cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Františeks Pospīšils
Františeks Pospīšils (dzimis ) ir bijušais Čehoslovākijas hokejists, aizsargs. Karjeras laikā kļuvis izcīnījis trīs olimpisko spēļu medaļas, kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu. Divas reizes atzīts par Pasaules čempionāta labāko aizsargu.
Mosmāns
Mosmāns (fr) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Františeks Pospīšils
Spēlētāja karjera
Praktiski visu savu karjeru Pospīšils aizvadīja Čehoslovākijas hokeja līgas komandā TJ Kladno. 1971. un 1972. gadā viņš tika atzīts par Čehoslovākijas gada hokejistu. Karjeras nogalē kopā ar komandu trīs reizes izcīnīja Čehoslovākijas čempiona titulu. 1978.—79. gada sezonu, kas bija pēdējā Pospīšila profesionāļa karjerā, viņš aizvadīja Rietumvācijas hokeja līgas komandā EV Landshut.
Mosmāns
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Paģēģu pašvaldība
Paģēģu pašvaldība ir viena no 60 Lietuvas pašvaldībām. Pašvaldība atrodas vēsturiskajā Mazās Lietuvas novadā. Tā robežojas ar Šilutes rajona, Tauraģes rajona un Jurbarkas rajona pašvaldībām, kā arī Krieviju.
Kopakabana
Kopakabana (Copacabana) var būt:
Virpuļstrāva
Virpuļstrāva, arī Fuko strāva, ir elektriskā strāva metāla gabalā, kas veido noslēgtas strāvas cilpas un virpuļus. Virpuļstrāvu virziens ir tāds, lai to radītais magnētiskais lauks kavētu magnētiskās plūsmas izmaiņu. Ievērojamas virpuļstrāvas rodas masīvās metāla konstrukcijās, kas pakļautas mainīgam magnētiskajam laukam. Šo fizikālo parādību izmanto gan maiņstrāvas elektromotoros, gan transformatoros, tomēr feromagnētiskajā materiālā rodas arī ievērojamas virpuļstrāvas. Šīs virpuļstrāvas uzsilda materiālu, tādā veidā lieki tērējot enerģiju. Lai samazinātu virpuļstrāvu rezultātā radušos elektroenerģijas zudumus, piemēram, transformatoru serdes tiek veidotas no plānām un savstarpēji izolētām feromagnētiķa plāksnītēm, tādā veidā kavējot virpuļstrāvu rašanos. Materiālu uzsilšanu virpuļstrāvu ietekmē iespējams arī praktiski izmantot. Piemēram, indukcijas elektriskajās plītīs katliņš tiek uzsildīts, radot tajā virpuļstrāvas. Šādas indukcijas elektriskās plītis sastāv no spoles, kurā tiek ģenerēts mainīgs magnētiskais lauks, un tā rezultātā uz plīts virsmas novietotajā katliņa rodas virpuļstrāvas.
Jaceņuks (uzvārds)
Jaceņuks (uk) ir ukraiņu cilmes uzvārds, kas cēlies no ebreju personvārda Jakovs. Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Melderi (Šķeltovas pagasts)
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P62, netālu no Karpa ezera.
Cegeļņa (Istras pagasts)
Cegeļņa ir ciems Istras pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 306 km attālumā no Rīgas.
Samodiešu valodas
Saskaņā ar 2010. gada Krievijas tautas skaitīšanas rezultātiem, kā ziņo Ethnologue, samodiešu valodām ir šāds runātāju skaits:
56. kilometrs
56. kilometrs ir slēgts pieturas punkts dzelzceļa līnijā Torņakalns—Tukums II, Tukuma novada Smārdes pagastā starp pieturām Smārde un Milzkalne. Tas atrodas tieši uz tagadējās Ķemeru nacionālā parka robežas, pie Dzeņu mājām. Tieši blakus pieturai bija dzelzceļnieku māja, no tās palicis tikai aizaudzis ābeļdārzs un aka. Pieturā bija perons no koka dēļiem apmēram divu vagonu garumā; tas bija vienīgais pastāvīgais koka perons Latvijā. Mūsdienās pieturā nav saglabājušās nekādas būves.
Vēsture
Pietura atklāta aptuveni 20. gadsimta 60. gados. Pasažieru vilcieni šeit neapstājas kopš 1997. gada, bet no vilcienu sarakstiem pieturas punkts izzuda 1998. gadā.
Anrī Kallo
Anrī Kallo (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs. Viņš startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Kallo startēja paukošanā ar floreti. Priešsacīkšu kārtā viņš uzvarēja visus trīs pretiniekus — Periklu Pjeraku-Mavromihali, Joanni Pulu un Anrī Delabordu. Fināla mačā viņa pretinieks bija tautietis Eižens Anrī Gravlots. Šajā mačā Kallo Gravlotam zaudēja ar rezultātu 1 — 3.
Siljāņi (Stradu pagasts)
Siljāņi ir ciems Gulbenes novada Stradu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Mellupes upes krastā.
Pinkas (Seces pagasts)
Pinkas ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta vidusdaļā 2,5 km no pagasta centra Seces, 17 km no novada centra Aizkraukles un 104 km no Rīgas.
Sīgfrids Ēdstrems
Juhanness Sīgfrids Ēdstrems (sv; dzimis, miris ) bija zviedru uzņēmējs un ceturtais Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidents laika posmā no 1942. līdz 1952. gadam.
Studiju gados bija vieglatlēts, 100 m distancē uzstādīja rezultātu 11 sekundes. Bija viens no Stokholmā organizatoriem. Bijis Zviedrijas delegācijas vadītājs vairākās Olimpiskajās spēlēs. 1912. gada Olimpisko spēļu laikā bija viens no Starptautiskās vieglatlētikas federācijas dibinātājiem, tāpat tika ievēlēts par tās pirmo prezidentu (amatā atradās līdz 1946. gadam).
1920. gadā kļuva par Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekli. 1931. gadā tika ievēlēts par organizācijas viceprezidentu. Pēc tobrīdējā SOK prezidenta Anrī de Bajē-Latūra nāves 1942. gadā Ēdstrems kļuva par prezidenta pienākumu izpildītāju līdz Otrā pasaules kara beigām, kad arī oficiāli tika ievēlēts šajā amatā. SOK prezidenta pilnvaras nolika 1952. gadā, kad viņu nomainīja amerikānis Everi Brendidžs.
Mihails Beskašnovs
Mihails Beskašnovs (dzimis, miris ) bija Latvijas hokejists, vēlāk treneris. Karjeras laikā piecas sezonas aizvadīja PSRS hokeja līgas klubā Rīgas "Dinamo".
Spēlētāja karjera
Spēlētāja karjeru sācis Pavlovoposadas "Tekstiļščik", kurā spēlēja laikā no 1958. līdz 1965. gadam, pēc tam pārstāvējis Saratovas "Enerģija" (1966—1968), Maskavas "Lokomotiv" (1969—1972), Rīgas "Dinamo" (1972—1977), "Latvijas Bērzs" (1978—1979). Deviņdesmito gadu sākumā trīs sezonas aizvadījis arī Latvijas čempionāta komandās Rīgas "Vecmeistars" un Rīgas "Latvijas Zelts".
Trenera karjera
1980. gadu sākumā sācis trenera karjeru, sākumā bija Rīgas "Dinamo" otrais treneris (1981—1985). 1994. gadā īslaicīgi bijis Latvijas hokeja izlases galvenais treneris. 1994.—95. gada sezonā trenējis Rīgas "Pārdaugava" komandu. No 2002. līdz 2004. gadam bija Latvijas U-20 izlases galvenais treneris. 2005.—06. gada sezonā trenējis arī ASK/Ogre, savukārt 2014.—15. gada sezonā kopā ar HK MOGO kļuvis par Latvijas čempionu.
Sevastjans Piņera
Migels Huans Sevastjans Piņera (dzimis ) ir bijušais Čīles prezidents, amatā laika posmā no 2010. līdz 2014. gadam un no 2018. līdz 2022. gadam. Viņš ir ekonomists, investors, politiķis, bijušais senators un prezidenta un parlamenta vēlēšanu koalīcijas vadītājs. Piņeru uzskata par vienu no bagātākajiem Čīles cilvēkiem. Viņa bagātība 2021. gada maijā bija 3 miljardi USD.
Augstari
Augstari (ltg) ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 3 km no pagasta centra Bērzpils, 37 km no novada centra Balviem un 230 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P36 (Rēzekne–Gulbene), uz austrumiem no Bērzpils purva Dziļaunes krastos.
Simone Pepe
Simone Pepe (it, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis AS Roma, viņš pavadīja 12 sezonas, spēlējot Itālijas A sērijā, lielākoties ar Juventus un Udinese komandām. Ar Juventus komandu četras reizes kļuvis par līgas uzvarētāju.
Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 2008. līdz 2011. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Palermo
Juventus
Volgas somu valodas
Volgas somu valodas ir grupa, ko dažkārt izšķir somugru valodu ģenealoģijā. Pie šīs grupas pieder mordviešu valoda, kurai ir divi literārās valodas varianti, erze un mokša (pēc cita uzskata erze-mordviešu un mokša-mordviešu ir divas patstāvīgas valodas), un mariešu valoda, kurai ir divi standartizēti varianti – kalnu mariešu un pļavu mariešu.
Saskaņā ar 2010. gada Krievijas tautas skaitīšanas rezultātiem, kā ziņo Ethnologue, Volgas somu valodām ir sekojošs runātāju skaits:
Buhgolca koeficients
Buhgolca koeficients ir paņēmiens (metode) sacensībās ieņemtās vietas noteikšanai tiem dalībniekiem, kas ieguvuši vienādu punktu skaitu. Atsķirībā no Bergera koeficienta, kuru lieto apļa sistēmas turnīros, šo koeficientu lieto Šveices sistēmas turnīros.
Buhgolca koeficienta aprēķināšana
Konkrēta dalībnieka Buhgolca koeficientu aprēķina saskaitot visu to turnīra dalībnieku punktus, ar kuriem šis dalībnieks ir spēlējis, neatkarīgi no savstarpējās spēles rezultāta. Ideja balstās uz to, ka diviem vai vairākiem turnīra dalībniekiem, kuriem ir vienāds punktu skaits, labāks ir tas spēlētājs, kurš spēlējis ar spēcīgākiem pretiniekiem, tātad ar tiem, kas ieguva vairāk punktus. Un tieši tāpēc, ja turnīrā tiek izmantota Šveices sistēma, pie vienāda punktu skaita augstāk būs spēlētājs, kam ir lielāks Buhgolca koeficients.
Vēsture
Vietu noteikšana turnīra dalībniekiem, kas ieguvuši vienādu punktu skaitu, ar Buhgolca koeficienta palīdzību tika piedāvāta 1932. gadā un tika nosaukta tā izgudrotāja vācu šahista Bruno Buhgolca (de) vārdā.
Ceglineica
Ceglineica ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 248 km attālumā no Rīgas.
Centrmezgls
Ethernet centrmezgls, aktīvais centrmezgls, tīkla centrmezgls, atkārtotāja centrmezgls, daudzportu atkārtotājs vai vienkārši centrmezgls; arī koncentrators, ir tīkla ierīce, kas savieno vairākas Ethernet ierīces un liek tām darboties kā vienam tīkla segmentam. Tam ir vairākas ieejas / izejas (I / O) pieslēgvietas, kurās signāls, kas ievadīts jebkura porta ieejā, parādās katra porta izejā, izņemot sākotnējo ienākošo portu. Centrmezgls darbojas OSI modeļa fiziskajā slānī (1. slānis). Atkārtotāja centrmezgls arī piedalās kolīziju atklāšanā, pārsūtot slāpēšanas signālu uz visiem portiem, ja tas atklāj kolīziju. Papildus standarta 8P8C ("RJ45") portiem, dažiem centrmezgliem var būt arī BNC vai pielikuma bloka saskarnes (AUI) savienotājs, lai varētu izveidot savienojumu ar novecojušiem 10BASE2 vai 10BASE5 tīkla segmentiem.
Vēsture
Koncentratoru izgudroja amerikāņu inženieris Roberts Metkalfs, kurš ir arī paša Ethernet tīkla līdzdibinātājs. Pirmos koncentratorus sāka ieviest 1980. gadā. Sākotnēji to maksimālais datu pārraidīšanas ātrums bija tikai 10 Mbit/s. Bet šis skaitlis ātri vien palielinājās līdz 100 Mbit/s un pašlaik maksimums ir jau 1000 Mbit/s. Mūsdienās koncentratori ir zaudējuši savu popularitāti. To vietā tagad izmanto tiltus (en) un komutatorus (en).
Fiziskā slāņa funkcija
Tīkla centrmezgls salīdzinājumā ar slēdzi ir sarežģīta ierīce. Kā vairāku portu atkārtotājs tas darbojas, atkārtojot datu pārraidi, kas saņemta no viena porta, uz pārējiem portiem. Tas atpazīst fiziskā slāņa paketes, tas ir, tas var noteikt to sākumu, dīkstāves rindu un uztvert kolīzijas, kur tā izplatās, nosūtot slāpēšanas signālu. Centrmezgls nevar tālāk pārbaudīt vai pārvaldīt caur to plūstošo datu plūsmu. Centrmezglam nav atmiņas datu glabāšanai, un tas vienlaikus var apstrādāt tikai vienu pārraidi. Tāpēc centrmezgli var darboties tikai pusdupleksa režīmā.
Papildus funkcionalitāte
Lielākā daļa centrmezglu spēj atklāt tipiskas problēmas, piemēram, pārmērīgas kolīzijas un slāpēšanu uz atsevišķiem portiem, un porta sadalīšanu, atvienojot to no koplietojamās vides. Tādējādi, centrmezgla vītā pāra Ethernet parasti ir robustāks nekā koaksiālā kabeļa Ethernet (piemēram, 10BASE2), kur nepareizi darbojoša ierīce var nelabvēlīgi ietekmēt visu kolīziju domēnu. Pat ja tas netiek sadalīts automātiski, centrmezgls vienkāršo traucējummeklēšanu, jo centrmezgli novērš nepieciešamību novērst traucējumus garā kabeli ar vairākiem mezgliem; stāvokļa indikatorlampiņas uz centrmezgla paneļa var norādīt uz iespējamo problēmas avotu vai, kā pēdējo iespēju, ierīces var atvienot no centrmezgla pa vienam daudz vienkāršāk nekā no koaksiālā kabeļa.
Lai pārsūtītu datus caur atkārtotāju izmantojamā veidā no viena segmenta uz otru, kadrēšanai un datu pārraides ātrumam jābūt vienādam katrā segmentā. Tas nozīmē, ka atkārtotājs nevar savienot 802.3 segmentu (Ethernet) un 802.5 segmentu (Token Ring) vai 10 Mbit / s segmentu ar 100 Mbit / s Ethernet.
Fast Ethernet klases
100 Mbit / s centrmezgliem un atkārtotājiem ir divu dažādu ātrumu pakāpēs: I klasei signāls kavējas ne vairāk kā 140 bitu reizes, un II klasei centrmezglu aizkave signālam — ne vairāk kā 92 bitu reizes.
Dubultā ātruma centrmezgls
Fast Ethernet pirmsākumos, Ethernet slēdži bija salīdzinoši dārgas ierīces. Viena no centrmezglu problēmām bija tāda, ka, ja tīklā bija pieslēgtas kādas 10BASE-T ierīces, tad visam tīklam vajadzēja darboties ar ātrumu 10 Mbit / s. Tāpēc tika izstrādāts kompromiss starp centrmezglu un slēdzi, kas pazīstams kā divu ātrumu centrmezgls. Šīs ierīces izmanto iekšēju divu portu slēdzi, savienojot 10 Mbit / s un 100 Mbit / s segmentus. Kad tīkla ierīce kļūst aktīva kādā no fiziskajiem portiem, ierīce to attiecīgi piesaista vai nu 10 Mbit / s segmentam, vai 100 Mbit / s segmentam. Tas ļāva neveikt uzlabojumus uz ātrāku Ethernet tīklu.
Gigabit Ethernet hub
Gigabitu Ethernet tīklā ir definēti atkārtotāju centrmezgli, taču komerciālie produkti nav parādījušies, jo nozare pāriet uz slēdžiem.
Izmantošana
Vēsturiski, galvenā priekšroka centrmezgla pirkšanas izvēlei pār slēdzi, bija to cena. Šis motivācija lielā mērā ir beigusies, jo ir samazinājušās slēdžu cenas, taču centrmezgli joprojām var būt noderīgi īpašos apstākļos:
Trūkumi
Sākotnēji centrmezglus izmantoja, jo tie bija krietni vien lētāki pat tiltiem un komutatoriem. Bet tagad cenas ir izlīdzinājušās un tie ir zaudējuši savu popularitāti, lielo trūkumu dēļ.
Stabuļnīki
Stabuļnīki var būt:
Stabulnieki (Stabulnieku pagasts)
Stabulnieki (ltg) ir ciems Preiļu novadā, Stabulnieku pagasta centrs. Atrodas pagasta dienvidu daļā. Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P58. Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Latvijas PSR laikā Kirova kolhoza centrs. Stabulniekos atrodas atpūtas nams, pasta nodaļa, pamatskola, feldšeru un māsu punkts.
Iedzīvotāju skaits
{{Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
}}
UNESCO dalībvalstu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopotas UNESCO (Apvienoto Nāciju Izglītības, zinātnes un kultūras organizācija) dalībvalstis. 2016. gadā UNESCO bija 195 pilntiesīgas dalībvalstis un 10 asociētās locekles. Atsevišķām atkarīgajām teritorijām ir sava atsevišķa NOK no pamatvalsts NOK. Asociētās locekles lielākoties ir teritorijas, kuras nav neatkarīgas.
Andrejs Teikmanis
Dzīves gājums
Dzimis 1877. gada 22. septembrī Ādažu pagasta „Vecvilciņu” saimnieka ģimenē (tagad Ropažu novada Garkalnes pagastā). Mācījās Rīgas reālskolā (1892—1898), studēja Pēterburgas mežu institūtā (1898—1902). Strādāja par virsmežzini Altajā (1903—1908), tad par muižu taksatoru un likvidatoru Mogiļevas guberņā (1909—1913) un kokapstrādes fabrikas direktoru Penzas guberņā (1913—1916). Bija Krievijas agrārbankas nodaļas valdes loceklis Rīgā un Orlā (1916—1917). Krievijas pilsoņu kara laikā devās uz Baltās kustības pārvaldībā esošo Sibīriju.
UNESCO dalībvalstu uzskaitījums
Trīs UNESCO dalībvalstis nav ANO dalībvalstis: Kuka Salas, Niue un Palestīnas Valsts (Palestīna ir 3. novērotājvalsts ANO Ģenerālajā Asamblejā kopš 2012. gada 29. novembra), un viena no ANO dalībvalstīm — Lihtenšteina — nav UNESCO dalībvalsts. Kosova savu dalību UNESCO apstiprināja 2015. gadā, bet tās priekšlikums neguva 2/3 nepieciešamo pārējo dalībvalstu atbalstu.
Andrejs Teikmanis
Dzīves gājums
1921. gadā atgriezās Latvijā, bija Mežu departamenta vecākais mežu inspektors (1921—1922), Latvijas Universitātes docents no 1922. gada, LU Mācību un izmēģinājumu virsmežniecības vadītājs (1925—1939).
UNESCO dalībvalstu uzskaitījums
1946. gada 4. novembrī UNESCO dibināja ASV, Austrālija, Brazīlija, Čehija, Dānija, Dienvidāfrikas Republika, Dominikāna, Ēģipte, Francija, Grieķija, Indija, Kanāda, Ķīna, Libāna, Lielbritānija, Meksika, Nīderlande, Norvēģija, Saūda Arābija, Slovākija un Turcija. Jaunākās dalībvalstis, kas UNESCO pievienojās 2011. gadā bija Dienvidsudāna, Kirasao, Palestīnas autonomija un Sintmārtena.
Andrejs Teikmanis
Dzīves gājums
A. Teikmanis piedalījās Starptautiskā lauksaimniecības institūta zinātniskās komitejas darbā Romā kā komitejas loceklis un viceprezidents (1927), Tautu Savienības Ekonomiskās komitejas koksnes konferencē Ženēvā (1932), Starptautiskās mežsaimniecības un koktirdzniecības konferencēs Vīnē (1932, 1934).
UNESCO dalībvalstu uzskaitījums
Novērotāji
UNESCO ir 2 pastāvīgie novērotāji un 10 starpvaldību organizācijas ar pastāvīgās novērošanas misijām.
Andrejs Teikmanis
Dzīves gājums
Pēc Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas nodibināšanas bija tās ārkārtas profesors (1939), mežzinātņu goda doktors (1942). Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Zviedriju.
UNESCO dalībvalstu uzskaitījums
Novērotāji
Ne-dalībvalsts
Andrejs Teikmanis
Dzīves gājums
Miris 1956. gada 25. jūnijā Stokholmā, Zviedrijā.
Kjustendila
Kjustendila (bg) ir pilsēta Bulgārijas rietumos, Kjustendilas apgabala centrs pie Serbijas un Ziemeļmaķedonijas robežas. No dienvidrietumiem no pilsētas atrodas Osogovska Planina kalnu grēda. Apmēram 10% no pilsētas iedzīvotājiem ir romi. Pilsētas apkaimē atrodas minerālūdens avoti.
Andrejs Teikmanis
Darbi
Pētījis koksnes anatomisko uzbūvi, egļu un apšu trupi, meža statistiku, koktirdzniecību, mežu nozīmi lauksaimniecībā.
Kjustendila
Vēsture
Apmetne šajā vietā radusies vismaz 5. gadsimta p.m.ē. 1. gadsimtā šeit atradās romiešu apdzīvotā vieta Ulpija Pautānija. Vēlāk apdzīvotā vieta atradās Bizantijas valdījumā. Otrās Bulgārijas caristes cara Kalojana laikā Kjustendila iekļāvās Bulgārijā. No 1395. gada - Osmāņu impērijas sastāvā. 1878. gadā Kjustendilu ieņēma krievu karaspēks un tā iekļāvās Bulgārijas kņazistes sastāvā.
UNESCO dalībvalstu uzskaitījums
Novērotāji
Starptautiskās organizācijas
Kazaņas (Pievolgas) Federālā Universitāte
Kazaņas Federālā Universitāte, oficiāli Kazaņas (Pievolgas) Federālā Universitāte, ir viena no lielākajām un vecākajām Krievijas Federācijas universitātēm, kas atrodas Kazaņā. Tās sastāvā ietilpst 16 zinātniski pētnieciskie institūti, divas fakultātes, trīs augstskolas, kā arī divas filiāles (Jelabuga un Naberežnije Čelni). Universitātē studē vairāk kā 44 tūkstoši studentu.
Vēsture
Lai Napoleona karu laikā veicinātu Krievijas impērijas izglītības sistēmas patstāvību, 1804. gadā ķeizars Aleksandrs I izdeva rīkojumu par Kazaņas Ķeizariskās universitātes (Императорский Казанский университет) izveidi uz 1758. gadā dibinātās Kazaņas ģimnāzijas pamata. Klasiskā universitātes struktūra tika izveidota tikai kara beigās 1814. gadā, bet 1825. gadā uzcēla universitātes galveno korpusu, 1835. gadā nodibināja trīs fakultātes (filozofijas, tieslietu un medicīnas). Šajā posmā universitātē strādāja daudz vācu profesoru — Kārlis Eduards Eihvalds, Johans Bartelss, Johans Frīdrihs Erdmans, Kristiāns Frēns (Frähn), Karls Fukss un citi. 1844. gadā Kazaņas Universitātes vācbaltiešu izcelsmes ķīmijas profesors Kārlis Ernsts Klauss (Claus) pirmais ziņoja par ķīmiskā elementa Rutēnija atklāšanu.
1925. gadā Kazaņas Valsts Universitātei piešķīra Ļeņina vārdu (КГУ имени В. И. Ульянова-Ленина). 2010. gadā KF prezidents Dmitrijs Medvedjevs parakstīja rīkojumu par Pievolgas Federālās universitātes (Приволжский федеральный университет) izveidi, tomēr studentu protestu dēļ to 2010. gadā pārdēvēja par Kazaņas (Pievolgas) Federālo universitāti (Казанский (Приволжский) федеральный университет).
Aleksandrs Petrovs (šahists)
Aleksandrs Petrovs (ru; Pleskavas guberņas Biserovas ciems -  Varšava) bija Krievijas šahists un dambretists.
Biogrāfija
Dzimis muižnieku ģimenē un tiek uzskatīts par vienu no Krievijas šaha skolas pamatlicējiem. Šahu iemācījies spēlēt četru gadu vecumā, bet jau divdesmit gadu vecumā kļuvis par labāko spēlētāju Sanktpēterburgā. Pēc sava spēles stila bijis kombinacionālas spēles piekritējs, lieliski orientējies atklātās pozīcijās, vienmēr centies ātrāk attīstīt savas figūras.
1824. gadā izdevis savu pirmo šaha mācību grāmatu krievu valodā - "Шахматная игра, приведённая в систематический порядок, с присовокуплением игор Филидора и примечание на оные" ("Šaha spēle, dota sistemātiskā kārtībā, ar pievienotām Filidora spēlēm un to komentāriem"). Tās pirmās divas daļas bija veltītas šaha teorijai, bet pēdējās trīs - šaha spēles praksei. Grāmata kļuva par ceļvedi krievu šahistiem.
1863. gada sacelšanās laikā Petrovs bija spiests pamest Varšavu, lai neradītu liekas aizdomas cara policijai, jo viņa mājā bieži viesojās arī poļu šahisti. Viņš apceļoja Vīni un Parīzi, kur tikās ar tā laika labākajiem Eiropas šahistiem. Bija viņam tikšanās ar amerikāņu šaha ģēniju Polu Morfiju, taču spēlēt šahu abiem nesanāca.
1867. gadā Petrovs nomira Varšavā un ir apglabāts vietējā pareizticīgo kapsētā.
Šaha kompozīcija
Petrovs ir bijis pazīstams kā šaha uzdevumu autors. Viņa vispazīstamākais uzdevums bija daudzvilcis - mats 14 gājienos, kas simboliskā formā attēlo 1812. gada karu, kurš beidzās ar Napoleona zaudējumu.
Atrisinājums: 1. Zd2+ Ka2 2. Zc3+ Ka3 3. Zdb1+ Kb4 4. Za2+ Kb5 5. Zbc3+ Ka6 6. Zb4+ Ka7 7. Zb5+ Kb8 8. Za6+ Kc8 9. Za7+ Kd7 10. Zb8+ Ke7 11. Zc8+ Kf8 12. Zd7+ Kg8 13. Ze7+ Kh8 14. Kg2 mats.
Piezīmes: lauciņš а1 — Maskava, lauciņš h8 — Parīze, diagonāle h1-a8 — Berezinas upe, melnais karalis — Napoleons, baltie zirdziņi — krievu kavalērija.
Uz Berezinas upes (diagonāle h1-a8) Napoleonu varēja sagūstīt. Piezīmēs pie 6. balto gājiena Petrovs rakstīja: "Ar dāmu vajadzēja nosegt atkāpšanos Napoleonam, nostājoties uz a8, tad viņš neaizietu uz Parīzi, bet būtu viņam šahs un mats."
Miermīlis Steiga
Iļja Frīdmanis, plašāk zināms ar pseidonīmu Miermīlis Steiga (dzimis Rīgā, miris 2021. gada 24. martā Štutgartē) bija ebreju izcelsmes Latvijas jurists, prozaiķis un satīriķis. Viens no detektīvžanra aizsācējiem latviešu literatūrā.
Dzīves gājums
Dzimis Rīgas strādnieku ģimenē. 1941. gadā ģimene evakuējusies uz Kazahijas PSR, 1945. gadā atgriezusies Rīgā. 1946. gadā absolvējis Rīgas 6. vidusskolu, 1951. gadā — Latvijas Valsts universitātes juridisko fakultāti. No 1950. līdz 1972. gadam strādāja par prokuratūras izmeklētāju un prokurora palīgu vairākās Latvijas pilsētās, no 1972. līdz 1987. gadam — par advokātu Rīgā. Bija Latvijas Rakstnieku savienības biedrs kopš 1993. gada. No 1997. gada līdz savai nāvei dzīvoja Štutgartē, Vācijā. Miris 2021. gada 24. martā no CoVID-19 saslimšanas izraisītajām komplikācijām.
Pirmā publikācija — humoreska «Cīņa ar smēķēšanu» žurnālā «Dadzis» (1964). Izdevis vairākus humoresku krājumus, kā arī satīras kopkrājumus. Sarakstījis vairākus detektīvromānus, pēc diviem no tiem uzņemtas kinofilmas (Pēdējā indulgence, Šahs briljantu karalienei). Darbi tulkoti krievu un rumāņu valodā.
Rīgas 63. pamatskola
'''Rīgas 63. pamatskola''' ir skola Rīgā, kurā mācības notiek no 1. līdz 9. klasei. Tā atrodas Baltezera ielā 6 un Pāles ielā 9, Juglā.
Izglītības programmas
2018. gadā skolā tiek īstenota Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121).
Vēsture
Juglas apkaimē kopš 1840. gada darbojās Strazdumuižas pamatskola, kuras ēkā 1919. gadā noslēdza Strazdumuižas pamieru. Vēlāk skolu pārdēvēja par Rīgas 6. pamatskolu un Juglas pamatskolu. Ievērojams skolas absolvents bija latviešu tēlnieks Burkards Dzenis. 1946. gadā atklāja Juglas 6. nepilna laika vidusskolas ēku.
1970. gadā Baltezera ielā 6 tika atklāta Rīgas 63. vidusskola ar krievu valodu kā apmācības valodu. Kopš 1998. gada skola realizē bilingvālās (krievu un latviešu) izglītības programmu. Latvijas skolu reformas gaitā pēc Rīgas 16. vidusskolas pievienošanas no 2010. gada Rīgas 63. vidusskolas darbība tiek organizēta divās ēkās: Baltezera ielā 6 un Pāles ielā 9.
Ņemot vērā nepietiekamo skolēnu skaitu un obligāto centralizēto eksāmenu (OCE) indeksu Juglas skolās, 2017. gadā ierosināja 63. vidusskolu (OCE indekss 49,6%, vidusskolēnu skaits 87) reorganizēt par pamatskolu, vidusskolēnus virzot uz Juglas vidusskolu (OCE indekss 58,9%, 133 skolēni). 2022. gada 2. jūnijā Rīgas dome Izglītības, kultūras un sporta komitejā atbalstīja lēmumprojektu par Rīgas 63. vidusskolas pārdēvēšanu par pamatskolu.
Nauris Brikmanis
Nauris Brikmanis (dzimis ) ir latviešu mūziķis, aktieris un televīzijas raidījumu un pasākumu vadītājs.
pabeidzis Rīgas 6. vidusskolu un Ekonomikas un kultūras augstskolu. 2011. gadā ar grupu "Nu un" piedalījās šovā "O!Kartes skatuve". Uzreiz pēc šova sāka strādāt radio Spin FM.
Darbojies Karaliskajā improvizācijas teātrī, TV raidījumos "Pusnakts šovs septiņos ar Jāni Skuteli", "Labākā vecpuišu ballīte" ar Ralfu Eilandu, "Blonds un vēl blondāks" un "Ģimenes sarunājas". Vadījis Eirovīzijas dziesmu atlases konkursu "Dziesma 2014". Muzicē grupās "Dziļi violets" un "Tētis".
Filmējies filmās "Jaungada taksometrs" (2018), "Jaungada Taksometrs 2" (2019) un "Saki Jā!" (2021), kā arī ierunājis Pumbas lomu filmā "Karalis Lauva" (2019).
Ķīķu apakšdzimta
Kopīgās īpašības
Vairākas ķīķu sugas barojas tikai ar kukaiņiem un to kāpuriem, kā arī ir sugas, kas galvenokārt barojas ar lapseņu kāpuriem, izārdot kukaiņu pūžņus. Dažas sugas medī arī rāpuļus un abiniekus.
Andrea Doviciozo
Andrea Doviciozo (it; dzimis Forlimpopoli, Itālijā) ir profesionāls itāļu šosejas motobraucējs. Pašlaik (2011) brauc MotoGP seriālā un pārstāv Repsol Honda Team komandu. 2004. gadā izcīnīja pasaules čempiona titulu 125 cm3 klasē. MotoGP brauc kopš 2008. gada. 2009. gada sezonas Lielbritānijas Grand Prix izcīnīja savu pirmo uzvaru.
Antikosti
Antikosti (fr, en, moe, mic) ir mazapdzīvota sala Kanādas dienvidaustrumos. Administratīvi ietilpst Kvebekas provinces Kotnoras reģiona Minganas grāfistē, kur veido atsevišķu municipalitāti. Salā dzīvo tikai 218 iedzīvotāji (2016), no kuriem lielākā daļa — Pormenjē ciematā salas rietumu galā. Sala nereti tiek dēvēta par «Līča kapsētu» — tās krasta tuvumā ir vairāk kā 400 kuģu vraku.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Sentlorensa līča ziemeļrietumos iepretī Sentlorensas upes grīvai. 35 km platais Žaka Kartjē šaurums ziemeļos un 70 km platais Ongedo šaurums dienvidos to šķir no kontinenta krasta. Sala zema, tās augstākais punkts ir 312 m vjl. Daudz nelielu upju, zemienes pārpurvotas. Ainavā dominē taiga — aug kanādas egle, balzama baltegle un melnā egle.
Vēsture
Pirmie eiropiešu kolonisti salā ieradās 1681. gadā — sala tika nodota īpašumā Minganas arhipelāga senjoram Luī Žoljē, kura ģimene to pārvaldīja līdz 1763. gadam, kad sala tika pievienota Ņūfaundlendas kolonijai. 1774. gadā sala tika atdota atpakaļ Lejaskanādai, bet no 1809. līdz 1825. gadam atkal bija Ņūfaundlendas sastāvā. 1895. gadā salu par 125 000 dolāriem nopirka franču šokolādes rūpnieks Anrī Menjē, kurš uzbūvēja Pormenjē ciematu un attīstīja zivju un omāru pārstrādi, mežrūpniecību un izrakteņu ieguvi. Menjē arī uzsāka dzīvnieku sugu introducēšanu salā medību biznesa attīstīšanai. Menjē ģimenes īpašumā sala bija līdz 1926. gadam, kad tika pārdota meža un papīrrūpniecības kompānijai. 1974. gadā salu atpirka Kvebekas valdība un nodeva to Atpūtas, medību un zvejniecības ministrijas pārvaldībā, bet 1983. gadā tika izveidota vietējā pašvaldība. Mūsdienās attīstīts medību un ekoloģiskais tūrisms, kā arī mežrūpniecība.
Druva
1972. gadā pie bijušās Kumbru muižas (Gut Kumbern) tika sākts celt lauku paraugciematu — kolhoza «Druva» centru, kas tika celts pēc arhitektu Pētera Milzarāja un Gunāra Jansona projekta. Druvā atrodas pagasta pārvalde, Druvas vidusskola, bērnudārzs, kultūras nams, sporta komplekss, pasts, doktorāts, aptieka, pagasta muzejs.
Pučiņas
Pučiņas ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā pie autoceļa V927 8 km no pagasta centra Seces, 19 km no novada centra Aizkraukles un 105 km no Rīgas. Dienvidos no ciema uzstādīts Pučiņu dīķis.
Keljē
Keljē (fr) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Andželo Palombo
Andželo Palombo (it, dzimis ) ir Itālijas bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā spēlējis Fiorentina, Sampdoria un Internazionale. Lielāko daļu karjeras spēlējis Sampdoria komandā, kur viņš bija komandas kapteinis un pavadīja gandrīz 15 gadus.
Sasniegumi
Itālija
Gribkova
Gribkova ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 1 km no pagasta centra Bērzpils, 38 km no novada centra Balviem un 231 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V489 (Tilža–Bērzpils) Paukles upes labajā krastā. Pie Gribkovas atrodas vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis — Gribkovas viduslaiku kapsēta (Kapu kalniņš).
Permiešu valodas
Permiešu valodas ir valodu grupa urāliešu virssaimes somugru saimē. Dažās klasifikācijās somugru saimē līdzās ugru atzaram otrs lielais atzars ir somu-permiešu grupa, kas tālāk dalās permiešu un somu-Volgas somu grupās (pēdējā no pieminētajām tālāk dalās vēl sīkāk), taču precīzas attiecības starp somugru valodām ir strīdīgs jautājums.
Saskaņā ar 2010. gada Krievijas tautas skaitīšanas rezultātiem, permiešu valodām piederošo udmurtu valodu prata 324 000 cilvēki, komi-permiešu valodu — 63 100 cilvēki, bet komi-zirjāņu valodu — 156 000 cilvēki.
Iezīmes
Urāliešu valodām neraksturīgi, udmurtu valodā (tatāru valodas ietekmē) ir fiksēts uzsvars uz pēdējās zilbes. Komi-zirjāņu valodā tas ir fiksēts uz pirmās zilbes, bet komi-permiešu valodā tas ir mainīgs.
Ziemeļukraina
Ziemeļukraina (uk) ir kultūrvēsturiskais reģions, tajā ir iekļauti mūsdienu Čerņihivas, Kijivas un Žitomiras apgabali, bieži arī Sumu, Volīnijas un Rivnes apgabali.
Ziemeļukraina ir reģions ar lielu kultūras, reliģisko un rūpniecisko nozīmi, tā teritorijā atrodas Ukrainas galvaspilsēta Kijiva. Nozīmīgas pilsētas ir Čerņihiva, Žitomira, Sumi, Bila Cerkva, Brovari, Irpiņa u. c.
Baltkrievijas robežas tuvums ir atstājis iespaidu uz reģiona etnisko sastāvu. Iedzīvotāju vidū ir diezgan daudz baltkrievu, ebreju (Kijivas apgabalā) un poļu (Žitomiras apgabalā). Saziņai izmanto ukraiņu un krievu valodu, kā arī krievu-ukraiņu sarunvalodu jeb suržiku.
Paģēģi
Paģēģi ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvā uz dienvidrietumiem no Tauraģes.
Vēsturiski Mazās Lietuvas, respektīvi Austrumprūsijas, sastāvā. Vietas vāciskais nosaukums - Pogēgene. Rakstos pirmoreiz minēta 1281. gadā kā skalvju apmetne.
1875. gadā cauri Pogēgenei uzcēla dzelzceļa līniju Tilzīte-Klaipēda, tālāk līdz Priekulei (1915), bet 1916. gadā atklāja dzelzceļa līniju Jelgava—Šauļi—Tilzīte. No 1923. līdz 1939. gadam un kopš Otrā pasaules kara beigām - Lietuvas sastāvā. Pilsēta kopš 1923. gada, kad tā kļuva par Lietuvas-Vācijas robežstaciju.
Ernests Šmits
Dzīvesgājums
Dzimis Gaujienas pagastā. Beidza tirdzniecības skolu un līdz Pirmajam pasaules karam dzīvoja Smiltenē. Iesaukts Krievijas armijā 1917. gada 4. janvārī, dienējis Somijas leibgvardes pulkā, vēlāk mācījās Otrajā Pēterhofas praporščiku skolā.
Maksis Eglītis
Maksis Eglītis (1892—1974) bija latviešu agronoms un fitopatologs, ''Dr. agr., Dr. sk. nat''. Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas profesors un rektors (1944). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Ernests Šmits
Dzīvesgājums
1919. gada 26. maijā brīvprātīgi iestājās Latvijas armijā. 1919. gada 3. novembrī izcēlās kaujās par Daudzevu, par ko 1927. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni. Palika armijas dienestā pēc Latvijas brīvības cīņām, dienējis 3. Jelgavas kājnieku pulkā. Dienesta laikā 1929. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa V šķiru, savukārt 1939. gadā ar III šķiras Viestura ordeni (ar šķēpiem). 1940. gadā kapteiņa dienesta pakāpē no armijas aizgājis.
Maksis Eglītis
Dzīves gājums
Dzimis 1892. gada 13. aprīlī Mārsnēnu pagastā Startu muižas nomnieka ģimenē. 1910. gadā iestājās Rīgas politehniskā institūta lauksaimniecības nodaļā. No 1914. gada praktikants Priekuļu bioentomoloģijas stacijā. Pirmā pasaules kara laikā pārzināja Lauksaimniecības centrālbiedrības noliktavas Cēsīs. Pēc Februāra revolūcijas bija Cēsu apriņķa pārtikas komisijas valdes loceklis (1917) un Latvijas Pagaidu valdības Apgādības ministrijas darbinieks (1918). Latvijas brīvības cīņu laikā kopā ar saviem brāļiem Edgaru, Hariju un Paulu karoja Atsevišķās studentu rotas sastāvā, ieguva leitnanta pakāpi.
Ernests Šmits
Dzīvesgājums
Vācu okupācijas laikā no 1942. gada 9. jūnija bija 28. Bārtas policijas bataljona komandieris. Pēc bataljona izformēšanas dienēja 34. ieroču SS grenadieru pulkā, dienesta laikā paaugstināts par majoru un apbalvots ar II pakāpes Dzelzs krustu. Pēc kara ieslodzījumā Sibīrijā. Pēc atbrīvošanas atgriezās Latvijā. Miris 1965. gadā Aucē.
Maksis Eglītis
Dzīves gājums
Pēc kara beigām bija Latvijas Republikas Zemkopības ministrijas Lauksaimniecības departamenta darbinieks (1920—1922), Lauksaimniecības centrālbiedrības Augu aizsardzības institūta vadītājs (1922—1929). Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātes Fitopatoloģijas katedras asistents, docents (1926), profesors (1935). Pēc Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas nodibināšanas bija tās profesors un Lauksaimniecības fakultātes dekāns (1939—1944), rektors (1944). Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur bija Ķeizara Vilhelma institūta, pēc tam Baltijas universitātes profesors un Latviešu nodaļas rektors Pinnebergā (1946—1949). 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Vašingtonas štatā ASV, kur strādāja par Rietumvašingtonas izmēģinājumu stacijas zinātnisko līdzstrādnieku. 1962. gadā pensionējās.
Miris 1974. gada 1. maijā Pujalupā, Vašingtonas štatā.
Guntis Eniņš
Guntis Jānis Eniņš (dzimis ) ir latviešu vides aizsardzības un sabiedrisks darbinieks un dižkoku u.c. dabas pieminekļu pētnieks. Vairāku populārzinātnisku grāmatu autors. Saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni.
Dzīvesgājums
Dzimis 1933. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 30. pamatskolā, Rīgas būvniecības tehnikumā, Rīgas Republikāniskajā neklātienes vidusskolā. 1968. gadā absolvēja Rīgas Politehniskā institūta Aparātu būves un automatizācijas fakultātes vakara nodaļu.
No 1962. līdz 1970. gadam Eniņš bija inženieris Latvijas Zinātņu akadēmijas Organiskās sintēzes institūtā, no 1971. līdz 1991. gadam strādāja par inženieri Veselības aizsardzības ministrijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas zinātniski pētnieciskajā institūtā. Kopš 1975. gada apsekoja Latvijas dabas pieminekļus. No 1991. līdz 1993. gadam bija Latvijas Dabas un pieminekļu biedrības padomnieks, nodibināja atklāto sabiedrības fondu "Dabas retumu krātuve", 1998. gadā kļuva par fonda vadītāju.
1995. gadā 6. Saeimas vēlēšanās Eniņu ievēlēja par 6. Saeimas deputātu no Tautas kustības "Latvijai" saraksta. Saeimas sasaukuma laikā mainīja frakcijas. 2001. gadā kandidēja uz vietu Rīgas domē no Latvijas Zaļās partijas saraksta, tomēr netika ievēlēts. Par deputātu kļuva 2002. gadā. Vēlāk bija arī 9. Saeimas deputāts uz laiku, kamēr partijas biedrs pildīja ministra pienākumus.
Darbi
Eniņš ir apzinājis un aprakstījis vairāk nekā 900 dižkoku, Latvijas PSR laikā viņš panāca dižkoku spridzināšanas aizliegšanu. Viņš nodarbojās arī ar dižakmeņu, kultakmeņu, alu, pazemes ezeru pētīšanu, atklāja vairākus pilskalnus. Publicējis vairāk nekā 600 rakstu, ir vairāku grāmatu autors vai līdzautors.
Aizkraukles draudzes novads
Aizkraukles draudzes novads var būt:
Mezīši
Mezīši ir ciems Gulbenes novada Stradu pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Mezīšu ezera krastā.
Poļesje
Poļesje ir vēsturisks novads Pripetes baseinā Poļesjes zemienē Austrumeiropā, kurā atrodas Ukrainas Volīnijas, Rivnes, Žitomiras un Kijivas apgabalu ziemeļu daļas, kā arī Baltkrievijas Brestas un Gomeļas apgabalu dienvidu daļa.
Vēsture
Senatnē Poļesjes zeme bija Kijivas Krievzemes mežainā daļa, kas 13. gadsimtā bija sadalīta starp Turovas-Pinskas kņazisti un Kijivas lielkņazisti. Poļu hronikā viena no Poļesjes rietumu daļā dzīvojošajām jātvingu ciltīm saukta par polexiani. Turovas kņazi pārvaldīja stratēģiski svarīgo Pripetes upes ūdensceļu no Kijevas uz Polijas zemēm, tādēļ Kijevas lielkņazi tradicionāli par kņaziem centās iecelt savus dēlus. Sākotnēji kņazi valdīja Turovas pilī, bet no 12. gadsimta Pinskas pilī. 1239. gadā Turovas-Pinskas kņazisti pakļāva Galīcijas-Volīnijas kņazs Daniels Romanovičs, kas pēc 1240. gada nokļuva Zelta Ordas pakļautībā.
Pirmo reizi rakstos pieminēta Galīcijas-Volīnijas hronikā, kurā teikts, ka 1274. gadā kņazs Mstislavs karojis Poļesjē (ѿ Копылѧ воюӕ по Полѣсью). Pēc 1320. gada to ieguva Lietuvas dižkunigaitija, 1569. gadā Poļesje iekļāvās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā. Pēc Polijas dalīšanām 1793. un 1795. gadā tā nokļuva Krievijas impērijas sastāvā līdz pat Pirmā pasaules kara beigām.
No 1991. gada Baltkrievijas un Ukrainas sastāvā.
Skatīt arī
Poļesjes zemiene
Skūgširkogordena
Skūgširkogordena, Stokholmas Meža kapi (sv — ‘meža kapsēta’) ir kapsēta Stokholmā, Zviedrijā. Tās arhitektūrā vērojama pāreja no ziemeļu klasicisma uz funkcionālismu. Arhitekti: Gunnars Asplunds un Sīgurds Leverencs.
Darbs pie kapsētas tika sākts 1917. gadā. Tā tika atklāta 1920. gadā, tomēr darbs pie tās noslēdzās 1940. gadā. Kapsēta tika uzcelta vietā, kur iepriekš bija veci grants karjeri, kas apauguši ar priedēm.
Te atrodas piecas kapellas, trīs no tām apvienotas krematorijā. Paši kapi sakārtoti blokos priežu mežā. Ir piemiņas birzs, monumentāls kalns. Skūgširkogordenā apglabāta Grēta Garbo, Eivinds Junsons, kapsētas arhitekts Asplunds, Maliks Bendžellols, Ivars Lo-Johansons, Lennarts Skūglunds. Apglabāti arī daudzi pēckara trimdas latvieši.
Ar 100 tūkstošiem kapavietu šī ir lielākā kapsēta valstī, pēc platības — otra lielākā. 1994. gadā tā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Ceglinīki
Ceglinīki ir ciems Vaboles pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 221 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Dublinieku ezers.
Ienākums no ieguldījumiem
Ienākums no ieguldījumiem jeb peļņa no kapitāla ieguldījuma (en) ir finanšu koeficients, kas ir bieži izmantots dažādu ieguldīšanas lēmumu vērtēšanai un vairāku ieguldījumu iespēju savstarpējai salīdzināšanai. Lieli ienākumi no ieguldījumiem norāda uz salīdzinoši lielu ieguvumu no kādu ekonomisku resursu izmantošanas, attiecībā pret ar to saistītām izmaksām.
Tas tiek aprēķināts pēc turpmāk minētās formulas:
Žans Peronē
Žans Moriss Peronē (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs. Viņš startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Maikls Moriss
1952. gadā kļuva par Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekli. Pirms tam jau divus gadus vadīja Īrijas Olimpisko padomi. 1972. gadā ticis ievēlēts Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidenta amatā, kur pavadīja laikposmu līdz 1980. gadam. Bijis vairāku filmu producents, tai skaitā The Playboy of the Western World, Gideon's Day un The Rising of the Moon.
Zīmētājs (filma)
"Zīmētājs" ir 2007. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma, kuras režisors un scenārija autors ir Dāvis Sīmanis. Filmas pirmizrāde notika kinoteātrī "Rīga".
Sižets
Filma veidota par latviešu mākslinieku Ilmāru Blumbergu, kuram māksla jau bija kā konstants esamības stāvoklis.
Balvu Valsts ģimnāzija
Balvu Valsts ģimnāzija ir vispārējās izglītības iestāde, kas atrodas Dārza ielā 2 Balvos. Tās uzdevums ir profesionāla skolēnu sagatavošana dzīvei un tālākizglītībai atbilstošā kultūrvidē.
Vēsture
Skolas aizsākumi meklējami 1930. gadā, kad bijušajā Balvu muižas pilī Parka ielā 2 tika iesvētīta Balvu pilsētas ģimnāzijas ēka. No 1932. gada līdz 1944. gadam tā darbojās ar nosaukumu Balvu valsts ģimnāzija. Otrā pasaules kara laikā skolas ēkā bija vācu kara hospitālis, kas 1944. gadā tika nodedzināts. 1944. gadā ģimnāziju pārdēvēja par Balvu vidusskolu, bet 1955. gadā par Balvu 1. vidusskolu, jo tik atvērta Balvu 2. vidusskola ar krievu valodas apmācību. Skola atradās Brīvības ielā 47. Kad 1965. gadā uzcēla jaunu skolas ēku 640 skolēniem Partizānu ielā 16, Balvu 1. vidusskolu apvienoja ar Balvu 2. vidusskolu, agrākās telpas atstājot Balvu pilsētas sākumskolai.
1977. gada 1. septembrī Balvu 1. vidusskola pārcēlās uz ēku Dārza ielā 2. 1997. gadā tika atjaunots skolas vēsturiskais nosaukums - Balvu pilsētas ģimnāzija. 2009. gadā gada skolai piešķīra Valsts ģimnāzijas nosaukumu.
Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
Skolas vērtības ir — atbildība, cieņa, sadarbība, mērķtiecība.
Frenštāta pie Radhoštja
Frenštāta pie Radhoštja (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Novi Jičīnas apriņķī. Pilsētas centrs ir pilsētbūvniecības piemineklis. Ziemas sporta centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1382. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Frankštate pie Radhošta (de). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Cilvēki
Frenštāta pie Radhoštja ir politiķa Ladislava Adameca (Ladislav Adamec, 1926-2007) un tramplīnlēcēja Jirži Raškas (Jiří Raška, 1941-2012) dzimtā pilsēta.
1945. gada Latvijas čempionāts šahā
1945. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 2. šaha čempionāts vīriešiem.
Turnīra gaita
Beidzoties Otram Pasaules karam Latvijā atjaunojās šaha dzīve. Vēl 1944. gada 16. novembrī tika nodibināta Republikāniskā šaha sekcija (priekšsēdētājs - Reinholds Bāliņš, priekšsēdētāja vietnieki - Mārtiņš Zvirbulis un Pēteris Šadurskis, valdes locekļi - Aleksandrs Koblencs un Zigfrīds Solmanis), kura 1945. gada vasarā (11. jūlijs - 7. augusts) organizēja Latvijas PSR 2. šaha čempionātu vīriešiem, kas notika Rīgas pionieru pilī.
Par Latvijas čempiona titulu cīnījās 18 šahisti no Rīgas, Cēsīm, Liepājas, Valmieras un Ventspils. Ārpus konkurences čempionātā piedalījās spēcīgais Maskavas meistars Vladimirs Alatorcevs un Latvijas spēcīgāka šahiste Milda Lauberte. Alatorcevs un Koblencs tikko bija atgriezušies no PSRS 14. šaha čempionāta fināla Maskavā, kur Koblencs bija izpildījis PSRS sporta meistara normu, tāpēc abi tika uzskatīti par turnīra favorītiem. Prognozes piepildījās - meistari uzvarēja gandrīz visas partijas, tomēr finišu pirmais sasniedza Alatorcevs, bet Koblencs ieguva savu otro Latvijas PSR čempiona titulu.
Jāatzīmē, ka ne visiem turnīra dalībniekiem izdevās pabeigt turnīru. Jau pēc 6. kārtas no turnīra darba apstākļu dēļ izstājās Knaģis un viņa rezultāti tika anulēti, bet abi Valmieras pārstāvji Mūrnieks un Ķemers nespēlēja turnīra pēdējās kārtas, kuros viņu pretinieki saņēma punktus bez spēles.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! 19 !! Punkti !! Vieta
Polonizācija
Polonizācija (pl) jeb pārpoļošana ir poļu kultūras, jo īpaši poļu valodas, pārņemšana vai ieaudzināšana zemēs, kuras ir pakļautas poļu kultūras ietekmei un kuru iedzīvotāji nav poļi.
Termins radies 16. gadsimtā un cēlies no Polijas nosaukuma latīņu valodā — Polonia.
Polijas Republikā
Pēc Rīgas miera līguma noslēgšanas dažas etniskās ukraiņu, baltkrievu un lietuviešu teritorijas kļuva par Polijas sastāvdaļu. Šajās zemēs tika izveidotas Polijas pārvaldes iestādes un īstenota kultūras politika, kuras mērķis bija apvienot nacionālās kultūras. Sanācijas politika diskriminēja vietējos nepoļu iedzīvotājus. Nacionālo kustību aktīvisti tika vajāti. 1938. gada 1. oktobrī poļi okupēja dažas Čehijas teritorijas, 8. oktobrī Silēzijas vojevodistes deputāti pasludināja poļu valodu par vienīgo valsts valodu šajā apgabalā.
Burks
Burks var būt:
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Lībijā
Sarakstā apkopotas tās vietas Lībijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Lībijasir iekļautas 5 vietas (visi kultūras objekti). Lībija Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1978. gada 13. oktobris. Visi Lībijas objekti ir iekļauti apdraudēto objektu sarakstā, jo tie tuvākajā nākotnē varētu tikt iznīcināti.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#FFE6BD|Apdraudētais objekts|outline=silver}}
Sokrata nāve
Sokrata nāve (fr) ir franču gleznotāja Žaka Luija Davida eļļas krāsas glezna, tapusi 1787. gadā. Glezna, līdzīgi kā citas viņa tā desmitgades gleznas, saistīta ar klasisku tematu, šajā gadījumā Sokrata nāvessoda izpilde, ko Platons aprakstījis savā darbā Phaedo. Šajā stāstā Sokrats ticis apsūdzēts par Atēnu jaunatnes samaitāšanu, iepazīstināšanu ar savādiem dieviem un notiesāts uz nāvi, iedzerot velnarutka indi. Sokrats nevis pie pirmās iespējas bēg, bet savu nāvi izmanto kā pēdējo mācību stundu saviem mācekļiem un sagaida nāvi mierīgs. Phaedo attēlo Sokrata nāvi un ir arī Platona ceturtais un pēdējais dialogs, kurā aprakstītas filozofa pēdējās dienas, kas aprakstītas arī darbos Euthyphro, Apoloģija un Crito.
Gleznā vecs vīrs baltā tērpā sēž gultā, vienu roku izstiepis virs kausa, ar otru žestikulējot gaisā. Viņam apkārt ir dažāda vecuma vīrieši, vairums pretēji mierīgajam vīram izrāda emocionālu satraukumu. Jauns vīrietis sniedz viņam kausu, skatoties citā virzienā un ar brīvo roku aizsedzot seju. Cits jauns vīrietis sagrābis vecā vīra augšstilbu. Gultas galā sēž vecs cilvēks, sakumpis lūkojas savā klēpī. Pa kreisi, caur arku sienā, fonā ir redzami citi vīrieši.
Glezna
Lai arī Davids gleznas tapšanas laikā konsultējās ar tēvu Adrī, kurš bija pētījis šo tēmu, Sokrata nāves attēlojums satur vairākas vēsturiskas neprecizitātes. Vienkāršošanas dēl viņš atteicās no daudziem tēliem, kas aprakstīti Platona dialogos. Tomēr viņš iekļāva Aplodoru, vīrieti, kurš balstās pret sienu arkā, lai arī Sokrats viņu aizsūtījis prom, jo pārāk spēcīgi izrādījis sēras. Davids nepareizi attēlojis vairāku Sokrata mācekļu vecumu, ieskaitot Platonu. Platons Sokrata nāves brīdī bija jauns vīrietis, bet gleznā viņš attēlots kā vecais vīrs gultas kājgalī. Pat Sokrata seja ir krietni idealizētāka kā klasiskā biste, ko parasti izmanto kā Sokrata sejas paraugu.
Davids izmanto krāsas, lai gleznā izceltu emocijas. Sarkanās nokrāsas gleznas malās ir pieklusinātas un centrā kļūst dinamiskas, to kulminācija ir vīrieša, kas tur indes kausu, tumši sarkanās drēbes. Parasti tiek uzskatīts, ka viņš to Sokratam piedāvā, nevis saņem pēc tam, kad Sokrats izdzēris tā saturu. Vienīgie divi mierīgie vīrieši — Sokrāts un Platons — ir attēloti kontrastējošā zilganbaltā krāsā. Pieklusinātās krāsas šajā gleznā varētu būt reakcija uz citas viņa gleznas "Horācija zvērests" kritiķiem, kas nosauca krāsas par pārāk spilgtām.