cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pundurpapagailis
Vairošanās
Vasaras beigās sapulcējas milzīgos baros un lido uz dienvidiem, lai tur ligzdotu vēlreiz. Labvēlīgos apstākļos pundurpapagaiļu pārim var būt putnēni vairākas reizes gadā. Pāri veido uz ilgu laiku, reizēm pat mūžu. Dzimumgatavību sasniedz 5 mēnešu vecumā.
Dzeltējošā atmatene
Dzeltējošā atmatene (Agaricus silvicola jeb Agaricus sylvicola, agrāk arī Psalliota silvicola) ir vidēji liela Latvijā bieža atmateņu dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Daži autori uzskata, ka tā ir tīruma atmatenes mežā augošā forma.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Līdzīgās sugas
Dzeltējošā atmatene pieder pie dzeltējošo atmateņu grupas, kuras ir lielas, dzeltē iespiedumu vietās un ar to atšķiras no citām. Vēl šai grupā ietilpst tāpat ēdamās cildenā atmatene, tīruma atmatene, krīta atmatene, dižsporu atmatene, sajaukšanai ar kurām ir tīri zinātniska nozīme, un atsevišķi stāvošā indīgā atmatene, kuras mīkstums, īpaši kātiņa pamatnē, griezuma vietā koši dzeltē daudz stiprāk nekā citām atmatenēm un kurai ir nepatīkama smaka. Mušmires, ieskaitot ārēji līdzīgo un nāvīgi indīgo balto mušmiri, atšķiras no atmatenēm ar savām vienmēr baltajām lapiņām.
Rīgas Bolderājas Jaunā pamatskola
Rīgas Bolderājas Jaunā pamatskola ir pamatizglītības iestāde Rīgā. Tā atrodas Miglas ielā 9, Bolderājā.
Izglītības programmas
Skolā tiek īstenota pamatizglītības programma (21011111).
Vēsture
1876. gadā sāka darboties Bolderājas—Daugavgrīvas sabiedriskā privātskola, bet 1896. gadā tika nodibināta Bolderājas 1. valsts skola. Pēc Bolderājas iekļaušanas Rīgas robežās 1926. gadā pēc arhitekta Pāvila Dreijmaņa projekta sāka būvēt jaunu skolas ēku, ko atklāja 1931. gadā kā '''34. Rīgas pilsētas pamatskolu'''. Skolas pārzinis bija Emīls Šmits, skolā darbojās mazpulks, jūras skauti, gaidas, Sarkanais krusts, dramatiskais kolektīvs. No 1934. gada pārzinis bija K. Kļavinieks. 1937. gadā skolu pārdēvēja par Rīgas pilsētas Bolderājas pamatskolu.
Pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gadā to pārdēvēja par '''Rīgas 19. vidusskolu''', kurā mācības uzsāka 1.— 4. klases ar apmācību krievu valodā. 1948. gadā 19. vidusskolas telpās Miglas ielā 9 tika atvērta Rīgas pilsētas 26. septiņgadīgā skola ar krievu mācību valodu. 1952. gadā Bolderājai tika piešķirts strādnieku ciemata statuss, pakļaujot to Rīgas pilsētas Ļeņina rajonam, bet 1953. gadā 26. septiņgadīgo skolu pārveidoja par Rīgas 33. vidusskolu ar krievu valodu kā apmācības valodu un pārcēla uz jaunuzceltu skolas ēku Stūrmaņu ielā. No 1963. gada līdz 1975. gadam arī Rīgas 19. vidusskolā mācījās divās plūsmās latviešu un krievu bērni.
Ņemot vērā to, ka no 2017.gada tika realizētas tikai pamatizglītības programmas un interešu izglītības programmas un ka skolas nosaukumam jābūt atbilstošam realizētajai izglītības pakāpei, 2021. gada 18. februārī Rīgas domes Izglītības, kultūras un sporta departaments atbalstīja Rīgas 19. vidusskolas pārveidi par Rīgas Bolderājas Jauno pamatskolu.
MFA Žalgiris-MRU
MFA "Žalgiris" (lt) ir 2013. gadā dibināts Lietuvas futbola klubs no Viļņas.
Šobrīd spēlē Lietuvas sieviešu futbola A līgas čempionātā.
Sastāvs 2023
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Aleksandru Kurtejans
Aleksandru Kurtejans (ro; dzimis Kišiņevā) ir Moldovas futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Moldovas futbola izlases dalībnieks. 2017. gada sezonas pirmajā pusē bija Latvijas Virslīgas kluba FK Jelgava galvenais treneris.
Karjera
Futbolista karjeru sācis 1991. gadā dzimtās pilsētas Kišiņevas klubā "Zimbru", kurā spēlējis līdz 1996. gadam. Šajā laikā piecas reizes izcīnījis Moldovas čempiona titulu. 1997. gadā uz īres līguma pamata pievienojies Polijas klubam Lodzas "Widzew", kurā kļuva arī par Polijas čempionu. Nākamajā gadā ticis izīrēts Krievijas klubam Sanktpēterburgas "Zenit", bet 1998.—1999. gada sezonā spēlējis arī Vācijas Bundeslīgas klubā Hamburger SV. 1999. gada jūnijā atgriezies Zenit komandā. Spēlētāja karjeru noslēdzis Maskavas komandā Torpedo-Zil.
Moldovas futbola izlasē aizvadījis 38 spēles un guvis divus vārtus. Divas reizes ticis atzīts par Moldovas gada labāko futbolistu.
Pēc spēlētāja karjeras beigām 2003. gadā sācis strādāt Kišiņevas "Zimbru" kluba sistēmā. 2007. gadā bijis arī komandas galvenā trenera pienākumu izpildītājs. Vēlāk neilgu laiku bijis arī Sanktpēterburgas "Smena-Zenit" trenera asistents.
2011. gadā kļuvis par Moldovas U21 izlases galveno treneri. Šajā amatā nostrādājis trīs gadus. 2014. gada 24. septembrī ticis apstiprināts par Moldovas nacionālās izlases galveno treneri. Līgums tika noslēgts līdz 2016. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas cikla beigām. Tomēr jau pēc gada, 2015. gada septembrī, atkāpās no amata. 2016. gada decembrī iecelts par Latvijas Virslīgas kluba FK Jelgava galveno treneri. 2017. gada augustā pēc abpusējas vienošanās Kurtejans klubu atstāja.
Čaupi (Kalniešu pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Vikaiņu ezers, Čaupu ezers.
Senklū
Senklū ir pilsēta Francijā, Odesēnas departamentā, Ildefransa reģionā. Tā atrodas Sennas kreisajā krastā 5 km uz rietumiem no Parīzes. Senklū tilts savieno pilsētu ar pretējā krastā atrodošos Buloņu-Bijankūru. Tās administratīvā teritorija iekļauj arī daļu 460 hektāru Senklū brīvdabas parka. Pilsētā ir kultūras centrs, konservatorija, golfa laukums, hipodroms, slimnīca, 22 skvēri un dārzi, 15 pamatskolas, četras koledžas, trīs liceji. Senklū atrodas arī Kirī institūta filiāle. Vairāki no vēsturiskiem monumentiem ir ierakstīti Francijas kultūras mantojuma sarakstā, to skaitā hipodroma ēka, pilsētas vēsturiskais centrs, Senklū baznīca, Sterna dārzs. Avelinu muzejam (Musée des Avelines) ir piešķirts statuss Musée de France.
Gallijas laikos šī vieta saucās Novigentum, bet vēlāk Noženta (Nogent). Tagadējais pilsētas nosaukums ir cēlies no Hlodoalda (la) vārda. Hlodoalds bija Merovingu dinastijas princis, Orleānas karaļa Hlodomera dēls, Hlodviga I mazdēls. Viņš brīvprātīgi atteicās no valdīšanas perspektīvas un kļuva par eremītu. Viņš dibināja pilsētas baznīcu un klosteri, kuriem pēc viņa nāves 560. gadā tika piešķirts viņa vārds un pilsētu arī sāka saukt par Senklū.
Cēzars Betē
Cēzars Betē (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija Šveices sporta šāvējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
1900. gada olimpiskajās spēlēs viņš startēja tranšejas šaušanā, pārstāvot Franciju. Šajā disciplīnā viņš, iegūstot 16 punktus, izcīnīja 4. vietu.
Parastā cidonija
Parastā cidonija jeb aiva (Cydonia oblonga) ir neliels rožu dzimtas koks, kas tiek kultivēts tā augļu un ziedu dēļ. Tā ir vienīgā suga cidoniju (Cydonia) ģintī, kas ietilpst ābeļu apakšdzimtā. Tā stumbrs ir līks, un spēj izaugt pat 6 metru garš. Ziedi ir balti vai bāli rozā ar piecām ziedlapām. Bumbierveidīgie zeltainie augļi ir āboli. Neapstrādātas parastās cidonijas ir cietas un ne sevišķi garšīgas, tāpēc biežāk tās īpaši pagatavo vai izmanto ēdienu sastāvā. Parastā cidonija tiek kultivēta vairāk nekā 4000 gadus, un par tās izcelsmes vietu uzskata Dienvidaustrumāziju un Kaukāzu.
Par cidonijām latviešu valodā sauc arī krūmcidonijas jeb henomeles (Chaenomeles), kas ir krūmi ar skābiem, maziem augļiem un nepieder pie cidoniju ģints.
Kačkars
Kačkars (tr no hy — hačkars — ‘krustakmens’) ir kalns Turcijas ziemeļaustrumos, Pontijas kalnu augstākā virsotne. Izvietojies Austrumpontijas kalnu (Lazistānas kalnu) grēdā uz Rizes un Artvinas ilu robežas 40 km no Melnās jūras piekrastes. Veidots no granītiem un gneisiem. Nogāzēs līkmežs un kalnu pļavas.
Āfrikas valstu un atkarīgo teritoriju uzskaitījums
Šajā sarakstā apkopotas visas Āfrikas valstis un atkarīgās teritorijas. Āfrikā kopumā ir 54 suverēnas valstis un 10 nesuverēnas teritorijas.
Malta un daļa Francijas, Itālijas, Portugāles un Spānijas atrodas uz Āfrikas kontinentālās plātnes, tomēr politiski tās tiek uzskatītas par Eiropas sastāvdaļu. Tāpat arī Sokotra atrodas uz Āfrikas kontinentālās plātnes, taču politiski tā tiek ieskaitīta Āzijā, jo ir daļa no Jemenas. Ēģiptes Sīnāja pussalas daļa atrodas Āzijā, tomēr pati Ēģipte tiek uzskatīta par Āfrikas valsti.
Atzītās valstis
Tabulā apkopotas visas 54 pilnībā atzītās ANO valstis un visas Āfrikas Savienības valstis (izņemot Maroku, kas nav dalībvalsts).
Iļja Gorohovs
Iļja Gorohovs (dzimis 1977. gada 23. augustā) ir bijušais krievu hokejists, aizsargs. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādos Krievijas Superlīgas un Kontinentālās hokeja līgas klubos. 12 sezonas aizvadījis Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvā. 2012. un 2013. gadā, spēlējot Maskavas "Dinamo" sastāvā, izcīnījis Gagarina kausu. 2013. un 2014. gadā iekļauts KHL simboliskajā izlasē.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Gorohovs uzsāka dzimtajā Jaroslavļā, 1994.—95. sezonā debitējot Krievijas Superlīgas kluba Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvā. Kluba rindās aizsargs centās nostiprināties līdz pat 1997.—98. sezonai, kuras gaitā uzspēlēja arī Ufas "Salavat Julajev" un Samāras CSK VVS rindās. 1999.—00. sezonu Iļja aizvadīja Ņižņijnovgorodas "Torpedo" sastāvā, taču tad atgriezās Jaroslavļā, 2002. un 2003. gadā izcīnot Krievijas čempiona titulu.
Gorohovs "Lokomotiv" rindās spēlēja līdz pat 2008.—09. sezonas noslēgumam, kad pievienojās Ufas "Salavat Julajev" vienībai. 2010.—11. sezonu aizsargs aizvadīja Mitišču "Atlant" rindās. 2011.-12. un 2012.—13. sezonās, spēlējot Maskavas "Dinamo" rindās, izcīnīja Gagarina kausu.
2013.—14. gada sezonā Gorohovs atgriezās Jaroslavļā, kļūstot arī par komandas kapteini. 2013. un 2014. gadā tika iekļauts KHL simboliskajā izlasē. 2016. gada vasarā pievienojās HK Soči rindām, taču sezonas gaitā pārcēlās uz Habarovskas "Amur". Pēc 14 "Amur" rindās aizvadītām spēlēm februāra vidū paziņoja par karjeras beigšanu.
Gulbis (ezers)
Gulbis (arī Gulbja ezers, Gulbju ezers) ir subglaciālas izcelsmes ezers Kuldīgas novada Rendas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā Mordangas ezeru grupā. Krasti lēzeni, apauguši ar mežu, dibens — dūņains ar sakritušiem kokiem. Ietek divi grāvji, iztek strauts uz Ganekļupi. Mīt asari, rauda, līdakas un vēži.
Etiķis
Etiķis (no vidusholandiešu etic vai viduslejasvācu ettik ) ir etiķskābes šķīdums ūdenī, ko izmanto kā garšvielu un konservantu. Galda etiķa pH līmenis ir no 2,4 līdz 3,4, bet etiķskābes koncentrācija parasti ir no 4% līdz 12%. Savukārt etiķa esences koncentrācija ir stipri lielāka un sasniedz pat 70%. Etiķis tiek izmantots arī skaistumkopšanā, piemēram, ābolu etiķis. Vēsturnieki uzskata, ka etiķis iespējams pirmo reizi ir iegūts no vīna (vīna etiķis).
Kristāliskais pamatklintājs
Kristāliskais pamatklintājs ir platformas kristāliskā pamatne zem nogulumiežu segas, veidota no dislocētiem magmatiskiem un metamorfiem iežiem. Šo iežu kompleksi veidojušies attiecīgās teritorijas ģeosinklinālās attīstības stadijā, kas noslēdzās ar krokojuma, reģionālā metamorfisma un granitizācijas procesiem. Pēc platformu konsolidēšanās to pamatklintājs īsāku vai garāku laikposmu bija pakļauts denudācijai, līdz uz to virsmas sāka uzkrāties nogulumieži. Platformu daļas, kur nav nogulumiežu segas, un pamatklintāju veidojošie ieži atrodas zemes virspusē, sauc par vairogiem. Pamatklintāja pārsedzošo nogulumiežu segas biezums platformās parasti ir daži kilometri. Vēlākās tektoniskās kustības pamatklintājā ir izpaudušās lūzumu un lokālu vertikālo kustību veidā.
Veidošanās
Uz kristāliskā pamatklintāja veidošanās procesu aktīvi iedarbojās Zemes mantija. Par pamatklintāja pamatni kalpo katarhaja protogaroza, kas veidojusies Zemes garozas pirmsplatformu attīstības stadijā, un ir globāli izplatīta pa visu Zemi. Savā augšdaļā tā ir veidota no tonalīt-diorītiem. Uz protogarozas izveidojies kristāliskais pamatklintājs sastāda Zemes garozas kontinentālā tipa "granītu" slāni. To sastāvā caurmērā ir granītgneisi, kas veido kupolveida struktūras, kurās ir sastopami metamorfizēti vulkāniskie ieži, pārsvarā bāziski un noturīgi pret granitizācijas procesiem.
Seno platformu pamatklintājs formējās pirmskembrijā, pārsvarā agrajā pirmskembrijā (pirms 1,7 mljrd. gadiem). Metamorfajās amfibolīta un granulīta fācijās pamatklintāja ieži ir metamrfizēti un stipri granitizēti. Seismisko garenviļņu ātrums tajos ir 6,0 km/s un vairāk. Jauno platformu pamatklintājs ir vāji metamorfizēts, ne augstāk par zaļo slānekļu fāciju, un atšķiras no nogulumiežu segas pamatā ar savu intensīvo dislocētību (tāpēc bieži vien tiek saukts par "krokoto pamatklintaju"). Seismisko garenviļņu ātrums tajos ir 5,5-6,0 km/s. Pamatklintājs tiek saukts arī par "konsolidēto garozu". Tā biezums sasniedz 30-40 km. Pamatklintāja iežos ir sastopamas dzelzs rūdu iegulas, niķeļa, vara, rūdas, zelts, keramiskās izejvielas u.c. derīgie izrakteņi.
Latvijas pamatklintājs
Latvija atrodas Austrumeiropas platformas ziemeļrietumu malā. Uz pamatklintāja Latvijas rietumos un centrālajā daļā atrodas Baltijas sineklīze, austrumu daļā Latvijas ieliece, kas dienvidaustrumu malā pāriet Baltkrievijas antiklīzē. Latvijas ziemeļaustrumu daļu aizņem Baltijas vairoga dienvidu nogāze, kur Valmieras-Lokno izciļņa rajonā pamatklintājs atrodas tikai 340-350 metru dziļumā. Tālāk dienvidrietumu virzienā pamatklintaja virsma pazeminās, un Latvijas vidienē atrodas apmēram 1000 metru dziļumā, bet dienvidrietumu stūrī pat 1923 metru dziļumā.
Latvijas vidusdaļā un austrumos pamatklintāju veido pamatā stipri metamorfizēti arhaja kristāliskie slānekļi, gneisi, granītgneisi un migmatīti. Kurzemē pamatklintāju veido gigantisks agrā proterozoja anortozītu un rapakivi granītu plutons.
Pēters Lēko
Šahista karjera
Ticis uzskatīts par šaha brīnumbērnu. 12 gadu vecumā kļuvis par FIDE starptautisko meistaru (IM), bet 1994. gadā 14 gadu, 4 mēnešu un 22 dienu vecumā kļuvis par tajā laikā jaunāko lielmeistaru (GM) šaha vēsturē. 1994. gadā kļuvis par Pasaules jauniešu šaha čempionu vecumā līdz 16 gadiem, apsteidzot Latvijas pārstāvi Māri Krakopu.
2002. gadā Dortmundē uzvarējis klasiskā šaha Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas pretendentu turnīrā, apspēlējot Maiklu Adamsu, Alekseju Širovu un finālā Veselinu Topalovu. Tas deva Lēko tiesības cīnīties 2004. gadā mačā par Pasaules šaha čempiona nosaukumu ar toreizējo klasiskā šaha čempionu Vladimiru Kramņiku. Pirms pēdējās partijas Lēko bija vadībā ar 7:6, taču noslēgumā cieta zaudējumu, mačs beidzās neizšķirti, un tas ļāva Kramņikam saglabāt savu titulu. Vēlākajos gados Lēko vairs neizdevās atkārtot šos panākumus: 2005. gadā Argentīnā Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas turnīrā viņš palika 5. vietā, bet 2007. gadā Mehiko Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas turnīrā ieņēma 4. vietā.
Ungārijas izlases sastāvā Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 8 reizes (1994-1996, 2000-2002, 2008-2014) un komandas sastāvā izcīnījis 2 sudraba medaļas (2002, 2014), kā arī individuālo zelta medaļu (2008). Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (1992, 1999, 2011, 2015) un komandas sastāvā izcīnījis sudraba (1999) un 2 bronzas medaļas (2011, 2015), kā arī individuālo sudraba (1999) medaļu. Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 3 reizes (2001, 2011, 2015).
Pļeseckas rajons
Pļeseckas rajons ir Krievijas Arhangeļskas apgabala administratīvais rajons apgabala rietumu daļā. Rajons robežojas ar Arhangeļskas apgabala Oņegas rajonu ziemeļrietumos, Piejūras rajonu ziemeļos, Holmogoru rajonu ziemeļaustrumos, Vinogradova rajonu austrumos, Šenkurskas rajonu dienvidaustrumos, Ņandomas rajonu dienvidos un Kargopoles rajonu dienvidrietumos, Mirnijas pilsētu austrumos, kā arī Karēlijas Republikas Pudožas rajonu rietumos.
Vidzemes skolotāju seminārs
Vidzemes draudžu skolotāju seminārs (de), arī Cimzes seminārs, bija Vidzemes bruņniecības uzturēta mācību iestāde Valmierā (1839—1853), vēlāk Valkā (1853—1890). Semināra pamatuzdevums bija sagatavot skolotājus Vidzemes guberņas draudžu skolu vajadzībām. Semināru no 1839. gada līdz 1881. gadam vadīja Jānis Cimze (1814—1881) un pilnu mācību kursu tajā pabeidza 479 audzēkņi.
Baltijas pārkrievošanas periodā, nepakļaudamās valdības rīkojumam par pāriešanu uz krievu mācībvalodu, vācu muižniecība 1890. gadā slēdza Valkas skolotāju semināru. Pēc tam Vidzemes skolotāju seminārs ar krievu mācību valodu darbojās Rīgā, bet 1902. gadā Valmierā uzcēla jaunu Rīgas mācību apgabala kuratoram pakļautu Valmieras skolotāju semināru (ru).
Kopš 1971. gada bijušajā semināra ēkā atrodas Valkas Novadpētniecības muzejs, kurā apskatāma ekspozīcija “J.Cimzes Vidzemes draudžu skolu skolotāju seminārs un tā audzēkņu kultūrizglītojošā darbība”.
Priekšvēsture
1738. gadā Valmiermuižas īpašniece Magdalēna Elizabete fon Hallarte ar Vidzemes landrāta Baltazara Kampenhauzena un Vidzemes ģenerālsuperintendenta Jēkaba Fišera atļauju Valmierā atvēra brāļu draudzes skolotāju sagatavošanas skolu jeb Valmieras draudzes novada palīgmācītāju diakonātu. Līdzās diakonātam Valmieras Jēra kalnā tika uzcelts mazāks saiešanas nams latviešu sapulcēm, vēlāk pašā Gaujas krastā lielāks ar divām zālēm vācu un latviešu sanāksmēm. Šis skolotāju seminārs Valmierā darbojās līdz 1744. gadam.
Vidzemes draudžu skolotāju seminārs Valmierā un Valkā (1839—1890)
Pēc 1819. gada zemnieku brīvlaišanas Vidzemes bruņniecība nolēma atjaunot draudžu skolotāju semināru. Vidzemes mācītāju sinode 1834. gadā par jaundibināmā Vidzemes skolotāju semināra vadītāju pēc Valmieras luterāņu draudzes mācītāja Ferdinanda Valtera (1801—1869) ieteikuma izvēlējās Jāni Cimzi un nosūtīja viņu uz ārzemēm sagatavoties šim amatam. 1836.—1839. gadā Cimze mācījās Veisenfelsas skolotāju seminārā, pēc tam apceļoja Vāciju, Šveici, Austriju un Itāliju, kur iepazinās ar tā laika modernākajām skolotāju izglītības metodēm. Vidzemes draudzes skolu skolotāju seminārs Valmierā tika atklāts 1839. gadā, 1853. gadā tas tika pārcelts uz semināra vajadzībām celtu ēku Valkā, kur tas darbojās līdz 1890. gadam.
Semināra audzēkņi
Seminārā mācījās vēlāk Latvijā un Igaunijā ievērojami pedagogi (V. Švēde, H. Einers), koru diriģenti (I. Zīle, Fr. Sēbelmans), komponisti (Dāvids Cimze, Kārlis Baumanis, A. Kunileids), mūziķi (J. Sērmūkslis, A. Lete u.c.), literāti (Auseklis, A. Grencšteins), mācītāji (Ā. Jende, J. Neikens), sabiedriskie darbinieki (V. Bērsons, K.R. Jakobsons) un daudzi citi.
Valmieras skolotāju seminārs (1902—1919)
1901. gadā Krievijas impērijas Tautas Izglītības ministrija Rīgas mācību apgabala kuratoram piešķīra kredītu jauna skolotāju semināra būvei Valmierā. Rīgas mācību apgabala arhitekta A. Kīzelbaša izstrādātajā Valmieras skolotāju semināra ēkas projektā ēkas pirmais stāvs bija paredzēts skolēnu mācību procesam, bet otrais stāvs skolas internātam, pasniedzēju dzīvokļiem un lūgšanu kapellai.
Pēc Vācijas armijas uzbrukuma un Rīgas okupācijas 1917. gada rudenī Valmieras skolotāju semināru pārcēla uz Sizraņu Krievijā, tomēr vēl 1918. gadā semināru beidza 25 audzēkņi, bet 1919. mācību gadā semināru beidza 13 audzēkņi. Semināru visā pastāvēšanas laikā pabeidza 424 latvieši, 45 igauņi, 48 krievi, 1 baltkrievs, kopā 520 audzēkņi.
Sabīne Andersone
Sabīne Andersone ir latviešu kinoproducente.
Studējusi Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Zināšanas papildinājusi vairākos Eiropas kursos, tai skaitā Cartoon Master Finance, Cartoon Master Digital un First Motion.
Filmu industrijā ienākusi ar producenta asistentes darbu pie filmas "Saldumiņš". 2007. gadā kļuvusi par filmu studijas Atom Art izpilddirektori.
Strādājusi pie vairākām filmām, tai skaitā "Roņu sala", "Starptautiskā tēva diena", "Klucis — nepareizais latvietis" un "Pavasaris Vārnu ielā". Bijusi arī raidījumi "Vides Fakti" administratore.
Viktors Pinčuks
Viktors Pinčuks (uk; dzimis ) ir ukraiņu uzņēmējs un filantrops. 2012. gada martā Forbes vērtēja viņu kā 255. bagātāko cilvēku pasaulē ar īpašumu vērtību $4,2 miljardi.
Pinčuks ir starptautiska investīciju, projektu finansēšanas un finanšu konsultāciju uzņēmuma EastOne Group LLC ar galveno mītni Londonā un Interpipe Group, viena no Ukrainas vadošā cauruļu un tērauda ražošanas uzņēmuma īpašnieks. Pinčukam pieder četri televīzijas kanāli, tostarp ICTV un populārs tabloīda formāta laikraksts Fakty i Kommentarii. Divus termiņus, no 1998. līdz 2006. gadam, viņš bija Augstākās Radas deputāts. Viņš ir precējies ar Olenu Pinčuku, kas ir bijušā Ukrainas prezidenta Leonīda Kučmas meita.
Dzīves sākums un karjera
Pinčuks dzimis 1960. gadā Kijivā ebreju ģimenē, tā vēlāk pārcēlās uz rūpniecības pilsētu Dņipro. 1983. gadā viņš pabeidza Dņipro metalurģijas institūtu. Pēc septiņiem gadiem viņš nodibināja Interpipe uzņēmumu, balstot to uz saviem patentētajiem izgudrojumiem, kurus sāka izmantot PSRS vadošās metalurģijas rūpnīcas.
Interpipe ir liels cauruļu un dzelzceļa ratu ražotājs, tā klientu skaitā ir Gazprom un Rosneft. 2004. gadā Interpipe kļuva par pirmo Ukrainas uzņēmumu, kas bijis Pasaules ekonomikas foruma biedrs. Interpipe darba vidē aktīvi cīnās pret HIV/AIDS un 2004. gadā tas kļuva par pirmo Austrumeiropas uzņēmumu, kas kļuvis par Global Business Coalition against HIV/AIDS biedru. 2004. gadā Pinčuks un Rinats Ahmetovs, divi Ukrainas bagātākie cilvēki, iegādājās Kryvorizhstal tērauda fabriku par aptuveni $800 miljoniem. Vēlāk Timošenko valdība atcēla pirkumu un sarīkoja atkārtotu izsoli televīzijas tiešraidē, kas ienesa $4,8 miljardus. 2006. gadā Pinčuks izveidoja investīciju konsultāciju uzņēmumu EastOne. Tās portfolio ir ražošanas aktīvi cauruļu un dzelzceļa ratu ražošanā, īpašos sakausējumos un tēraudā, mašīnbūvē un plašsaziņas līdzekļos.
Pinčuks no 1998. līdz 2006. gadam bija Augstākās Radas deputāts, pārstāvot partiju Сильна Україна. Politiku viņš pameta, nonācis pie secinājuma, ka Ukraina ir sasniegusi attīstības līmeni, kad uzņēmējdarbībai un politikai jābūt atdalītai.
Romiešu tēma
Romiešu tēma ir viena no loģiskās skolas galvenām tēmam šaha kompozīcijā. Tās būtība — galveno plānu, kas sākuma pozīcijā ir maldinājums, realizēt traucē melno figūra. Tāpēc baltie vispirms spēlē sagatavošanās plānu, aizvilinot melno figūru uz paralēlo līniju, kur šī figūra, mēģinot novērst draudu, rada melno pozīcijā izšķirošu novājinājumu, kas ļauj baltajiem realizēt galveno plānu. Romiešu tēmas īpatnība ir melno figūras kustības ģeometriski analoģiskais raksturs maldinājumā un risinājumā. Pēc pozīcijā izsauktā novājinājuma rakstura izšķir romiešu tēmu ar melno figūras ņemšanu vai aizsegšanu, ar balto figūras atsaistīšanu, ar melno karalim vai citai figūrai nepieciešamā lauciņa bloķēšanu, ar gājiena spaida radīšanu un tā tālāk.
Vēsture
Nosaukumu tēma ieguvusi no 1905. gadā žurnālā Deutsches Wochenschach publicētā J. Koca un K. Kokelkorna uzdevuma, kas bijis veltīts viņu draugam, Romā dzīvojošam šahistam. Etidē pirmais romiešu tēmu realizējis Hermanis Matisons.
Uzdevumi
1. uzdevuma risinājums:
Vācijas futbola 2. Bundeslīga
2. Bundeslīga ir otrā pēc līmeņa profesionālā futbola līga Vācijā. Līga tika izveidota 1974. gadā. Pašlaik līgā spēlē 18 komandas.
Līdz 1981. gadam, kā arī 1991.—1992. gada sezonā, lai iekļautu Austrumvācijas klubus pēc Vācijas apvienošanas, līga bija sadalīta ziemeļu un dienvidu divīzijās. Pašreizējā formātā komandas, kas ieņem pirmās divas vietas sezonas beigās, tiek paaugstinātas uz Bundeslīgu, bet trešās vietas ieguvēji aizvada pārspēles ar Bundeslīgas 16. vietas ieguvējiem. Pēdējās divas vietas tiek pazeminātas uz 3. līgu, bet 16. vietas ieguvēji aizvada pārspēles ar 3. līgas 3. vietu par tiesībām saglabāt vietu 2. Bundeslīgā.
Visas 2. Bundeslīgas komandas piedalās arī Vācijas kausa izcīņā.
Semani
Semani (sq) ir 85 kilometrus (kopā ar Devoli - 266 kilometrus) gara upe Albānijas rietumos.
Izveidojas, satekot Devoli un Osumi upēm pie Kučovas pilsētas. Līdzenuma upe. Metot meandrus, tek rietumu virzienā. Ietek Adrijas jūrā. Upes ūdeņi tiek izmantoti apūdeņošanai. Uz ziemeļiem no upes ieteces jūrā atrodas Divjakes-Karavastras nacionālais parks.
Džada Pinketa Smita
Džada Korena Pinketa Smita (en, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un sarunu šovu vadītāja. Par sarunu šova Red Table Talk vadīšanu saņēmusi Emmy balvu. Žurnāls Time Pinketu Smitu 2021. gadā nodēvēja par vienu no pasaules ietekmīgākajiem cilvēkiem.
Savu atpazīstamību ieguvusi, piedaloties seriālā A Different World (1991). Sākusi attēlot lomas filmās, kā Menace II Society (1993), "Ķertais profesors" (1996), Set It Off (1996), "Kliedziens 2" (1997), "Matrikss atjaunots" (2003), "Matrikss — Revolūcija" (2003) un "Madagaskaras" animācijas filmu sērijā. Viņa atgriezās televīzijā ar lomām tādos seriālos kā Hawthorne (2009–2011) un Gotham (2014–2017). Piedalījusies tādās filmās kā "Maģiskais Maiks XXL" (2015), "Sliktās mammas" (2016), Girls Trip (2017) un "Matrikss: Atdzimšana" (2021).
2002. gadā Pinketa Smita sāka savu dziedātājas un dziesmu vārdu autores karjeru smagā metāla grupā Wicked Wisdom. Sarakstījusi arī bērnu grāmatu, kā arī, kopā ar savu vīru Villu Smitu, viņai pieder filmu producēšanas uzņēmums. 2010. gadā saņēmusi Tony balvas nomināciju par Brodvejas izrādi Fela!.
Čaupi (Kombuļu pagasts)
Čaupi ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 273 km attālumā no Rīgas.
Šenkurskas rajons
Šenkurskas rajons ir Krievijas Arhangeļskas apgabala administratīvais rajons apgabala dienvidu daļā. Rajons robežojas ar Arhangeļskas apgabala Vinogradova rajonu ziemeļaustrumos, Verhņaja Toimas rajonu austrumos, Ustjas rajonu dienvidaustrumos, Veļskas rajonu dienvidos, Ņandomas rajonu rietumos un Pļeseckas rajonu ziemeļrietumos.
Lietuvas gada sportists
Lietuvas gada sportists (lt) ir sporta nominācija, kas katru gadu tiek piešķirta labākajiem sportistiem ar Lietuvas pilsonību. No 2014. gada konkurss vīriešiem un sievietēm notiek atsevišķi. Vēlēšanas organizē Lietuvas Nacionālā Olimpiskā komiteja kopā ar privātām struktūrām.
Lilija Kolinsa
Lilija Džeina Kolinsa (en, dzimusi ) ir angļu aktrise un modele.
Dzimusi Gilfordā, Sarejā un uzaugusi Losandželosā, viņa savu karjeru uzsāka divu gadu vecumā BBC komēdijā Growing Pains. 2009. gadā piedalījusies finansiāli veiksmīgajā un kritiķu atzītajā sporta filmā "Neredzamā puse". Attēlojusi galvenās lomas zinātniskās fantastikas filmā "Priesteris" (Priest, 2011), psiholoģiskajā trillerī "Nolaupīšana" (Abduction, 2011), fantāzijas filmās "Spogulīt, Spogulīt: Sniegbaltītes stāsts" (Mirror Mirror, 2012) un "Kaulu pilsēta" (The Mortal Instruments: City of Bones, 2013), kā arī romantiskajās komēdijās Stuck in Love (2012), "Angļu valodas skolotāja" (The English Teacher, 2013) un "Ar mīlestību, Rozija" (Love, Rosie, 2014).
Lilijas Kolinsas tēvs ir angļu dziedātājs Fils Kolinss.
Tripole (Libāna)
Tripole (ar, Ṭarābulus; Libānas arābu: Ṭrāblos; el, Tripolis; tr) ir pilsēta Libānā. Atrodas 85 km attālumā no valsts galvapilsētas Beirūtas. Šī ir visvairāk uz austrumiem esošā jūras osta valstī.
Pirmās cilvēku apmetnes Tripoles teritorijā bijušas jau 14. gadsimtā p.m.ē. Pilsēta tika dibināta pēc 700. gada p.m.ē. Laika gaitā atradusies dažādu impēriju un valstu pakļautībā. Tripolē atrodas vairākas ievērojamas mošejas, pils, tornis. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir otrā lielākā pilsēta valstī.
88. gads
88. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Čāgas
Čāgas ir ciems Vīksnas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 227 km attālumā no Rīgas.
Sīmanis Berģis
Dzīvesgājums
Dzimis 1887. gada 29. septembrī Raņķu pagastā. Mācījās Aizputes pilsētas skolā. Jau 16 gadu vecumā 1903. gadā pievienojies Aizputes sociāldemokrātu pulciņam, piedalījās 1905. gada revolūcijas notikumos Aizputē, Liepājā un Skrundā. 1906. gadā bēga no soda ekspedīcijas uz Austrumprūsiju, no 1907. gada trimdā ASV, kur darbojās Amerikas latviešu socialdemokrātu koporganizācijā, būdams tās Centrālkomitejas loceklis (1915-1916). Bostonas latviešu laikrakstā "Strādnieks" 1912. gadā publicēja skici "Viņi uzvarēs".
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā atgriezās dzimtenē, bija Latvijas Sociāldemokrātijas (LSD) Rīgas komitejas priekšsēdētājs (1917-1918). LSPR laikā līdz 1919. gada 4. jūlijam S. Berģis bija Rīgas Strādnieku deputātu padomes vadītājs, vēlāk LSPR Tautas izglītības, veselības aizsardzības un sociālās nodrošināšanas komisārs Rēzeknē, kur kopā ar savu vietnieku E. Efertu-Kluso, kā arī A. Upīti, I. Zeberiņu un vēl citiem mitinājās komisariāta ēkā Mazajā Nikolaja ielā 12. Pēc Sarkanās armijas izdzīšanas no Latgales 1920. gada janvārī emigrēja uz Krievijas PFSR, bija Kominternes darbinieks (1920-1921), vēlāk strādāja PSRS valsts iestādēs un ārzemju tirdzniecības sistēmā Anglijā un Maskavā (1930-1937).
Līdztekus nodarbojās ar rakstniecību, uzrakstīja romānu "Ziemeļu pionieri", ko publicēja žurnālā turpinājumos (1921-1922), lugu "Riežu pļāvēji" (1926) un stāstu krājumu "Apsūbējis kalns" (1929). Tulkoja cittautu rakstnieku (Dž. Londona, Gorkija u.c.) darbus latviešu valodā. Bija latviešu žurnāla "Celtne" redakcijas kolēģijas loceklis (1929-1931, 1934). Vissavienības padomju rakstnieku 1. kongresa delegāts (1934). PSRS Rakstnieku savienības biedrs (1934).
1937. gadā apcietināts NKVD pret latviešiem vērstās operācijas laikā. 1938. gada 28. februārī nošauts un aprakts Butovas poligonā pie Maskavas, bet oficiāli tika rakstīts, ka S. Berģis miris.
Inga Prauliņa
Inga Prauliņa ir latviešu producente, režisore un animatore.
Vecate
Vecate ir ciems Valmieras novada Vecates pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Salacas kreisajā krastā pie autoceļa P16 36 km no novada centra Valmieras un 139 km no Rīgas.
Inga Prauliņa
Ir bijusi animācijas filmu studijas Jet Media vadītāja. Pašlaik Latvijas Mākslas akadēmijā pasniedz klasisko animāciju.
Vecate
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Vecates muižas (Alt-Ottenhof) centru. Muiža vēstures avotos pirmoreiz minēta 1622. gadā, kad Zviedrijas karalis Gustavs Ādolfs to uzdāvinājis kancleram Uksenšērnam. Mūsdienu apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā padomju saimniecības «Austrumi» ciemats. Vecatē atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, doktorāts, pasts, viens veikals, estrāde.
Inga Prauliņa
Strādājusi pie vairākām animācijas filmām, tai skaitā "Velniņi", "Viens pa ceļu gāja", "Blēņu stāsts par vilkiem", "Pasaka par pili" un "Austras koka pasakas. Kāpēc varde nedziedāja".
Juris Karlsons (inženieris)
Juris Karlsons (dzimis Rīgā) ir latviešu inženieris, sabiedriskais darbinieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā Georga Karlsona ģimenē. Absolvēja Rīgas Politehnisko institūtu, strādāja par radioiženieri VEF, 1982. gadā viņam piešķīra Nopelniem bagātā izgudrotāja goda nosaukumu. Vēlāk viņš bija LZA Zinātniskās aparātbūves apvienības Speciālā konstruktoru biroja (SKB) galvenais konstruktors.
Atmodas kustības laikā J. Karlsons darbojās gan Latvijas Tautas frontē, gan arī LNNK (bija starp tās dibinātājiem 1988. gadā). 1990. gada 30. aprīlī viņš bija Pilsoņu Kongresa delegāts no Rīgas Latgales priekšpilsētas.
1990. gadā J. Karlsonu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 52. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
1993. gadā J. Karlsons nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no LNNK saraksta. 1994. gadā ievēlēts Rīgas domē no LNNK un Latvijas Zaļās partijas saraksta. Sekojošajās 1997. gada Rīgas domes vēlēšanās kandidēja no Nacionālās progresa partijas, taču netika ievēlēts, kā arī tika izslēgts no LNNK. 1998. gadā J. Karlsons iestājās Nacionālajā Reformu partijā, no kuras saraksta nesekmīgi kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās. 2000. gadā kļuva par Rīgas domes deputātu Nacionālā progresa partijas saraksta līdera Jura Žuravļova vietā.
Apbalvojumi
2000. gadā J. Karlsonu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
1255. gads
1255. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Latviešu robežapsardzības pulki
Latviešu policijas pulki bija militāras latviešu vienības Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā, kas tika izveidotas 1944. gada sākumā no 1906.-1914. gadā dzimušiem jauniesauktajiem. Latviešu robežapsardzības pulki tika izformēti vai pārformēti 1944. gada rudenī, tie darbības laikā bija pakļauti augstākajam SS un policijas vadītājam Ostlandē, taču nonākot frontē nonāca aizsardzības iecirkņa atbildīgās divīzijas štāba pakļautībā.
Vēsture
Sakarā ar Sarkanās armijas lieluzbrukumu Ļeņingradas—Volchovas frontes sektorā vācu Ostlandes pārvaldības vienības 1944. gada janvārī pieņēma lēmumu uzsākt 1906.-1914. gadā dzimušo vīriešu iesaukumu, sākotnēji solot tos izmantot robežapsardzības vajadzībām - plānots tika iesaukt ap 20 000 vīru.
Līdz 1944. gada martam bija saformēti 6 pulki, taču tie cieta no virsnieku trūkuma, esošie virsnieki bija sen atvaļināti no dienesta, kā arī trūka pārtikas, apģērbu, apavu, ieroču un munīcijas. Neskatoties uz šiem apstākļiem pieci no pulkiem tika iesaistīti tiešā kaujas darbībā 1944. gada jūlijā, ciešot smagus zaudējumus. 1944. gada augustā 5. pulku iesaistīja Krukenberga kaujas grupā Rīgas aizsardzībai. Robežapsardzības pulki tika izmantoti arī kā papildinājumu vienības frontei.
1944. gada 1. jūlijā 5 robežapsardzības pulkos (2.—6.), 1. pulks ar biežo papildinājumu nodošanu 19. divīzijai bija faktiski izformēts, bija kopā 12118 vīru — 288 virsnieki, 1333 instruktori un 10497 kareivji.
1944. gada oktobrī un novembrī no pēdējiem robežapsardzības pulkiem - 2. un 5. - tika izveidots 106. ieroču SS grenadieru pulks, kas piedalījās kaujās Kurzemes cietoksnī.
Rīgas Kultūru vidusskola
Rīgas Kultūru vidusskola ir skola Rīgā, kurā mācības notiek no 1. līdz 12. klasei. Tā atrodas ēkās Ganību dambī 7, Pētersalas-Andrejsalas apkaimē.
Izglītības programmas
2018. gadā skolā tiek īstenota pamatizglītības programma (21011111), vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011011), vispārējās vidējās izglītības profesionālā virziena programma "Kultūra un producēšana (31014011).
Vēsture
1960. gados Ganību dambī 7 tika uzcelta Rīgas 56. vidusskolas ēka, kurā mācības notika krievu valodā. 1993. gadā nodibināja Sarkandaugavas Kristīgo skolu un Japāņu valodas un kultūras vidusskolu. 2001. gadā abas skolas apvienojās un tika izveidota Rīgas Kultūru vidusskola. 2008. gadā veica skolas ēkas atjaunošanas darbus, bet 2010. gadā agrāko vidusskolas ēku Viestura prospektā 57 nodeva Rīgas 169. pirmsskolas mācību iestādes rīcībā. Skolā māca izpratni par dažādām tautām, to kultūru, tradīcijām un valodām (māca angļu, itāļu, franču, spāņu, krievu, ķīniešu, japāņu, arābu valodas). Skola sadarbojas ar Ķīnas Tautas Republikas vēstniecību, Taipejas misiju, Japānas un Spānijas vēstniecībām.
Lote un Mēness akmens noslēpums
"Lote un Mēness akmens noslēpums" (et) ir 2011. gadā izdota Latvijas un Igaunijas kopražota pilnmetrāžas animācijas filma. Filmas režisori ir Heiki Ernits un Janno Põldma. "Lote un Mēness akmens noslēpums" ir otrā animācijas filma par suņu meiteni Loti un viņas draugu piedzīvojumiem, sekojot 2006. gadā izdotajai filmai "Lote no Izgudrotāju ciema".
Truisms
Truisms (angļu: truisms, no true "patiess", "pareizs") ir vispārzināma, nodeldēta doma, kā arī vispārzināms, nodeldēts izteikums.
Bills Skašgords
Skašgords vislabāk pazīstams ar klauna Penīvaiza lomu šausmu filmās "Tas" (2017) un "Tas — otrā nodaļa" (2019), kas balstītas uz Stīvena Kinga romānu ar tādu pašu nosaukumu.
Truisms
Diezgan bieži, jo īpaši retorikā, šo terminu lieto, lai norādītu uz apgalvojuma vai viedokļa daļēji patiesu nozīmi.
Bills Skašgords
Billa brāļi Aleksandrs, Gustavs un Valters, kā arī tēvs Stellans Skašgords arī ir aktieri.
Neretas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Neretas novada pašvaldības vadītāji. Neretas tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Mazzalves, Neretas, Pilskalnes un Zalves pagastus.
Uzskaitījums
{{legend| gold| Vienoti novadam |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #99CC33| Vienotība |border=1px solid #AAAAAA}}
Čāvi (Malnavas pagasts)
Čāvi ir ciems Malnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 284 km attālumā no Rīgas.
Pols Legrēns
Pols Legrēns (fr) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Priekšsacīkšu kārtas braucienā viņš ieguva pirmo vietu, arī ceturdaļfināla braucienā viņš ieguva pirmo vietu, bet pusfināla braucienā ieguva otro vietu un finālam nekvalificējās.
Kaktusu iela
Kaktusu iela var būt:
Atspīdums
Atspīdums (reflection) datorgrafikā tiek izmantots, lai simulētu objektus, kas atstaro gaismu, atspīdumu, kā spoguļi vai jebkādas atspīdošas virsmas.
Atspīdums tiek izveidots, gaismas stariem iespīdot spogulī vai krītot uz jebkāda veida atstarojošas virsmas. Tiek aprēķināts atspīduma leņķis un atstarošanās vieta. Atspīdums tiek turpināts, tiklīdz vairs nav atrodama kāda virsma, kurai piemīt atspīdums. Datorgrafikā atspīdums tiek izmantots, lai izveidotu fotoreālistisku vidi.
162173 Rjūgū
162173 Rjūgū (sākotnējais nosaukums 1999 JU3) ir Apollona tipa asteroīds. Tas pieder zemei tuvo asteroīdu grupai, tā perihēlijs ir mazāks nekā Zemei, kamēr orbītas lielā pusass ir garāka kā Zemei. Asteroīda diametrs ir 865 ± 125 m.
Asteroīdu atklāja ASV astronomi projekta LINEAR ietvaros. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums 1999 JU3. Pēc orbītas noskaidrošanas Mazo planētu centrs tam piešķīra numuru 162173. 2015, gada 28. septembrī asteroīdam dots nosaukums Rjūgū (pūķa pils), kas ir maģiska pazemes pils Japānas mitoloģijā.
Spektra pētījumi liecina, ka (162173) 1999 JU3 ir C tipa asteroīds, tā virsma ir tumša, visticamāk, nelīdzena, klāta lieliem akmeņiem, klintīm.
uz asteroīdu tika nosūtīta Japānas zonde Hayabusa2. 2018. gada 27. jūnijā zonde iegāja 162173 Rjūgū orbītā. Plānots, ka Hayabusa2 savāks asteroīda grunts paraugus, un 2020. gada decembrī tos nogādās uz Zemes.
Šenkurska
Šenkurska (ru) ir pilsēta Krievijas Eiropas daļas ziemeļos, Arhangeļskas apgabala dienvidu daļā pie Vagas upes.
Vēsture
Rakstos no 1137. gada. 1586. gadā Šenkurska (tolaik tā saucās Vaga) kļuva par Borisa Godunova īpašumu. 1780. gadā ieguva pilsētas tiesības. 19. un 20. gadsimtā Šenkurska bija politisko darbinieku trimdas vieta. Krievijas pilsoņu kara laikā no 1918. gada 20. augusta līdz 1919. gada 25. janvārim, kad Šenkurskas kaujas rezultātā tas atkāpās, pilsētu bija ieņēmis ASV un Lielbritānijas karaspēks.
Talsu novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Talsu novada pašvaldības vadītāji. Talsu novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Abavas, Ārlavas, Balgales, Ģibuļu, Īves, Ķūļciema, Laidzes, Laucienes, Lībagu, Lubes, Strazdes, Valdgales, Vandzenes, Virbu pagastus un Talsu, Stendes, Sabiles, Valdemārpils pilsētas. 2021. gada 1. jūlijā Talsu novadu apvienoja ar Dundagas, Mērsraga un Rojas novadiem.
Uzskaitījums
{{legend| #647A28| Zaļo un Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| green| Latvijas Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| gold| Mēs - Talsiem un novadam |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #1f355e| Reģionu alianse |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow| Talsu novada attīstībai |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #99CC33 | Jaunā Vienotība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #EFC800 | Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| pink | Talsu novada attīstībai/Latvijas attīstībai |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #00FF80 | Latvijas Zaļā partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas |border=1px solid #AAAAAA}}
Mobira
Mobira Oy bija Somijas radioiekārtu ražošanas uzņēmums, kas plašāk pazīstams ar pirmajiem mobilo telefonu modeļiem. Tas tika dibināts 1979. gadā kā Nokia un Salora kopuzņēmums; 1980. gados saplūda ar Nokia.
Voranavas rajons
Voranavas rajons jeb Voronovas rajons  ir Grodņas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Grodņas apgabala Ivjes, Ļidas un Ščučinas rajoniem, kā arī Lietuvu. Rajona iedzīvotāju absolūtais vairākums ir poļi (80,8%).
Mobira
Vēsture
1979. gadā Somijas daudznozaru uzņēmums Nokia un elektronikas ražotājs Salora dibināja kopuzņēmumu Mobira Oy, kurā abi uzņēmumi apvienoja savas radiotelefonu iestrādes. Mobira sāka izstrādāt mobilos telefonus un bāzes stacijas jaunajam NMT standartam, kas Zviedrijā sāka darboties 1981. gadā, bet Somijā — 1982. gada pavasarī.
1982. gadā Nokia no Salora īpašnieka kuģu būvētāja Hollming nopirka Mobira kapitāldaļas, tādējādi iegūstot pilnu kontroli pār to. Mobira Oy 1984. gadā tika pārdēvēts par Nokia-Mobira Oy.
1984. gadā Nokia-Mobira kopā ar ASV uzņēmumu Tandy Corporation, kam piederēja tirdzniecības tīkls RadioShack, Dienvidkorejā dibināja kopuzņēmumu Tandy Mobira Communications, lai ar tur ražotiem mobilajiem telefoniem iekarotu Savienoto Valstu tirgu (1993. gadā Tandy pārdeva savas daļas Nokia; Tandy Mobira Communications tika pārdēvēts par Nokia TMC). 1986. gadā kopā ar Francijas uzņēmumu Matra tika izveidots kopuzņēmums Matra Nokia Radiomobiles SA, lai izstrādātu un ražotu mobilos telefonus Francijā. 1987. gadā Nokia-Mobira iegādājās ASV uzņēmumu Diversicom Cue, kam piederēja ASV lielākais peidžeru tīkls.
Kopš 1986. gada starptautiski mobilie telefoni tika pārdoti ar Nokia zīmolu.
Jorma Nieminens, kurš bija Mobira prezidents no 1979. līdz 1987. gadam, kopā ar diviem kolēģiem 1988. gadā dibināja uzņēmumu Benefon (tagad Twig Com), kas ražoja mobilos telefonus.
1992. gadā Nokia-Mobira tika pārdēvēts par Nokia Mobile Phones.
Mobilie telefoni
Mobira pirmais NMT 450 sistēmas automašīnas telefona modelis MD25 D10 pārdošanā tika piedāvāts 1981. gada aprīlī. Tā masa bija 10 kg un maksāja aptuveni 20 000 FIM.
1982. gadā izlaists Mobira Senator (Televa 801) ar modifikācijām Mobira Combi (Televa Trafik) un Mobira Quattro (Televa Cargo). Mobira Quattro veidots profesionālām vajadzībām, ar to apgādājot pakalpojumu sniegšanas mašīnas. Telefons ar masu 9,8 kg sastāvēja no operāciju bloka un klausules; barošana bija ārēja 12 V. Tā atmiņā glabājās līdz 50 telefona numuriem, izsaucamo numuru rādīja uz ekrāna; to varēja apgādāt ar brīvroku sistēmu.
1984. gadā izlaists modelis Mobira Talkman (MD50NA). Tas bija pirmais īsti pārvietojamais mobilais telefons ar iebūvētu akumulatoru un masu 5 kg, bet parasti to izmantoja automašīnā.
1987. gadā izlaists modelis Mobira Cityman 900, kas darbojās NMT 900 tīklā. Tas jau bija rokā turams telefons ar masu 790 g. Tas maksāja 24 000 FIM (4500 EUR). Šis modelis tika iesaukts par Gorba, jo ar to 1987. gadā Somijas vizītes laikā PSRS vadītājs Mihails Gorbačovs publiski zvanīja uz Maskavu. NMT 450 tīklam bija modifikācija Mobira Cityman 450, bet TACS tīklam — Mobira Cityman 1320 (marketēts arī ar nosaukumu Nokia Cityman 1320).
Meksikas bruņotie spēki
Meksikas prezidents ir bruņoto spēku augstākais komandieris, viņam ir tiesības rīkoties ar bruņotajiem spēkiem, tomēr normatīvie tiesību akti un to darbības atļaušana ir Republikas Senāta kompetencē.
Pašlaik Meksikas bruņotie spēki ir iesaistīti cīņā pret narkotiku kontrabandu, kā arī palīdz civiliedzīvotājiem dabas katastrofu gadījumos.
8. šaha olimpiāde
8. šaha olimpiāde notika no 1939. gada 24. augusta līdz 19. septembrim Argentīnas galvaspilsētā Buenosairesā.
Vispārīgs apskats
Politiskais saspīlējums Eiropā jau olimpiādes atklāšanas dienā radīja pirmo incidentu. Vācijas komandas kapteinis vērsās pie olimpiādes organizatoriem ar prasību, lai Čehoslovākijas nacionālais karogs tiktu nomainīts ar protektorāta karogu. Čehoslovākijas šahisti atteicās to darīt. Viņus atbalstīja vairākums šahistu un Čehoslovākijas karogs mastā plīvoja līdz olimpiādes noslēgumam. 1. septembrī sakās fināla sacensības. 1. kārtas laikā pienāca ziņa, ka Vācija uzbrukusi Polijai. Uzzinot, ka Anglija pieteikusi karu Vācijai, Anglijas šahisti atteicās no tālākās dalības turnīrā un devās atceļā uz dzimteni. Spriedze pieauga. Pasaules čempions Aļehins radio un presē aicināja boikotēt vācu komandu. Polija un Francija kategoriski atteicās spēlēt ar Vāciju, vairākas delegācijas pieprasīja to izslēgt no dalības olimpiādē. Organizatori uz tik asu reakciju nebija gatavi. Tika pieņemts lēmums, ka Polija un Francija savus mačus ar Vāciju nespēlē un katra pusei tabulā ieraksta divus punktus. Tad pirmajām divām pievienojās Palestīna. Vācieši savukārt piespieda čehus atteikties no spēles ar Franciju un Poliju. Rezultātā seši mači bez spēles tika ieskaitīti kā beigušies neizšķirti.
Pēc olimpiādes daudzi spēlētāji izteica vēlēšanos kara dēļ Eiropā neatgriezties. Argentīnas valdība tiem, kas bija ar mieru atbalstīt šahu, deva iespēju palikt šai valstī. Visa vācu komanda un daudzi citu valstu šahisti pieņēma šo piedāvājumu. Tas veicināja šaha uzplaukumu Argentīnā, kas vēlāk deva iespēju Argentīnai daudzkārt izcīnīt godalgotās vietas pēckara šaha olimpiādēs. Eiropā neatgriezās olimpiādes dalībnieki Migels Naidorfs, Paulino Frīdmans, Jideons Stolbergs, Erihs Eliskazess, Pauls Mihels, Ludvigs Engelss, Alberts Bekers, Heinrihs Reinharts, Jiržijs Pelikāns, Karels Skalička, Marks Luckis, Movša Feigins, Ilmars Rauds, Moše Čerņaks, Meirs Rauhs, Viktors Vincs, Aristīds Gromērs, Francišeks Suliks, Ādolfs Zaics, Kriss de Ronde, Džons Frensiss O'Donovans, Zalamans Kleinšteins, kā arī pasaules sieviešu čempionāta dalībnieces Soņa Grafa un Paula Švarcmane.
Priekšsacīkstes
Sacensībās piedalījās 27 valstu komandas. Komandas tika sadalītas četrās grupās, trīs grupās pa septiņas, vienā — sešas komandas. No katras grupas četras labākās iekļuva "A" finālā, bet atlikušās "B" finālā. Priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas, šīs olimpiādes turnīros mērojās spēkiem savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
"A" fināls
Turnīra rezultāti apkopoti nākamajā tabulā: !V||Komanda||1||2||3||4||5||6||7||8||9||10||11||12||13||14||15||P||KP||+||=||-
Apzīmējumi: V — vieta; P — komandas dalībnieku iegūto punktu summa; KP — komandas iegūto punktu summa (2 punkti — uzvarēts, 1 — neizšķirts, 0 — zaudēts mačs); + (uzvarēto), = (neizšķirto), - (zaudēto) maču skaits.
"B" fināls
"B" fināla komandas olimpiādes kopvērtējumā ieguva sekojošas vietas: 16. Islande, 17. Kanāda, 18. Norvēģija, 19. Urugvaja, 20. Bulgārija, 21.Ekvadora, 22. Gvatemala, 23. Īrija, 24. Peru, 25. Bolīvija, 26. Paragvaja.
Individuālās medaļas
Godalgas par labāko rezultātu pie galdiņa (vērtēja tikai finālā sasniegto rezultātu) saņēma:
Latvijas šahistu sniegums
Latvijas komandas (7. vieta) dalībnieku rezultāti apkopoti nākamajā tabulā:
FK Banga (sievietes)
FK "Banga" (lt) ir 1966. gadā dibināts Lietuvas futbola klubs no Gargždiem,
Sieviešu komanda tika izveidota 2012. un iekļuva augstākajā līgā. Šobrīd spēlē Lietuvas sieviešu futbola A līgas čempionātā.
Anatolijs Ņikitins
Anatolijs Ņikitins (1928—2022) bija Latvijas krievu ķirurgs un Rīgas pilsētas 1. slimnīcas Ķirurģijas klīnikas vadītājs (1957—2000).