cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Francijas sieviešu futbola izlase
FIFA Pasaules kausa sievietēm finālturnīrā pirmo reizi spēlēja 2003. gadā, kad ierindojās 3. vietā grupā un izslēgšanas spēlēs neiekļuva. Līdz šim labāko rezultātu Pasaules kausā sasniedza 2011. gadā Vācijā, kad ieguva 4. vietu. Francija tika izvēlēta par 2019. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīra rīkotājvalsti, līdz ar to izlase tajā startē mājinieces statusā. Mājas čempionātā aizkļuva līdz ceturtdaļfinālam, kur zaudēja ASV izlasei.
Vasaras olimpiskajās spēlēs izlase ir spēlējusi divas reizes. 2012. gadā tika izcīnīta 4. vieta, bet 2016. gadā komanda aizkļuva līdz ceturtdaļfinālam.
Eiropas čempionāta finālturnīros izlase ir piedalījusies septiņas reizes, pirmo reizi iekļūstot 1997. gadā. Līdz šim labākais rezultāts ir pusfināls, ko izdevies sasniegt 2022. gadā. Trīs reizes spēlējusi ceturtdaļfinālā (2009, 2013, 2017).
2023. gada jūnijā FIFA Pasaules rangā sievietēm izlase bija 5. vietā.
Andris Virtmanis (šahists)
Andris Virtmanis (dzimis ) ir latviešu šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Savu pirmo šaha uzdevumu Virtmanis publicējis 1960. gadā žurnālā "Šahs". Kopš tā laikā sastādījis vairāk nekā 170 uzdevumus, ieguvis 80 atzinības, tai skaitā 20 godalgas, no tām 7 pirmās. Viņš ir trīskārtīgs Latvijas čempions šaha kompozīcijā. 7. (1968) un 12. (1986) čempionātā uzvarējis trīsvilčos, bet 11. (1980) — daudzvilčos.
Sekmīgi piedalījies arī Latvijas čempionātos šaha uzdevumu risināšanā, septiņas reizes kļūstot par to uzvarētāju.
No 1987. gada sācis publicēties presē. Vadījis šaha kompozīcijai veltītas nodaļas, kurās lasītājiem skaidrojis šaha kompozīcijas teorētiskos jautājumus un rīkojis risināšanas konkursus. Vispirms laikrakstā "Pionieris" (1987—1990) un Latvijas bērnu avīzē "LaBA" (1991—1996). Pēc tam arī daudzos citos preses izdevumos: "Labrīt" (nodaļa "Gājien ar zirdziņu", 1993—1995), Neatkarīgās Cīņas pielikumā "Sportnieks" ("Tikai septiņas figūras", 1993—1994), laikraksta "Vakara Ziņas" pielikumā "Krustvārdu avīze", žurnālā "Mīklu Omnibuss" un citur. Pašlaik turpinās sadarbība ar žurnālu "Mezgls". Par dažādām šaha kompozīcijas sacensībām publicējis rakstus žurnālos "Šahs", "Šahs Baltijā", "Балтийские шахматы" un "Шахматы в Балтии".
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
Šatina (Armēnija)
Šatina (hy) ir ciems Armēnijas Vajocdzoras marzē. Atrodas Jehegisas upes ielejā reģiona ziemeļu daļā netālu no Šativankas viduslaiku klostera. Attālums līdz reģiona galvaspilsētai Jehegnadzorai ir 10 kilometri.
Iedzīvotāji
Pēc 2011. gada tautskaites datiem Šatinā bija 1736 iedzīvotāji, pārsvarā etniskie armēņi.
Maiguma valoda
Filmā tiek sekots līdzi nesen par atraitni kļuvušajai Aurorai, kura cenšas atrast jaunu mīlestību, kā arī Auroras meitai Emmai un viņas ģimenes problēmām.
Omars Nabers
Omars Karēms Nabers (sl; dzimis 1981. gada 7. jūlijā), ir slovēņu dziedātājs, dziesmu autors un mūziķis.
Viņš pašlaik ir laidis klajā 4 albumus: "Omar"; "Kareem"; "Na Glavo" un "No Helmet".
Klaudija Paškvāla
Klaudija Rafaēla Teišeira Paškvāla (pt; plašāk pazīstama kā Klaudija Paškvāla, dzimusi Gondomarā, Portugālē) ir portugāļu dziedātāja. Klaudija piedalījās 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Portugālē, pārstāvot Portugāli pēc uzvaras nacionālajā atlasē Festival da Canção ar dziesmu O Jardim.
Omars Nabers
Omārs Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījies 2 reizes: 2005. gada konkursā ar dziesmu "Stop" un 2017. gada konkursā ar dziesmu "On My Way" ("Uz manu pusi"). Abos dalības gados viņam nav izdevies kvalificēties finālam. 2005. gadā pusfinālā viņš ieņēma 12. vietu, bet 2017. gadā ieņēma 17. vietu.
Kāmji
Kāmji, kāmju apakšdzimta (Cricetinae) ir viena no piecām kāmju dzimtas (Cricetidae) apakšdzimtām. Tā apvieno 19 kāmju sugas, kas tiek iedalītas 7 ģintīs. Vispopulārākā un pazīstamākā suga ir zeltainais kāmis jeb Sīrijas kāmis (Mesocricetus auratus). No tā 20. gadsimta sākumā tika izveidots domesticētais kāmis, kuram lieto tādu pašu nosaukumu. Kāmjus plaši izmanto zinātniskajos pētījumos par vēzi, infekcijas slimībām, hipotermiju, kā arī zobu kariesa vai zobu materiālu pētījumos.
Valgales senkapi
Valgales senkapi ir aizsargājams arheoloģijas piemineklis Talsu novada Abavas pagastā uz ziemeļrietumiem no Valgales, Valgales upes kreisajā krastā, starp Valgales upi un Baznīckalnu.
Kāmji
Kāmji ir palearktikas iemītnieki, tie savvaļā sastopami Eiropas centrālajā un austrumu daļā, Mazāzijā, Sīrijā, Irānā, Sibīrijā, Mongolijā, Ķīnas ziemeļos un Korejā. Kāmjiem patīk atklāti un sausi reģioni — meža stepes, stepes, pustuksneši un tuksneši, bet tie apmetas arī cilvēku tuvumā dārzos un tīrumos. Kalnos kāmji sastopami līdz 3600 metriem virs jūras līmeņa. Krievijas stepēs tie ir lauksaimniecības kaitēkļi ar samērā agresīvu uzvedību.
Izskats un īpašības
Kāmji atkarībā no sugas ir mazi vai samērā lieli grauzēji. Dažām sugām mātītes ir lielākas nekā tēviņi. Vismazākā kāmju suga ir Roborovska kāmis (Phodopus roborovskii), kura ķermeņa garums pieaugušam īpatnim ir 4,5—5 cm, svars 20—25 g. Lielākais no kāmjiem ir Eiropas kāmis (Cricetus cricetus), kura ķermeņa garums var sasniegt 35 cm, bet svars 460 g.
Kāmjiem ir raksturīga kompakta ķermeņa uzbūve, mazas apmatotas austiņas, īsas kājas, platas pēdas un īsas, druknas astītes. Kažoka matojums ir biezs un samērā garš. Visraksturīgākā kāmju pazīme ir labi attīstīti vaigu maisiņi, kuros tie savāc, īslaicīgi uzglabā un transportē uz krātuvēm barību. Tā kā vaigos nav nekādu dziedzeru, tad āda spēj spēcīgi izstiepties. Kāmjiem ir divkameru kuņģis: priekškuņģis un īstais kuņģis. Priekškuņģī uz barību iedarbojas skābe un dažādi mikroorganismi, pēc tam īstajā kuņģī barību sadala fermenti.
Uzvedība
Kāmji ir vientuļnieki, kas dzīvo sarežģītā alu labirintā zem zemes. Tie ir krēslas dzīvnieki un visaktīvākie kļūst vakaros un no rītiem. Tie ir samērā aktīvi dzīvnieki un daudz kustas, diennaktī savvaļā noskrienot apmēram 20 km. Dažas kāmju sugas māk labi peldēt, piepūšot vaigu maisiņus pilnus ar gaisu. Kāmji veido krājumus ziemai, piemēram, Eiropas kāmis uzkrāj līdz 90 kg barības. Kopumā kāmji ir visēdāji, tomēr visvairāk tie patērē dažādas sēklas. Saīsinoties dienai un pazeminoties gaisa temperatūrai līdz ~10 °C, kāmji dodas gulēt. Tā nav tipiska ziemas guļa, jo kāmis ik pa laikam pamostas, apmēram vienu reizi nedēļā, lai apmeklētu savu pārtikas krājumu noliktavu un tualetes vietu. Kļūstot siltākam, gulēšanas periodi saīsinās.
Pieaugušiem tēviņiem uz sāniem ir dziedzeri ar taukainu sekrētu, kas kalpo teritorijas iezīmēšanai. Jo seksuāli uzbudinātāks ir tēviņš, jo dziedzeri aktīvāk izdala sekrētu. Mātītēm šie dziedzeri ir vāji attīstīti.
Vairošanās
Kāmji spēj ātri savairoties. Gadā tiem ir 2—4 mazuļu metieni. Grūsnības periods ilgst 15—22 dienas. Piedzimt var 1—18 kaili, akli mazuļi, bet ar griezējzobiem. Dzimumbriedumu tie sasniedz 6—8 nedēļu vecumā. Kāmji savvaļā dzīvo 1—3 gadus, nebrīvē apmēram 3 gadus. Tos medī daudzi un dažādi plēsēji, piemēram, melnā klija, sarkanā klija, dažādi klijāni, mazais ērglis, lapsa, zebiekste, āpsis un citi.
Žirona
Žirona ir Spānijas pilsēta Katalonijas ziemeļaustrumos, Žironas provinces administratīvais centrs.
Vēsturiski pilsēta veidojusies vairāku Teras upes pieteku vietā ap cietoksni, kas tika uzcelts Senās Romas laikā. No 12. līdz 15. gadsimtam, kad Spānijas karalis padzina ebrejus no Katalonijas, šeit atradās viena no pazīstamākajām Eiropas kabalistikas skolām. Francijas robežas tuvums nereti kalpoja par iemeslu aplenkumiem un pilsētas īslaicīgai pārejai franču rokās. Mūsdienās pilsētas 39 km² plašajā teritorijā dzīvo gandrīz simts tūkstoši iedzīvotāju. Daudzās baznīcas, vēsturiskās celtnes un citi arhitektūras objekti kalpo par iemeslu tam, ka Žirona ir viens no tūristu mērķiem, apmeklējot Kataloniju. Pilsētā darbojas Žironas universitāte. Satiksmi nodrošina autobusi, dzelzceļš, kā arī Žironas lidosta.
Kultūrdobe
Kultūrdobe ir Latvijas Televīzijas raidījums, kas tiek pārraidīts LTV1 kanālā. Tajā raidījuma veidotāja un vadītāja Henrieta Verhoustinska dodas ciemos pie kultūras darbiniekiem-dārzkopjiem uz viņu dārziem, lai raudzītos, kā viņiem veicas gan dārzkopības lauciņā, gan ārpus tā — ikdienas radošajā dzīvē COVID-19 pandēmijas apstākļos.
Raidījuma saturs un formāts
"Kultūrdobes" pirmā sezona tika noslēgta 2020. gada 29. augustā. Raidījuma pirmajā sezonā tika pārraidītas 9 epizodes.
Raidījums "Kultūrdobe" savu 2. sezonu aizsāka 2021. gada 26. jūnijā ar viesošanos pie modes mākslinieka Dāvida Andrejeva.
Kumalāni
Kumalāni ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 12 km no pagasta centra Priežmales, 15 km no novada centra Aglonas un 258 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.
Kultūrdobe
Raidījuma saturs un formāts
Raidījums "Kultūrdobe" savu 3. sezonu aizsāka 2022. gada 25. jūnijā.
Kumalāni
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V646, Užuņu ezera ziemeļu krastā.
Kultūrdobe
Raidījuma saturs un formāts
"Kultūrdobes" trešā sezona tika noslēgta 2022. gada 13. augustā, šoreiz tajā bija par vienu epizodi mazāk, nekā pirmajās 2 sezonās.
Vilkupīte (Dzestrenes pieteka)
Vilkupīte no ir Dzestrenes labā krasta pieteka Cēsu novadā.
Iztece - uz ziemeļrietumiem no Gaviltu kalna. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Dzestrenē augšup autoceļa V325 (Dzērbene-Gaujmaļi) tilta pār Dzestreni.
Vilkupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Soil Moisture Active Passive
Soil Moisture Active Passive (SMAP) ir NASA Zemes vides pētniecības pavadonis. Tas paredzēts augsnes ūdens mitruma mērījumiem, kā arī sasalšanas un atkušanas stāvokļa gandrīz globālam pārskatam 2 — 3 dienu periodā. Pavadonis orbītā palaists 2015. gada janvārī. SMAP izgatavoja un to kontrolē Reaktīvās kustības laboratorija.
SMAP palaists 14:22 UTC ar nesējraķeti Delta II 7320-10C no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta laukuma       SLC-2W. Tas ievadīts solārsinhronā orbītā. Februāra otrajā pusē tika izvērsts antenas 4,8 m masts, bet 25. februārī izvērsta 19,7 m diametra antena.
2015. gada 7. jūlijā sabojājās viens no diviem radariem. 3. septembrī tas atzīts par zaudētu.
Volfgangs Pīčs
Volfgangs Valters Pīčs (de; Citava —  Leipciga) bija Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (1966).
Biogrāfija
Pārstāvējis Vācijas Demokrātiskās Republikas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
1961. gadā Rīgā piedalījies Latvijas, Lietuvas un VDR komandu mačturnīrā, kurā savstarpējā partijā zaudējis Jānim Klovānam.
1960. gadu beigās pārtraucis piedalīties šaha turnīros.
Levēns Kurzava
Levēns Kurzava (Layvin Kurzawa; dzimis ) ir Francijas futbolists, aizsargs, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas komandas Fulham sastāvā, kas viņu īrē no Parīzes "Saint-Germain".
Sasniegumi
Monaco
Paris Saint-Germain
Djurtjuļi
Djurtjuļi (krievu: Дюртюли, baškiru: Дүртөйлө) ir pilsēta Baškortostānā, Krievijas Federācijā. Pilsēta atrodas 124 km no Ufas.
Rostēns
Rostēns (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 214 punktu, izcīnot dalīto 84. vietu.
Tromlēna
Tromlēna ir koraļļu sala Indijas okeānā, daļa no Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemēm. Sala izvietojusies 450 km no Madagaskaras austrumu krasta un 535 km no Reinjonas salas. Rifu ieskautā sala ir ap 1,7 km gara un 0,7 km plata. Sala atzīta par putniem nozīmīgu vietu — tajā ligzdo vairākas putnu sugas.
Salu 1722. gadā pirmais apmeklējis franču jūrasbraucējs Žans Marī Briāns de la Feijē (Jean Marie Briand de la Feuillée) un nosaucis to par Smilšu salu (Île des Sables). 1761. gadā salas piekrastē avarēja franču vergu tirgotāju kuģis L'Utile. Kuģa komanda ar glābšanas laivām aizpeldēja uz Madagaskaru, atstājot tuksnešainajā salā 60 (no 160) katastrofā izdzīvojušos vergus. Pēc piecpadsmit gadiem, 1776. gadā, salu apmeklēja franču karakuģis La Dauphine kapteiņa Bernāra de Tromlēna (Bernard-Marie Boudin, seigneur de Tromelin) vadībā un izglāba pēdējos izdzīvojušos vergus — septiņas sievietes un 8 mēnešus vecu bērnu. De Tromlēns arī izpētīja un detāli aprakstīja salu, kas vēlāk tika nosaukta viņa vārdā.
No 19. gadsimta līdz 1950. gadiem sala bija Britu kolonijas Maurīcijas daļa. 1954. gadā saskaņā ar līgumu starp Lielbritāniju un Franciju sala tika nodota pēdējās īpašumā un pārvaldīta no Reinjonas. Kopš 2005. gada sala administratīvi pakļauta Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemēm. Salas suverenitāti apstrīd Maurīcija, kas neatzīst tās piederības maiņu 1954. gadā un uzskata par savu teritoriju. 2010. gadā starp Maurīcijas un Francijas valdībām tika panākta vienošanās par kopēju salas pārvaldi.
Salā ierīkots lidlauks, darbojas meteostacija un izmitināts franču armijas garnizons.
Apkopējs
Apkopējs (arī zināms kā uzkopšanas darbinieks) ir profesija, kurā strādājošie uzkopj netīras vietas un savāc atkritumus. Šī ir viena no izplatītākajām profesijām pasaulē.
Vēsture
Tiek uzskatīts, ka apkopēja profesijas pirmsākumi meklējami Senās Ēģiptes (ap 3150. gadu p.m.ē,) un Mezopotāmijas jeb Senās Divupes laikā (ap 4000. gadu p.m.ē.), kad jau tika algoti cilvēki, kas palīdzētu uzkopt mājas.
Darba pienākumi
Apkopēja darba pienākumi var atšķirties atkarībā no vienošanās ar darba devēju vai pasūtītāju. Visbiežāk apkopēja darba pienākumos ietilpst sekojošie:
Profesijas tēls kultūrā
“Virtuves apkopēja” (itāliski: La sguattera) ir itāļu baroka mākslinieka Džuzepes Krespi (Giuseppe Crespi) glezna, kurā ir attēlota apkopēja, kura uzkopj virtuvi. Glezna veidota 1725. gadā ar eļļas krāsām uz audekla. Sieviete atrodas virtuvē kopā ar strīpainu kaķi, kas guļ uz krēsla. Virtuve un tās grīda ir tīra un uzkopta – attēlotā apkopēja ir strādīga, kārtīga un uz detaļām orientēta. Gleznas kreisajā pusē redzami tīri trauki, kuri maigi vizuļo gaismā.
“Apkopēja” (franciski: La Femme de Menage) ir franču mākslinieka Alfrēda Andrē Geniole (Alfred André Géniole) darbs, kurā ir attēlota apkopēja, kurai rokās ir putekļu slotiņa, krūze un zābaki. Mākslas darbs ir veidots 1963. gadā kā ilustrācija grāmatā “Parīzes sievietes” (Les Femmes de Paris), tas ir radīts litogrāfijas tehnikā.
Profesija Latvijā
2021. gada septembrī Latvijā apkopēja profesijā reģistrēti 25 740 strādājošie.
Ziemeļaličuras grēda
Ziemeļaličuras grēda (tg) vai Bazardara ir viena no Pamira kalnu grēdām Tadžikistānā. Izvietojusies Pamira dienviddaļā Kalnu Badahšanā starp Murgobas upi un Sarezas ezeru ziemeļos un Aličuras upi un Jašilkela ezeru dienvidos. Rietumos piekļaujas Rūšona grēdai. Veidota no slānekļiem un kaļķakmeņiem. Ziemeļu nogāze stāva, to saposmo šauras ielejas. Korē apledojums, šļūdoņi, to kopējā platība ap 470 km². Augstākā virsotne ir Kulins (5931 m) Irhtas kalnos grēdas ziemeļrietumos.
Mikaels Soisalo
Mikaels Soisalo (fi, dzimis ) ir Somijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Somijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Soisalo pārstāv Latvijas Virslīgas komandu Riga FC.
Iepriekš spēlējis Somijas komandās Klubi 04 un Ilves, Beļģijas komandā Zulte Waregem un Portugāles komandā Varzim.
Somijas futbola izlases sastāvā debitējis 2022. gadā.
31. šaha olimpiāde
31. šaha olimpiāde notika no 1994. gada 30. novembra līdz 17. decembrim Krievijas galvaspilsētā Maskavā.
Intelsat 18
Intelsat 18 ir Luksemburgā bāzēta uzņēmuma Intelsat sakaru pavadonis, kas palaists 2011. gada oktobrī. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai klientiem Klusā okeāna reģionā.
31. šaha olimpiāde
Vispārīgs apskats
Olimpiādē turpinājās politisko procesu motivēta jaunu komandu debija. Pirmoreiz spēlēja Čehijas Republika, Slovākija, Maķedonija. Dienvidslāvija tagad pārstāvēja tikai Serbiju un Melnkalni. Visbeidzot, olimpiādē ar vīriešu un sieviešu komandām startēja Starptautiskā neredzīgo šahistu asociācija.
Olimpiādē piedalījās 124 vīriešu un 81 sieviešu komandas. Spēles reglaments: Šveices sistēma, 14 kārtas. Apdomas laiks: pirmajās 2 stundās 40 gājieni, katrā nākamajā stundā 20 gājieni.
Intelsat 18
Intelsat 18 tika palaists 21:00:02 UTC ar nesējraķeti Zenit-2SB no Baikonuras kosmodroma 45. starta laukuma. 03:34:29 UTC pavadonis tika atdalīts no dzinējbloka Blok DM-SLB.
31. šaha olimpiāde
Vispārīgs apskats
Ieņemtās vietas noteica: 1) iegūtie punkti; 2) Buholca punkti (BP); 3) komandu punkti.
Vīriešu turnīra rezultāti
Nākamajās vietās ierindojās:
Intelsat 18
Intelsat 18 tika novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 180° austrumu garuma, kur tas nomainīja Intelsat 701. 15. novembrī, pēc pārbaudēm un izmēģinājumiem Orbital Sciences nodeva pavadoni ekspluatācijā operatoram Intelsat.
31. šaha olimpiāde
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELO p) kā labākais šahists no visiem dalībniekiem tika apbalvots: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākie šahisti pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Latvijas komandas sniegums
Latvijas komandas dalībnieku rezultāti apkopoti tabulā.
Sieviešu turnīra rezultāti
Medaļu ieguvēji komandām: Nākamajās vietās ierindojās:
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELOp) kā labākā šahiste no visām dalībniecēm tika apbalvota: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākās šahistes pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Āžu kalniņš
Āžu kalniņš ir aizsargājams arheoloģijas piemineklis (senkapi) Talsu novada Abavas pagastā uz dienvidiem no Lielvirbiem, Virbupes kreisajā krastā, uz dienvidaustrumiem no bijušajām Virbu dzirnavām.
Nerijus Numa
Nerijus Numa (līdz 2020. gadam Nerijus Numavičs, lt; dzimis Šilalē) ir lietuviešu uzņēmējs, mazumtirdzniecības tīkla Maxima līdzīpašnieks, to pārvaldošā uzņēmuma Vilniaus prekyba prezidents. Ar īpašumiem vairāku simtu miljonu eiro vērtībā viņš tiek uzskatīts par bagātāko cilvēku Lietuvā un Baltijas valstīs.
Nerijus Numa ir pārvaldītājsabiedrības Vilniaus prekyba patiesais labuma guvējs. Šim uzņēmumam pieder mazumtirdzniecības tīkls Maxima piecās valstīs, EUROAPOTHECA aptieku tīkls četrās valstīs, tirdzniecības un izklaides centri Akropolis Lietuvas lielākajās pilsētās un Rīgā, Lietuvas būvniecības un mājokļu labiekārtošanas veikalu tīkls Ermitažas, kā arī citi uzņēmumi.
Numas dzīvesveids ir visai noslēgts un publiska informācija par viņu parādās samērā reti, viņš nesniedz intervijas un reti apmeklē publiskus pasākumus.
Biogrāfija
2001. gadā Nerijus Numavičs pabeidza Viļņas Universitātes Medicīnas fakultāti, iegūstot bakalaura grādu.
2010. gadā N. Numavičs palielināja savu dalību uzņēmumā Vilniaus prekyba no 36,9 % līdz 73 %.
2014. gadā N. Numavičs pirmo reizi tika iekļauts žurnāla Forbes pasaules bagātāko cilvēku sarakstā ar 1565. vietu un kopējo īpašumu viena miljarda dolāru vērtībā.
2020. gadā Nerijus Numavičs mainīja uzvārdu uz Numa.
Lola Montesa
Dzimusi Īrijā, bet uzaugusi Lielbritānijas kolonijā Indijā. Kļuva par dejotāju un uzstājās Eiropas valstīs. 1846. gadā ieradās Minhenē, kur kļuva par Bavārijas karaļa Ludviga I mīļāko, ietekmējot karaļa politisko lēmumu pieņemšanu liberālā garā. Izceļoties 1848. gada revolūcijām, pameta Bavāriju un devās uz ASV, kur turpināja dejotājas karjeru.
Epidauras teātris
Epidauras teātris (el) ir labāk saglabājušais sengrieķu teātris, kas darbojas arī mūsdienās, un izceļas ar izcilu akustiku un estētiku. Atrodas Epidauras asklepiona teritorijā netālu no Ligūrijas pilsētiņas.
Vēsture
Antīkais teātris tika uzcelts starp 340. un 330. gadiem pr.Kr. Kinortio kalna ziemeļrietumu nogāzē. Pēc Pausānija datiem tā autors ir Poliklets Jaunākais no Argosas. Teātris tika celts Epidauras asklepiona apmeklētāju izklaidei. Tika uzskatīts, ka teātris labvēlīgi iespaido pacientu psihisko un fizisko veselību. Senais teātris ietilpināja līdz 14 000 skatītāju un bija sadalīts divas daļās: 21 rinda bija parastajiem apmeklētājiem, bet 34 apakšējās rindas priekš priesteriem un valdniekiem.
Senais teātris tika atklāts arheoloģisko izrakumu laikā, kurus vadīja arheologs Panagiotis Kabadiass (Παναγιώτης Καββαδίας) Atēnu arheoloģiskās biedrības paspārnē periodā no 1879. līdz 1926. gadam.
Dažus gadus vēlāk, 1938. gadā, pēc arheoloģisko darbu veikšanas teātrī notika pirmā izrāde. Tas bija Sofokla traģēdijas "Elektra" iestudējums ar Katinu Paksinu un Eleni Papadaki galvenajās lomās. Izrādes beidzās Otrā pasaules kara dēļ. 1950. gadu sākumā tika veikti restaurācijas darbi, lai būtu iespējams uzņemt lielāku skatītāju daudzumu, un no 1955. gada Epidaurā tiek rīkots teatrālais festivāls, kurā katru vasaru uz antīkā teātra skatuves tiek demonstrētas izrādes. Festivāla ietvaros Epidaurā piedalījās daži no lielākajiem grieķu un pasaules aktieriem, tajā skaitā pazīstamā grieķu operdziedātāja Marija Kalla.
Apraksts
Teātrim ir divas arhitektūras fāzes: pirmā tiek datēta ar 4. gadsimta pr.Kr. beigām, bet orā ar 2. gadsimta pr.Kr. vidu. Teātra proporciju perfektumu var izsekot tā daļās: teatronā, orhestrā un skēnā.
Teatrons jeb kaveja sākotnēji tika izplānots ar 34 sēdvietu rindām priekš 6000 skatītājiem, un veidots no pelēkā kaļķakmeņa. Tas tika sadalīts 12 sektoros (kunejās) ar trīspadsmit kāpņu koridoriem (klimakēm), kas bija orientēti radiāli ar timelu centrā (apaļa akmens plāksne, kas kalpoja par pamatni ziedoklim). 2. gadsimtā pr.Kr. tā augstākajā daļā tika piebūvēts "epiteatrons", t.i. vēl 21 sēdvietu rinda, kas bija sadalītas 22 kunejās, palielinot teātra ietilpību līdz 12000-14000 skatītāju. Teatrona un epiteatrona pirmās rindas sēdvietas tika izveidotas kā biselliji, kas bija paredzēti izredzētām personām. Ja parastās sēdvietas tika veidotas no pelēkā kaļķakmeņa, tad bisellija sēdvietas no sarkanīga kaļķakmeņa.
Sānu ejās teātra abās pusēs (paradojās), kas iet uz orhestru, atrodas no tufa veidoti, dubulti, vārti, kas nesen ir atjaunoti, un atdala skēnas būves no citām teātra daļām. Pa paradojas vārtu iekšējo ailu varēja nokļūt uz orhestru. Teātra orhestru veido aplis 20,3 m diametrā, kuras centrā atradās timels. Orhestru apjož speciāls drenāžas cauruļvads, saukts par euripu, kas bija pārklāts ar riņķveida akmens celiņu.
No skēnas būves pašlaik ir saglabājušies tikai pamati. Sākotnēji tai bija uz kolonnām balstīta portika forma ar parapetiem aizmugurējā daļā. Skēnai bija četri iekšējie balsti un dubulttelpas abos galos. Kopējo skēnas augstumu speciālisti lēš uz 7,6 metri. 22 metrus garajam un 3,17 metrus platajam proskēnijam galos bija slīpas uzejamās rampas, uz kurām varēja nokļūt pa paradoju vārtu ārējām ailām, bet fasādē 14 joniskās puskolonnas. Starp tām lika lielus rotējošus plakātus, uz kuriem zīmēja dekorācijas, kas norādīja vietu, kur izvērsās dramatiskie notikumi.
Pausānija apraksts
Antīkais ģeogrāfs Pausānijs Epidauras teātri aprakstīja šādi:
Rojas baznīcas
Rojā ir šādas baznīcas:
Žozefs Dekross
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 214 punktu, izcīnot dalīto 84. vietu.
Nokia 770
Nokia 770 Internet Tablet bija Somijas uzņēmuma Nokia planšetdators, kas izlaists 2005. gada ceturtajā ceturksnī. Tas paredzēts galvenokārt interneta pārlūkošanai. Ierīce darbojas ar Maemo operētājsistēmu un nav apgādāta ar tālruņa iespējām. Šis bija Nokia pirmais interneta planšetdators, pirmā Linux bāzētā bezvadu ierīce un pirmā ierīce bez mobilā telefona atbalsta.
2007. gadā izlaists pēctecis Nokia N800.
Ņūtona šūpulis
Ņūtona šūpulis ir ierīce, kas ar vairāku lodīšu palīdzību demonstrē impulsa un enerģijas nezūdamības likumus. Kad viena no malā esošajām lodēm tiek pacelta un tad atlaista, pirmās lodes enerģija, izejot cauri visām lodītēm, iekustina pēdējo lodīti, kura atlec gaisā un savukārt atkal iekustina pirmo. Ideāls Ņūtona šūpulis, līdzīgi kā ideāls svārsts, darbotos mūžīgi, tomēr reāli svārstības drīz apstājas, jo enerģija pamazām izkliedējas siltuma veidā. Ierīce tika nosaukta angļu fiziķa Īzaka Ņūtona vārdā. Parasti šūpulis sastāv no piecām vienāda izmēra metāla lodēm, kas atrodas metāla rāmī tā, lai lodes tikai saskartos savā starpā. Katra lode rāmī iekarināta divos diegos, kas atrodas vienādā leņķī viens no otra. Pasaulē lielāko Ņūtona šūpuli izgatavoja TV raidījuma "Mītu grāvēji" komanda — katra no lodēm ir vienu tonnu smaga un ir izgatavota no tērauda un betona. Ņūtona šūpulis tiek izmantots arī dekoratīvos nolūkos.
Saldus baznīcas
Saldū ir šādas baznīcas:
Alejas iela
Alejas iela var būt:
Kārlis Gotlobs Stenders
Kārlis Gotlobs Stenders (Karl Gottlob Stender, 1830–1894) bija luterāņu teologs, Sēlpils un Sunākstes mācītājs, Johana Kristiāna Stendera dēls. Latviešu dziesmusvētku organizētājs 1873. gadā.
Pildīja Sēlpils un Sunākstes draudzes palīgmācītāja (1857–1864) pienākumus, pēc tēva nāves kļuva par draudzes mācītāju. 1873. gada 22. augustā sarīkoja Sunākstes pirmos lokālos dziesmu svētkus ar astoņiem koriem no sešām dziedāšanas biedrībām un aptuveni 200 dziedātājiem un bija šo svētku virsdiriģents. Vispirms kori dziedājuši baznīcā, koriem izvietojoties uz īpaša paaugstinājuma altārdaļā, tad pie Vecā Stendera kapa un visbeidzot mācītājmuižas birztalā, kur risinājušies dziesmu kari un pirmo vietu ieguvis Sunākstes jauktais koris. “Latviešu Avīzes” un “Mājas Viesis” ziņoja, ka svētkos bijuši pieci līdz seši tūkstoši klausītāju. Nākamos lokālos dziesmusvētkus Sēlpilī 1878. gadā sarīkoja bijušais Sunākstes Stendera palīgmācītājs Heinrihs Eduards Rozenfelds (1833–1905). Šajā laikā Sunākstes un Sēlpils draudzes jau bija sadalītas. Dziesmu karos atkal uzvarēja sunākstiešu koris.
Usma (stacija)
Usma ir dzelzceļa stacija (pēc būtības — izmaiņas punkts) līnijā Ventspils—Tukums II, kas atrodas Ventspils novada Usmas pagastā starp Ugāles un Spāres stacijām. Blakus stacijai atrodas neliels ciems Usmas stacija, bet 700 m Ventspils virzienā — Desuciems. Blakus Tukuma virziena pārmijai sliežu ceļu šķērso autoceļš V1324 Usmas skola—Usmas stacija. 200 m uz dienvidiem no stacijas pie Ventspils šosejas atrodas autobusa pietura "Usma".
1282. gads
1282. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Ella Pitama
Ella Pitama (Pitema) (en; dzimusi Rīgā) ir Izraēlas starptautiskā lielmeistare šahā (1997).
Biogrāfija
Šahu sākusi spēlēt Rīgā. 1990. gadā piedalījusies starptautiskā turnīrā "Rīga—1990", kurā dalījusi 124.-139. vietu.
1991. gadā pārcēlusies uz Izraēlu. No 1992. līdz 1997. gadam vairākkārt pārstāvējusi Izraēlu Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās. Lielāko panākumu guvusi 1994. gadā Hanijā, kad Eiropas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā izcīnījusi bronzas medaļu.
1998. gadā Drēzdenē dalījusi pirmo vietu Pasaules šaha čempiones nosaukuma cikla zonas turnīrā un iekļuvusi Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2000. gadā Ņūdelī 1. kārtā zaudējusi Jekaterinai Kovaļevskai. 2000. gadā uzvarējusi Izraēlas sieviešu šaha čempionātā. 2001. gadā Telavivā dalījusi trešo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā (uzvarējusi Ildiko Mādla).
Pārstāvējusi Izraēlas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā Pitamai piešķīra starptautiskās FIDE meistares (WFM), bet 1997. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Pēdējā laikā šaha turnīros piedalās reti. Beigusi Haifas universitātes studiju virzienu "apdrošināšana un ekonomika".
Deiks
Deiks (sieviešu dzimtē Deika) var būt:
Svjatopolks Izjaslavičs
Svjatopolks Izjaslavičs (, ; dzimis, miris ) bija Kijivas lielkņazs no 1093. līdz 1113. gadam. Bija arī Polockas (1069—1071), Novgorodas (1078—1088) un Turovas (1088—1093) kņazs. Būdams lielkņazs, vairākkārt karoja ar polovciešiem un iesaistījās kņazu savstarpējās cīņās. Neesot bijis īpaši populārs tautas vidū. Pēc Svjatopolkaa nāves Kijivā sākās sacelšanās pret ebreju un rietumu tirgotājiem. Svjatopolka Izjaslaviča laikā tika sarakstīts Pagājušo gadu vēstures avots - t.s. Pirmhronika.
Sabiedriskie mediji
Sabiedrisko mediju modelis dažādās valstīs pastāv jau vairāk kā 70 gadus. Sabiedriskie mediji definēti kā tikšanās vieta, kur laipni gaidīti visi valsts iedzīvotāji un viņi tiek uzskatīti kā vienādi. Tas ir informācijas un izglītošanas instruments, kas ir pieejams un domāts visiem, neskatoties uz viņu sociālo vai ekonomisko statusu. Tam ir jākultivē informācijas un kultūras attīstība, bet arī jārosina iztēle un jāizklaidē.
Viens no sabiedrisko mediju pamatlicējiem bija pirmais BBC ģenerāldirektors Džons Rīts  (John Reith), kurš uzskatīja, ka sabiedriskajiem medijiem ir jābagātina sabiedrības intelektuālo un kulturālo dzīvi. Viņa vīzija bija, ka sabiedriskajam medijam jābūt aptverošam, tādējādi padarot visu valsti kā vienu cilvēku.
Lai gan sabiedriskajiem medijiem ir nepārprotama ekonomiskā loma, tas nav salīdzināms ar nevienu citu sabiedrisko pakalpojumu jebkurā citā ekonomiskajā sektorā. Nav neviena cita pakalpojuma, kuram būtu pieeja tik milzīgam sektoram valsts iedzīvotāju un varētu tos nodrošināt ar tik liela apjoma informāciju un saturu, tādējādi ietekmējot gan indivīda, gan visas sabiedrības domas.
Sabiedriskajiem medijiem ir iespēja nodrošināt sabiedrības tiesības saņemt daudzveidīgu un neatkarīgu informāciju un idejas. Tāpat tie var veicināt nacionālās identitātes veidošanos, kā arī izglītot, informēt un kalpot minoritāšu vai kādām citām specializētām grupām.
Tomēr, lai raidsabiedrības sauktu sevi par sabiedriskajiem medijiem tiem, ir jāizpilda vairāki kritēriji. Ir izveidoti likumi, un vissvarīgākais no tiem ir — sabiedriskajiem medijiem ir jābūt aizsargātiem pret politisko un komerciālo iejaukšanos, respektīvi, tiem jābūt neatkarīgiem. Tāpat arī tiem ir jākalpo sabiedrības interesēs. Raidsabiedrības, kuras spēj izpildīt šos nosacījumus, bieži vien tiek dēvētas par sabiedriskajiem medijiem.
Vienots Latvijas sabiedriskais medijs
Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome 2013. gada janvārī apstiprināja vienotu Latvijas Sabiedrisko mediju koncepciju, kas paredzēja nākamo piecu gadu laikā izveidot vadošo mediju Latvijā, radot kopīgu platformu, ietverot Latvijas Televīzijas, Latvijas Radio un tiešsaistes portālu. Līdz šim Latvijā darbojās Latvijas Televīzija, kas dibināta 1954. gadā un Latvijas Radio, kas raida jau kopš 1925. gada, tomēr abas šīs organizācijas savu saturu veidoja individuāli, tāpēc lēmums izveidot kopīgu Latvijas sabiedrisko mediju platformu bija vajadzīgs, lai raisītu diskusijas, piedāvātu kvalitatīvu informāciju un kalpotu par forumu ideju apmaiņai, un jau 2012. gada rudenī valdība piešķīra 82,3 tūkstošus latu Latvijas sabiedrisko mediju lapas izveidei, bet darbības uzturēšanai līdz 2015. gadam vēl 50 tūkstošus latu gadā. Mērķis bija saliedēt sabiedrību un stiprināt nacionālās identitātes un valsts valodas pozīcijas.
Eņģeļu iela 9. Pelnrušķītes mantojums
"Eņģeļu iela 9. Pelnrušķītes mantojums" ir latviešu televīzijas seriāls, kas tika pārraidīts kanālā LTV1 no 2013. gada līdz 2014. gadam. Tas ir turpinājums LTV seriālam "Eņģeļu māja"
Sabiedriskie mediji
Vienots Latvijas sabiedriskais medijs
Latvijas sabiedriskajiem medijiem ir divi televīzijas kanāli, sešas radio stacijas un interneta portāli. Saturs tiek veidots latviešu, krievu un angļu valodā. Tomēr galvenais uzsvars ir uz latviešu valodu. 2012. gadā Latvijas Televīzijā strādāja 437 darbinieku, bet Latvijas Radio — 240. Latvijas sabiedrisko mediju darbība tiek finansēta no valsts budžeta, un 2014. gadā valsts piešķīra 13 762 478 latus (aptuveni 19 547 402 eiro), lai Latvijas sabiedriskais medijs spētu nodrošināt valsts funkciju izpildi.
Talsu baznīcas
Talsos ir šādas baznīcas:
Sarkanā uzpirkstīte
Sarkanā uzpirkstīte (la) ir augu suga ceļteku dzimtā (senāk — cūknātru dzimtā). Sugas sākotnējais izplatības areāls ir Vidusjūras apvidū un dienvidu-dienvidrietumu Eiropā, taču šī suga kā krāšņumaugs ir plaši ieviests Eiropas ziemeļu un austrumu daļā, kā arī Okeānijas reģionā, kur tā vietām pārgājusi savvaļā. Arī Latvijā diezgan bieži kultivēts krāšņumaugs.
Morfoloģija
Sarkanā uzpirkstīte ir divgadīgs vai daudzgadīgs, 50—130 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir stāvs un, tāpat kā citas auga daļas, ir apmatots. Lapas ir iegareni olveidīgas, aptuveni 7—15 cm garas, 2—5 cm platas, un uz stublāja ir izvietotas blīvi pamīšus. Lapas gals ir smails, to pamats ir ķīļveida; apakšējās lapas ir ar īsu kātu, bet augšējās — sēdošas.
Ziedi ir gaiši vai tumši sārti, blīvā, vienpusējā ķekarā stublāja galotnē. Neizziedējis ķekars galotnē ir nolīcis. Vainags ir nekārtni zvanveidīgs, 2—5 cm garš, atgādina uzpirksteni, iekšpusē ar tumšākiem plankumiem un cietiem, atstāvošiem matiņiem. Ziedkāts ir 0,5—1,5 cm īss. Auglis ir olveidīga, ap 1 cm gara, blīvi dziedzermataina divcirkņu pogaļa. Zied no jūnija beigām līdz augustam.
Emersons Deoklesianu
Emersons Santana Deoklesianu (pt, dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2020. gada Emersons pārstāv Latvijas Virslīgas komandu FK RFS.
Iepriekš spēlējis Brazīlijas komandā Vila Nova un Horvātijas komandā Lokomotiva.
Sasniegumi
RFS
Pargietis Ibrahims Pašā
Pargalī Ibrahims Pašā (ap 1493. gads, Parga – 1536. gads, Stambula) - Osmaņu impērijas valstsvīrs un Suleimana Lieliskā lielvezīrs.
1523. gadā viņš kļuva par lielvezīru, aizstājot Pirī Mehmedu Pašā, un palika šajā amatā līdz 1536. gadam, kad pēc sultāna pavēles viņu sodīja ar nāvi un valsts konfiscēja viņa īpašumu. 13 gadu laikā, būdams lielvezīrs, viņš sasniedza tādu varas un ietekmes līmeni, ar kuru varēja sacensties tikai daži no visiem impērijas lielvezīriem.
Izcelsme
Ibrahims ir dzimis zvejnieka Manolisa no Pārgas (līdz ar to arī viņa iesauka - Pargalī) kristīgo ģimenē; Parga atrodas mūsdienu Grieķijas teritorija, tajā laikā bija Venēcijas Republikas īpašumā. Bērnībā Ibrahimu nolaupīja pirāti vai sagūstīja militārā reidā, un viņš nonāca Manisas pilī, Anatolijas rietumos, kur tika izglītoti Osmaņu impērijas kroņprinci. Ir dažādas versijas par to, kā tieši Ibrahims nonāca Manisas pilī: saskaņā ar vienu versiju viņš uzreiz tika pārdots pilij; saskaņā ar otru versiju viņu nopirka zināma bagāta atraitne, kas rūpējās par bērnu, deva viņam izglītību (īpaši mūzikā) un pēc tam uzdāvināja zēnu topošajam sultānam Suleimanam I; Vēl viena versija saka, ka Ibrahims kļuva par vergu Iskendera Pašā namā, kurš viņu arī bija sagūstījis. Visticamāk, ka abas pēdējās versijas daļēji atbilst patiesībai: Ibrahimu sagūstīja, nopirka Iskanders Pašā un nodeva viņu atraitnei, kas rūpējās par bērnu; kad 1514. gadā Suleimans ieradās Edirnē, kur dzīvoja šī sieviete, viņa uzdāvināja viņam Ibrahimu.
Precīzs Ibrahima dzimšanas datums nav zināms, tomēr ir saglabāti dokumenti, kuros ir informācija, ka pats Ibrahims esot teicis, ka viņš ir dzimis tajā pašā nedēļā, kurā Suleimans, tas ir, 1494. gadā.
Ibrahims ātri sadraudzējās ar topošo sultānu, kurš bija viņa vienaudzis. Viņš mācījās kopā ar Suleimanu, zināja vairākas valodas: viņš runāja osmaņu, itāļu un persiešu valodā, neaizmirstot arī par dzimto grieķu valodu; mīlēja lasīt dažādas grāmatas par vēsturi un ģeogrāfiju. Pēc Suleimana iestāšanās Osmaņu tronī 1520. gadā Ibrahimam tika piešķirti dažādi tituli, tostarp pils pārvaldnieka amats.
Lielvezīrs
Gandrīz visi lielvezīri gan pirms Ibrahima Pašā, gan pēc viņa pēc kārtas tika iecelti visaugstākajā amatā. Nostiprinājušies zemās pozīcijās, viņi pacēlās augstāk, pēc tam saņēma trešā, pēc tam otrā vezīra amatu (līdz ar impērijas izaugsmi vezīru skaits pieauga līdz sešiem). Pēc nāves vai atcelšanas no lielvezīra amata viņa vietu ieņēma otrais, otrā - trešais. Dažreiz amati tika mainīti vai abi vezīri tika apmainīti vietām. Kad 1523. gadā Pirī Pašā, kuru šajā amatā iecēla Suleimana tēvs Selims I, 1518. gadā atkāpās, viņa amatu vajadzēja saņemt otrajam vezīram- Hainam Ahmedam Pašā. Tomēr Suleimans vēlējās Selima dižciltīgos aizstāt ar saviem cilvēkiem, tāpēc viņš negaidīti par lielvezīru iecēla savu vergu, tuvo draugu un favorītu Ibrahimu.
Tas nekavējoties radīja veselu virkni problēmu. Pirmkārt, Ibrahims Osmaņu iestādē bija svešinieks gan attiecībā uz Osmaņu dižciltīgo pēcnācējiem (osmaņi no dzimšanas), gan uz Devširmes sistēmas cilvēkiem (kuri paņemti no kristiešu zemēm un apmācīti Enderunā). Viņam nebija īpašas reputācijas, jo viņš iepriekš nebija ieņēmis nevienu amatu, izņemot personīgi pie Suleimana, un viņam nebija citu nopelnu, izņemot sultāna draudzību un uzticību. Ierēdņi Ibrahimu uztvēra naidīgi, uzskatot viņu par iznireli.
Turklāt, kā parādīja turpmākie notikumi, Hains Ahmeds Pašā bija ārkārtīgi aizvainots. Pēc lūguma iecelt viņu par Ēģiptes beilerbeju, viņš sacēlās un 1524. gadā Ajasu Mehmedu Pašā nosūtīja, lai apspiestu sacelšanos. Ahmeds Pašā tika sakauts un 1524. gadā viņam izpildīja nāvessodu. Ibrahimam personīgi bija jāierodas Kairā, lai atjaunotu kārtību un nodibinātu pārvaldību provincē. 1525. gadā Ibrahims devās uz Ēģipti un veica reformas Ēgiptes provinciālajā civilās un militārās administrācijas sistēmā.
Diplomāts
Diplomātiskajā frontē Ibrahims Pašā bija ļoti veiksmīgs. Viņš veica sarunas par izdevīgiem darījumiem ar katoļu lielvalstu līderiem. Venēcijas diplomāti viņu pat nosauca par "Ibrahimu Lielisko", spēlējoties ar Sultāna Suleimana epitetu.
1533. gadā viņš sarunājās ar Spānijas karaļa Kārļa V vēstniekiem par Ungāriju. Lai arī sarunas bija veiksmīgas un Osmaņu impērijai nesa diplomātisku uzvaru, Ibrahims Pašā šajās sarunās izturējās tā, it kā viņš būtu tas, kurš valdīja Osmaņu impērijā, nevis pats Sultāns Suleimans.
1535. gadā Ibrahims Pašā sarunu laikā ar Francijas sūtni Žanu de la Forē parakstīja monumentālu līgumu – kapitulāciju Fransuā I -, kas Francijai piešķīra labvēlīgas tirdzniecības tiesības Osmaņu impērijā apmaiņā pret kopīgu rīcību pret Hābsburgiem. Šis līgums varētu radīt pamatu kopīgām Francijas un Turcijas flotes mācībām, tostarp Osmaņu flotes apmešanās Francijas dienvidos (Tulonā) 1543.-1544. gada ziemā.
Karavadonis un ierēdnis
Lai gan viņš jau sen bija pievērsies islāmam, Ibrahims Pašā uzturēja ģimenes saites un pat uzaicināja savus vecākus dzīvot pie viņa Osmaņu galvaspilsētā.
1520. gadu otrajā pusē Sultāns Suleimans nosūtīja viņu apspiest sacelšanos, kuru vadīja sludinātājs - mehdi Kalendars Čelebi Anatolijā.
Viņa pils Stambulas Sultanahmetas laukumā šobrīd ir Turcijas un islāma mākslas muzejs. Pils tika uzcelta ar nepārprotamu aizsardzības koncepciju un varēja izturēt ilgu un spēcīgu aplenkumu (Ibrahimam bija draudīgi sāncenši).
Ibrahims Pašā piedalījās visās sultāna Suleimana militārajās kampaņās. Ar armijas virspavēlnieka amatu (seraskira) viņš daļēji komandēja Osmaņu impērijas armiju 1526. gada Mohačas kaujas laikā, Vīnes aplenkumā 1529. gadā un persiešu kampaņā 1534.-1535. Rūdīts Suleimana armijas komandieris, viņš pēc nolaidības, kas tika izdarīta kampaņas laikā pret Safavīdu impēriju, galu galā krita nežēlastībā, nosaucot sevi par sultāns, kas bija nopietns apvainojums Suleimanam. Šis incidents izraisīja virkni notikumu, kas galu galā noveda pie Ibrahima nāvessoda izpildes 1536. gadā.
Kritums
Kad Sultāns Suleimans 1520. gadā kāpa tronī, Topkapī pils harēmā parādījās slāvu verdzene, kuru sagūstīja tatāri. Eiropieši viņu sauca par Roksolanu, bet Turcijas vēsturē viņa kļuva pazīstama ar vārdu Sultāne Hirrema. Tieši Roksolanai izdevās gāzt Ibrahimu Pašā, cīnoties ar viņu par ietekmi pār sultānu.
Ibrahima Pašā dzīvi negatīvi ietekmēja arī viņa sāncensība ar Osmaņu impērijas galveno kasieri Iskenderu Čelebi. Kad 1534. gadā Sultāns Suleimans atjaunoja karu ar Persijas šahu Tahmaspu, viņš nosūtīja Ibrahima Pašā vadīto armiju kampaņā pret Safavīdu galvaspilsētu Tebrīzu. Lai gan kampaņa bija veiksmīga, konflikts starp Ibrahimu Pašā un Iskenderu Čelebi, kurš piedalījās kampaņā kā seraskira palīgs, saasinājās. Pēc tam, kad ieradās sultāns un sagūstīja Bagdādi, Iskenderu Čelebi apsūdzēja par Turcijas karaspēka apgādes traucēšanu un drīz vien pakāra viņu.
Nāvessods
Pirmajos draudzības gados Suleimans esot apsolījis, ka Suleimana valdīšanas laikā Ibrahimu nekad nesodīs ar nāvi.
Tā kā Suleimans apsolīja neatņemt Ibrahim dzīvību, Stambulas kadmijs Ebusuds Efendi viņam izskaidroja šādi: “Dzīve ir aktivitāte, kad mēs guļam, mēs nedzīvojam. Ļaujiet viņam nomirt, kamēr jūs guļat. "
1536. gada 15. martā Ramadāna svinību laikā Ibrahims Pašā saskaņā ar seno draudzīgo tradīciju naktī vakariņoja ar Suleimanu Topkapi pilī. Nākamajā rītā viņa ķermenis tika atrasts viņa istabās. Domeniko Trevisano, Venēcijas vēstnieks to raksturoja: "... ar pēdām, sakot, ka pēc sīvas cīņas viņš tika nožņaugts". Zirgs, pārklāts ar melnu segu, nesa lielvezīra ķermeni uz viņa māju, un tas steidzami tika apglabāts Galatas dervišu klosterī, bez kapa vietu atzīmējoša pieminekļa.
Milzīgās bagātības, kā tas impērijā bija pieņemts pēc lielvezīra nāves, nekavējoties tika konfiscētas un nodotas valsts kasē. Tā piepildījās Ibrahima priekšnojautas, kuras viņš izteica sava spožā ceļa sākumā, lūdzot Sultānu Suleimanu viņu pārmērīgi nepaaugstināt, jo tas noteiks viņa nenovēršamu kritienu.
Mušu infrakārta
Mušu infrakārta (Muscomorpha) ir lielākā no četrām mušveidīgo apakškārtas (Brachycera) infrakārtām. Šīs grupas kukaiņiem ir īsas antenas, kas visbiežāk sastāv no trīs vai četriem posmiem. Uz ķermeņa daudzām sugām ir sariņi, kuru raksturs ļoti bieži ļauj noteikt mušas taksonomisko piederību. Lielākajai daļai mušu infrakārtas kukaiņu kāpuriem ir samazināta galvas kapsula, un tiem ir īpatnēja kūniņa – pupārijs, kas veidojas, kāpura ādai paliekot kā papildsegai uz kūniņas apvalka. Kad kāpurs metamorfozes ceļā ir kļuvis par pieaugušu īpatni, tas izlien no pupārija, galvgalī saraujot vāji veidotu cirkulāru šuvi. Visas mušu sugas, kas attīstās šādā pupārijā, iedala Cyclorrhapha grupā.
Pargietis Ibrahims Pašā
Laulība
1524. gadā notika greznas svinības par godu Ibrahima Pašā laulībām. Sultāns Suleimans apmeklēja svētkus un pasniedza jaunlaulātajiem milzīgu pili Stambulas hipodromā. Vēsturiskie primārie avoti, kas apraksta kāzas, neatklāj Ibrahima Pašā sievas identitāti, kas izraisījis dažādas viņas izcelsmes versijas. Dažās versijās atzīts, ka Ibrahims Pašā bija precējies vairāk nekā vienu reizi.
Pašlaik dominējošā versija ir tāda, ka Ibrahims Pašā bija precējies ar Muhsinu Hatunu, kuras vectēvs no mātes puses bija Iskenders Pašā, taču kādu laiku tika uzskatīts, ka Ibrahima sieva bija Suleimana māsa Sultāne Hatidža.
Mušu infrakārta
Sistemātikas izmaiņas
Tā kā ģenētiskajos pētījumos atklājās, ka laupītājmušu infrakārta (Asilomorpha) ir parafilētiska, mūsdienās šis taksons vairs netiek lietots, bet visas trīs šīs bijušās infrakārtas virsdzimtas tiek klasificētas mušu infrakārtā. tiek sistematizēta kā māsas taksons bijušajai mušu infrakārtas grupai, kura mūsdienās izdalīta bez nosaukuma taksonā Cyclorrhapha. Abas šīs grupas kopā veido bez nosaukuma taksona grupu -, kurai māsas taksoni ir un.
Sistemātika
Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar #.
Hollija Hantere
Hollija Hantere (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Par lomu 1993. gada drāmā "Klavieres" (The Piano) saņēmusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu, BAFTA kino balvu un Zelta globusa balvu kā labākā aktrise. Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominēta arī filmās Broadcast News (1987), "Firma" (1993) un "Trīspadsmitgadnieces" (2003).
Hantere spēlējusi arī tādās filmās kā "Arizonas audzināšana" (1987), "Vienmēr" (Always, 1989), "Sadursme" (1996), "O, brāl, kur tu esi?" (2000), "Lieliskie" (2004), "Lieliskie 2" (2018), "Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma" (2016), The Big Sick (2017).
Art Kane
Art Kane, īstajā vārdā Artūrs Kanofskis (Arthur Kanofsky) bija viens no ietekmīgākajiem 20. gadsimta Ņujorkas fotogrāfiem. Viņš fotografēja modes žurnāliem, veidoja erotiskus kailfoto, slavenību portretus, kā arī ceļojumu fotogrāfijas. Savulaik fotografējis tādus mūziķus vai grupas kā The Rolling Stones, The Who, Bobu Dilanu, Džimu Morisonu un citus.
Biogrāfija
Art Kane bija modernās fotogrāfijas aizsācējs. Viņš bija ieinteresēts, kā savu darbu uzlabot — ko darīt turpmāk, kā attīstīties, kā sasniegt perfekciju.
Vēl 30 gadus pirms Photoshop izveidošanas Art Kane prata apstrādāt un rediģēt attēlus, izmantojot labi apgaismotu galdu un lupu. Tāpat fotogrāfs aizsāka ideju — vienu foto vai foto sēriju pārvēršot stāstā, padarot fotogrāfiju par ilustrāciju.
Apbalvojumi
Savas dzīves laikā fotogrāfs Art Kane tika novērtēts gandrīz katrā ASV foto dizaina organizācijā — atzīts par gada labāko fotogrāfu, iekļauts Amerikas žurnālu fotogrāfu apvienībā, neskaitāmas reizes tā vai citādi novērtēts.
Johans Stenders (mācītājs)
Johans Stenders (Johann Stender, 1864–1945) bija Sunākstes luterāņu mācītājs (1894–1918), Kārļa Gotloba Stendera dēls.
Pildot Sunākstes draudzes palīgmācītāja pienākumus (1893–1894), 1893. gadā Johans Stenders atsaucās uz Augusta Bīlenšteina lūgumu iesūtīt vietvārdus, un savāca tos no Lielsunākstes, Piksteres, Ieķengrāves, Vārenbrokas un Žievaltu muižu zemniekiem.
1905. gada revolūcijas laikā viņš turpināja noturēt dievkalpojumus, bet 1905. gada naktī no 27. uz 28. novembri viņa mācītājmuižā ieradušies bruņoti revolucionāri. Pēc revolūcijas apspiešanas viņš bija naidīgi noskaņots pret jebkādām latviešu biedrībām savā draudzē, 1912. gadā uz viņu mājupceļā pēc dievkalpojuma esot šauts ar skrotīm.
Pēc tam, kad Pirmā pasaules kara laikā mācītājmuižu 1917. gadā nopostīja, Johans Stenders 1918. gadā aizceļoja uz Vāciju, kur mira Potsdamā 1945. gadā.
Vazgena Sargsjana republikāniskais stadions
<mapframe text="Vazgena Sargsjana republikāniskais stadions" width=260 height=260 zoom=16 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1459459" }
J. Čakstes Liepājas pilsētas 10. vidusskola
'''J. Čakstes Liepājas pilsētas 10. vidusskola''' ir Liepājas vidusskola, kas atrodas Vecliepājas apkaimē.
Vēsture
Par skolas pirmsākumu uzskata 1924. gadu, kad Alejas ielā 16 sāka darboties 3. un 8. latviešu pamatskolas. 1929. gadā abas pamatskolas apvienoja un skola ieguva Liepājas pilsētas Čakstes pamatskolas nosaukumu. 1938. gadā Liepājas Annas baznīcā iesvētīja skolas karogu, prezidenta dēls Ringolds Čakste šajā laikā bija Liepājas pilsētas slimnīcas direktors.
Vazgena Sargsjana republikāniskais stadions
PSRS laikā stadions bija pazīstams kā Dinamo stadions. 1999. gadā to pārdēvēja par Republikānisko stadionu, bet tā paša gada beigās stadionu nosauca teroraktā nogalinātā Armēnijas premjerministra Vazgena Sargsjana (Վազգեն Զավենի Սարգսյան, 1959—1999) vārdā. Stadionā ir vairāk nekā 14 000 sēdvietu un šeit bāzējas Armēnijas futbola izlase, kā arī futbola klubs FC Pyunik.
J. Čakstes Liepājas pilsētas 10. vidusskola
Vēsture
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 20. augustā to pārdēvēja par Liepājas pilsētas 8. latviešu pamatskolu, pēc kara par Liepājas 10. astoņgadīgo skolu, 1976. gadā par Liepājas 10. vidusskolu. 1997. gadā skola ieguva J. Čakstes Liepājas pilsētas 10. vidusskolas nosaukumu.
Jouns Bedvarsons
Jons Bedvarsonss (is; dzimis ) ir Islandes futbolists, uzbrucējs, Islandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Anglijas League One kluba Bolton Wanderers sastāvā.