cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hābsburgu monarhija
Vēsture
1775. gadā likvidēja iekšējās tirdzniecības muitu, savukārt ārējai tirdzniecībai vienotu muitas dienestu — ievedamajām izejvielām akcīzes nodokli ievērojami samazināja, bet rūpniecības precēm to palielināja. Ieviesa vispārēju ienākumu nodokli (kuru iekasēja arī no muižniecības un baznīcas). Veica vispārējo tautas skaitīšanu, kustamā un nekustamā īpašuma reģistrēšanu. Uz desmit gadiem atbrīvoja no nodokļiem jaundibinātos rūpniecības uzņēmumus. Izdeva patentu, kurš regulēja dzimtcilvēku klaušas.
1781. gadā Jozefs II izdeva patentu, ar kuru atcēla dzimtbūšanu un deva zemniekiem pārvietošanās un nodarbes maiņas brīvību. Laikā no 1780. līdz 1782. gadam Čehijā vien manufaktūru skaits dubultojās. Sākās valsts ekonomiskā un politiskā augšupeja.
Draupnirs
Draupnirs senskandināvu mitoloģijā ir Odina zelta augšdelma gredzens. No gredzena katru devītu rītu rodas vēl astoņi tādi paši (tiem gan šāda spēja nepiemīt). Draupniru izkala rūķi Broks un Sindri.
Odins gredzenu novietoja sava dēla Baldra bēru sārtā. Gredzenu vēlāk, devies uz pazemi, ieguva Hermods. Vēlāk Freira ieročnesis Skirmirs to atdeva Gerdurai, lai panāktu viņas piekrišanu precēties ar Freiru (to panākt gan izdevās tikai vēlāk).
Garastes koku žagatas
Garastes koku žagatas (Dendrocitta) ir zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) viena no vārnu dzimtas (Corvidae) ģintīm, kas apvieno 7 sugas. Tās dzīvo Āzijas dienvidos un Dienvidaustrumāzijā.
Izskats un īpašības
Garastes koku žagatu sugas ir dažādās krāsās: melnas, pelēkas un brūnas. Tām ir raksturīga pazīme — seja un lidspalvas ir melnas, muguru brūngana. Tām visām ir garas, slaidas formas astes. Garastes koku žagatas kā visas koku žagatas ļoti reti nolaižas uz zemes, tās galvenokārt uzturas augstu kokos.
Pūseps
Pūseps (et — 'galdnieks', no puu — 'koks' un sepp — 'kalējs'; sieviešu dzimtē Pūsepa) ir igauņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
AA
AA var būt:
Vitālijs Višņevskis
Vitālijs Višņevskis (uk, dzimis 1980. gada 18. martā) ir bijušais Ukrainā dzimis Krievijas hokejists, aizsargs. Karjeras laikā aizvadījis 552 spēles Nacionālajā hokeja līgā. Krievijas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2009. gada pasaules čempionu.
Spēlētāja karjera
No 1995. līdz 1999. gada Višņevskis spēlēja Jaroslavļas "Torpedo" rindās, aizvadot spēles gan Augstākajā, gan Pirmajā, gan 1998—99 sezonā arī Superlīgā. 1998. gadā viņu ar augsto 5. numuru draftēja NHL klubs Anahaimas "Mighty Ducks", kuras rindās Visņevskis spēlēja līdz pat 2006. gadam. 2004-05 NHL sezonas lokauta laikā Vitālijs spēlēja Krievijas Superlīgas kluba Voskresenskas "Himik" rindās. Pirms 2006—07 sezonas Višņevskis tika aizmainīts uz citu NHL klubu — Atlantas "Thrashers", bet sezonas nogalē, pēc 52 "Thrashers" rindās aizvadītām spēlēm, viņš nonāca Nešvilas "Predators". 2007—08 sezonu Višņevskis aizvadīja Ņūdžersijas "Devils" rindās. 2008. gada vasarā Vitālijs atgriezās Krievijā, aizvadot divas sezonas Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvā.
No 2010. līdz 2012. gadam spēlēja Sanktpēterburgas SKA rindās, taču tad atgriezās "Lokomotiv", tās sastāvā spēlējot no 2012. līdz pat 2015. gadam. 2015. gada septembrī uz pārbaudes laiku pievienojās NHL klubam Anahaimas "Ducks", taču vietu tā rindās neizcīnīja. Turpmākās divas sezonas Višņevskis izlaida, taču 2017.—18. gada sezonu aizvadīja Čerepovecas "Severstal" rindās, pēc tās noslēdzot karjeru.
Krievijas izlases rindās Višņevskis spēlējis trijos Pasaules čempionātos, 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, kā arī 2006. gada olimpiskajās spēlēs. 2009. gada Pasaules čempionātā viņš izcīnīja zelta medaļas. Junioru vecumā viņš spēlēja arī divos Eiropas čempionātos U18 jauniešiem, kā arī 1999. gada Pasaules U20 čempionātā.
SKF
AB SKF (sākotnēji sv; Zviedru lodīšu gultņu rūpnīca) ir Zviedrijas mašīnbūves uzņēmums ar galveno biroju Gēteborgā. Uzņēmums tika izveidots 1907. gadā.
Vēsture
Uzņēmumu 1907. gadā dibināja zviedru inženieris un izgudrotājs Svens Vingkvists. Trīs gadus pēc SKF dibināšanas uzņēmumā bija 325 darbinieki un meitasuzņēmums Apvienotajā Karalistē. Līdz 1912. gadam SKF bija pārstāvēts 32 valstīs, un līdz 1930. gadam 12 ražotnēs visā pasaulē bija nodarbināti vairāk nekā 21 000 darbinieku, no kuriem lielākais bija Filadelfijā, Amerikas Savienotajās Valstīs. 1923. gadā SKF sāka savu darbību Indijā, nodibinot tirdzniecības priekšposteni Kalkutā. Sākotnējās operācijas bija saistītas ar automobiļu gultņu importu. 1961. gadā Indijā tika dibināts meitas uzņēmums SKF India Ltd. 1963. gadā SKF izveidoja savu pirmo gultņu rūpnīcu Pūnā, Mahārāštrā. Mūsdienās uzņēmumam pieder 140 ražošanas uzņēmumi 32 valstīs.
Darbība
SKF projektē, ražo un piegādā rites gultņus, slīdgultņus, gultņu mezglus, blīvējumus, eļļošanas sistēmas, apkopes produktus, mehatronikas izstrādājumus, enerģijas pārvades produktus, tehniskā stāvokļa uzraudzības sistēmas un sniedz ar produkciju saistītos pakalpojumus.
Darbība Latvijā
Uzņēmuma darbību Latvijā pārstāv SKF meitasuzņēmums SKF Latvija, SIA.
Teles ezers
Ainavisks, apaļas formas, neskartu mitro ekvatoriālo mežu ieskaits ezers. Sekls, ūdens maz mineralizēts, bagāts ar organiskajām vielām, skābs (pH<4). Iespējams, ezers atrodas meteorīta krāterī; meteorīts kritis pirms aptuveni 80 miljoniem gadu.
Ezers kļuvis slavens ar nostāstiem par tajā dzīvojošo mokele-mbembe — noslēpumainu, milzīgu rāpuli. Klīst nostāsti, ka bangombes cilts pigmeji 1959.—1960. gadā vienu šādu rāpuli nomedījuši un apēduši. Šis zvērs esot bijis lielāks par ziloni, ar mazu čūskas galvu, garu, lokanu asti, sarkanbrūnu ādu. Tie pigmeji, kas ēduši noslēpumaino dzīvnieku, drīz pēc tam miruši. Nezvēri bieži manīti arī tuvējā Makeles ezerā un apkārtējās upēs un purvos.
Miloševičs
Miloševičs var būt:
Beberbeķu dzirnavezers
Beberbeķu dzirnavezers (arī Beberbeķu ezers) ir mākslīga ūdenstilpe Mārupes novada Babītes pagastā pie Rīgas apvedceļa A5. Atrodas Beberbeķu dabas parka dienvidu daļā. Izveidots pie bijušajām Beberbeķu dzirnavām uz Beberbeķu strauta, kas novada ūdeņus uz Neriņu. Tagad izbūvēta regulējama betona caurteka (diametrs 1,2 m, garums 14 m). 1 sala ar platību 0,025 ha. Dzīvo rauda, rudulis, asaris, līdaka, vēži. Populāra peldvieta.
Apikāls līdzskanis
Tā nav ļoti parasta atšķirība un pamatā piemērojama tikai berzeņiem un afrikātām. Vairākos angļu valodas variantos ir gan apikāli, gan lamināli līdzskaņu pāri, kā [t]/[d]. Tomēr dažos arābu valodas variantos (kā hadramī) [t] ir lamināls, bet [d] - apikāls.
Latviešu valodā vairāki līdzskaņi ir vai nu apikāli dentāli (kā afrikātas ), vai apikāli alveolāri
Basku valodā, tāpat kā serbu un horvātu valodās, alveolāros līdzskaņus dala apikālos un laminālos. Ķīniešu valodā tāpat izšķir postalveolāros līdzskaņus ("alveopalatālās" un "retrofleksās" skaņas). Statimhu valodā to izmanto kā sekundāro iezīmi, lai atšķirtu velarizētas un nevelarizētas afrikatas.
Gleipnirs
Gleipnirs senskandināvu mitoloģijā ir ķēde, ar kuru saķēdēts htoniskais briesmonis Fenrirs. Lai arī tā ir tik tieva kā zīda diegs, tā ir stiprāka par visām citām ķēdēm. Gleipniru pēc dievu lūguma no sievietes bārdas, kalna saknes, kaķa soļu skaņas, lāča dzīslām (ar tām domāti nervi, pacietība), zivs elpas un putna siekalām izkala cvergi, un ar to izdevās Fenriru sasaistīt. Pēc tā laika, domājams, visām minētajām būtnēm ir pazudušas attiecīgās īpašības.
Fenrirs būs saķēdēts ar Gleipniru līdz Ragnarokam, kad atraisīsies visas ķēdes un saites. Atbrīvojies Fenrirs aprīs Odinu.
Fomins
Fomins (ru; sieviešu dzimtē Fomina (Фомина́)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Baurdarbunga
Baurdarbunga (is, ) ir stratovulkāns zem Vahdnajegidla (Vatnajökull) ledāja Islandē, daļa no 120 km garas un 25 km platas vulkāniskās sistēmas. Baurdarbunga ir otrs augstākais Islandes kalns, tā virsotne atrodas 2009 m v.j.l.
Laika gaitā ik pēc apmēram 250—600 gadiem ir notikuši lieli vulkāna izvirdumi. Pēdējais izvirdums sācies 2014. gada septembrī un turpinās piecus mēnešus. Iepriekšējais Baurdarbungas izvirdums bija 1910. gada jūnijā—augustā.
Gungnirs
Gungnirs skandināvu mitoloģijā ir Odina šķēps, ko izkala rūķis Dvālins. Gungniru no rūķiem ieguva Loki, lai atmaksātu par Sivas matu nozagšanu (kopā ar Gungniru rūķi izkala arī Freijas kuģi Skidbladniru un Sivas zelta matus, kuri aug gluži kā īsti).
Kad Gungnirs tiek mests, tas vienmēr trāpa mērķī un pēc tam atgriežas metēja rokās.
Nesaules kalns
Nesaules kalns ir 285 m augsts kalns, kas atrodas Vidzemes augstienē, Madonas novada Aronas pagastā, pa vidu starp Kusu, Liezēri un Cesvaini. Dabas liegums, izveidots 1957. gadā. Liegums ir iekļauts Natura 2000 — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā. Vēsturiski Nesaules kalnā atradās viens no Strūves ģeodēziskā loka punktiem.
Melnā jūra
Melnā jūra (bg, ro, uk, crh, ru, ab, ka, tr) ir Atlantijas okeānam piederīga iekšējā jūra starp dienvidaustrumu Eiropu, Mazāzijas pussalu un Kaukāzu. Ar Egejas jūru, Vidusjūru un Pasaules okeānu to savieno Bosfora un Dardaneļu jūras šaurumi. Melnās jūras ziemeļaustrumos atrodas Azovas jūra, kas faktiski ir liels Melnās jūras līcis.
Nosaukums
Melnās jūras mūsdienu nosaukumi dažādās valodās pārtulkojot ir ar vienādu nozīmi — ‘Melnā jūra’. Senākais rakstītais avots ar šādu jūras nosaukumu ir no 13. gadsimta, taču uzskata, ka nosaukums «Melnā jūra» ir ievērojami vecāks.
Senākais grieķu nosaukums «Neviesmīlīgā jūra» varētu būt saistāms arī ar seno persiešu vārdu axšaina — ‘tumšs’, kas savukārt saistāms ar senos laikos pieņemto debespusu apzīmējumu ar krāsām. Melnā krāsa apzīmēja ziemeļus, bet sarkanā — dienvidus. Šādi varēja rasties Melnās jūras un arī Sarkanās jūras nosaukumi.
Cits Melnās jūras nosaukuma skaidrojums tiek saistīts ar tās dziļajiem ūdeņiem. Melnā jūra atrodas tālāk ziemeļos kā Vidusjūra un tā ir mazāk sāļa. Tāpēc tās ūdenī ir vairāk mikroskopisku aļģu un rezultātā ūdens ir tumšāks un mazāk caurspīdīgs.
Ģeogrāfija
Ar Atlantijas okeānu Melno jūru saista Vidusjūra. Savukārt ar Vidusjūru saista šaurie Bosfora (vietām tikai 760 m plats un tikai 32—35 m dziļš) un Dardaneļu šaurumi. Melnās jūras ziemeļaustrumu daļā Kerčas šaurums savieno ar Azovas jūru.
Ģeoloģija un gultnes reljefs
Melnā jūra veidojusies miocēnā (pirms 23—5 miljoniem gadu), kad senais Tētisas okeāns sadalījās mazākos baseinos, no kuriem viens bija Sarmatijas jūra. Sarmatijas jūra tagad ir daļēji iztvaikojusi un sadalījusies vairākos baseinos — Arāla jūra, Azovas jūra, Kaspijas jūra un Melnā jūra.
Melnās jūras baseinu divās daļās sadala zemūdens grēda, kas stiepjas dienvidos no Krimas pussalas. Ziemeļrietumu baseinam raksturīgs līdz 190 km plats kontinentālais šelfs, savukārt Turcijas un Gruzijas piekrastē šelfs ir šaurs — tikai līdz 20 km plats un to šķērso dziļi un stāvi zemūdens kanjoni. Lielāko dziļumu jūra sasniedz tās centrālajā daļā dienvidos no Jaltas — 2 206 metri.
Melnās jūras un Vidusjūras savienojuma ģeoloģiskā vēsture
Liela daļa speciālistu uzskata, ka pēdējā ledus laikmetā Melnā jūra bija no Pasaules okeāna nošķirts ezers. Tomēr veids, kā pēc ledus laikmeta notikusi Melnās jūras savienošanās ar Vidusjūru, joprojām tiek pētīts un par to tiek diskutēts.
Saskaņā ar dažu speciālistu hipotēzēm (Viljama Raiena (William Ryan) un Valtera Pitmana (Walter Pitman) hipotēze) savienošanās notika pēkšņi, katastrofālā veidā aptuveni 5600 gadus pirms mūsu ēras, savukārt citi speciālisti uzskata, ka savienošanās notikusi pakāpeniski. Uzskati ir tik atšķirīgi tāpēc, ka nav zināms, cik augstu atradās Melnās jūras ūdens līmenis tajā brīdī, kad Vidusjūras līmenis kļuva tik augsts, ka sāka plūst pāri Dardaneļiem un Bosforam, tomēr katastrofas teorija tiek apšaubīta.
Citu pētījumu dati savukārt norāda, ka 8000 gadus pirms mūsu ēras no Melnās jūras Vidusjūrā ieplūda liels daudzums saldūdens.
Vairākas jūras arheologu ekspedīcijas Roberta Ballarda vadībā Turcijas piekrastē Melnās jūras dienvidos, ap 100 metru dziļumā atrada senas krasta līnijas, saldūdens gliemežu čaulas, applūdušas upju ielejas un pat apstrādātus koka priekšmetus un cilvēka veidotas celtnes. Gliemežvāku analīze liecina, ka tie dzīvojuši pirms aptuveni 7000 gadiem.
Hidroloģiskās īpatnības
Melnā jūra ir pasaulē lielākais meromiktiskais baseins (noslāņojies baseins, kur slāņi nesajaucas), kur 90% ūdens nesatur skābekli. Šo neparasto hidroloģisko režīmu nosaka jūras gultnes reljefs un upju pieplūde. Upju pieteces dēļ augšējie ūdens slāņi ir salīdzinoši vēsāki, mazāk blīvi un mazāk sāļi kā dziļāk esošie ūdens slāņi, kurus baro sāļie Vidusjūras ūdeņi. Melnās jūrās dziļākajos slāņos patstāvīgi pieplūst Vidusjūras ūdens, savukārt virsējais ūdens slānis plūst uz Vidusjūras pusi.
Virsējā ūdens slāņa sāļums ir ap 18—18,5‰; tas satur skābekli un citas barības vielas, kas nepieciešamas dzīvības uzturēšanai. Ūdens virsējā slāņa temperatūra gada gaitā svārstās no 8 °C līdz 30 °C.
Zem virsējā ūdens slāņa seko aukstais starpslānis. Tas sastāv no vēsa, sāļa ūdens, kas satur skābekli un arī ir piemērots dzīvības uzturēšanai. Aukstā starpslāņa apakšējā daļā (ap 100—200 metru dziļumā) ir krasa termoklīne, haloklīne un piknoklīne — zona, kurā krasi mainās ūdens temperatūra, sāļums un blīvums.
Zem šīs zonas ūdens sāļums sasniedz 22—22,5‰, temperatūra paceļas līdz aptuveni 8,5 °C. Ūdens vairs nesatur skābekli, jo šeit no augšas grimstošo organisko atlieku sadalīšanās rezultātā tas viss ir izlietots un jauns skābeklis piegādāts netiek. Šeit baktēriju darbības rezultātā rodas sērūdeņradis (H2S), kas reaģējot ar jūras ūdeni veido sērskābi (H2SO4). Sērskābes dēļ Melnās jūras gultnē nenonāk gliemežnīcas, jo skābe tās izšķīdina. Taču Melnās jūras ūdens lieliski saglabā organiskās atliekas, piemēram, koka kuģu vrakus. Jūras gultnē veidojas arī sapropelis.
Jūras ūdens neparastais sastāvs rada potenciālas briesmas Melnās jūras krastos dzīvojošajiem cilvēkiem. Spēcīgs jūras satricinājums, piemēram, neliela asteroīda iekrišana jūrā, novestu pie ļoti liela daudzuma gāzu izdalīšanās un parastās atmosfēras izspiešanas Melnās jūras piekrastes reģionos.
Upes un ūdens apmaiņa
Nozīmīgākā un lielākā Melnajā jūrā ieplūstošā upe ir Donava, citas lielākās upes ir Dņepra, Dona un Dņestra.
Nokrišņu veidā Melnajā jūrā ik gadus nonāk 230 km³ ūdens, saldūdens pietece no upēm ir ap 310 km³, iesāļūdens pietece no Azovas jūras — 25 km³, iztvaiko 357 km³, caur Bosforu ieplūst ap 208 km³ sāļūdens.
Salas
Melnajā jūrā, salīdzinājumā ar citām pasaules jūrām, ir ļoti maz salu un lielākā daļa no tām atrodas pie upju ietekām un ir veidotas no upju sanesām. Izņēmums ir Ukrainai piederošā Zmijinijas sala (Čūsku sala) jūras ziemeļrietumos.
Vēsture
Stepe ziemeļos no Melnās jūras tiek uzskatīta par protoindoeiropiešu valodas cilmes vietu — vietu, kur sāka veidoties indoeiropiešu valodas.
Tūrisms un kūrorti
Melnās jūras piekraste ir vienīgā Krievijas un Ukrainas zona ar maigu, siltu subtropu klimatu, tāpēc tā jau ilgstoši ir populāra atpūtas vieta šo valstu iedzīvotājiem. Populāri kūrorti atrodas arī pārējo Melnās jūras valstu piekrastē. Melnās jūras piekrastē atrodas tādi Latvijā (jo sevišķi PSRS laikā dzīvojušo cilvēku atmiņās) labi zināmi kūrorti, kā:
Baltalksnis
Baltalksnis (Alnus incana (L.) Moench) ir daudzgadīgs bērzu dzimtas koks. Latvijā bieži sastopams.
Apraksts
Tas ir līdz 20 m garš, vasarzaļš, vienmājas koks. Miza pelēka, gluda. Lapas veselas, olveidīgas ar nevienādi zobainu malu. Lapas pamats ieapaļš. Virspuse zaļa, kaila, apakšpuse pelēka, tūbaina. Vīrišķie un sievišķie ziedi atrodas šķirti uz viena un tā paša koka. Vīrišķās ziedu spurdzes garas, nokarenas, sievišķās īsas, gandrīz sēdošas. Zied pirms lapu plaukšanas marta beigās un aprīlī, sēklas izbirst oktobrī.
Biotopi
Aug mitrās un krūmainās pļavās, zāļu purvos, upju ielejās pieupes uzskalotās augsnēs. Primāros mežos sastopams reti. Kā pioniersuga strauji aizaudzē nekoptas ganības, pamestas pļavas un tīrumus.
Izmantošana
Baltalkšņa koksne galvenokārt tiek izmantota šķeldas un kurināmā sagatavošanai, mazāk tarai, šķiedras un plātņu ražošanai, kokogļu gatavošanai, gaļas un zivju kūpināšanai.
Demokrātiskais bloks
Demokrātiskais bloks vai Rīgas Demokrātiskais bloks bija Vācijas Impērijas karaspēka okupētajā Rīgā dibināta nelegāla latviešu partiju politiska apvienība. Rīgas Demokrātiskajā blokā ietilpa Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija, Latviešu zemnieku savienība, Latvijas Demokrātiskā partija, Latvijas Radikāldemokrātiskā partija, Latvijas Sociālrevolucionāru partija, Latvijas Republikāņu partija un Latvijas Nacionālā neatkarības partija. 1918. gada oktobra beigās Rīgas Demokrātiskais bloks atklāti paziņoja, ka tā mērķis ir "Latvija kā neatkarīga, demokrātiska republika Tautu Savienībā".
Tas darbojās līdz 1918. gada 17. novembrim, kad tika nodibināta Tautas padome un pasludināta Latvijas valsts.
Priekšvēsture
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā Kurzemi okupēja Vācijas karaspēks un nodibināja militāro pārvaldi (Oberostu), fronte gāja gar Daugavu. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada 12. - 13. martā sasauktajā Vidzemes Zemes sapulcē Valmierā tika izveidota Vidzemes Pagaidu zemes padome, kas 12. augustā sasauca Latvijas autonomijas apspriešanai konferenci, kurā piedalījās 50 delegāti no desmit ievērojamākajām sabiedriskajām organizācijām. Šajā konferencē tika pieņemta rezolūcija, kas paredzēja: „Latvijas tautai, tāpat kā visām citām tautām, ir tiesība uz pilnīgu pašnoteikšanos.”
20. augustā atkārtotajās Vidzemes Zemes padomes vēlēšanās no 40 deputātu vietām Latvijas Sociāldemokrātija ieguva 24 vietas, Latviešu zemnieku savienība 15 un Latvijas Revolucionāro sociālistu partija 1 vietu. Latviešu zemnieku partija 1917. gada 10. oktobra sesijas laikā pameta Vidzemes Zemes padomi un Vidzemes Zemes padome savu darbību beidza 1918. gada 2. janvārī, kad reālā vara pārgāja Iskolata rokās. Pēc Rīgas operācijas Vācijas karaspēks ieņēma Rīgu, bet pēc 1918. gada 3. martā noslēgtā Brestļitovskas miera līguma visu Latvijas teritoriju.
Darbība
Pēc Rīgas sabiedrisko organizāciju deputātu padomes pārstāvja Augusta Deglava un LSDSP pārstāvja Paula Kalniņa ierosmes 1917. gada 14. septembrī notika apspriede, kurā piedalījās Latviešu Zemnieku savienības pārstāvis Miķelis Valters, Latvijas Demokrātiskā partijas pārstāvis Miķelis Bružis un citi, kas vienojās par kopdarbības ideoloģisko platformu. 23. septembrī Rīgas Demokrātiskā bloka pārstāvji Oberosta pārvaldei iesniedza prasību atjaunot pirms okupācijas ievēlētās Rīgas domes darbību, skolu darbības un preses brīvības atjaunošanu, kā arī aizrādīja, ka "latvju tauta, kā agrāk, tā arī pašreizējos apstākļos, aizstāv viedokli par Latvijas nedalāmību, tautu pašnoteikšanos un pašpārvaldību". Demokrātiskais bloks izstrādāja rezolūciju, kas balstījās uz Vidzemes Pagaidu zemes padomes 1917. gada 12. augusta lēmumu par Latvijas autonomiju pamata, pievienojot atrunu, ka "ja starptautiskās politikas interešu pretišķības padarītu neiespējamu Latvijas atgriešanos Krievijas demokrātijas robežās ... mierīgas izšķiršanās labā ir vajadzīga ar Latviju sakarā esošo tiesisko jautājumu internacionalizēšana".
1917. gada 5. (18.) decembrī Demokrātiskā bloka pārstāvji lūdza Oberosta virspavēlniekam Bavārijas princim Leopoldam atļauju Rīgā sarīkot sapulci, lai lemtu par latviešu politisko nākotni: "Pēc tam, kad nu latviešu tauta no pasaules kara ir neizsakāmi daudz cietusi un nesusi lielus mantas un asiņu upurus, viņa atzīst, ka ir pienācis laiks likt pamatus savai valsts dzīves uzbūvei. Lai nu, tai pašā laikā ievērojot iedzīvotāju mazākuma intereses, varētu sīkāk pārrunāt ar augšējo uzdevumu saistītos latviešu zemes, kura aptver Kurzemi, Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķus Vidzemē un Daugavpils, Rēzeknes un Ludzas apriņķus Latgalē, nākamās izveidošanas kulturālos, saimnieciskos un politiskos jautājumus, mēs lūdzam Jūsu Karalisko Augstību atvēlēt sapulcēties visu tautas aprindu priekšstāvjiem no okupētiem latviešu apgabaliem un parakstījušiem uzticēt sapulces sasaukšanas priekšdarbus." Vēstuli parakstīja agronoms Kārlis Ulmanis, žurnālists Marģers Skujenieks, advokāts Andrejs Krastkalns, Dr. jur. Miķelis Valters, advokāts Rūdolfs Bēnuss, pilsētas domnieks Dr. jur. Eduards Traubergs, advokāts Kārlis Kurševics, Dr. med. Kārlis Ādamsons, advokāts Erasts Bite, redaktors Augusts Deglavs, inženieris Miķelis Bruže, Dāvids Golts, Vilhelms Straujāns, Dr. Ādams Butuls, inženieris Fricis Paegle, Kārlis Klēvers, advokāts Jānis Ansbergs, advokāts Aurels Zēbergs.
6. decembrī vācieši sapulces rīkošanai piekrita, ar noteikumu, ka tā var notikt 9. decembrī Krastkalna vadībā, visiem delegātiem jāreģistrējas okupācijas iestādēs, un tā apstiprinās vāciešu izstrādāto lēmumu par atdalīšanos no Krievijas un savienību ar Vāciju. Bloka partijām šādi noteikumi nebija pieņemami un 9. decembrī uz tikšanos sanāca tikai Krastkalnu atbalstošās Latviešu Tautas partijas pārstāvji.
Pēc tam, kad 1918. gada 18.-24. februārī Vācijas karaspēks ieņēma Vidzemi un Igauniju, Rīgas Demokrātiskā bloka nelegālo darbību atviegloja vācu okupācijas varas atļautā Latviešu Palīdzības komiteja ar Andreju Krastkalnu vadībā un Kārli Ulmani kā valdes locekli, kā arī A. Butuļa vadītā Latviešu Izglītības biedrība, kurā aktīvi darbojās M. Valters.
Dalībnieki
Tā kā Demokrātiskais bloks darbojās daļējos pagrīdes apstākļos, par tā sapulcēm nav saglabājušies izvērsti pieraksti. Tam arī nebija formālas biedru struktūras un sapulcēs piedalījās dažādi cilvēki. Kā aktīvākie minami Spricis Paegle, J. Ansbergs, Augusts Deglavs, Dāvids Golts, Aurēlijs Zēbergs, K. Ādamsons, K. Klevers, Kārlis Kurševics, Fricis Menders, V. Straujāns, Eduards Traubergs, Erasts Bite, Miķelis Bružis, Rūdolfs Bēnuss, K. Ulmanis, Miķelis Valters, Pauls Kalniņš, Emīls Skubiķis, Marģers Skujenieks, A. Butuls.
Prasība pēc neatkarīgas Latvijas valsts
1918. gada 19. oktobrī Demokrātiskā bloka pārstāvji Miķelis Valters un Eduards Traubergs iesniedza Vācijas reihskancleram Bādenes princim Maksim oficiālu iesniegumu, kurā bija minēts, ka no Vācijas valdības sagaida, ka tā atvilks savus okupācijas un valsts varas orgānus un neliks šķēršļus tūlītējam neatkarīgas Latvijas valsts celtniecības sākumam un atzīs sekojošus principus:
Demokrātiska bloka iekļaušanās Tautas padomē
Pēc Vācijas neveiksmēm rietumu frontē tika noslēgts Kompjeņas pamiera līgums starp Vāciju un Sabiedrotajiem. Līdz ar to radās iespēja izveidot neatkarīgu Latvijas valsti. Sākās sarunas starp Latviešu Pagaidu Nacionālo padomi un Demokrātisko bloku par darbības saskaņošanu šajā virzienā. Abas organizācijas nevarēja vienoties par valsts iekārtu jaunajā valstī. Sociāldemokrāti vēlējās iedibināt sociālistisku iekārtu, bet tā nebija pieņemama citām partijām. notika sanāksme, kurā piedalījās abās organizācijās pārstāvētās partijas. Pēc ilgiem strīdiem sanāksme nolēma dibināt pagaidu parlamentu Tautas padomi. Līdz ar to Latviešu Nacionālā padome un demokrātiskais bloks iekļāvās Tautas padomē. Nākamajā dienā tika proklamēta Latvijas valsts.
Bukarts
Bukarts var būt:
Žeļeznodorožnija
Žeļeznodorožnija bija pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā,10 km uz austrumiem no Maskavas. 2014. gada decembrī Žeļeznodorožnija pievienota Balašihai. Tajā dzīvo 122,5 tūkstoši iedzīvotāju.
Džeina Komerforda
Džeina Komerforda (en; dzimusi 1959. gada 1. janvārī Ņūkāslā, Jaunajā Dienvidvelsas štatā Austrālijā) ir dziesmu komponētāja un rakstītāja, lektore un vokālā skolotāja, šobrīd dzīvo un strādā Vācijā.
Izglītība
Džeinai ir apjomīga muzikāla un ar mūziku saistīta izglītība. Viņa 12 gadus studējusi vijoles un klavierspēli, vēlāk mūzikas teoriju, un pabeigusi Ņūkāslas Konservatoriju (Newcastle Conservatorium), kurā ieguva A.Mus.A.diplomu. Ņūkāslā viņa 6 gadus trenējusies arī klasiskajā baletā un Losandželosā - džeza dejās. Tālāk viņa turpināja studēt vokālo mākslu Hamburgā, Vīnē un Amsterdamā, kā arī mācījās spēlēt ukuleli.
Dziedātājas karjera
Studējot klavieru un vijoles spēli Ņūkāslā, Džeina vairs nebija pārliecināta, ka klasiskais mūzikas stils piepildīs viņas sapņus. Viņa devās uz Ameriku, kur strādāja kā pianiste dažādos naktsklubos. Spānijā pavadītām brīvdienām viņa palika Eiropā. Pēc kāda laika viņa atklāja, ka arī dzīve Spānijā nesniedz gaidīto piepildījumu, tādēļ viņa devās uz Hamburgu, Vācijā, kur atkal strādāja par pianisti viesnīcas "Intercontinentional" bārā. Tur viņa sāka strādāt ar dažādām grupām un uzkrāja arvien lielāku pieredzi strādājot skaņu studijās. Viņa raktīja un komponēja dziesmas, strādāja vīra studijā un kļuva populāra kā bekvokāla dziedātāja. Apvienojumā ar to viņa sāka pasniegt lekcijas "Hamburgas Mūzikas un Teātra Augstskolā". Pēc draugu ieteikuma, Džeinai bija dota iespēja apmeklēt divu nedēļu ilgu Mūzikas kursu. Tur viņa satika direktoru Markusu Vēberu, kurš vēlējās, lai viņa piedalītos vairākos viņa teātra uzvedumos. Viņa atveidoja galvenās lomas Eponine mūziklā Les Miserables (Vīne), Roxy Hart -Čikāga (Dortmunde) un Marilyn/Sue Marka Vēbera mūziklā M wie Marilyn (Hamburga). Un citas lomas...Angel -The Rink (Bīlefelde) un Dot/Marie - Sunday in the Park with George (Kaizerslauterne). 1998. gadā Džeina izdeva savu debijas albumu Somebody Sent Me An Angel ("Kāds atsūtīja man Eņģeli"). Tā ir kolekcija ar viņas pašas rakstītām un komponētām dziesmām zem Polydor (Universal Music) etiķetes. Nomaļus no dzīvās uzstāšanās, Džeina ir arī profesionāla studijas dziedātāja, dziesmu komponētāja un rastītāja un vada pati savu ierakstu studiju.
Patlaban Džeina ir viena no pieciem žūrijas dalībniekiem Vācijas šovā "POPSTARS ". Šova iepriekšējo gadu uzvaretāji ir izveidojuši atpazistamas grupas, kā piemēram pagajušā gada uzvaretājas - meitenu grupu "Monrose". Šovā piedalīsies jaunieši, kuri sasnieguši 16 gadu vecumu. Kandidātiem būs jāparāda savas prasmes dejā un protams vokālaja mākslā! Žūrijā vēl piedalīsies Nina Hāgena, Detlev D! Soost un Dīters Falks un Maruša. Vairāk informācijas (tikai vācu valodā) var iegūt dziedātājas oficiālajā mājaslapā.
Ar Texas Lightning uz Eirovīzijas Dziesmu Konkursu
2005. gadā Džeina Komerforda pievienojās Hamburgā bāzētai Vācijas kantri mūzikas grupai Texas Lightning un kļuva par grupas vadošo dziedātāju. Grupa tajā pašā gadā izdeva singlu Like a Virgin (tā ir Madonnas populārās dziesmas kantri versija) un albumu Meanwhile, Back at The Ranch, kas galvenokārt satur daudzas "kantri tērpā ietērptas" pazīstamas popa un roka dziesmas. 2006. gadā Texas Lightning kopā ar Vikiju Leandrosu un Tomasu Andersu, bija nominēti Vācijas reģionālā TV kanāla NDR Vorentscheid 2006 (Vācija Eirovīzijas Dziesmu Konkursā 2006), kurā izvēlas gada dziesmu, kas dodas pārstāvēt Vāciju lielajā Eirovīzijas Dziesmu Konkursā. Texas Lightning uzstājās ar dziesmu No no never ("Nē, nē, Nekad"), kurai vārdus sarakstīja un mūziku sakomponēja tieši Džeina Komerforda. Dziesma kļuva par skatītāju favorīti, un grupa devās uz Atēnām, lai pārstāvētu Vāciju. Fināla naktī Texas Lightning bija 15. ar 36 punktiem, bet dziesma No no never jau bija sasniegusi 1. vietu Vācijas mūzikas topos. 2006. gada vasarā Džeina ar grupu Texas Lightning apceļoja Vāciju, popularizējot grupas albumu Meanwhile, Back at The Ranch, "No no never" tūrē. 2006. gada 30. septembrī Texas Lightning "GACMF awards" balvu pasniegšanā ieguva 5(!) balvas -
Lektore un Vokālā skolotāja
Kopš 1984. gada (jau 22 gadus) Džeina ir lektore "Hamburgas Mūzikas un Teātra Augstskolā". Viņa māca dziedāšanu, skatuves mākslu un komponēšanu. Viņa pasniedz vokālās mākslas stundas arī individuāliem māksliniekiem un grupām. Viņas skolnieki ir bijuši tādi mākslinieki kā: Wir sind Helden, Die Happy, Cultured Pearls, Seeed, Rosenstolz, Lemonbabies, Fury in the Slaughterhouse un Cucumber Men, Yvonne Catterfeld, Blümchen, Eva Herman, Bettina Tietjen, Katja Riemann un Uwe Ochsenknecht. Džeina ir strādājusi kā dziedāšanas un skatuves mākslas trenere 2003. gada Vācu versijas TV šovā Fame Academy RTL II kanālā.
Alčide de Gasperi
Alčide de Gasperi (Alcide De Gasperi, dzimis Pjeve Tezīno (Pieve Tesino) Austroungārijā, tagad Itālijā, Trentino-Alto Adidže; miris  Sellā de Valzuganā (Sella di Valsugana), Trentino-Alto Adidže) bija itāliešu politiķis. Līdz ar Robertu Šūmanu un Konrādu Adenaueru tiek uzskatīts par vienu no ES dibinātājiem.
Dzimis toreizējās Austroungārijas teritorijā. Studēja Vīnē filozofiju un literatūru, vēlāk darbojās kā žurnālists. 1911. gadā kļuva par Austrumgārijas parlamenta (Reichsrat) deputātu. Pēc Pirmā pasaules kara de Gasperi dzimtais apvidus iekļāvās Itālijā.
1919. gadā Alčide de Gasperi kopā ar Luidži Sturco nodibināja kristīgi demokrātisko Tautas partiju (Partito Popolare) un no 1921. gada bija Itālijas parlamenta deputāts. Pēc fašistu nākšanas pie varas tika uz 16 mēnešiem ieslodzīts, pēc atbrīvošanas 1931. gadā strādāja Vatikāna bibliotēkā, kur 2. pasaules kara laikā nodibināja Itālijas pēckara spēcīgāko partiju Itālijas kristīgo demokrātu partiju (Democrazia Cristiana).
Pēc kara vairākkārtējs Itālijas premjers. 1946. gadā, kad Itālija kļuva par republiku, veica Pagaidu valsts galvas (Capo Provvisorio dello Stato), faktiski prezidenta, pienākumus. Antikomunists un antifašists.
Saules akmens
Saules akmens (oficiāli Swedbank Centrālā ēka) ir biroju augstceltne Pārdaugavā, Ķīpsalas apkaimē. Ēkai ir 27 stāvi (26 stāvi + viens tehniskais stāvs), kur kopējais augstums (neskaitot tās antenu) ir 120,8 metri, kas tādējādi to padara par otru augstāko ēku Rīgā un Latvijā. Augstceltnes būvniecība tika uzsākta 2003. gada 14. februārī ar pamatakmens ielikšanu. Ekspluatācijā ēka tika nodota 2004. gada 17. novembrī. Ēkā atrodas Swedbank centrālais birojs.
Raksturojums
Stāvu funkcionālā risinājuma pamatā ir plānojums ar centrālo kodolu vidū un darba telpām ap to. Šāds risinājums paver lielisku skatu no iekštelpām uz Vecrīgu, Pārdaugavu un ostu. Pēc ēkas kompozicionālās uzbūves torņa daļā lietoti divi fasāžu konstruktīvie risinājumi ar uzsvērtu horizontālu dalījumu slīpā augstuma fasādes daļā — stiklojums no grīdas līdz griestiem, cilindriskā torņa daļā — stiklotās fasādes sistēma.
Ēkas apkārtnē apmēram 2 ha platībā tiek veidota visai sabiedrībai pieejama zaļā zona ar atpūtas vietām un pieeju Daugavas krastam. Ir nostiprināta Āgenskalna līča krasta līnija. Zaļās zonas teritorijā tiek veidoti atstarojošie baseini dažādos līmeņos, kuros spoguļosies fasādes stiklojums un apkārtējā vide, tādējādi sasaistot ēku ar ūdens virsmas vizējumu un atstarojot Vecrīgas panorāmu. Diennakts tumšajā laikā ēku iezīmēs fasādes apgaismojums.
Mveru Vantipa
Mveru Vantipa (en) ir ezers Zambijas ziemeļaustrumu daļā starp Mveru ezeru un Tangaņikas ezeru. Ezera nosaukums vietējā valodā mweru wa ntipa burtiski nozīmē ‘ezers ar dubļiem’.
Ezers un apkārtējie purvāji iekļauti Mveru Vantipas nacionālajā parkā. Šeit mīt ziloņi, krokodili, bifeļi un daudzi citi dzīvnieki. Vāji kontrolētas malu medniecības dēļ dzīvnieku skaits pēdējā laikā stipri samazinājies. Purvainajos krastos aug papiruss; putniem nozīmīga vieta. Plašo niedrāju dēļ ezerā var iekļūt tikai ar īpašām vienkocēm — mokoro.
Ezeram raksturīgs 15 gadus ilgs hidroloģiskais cikls, kura laikā tas var arī gandrīz pilnībā izsīkt.
Mveru Vantipas ezera sistēmā ieskaitīts Čisi (Česi) ezers (34—60 km²), kas tikai sausajā periodā ir atdalīts no lielākā ezera.
Karasjovs
Karasjovs (ru; sieviešu dzimtē Karasjova (Карасёва)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kekarala
Kekarala ( — Zaļā sala) līdz 1973. gadam bija sala Kazahstānā, Arāla jūras ziemeļu daļā. Tās platība bija 273 km² (1960. gadā), un augstākais punkts bija 163 metrus augsts paugurs Dauta kalns. Tās ziemeļu piekrastē atradās zvejnieku ciemati Kekarala, Avana un Akbasti.
Arāla jūras izžūšanas dēļ 1960. gadā sala rietumu pusē savienojās ar sauszemi, kļūstot par Kekaralas pussalu. Kopš 1987. gada tā savienojās arī ar austrumu krastu, izveidojot Berga šaurumu un atdalot Ziemeļu Arāla jūru no Dienvidu Arāla jūras.
2005. gadā pāri Berga šaurumam tika pabeigta Kekaralas dambja izbūve. Dambis aizkavē ūdens noplūdi no Arāla jūras ziemeļu daļas dienvidu daļā, palīdzot saglabāt un palielināt ūdens līmeni ziemeļu daļā.
Singers
Singers var būt:
Kenija
Ģeogrāfija
Fizioģeogrāfiski valsts atrodas Austrumāfrikas plakankalnes ziemeļaustrumu daļā, kur absolūtais augstums virs jūras līmeņa ir 500—1500 m. 50—200 km no Indijas okeāna piekrastes aizņem zemienes. Tur atrodas tūristu iecienītas koraļļu pludmales. Kenija atrodas tektoniski aktīvā lūzumzonā. Valsts teritoriju aizņem savannas. Tās augstākā virsotne ir Kenijas kalns (5199 m vjl) un tā virsotni, neskatoties uz ekvatora tuvumu klāj ledājs. Kenijas Naivašas ezers atrodas Lielā rifta ielejā. Garākā upe valstī ir Tanas upe.
Ekonomika
Lielākā daļa iedzīvotāju nodarbojas ar lauksaimniecību. Lauksaimniecība veido 26% no valsts IKP un ar to nodarbojas vairāk nekā 40% no valsts iedzīvotājiem, tai skaitā 70% no lauku iedzīvotājiem. Valsts eksportē tēju un kafiju un nesen sāka eksportēt svaigus ziedus uz Eiropu. Kenija ir trešā lielākā tējas ražotāja pasaulē, kā arī vislielākā melnās tējas eksportētāja pasaulē. Pakalpojumu nozare arī ir nozīmīgs ekonomikas virzītājspēks.
Jaunkaledonijas vārna
Jaunkaledonijas vārna (Corvus moneduloides) ir vidēja lieluma vārnu dzimtas (Corvidae) putns. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Jaunkaledonijas vārna ir slavena ar to, ka izmanto dažādus rīkus barības iegūšanai. Un ne tikai izmanto, tā arī rada darba rīkus, lietojot visdažādākos materiālus. Tā ir vienīgais zināmais dzīvnieks ārpus primātu kārtas, kas izgudro un izgatavo arvien jaunus darba rīkus. Savus jaunizgudrojumus tā spēj nodot tālāk pārējiem bara locekļiem.
Jaunkaledonijas vārna ir endēmiska Melanēzijas putnu suga, un tā dzīvo tikai Jaunkaledonijas salā un Luajotē salās
Izskats un īpašības
Jaunkaledonijas vārna augumā ir līdzīga Indijas vārnai, bet ir par to nedaudz druknāka. Ķermeņa garums ir apmēram 40—43 cm, svars tēviņam 280—355 g, mātītei 225—280 g.
Uzvedība
Jaunkaledonijas vārna mājo vecos, lielos mežos, kuros aug lieli koki un kuros ir daudz kritušie koki, bet to var sastapt arī savannā.
Tā spēj izgatavot un izdomāt jaunus darba rīkus, lai veiksmīgāk iegūtu barību. Lietojot dažādus materiālus, tā pagatavo āķus un dzeloņus. Tā meklē zarus un vicas, lai no dziļākām mizu un koku šķirbām izslaucītu paslēpušos kukaiņus. Ja zars nav piemērots kukaiņu izvilkšanai no slēptuves, vārna sameklē metāla stiepli, lai pagatavotu āķi. Koka zaram tā norauj lapas un izveido tam vajadzīgo formu, piemēram, vienu galu smailu, otru platu un plakanu. Jaunkaledonijas vārna var aizsniegt jebko jebkurā vietā, radot katrai vajadzībai citu instrumentu. Šauram caurumam tā gatavo cita veida uzrķīti kā šauram stūrim, kurā kukainis ir ielīdis. Jaunkaledonijas vārna spēj iegūt visdažādāko barību, demonstrējot neticamu izdomu tās iegūšanai.
Tā ir ļoti laba lidotāja, un spēj ķert kukaiņus lidojumā. Arī no saviem ienaidniekiem plēsīgajiem putniem tā veikli izbēg lidojot starp kokiem un to zariem. Koku ēnā, pateicoties savam melnajam apspalvojumam, tā kļūst gandrīz neredzama.
Barība
Jaunkaledonijas vārna ir visēdāja. Tā barojas gan ar lidojošiem, gan rāpojošiem kukaiņiem, citiem bezmugurkaulniekiem, olām un putnēniem, riekstiem un sēklām. Gliemjus tā paceļ augstu gaisā un met pret cietu virsmu, tādējādi salaužot to cietos vākus. Jaunkaledonijas vārna barību dodas meklēt pa pāriem vai grupās, kurās var būt līdz 30 putniem.
Uzbrucējs (hokejs)
Par uzbrucēju sauc hokeja spēlētāju, kura tiešais uzdevums ir doties uzbrukumā un gūt vārtus. Parasti uz ledus kopā ar vārtsargu un diviem aizsargiem atrodas trīs uzbrucēji — divi malējie uzbrucēji un viens centra uzbrucējs. Vēl pastāv arī spēka uzbrucēji, kuriem bez vārtu gūšanas ir arī uzdevums spēlēt fizisku spēli, kavējot pretiniekam spēlētājus atņemt ripu komandas biedriem. Pateicoties spēka uzbrucējam, uzbrukuma zonā ir vairāk brīva ledus, pa kuru abiem pārējiem uzbrucējiem ir daudz vieglāk pārvietoties un gūt vārtus. Treneri uzbrucējiem nereti mēdz mācīt dažādas kombinācijas, pēc kuru izspēles ir krietni lielāka varbūtība, ka tiks gūti vārti.
Kā visu laiku labākais NHL uzbrucējs (un arī hokejists) visbiežāk tiek atzīts Veins Greckis. Viņš ir uzstādījis daudzus NHL rezultativitātes rekordus, no kuriem daļa vēl joprojām nav labota.
Slobodans Miloševičs
Slobodans Miloševičs (sr; dzimis Požarevacā, Dienvidslāvijā, miris  Hāgā, Nīderlandē) bija serbu politiķis, Dienvidslāvijas un Serbijas prezidents.
Viņš bija Serbijas Sociālistiskās Republikas un Serbijas Republikas prezidents trīs termiņus laika posmā no 1989. līdz 1997. gadam, no 1997. līdz 2000. gadam S. Miloševičs pildīja Dienvidslāvijas prezidenta pienākumus. Tāpat viņš bija Serbijas Sociālistiskās partijas vadītājs kopš tās izveides 1990. gadā. ANO Starptautiskais kriminālnoziegumu tribunāls bijušajai Dienvidslāvijai viņu vainoja par noziegumiem pret cilvēci, taču tiesvedība tika izbeigta pēc viņa nāves. Viņš bija viena no galvenajām personībām 1990. gados Dienvidslāvijā.
S. Miloševičs atkāpās no prezidenta amata pēc vairākām tautas protesta akcijām. viņš tika apcietināts. Dažus mēnešus vēlāk pret viņu tika uzsākta tiesvedība Hāgas ANO kara noziegumu tribunālā.
Miloševičs mira Hāgas ANO kara noziegumu tribunāla cietumā no sirdstriekas. Viņš cieta no augsta asinsspiediena un sirdsdarbības traucējumiem.
Nešs
Nešs (en) ir populārs angļu uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu:
2012. gada Pasaules čempionāts biatlonā
45. Pasaules čempionāts biatlonā notika Chiemgau-Arena trasē Rūpoldingā, Vācijā, laikposmā no 2012. gada 1. līdz 11. martam. Čempionātā sacensības notika 11 disciplīnās: sprintā, iedzīšanā, masu startā un stafetēs vīriešiem un sievietēm, kā arī jauktajā stafetē. Visās disciplīnās iegūtie punkti tika ieskaitīti 2011.—2012. gada Pasaules kausa kopvērtējumā.
Bella
Bella var būt:
Paslepas bāka (priekšējā vaduguns)
Paslepas bāka (priekšējā vaduguns) (et) atrodas Igaunijā uz Paslepas zemesraga. Bāka ir priekšējā vaduguns Paslepas vadlīnijai, kura kopā ar Norbi vadlīniju vada kuģus pa Vosi šaurumu.
Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas jau kopš 1916. gada. Pašreizējās bākas tornis uzcelts 1935. gadā.
Raksturojums
Bākas augstums ir 10 m. Bāku veido apaļš, cilindrisks betona tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir baltā krāsā. Gaismas elements atrodas 10 m virs jūras līmeņa. Gaisma sarkana (0,5 s deg, 0,5 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 6 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
Skatīt arī
Paslepas bāka (aizmugurējā vaduguns)
Kampolombo
Kampolombo (en) ir ezers Zambijas ziemeļaustrumos, dienvidos no Bangveulu ezera Bangveulu purvā. No Bangveulu ezera to atdala smilšaina strēle, no Luapulas upes — šaura, mežaina Kapatas pussala. Ar caurteku savienots ar Kangvenas ezeru.
Latvijas Pilsoniskā alianse
LPA aktīvi darbojas European Civic Forum, World Alliance for Citizen Participation (CIVICUS), Association of Local Democracy Agencies (ALDA). No 2019. gada LPA ir arī Nacionālo asociāciju afinitātes grupas (AGNA) biedre. LPA ir arī ilggadēja Baltijas jūras reģiona NVO tīkla (CBSS) dalīborganizācija.
Komēdija
Komēdija ir luga, kurā attēloti konflikti un raksturi, kas izraisa smieklus. Saskaņā ar sengrieķu zinātnieka un filozofa Aristoteļa uzskatiem, kas izveidoja šo terminu, komēdija no traģēdijas atšķiras ar to, ka tajā darbojas zemāko slāņu pārstāvji, beigas vienmēr laimīgas, bet mērķis ir publikas smiekli.
Mūsdienās komēdija stipri atšķiras no Aristoteļa uzskatiem. Populārākais komēdiju veids mūsdienās ir situāciju komēdija ar ļoti ātru darbību. Intrigas ir daudz svarīgākas par tēla raksturu. Ļoti strauji mainās situācijas, beigas var būt negaidītas. Raksturu komēdijā ir skaidri izstrādāti raksturi, komisms rodas no konfrontācijām, attiecībās. Melnajā komēdijā tiek rādītas un izsmietas lietas, notikumi, par kuriem parasti nesmejas.
Bangveulu
<mapframe text="Bangveulu" width=300 height=300 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q673169" } Bangveulu (Bangweulu) ir liels ezers Zambijas ziemeļaustrumu daļā. Sekls. Daļa no Kongo baseina. Ap ezeru plešas Bangveulu purvs. Īsa atteka savieno ar netālo Luapulas upi. Ezerā ļoti daudz krokodilu, daudz zivju. Mitrajā periodā no novembra līdz martam ezers appludina apkārtējos purvājus; vietām krasta līnija pārvietojas pat par 45 kilometriem. Ezera platība svārstās no 1510 līdz 10 000 km² platībai.
Dienvidos smilšu strēle atdala Kampolombo ezeru. Kopējā ezera salu platība ir 218 km².
1873. gadā ezera dienvidu piekrastē virsaiša Čitambo ciematā no slimībām mira izcilais ceļotājs Dāvids Livingstons, kurš bija pirmais eiropietis, kas atklāja šo ezeru 1868. gadā.
Heartless
"Heartless" ir amerikāņu repera Kanjes Vesta otrais singls no viņa ceturtā studijas albuma "808s & Heartbreak". Dziesma ir bāzēta uz The Alan Parsons Project dziesmas "Ammonia Avenue" sempla.Tā debitēja Billboard Hot 100 ceturtajā vietā un vēlāk pakāpās uz otro vietu. Dziesma ieguva pirmo vietu Billboard Hot Rap Tracks un ASV Hot 100 Airplay topos. Ar laiku daudzi izpildītāji šai dziesmai ierakstījuši savu versiju. Vispopulārākās ir Kolorādo rokmūzikas grupas The Fray un "American Idol" astotās sezonas uzvarētāja Krisa Allena versijas. Abas versijas iekļuva vairākos topos, taču neizdodot dziesmu CD formātā. Dziesmu producēja Vests kopā ar No I.D..
Mūzikas video
Video režisors ir Haips Vilijams. Animētais video "Heartless" video ir veltīts Ralfa Bakšī 1981. gada filmai "American Pop". Video ir veidots ar rotoskopinga efektu. Cilvēki tika nofilmēti, un pēc tam sešdesmit pieci animatori Honkongā pārzīmēja katru uzfilmētā video kustību, izveidojot ainas līdzīgas filmai. Video parāda, kā Vests viens pats vientuļi staigā pa pilsētu, daudzās ainās tiek attēlotas dažādas sievietes.
Bernhards Rīmanis
Bernhards Rīmanis (vācu: Georg Friedrich Bernhard Riemann; dzimis 1826. gada 17. septembrī, miris 1866. gada 20. jūlijā) bija vācu matemātiķis. Pazīstams ar saviem darbiem matemātiskajā analīzē, skaitļu teorijā, kompleksā mainīgā funkciju teorijā un diferenciālajā ģeometrijā. Matemātiskajā analīzē visvairāk zināms kā pirmais, kas stingri definējis noteikto integrāli — Rīmaņa integrāli. Viņa devums kompleksā mainīgā funkciju teorijā ietver ievadu Rīmaņa virsmās, veidojot jaunu izpratni par to, kā ģeometriski attēlot kompleksā mainīgā funkciju teoriju. Viņa populārais raksts 1859. gadā par pirmskaitļu sadalījuma funkciju, kas saturēja oriģinālo Rīmaņa hipotēzes formulējumu, tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem rakstiem par skaitļu teoriju. Caur viņa pirmējiem ieguldījumiem diferenciālajā ģeometrijā Rīmanis lika matemātiskos pamatus vispārīgās relativitātes teorijai. Daudzi viņu uzskata par vienu no ievērojamākajiem matemātiķiem.
Jaunības gadi
Bernhards Rīmanis ir dzimis 1826. gada 17. septembrī Breselencā (tagad Jamelna), ciemā, kas ir netālu no Dannenbergas, Hannoveres karalistē (mūsdienās Lejassaksija). Viņa tēvs Fridrihs Bernhards Rīmanis bija nabadzīgs luterāņu priesteris, kurš cīnījās Napoleona karos. Viņa māte Šarlote Ebella nomira, pirms viņas bērni pieauga. Rīmanis bija otrais no sešiem bērniem. Viņš bija kautrīgs un cieta no vairākiem nervu sabrukumiem. Jau kopš bērnības Rīmanim bija redzamas augstas matemātiskās dotības, bet tās cieta no viņa kautrīguma un bailēm izteikties sabiedrībā.
Izglītība
1846. gada pavasarī, viņa tēvs, sakrājis pietiekami daudz naudas, pieteica Rīmani Getingenes Universitātē, kur viņš bija plānojis turpināt teoloģijas studijas, taču, kad nonāca tur, viņš sāka studēt matemātiku pie Kārļa Frīdriha Gausa. Gauss ieteica Rīmanim beigt mācīties teoloģiju un pievērsties matemātikai. 1847. gadā, saņēmis tēva piekrišanu, viņš pārgāja mācīties uz Berlīnes Universitāti, tur viņš palika divus gadus, taču pēc tam 1849. gadā, atgriezās atpakaļ Getingenē.
Dzīve, pēc absolvēšanas
Rīmaņa pirmā lekcija norisinājās 1854. gadā, tajā viņš formulēja Rīmaņa ģeometriju. 1857. gadā, tika veikts mēģinājums paaugstināt viņu uz neparastā profesora statusu Getingenes Universitātē. Lai arī šis mēģinājums nepiepildījās, tas tomēr sekmēja to, ka Rīmanim algu sāka maksāt regulāri. 1859. gadā, pēc Dirihlē nāves, viņš tika paaugstināts par matemātikas nodaļas vadītāju Getingenes Universitātē. Viņš bija pirmais, kurš ieteica izmantot dimensijas, kuras ir lielākas nekā četras, lai spētu raksturot fizisko relativitāti. 1862. gadā viņš apprecēja Elīzu Košu un viņiem bija meita.
Austrijas — Prūsijas karš un nāve Itālijā
Rīmanis pameta Getingeni, kad Hannoveres un Prūsijas armijas satikās tur 1866. gadā. Viņš nomira no tuberkulozes, kad trešo reizi ceļoja uz Itāliju, Selaskā. Tur viņš tika apglabāts kādā kapsētā Biganzolo. Rīmanis bija dedzīgs kristietis, protestantisma sludinātāja dēls un redzēja matemātiku kā veidu, caur kuru varētu kalpot Dievam. Savas dzīves laikā viņš spēcīgi turējās pie savas ticības un uztvēra to kā svarīgāko daļu no savas dzīves. Savas nāves laikā, viņš ar sievu skaitīja tēvreizi, viņš nomira bija to nepabeidzis. Tajā laikā Getingenē, viņa mājkalpotāja iznīcināja dažus no viņa darbiem, kas atradās ofisā, starp tiem daudzi bija nepublicēti darbi. Rīmanis attiecās publicēt nepabeigtu darbu un tāpēc, iespējams, kādas dziļas domas un idejas ir pazaudētas mūžīgi.
Rīmaņa ģeometrija
1853. gadā, Gauss palūdza savam studentam Rīmanim sagatavot habilitācijas darbu par ģeometrijas pamatiem. Daudzu mēnešu laikā Rīmanis izveidoja savu teoriju par augstākām dimensijām un 1854. gadā, Getingenē lasīja lekciju ar nosaukumu "Ueber die Hypothesen welche der Geometrie zu Grunde liegen". Pēc divpadsmit gadiem, 1868. gadā, to publicēja Rihards Dēdekinds, kas bija divus gadus pēc Rīmaņa nāves. Tās sākotnējā uzņemšana bija lēna, taču mūsdienās tā tiek uzskatīta par vienu no svarīgākajiem darbiem ģeometrijā.
Šis darbs bija tas, kas aizsāka Rīmaņa ģeometriju. Rīmanis atrada pareizo veidu, kā virsmu diferenciālo ģeometriju paplašināt līdz n dimensijām, ko Gauss pats bija pierādījis savā ”theorema egregium”. Galvenais objekts ir saukts par Rīmaņa izliekuma tenzors. Kad tiek runāts par virsmām, to var samazināt līdz skaitlim, kurš ir pozitīvs, negatīvs vai nulle. Gadījumi, kad šis skaitlis nav nulle un ir konstants, ir neeiklīda ģeometrijas modeļi.
Rīmaņa ideja bija atrast dažādus skaitļus, katrā punktā visumā, kuri raksturotu, cik daudz tas ir ieliekts vai izliekts. Rīmanis atrada to, ka četrās dimensijās būtu nepieciešami desmit skaitļi, lai raksturotu šīs telpas izmērus, lai arī cik deformēta tā būtu. Šī ir pazīstamā konstrukcija, kas ir viņa ģeometrijas centrā, zināma arī kā Rīmaņa metrisks.
2011. gada Pasaules U-19 čempionāts basketbolā
2011. gada Pasaules čempionāts basketbolā U-19 notika Latvijā no 2011. gada 30. jūnija līdz 10. jūlijam. Tas tika aizvadīts trijās pilsētās: Rīgā, Liepājā un Valmierā.
Pasaules čempionāta zelta medaļas izcīnīja Lietuvas valstsvienība, kas finālā uzvarēja Serbiju. Bronzas medaļu izcīnīja Krievijas izlase. Par turnīra vērtīgāko spēlētāju (MVP) tika atzīts Lietuvas izlases līderis Jons Valančūns, kurš bija turnīra līderis arī vairākos statistikas rādītājos.
Latvijas izlase, kuras vadošie spēlētāji bija Dāvis Bertāns, Jānis Timma, Edmunds Dukulis un Kaspars Vecvagars, bet galvenais treneris Ziedonis Jansons, ierindojās 10. vietā.