldienas ievada Klusā nedēļa ar Pūpolu svētdienu, Zaļo ceturtdienu, Lielo piektdienu un Kluso sestdienu, bet svētdienā tiek atzīmētas Pirmās Lieldienas. Otrās Lieldienas ir nākamās nedēļas pirmdiena. Katrai dienai ir īpaša nozīme. Par tradīciju kļuvuši arī daudzi pagāniskie Lieldienu svinēšanas elementi, piemēram, olu krāsošana.
Lieldienu datums
Mūsdienās vispārpieņemtais Lieldienu datums ir pirmā svētdiena pēc pirmā pilnmēness pēc pavasara ekvinokcijas vai tās laikā. Tādējādi Rietumu kristīgajā baznīcā Lieldienu datums iekrīt starp 22. martu un 25. aprīli. Austrumu pareizticīgajās baznīcās, kuras lieto Jūlija kalendāru, Lieldienu datumi ir starp 4. aprīli un 8. maiju pēc Gregora kalendāra. Lieldienu datums tika pieņemts Pirmajā Nīkajas koncilā 325. gadā.
Ar olām saistītie ticējumi
Dainās gan nav pārliecinošu norādījumu par olu krāsošanas ieražu senatnē. Vairākums dainu runā par zelta, sudraba un baltām olām. Tāpēc var secināt, ka olu krāsošana ieviesusies jaunākajos laikos. Lai olas būtu raibākas, tās var vārīt krāsainās lupatiņās. Vienā vietā var iebērt putraimus, otrā ielikt bērzu lapiņas, egļu skujas, sūniņas, dažādus ziedus, zālītes vai vienkārši notīt olas ar krāsainu dziju. Katrā ģimenē šīs tradīcijas ir savādākas.
Arī burvji senajos laikos krāsojuši olas un likuši tās zem zirgu vai lopu silēm tiem, kam gribējuši uzsūtīt nelaimi lopiem. No tādām burvja olām cilvēki ļoti baidījās.
Īpaši maģisks spēks piemitis pat ūdenim, kurā vārīja olas,- tas līdzējis atvairīt vanagus no vistām: izpērtās pirts slotas Lieldienu rītā lika sētas mietu starpā un aplēja ar ūdeni, kurā vārītas olas.
Olas ēdot, vēro čaumalas atdalīšanos - ja tā labi nolobās, tad augs labi lini; ja slikti lobās, tad būs slikta linu raža. Ar olām saistās arī daudz citu ticējumu:
Ar šūpošanos saistītie ticējumi
Šūpoļu kāršana un vietas izraudzīšana bija īpašs goda pienākums. Parasti cirta ozola vai oša kārtis. Šūpolēm vietu izraudzījās kalnā, starp diviem ozoliem. Reizē ar šūpošanos notiek lielās apdziedāšanās. Puiši, kas izšūpina meitenes, tiek apdāvināti ar olām un pat cimdiem, zeķēm. Šūpojās vēl nedēļu pēc Lieldienām, pēc tam šūpoles sadedzināja, lai nevarētu šūpoties raganas.
Neiztika bez sišanās ar olām. Katrs saņēma savu olu rokā un iedomājās kādu vēlēšanos; tad divi sasita savas olas ar tievajiem galiem kopā. Kam ola nesaplīst - tam vēlēšanās piepildās. Olas arī ripināja pa speciālu reni.
Viena no senākajām izdarībām ir putnu dzīšana. Putni nozīmē ļaunumu un slimības. Aizdzenot tos no sētas un lauka, tiek aizdzītas visas nelaimes un ļaunums.
Kad saule Lieldienu rītā pacēlās mazliet virs apvāršņa, tā šūpojoties 3 reizes uz vienu, 3 reizes uz otru pusi. Tā radies paradums Lieldienās šūpoties. Pirms šūpošanās 3 reizes apgāja ap šūpolēm, dziedot dziesmas, tad puiši meta olas pār kārti, zīlēdami sev mūža garumu, un tikai tad sākās šūpošanās.
Citos apvidos pirmajās Lieldienās notika olu mangošana. Jauni puiši apstaigāja kaimiņu mājas, meklēdami Lieldienu olas. Olas prasīja no meitām, un tas arī bija šis sirošanas galvenais iemesls.
Vairākās tautasdziesmās minētas 4 dienas, kurās tiek svinētas Lieldienas, dažās tikai 3. Arī ticējumi min 4 dienu Lieldienas. Tā, piemēram, 4. Lieldienās zemes darbu nestrādā — citādi mājas bērni sāk klibot. Tāpēc var domāt, ka senāk, tāpat kā Ziemassvētkus, arī Lieldienas latvieši svinējuši 4 dienas. Vēlāk gan skaits par 1 dienu samazināts.
Tims Donagijs
Tims Donagijs (en; dzimis Havertaunā, Pensilvānijas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbola tiesnesis, kurš 13 sezonas apkalpoja Nacionālās basketbola asociācijas spēles. Viņš strādāja no 1994. līdz 2007. gadam.
Karjeras laikā viņš ir tiesājis 772 NBA regulārās sezonas un 20 izslēgšanas turnīra spēles. T. Donagijs atkāpās no NBA tiesneša amata pirms atklātībā nonāca fakts, ka FIB ir uzsākusi izmeklēšanu pret viņu par laika posmā no 2005. līdz 2007. gadam viņa tiesāto spēļu rezultātu ietekmēšanu. viņš tika atzīts par vainīgu divos pārkāpumos, par ko izcieta 15 mēnešus cietumsoda ( — ). Cietumsoda izciešanas laikā sarakstījis divas grāmatas.
Udinese Calcio
Udinese Calcio ir Itālijas futbola klubs no Udīnes, Friuli-Venēcijas Džūlijas reģionā. Šobrīd klubs spēlē Itālijas čempionāta A sērijā. Klubs dibināts 1896. gadā un ir otrs vecākais A sērijas klubs pēc Genoa C.F.C..
Kluba tradicionālās krāsas ir krekls ar melnām un baltām svītrām, melni šorti un baltas zeķes. Klubs spēlē Friuli stadionā (sponsorēšanas nolūkos saukts arī Dacia Arena), kura ietilpība ir 25 144 skatītāju vietas. Klubam ir daudz atbalstītāju Friuli un apkārtējā reģionā.
Komandas sastāvs
Atjaunināts .
Reparācijas
Reparācijas (no la — 'atjaunošana') ir karā zaudējušās valsts maksājumi naudā vai precē valstij (-īm), kas uzvarējusi karā, pamatojoties uz noslēgto miera līgumu. Tiek formulēts kā agresorvalsts kompensācija par karā nodarītajiem zaudējumiem citām valstīm. Reparācijas tiek plaši kritizētas, tomēr vēl aizvien izmantotas arī mūsdienās (piemēram, 1. Līča karā). Tiek uzskatīts, ka Vācijas reparācijas pēc Pirmā pasaules kara ir viens no Otrā pasaules kara cēloņiem. Tipisks reparāciju gadījums ir arī nacistiskās Vācijas reparācijas uzvarētājvalstīm, kas izpaudās gan naudas veidā, gan smagās rūpniecības iekārtu izvešanā uz ārzemēm.
Agvaskaljentesa
Agvaskaljentesa (, izrunā: ) ir štats Meksikas centrā. Štata nosaukums radies no daudzajiem karstajiem avotiem reģionā, un spāniski nozīmē "karstie ūdeņi".
Serbu valoda
Serbu valoda (српски језик) ir standartizēta serbhorvātu valoda, kurā galvenokārt runā serbi, kas dzīvo Serbijā, Bosnijā un Hercegovinā, Kosovā, Melnkalnē, Horvātijā un Ziemeļmaķedonijā. Tā ir Serbijas valsts valoda un viena no Bosnijas un Hercegovinas valsts valodām. Serbu valoda ir ļoti tuva un pat savstarpēji saprotama ar horvātu, bosniešu un melnkalniešu valodām.
Serbu valodā izmantotie alfabēti
Serbu valodas pierakstīšanai izmanto gan kirilicu, gan latīņu alfabētu.
FK Rīga
FK Rīga ir bijušais Latvijas futbola klubs, kas pastāvēja no 1999. līdz 2008. gadam. Klubs jau sava pirmajā pastāvēšanas sezonā ieguva Latvijas kausu, finālā pārspējot Skonto FC. 1999. gadā FK Rīga spēlēja UEFA kausa izcīņā. 2007. gadā FK Rīga pirmoreiz ieguva medaļas Latvijas čempionātā, izcīnot 3. vietu. Pēc 2008. gada sezonas beigām klubs bankrotēja. Kluba struktūrā esošā Rīgas Futbola skola apvienojās ar JFK Olimps/ASK.
1999. gads
FK Rīga tika dibināts 1999. gadā. Kluba darbības pirmajā gadā komandas galvenais treneris bija bijušais Latvijas futbola izlases galvenais treneris Jānis Gilis. Komandas treneru sastāvā bija arī Viktors Ņesterenko un Jānis Skredelis, par kluba prezidentu kļuva Kārlis Villerušs. Komanda izcīnīja savu pirmo un vienīgo Latvijas kausu futbolā, finālā pārspējot Skonto. Kausa fināls 1999. gadā notika maija beigās, līdz ar to FK Rīga jau tajā pašā gadā varēja piedalīties nopelnītajā UEFA kausa izcīņas turnīrā.
Latvijas čempionātā komanda izcīnīja 6. vietu par vienu punktu atpaliekot no Valmieras FK. Tajā sezonā "Rīgas" rezultatīvākais bombardieris bija Jurijs Molotkovs (7 vārti). Komandas sastāvā bija pieredzējušais Latvijas izlases vārtsargs Oļegs Karavajevs un citi vietējie futbolisti, kuru karjera tuvojās beigām — Aleksejs Šarando, Jurijs Karašausks, Ēriks Grigjans, Dzintars Sproģis. Kvalifikācijas kārtas pirmajā mačā savā laukumā ar Zviedrijas Helsingborg tika spēlēts neizšķirti 0:0, bet izbraukumā pretinieku pārākums tika atzīts ar 0:5.
2000. gads
Iepriekšējās sezonas beigās klubā bija finansiālas problēmas, ar ko nemierā bija Jānis Gilis un viņu amatā nomainīja Georgijs Gusarenko. 2000. gadā FK Rīga izcīnīja to, ko neizdevās 1999. gadā - 5. vietu. Līdz ceturtajai vietai pietrūka četri punkti (4. vieta - Dinaburg FC). Otro gadu pēc kārtas par kluba rezultatīvāko bombardieri kļuva uzbrucējs Jurijs Molotkovs, iesitot 11 vārtus.
2002. gads
2002. gada sezonā FK Rīga ievietojās 7. vietā no astoņām komandām. Tika atkārtots pagājušās sezonas neveiksmīgais sniegums.
2003. gads
2003. gada sezonā klubs ieņēma 5. vietu. Rezultatīvākā spēlētāja godu ar 5 vārtiem dalīja 4 spēlētāji — Rolands Krjauklis, Roberts Mežeckis, Jurijs Žigajevs un Māris Leščinskis.
2004. gads
2004. gadā galvenā trenera pienākumus pārņēma Pols Ešvorts, kurš iepriekš ir trenējis FK Ventspils. Viņa vadītā komanda izcīnīja 6. vietu Virslīgā. Par komandas rezultatīvāko spēlētāju ar 9 vārtiem kļuva Kamerūnas uzbrucējs Klods Parfē Ngons.
2005. gads
2005. gadā par galveno treneri kļuva Ēriks Grigjans, kurš palīdzēja komandai izcīnīt 5. vietu, no 4. vietas atpaliekot par vienu punktu. Rezultatīvākais spēlētājs ar 6 vārtiem bija Deniss Aščuks.
2006. gads
Līdz ar neveiksmēm 2006. gada sezonas sākumā Grigjana pienākumus jūnijā pārņēma Sergejs Semjonovs. Komanda izcīnīja 7. vietu Virslīgā. Par komandas rezultatīvāko spēlētāju ar 5 gūtiem vārtiem kļuva aizsargs Roberts Mežeckis.
2007. gads
2007. gadā komanda aizvadīja savu veiksmīgāko gadu, izcīnot trešo vietu čempionātā, par diviem punktiem apsteidzot Skonto un tādējādi kļūstot par tā gada labāko Rīgas futbola klubu. Par kluba rezultatīvāko spēlētāju ar 15 gūtiem vārtiem kļuva Krievijas leģionārs Andrejs Nikolajevs. Ar labu spēli izcēlās arī Jurijs Žigajevs, kurš saņēma uzaicinājumu uz Latvijas izlasi.
Komandā bija sapulcināti pieredzējuši vietējā čempionāta spēlētāji (Artūrs Zakreševskis, Igors Korabļovs, vārtsargs Andrejs Pavlovs) un spejīgi leģionāri — lietuviešu aizsargs Tads Papičkis, ukraiņu pussargs Orests Dorošs, Krievijas leģionāri Dmitrijs Skobļakovs, Andrejs Nikolajevs un Jevgēņijs Landirevs.
2008. gads
2008. gada sezonas sākumā par komandas galveno treneri kļuva Genādijs Morozovs. Komandā bija sapulcināti pieredzējuši leģionāri, ieskaitot Lietuvas izlases pussargu Mindaugu Kalonu.
Šajā sezonā FK Rīga piedalījās Intertoto kausa izcīņā. Pirmajā kārtā pieveikta tika Īslandes komanda Fylkir, savā laukumā zaudējot ar 1:2, bet viesos uzvarot ar 2:0. Turnīra otrajā kārtā Rīga pieveica Īrijas klubu Dublinas "Bohemians", savā laukumā uzvarot ar 1:0, bet viesos zaudējot ar 1:2, nākamajā kārtā iekļūstot, pateicoties vairāk izbraukumā gūtiem vārtiem. Trešajā turnīra kārtā Rīga spēlēja ar Zviedrijas klubu Boras "Elfsborg", viesos zaudējot ar 0:1, bet mājas spēlē, kas notika Liepājā nospēlējot 0:0.
Jau sezonas sākumā klubam radās finansiālas problēmas un sezonas vidū to pameta daudzi leģionāri. Sezonas beigās spēlētāji, protestējot pret neizmaksātajām algām, neieradās uz spēli pret FHK Liepājas Metalurgs. Klubs sezonu tomēr pabeidza. Pēc sezonas kluba galvenais treneris iesniedza prasību tiesā, prasot atzīt kluba maksātnespēju. Kluba vadība izteica gatavību komandu saglabāt un arī nākamgad spēlēt Virslīgā.
Sezonu komanda noslēdza 6. vietā. Par rezultatīvāko spēlētāju kļuva Mihails Miholaps ar 6 vārtiem, lai arī jau sezonas vidū viņš devās uz Kazahstānas klubu Karagandi "Šahter".
Anderss Celsijs
Anderss Celsijs (Anders Celsius; dzimis, miris ) bija zviedru fiziķis un astronoms.
Celsijs ieteica simts grādu temperatūras skalu, kurā par nulli pieņēma ūdens viršanas temperatūru, bet par simts grādiem - ledus kušanas temperatūru. 1745. gadā Kārlis Linnejs to apgrieza, izveidojot mūsdienu Celsija temperatūras skalu.
Biogrāfija
Celsijs dzimis, Upsālā, Zviedrijā. Celsija tēvs — Nils, kā arī abi vectēvi Magnuss Celsijs un Anderss Spouls bija profesori. Zinātnieki bijuši arī daudzi citi Celsija radinieki.
No 1730. līdz 1744. gadam viņš bija astronomijas profesors Upsālas Universitātē, bet laikā no 1732. līdz 1735. gadam ceļoja, apmeklēdams ievērojamas universitātes Vācijā, Itālijā un Francijā.
Celsijs mira no tuberkolozes 42 gadu vecumā Upsālā.
Celsija vārdā nosaukta temperatūras skala, kā arī Mēness krāteris.
Zinātniskais darbs
1733. gadā Nirnbergā Celsijs publicēja aprakstus par 316 ziemeļblāzmas novērojumiem, ko veicis viņš pats un citi laikā no 1716. līdz 1732. gadam. Viņš novēroja sakarību starp kompasa adatas novirzi un ziemeļblāzmas intensitāti un izdarīja secinājumus, ka šī parādība saistīta ar magnētismu.
1736. gadā viņš piedalījās Francijas zinātņu akadēmijas organizētajā un Pjera Lui de Mopertju vadītajā ekspedīcijā uz Lapzemi ar mērķi izmērīt meridiāna loka garumu. Līdzīga ekspedīcija tika organizēta arī uz ekvatoru tagadējās Ekvadoras teritorijā. Rezultātu salīdzinājums apstiprināja Ņūtona pieņēmumu, ka Zemes forma ir no poliem saplacināts elipsoīds.
1741. gadā Celsijs nodibināja Upsālas astronomisko observatoriju.
1742. gadā Celsijs piedāvāja Zviedrijas karaliskajai zinātņu akadēmijai 100 grādu temperatūras skalu, kurā ledus kušanas temperatūra ir 100 grādi, bet ūdens vārīšanās temperatūra 0 grādi.
Celsijs pirmais veica un publicēja eksperimentus, kas saistīti ar starptautiskas temperatūras skalas definēšanu. Viņš eksperimentāli noteica, ka kušanas temperatūra nav atkarīga no atmosfēras spiediena, kā arī ļoti precīzi noteica viršanas temperatūras atkarību no spiediena. Vēlāk Celsijs publicēja likumu, kā noteikt viršanas temperatūru, ja spiediens atšķiras no noteikta standarta spiediena.
Celsijs precīzi izmērījis vairāk kā 300 zvaigžņu spožumu.
Svece (pilsēta)
Svece (pl) ir pilsēta Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē uz rietumiem no Grudzjondzas pie Vislas upes. 1245. gadā pie Sveces Austrumpomerānijas kņazs Svantopolks II, koalīcijā ar prūšiem, piedzīvoja sakāvi cīņā pret Vācu ordeni. Viduslaikos neatkarīgas kņazistes centrs.
Pie pilsētas atrodas liela papīrfabrika.
Dūzis (albums)
Dūzis ir latviešu repera Ozola trešais studijas albums, kas tika izdots 2003. gada 3. jūlijā. Albums tapa pusgada laikā, un pie tā strādāja producents Midis.
Čikāgas "Bulls"
Čikāgas "Bulls" ir profesionāls basketbola klubs, kas ir bāzēts Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV. Klubs ir dibināts 1966. gadā un kopš tā dibināšanas brīža spēlē NBA. "Bulls" ir seškārtējie NBA čempioni (1991, 1992, 1993, 1996, 1997, 1998). Mājas spēles komanda aizvada United Center arēnā. Klubā laikposmā no 1984. līdz 1993. gadam un no 1995. gada līdz 1998. gadam spēlēja leģendārais amerikāņu basketbolists Maikls Džordans.
1966-84: pirms Džordana
"Bulls" ir trešā NBA vienība, kas nāk no Čikāgas. Pirms "buļļiem" bijušas arī "Packers-Zephyrs" (tagad Vašingtonas "Wizards") un "Stags" (no 1946. līdz 1950. gadam). Čikāgas "Bulls" NBA debitēja 1966./1967. gada sezonā un jau debijas gadā kvalificējās izslēgšanas spēlēm, kas iepriekš nebija izdevies nevienai jaunajai komandai. Pirmajās divās sezonās "Bulls" lielāko daļu mājas spēles aizvadīja International Amphitheatre arēnā, līdz pārcēlās uz Čikāgas stadionu. Lai gan turpmāko gadu laikā "buļļi" nebija viegls pretinieks it ne vienam, tomēr līdz augšgala komandām aizsniegties neizdevās. 70. gadu laikā "Bulls" tika atpazīta kā aizsardzības komanda, kas balstīta uz Džeriju Sloanu, Bobu Lovu un Četu Volkeru, kā arī Normu Van Laieru, Klifordu Reju un Tomu Boervinklu. Vienība izcīnīja vienu divīzijas čempiontitulu, taču ne reizi neiekļuva NBA finālā.
70. gadu beigās un 80. gadu sākumā "Bulls" bija starp līgas vājākajām komandā. Taču 1979. gadā komandas vēsture varēja pilnībā mainīties - tolaik par drafta pirmo numuru sacentās "Bulls" ar Losandželosas "Lakers" un laimīgo uzvarētāju noskaidroja ar monētas mešanu. Čikāgas kluba ģenerālmenedžeris Reds Torns izvēlējās neīsto simbolu, kas noveda "Lakers" pie pirmās izvēles tiesībām gaidāmajā draftā. Losandželosieši izvēlējās vēlāk par NBA leģendu kļuvušo Maģisko Džonsonu, kamēr "buļļi" savā paspārnē uzņēma Deividu Grīnvudu.
1984-90: Maikla Džordana ierašanās
1984. gada vasarā kluba neveiksmju sērija pārtrūka - "Bulls" ieguva trešās izvēles tiesības 1984. gada NBA draftā, pirmās izvēles piederēja Hjūstonas "Rockets" un Portlendas "Trail Blazers". Hjūstonieši savā pulkā pieaicināja Hakīmu Oladžuvonu, bet "Blazers" - Semu Bouiju. Savukārt "Bulls" izvēlējās uzbrūkošo aizsargu no Ziemeļkarolīnas Universitātes - Maiklu Džordanu. Klubs, nākot jaunam īpašniekam (Džerijam Reinsdorfam) un ģenerālmenedžerim (Džerijam Krauzam), nolēma būvēt komandu ap Džordanu. Jau savā debijas sezonā viņš uzstādīja franšīzes rekordu vidēji gūtajos punktos (3. kopējais rezultāts NBA tosezon), kā arī pārtvertajās bumbās (4. rezultāts līgā). Čikāgas vienība atkal iekļuva izslēgšanas spēlēs, bet Džordans tika apbalvots ar gada labākā debitanta balvu un tika iekļauts NBA otrajā simboliskajā izlasē.
Nākamajā vasarā komanda ieguva Džonu Paksonu, un drafta dienā no Klīvlendas "Cavaliers" iemainīja tiesības uz Čārlzu Oukliju. Kopā ar Džordanu un centra spēlētāju Deivu Korzīnu viņi bija "Bulls" galvenais uzbrukuma spēks nākamajos divos gados. Tā gada play-off pirmajā kārtā "Bulls" sacentās ar Bostonas "Celtics", kuras priekšgalā bija Lerijs Bērds. Otrajā sērijas mačā Džordans uzstādīja NBA rekordu punktu gūšanā vienas izslēgšanas spēles laikā - viņš iespēja 63 punktus.
Arī nākamajā sezonā Džordans turpināja demonstrēt lielisku sniegumu, regulārā čempionāta laikā gūstot vidēji 37,1 punktu, kā arī kļūstot par pirmo spēlētāju "Bulls" vēsturē, kurš iekļauts NBA pirmajā simboliskajā pieciniekā. Taču arī tas palīdzēja gūt vien 40 uzvaru, kas nozīmēja, ka izslēgšanas spēļu pirmajā kārtā jātiekas ar "Celtics". Bostonas komanda izrādījās pārāka. 1987. gada draftā ģenerālmenedžeris Krauzs ar astoto kopējo numuru izvēlējās centru Oldenu Polinsu, bet ar 10. numuru - Horasu Grantu. Tajā pat dienā viņš Polinsu aizmainīja uz Sietlas "SuperSonics", pretī saņemot Skotiju Pipenu. Ar Paksonu un Džordanu aizsargu, Bradu Selersu un Oukliju uzbrucēju, bet Korzīnu centra pozīcijās, kamēr Pipens un Grants nāca uz maiņu, "Bulls" strauji progresēja 1987./1988. gada sezonā, izcīnot 50 uzvaras regulārajā čempionātā un aizkļūstot līdz Austrumu konferences pusfinālam, kur atzina Detroitas "Pistons" pārākumu piecu maču sērijā. Taču Džordans tika atzīts par sezonas vērtīgāko spēlētāju.
Vasaras periodā "Bulls" atkal aktīvi iesaistījās darījumu tirgū. Populārais spēka uzbrucējs Ouklijs, kurš gan 1987., gan 1988. gadā bija labākais atlēkušo bumbu vācējs līgā, drafta priekšvakarā tika aizmainīts uz Ņujorkas "Knicks". Tāpat Ņujorkai tika piešķirtas Čikāgas drafta pirmās kārtas izvēles tiesības (ieguva Rodu Striklandu), pretī saņemot centra spēlētāju Bilu Kārtraitu un "Knicks" pirmās kārtas izvēles tiesības, ar kurām ieguva vēl vienu centru Vilu Perduē. Turklāt "Bulls" ieguva arī tālmetienu speciālistu Kregu Hodžsu no Fīniksas "Suns". Jaunajam starta pieciniekam (Paksons, Džordans, Pipens, Grants, Kārtraits) nācās zaudēt vairāk spēļu nekā iepriekšējā regulārajā sezonā, taču, laikam ritot, basketbolisti saspēlējās un aizkļuva līdz Austrumu konferences finālam, kur piekāpās nākamajiem čempioniem "Pistons".
1989./1990. gada sezonā Džordans ceturto gadu pēc kārtas kļuva par NBA rezultatīvāko spēlētāju, un simboliskajā pieciniekā viņam pievienojās arī Skotijs Pipens. Izmaiņas bija notikušas arī treneru štābā, kur Dagu Kolinsu nomainīja viņa asistents Fils Džeksons. Draftā "Bulls" bija izvēlējušies centru Steisiju Kingu un saspēles vadītāju Bīdžeju Ārmstrongu. "Buļļi" atkal aizkļuva līdz konferences finālam, kur jau trešo sezonu pēc kārtas piekāpās Detroitas komandai.
1990-93: trīs tituli pēc kārtas
Čikāgas komanda savu otro titulu izcīnīja 1991./1992. gada sezonā, atkal labojot kluba rekordu ar 67 regulārās sezonas uzvarām. Finālā pretī stājās Portlendas "Trail Blazers" ar Klaidu Dreksleru. Maiklam Džordanam kārtējais MVP gan sezonā, gan izslēgšanas spēlēs. Finālsērijas laikā viņš laboja NBA rekordu puslaikā gūto punktu ziņā (35), kā arī realizēto trīspunktu metienu ziņā (6).
1992./1993. gada sezonā "Bulls" paveica to, ko neviena komanda kopš leģendārajiem "Celtics" basketbolistiem 60. gados nebija iespējusi, - uzvarēja trīs čempionātos pēc kārtas. Džordans ieguva play-off MVP, tiesa, ne regulārās sezonas, ko izcīnīja Čārlzs Bārklijs. Finālsērijā "Bulls" līderis guva vidēji 41 punktu mačā, kas bija jauns līgas rekords. Tāpat viņš atkārtoja Vilta Čemberlena sasniegumu, kļūstot par NBA rezultatīvāko spēlētāju septīto sezonu pēc kārtas.
1993-94: Džordans aiziet
Pēc sezonas Maikls Džordans šokēja visu basketbola pasauli, paziņojot par aiziešanu no šā sporta veida. Viņš ar paziņojumu nāca klajā tikai dažus mēnešus pēc tēva nāves, viņš tika noslepkavots. Par "Bulls" līderi kļuva Skotijs Pipens, kurš 1994. gada Visu Zvaigžņu spēlē ieguva vērtīgākā spēlētāja balvu. Tāpat no Čikāgas vienības šajā mačā piedalījās Horass Grants un Bīdžejs Ārmstrongs. Regulārajā sezonā "Bulls" izcīnīja 55 uzvaras, bet izslēgšanas spēlēs nespēja pārvarēt Ņujorkas "Knicks" barjeru otrajā kārtā, zaudējot septiņu spēļu sērijā.
1994-95: Džordans atgriežas
1994./1995. gada sezonu Čikāgas "Bulls" uzsāka ar atvadīšanos no Chicago Stadium, kur tika aizvadītas mājas spēles 27 gadu garumā. "Bulls" pārcēlās uz pašreizējo arēnu - United Center. 1994. gadā Čikāgas komanda atvadījās no Horasa Granta, Bila Kārtraita un Skota Viljamsa, kuri pārcēlās uz citām komandām, kā arī no Džona Paksona, kurš izlēma beigt basketbolista karjeru. Taču viņu vietā ieguva uzbrūkošo aizsargu Ronu Hārperu un vieglo uzbrucēju Džodu Bakleru. Vienībai kā brīvais aģents pievienojās arī Stīvs Kerrs un centri Luks Longlijs un Bils Veningtons. Tomēr šie basketbolisti nespēja sagādāt vēlamos rezultātus.
Taču "Bulls" saņēma iepriecinošas ziņas - Maikls Džordans bija gatavs atgriezties basketbolā. Džordanam nevajadzēja ilgu laiku, lai atgūtu iepriekšējo ritmu, jo jau piektajā spēlē pēc atgriešanās viņš guva 55 punktus pret "Knicks". Taču pat viņš neaizveda "Bulls" līdz čempionu titulam, jo izslēgšanas spēlēs Orlando "Magic" izrādījās pārāk sīksts pretinieks. "Magic" sastāvā tobrīd bija Horass Grants, Anfernijs Hārdavejs un Šakils O'Nīls. Atgriežoties basketbolā, Džordans uz formas krekla izvēlējās nevis sev tik pierasto 23. numuru, bet gan 45., kādu vidusskolas laikā valkāja brālis. Taču sērijā ar Orlando viņš atgriezās pie ierastā divciparu skaitļa.
Vasarā "Bulls" zaudēja Ārmstrongu, taču ģenerālmenedžeris veica lielisku darījumu ar Sanantonio "Spurs", aizmainot uz turieni Vilu Perduē, bet pretī saņemot neviennozīmīgi vērtēto Denisu Rodmenu, kurš bija labākais atlēkušo bumbu vācējs pēdējo četru sezonu laikā.