cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kārlis Šiliņš
Karjera
Pēc studijām ASV 2021. gadā K. Šiliņš noslēdza līgumu ar Latvijas Basketbola līgas klubu BK Liepāja, kļūstot par vienu no komandas līderiem. Savā otrajā sezonā kļuva par vienu no vadošajiem spēlētājiem Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā, tika atzīts par labāko spēlētāju oktobra mēnesī (vidēji 14,8 punkti un 9,3 atlēkušās bumbas spēlē). 2022. gada 22. novembrī K. Šiliņš aizvadīja karjeras rezultativāko spēli, gūstot 30 punktus un 13 atlēkušās bumbas zaudētā spēlē pret Latvijas Universitātes komandu (88:91). 2023. gada 28. janvārī viņš pārspēja savu rezultativitātes rekordu Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā, iemetot 32 punktus un savācot 13 atlēkušās bumbas zem groziem zaudējumā pret Tallinas "Kalev/Cramo". Sezonu komanda noslēdza ar izcīnītām LBL bronzas medaļām, kas ir līdz šim augstākais sasniegums spēlētāja karjerā. Latvijas Basketbola savienība pēc sezonas K. Šiliņu atzina par sezonas Latvijas Basketbola līgas progresējošāko spēlētāju.
Jauno ģeogrāfu skola
JĢS prezidenti
Latgales JĢS prezidenti
Atzinības
1978. gadā PSRS Ģeogrāfu biedrība apbalvoja JĢS ar prestižo Semjonova-Tjanšanska medaļu par ieguldījumu ārpusklases izglītībā. Latvijas Valsts prezidents JĢS vadītājiem Egilam Birzniekam un Uldim Kleperam pasniedzis Ata Kronvalda balvu par mūža ieguldījumu Latvijas izglītībā.
Kārlis Šiliņš
Karjera
Pārstāvējis Latvijas U18 izlasi 2015. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies Latvijas izlases treniņos, gatavojoties izlašu spēlēm, kā arī pārbaudes spēlēs, taču oficiālās spēlēs izlasi nav pārstāvējis.
Tuļļi Lum
Tuļļi Lum (no lībiešu valodas — 'karstais sniegs') ir 1999. gadā, Igaunijā studējošajai un līvu valodā dziedošajai Julgī Staltei apvienojoties ar igauņu mūziķiem, izveidota līvu mūsdienu tautas mūzikas grupa, kas savā skanējumā iekļauj arī džeza un progresīvā roka elementus. 2000. gada grupa izdeva savu pašlaik vienīgo albumu Tuļļi Lum. Savu dziesmu vārdiem grupa pamatā izmanto igauņu folklorista Oskara Loritsa tautas mūzikas krājumā iekļautās līvu tautasdziesmas.
Vilksomaiņu dzimta
Vilksomaiņu dzimta (Thylacinidae) ir izmirusi plēsīgo somaiņu kārtas (Dasyuromorphia) dzimta, kas apvieno 14 izmirušas Austrālijas somaiņu sugas. Vienīgā suga, kas izdzīvoja līdz modernajiem laikiem, ir Tasmanijas vilks (Thylacinus cynocephalus), kurš izmira 1936. gadā. Vilksomaiņu dzimtas sugas bija izplatītas Austrālijas centrālajā un ziemeļdaļā, kā arī Jaungvinejā un Tasmanijas salā. To tuvākie radinieki ir plēsējsomaiņu dzimtas (Dasyuridae) sugas.
Kopīgās īpašības
Vilksomaiņu dzimtas sugas bija nelieli vai vidēji lieli plēsīgie somaiņi, vizuāli atgādinot suņus. Mazākie bija apmēram caunsomaiņu lielumā, bet vilksomainis Thylacinus potens bija nedaudz masīvāks nekā Tasmanijas vilks, toties vislielākais no visiem vilksomaiņiem ir bijis Thylacinus megiriani. Kopumā vilksomaiņu dzimtas sugām raksturīgi gari purni ar trīs priekšdzerokļiem katrā žoklī. Dzerokļi līdzīgi mūsdienu plēsēju dzerokļiem, piemēroti gaļas ēšanai. Ārēji visas vilksomaiņu sugas izskatījās ļoti līdzīgas, tās pamatā atšķirās ar zobu formulu, kas liecina par atšķirīgajiem ēšanas ieradumiem. Galvaskausa forma dažādu laikmetu sugām cauri gadsimtiem mainījusies ļoti minimāli. Vilksomaiņu mazuļi kā visiem somaiņiem bija ļoti sīciņi, un pēc piedzimšanas to attīstība turpinājās mātes somā.
Sistemātika
†Vilksomaiņu dzimta (Thylacinidae)
Latviska virtuve
Tapšana
Albumā apkopotas tābrīža jaunākās Jura Kulakova dziesmas. 1991. gadā albums tika pavairots kasetēs, kuras tika tirgotas "Pērkona" koncertos Francijā. Albumā iekļautas labi zināmas dziesmas "Kamēr es tevi mīlēju" (6. vieta 1990. gada "Mikrofona" rokaptaujā), "Saldie sapņi" (15. vieta 1990. gada "Mikrofona" rokaptaujā) un "Krāsaini tērpi, puķes un lūpas" (9. vieta 1991. gada "Mikrofona" rokaptaujā).
2002. gadā albums iekļauts izdevumā "Dziesmu izlase #3: 1990—1991", kas izdots kasetes un diska formātā, ar daļēji atšķirīgu saturu.
Jonišķēle
Jonišķēle ir pilsēta Lietuvā uz rietumiem no Pasvales.
Apdzīvotā vieta rakstos pirmoreiz minēta 1685. gadā.
Albēra I Zeme
Albēra I Zeme (no) ir neapdzīvots dabas apgabals Špicbergenas ziemeļrietumos, Svalbārā. Tās dienvidu krastu apskalo Kongsfjords un tā atzars Krossfjords, rietumu — Grenlandes jūra, ziemeļu — Ziemeļu Ledus okeāns, bet ziemeļaustrumu — Raudfjords. Austrumos Albēra I Zeme robežojas ar Hokona VII Zemi. Nosaukta par godu Monako firstam Albēram I, kurš 1898.—1907. gadā organizēja vairākas izpētes ekspedīcijas Špicbergenas ziemeļrietumos.
Ģeogrāfija
Krasta līnija stipri izrobota ar līčiem un fjordiem, no kuriem ievērojamākie ir 10 km garais Smērenburgas fjords un Magdalēnas fjords. Ziemeļrietumu piekrastē vairākas salas, lielākās no kurām ir Danskeja, Amsterdamas sala un Nūrvestejanes. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Jēderina kalns (1149 m vjl). Iekšzemē daudz ledāju. Visa Albēra I Zeme ietilpst Ziemeļrietumu Špicbergenas nacionālā parka teritorijā.
Vēsture
Albēra I Zemes piekraste 17. gadsimta sākumā tika intensīvi apgūta vaļu medību atbalstam. Krastā tika izveidotas vairākas mednieku apmetnes, lielākā no kurām bija holandiešu Smērenburga Amsterdamas salā, kur tās ziedu laikos vasaras sezonās darbojās ap 400 vīru no 15 medību kuģiem. Citās piekrastes salās un pašā Albēra I Zemes piekrastē bija vēl vairākas dāņu, holandiešu, angļu, krievu, norvēģu un vācu vaļu mednieku apmetnes, kas visas beidza pastāvēt gadsimta vidū līdz ar vaļu medību norietu Svalbāras piekrastē.
No 1912. līdz 1914. gadam Ebeltofta līča krastā zemes dienvidaustrumos darbojās vācu ģeofiziskā observatorija Ebeltofthāfene, kuru vadīja polārpētnieks Kurts Vegeners.
Veronika (UgunsGrēks)
Veronika ir Latvijas Televīzijas seriāla "Neprāta cena" un TV3 Latvija seriāla "UgunsGrēks" varone. Viņu tēlo latviešu aktrise Venta Vecumniece. Veronika ir dzīvespriecīga un jautra.
1. Sezona
Silvija pēc šķiršanās ar Vadimu un ugunsgrēka viesnīcā dabūja sejas apdegumus un domāja, ka ir ļoti neglīta un nekad nedabūs dzīvesbiedru, tāpēc Veronika izdomāja viņai palīdzēt, izveidojot profilu iepazīšanās portālā. Pēc kāda laika viņas portālā ieraudzīja profilu ar segvārdu Vinnijs Pūks un profila bildi ar lācīti. Veronika uzstāja, lai Silvija ar šo cilvēku iepazīstas tuvāk. Vēlāk atklājās, ka mistiskais profila īpašnieks bija Vadims, un Veronika ar viņu sadarbojās, lai savestu viņu un Silviju atpakaļ kopā. Beigās viņai tas izdevās.
Oradja
Oradja (ro) jeb Naģvārada (hu), senāk Varadija (la) ir pilsēta Transilvānijā, Rumānijā.
Vēsture
1080. gadā Ungārijas karalis Vladislavs I (Laslo I) nodibināja šeit katoļu bīskapiju un bīskaps Syxtus Varadiensis pirmo reizi rakstos pieminēts 1113. gadā. Par pilsētas izcilo nozīmi šajā laikā liecina tas, ka no 11. līdz 15. gadsimtam Oradias katedrālē apbedīti vairāki ungāru karaliskās ģimenes locekļi un Svētās Romas impērijas ķeizars Sigismunds Luksemburgs (1437).
1538. gadā pilsēta nonāca Hābsburgu monarhijas pakļautībā, 1660. gadā to pakļāva Osmaņu impērija un Oradja atradās Transilvānijas hercogu pārvaldībā. 1692. gadā austrieši pilsētu atkal atkaroja, bet pēc 1867. gada Austrijas-Ungārijas izlīguma Oradja bija Austroungārijas ungāru daļas Bihāras komitāta centrs.
19. un 20. gs. mijā pilsēta piedzīvoja strauju ekonomisku uzplaukumu, tā bija septiņu dzelzceļa līniju krustpunkts. Svarīgo Oradjas transporta mezglu Pirmo Pasaules karu uzvarējušās Sabiedrotās valstis piešķīra Rumānijai, neraugoties uz nelielo rumāņu iedzīvotāju īpatsvaru pilsētā. 1940.—1944. gadā to atkal pievienoja Ungārijai, bet kopš 1944. gada 12. oktobra pilsēta atkal ir Rumānijas sastāvā.
Šīmanis
Šīmanis (de; sieviešu dzimtē Šīmane) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Takumi Mijadzaki
Takumi Mijadzaki (dzimis ) ir Japānas futbolists, pussargs. Kopš 2016. gada spēlē FS METTA/Latvijas Universitāte sastāvā.
Sets Džonss
Sets Džonss (dzimis ) ir amerikāņu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2023) Džonss spēlē Nacionālās hokeja līgas vienībā Čikāgas "Blackhawks".
Spēlētāja karjera
Pēc vairākām dažādās junioru līgās aizvadītām sezonām 2012.—13. gada sezonā Džonss pievienojās Rietumu hokeja līgas vienībai Portlendas "Winterhawks". Tās sastāvā Džonss izcīnīja līgas čempiona titulu, iegūstot arī līgas gada debitanta balvu. Jau pavasarī viņu ar augsto 4. numuru 2013. gada NHL draftā izvēlējās Našvilas "Predators".
2013. gada 3. oktobrī Džonss aizvadīja debijas spēli Nacionālajā hokeja līgā. Kopumā sezonas gaitā Džonss "Predators" sastāvā aizvadīja 77 spēles, tajās atzīmējoties ar 25 (6+19) punktiem. Džonss ātri kļuva par vienu no komandas pamatsastāva spēlētājiem. 2015.—16. gada sezonas vidū tika aizmainīts uz Kolumbusas "Blue Jackets". 2021. gada jūlijā Džonss tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks".
ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2014. gada Pasaules čempionātā. To viņš noslēdza kā turnīra rezultatīvākais aizsargs, iegūstot arī labākā aizsarga balvu un tiekot iekļauts turnīra simboliskajā izlasē.
Naoto Otake
Naoto Otake (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Veisenberga
Veisenberga ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Baucenes apriņķī.
Redžinalds Dohertijs
Redžinalds "Redžijs" vai "R. F." Frenks Dohertijs (en; dzimis, miris ) bija britu tenisists, četrkārtējs Vimbldonas čempionāta vienspēļu čempions un triju olimpisko zelta medaļu ieguvējs. Viņš bija tenisista Lorensa Dohertija vecākais brālis. Tenisa pasaulē zināms arī kā "R. F.", vai nevis kā "Redžijs".
Veisenberga
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1228. gadā.
Redžinalds Dohertijs
1980. gadā viņš kopā ar savu brāli tika uzņemts Starptautiskā tenisa slavas zālē.
Jaunība
Redžinalds Dohertijs dzimis 1872. gada 14. oktobrī Beulah villā Vimbldonā, Sarejas grāfistē, un ir vecākais dēls Viljama Dohertija un viņa sievas Ketrīnas Annas Deivisas ģimenē. Dohertijs ar tenisu sāka nodarboties jau agrā bērnībā, kad mācījās Vestminsteres koledžā. 14 gadu vecumā viņš atklātajā čempionātā Llandidno ieguva zēnu vienspēļu čempiona titulu. Dohertijs ieguvis izglītību Kembridžas Universitātē (Trīsvienības namā), kur spēlēja Kembridžas Universitātes zāliena tenisa klubā. 1895. un 1896. gadā viņš bija dalībnieks Kembridžas komandā, kas pārspēja Oksfordu un uzvarēja Skotijas un Eseksas čempionātos.
Grand Slams
Redžinalds 1894. gadā startēja savā pirmajā Vimbldonas čempionātā un pirmajā kārtā zaudēja Klementam Kasaletam. 1897. gadā viņš izcīnīja savu pirmo vienspēļu Vimbldonas čempiona titulu pēc tam, kad trijos setos pēc kārtas pārspēja esošo čempionu Haroldu Mahoni (6–4, 6–4, 6–3). Viņš veiksmīgi aizstāvēja savu čempiona titulu nākamajos trīs gados (1898., 1899. un 1900. gadā). 1898. gadā viņš čempiona titulu izcīnīja, izslēgšanas kārtā piecos setos (6–3, 6–3, 2–6, 5–7, 6–1) pieveicot savu brāli. Lorensu Dohertiju. 1901. gadā viņš zaudēja Vimbldonas čempiona titulu, kad izslēgšanas kārtā viņu četros setos (6–4, 5–7, 4–6, 4–6) pieveica Atūrs Gors. Viņš bija arī vicečempions 1902. gada ASV čempionātā, kur četros setos (6–4, 2–6, 4–6, 6–8) viņu pārspēja ASV čempions Viljams Larneds. Kopā ar brāli Lorensu izcīnīja astoņus Vimbldonas čempionāta dubultspēļu titulus un divus ASV čempionāta dubultspēļu titulus.
Deivisa kauss
Dohertijs pārstāvēja Britu salas prestižajā Deivisa kausa izcīņā no 1902. līdz 1906. gadam. 1902. gadā viņš uzvarēja dubultspēļu turnīrā kopā ar savu brāli, bet zaudēja noslēdzošajā un izšķirošajā vienspēļu mačā pret amerikāni Malkolmu Vitmenu (1–6, 5–7, 4–6). 1903. gadā viņš ievērojami veicināja savas komandas pirmo Deivisa kausa titulu pret ASV, uzvarot dubultspēlēs un izšķirošajās vienspēlēs pret Robertu Vrenu. Dohertijs vēl trīs reizes ieguva Deivisa kausa trofeju (1904., 1905. un 1906. gados), lai gan šajos gados viņš piedalījās un uzvarēja tikai dubultspēlēs.
Olimpiskās spēles
Kopumā Dohertijs olimpiskajās spēlēs startēja divas reizes — 1900. gada Parīzes un 1908. gada Londonas olimpiskajās spēlēs.
Parīzes olimpiskajās spēlēs viņš startēja visās trīs disciplīnās, kurām vīriešiem bija ļauts startēt. Vīriešu vienspēļu turnīrā viņš izcīnīja bronzas medaļu, jo pusfināla cīņā atteicās sacensties pret savu brāli Lorensu Redžinaldu. Vīriešu dubultspēļu turnīrā viņš startēja kopā ar savu brāli Lorensu. Viņi fināla cīņā uzvarēja Jauktās komandas pārstāvjus Maksu Dekužī un Bezilu de Garmendiju (6–1; 6–1; 6–0) un izcīnīja olimpisko zelta medaļu. Arī jaukto dubultspēļu turnīrā viņš izcīnīja zelta medaļu kopā ar Šarloti Kūperi. Viņi fināla cīņā uzveica Jauktās komandas pārstāvjus Ivonnu Prevo un Haroldu Mahoni (6–2; 6–4).
Pēc astoņiem gadiem, 1908. gadā, viņš atgriezās olimpiskajās spēlēs, kad tās notika Lielbritānijas galvaspilsētā Londonā. Viņš vienspēļu turnīrā jau pirmajā kārtā zaudēja Bohēmijas sportistam Ladislavam Žemlam. Savukārt vīriešu dubultspēļu turnīrā, kurā viņš startēja kopā ar Džordžu Hiljardu, izcīnīja trešo zelta medaļu. Viņi fināla mačā pieveica citu britu tenisistu duetu — Džošua Ričiju un Džeimsu Sesilu Pārku ar rezultātu 9–7; 7–5; 9–7.
Redžinalds Dohertijs ir ar savām trim izcīnītajām olimpiskajām zelta medaļām ir otrs veiksmīgākais tenisists olimpiskajās spēlēs, pēc māsām, amerikānietēm Venusas un Serīnas Viljamsām, kuras izcīnījušas 4 zelta medaļas tenisā.
Nāve
Dohertijs nomira no sirds mazspējas un neirastēnijas 1910. gada 29. decembrī, 38 gadu vecumā, savās mājās Kensingtonā pēc atgriešanās no uzturēšanās sanatorijā Davosā, Šveicē.
Latvijas vēstnieks Francijā
Latvijas Republikas vēstnieks Francijas Republikā ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Francijā. Vēstniecība kopš 1997. gada atrodas 6 villa Saïd Parīzē.
Kad pēc Otrā pasaules kara beigām Latvijas sūtniecība pārcēlās uz Parīzi, Grosvalds saglabāja personiskā ministra titulu. Francija gan neatzina padomju okupācijas laika Latvijas PSR valsts varas un pārvaldes iestādes par likumīgām, tomēr atstāja Latvijas sūtniecības ēku PSRS pārvaldībā, kas tur iekārtoja savu pārstāvniecību UNESCO. 2003. gadā Francijas valdība piekrita šo ēku atpirkt no Latvijas par 3,96 miljoniem eiro.
Kristofers Nilsens
Kristofers Nilsens (en; dzimis Kanzassitijā, Misūri) ir amerikāņu vieglatlēts, kas specializējas kārtslēkšanā, piedalījies arī augstlēkšanas sacensībās. Viņš ir sudraba medaļas ieguvējs kārtslēkšanā.
Karjera
Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Londonā. Kvalifikācijā ieņēma 13. vietu un finālsacensībām nekvalificējās. Pirmo nozīmīgāko starptautisko panākumu guva 2019. gada Panamerikas spēlēs Limā, ar rezultātu 5,76 m izcīnot zelta medaļu.
Tokijā piekāpās tikai Zviedrijas kārtlēcējam Armandam Duplantisam un izcīnīja sudraba medaļu, sasniedzot personisko rekordu 5,97 m.
Turkuēnā, Francijā, pārvarot 6,02 metrus, laboja Ziemeļamerikas rekordu kārtslēkšanā telpās. Tā paša gada 5. martā Ruānā uzlaboja Ziemeļamerikas rekordu telpās, sasniedzot 6,05 metrus. 2022. gada Pasaules čempionātā telpās Belgradā ieguva bronzas medaļu. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā ieguva sudrabu, pārvarot 5,94 metru augstumu.
Trēbējciems
Trēbējciems ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Pavārvalka krastos 3,9 km no pagasta centra Blāzmas, 36 kmno novada centra Ventspils un 158 km no Rīgas.
Ciema austrumos atrodas arheoloģijas piemineklis Kapšu senkapi.
2047. gads
2047. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies otrdienā.
Atmaksas stunda
Atmaksas stunda (en) ir 2004. gada asa sižeta filma, kas veidota kā rīmeiks 1973. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Kevins Brejs. Galvenās lomas filmā atveido Dveins Džonsons, Džonijs Noksvils, Nīls Makdono, Kristena Vilsone, Kevins Durands, Maikls Bouens, Maiks Dopuds un Ešlija Skota. Filmas pirmizrāde notika.
Kriss Vons ir bijušais ASV īpašo uzdevumu spēku seržants, kurš atgriežas savā dzimtajā pilsētā un saprot, ka pilsētu pārņēmuši noziegumi un korupcija, kas Krisam liek visu ņemt savās rokās.
Autoceļš R217 (Krievija)
Autoceļš R217 "Kaukāzs" (Автодорога Р-217 «Кавказ») ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš (līdz 2017. gadam M-29), kas savieno autoceļu M4 "Dona" Krasnodaras apgabalā ar Krievijas-Azerbaidžānas robežu.
Automaģistrāles garums ir 1118 kilometri, posms no Pavlovskas līdz Mahačkalai ir daļa no Eiropas maršruta E50, bet posms no Mahačkalas līdz robežai ar Azerbaidžānu ir iekļauts Eiropas maršrutā E119 un Āzijas maršrutā AH8. Posms no Mineraļnije Vodi līdz Beslanai ir daļa no maršruta E117.
Bruno Reiss
Bruno Reiss ir Latvijas hiphopa mūziķis, režisors, scenārists un producents. Savu darbību uzsāka 2012. gadā kā solo mākslinieks Reiss. Pēc aktīvas dalības vairākās cīņās (Rap Battle) un konkursos Reiss no 2015. gada beigām pārtrauca dalību šādos pasākumos. Sadarbojies ar vairākiem Latvijas mūziķiem, piemēram, ansis, VIŅA, Kārli Indrišonoku. 2015. gadā Reiss tika nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai, nominācijā "Labākais Hip Hopa gada albums" ar ierakstu Escapism EP. Pēc neilga pārtraukuma 2016. gadā kopā ar producentu Kārli Indrišonoku izdeva savu otro studijas albumu "Kad Kuģi Apledos". Izpildītāja radītajai mūzikai raksturīga eksperimentāls skanējums. 2018. gadā izveidojis jaunu projektu ar nosaukumu 371 Clique, kas strauji ieguva popularitāti interneta vidē. Projekts 371 Clique ir multimēdiju projekts, kas rīko hiphopa pasākumus un veido kvalitatīvu saturu iekš youtube platformas. 2018. gadā sāka aktīvi veidot video saturu producējot reklāmas, mūzikas videoklipus un raidījumus. 2019. gadā nomainīja pseidonīmu uz Bruno Reiss. 2020. gadā iekļuvis Forbes Latvija 30 līdz 30 sarakstā.
Adamu Abdullahi
Adamu Abdullahi (dzimis ) ir Nigērijas futbolists, uzbrucējs. Kopš 2018. gada spēlē Waiheke United AFC sastāvā.
Mongoļu iebrukums Eiropā
Mongoļu iebrukums Eiropā notika 13. gadsimtā, kad Mongoļu impērija iebruka Eiropā, ceļā iznīcinot austrumslāvu valstis, kā Kijeva un Vladimira. Mongoļu iebrukumi sasniedza arī Centrāleiropu, kas noveda pie kariem, kuri izraisija sadrumstalotu Poliju, kā piemēram Legņicas kauja (1241. gada 9. aprīlī) un Mohi kauja (1241. gada 11. aprīlī) Ungārijas karalistē.
Uzbrukumus plānoja mongoļu karavadonis Subutajs (1175—1248) un komandēja Batuhans (ap 1207—1255) un Kadans (ap 1261), kas abi bija Čingishana mazdēli. Eiropas valdnieki sāka saprast, ka viņiem ir jāsadarbojās lai spētu pretoties mongoļu invāzijai.
Dzērves
Dzērves (Grus) ir dzērvju dzimtas (Gruidae) ģints, kas apvieno 8 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās sastopamas Eirāzijā, Āfrikā un Ziemeļamerikā. Latvijā sastopama viena dzērvju ģints suga — pelēkā dzērve (Grus grus), kura iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas 3. kategorijā. Lielākā daļa dzērvju sugu ir gājputni, bet sekstainā dzērve (Grus carunculata) ir nometniece.
Izskats un īpašības
Dzērves ir slaidi, lieli putni ar gariem kakliem, knābjiem un kājām, un lieliem, noapaļotiem spārniem. Ārēji tēviņi un mātītes neatšķiras, bet tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Lielākā dzērvju ģintī ir Japānas dzērve (Grus japonensis), kuras ķermeņa garums sasniedz 160 cm, svars pirms migrācijas sākuma 12 kg. Mazākā mazā dzērve (Grus virgo), kuras ķermeņa garums ir 90—100 cm, svars 2—3 kg.
Visas šīs ģints sugas lielākā vai mazākā mērā ir sasistītas ar ūdeņiem. Visas dzērves ir visēdājas, tās barojas ar bezmugurkaulniekiem, maziem mugurkaulniekiem, augiem, riekstiem un graudiem. Ligzdu būvē uz zemes.
Sistemātika
Dzērvju ģints (Grus)
Eduards Emsis
Eduards Emsis (dzimis ) ir Latvijas futbolists, pussargs. Kopš 2023. gada augusta spēlē Norvēģijas otrās divīzijas klubā Raufoss IL sastāvā.
Karjera
Karjeru sāka kluba "Skonto" sistēmā, spēlējot tā dublieru komandā 1. līgā. No 2014. līdz 2018. gadam spēlēja FS Metta/LU sastāvā, aizvadot 75 spēles Virslīgā un gūstot 3 vārtus. 2019. gada sezonā pārstāvēja FK Jelgava, taču savainojumu dēļ laukumā devās tikai trīs Virslīgas spēlēs.
2020. gada janvārī pievienojās Armēnijas Premjerlīgas klubam Erevānas "Noah". 2022. gada janvātī Emsis noslēdza līgumu ar Somijas klubu FC Lahti. 2023. gada janvārī pārgāja uz Albānijas Superlīgas klubu KF Egnatia.
Regulāri spēlējis Latvijas U-21 izlasē. Latvijas pieaugušo izlasē debitēja draudzības spēlē pret Dienvidkoreju. Pirmos vārtus izlases labā guva Baltijas kausa spēlē pret Lietuvu.
Svarcelšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vienrocīga grūšana vīriešiem
Vienrocīga grūšana vīriešiem bija viena no divām svarcelšanas disciplīnām, kas bija iekļauta 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā.
Sacensības tika aizvadītas 7. aprīlī Panatinaiko stadionā un tajā startēja 4 sportisti no 3 valstīm. Katram sportistam bija trīs reizes jāveic grūšana ar vienu roku.
Segaudi (augi)
Segaudi klāj auga orgānus no ārpuses, saista augus ar apkārtējo vidi un izpilda aizsargfunkciju. Segaudi aizsargā augu no pārmērīgas ūdens iztvaikošanas (tropu mežos epiderma transpirāciju neierobežo, bet gan pasargā lapas no saplaisāšanas tropu lietus laikā), pārāk spilgta apgaismojuma, no krasām temperatūras izmaiņām, no sīkiem mehāniskiem bojājumiem, no atmosfēras putekļiem, sīku dzīvnieku uzbrukumiem, kā arī no parazītisku sēņu un baktēriju iekļūšanas organismā. Ūdens augu segaudi aizkavē ūdens ieplūšanu intercelulāros. Bez tam pa segaudiem notiek gāzu apmaiņa ar apkārtējo vidi un tiek uzņemtas barības vielas. Izšķir primāros, sekundāros un terciāros segaudus. Primārie segaudi ir epiderma, sekundārie audi ir periderma un terciārie ir kreve.
Svarcelšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vienrocīga grūšana vīriešiem
Zelta medaļu izcīnīja Lielbritānijas sportists Lonsestons Eliots. Viņš Lielbritānijai izcīnīja pirmo zelta medaļu olimpiskajās spēlēs. Sudraba medaļu izcīnīja Dānijas sportists Vigo Jensens, bet bronzas medaļu izcīnīja Grieķijas sportists Aleksandrs Nikolopuls. Vigo Jensenam šī bija viena no trim olimpiskajām medaļām, ko viņš izcīnīja šajās olimpiskajās spēlēs un viena no divām, ko viņš izcīnīja tieši svarcelšanā.
Segaudi (augi)
Epiderma jeb virsmiziņa
Auga attīstības sākumā visas tā daļas — lapas, stumbru, sakni, izņemot saknes uzmavu un augšanas konusa galu, sedz epiderma — epidermis. Viengadīgajiem un dažiem daudzgadīgajiem augiem epiderma saglabājas visu dzīves laiku. Daudzgadīgajiem augiem, kuri sekundāri pieaug resnumā, jau otrā gada sākumā parasti veidojas sekundārie segaudi — periderma.
Svarcelšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vienrocīga grūšana vīriešiem
Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.
Segaudi (augi)
Epiderma jeb virsmiziņa
Augšanas konusā, protodermai diferencējoties, parasti veidojas epiderma. Epiderma visbiežāk ir viena šūnu kārta, bet dažiem augiem sastop arī daudzkārtainu epidermu (piemēram, kaučuka gumijkokam). Epidermas šūnas diezgan ilgi saglabā spēju dalīties, un tādējādi zināmu laiku epiderma var stiepties līdzi, orgāniem pieaugot resnumā.
Svarcelšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vienrocīga grūšana vīriešiem
Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Segaudi (augi)
Epiderma jeb virsmiziņa
Epiderma tipiskā veidā ir viena šūnu kārta. Epidermas šūnas ir mazliet plakanas, blīvi sakārtotas. Tās savā starpā saistītas daudz ciešāk nekā ar pamataudu šūnām, kuras atrodas zem epidermas, tādēļ epiderma kā plāna bezkrāsaina plēvīte ir viegli noplēšama.
Epidermas šūnu veids ir ļoti dažāds. Divdīgļlapjiem parasti epidermas šūnas parenhimātiskas, sānu sienas bieži vien izliektas, viļņainas, līkumainas. Tādējādi palielinās saskares virsma un reizē arī epidermas izturība.
Dažos gadījumos, piemēram, priedes skujām, epidermas šūnas ir prozenhimātiskas. Viendīgļlapjiem epidermas šūnas parasti garenas un bieži savienojas ķīļveidīgi. Vairākiem zālaugiem epidermā starp garenajām šūnām ir mazākas šūnas ar stipri bieziem, dažkārt pārkorķotiem vai mineralizētiem apvalkiem. Šīs mazās šūnas palielina epidermas izturību. Jaunās epidermas šūnās daudz protoplazmas; no plastīdām sastopami sīki leikoplasti (bieži vien to arī nav). Vakuolas nelielas. Šūnsulas krāsu bieži vien nosaka antociāns. Dažu ūdens augu, paparžu un ziedaugu — ēnmīļu lapu epidermu šūnās ir hloroplasti. Epidermas šūnām ir šūnapvalki parasti no celulozes. Sānu un iekšējās šūnapvalku sienās parasti ir poras, bet ārējā sienā to nav, vai ir tikai retos gadījumos. Epidermas šūnu ārējā siena parasti biezāka, dažreiz pat lēcveidīga un gandrīz vienmēr kutinizēta. Tikai retos gadījumos, piemēram, maigām, mīkstām lapām, šūnapvalki maz un vienmērīgi uzbiezināti. Uzbiezinājums atkarīgs ne tikai no auga sugas, bet arī no ārējiem apstākļiem - ūdnes augiem epidermas šūnu ārsiena nav biezāka par sānu sienām, tādēļ ūdens augi, izņemti no ūdens, ātri novīst. Epidermas šūnu ārsienas visvairāk uzbiezinātas dažādām sēklām un skuju koku lapām.
Epidermas šūnu šūnapvalki dažkārt pārkoksnējas un satur lignīnu. Pārkoksnējušies šūnapvalki ir skuju koku skuju, zāļu, grīšļu, ozolu, eikaliptu, oleandru u.c. lapu epidermām. Epidermā sastop arī kalcija un silīcija savienojumu nogulumus, kas padara augus cietus un tādā veidā aizsargā tos pret dzīvniekiem. Silīcija savienojumi ir paparžu, kosu, grīšļu u.c. augu epidermā. Sevišķi daudz silīcija savienojumu ir kosu epidermā, tādēļ kosas ir cietas un dažkārt tās izlieto pulēšanai.
Ķirbju, nātru u.c. dzimtu augiem epidermā atrod lielas šūnas ar cistolītiem. Atsevišķas epidermas šūnas var izveidoties par pūšļveidīgām ūdens uzkrājējtvertnēm, piemēram, Rochea falcata. Dažu dzimtu, piemēram, malvu, dievkrēsliņu, zīdkoku u.c. sugām atsevišķas epidermas šūnas vai šūnu grupas pārgļotojas. Šūnapvalks pārgļotojas parasti sēklu epidermas šūnām.
Kutikula
Epidermas šūnapvalkos ir kutīns. Kutīna daudzums šūnapvalkā palielinās virzienā no iekšpuses uz ārpusi, veidojot kutikulārās kārtas. Bez tam, izdaloties virs epidermas, kutīns sacietē un veido plānu nepārtrauktu plēvīti — kutikulu — cuticula, kas parasti nav sadalīta šūnās. Kutikula sastopama uz gandrīz visām augu daļām, izņemot saknes rizodermu.
Augšanas konusa epidermai parasti nav kutikulas vai tā ļoti plāna. Parasti kutikulas virsma ir gluda, bet uz tās var izveidoties dažādi izaugumi pauguriņu, ribiņu vai citādu izcilnīšu veidā. Šie izcilnīši var būt 1) no tīras kutikulas, 2) no šūnapvalka celulozes, tikai ar kutikulu pārklāti. Kutikula labi lauž gaismu, tādēļ tās griezumi mikroskopā labi saredzami. Izolētā kutikula ir blīva, bezkrāsaina bezstruktūras plēvīte. Dažiem augiem (piemēram, aukubām — Aucuba) kutikula kā sīkas plāksnītes sedz katru epidermas šūnu atsevišķi, bet robeža starp šūnām ir bez kutikulas vai tā ir ļoti plāna.
Uz dažiem stumbriem, kam daudzgadīga epiderma (piemēram, dažām irbeņu un kļavu sugām), kutikula saplaisā un no iekšpuses rodas jauni slāņi. Dažu grīšļu lapu kutikulā ir silīcija savienojumu nogulumi.
Kutikulas biezums atkarīgs no augu sugas, vecuma un ārējās vides faktoriem.
Stipri attīstīta kutikula ir tuksnešu augiem, epifītiem un halofītiem. Tāpat bieza kutikula ir daudziem augļiem. Ūdens augiem epidermas šūnu ārsienas nav biezākas par sānu sienām un kutikulas ūdens lapām nav.
Kutikulā un kutikulārajās kārtās nereti atrodas vasks; dažiem augiem vaska sarmojums vai vaska kārtiņa sedz kutikulu. Augu daļas ar vaska sarmojumu izskatās pelēkas vai zilganpelēkas. Vaska kārtiņa var būt kā nepārtraukta plēvīte vai arī sīku graudiņu, nūjiņu veidā. Uz kāpostu lapām, plūmju un melleņu augļiem, vīnogām, vaska sarmojums viegli noberžams. Cukurniedrēm vaska nūjiņas veido blīvu segu uz epidermas. Vaska palmai — Copernicia cerifera uz lapām ir līdz 5 mm bieza, viegli noplēšama vaska plēvīte, ko savāc un izlieto tautas saimniecībā. Epiderma un it sevišķi kutikula ar vaska sarmojumu stipri samazina transpirāciju, piemēram, nomizots ābols pirmajās trīs stundās zaudē 25 reizes vairāk ūdens nekā nemizots. Vaska kārtiņa sekmē arī ūdens notecēšanu no lapām un aizkavē mikroorganismu un kukaiņu piekļūšanu.
Matiņi
Vairākumam augstāko augu uz epidermas ir redzami matiņi jeb trihomi. Matiņi veidojas no epidermas šūnām, tiem ir dažāds veids un funkcijas.
Matiņi var būt vienšūnas, daudzšūnu, vienkārši un zaraini. Tie var būt dzīvi un nedzīvi. Atkarībā no matiņu konsistences un izskata izšķir zīdainus, villainus, sarainus utt. matiņus. Vismazākie matiņi izcilnīšu veidā novērojami uz ziedu vainaglapām. Tos sauc par papilām. Papilas rada vainaglapu samtainumu lauvmutīšu — Antirrhinum majus, atraitnīšu — Viola tricolor u.c. ziedos. Papilveidīgi ir gandrīz visi matiņi attīstības sākumā. Ir augi, kuriem matiņi ar šķērssienu nav atdalīti no epidermas šūnas, piemēram, daudziem skarblapju — Boraginaceae dzimtas augiem. Augu vairākumam matiņus šķērssiena atdala no "matiņa mātšūnas". Šie matiņi reti ir vienšūnas (piemēram, ābeles lapas matiņi); visbiežāk tie ir daudzšūnu un ļoti daudzveidīgi.
Uz kartupeļu lapām ir vienkārši daudzšūnu matiņi. Daudzšūnu zaraini matiņi veido biezu pārklāju parastā deviņvīruspēka lapām. Dažiem augiem raksturīgi zvaigžņmatiņi (piemēram, Matthiola annua u.c.). Zvaigžņmatiņi sedz sudraba eleagna — Elaeagnus argentea lapas.
Matiņi izpilda dažādas funkcijas, tomēr galvenokārt tie pasargā augu no stipras iztvaikošanas, pārkaršanas tiešā saulē, no krasām temperatūras maiņām. Šim nolūkam noder galvenokārt nedzīvie matiņi, kas pildīti ar gaisu un apklāj augu kā bieza sega. Nedzīvajiem matiņiem nav protoplasta. To dobums pildīts ar gaisu, tādēļ tie izskatās balti. Augi, kurus sedz nedzīvi matiņi, izskatās pelēki, iesirmi (piemēram, pelēkās sirmenes — Berteroa incana u.c.). Bieza matiņu sega ir aizsargs arī pret dzīvnieku uzbrukumiem. Lielākas aizsardzības funkcijas ir dzeļmatiņiem — dzēlītēm un dziedzermatiņiem.
Nātru dzeļmatiņš ir gara šūna, kas atrodas uz daudzšūnu pauguriņa. Dzeļmatiņa apvalks pārkoksnējies, augšgalā satur silīcija savienojumus. Dzeļmatiņa šūnsula ir indīga; tajā konstatēts; tajā konstatēts histamīns, acetholīns, skudrskābe. Netālu no matiņa gala ir trausla vieta un paplašinātais gals no pieskāriena lūst, smaile ieduras uzbrucēja ķermenī un rētā ar turgora spiedienu iekļūst šūnsula, kas rada dedzinošu sāpju sajūtu. Dažām tropiskajām nātrēm, piemēram, Urtica urentissima, pieskaroties, rodas pat dzīvību apdraudoši iekaisumi.
Dziedzermatiņi, piemēram, krievu tabakai — Nicotiana rustica, dziedniecības salvijām — Salvia officinalis, sastāv no kātiņa un galviņas; galviņu veido dziedzeršūnas. Dziedzeršūnas izdala sveķus, gļotas, ēteriskās eļļas u.c. vielas, kurām pa lielākajai daļai ir aizsargnozīme auga dzīvē. Dziedzermatiņi raksturīgi daudziem lūpziežu un nakteņu dzimtas augiem.
Satoši Cunami
Satoši Cunami (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Segaudi (augi)
Matiņi
Mežrožu, aveņu, kazeņu epidermā attīstās ļoti spēcīgi pārkoksnējušies matiņveida izaugumi — dzeloņi. Dzeloņi jāatšķir no ērkšķiem, kas ir vasas pārveidojumi.
Satoši Cunami
Nacionālā izlase
!Kopā||78||2
Segaudi (augi)
Matiņi
Matiņi bieži vien ir augļiem un sēklām; tie veicina sēklu un augļu izplatīšanos un tiek saukti par lidmatiņiem. Lidmatiņi ir māllēpju — Tussilago, pieneņu — Taraxacum u.c. augļiem.
Liela praktiska nozīme ir kokvilnas sēklas matiņiem. Tie ir vienšūnas, stobrveida; šūnapvalks pakāpeniski pabiezinās, bet ķīmiskais sastāvs nemainās (tīra celuloze tajos 90% un vairāk). Kad sēklas nogatavojušās, matiņos protoplazma atmirst, stobriņi saplok un kļūst lentveidīgi. Kokvilnu plaši kultivē Vidusāzijā, Indijā, ASV, Brazīlijā, Ķīnā u.c. Ir selekcionētas šķirnes, kurām ir līdz 6 cm gari sēklas matiņi. No šiem matiņiem iegūst vati un kokvilnu audumu pagatavošanai.
Sakņu rizodermas matveida izaugumi ir spurgaliņas.
Atvārsnītes
Audiem veidojoties, rodas starpšūnu jeb intercelulārā sistēma. Starpšūnu sistēma augos ir plaša un savstarpēji saistīta. Šai intercelulārai sistēmai ir atveres uz ārieni. Epidermā šādas atveres ir atvārsnītes — stoma.
Atvārsnīšu uzbūve un darbības mehānisms ir ļoti dažāds.
Atvārsnītes ir mikroskopiskas spraugas, kas izveidojas starp 2 pusmēnesveida vai nierveida atvārsnītes slēdzējšūnām. Atvārsnītes slēdzējšūnas no pārējām epidermas šūnām atšķiras ne tikai pēc veida, bet arī ar mazākiem apmēriem, hloroplastu daudzumu un cietes ieslēgumiem hloroplastos. Pārējās epidermas šūnās parasti hloroplastu nav.
No iekšējā pagalma opistiālā eja ved auga dziļākajos audos. Iekšējie audi nepiekļaujas tieši pie atvārsnītes. Zem opistiālās ejas atrodas elpošanas dobums.
Epidermas šūnas, kas atrodas blakus atvārsnītēm, sauc par blakus šūnām.
Atvārsnīšu veidošanās
Atvārsnītes veidojas no protodermas vai jaunām epidermas šūnām. Atvārsnīšu veidošanās un diferencēšanās dažādās augu grupās norit atšķirīgi. Visvienkāršāk atvārsnītes izveidojas viendīgļlapjiem, piemēram, hiacintēm, kuru lapas epidermas šūnas ir garenas un diezgan vienveidīgas. Vispirms dažās epidermas šūnās rodas šķērssienas, un šūnas sadalās divās nevienādās daļās — vienā lielākā, otrā — mazākā kubiskā šūnā. Tā ir atvārsnīšu slēdzējšūnu mātšūna. Kubveida mātšūna noapaļojas, kļūst elipsoidāla, dalās ar garenisku sienu paralēli lapas gareniskajai asij un kļūst par divām atvārsnīšu slēdzējšūnām. Sprauga starp slēdzējšūnām gareniskajā sienā rodas šizogeni.
Sarežģītāks atvārsnīšu veidošanās process ir tajos gadījumos, kur reizē ar atvārsnītēm veidojas arī atvārsnīšu blakus šūnas, kas atšķiras no pārējām epidermas šūnām gan ar veidu, gan novietojumu. Divdīgļlapjiem atvārsnītes rodas, mātšūnai vienreiz vai vairākas reizes daloties, pie tam blakus šūnas rodas vai nu no pašas mātšūnas, vai kaimiņu šūnām. Dažkārt blakus šūnas izveidojas, pirms notikusi atvārsnīšu mātšūnas dalīšanās. Tā kā blakus šūnas veidojas dažādi, atšķiras arī to novietojums. Izšķir vairākus blakus šūnu novietojumu tipus.
Atvārsnīšu atrašanās augā
Atvārsnītes ir visiem augstākajiem augiem. Tās var būt dažādām auga virszemes daļām. Visvairāk to ir lapas epidermā, bet sastopamas arī vainaglapu (dažkārt nedarbīgā stāvoklī), putekšņlapu, auglenīcu un stumbru epidermā. Nezaļiem parazītiem un saprofītiem atvārsnīšu nav; tās reducētas vai vispār nav.
Lapām vairāk atvārsnīšu apakšpusē nekā virspusē; daudziem augiem tās tikai lapas apakšpusē. Ūdens augu lapām, kas atrodas ūdenī, atvārsnīšu parasti nav. Peldošajām lapām atvārsnītes atrodas lapas virspusē.
Atvārsnīšu skaits lapu epidermā ļoti dažāds. Caurmērā ir 100-300 atvārsnīšu uz 1 mm². Vidēji kāpostu lapām ir ap 11 miljoni, bet saulgriežu lapām 14 miljoni atvārsnīšu.
'Atvārsnīšu skaits uz 1 mm²
Atvēršanās un aizvēršanās mehānisms
Caur atvārsnītēm norit gāzu apmaiņa un transpirācijas process. Atvārsnītes atveras un aizveras, mainoties turgoram atvārsnīšu slēdzējšūnās un slēdzējšūnu apvalka nevienādā pabiezinājuma dēļ. Ja slēdzējšūnas turgescentas, atvārsnīte atveras, turgoram samazinoties — atveras. Turgors slēdzējšūnās mainās sakarā ar cietes pārvietošanos cukurā un otrādi. Parastākais atvārsnīšu atvēršanās un aizvēršanās mehānisms ir šāds. Tā kā atvārsnīšu apvalka frontālā daļa, kas robežojas ar spraugu, ir stipri uzbiezināta, bet mugurpusē plāna, turgoram palielinoties, plānā mugurpuses apvalka daļa izstiepjas, slēdzējšūna liecas mugurpuses virzienā un atvārsnīte atveras. Turgoram samazinoties, atvārsnītes mugurpusē apvalks vairs netiek stiepts un slēdzējšūna noslēdz spraugu.
Graudzāļu un grīšļu dzimtas augiem atvārsnītes slēdzējšūnu vidus daļā apvalks biezāks, bet galos ar pūslīšveida paplašinājumiem plāns. Pūslīšu dobumi savienojas ar tievu kanālu. Palielinoties turgoram, izplešas gali ar pūšļveida paplašinājumiem un līdz ar to attālinās vidējās daļas — atvārsnīte atveras.
Sūnas — Mnium cuspidatum atvārsnītei plāns slēdzējšūnas frontālās puses apvalks, kas, turgoram palielinoties, izliecas uz āru un noslēdz spraugu.
Bez atvārsnītēm, kas regulē gāzu apmaiņu un iztvaikošanas procesu augos, ir vēl ūdens atvārsnītes — hidatodes.
Rizoderma
Rizoderma — rhizodermis. Jaunas saknes sedz rizoderma jeb epiblema. Caur rizodermu ūdens un tajā izšķīdušajām minerālvielām no augsnes tiek uzsūkts saknē. Sakarā ar funkciju īpatnībām rizoderma ar vairākām pazīmēm atšķiras no epidermas. Rizodermā nav atvārsnīšu, to nesedz ne kutikula, ne arī vaska kārtiņa. Rizodermas šūnām ir plāns celulozes apvalks. Dažkārt apvalks pārgļotojas un pilnīgi salīp ar augsnes daļiņām. Rizodermai ir spurgaliņas. Rizodermas šūnas, kurām ir spurgaliņas, parasti neatšķiras no pārējām rizodermas šūnām, tikai dažiem augiem tās mazākas, ar blīvāku protoplazmu.
Sekundārie audi
Primārie segaudi — epiderma augus klāj dažus mēnešus vai parasti vienu veģetācijas periodu. Daudzgadīgajiem augiem jau pirmā veģetācijas perioda beigās sāk veidoties sekundārie segaudi, kas darbojas visu dzīves laiku. Dažiem augiem epiderma saglabājas ilgāk nekā vienu veģetācijas periodu, dažreiz tikai pēc 10-20 gadiem, kā, piemēram, kļavām, veidojas sekundārie segaudi. Tikai retiem augiem, piemēram, āmuļiem, epiderma saglabājas visu mūžu, jo epidermas šūnām saglabājas spēja dalīties.
Periderma
Periderma — peridermis raksturīga kailsēkļu un divdīgļlapju kokiem; tiem periderma klāj ne tikai galveno stumbru un sakni, bet arī zarus un sānsaknes. Divdīgļlapju lakstaugiem periderma dažreiz sastopama tikai uz vecākām stumbru un sakņu daļām. Viendīgļlapjiem peridermas parasti nav; kaut cik tipiska periderma rodas dažām palmām, piemēram, kokosplamai, alojēm — Aloë. Dažiem citiem viendīgļlapjiem, kā, piemēram, pūķkokiem, jukām — Yucca, kordilīnēm — Cordyline, periderma veidojas nevis no fellogena, bet primārās mizas perifērijas šūnām daloties un pārkorķojoties. Paparžaugiem peridermas nav. Periderma sastopama arī uz bumbuļiem, piemēram, kartupeļiem, topinambūriem, kā arī uz augļiem — dažu šķirņu āboliem, bumbieriem, granātāboliem u.c.
Periderma var veidoties arī ievainojuma vietās. Periderma uz saknēm parasti sāk veidoties ātrāk nekā uz stumbriem. Ja salīdzina peridermas rašanos laika ziņā ar kambija veidošanos, redzams, ka kambijs parasti rodas pirms korķa kambija veidošanās.
Periderma sastāv no trim kārtām — korķa kārtas jeb fellēmas, korķa kambija jeb fellogena un korķa mizas jeb fellodermas'.
Profesionālā šaha asociācija
Profesionālā šaha asociācija (PŠA) ( (PCA)) bija starptautiskajai šaha federācijai FIDE alternatīva starptautiska organizācija, kas pastāvēja no 1993. līdz 1996. gadam.
Segaudi (augi)
Fellogens jeb korķa kambijs
Felogens var veidoties no epidermas (piemēram, irbenēm, vītoliem, ķiršiem, oleandriem, ābelēm, bumbierēm, pīlādžiem u.c.), primārās mizas ārējās kārtas (bērziem, kļavām, ievām, ozoliem, platānām u.c.) vai dziļākajām primārās mizas šūnu kārtām (upenēm, jāņogām, ērkšķogām, bārbelēm, kokveida karagānām u.c.), saknēs bieži pat no pericikla. Visbiežāk fellogens rodas no primārās mizas subepidermālajām šūnu kārtām.
Primārā miza sastāv galvenokārt no parenhīmas jeb pamataudu šūnām. Pamataudu šūnas ir vismazāk diferencējušās un tādēļ viegli spēj atgriezties meristemātiskā stāvoklī. Parasti subepidermālā šūnu kārtā šūnas sāk dalīties un kļūst par sekundārās meristēmas audiem — korķa kambiju jeb fellogenu — phellogenum.
Profesionālā šaha asociācija
Izveidošana
1993. gadā Naidžels Šorts uzvarēja pretendentu mačos un izcīnīja tiesības spēlēt maču par Pasaules čempiona nosaukuma ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Gariju Kasparovu. Saskaņā ar FIDE noteikumiem nākamā mača vietu vajadzēja izraudzīties trīspusējās sarunās starp FIDE, Kasparovu un Šortu. Tomēr toreizējais FIDE prezidents Florensio Kampomaness vienpusējā kārtā pieņēma lēmumu, ka mačam jānotiek Anglijas pilsētā Mančestrā, jo tā nodrošināja lielāko balvu fondu. Atbildot uz šo FIDE lēmumu, Kasparovs un Šorts vienojās, ka mačs notiks ārpus FIDE jurisdikcijas un nodibināja jaunu starptautisku šaha organizāciju - Profesionālā šaha asociācija (PŠA). Kasparova un Šorta mačs notika Londonā 1993. gada oktobrī un beidzās ar Kasparova pārliecinošu uzvaru 12½:7½.
Segaudi (augi)
Fellogens jeb korķa kambijs
Korķa kambija šūnas pēc izskata līdzīgas kambija šūnām. Tās ir dzīvas šūnas ar blīvu protoplazmu. Korķa kambijs parasti sastāv no vienas šūnu kārtas. Daloties korķa kambija šūnām, tajās rodas tangenciāla šķērssiena un no vienas mātšūnas izveidojas divas meitšūnas. Iekšējā meitšūna parasti pieaug tilpumā un dalās no jauna, bet ārējā vairs nedalās. Retāk ārējā meitšūna pieaug un dalās no jauna un iekšējā nedalās. Tādā veidā no korķa kambija atdalās šūnas uz ārpusi un iekšpusi. Uz ārpusi atdalās biezāka šūnu kārta — korķa kārta jeb fellēma, uz iekšpusi nedaudzas šūnu kārtas — korķa miza jeb felloderma.
Profesionālā šaha asociācija
Izveidošana
Atbildot uz šādu rīcību, FIDE atņēma Kasparovam Pasaules šaha čempiona titulu un sarīkoja savu maču par Pasaules čempiona titulu starp Anatoliju Karpovu un Janu Timmanu, kurš noslēdzās ar Karpova pārliecinošu uzvaru ar 12½:8½. Tā pirmo reizi šaha vēsturē izveidojās divi vienlaicīgi Pasaules čempioni šahā.
Segaudi (augi)
Korķa kārta jeb fellēma
Priedes korķī plānsienaino šūnu kārtas mijas ar felloīdu kārtām. Felloīdi ir šūnas ar bieziem pārkoksnētiem apvalkiem, kuros nav suberīna.
Daudziem augiem raksturīgas tukšas, ar gaisu pildītas korķa šūnas; tām apvalki bezkrāsaini, taču lielākajai daļai augu fellēma ir brūnganā, olīvbrūnā, iepelēkā vai iedzeltenā krāsā. Korķa kārtai krāsu rada suberīns, miecvielas, sveķi u.c. vielas. Bērza korķa kārta ir balta, jo šūnās ir betulīns. Korķa ozola šūnās atrodas cerīns (adatveidīgu kristāliņu veidā). Korķī var atrast arī kalcija oksalāta drūzas un rafīdas.
Profesionālā šaha asociācija
Darbības beigas
Taču jau 1996. gadā Profesionālā šaha asociācija zaudēja savu galveno sponsoru kompāniju Intel sakarā ar Kasparova lēmumu spēlēt maču pret viņu konkurentu IBM radīto superdatoru «Deep Blue». Kasparovs nevarēja atrast jaunu sponsoru un tādēļ izjuka paredzētais Profesionālā šaha asociācijas Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas cikls. 2000. gadā Kasparovs aizvadīja maču par Pasaules čempiona nosaukumu ar paša izvēlētu pretendentu Vladimiru Kramņiku, kuram zaudēja ar 6½:8½. Vēlāk Kramņiks savu čempiona titulu nosauca par «Pasaules čempions klasiskajā šahā», lai saglabātu tradīciju, ka par Pasaules čempionu šahā tiek uzskatīts tikai tāds šahists, kas ir uzvarējis iepriekšējo Pasaules čempionu. Divi Pasaules čempionu tituli šahā pastāvēja līdz 2006. gadam, kad notika Kramņika un Topalova mačs, kas apvienoja abus titulus. Mačā uzvarēja Kramņiks ar 8½:7½ un kļuva par FIDE Pasaules čempionu šahā, izbeidzot divvaldību šaha pasaulē.
Segaudi (augi)
Korķa miza jeb felloderma
Korķa miza parasti sastāv no nedaudzām šūnu kārtām. Fellodermas šūnas ir dzīvas, ar celulozes apvalkiem. Tās līdzīgas primārās mizas šūnām, bet atšķiras no tām ar hloroplastu saturu un šūnu radiālo sakārtojumu, kas ir raksturīgs visai peridermai. Dažiem augiem felloderma neveidojas. Viendīgļlapjiem, kuriem periderma veidojas īpatnēji, fellodermas nav.
Periderma ir daudz labāks aizsargs pret iztvaikošanu, straujām temperatūras maiņām, baktēriju, sēņu, kukaiņu un citu dzīvnieku uzbrukumiem nekā epiderma. Cik labs aizsargs tā ir pret iztvaikošanu, pierāda tas, ka pat plāna korķa kārtiņa uz kartupeļa bumbuļa labi to pasargā no ūdens zaudēšanas — mizots kartupelis pirmajās 24 stundās zaudē 64 reizes vairāk ūdens nekā nemizots.
Korķis slikti vada siltumu. Tam ir liela nozīme pavasarī, kad dienā miza sasilst, bet naktī strauji atdziest un tāpēc var saplaisāt. Šādi bojājumi rodas jauniem augļu kociņiem, kuriem korķa kārta plāna. Periderma veidojas arī pumpurzvīņām. Specifiska peridermas funkcija ir brūču aizdziedēšana. Ievainojuma vietas apkaimē var veidoties fellogens, no tā rodas fellēma un felloderma, kas pārsedz rētu ar izturīgu kārtu.
Lenticeles
Periderma ir gāzu un ūdens necaurlaidīga. Gāzu apmaiņa caur peridermu notiek pa lenticelēm. Lenticeles peridermā izpilda to pašu funkciju, ko epidermā atvārsnītes. Lenticeles ir gandrīz visiem koksnainiem stumbriem, izņemot vīnkoku — Vitis vinifera un dažus citus liānveidīgus stumbrus, kuriem korķa kārta katru gadu nolobās.
Lenticeles visbiežāk ir nelielu kārpiņu vai pauguriņu veidā. Tās var būt sīkas — tikko ar acīm saredzamas līdz vairākus centimetrus lielas. Bērziem lenticeles ir tumšu, līdz 15 cm garu svītru veidā. Lenticeles rodas jau jauniem stumbriem; tās atrodas parasti zem atvārsnītēm. Ja atvārsnīšu maz, tad zem katras atvārsnītes ir lenticele, bet, ja atvārsnīšu daudz, — tad zem dažām. Lenticeles veidošanās vietā fellogens atdala uz ārpusi aizpildītājaudus. Šo audu šūnas parasti noapaļotas un sakārtotas samērā irdeni, tādēļ gāzu apmaiņa caur peridermu ar dzīvo audu intercelulārsistēmu šinīs vietās nav traucēta. Aizpildītājšūnu šūnapvalki viegli pārkorķojas, šūnu dzīvais saturs atmirst, un šūnas piepildās ar gaisu. Aizpildītājšūnām savairojoties, rodas pauguriņš, epiderma tiek pārplēsta un gāzu apmaiņa ar apkārtējo vidi var notikt netraucēti.
Laiku pa laikam lenticelēs veidojas blīvāka — noslēdzošā šūnu kārta, kas sastāv no vienas vai nedaudzām šūnu rindām; noslēdzošās kārtas šūnas daudzstūrainas, ar pārkorķotiem apvalkiem, sakārtotas diezgan blīvi, ar šaurām radiālām starpšūnu telpām. Kad izveidojas jaunas aizpildītājšūnu grupas, noslēdzošā šūnu kārta pārtrūkst, un pēc zināma laika rodas jauna, blīvāka šūnu kārta. Noslēdzošā šūnu kārta veidojas reizi gadā, piemēram, vītoliem — Salix, vai neregulāri. Ziemā lenticeli noslēdz noslēdzošo šūnu kārta, bet pavasarī tā pārtrūkst.
Kreve
Ir augi, kuriem fellogens kā stumbrā, tā arī saknē rodas tikai vienu reizi un darbojas visu dzīves laiku, piemēram, dižskabāržiem un baltalkšņiem. Šādiem kokiem ir tikai viena periderma uz stumbra, un tiem raksturīga gluda stumbra virsma. Vairākumam koku pirmais fellogens darbojas nedaudzus mēnešus un pēc tam atmirst. Dziļākajos mizas slāņos rodas jaunas fellogena kārtas. Fellogens var veidoties primārās mizas dziļākajos slāņos, tad pericikla rajonā, primārajā lūksnē un vēlāk arī dziļākajās lūksnes kārtās. Visi audi, kas atrodas uz ārpusi no fellogena, tiek izolēti ar fellogena nodalītiem korķa slāņiem; tie atmirst. Šo atmirušo audu kompleksu sauc par krevi — crusta.
No iekšpuses kreve katru gadu pieaug, bet no ārpuses pakāpeniski vai periodiski atdalās un nokrīt. Ja fellogens un korķa kārtas, kas no tā veidojas, neaptver stumbru vai sakni gredzenveidīgi visapkārt, bet ir ar pārtraukumiem, tad veidojas plēkšņu kreve, kas raksturīga vairākumam koku.
Gludā kreve izveidojas tad, ja periderma cita aiz citas rodas koncentriskiem vienlaidus gredzeniem.
DeskTime
Programmatūra ļauj iedalīt darba laikā izmantotās lietotnes un tīmekļa vietnes trīs kategorijās: produktīva, neproduktīva un neitrāla.
Segaudi (augi)
Kreve
Ugunsgrēkā visbiežāk iet bojā koki, kuriem nav kreves, kā arī tie, kam plāna, gluda kreve. Priedes, kurām bieza kreve, retāk un mazāk cieš no ugunsgrēkiem nekā egles, kurām kreve ir plānāka.
DeskTime
Vēsture
DeskTime sāka darbu 2011. gadā un šī programmatūra sākotnēji tika radīta Draugiem Group iekšējām vajadzībām.
2013. gadā DeskTime tika nominēts Eiropas tehnoloģiju jaunuzņēmumu balvai Europas.