cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dirihlē princips
Roku paspiešana
), Dirihlē princips parāda, ka vienmēr ir divi cilvēki, kuri paspiedīs roku ar vienādu skaitu cilvēkiem. Tā kā
m
atbilst skaitam cik reizes tiek paspiestas rokas, un katrs cilvēks var paspiest roku ar ikvienu no 0 līdz
n − 1
cilvēkiem, tas rada
"būrus". Tas ir tāpēc, ka gan '0', gan
'n − 1'
"būrim" jābūt tukšam (ja viens cilvēks paspiež roku ar visiem, nav iespējams, ka ir cilvēks, kurš nebūtu paspiedis roku ne ar vienu; tāpat, ja viens cilvēks nepaspiež roku ne ar vienu, tad nevar būt cilvēks, kurš būtu paspiedis roku ar visiem). Pēc tā seko, ka
cilvēki tiek ielikti
"būros", kas garantē dubultošanos.
Matu skaitīšana
Mēs varam pierādīt, ka Londonā ir vismaz divi cilvēki, kuriem ir vienāds skaits matu uz galvas. Tā kā parasti cilvēkam uz galvas ir apmēram 150,000 matu; ir loģiski pieņemt, ka nevienam nav vairāk nekā 1,000,000 matu
būri). Londonā ir vairāk nekā 1,000,000 cilvēku (
n
ir vairāk nekā miljons priekšmetu). Piešķirot "būri" katram cilvēku matu skaitam, un piešķirot cilvēkus "būriem" atbilstoši viņu matu skaitam, līdz 1,000,001 piešķiršanai, ir jābūt vismaz diviem cilvēkiem, kuri ir piešķirti vienam un tam pašam "būrim" (jo viņiem ir vienāds skaits matu uz galvas) (vai,
n > m
). Tā kā cilvēkam ir vidēji (
m = 150 000
) matu, tad katrā "būrī" būs vismaz viens cilvēks, un 150,001 cilvēks būs "būrī", kurā kāds jau ir. Ir iespējams, ka pārklāšanās notiks jau ātrāk nekā 150 001. reizē — svarīgākais ir tas, ka tā vispār notiks. Dirihlē princips nenorāda skaitu, cik reizes notiek pārklāšanās (par to stāsta varbūtību teorija).
Dzimšanas dienas problēma
Dzimšanas dienas problēma vaicā, kāda ir iespējamība, ka nejauši izvēlētu
n
cilvēku grupā, diviem cilvēkiem dzimšanas diena būs vienā un tajā pašā dienā? Pēc Dirihlē principa, ja istabā ir 367 cilvēku, mēs zinām, ka ir vismaz viens pāris, kuri dzimuši vienā dienā, jo ir tikai 366 iespējamas dzimšanas dienas no kurām izvēlēties (ieskaitot 29. februāri). Dzimšanas dienu "paradokss" noved pie tā, ka pat grupā, kurā ir tikai 23 cilvēki, ir 50% iespējamība, ka būs divi cilvēki ar vienu dzimšanas dienu. Lai gan pirmajā brīdī tas var šķist pārsteidzoši, šķiet loģiski, ka salīdzināšana notiks starp jebkuriem diviem cilvēkiem, nevis starp vienu cilvēku un visu grupu.
Softbola komanda
Iedomājieties 7 cilvēkus, kuri vēlas spēlēt Softbolu
), vienīgi viņi drīkst sadalīties tikai 4 komandās
). Dirihlē princips norāda, ka katrs nevar spēlēt savā komandā, bet vismaz 2 cilvēkiem būs jāspēlē vienā:
Citi formulējumi
Šie ir citi Dirihlē principa formulējumi.
n
priekšmeti tiek ievietoti
m
vietās, un ja
n > m
, tad kādā vietā būs vismaz divi objekti.
vietās tā, ka nevienā vietā nav vairāk kā viens priekšmets, tad katra vieta saņem tieši vienu priekšmetu.
Benedikts I
Maz ir zināms par viņa dzīvi. Visticamāk, par pāvestu tika ievēlēts drīz pēc priekšteča Jāņa III nāves 574. gada jūlijā, tomēr iesvētīts ticis tikai nākamā gada jūnijā, līdz ar to 11 mēnešus nebija pāvesta. Pontifikāta laikā iesvētījis 21 bīskapu.
Dirihlē princips
Citi formulējumi
n < m
vietās tā, lai katrā vietā būtu kāds priekšmets, tad katrā vietā būs tieši viens objekts.
Vispārīgā forma
q1, q2, …, qn
ir pozitīvi veseli skaitļi. Ja priekšmeti tiek ievietoti
n
kastītēs, tad vai nu pirmā kastīte satur vismaz
priekšmetus, vai otrā kastīte satur vismaz
q2
tā kastīte satur vismaz
qn
priekšmetus.
Vienkāršā forma ir iegūta no šīs ņemot
q1 = q2 = … = qn = 2
, kas dod
n + 1
priekšmetus. Ņemot
q1 = q2 = … = qn = r
tiek iegūta plašāka versija par Dirihlē principu:
un
r
ir pozitīvi veseli skaitļi. Ja
n(r – 1) + 1
priekšmeti tiek ievietoti
kastēs, tad vismaz viena no kastēm satur
vai vairāk priekšmetus.
Tas var tikt formulēts arī kā, ja
k
atsevisķi objekti tiek ievietoti
konteineros, tad vismaz vienam konteineram ir jāsatur vismaz objekti, kur  ir griestu funkcija, norādot, ka mazākais veselais skaitlis ir lielāks vai vienāds ar
x
. Līdzīgi, vismaz vienam konteineram ir jāsatur ne vairāk kā objektu, kur  ir grīdas funkcija, norādot, ka lielākais veselais skaitlis ir mazāks vai vienāds ar
.
Dirihlē principa vispārinājumi
Varbūtības vispārinājums Dirihlē principam norāda, ka ja
n
baloži tiek nejauši ievietoti
m
būros ar varbūtību
1/m
, tad vismaz viens būris saturēs vairāk nekā vienu balodi ar iespējamību
kur
ir dilstošs faktoriāls
m(m − 1)(m − 2)...(m − n + 1)
. Ja
n = 0
un
Jarena
Jarena atrodas salas dienvidu daļā. Platība 1,5 km2.
Dirihlē princips
Dirihlē principa vispārinājumi
n = 1
(un
Jarena
Dabas apstākļi
Jarena atrodas uz Nauru salas, kas savukārt radusies no vulkāna krātera konusa. Klimats ekvatoriāls, ļoti karsts un mitrs. Vidējā mēneša gaisa temperatūra ir aptuveni 28 °C. Nokrišņu daudzums gada laikā ir 2000 mm. Nereti gadās, ka nokrišņu ir ļoti maz, bet citos gados, ka nolīst 4500 mm nokrišņu. Visvairāk nokrišņu ir no novembra līdz februārim, kad dominē rietumu musoni. Augāju veido kokospalmas, korķu viļķa priedes (pandāni), fikusi un laurlapu koki. Izplatīti arī dažādi krūmaugi. Fauna ļoti vāji attīstīta. No zīdītājiem sastopamas tikai žurkas, bet no rāpuļiem tikai ķirzakas. Daudzu putnu un kukaiņu sugas.
Henriks IV Probuss
Henriks IV Probuss (pl, de; dzimis ap 1258. gadu, miris ) bija Pjastu dinastijas Vroclavas kņazs no 1266. gada un Polijas lielkņazs no 1288. gada.
Dirihlē princips
Dirihlē principa vispārinājumi
m > 0
Jarena
Iedzīvotāji, valoda un reliģija
Pēc 2004. gada datiem Jarenas apgabalā mīt ap 2000 iedzīvotāju. Lielākā daļa iedzīvotāju ir nauruieši, kuri ir mikronēziešu tautu grupas pēcteči. Nauruieši sastāda 58% no iedzīvotāju skaita. Jarenu apdzīvo arī aptuveni 25% citu Okeānijas salu pārstāvji, 8% ķīnieši, bet pārējie ir eiropieši un viņu pēcteči. Valsts valodas ir nauruiešu un angļu. 60% no iedzīvotājiem ir protestanti, bet pārējie — katoļticīgie.
Henriks IV Probuss
Henriks IV Probuss bija Vroclavas kņaza Henrika III Baltā dēls, Henrika II mazdēls no tēva puses un Mazovijas Konrāda mazdēls no mātes puses. 1270. gadā pats kļuva par Vroclavas kņazu, bet 1288. gadā par visas Polijas kņazu.
Dirihlē princips
Dirihlē principa vispārinājumi
), tad varbūtība ir 0; citiem vārdiem sakot, ja ir tikai viens balodis, tad nevar būt pretruna. Ja
Jarena
Valdības un administratīvās ēkas
Jarenas apgabalā atrodas šādas valdības iestādes: Jarena (dažreiz arī Aivo) tiek minēta kā valsts galvaspilsēta, kaut gan tas ir nepareizi, jo Nauru nav pilsētas vai oficiālas galvaspilsētas. ANO uzskata Jarenu par "galveno apgabalu".
Henriks IV Probuss
Tēvu zaudēja bērnībā 1266. gadā. Uzauga Vroclavas kņaza un Zalcburgas arhibīskapa Vladislava aizbildniecībā. Kādu laiku pavadīja Bohēmijas karaļa Otokāra II galmā. 1273. gadā tika pasludināts par pieaugušu un sāka valdīt Vroclavas kņazistē.
Dirihlē princips
Dirihlē principa vispārinājumi
n > m
Jarena
Pilsētas attīstības vēsture
Pirmās eiropiešu apmetnes Jarenā izveidojās ap 1830. gadu. 1888. gadā sala ietilpa Māršala salu protektorātā, kuru pārvaldīja Vācija. Kopš 1914. gada Lielbritānija, Jaunzēlande un Austrālija salā ieviesa savu pārvaldi. No 1942. līdz 1945. gadam atradās Japānas karaspēka okupācijas zonā. 1968. gadā Nauru tika pasludināta par neatkarīgu republiku, bet Jarena tomēr netika apstiprināta par valsts oficiālo galvaspilsētu. Kopā ar Menengu, kurā atrodas prezidenta rezidence, Jarena kļuva tikai par Nauru Republikas administratīvo centru.
Henriks IV Probuss
Valdīšanas sākumā bija Bohēmijas karaļa Otokāra II sabiedrotais. 1278. gadā Morāvas Lauka kaujā Otokārs II krita. Henriks IV pieslējās uzvarētāju - Rūdolfa I nometnei. 1288. gadā pēc Lešeka II Melnā nāves, Henrikam IV izdevās iegūt kontroli pār Krakovu un Polijas lielkņaza titulu. Miris 1290. gadā, pēc hronistu ziņām - noindēts.
Dirihlē princips
Dirihlē principa vispārinājumi
), sakarā ar to, ka baloži tiek ievietoti pēc nejaušības principa, bieži vien ir iespēja, ka radīsies sadursmes. Piemēram, ja 2 baloži tiek nejauši ievietoti 4 būros, ir 25% iespējamība, ka vismaz 1 būris saturēs vairāk nekā 1 balodi; 5 baložiem un 10 būriem šī iespējamība ir 69.76%; un 10 baložiem un 20 būriem apmēram 93.45%. Ja būru skaits netiek mainīts, iespējamība vienmēr augs, ja jūs palielināsiet baložu skaitu. Šī problēma tiek plašāk apskatīta "Dzimšanas dienu paradoksā".
Ares V
Ares V jeb Ares 5 ir nerealizēts ASV nesējraķetes projekts, kuru izstrādāja NASA Constellation programmas ietvaros kā transportlīdzekli lielu kravu nogādāšanai kosmosā.
Darbs pie jauna smagā nesēja sākās pēc tam, kad ASV prezidents Dž. Bušs 2004. gadā publiskoja jaunu valsts kosmiskās politikas redzējumu (Vision of Space Exploration). Šis plāns kristalizējās programmā Constellation, kuras mērķis būtu cilvēka pastāvīga atgriešanās uz Mēness un nogādāšana uz Marsa. Jaunas nesējraķetes tiktu izveidotas, maksimāli izmantojot jau esošās tehnoloģijas un iestrādes.
Nosaukums
Sākotnēji raķetes nosaukums bija Cargo Launch Vehicle jeb CaLV ("Kravas nesējraķete"). NASA paziņoja jauno raķešu nosaukumus: Ares I pilotējamo kosmosa kuģu pacelšanai un Ares V smago kravu pacelšanai. Tā nosaukta sengrieķu kara dieva Areja vārdā (Romā to identificēja kā Marsu). Indeksi I un V tika aizgūti no Apollo programmas nesējraķetēm Saturn I un Saturn V.
Attal: Lords of Doom
Attal: Lords of doom ir atvērtā pirmkoda spēle, kas aizvien atrodas izstrādes procesā. Projekta mērķis ir radīt gājienu stratēģijas spēli, kas sevī apvienotu Heroes of Might and Magic 3 un Heroes of Might and Magic 5 idejas un spēlējamību. Projekts izlaidis pirmo spēles priešapskatu 2001. gada 22. februārī. Šobrīd spēle ir izlaiduma kandidāta statusā, kaut gan nerealizētās ieceres neļauj to uzskatīt par tādu statusu sasniegušu. Attal projekta lapā iekš Sourceforge ir norādīts, ka pie spēles izstrādes darbojas 11 izstrādātāji, tostarp 3 kā administratori.
Spēles iespējas
Spēli ir iespējams gan spēlēt pret mākslīgo intelektu, gan arī pret reāliem pretiniekiem tīklā - kā lokālajā, tā arī internetā. Pieejams arī daudzspēlētāju režīms. Spēle, būdama Heroes of Might and Magic klons, atdarina tos pašus principus: ekonomiskā attīstība un kara darbība. Instalācijas komplektā iekļauta arī karšu redaktors, kā arī iespēja spēlēt spēli, izvēloties kādu no divām grafiskām noformējuma tēmām: viduslaiku vai kiberpanku.
Neīstenotās iespējas
Patlaban spēlē nav pieejama tādas Heroes of Might and Magic 3 raksturīgas pazīmes kā: Šo iespēju iztrūkums mudina spēli drīzāk vērtēt Heroes of Might and Magic 2 līmenī un rada bažas vai ātrāk par nākamo gadu maz šīs neīstenotās iespējas būs iekļautas spēlē.
Sevilla FC
Sevilla Fútbol Club, S.A.D., parasti pazīstams kā Sevilla FC vai vienkārši Sevilla, ir profesionāls Spānijas futbola klubs, kurš spēlē Spānijas augstākajā līgā. Klubs dibināts 1905. gada 14. oktobrī; tas ir vecākais futbola klubs Seviļā un otrs vecākais Andalūzijā. Sevilla futbolisti ir vienreiz (1946. gadā) izcīnījuši Spānijas čempionu titulu, kā arī piecas reizes ieguvuši Spānijas kausu. Komanda ir septiņas reizes uzvarējusi arī UEFA Eiropas līgas (agrāk UEFA kauss) turnīrā.
Komandas sastāvs
Atjaunots .
Lichtspielhaus
Lichtspielhaus ir vācu grupas "Rammstein" otrais DVD. Izdots.
Eņģeļi un dēmoni
Sižets
Pēc Romas pāvesta nāves notiek vairāki mīklaini noziegumi. Organizācijā CERN pēc lielā hadronu kolaidera palaišanas nogalināts viens no zinātniekiem un nozagts konteiners ar antimatēriju. Romā nolaupīti četri kardināli - favorīti, kas pretendēja uz Romas pāvesta vietu. Uz Vatikāna gvardes štābu atsūtīta draudu vēstule no noslēpumainajiem iluminātiem. Organizācija CERN vēršas pie Roberta Lengdona pēc palīdzības slepkavības izmeklēšanas lietā, bet Romas Katoļu baznīca vēršas pie organizācijas CERN, jo uz konteinera redzams laboratorijas logo.
Lengdons ir pārliecināts, ka noziedzīgā grupējuma mērķi jāmeklē Vatikānā un veido sadarbību ar Vatikāna gvardi, kuras uzdevums ir nodrošināt pontifika drošību. Braucienā uz Vatikānu Robertu pavada mirušā profesora audžumeita Vitorija. Viņai ir jānomaina antimatērijas konteinera akumulators; citādi pēc 24 stundām akumulators izlādēsies un notiks ārkārtīgi spēcīgs sprādziens. Svētais Krēsls pēc pāvesta nāves ir sede vacante stāvoklī, bet Siksta kapelā uz pārrunām sanācis konklāvs, kam jānosauc jaunais katoļu baznīcas pārstāvja vārds. Problēma ir tajā, ka četri galvenie Svētā Krēsla kandidāti ir nolaupīti.
Lichtspielhaus
Diska saturs
DVD iekļauti visus grupas videoklipus, kas izlaisti uz DVD relīzes laiku. Iekļauta ir arī sadaļa "Making Of", kurā var apskatīt dažu videoklipu tapšanu. Koncertierakstu sadaļa ietver sevī dažādu koncertu uzstāšanās ierakstus, no 1996. līdz 2001. gadam (to starpā ir video no iepriekšējā grupas DVD Live aus Berlin). Vēl DVD ir sadaļa, kurā atrodas reklāmas rullīši trim grupas singliem (Du hast, Links 2 3 4 un Mutter), kā arī dažādu televīzijas skeču izlasi.
Eņģeļi un dēmoni
Sižets
Lengdons nešaubās, ka par kardinālu nolaupīšanu atbildīgi ilumināti. Viņš pieļauj, ka nozagtais konteiners un kardināli atrodas iluminātu slepenajā sapulču vietā. Senajos laikos visiem, kas vēlējās pievienoties kopienai, bija jāatrod ceļš uz šo vietu ar atslēgu palīdzību, kuras ilumināti bija atstājuši četros Romas nostūros, kas veidoja krusta virsotnes. Ar vienīgo Vatikāna arhīvos saglabājušos Galileja (kurš it kā ir bijis viens no iluminātiem) darba eksemplāru Lengdonam izdodas soli pa solim izskaitļot meklējamo baznīcu nosaukumus. Mīklas atslēgas izrādās izcilā Bernīni darbi, kurš arī it kā ir bijis ilumināts. Katrā krusta virsotnē Lengdons atrod viena nolaupīta kardināla līķi, lam uz krūtīm ar nokaitētu metālu izdedzinātas pirmatnējo stihiju ambigrammas:
Tajā pašā laikā Tiberinas salā nosēžas brīnumainā kārtā sprādzienu pārdzīvojušais Lengdons. Viņš sasauc kardinālus un nodemonstrē Kolera atstāto videolenti. Pēc tās kļūst skaidrs, kas patiesībā ir atbildīgs par visiem noziegumiem. Satiekoties ar Vitorijas tēvu sakarā ar antimatērijas iegūšanas eksperimentiem, nu jau mirušais pāvests tos atbalstīja, apgalvojot, ka tieši zinātne deva viņam dēlu. Šie vārdi kamerlengo uzvedināja uz domām par to, ka pāvests kādreiz ir kritis grēkā kopā ar sievieti, tādējādi pārkāpjot celibāta zvērestu, un tādēļ nav cienīgs dzīvot. Viņš noindēja pontifiku un, lai tiktu ievēlēts par jauno pāvestu, organizēja antimatērijas un kardinālu nolaupīšanu, bet vēlāk arī Romas paglābšanu no sprādziena, piesedzot to visu ar iluminātu vārdu, kas patiesībā jau sen vairs nepastāv.
Romāna pēdējās lapaspusēs noskaidrojas, ka bērns tika ieņemts "ne grēcīgā" veidā - mākslīgā apaugļošanā - un ka šis bērns ir pats kamerlengo. Jūtu un grēku nožēlošanas uzplūdā kamerlengo veic pašsadedzināšanos.
Fakti un izdomājums
CERN mājaslapā ir aprakstīts, kādēļ romānā aprakstīta situācija no fizikas viedokļa ir visīstākais izdomājums. Ir arī atzīmēts, ka spridzeklis no antimatērijas nav iespējams; ka antimatērija netiek radīta tā, kā aprakstīts romānā; ka nepieciešami vairāki miljoni gadu, lai ar eksistējošiem paātrinātājiem radītu vismaz vienu gramu antimatērijas. CERN darbinieks Rolfs Landua (kas bija sava veida Leonardo Vetras, romāna personāža, prototips) savā intervijā paziņoja, ka viena antimatērijas grama iegūšana izmaksātu aptuveni 1000 triljonus dolāru. Bez tā antimatērijas transportēšana arī sagādātu lielas problēmas. Romānā Vitorija Vetra saka CERN direktoram Koleram, ka viņas tēvs ir ieguvis pasaulē pirmos antimatērijas paraugus, tomēr patiesībā antidaļiņas un pat antiatomi tika iegūti jau apmēram desmit gadus iepriekš, nekā aprakstīts romānā. Kolers (tekstā minēts kā izcils fiziķis) ir izbrīnīts par to, ka Leonardo Vetram izdevās pārveidot enerģiju matērijā; patiesībā to mācās visi fizikas audzēkņi jau pirmajos kursos. Antivielas grama ceturtdaļas eksplozija (enerģijas izdalījums aptuveni 10 kt) dažu jūdžu augstumā virs Romas, pārvērstu lielāko daļu pilsētas drupās, kamēr pēc romānā aprakstīta ir tikai zibsnis, kas pat nepadara aklus skatītājus, kuri atrodas epicentrā.
Romānā ir rupjas kļūdas sakarā ar mūsdienu katoļu baznīcas struktūras aprakstu. Viss romāns balstās uz to, ka kamerlengo nav kardināls, bet cilvēks, kam nav kardināla pakāpes, nevar kļūt par Romas pāvestu. Patiesībā viss ir otrādi. Kamerlengo vienmēr ir kardināls, bet par pāvestu var iecelt ne tikai kardinālu, bet arī jebkuru katoli.
Turpinājums un ekranizācija
Iesākumā romāns netika īpaši pieprasīts. Tikai pēc romāna "Da Vinči kods", kurš kļuva par bestselleru, "Eņģeļi un dēmoni" kļuva populārs.
2009. gada maijā notika romāna ekranizācijas, kuras režisors bija Rons Hauards, pirmizrāde. Lengdona lomu atveidoja Toms Henkss. Filmas sižeta līnija pilnībā nesakrīt ar romānu.
Latvijas Cilvēktiesību komiteja
Latvijas Cilvēktiesību komiteja (LCK, ru, en) ir 1992. g. dibināta biedrība Latvijā, kas darbojas cilvēktiesību aizsardzības jomā, it sevišķi — mazākumtautību, cilvēku tiesiskā statusa, dzīvokļu tiesību jautājumos. Apvieno pārsvarā juristus un publicistus. Kā norāda pētījuma "Etnopolitika Latvijā" autori, bijušais Baltijas jūras valstu padomes demokrātisko institūciju un cilvēktiesību komisārs O. Espersens "vairākkārt apmeklējis LCK un savos spriedumos par Latviju izmanto galvenokārt šīs organizācijas materiālus".
Vēsture
1990. g. radās domubiedru grupa ar Vladimiru Bogdanovu un Tatjanu Ždanoku priekšgalā, un 1992. g. decembrī sāk sniegt bezmaksas tiesisko palīdzību iedzīvotājiem Rīgā. Šī darbība turpinās līdz mūsdienām.
Latvijas Cilvēktiesību komiteja no 1994. g. uztur Latvijas nepilsoņu un Latvijas pilsoņu tiesību atšķirību sarakstu.
1995. g. LCK iestājas Cilvēktiesību līgu starptautiskajā federācijā (FIDH) un reģistrējas Latvijā. Pēc FIDH pieprasījuma komiteja sagatavo un iesniedz ANO Cilvēktiesību komitejā alternatīvo ziņojumu par Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām ievērošanu Latvijā. Uzsākta apmeklētāju datubāzes, kurā ir dati par vairāk nekā 50 000 apmeklējumu, izveide.
1996. g. izplatīts ziņojums "Cilvēktiesības un nepilsoņi Latvijā", kā arī 32 izraidīšanas, šķirot ģimenes, mēģinājumu analīze. Komitejas pārstāvji uzstājas ANO Cilvēktiesību komitejas mazākumtautību darba grupas sesijā.
1997. g. LCK sāk atbalstīt starptautisko ogranizāciju pret rasismu un migrantu atbalstam UNITED. ANO Cilvēktiesību komitejai nosūtīts ziņojums par mazākumtautību stāvokli Latvijā. Ar Eiropas Padomes palīdzību radīta 48 sēriju sabiedrības integrācijai veltītā pārraide "Mēs - Mы" televīzijā.
1998. g. Komiteja iesaistās Sabiedrisko organizāciju Koordinācijas padomes darbībā. Tika publicēts komentārs par EDSO Augstā komisāra mazākumtautību lietās rekomendāciju ievērošanu Latvijā. LCK pārstāvji uzstājas ANO Cilvēktiesibu komitejas mazākumtautību darba grupas sesijā.
2001. g. sadarbībā ar Zviedrijas Institūtu un Sorosa fondu Latvijā publicēti bukleti par naturalizācijas nosacījumiem un sociālo palīdzību Rīgā. Ar Eiropas Padomes palīdzību veidota TV pārraide "2+2" (latviešu un krievu preses žurnālistu diskusijas).
2002. g. divās valodās publicēts rakstu cikls par Vispārējo konvenciju par nacionālo minoritāšu aizsardzību.
2003. g. LCK sniedza ANO Cilvēktiesību komitejai komentārus par valdības ziņojumu par Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām izpildi Latvijā.
2005. g. sabiedrisko organizāciju pārveidoja par biedrību. EDSO apspriedē Varšavā par saistībām cilvēkdimensijā prezentēts ziņojums par situāciju Latvijā.
2007. g. uzsāktas radiopārraižu «Имеем право» (Mums ir tiesības) un «Тема недели» (Nedēļas tēma) sērijas, kopā ar "Baltic Insight" veidots ziņojums par Vispārējās mazākumtautību aizsardzības konvencijas ievērošanu Latvijā. LCK iestājas ENAR un AEDH.
2008. g. EDSO apspriedē Varšavā par saistībām cilvēkdimensijā prezentēts paziņojums par pilsonības problēmu Latvijā.
Ievērojamākās publikācijas
No 1999. līdz 2004. g. LCK izdeva elektronisko biļetenu angļu valodā "Minority Issues in Latvia" (pirms tam un vēlāk aktuālo notikumu apskates tika regulāri publicētas Latvijas presē).
Izdotās grāmatas un brošūras:
Frauenburga
Frauenburga (vācu - Frauenburg) var būt:
Nukleīnskābes
Nukleīnskābes jeb nukleoskābes ir polimēri, kurus veido savā starpā ar fosforskābes diestera saitēm lineāri savienoti nukleotīdi. Nukleīnskābes nodrošina ģenētiskās informācijas glabāšanu, ekspresiju un nodošanu nākamajām šūnu paaudzēm ar replikācijas, transkripcijas un translācijas mehānismu palīdzību. Izšķir ribonukleīnskābes (RNS) un dezoksiribonukleīnskābes (DNS).
Nukleotīdi
Nukleīnskābju monomēri ir nukleotīdi. Tie sastāv no 3 komponentiem:
DNS un RNS salīdzinājums
Izšķir divu veidu nukleīnskābes: dezoksiribonukleīnskābi (DNS) un ribonukleīnskābi (RNS). Tabulā ir izveidots abu skābju salīdzinājums.
Gregors II
Pāvests Gregors II (la; dzimis, miris ) bija Romas bīskaps no 715. gada maija līdz nāvei 731. gadā un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem.
Bijis Romas baznīcas mantzinis, vēlāk uzņēmās rūpes par pāvesta bibliotēku. Par pāvestu kļuvis nedaudz vairāk kā mēnesi pēc sava priekšteča Konstantīna nāves. Tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākajiem pāvestiem 8. gadsimtā.
Gregora izaicinājums Bizantijas imperatoram Leo III kļuva par pamatu vēlākajiem dumpjiem, šķelšanām un pilsoņu kariem.
The Game (reperis)
Džeisons Terels Teilors (en, dzimis ), pazīstams kā The Game vai arī vienkārši Game, ir ASV reperis. Kā G-Unit apvienības loceklis viņš kļuva populārs 2005. gadā, pateicoties viņa debijas albuma The Documentary panākumiem un divām nominācijām Grammy balvai. Kopš tā laika viņš tiek uzskatīts par vienu galvenajiem virzītājiem, lai atgrieztu Rietumkrasta hiphopa popularitāti, cīnoties ar daudziem Austrumkrasta hiphopa izpildītājiem.
Blakus izlaistajiem diviem albumiem, kas debitēja Billboard 200 topa virsotnē, The Game ir arī ieguvis sliktu slavu par naidošanos ar citiem hiphopa izpildītājiem. Viņa mūzika ietilpst pie gangsteru repa blakus žanra, hiphopa stils, kas ir popularizējies Komptonā, Kalifornijas štatā.
Aleksandrs Greiems Bells
Aleksandrs Greiems Bells (dzimis, miris ) bija skotu izcelsmes amerikāņu/kanādiešu izgudrotājs, fiziologs un fiziķis, telefona izgudrotājs un viens no modernās surdopedagoģijas pamatlicējiem. Devis ieguldījumu arī optisko sakaru pētniecībā un aeroinženierijā. Viens no kuģa uz zemūdens spārniem izgudrotājiem.
Biogrāfija
Aleksandrs Bells dzimis 1847. gada 3. martā Edinburgā. Pēc Edinburgas Universitātes beigšanas viņš kādu laiku strādāja par pedagogu, taču pēc tam nolēma turpināt studijas un iestājās Londonas Universitātes Medicīnas fakultātē. Divus gadus Bells mācījās pie Hermaņa Helmholca, kurš ieteica viņam nodarboties ar cilvēka balss aparāta pētīšanu. 1871. gadā Bells aizbrauca no Anglijas, sākumā uz Kanādu, pēc tam uz ASV. 1872. gadā Bostonā viņš atvēra skolu skolotājiem, kuriem bija jāstrādā ar nedzirdīgajiem. Pamazām Bells nonāca pie secinājuma, ka iespējams iemācīt runāt pat pavisam nedzirdīgu cilvēku. Novērodams tos, viņš saprata, ka nedzirdīgs cilvēks nespēj patstāvīgi iemācīties runāt tikai tāpēc, ka nedzird savu balsi. Tātad viņam ir jāpalīdz izmantot balss aparāts un jāiemāca pareizi izrunāt skaņas.
1875. gadā Bells radīja pirmo eksperimentālo telefonu. notika pirmā telefonsaruna — savam blakus istabā esošajam palīgam Bells teica: "Mister Votson, atnāciet pie manis, jūs man esat vajadzīgs." Sākotnēji šis izgudrojums nekļuva plaši pazīstams, taču Bells ar sev piemītošo enerģiju sāka to reklamēt. Viņš ceļoja pa ASV, devās arī uz citām valstīm, un visur uzstājās ar lekcijām, kurās demonstrēja savu atklājumu. Pamazām ļaudīs modās interese, izdevās piesaistīt arī rūpnieku uzmanību.
Bells nodibināja uzņēmumu izgudrojuma ieviešanai un tā masveida ražošanas uzsākšanai. Uzņēmums sāka darbu 1878. gadā, un ilgu laiku tā tika uzskatīta par vienu no labākajām savā jomā. Pirmie jauno izgudrojumu atzinīgi novērtēja avīžnieki, kuriem radās iespēja savus ziņojumus ātri nosūtīt tieši uz redakciju. Viena no pirmajām reportāžām pa telefonu 1877. gada februārī tika nodota no Seilemas (Masačūsetsas štatā) avīzei Boston Globe, kuras redakcija atradās 33 jūdžu attālumā.
1898. gadā Bells kļuva par Nacionālās ģeogrāfijas biedrības prezidentu. Kā bijušais pedagogs viņš par vienu no labākajām apmācības metodēm uzskatīja vizuālo, tāpēc sāka izdot ilustrētu žurnālu National Geographic.
Guntis Valneris
Guntis Valneris (dzimis Rīgā) ir Latvijas dambretists, lielmeistars. 1994. gadā izcīnījis pasaules čempiona titulu starptautiskajā dambretē.
Ulrihs Cvinglijs
Ulrihs Cvinglijs (Ulrich Zwingli, arī Huldreych Zwingli, jeb Huldreich Zwingli; dzimis, miris ) bija reformācijas līderis Šveicē.
Guntis Valneris
I pasaules intelektuālajās sporta spēlēs Pekinā (2008) izcīnīja bronzas medaļu.
Ulrihs Cvinglijs
Dzimis laikā, kad radās topošais šveiciešu patriotisms un palielinājās šveiciešu algotņu sistēmas kritika. Cvinglijs mācījās Vīnes Universitātē, kā arī Bāzeles Universitātē, kas tolaik bija zinātniskie humānisma centri. Viņš turpināja savas studijas, kamēr strādāja par mācītāju Glarusā un vēlāk arī Ainzīdelnā (Einsiedeln), kur iespaidojās no Erasma darbiem. Viņš bija mācītājs Vācijas dienvidu kaimiņvalstī Šveicē. Viņš atbalstīja Mārtiņa Lutera uzskatu par to, ka baznīcas greznība ir katoļu garīdzniecības izdomājums, kam ar īsteno ticību nav nekā kopīga. Taču Cvinglijs bija pārliecināts, ka ir par maz atteikts no baznīcas īpašumiem, svētkiem, procesijām un dārglietām, kā to darīja Lutera piekritēji. Viņš lika no baznīcām Cīrihē izvākt pilnīgi visas svētbildes un pat aizliedza ērģeļu spēli dievkalpojuma laikā.
Verschwende Deine Zeit
Verschwende Deine Zeit (lv) ir vācu grupas Silbermond debijas studijas albums, kas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Sony Music Entertainment. Vācijā tas tika sertificēts ar dubulto platīna disku, Austrijā ar platīna disku un Šveicē ar zelta disku.
Baltegles
Baltegles (Abies) ir priežu dzimtas ģints, kurā apvienotas no 48 līdz 55 sugām. Tās aug ziemeļu puslodes mērenajā joslā, bieži sastopamas kalnainos apvidos. Visradniecīgākā ģints balteglēm ir ciedri. Baltegļu augstums parasti ir no 10 metriem un var sasniegt pat 80 metrus. Stumbra diametrs ir no 0,5 līdz 4 metriem.
Iedalījums
Baltegļu ģintī ietilpst no 48 līdz 55 sugām. Šāds nekonkrēts skaits ir tāpēc, ka augu sistematizētāji nespēj vienoties par dažu atsevišķu sugu izdalīšanu.
Osmaņu impērijas bruņotie spēki
Osmaņu impērijas bruņotie spēki vispārēji iedalāmi trijās nozarēs: sauszemes spēki, jūras spēki un gaisa spēki.
Osmaņu impērijas militārā vēsture iedalāma divos galvenajos periodos:
Klasiskais periods (1299-1829)
Pirmie Osmaņu impērijas bruņotie spēki bija sauszemes karaspēks, kuru 13. gadsimta beigās Anatolijas rietumos izveidoja tjurku izcelsmes bejs Osmans I. Pamatā tās bija jātnieku vienības, kas lietoja pārsteiguma taktiku un to bruņojumā bija pārsvarā bultu loki un šķēpi. Par panākumiem karā šos karavīrus atalgoja, ieceļot viņus par vasaļiem iekarotajās zemēs (turku: timar) un tos sauca par timariešiem.
Osmana beja pēctecis Orhans I izveidoja pastāvīgu armiju, kas netika atalgota ar kara trofejām vai laupījumu, bet saņēma valdnieka atalgojumu. Šīs armijas kājnieki tika saukti par jajām (turku: yaya) un kavalēristi par mīselemiem (turku: müsellem). Lielākā daļa karavīru bija cittautu izcelsmes, jo lielākā daļa turku atteicās laupījumu un trofeju vietā saņemt regulāru samaksu. Cittautiešiem nebija obligāti jākļūst par musulmaņiem, bet tika prasīta lojalitāte pret saviem osmaņu pavēlniekiem.
Šaujamieroču ieviešana
Pirmos šaujamieročus osmaņu karaspēks sāka izmantot no 1444. līdz 1448. gadam. Bruņotajos spēkos sāka veidoties tādas jaunas vienības kā kājnieki strēlnieki (turku: Piyade Topçu), kavalērijas strēlnieki (Süvari Topçu Neferi) un bombardieri (Kumbaracı), kuru sastāvā bija granātmetēji ar granātām (khımbara) un apgādes kareivji, kas nodrošināja granātu metējus ar šaujampulveri un citiem materiāliem.
Kapikuli
Ar laiku tika izveidotas pastāvīgas kājnieku vienības, kurām vasaļi maksāja algu. Algotņi ar laiku kļuva par tādu spēku, ko varēja izmantot pret valdošo sultānu, jo valdniekam vienkārši nebija tik daudz līdzekļu, lai atļautos lielāku karaspēku par vasaļu vienībām. Tādēļ 14. gadsimta vidū sultāns Murads I izveidoja pats savu karaspēku un nosauca tos par kapikuliem (turku: Kapıkulu) armiju.
Jeničeri
1826. gadā sultāna Mahmuda II likvidēto kājnieku vienību izveidoja 14. gadsimtā un tās uzdevums bija veikt pils un galma apsardzi.
14. gadsimtā, Osmaņu impērijai izplešoties, sultānam bija nepieciešams aizvien vairāk kareivju, bet paši osmaņi nevarēja sagādāt pietiekami daudz cilvēku. Tāpēc tika ieviesta "asins nodeva", kuru bija spiesti maksāt kristieši iekarotajos apgabalos - galvenokārt Balkānu valstīs. Šī nodeva tika maksāta ar cilvēku dzīvībām, precīzāk - ar zēniem.
"Viņš maksā (ģimenēm) piecas zelta monētas par katru zēnu un sūta viņus pār jūru uz Anatoliju, kur viņi tiek paturēti. Parasti aizved ap diviem tūkstošiem zēnu," par kristiešu dēlu savākšanu raksta kādreizējais serbu jeničers Konstantīns Mihailovičs. Savākto zēnu skaits ikreiz bija atkarīgs no tā, cik daudz jaunu karavīru sultānam nepieciešams, taču vidēji katra četrdesmitā ģimene bija spiesta atdot vienu zēnu. Puišu izvēle notika pēc stingriem sultāna norādījumiem. Viņu galvenokārt interesēja zēni no dižciltīgām ģimenēm vai garīdznieku dēli, kas guvuši labu izglītību. Ebreji, čigāni vai krievi nekādā gadījumā nevarēja kļūt par jeničeriem.
Osmaņi neņēma zēnus no ģimenēm, kur bija viens dēls, savukārt ģimenēm, kurās auga vairāki dēli, pats stiprākais vienmēr bija jāatdod sultānam. Visbiežāk zēni savas ģimenes atstāja 8-18 gadu vecumā. Lielākā daļa nāca no Albānijas, taču "asins nodevu" sultānam bija spiesti maksāt arī ungāri, rumāņi, serbi un bosnieši. Līdz brīdim, kad šī sistēma 17. gadsimta vidū tika likvidēta, ģimenēm pavisam bija atņemti aptuveni 300 000 kristiešu zēnu.
Turku vēsturnieks Ahmeds Akgindizs, kurš strādājis arī Prinstonas Universitātē ASV apgalvo, ka zēni no kristiešu ģimenēm brīvprātīgi devās karot par turku sultānu un islāmu, jo jutās vīlušies kristietībā.
Puiši novērsās no kirstietības, jo juta, ka Eiropas kristīgās zemes ir viņus pievīlušas, un sultāns varēja piedāvāt viņiem iespēju izrauties no nabadzības. "Tikt uzņemtam jeničeru armijā vai kalpot sultāna galmā bija liels gods, turklāt tas pavēra ceļu uz amatiem militārajās struktūrās vai valsts pārvaldē. Tieši tāpēc nemusulmaņi bieži vēlējās, lai arī viņi būtu pakļauti "asins nodevas" sistēmai," apgalvo Akgindizs. Dažkārt kristiešu ģimenēm tik ļoti gribējās nosūtīt savus dēlus uz Stambulu, ka tās bija spiestas ķerties pie korupcijas un krāpšanas. "Nemusulmaņi, kas atdeva dēlus jeničeru armijai, tika atbrīvoti no dažādiem nodokļiem. Tāpēc daļa ģimeņu, izmantojot krāpšanu un piekukuļojot "asins nodevas" pārvaldītājus, mēģināja iedabūt savus dēlus armijā."
Jeničeri no citu valstu armijām atšķīrās ar to, ka viņiem regulāri naudā maksāja algu, jo tajā laikā armijai bija pieņemts maksāt tikai kara laikā. Jeničeru alga tika maksāta reizi ceturksnī un pēc algu saraksta apstiprināšanas arī pats sultāns, ietērpies jeničeru tērpā, devās pēc savas algas kā parasts jeničeru pirmās divīzijas kareivis.
Īpaši ievērojami jeničeri kļuva pēc šaujamieroču ieviešanas armijā un bija skaidrs, ka cilvēks ar šauteni ir daudz efektīvāks kaujinieks par kavalēristu, kas bruņojies ar zobenu un šķēpu. Pirmos šaujamieročus jeničeri ieviesa diezgan ātri - sākot jau ar 15. gadsimtu. Līdz 16. gadsimtam muskete bija kļuvusi par galveno jeničeru ieroci, bet plaši tika lietotas arī primitīvās granātas un rokas lielgabali.
Jeničeri no tā laika citiem bruņotajiem spēkiem atšķīrās arī ar ārējo apgādes sistēmu. Jeničeru karadarbība bija daļa no visas viņu labi organizētās militārās mašinērijas. Tiem bija īpaša vienība, kas sagatavoja karaspēkam ceļu, citas - uzcēla nometni un cepa maizi pirms karaspēka ierašanās. Ieroču vienība (turku: cebeci) piegādāja un rūpējās par ieroču un munīcijas glabāšanu. Jeničeriem bija pašiem savs iekšējais medicīnas personāls: musulmaņu un jūdaistu ķirurgi, kas ceļoja kopā ar armiju militāro operāciju laikā, kā arī medicīnas palīgpersonāls, kas nodrošināja ievainoto nogādāšanu slimnīcās ārpus karadarbības zonām.
Jeničeru augstais organizatoriskais līmenis un iespaidīgie panākumi kaujas laukā izraisīja lielu interesi no citu valstu speciālistu puses un tādēļ šī vienība ir pētīta padziļināti. Neskatoties uz to, ka mūsdienu bruņoto spēku organizācija ir pārspējusi lielu daļu jeničeru sasniegumus un korpusu sultāns vēlāk likvidēja, jeničeru tēls ir palicis vēsturē kā viens no spilgtākajiem Osmaņu impērijas simboliem rietumnieku acīs.
Elites kavalērija
Viena no svarīgākajām Osmaņu impērijas bruņoto spēku sastāvdaļām bija kavalērijas sešas divīzijas (turku: Altı Bölük), kurā spēcīgākā divīzija bija sipahi (turku: Sipahi, bruņinieks), bet akindži (turku: Akıncı) bija profesionāli sirotāji un izlūki, kas iebruka ienaidnieka teritorijā pirms pamatsastāva ierašanās.
Sipahi bija līdzīgi viduslaiku Eiropas bruņiniekiem un tiem piederēja katram sava lēņa muiža (turku: tîmâr; Tîmârlı Sipahi, lēņa sipahi), kuru personīgi piešķīra sultāns. Lēņi saņēma visus ieņēmumus no viņiem iedalītās zemes, bet par to maksāja ar savu un lēņa muižas iedzīvotāju dienestu karaspēkā.
Sipahi tika izveidoti Murada I valdīšanas laikā un, neskatoties uz to, ka sipahi sākotnēji tika rekrutēti tāpat kā jeničeri devširmes sistēmā, jau sultāna Mehmeda II valdīšanas laikā sipahus izvēlējās tikai no turku izcelsmes ģimenēm, kurām piederēja zeme Osmaņu impērijā. Sipahi laika gaitā kļuva par lielāko no sešām osmaņu kavalērijas divīzijām un viņu bruņojums, darbība un iekārta bija tāda pati kā jeničeriem. Sipahu pienākumos ietilpa sultāna apsardze izjādēs un parādēs.
Harēms
Harēms (turku: harem no arābu Ḥarām, aizliegts) ir vīriešiem aizliegto sieviešu kopuma un viņu apdzīvoto telpu apzīmējums poligāmijas tipa ģimenē. Termins radies Tuvajos Austrumos un tas kļuva plašāk pazīstams pasaulē no Osmaņu impērijas laikiem. Mūsdienās to lieto arī, lai apzīmētu sievietes, kas seko vienam vīrietim.
Osmaņu impērijas bruņotie spēki
Elites kavalērija
Timars (turku: tîmâr) bija mazākā administratīvi teritoriālā vienība, kas piederēja sipaham un tā deva ienākumus ne vairāk kā 10 000 akčes, kas pielīdzināma tā laika divu līdz trīs skolotāju algām. Ziamets (turku: ziamet) bija lielāka teritoriālā vienība par timaru un tā varēja dot pat līdz 100 000 akčes. Tik liela zeme varēja piederēt tikai sipahu virsniekam. Lielākā teritoriālā vienība bija hass (turku: has), no kuras ienākumi bija lielāki par 100 000 akčēm un tā varēja piederēt tikai augstākai militārai ierēdniecībai. Timara īpašniekam armijai bija jādod piecus karavīrus, ziameta - līdz 20 un hasa - vairāk par 20.
Harēms
Islāmā tiek cienīta un stingri ievērota sieviešu personīgās dzīves neaizskaramība un jebkāda iejaukšanās šādā privātajā dzīvē tiek uzskatīta par grēku (arābu valodā: حريم [hara:m], grēks).
Osmaņu impērijas bruņotie spēki
Azabi
Līdztekus devširme sistēmai (ar to rekrutēja jeničerus) ieviesa citu iesaukuma procesu. Pēc šīs sistēmas katrā apdzīvotā vietā tika izveidoti sultāna rekrutēšanas biroji, kuros pēc sultāna pavēles bija jānodod armijai pilnībā ekipēti kareivji.
Harēms
Pretēji vispārpieņemtajam uzskatam, musulmaņu harēmā nedzīvo tikai sievietes, ar kurām nama saimniekam būtu seksuālas attiecības (sievas un konkubīnes).
Harēmu sistēma osmaņu sabiedrībā veidojās tādēļ, ka pastāvēja nepieciešamība nodalīt dzimumus un ierobežot sieviešu pieejamību tiem vīriešiem, kas nebija viņu ģimenes locekļi. Osmaņu nami tika iedalīti divās nošķirtās daļās: pieņemšanas telpas (turku: selamlik), kur varēja atrasties vīrieši un aizliegtās telpas (turku: haremlik), kur dzīvoja sievietes un bērni. Aizliegtajā daļā, jeb harēmā galvenā persona bija ģimenes galvas — vīrieša māte vai viņa pirmā sieva (no visām četrām islāmā atļautajām sievām).
Osmaņu impērijas bruņotie spēki
Azabi
Kājniekus no šīs iesaukuma sistēmas sauca par azabiem (turku: azab) un viņiem kaujas laukā bija dažādi ar apgādi saistīti uzdevumi: ceļu un tiltu izbūve armijas vajadzībām, frontes apgāde, kā arī ārkārtējos gadījumos sūtīja pretuzbrukumā, lai palēninātu pretinieka virzību. Azabu viena no nodaļām bija noziedznieki vai klaidoņi (turku: Başıbozuk, nekārtīgs, noziedzīgs).
Harēms
Harēmam pašam bija sava iekšēja struktūra un iekārtas principi. Uzreiz pēc sultānes mātes (turku: Valide Sultan) hierarhiju turpināja sultāna pirmdzimtā dēla māte (turku valodā: Haseki Sultan), kurai bija vislielākā iespēja kļūt par nākamo sultāni māti. Tad sekoja sultāna četras oficiālās sievas (turku valodā: Haseki Kadın [haseki kadîn]) un zem viņām — astoņas mīļākās konkubīnes (turku valodā: ikbâl [ikba:l] vai hâs odalıks [ha:s ɔdalîks]), un tad sekoja citas konkubīnes, kuras sultāns bija iecienījis un piešķīris tām nosaukumu gözde [gœzde]. Tālāk hierarhijā sekoja citu amatpersonu konkubīnes. Skolnieces (turku valodā: acemî [adʒemi:]) un jauniņās (turku valodā: câriye [dʒa:rije] vai şâhgird [ʃa:hgird]) bija jaunas meitenes, kas gaidīja, lai viņas kāds apprec, vai vienkārši nebija vēl pabeigušas harēma skolu.
Vēsture
Turku sultāna harēmā Topkapi pilī parasti dzīvoja vairāki simti un pat tūkstotis sieviešu, tai skaitā sievas. Tajā dzīvoja arī sultāna māte, māsas un citas sieviešu dzimuma radinieces, kā arī einuhi un verdzenes. Vēlāk harēmā arī dzīvoja sultāna dēli līdz viņi sasniedza 16 gadu vecumu, kad viņiem bija atļauts uzturēties arī oficiālajās un publiskajās pils daļās.
Osmaņu impērijas bruņotie spēki
Bruņoto spēku orķestris
Osmaņu impērijas sauszemes karaspēka (jeničeru) orķestris un tas tiek uzskatīts par vecāko bruņoto spēku orķestri pasaulē. Visbiežāk rietumos to sauc par mehteru (osmaņu turku: مهتر [mehter]), lai gan šis vārds ir vienskaitlī un apzīmē orķestra dalībnieku.
Harēms
Vēsture
Harēmi pastāvēja arī agrāk Persijā seno Ahemenīdu un Irāņu dinastiju laikā un šo tradīciju turpināja arī Kažaru dinastija. Karaliskā harēma sievietēm bija ietekme uz notikumiem Irānas vēsturē, īpaši Irānas konstitucionālās revolūcijas laikā.
Osmaņu impērijas bruņotie spēki
Bruņoto spēku orķestris
Mehteri parasti spēlē osmaņu klasisko mūziku (stils sīkāk iedalās šādi: pešrevs, semai, nakišs, džengiharbs, muraba un kalenders). Parasti mehteru orķestris spēlē tautas nacionālās melodijas, kuras komponēja Mehtera nams (osmaņu turku: mehterhâne).
Harēms
Vēsture
Daži musulmaņi norāda, ka islāmā nav noteikta harēma nepieciešamība un, ka tie nav cēlušies no Osmaņu impērijas kultūras, jo harēmu tradīcijas saknes atrodamas ilgi pirms islāma un pat pirms kristietības.
Osmaņu impērijas bruņotie spēki
Modernais periods (1829-1922)
Jaunās iekārtas (turku: Nizam-ı Cedid) karaspēka vienības tika ieviestas 1842. gadā pēc jeničeru korpusa likvidēšanas.
Jūras spēki (1308 - 1922)
Osmaņu impērija floti sāka attīstīt 14. gadsimta beigās, kad tika ieņemta Konstantinopole. Aptuveni simt gadu Osmaņu flote bija ietekmīgākais jūras spēks, jo kontrolēja visu Vidusjūru.
Sākot ar 19. gadsimta vidu, sultāni centās izveidot modernu floti. Sākot ar 1860. gados ieviestajiem bruņukuģiem, flotē līdz Pirmajam pasaules karam tika ieviesti līnijkuģi, kreiseri un mīnu kuģi. Tomēr, neskatoties uz modernizāciju, Osmaņu flote tālu atpalika no savas sabiedrotās — Vācijas flotes.
Zaķis (zvaigznājs)
Zaķis ir dienvidu puslodes zvaigznājs. Tas ir viens no 48 Ptolemaja izveidotajiem zvaigznājiem. Zvaigznājā atrodas 72 ar neapbruņotu aci redzamas zvaigznes.
Zem Oriona atrodas neliels Zaķa zvaigznājs. Spožākā zvaigzne Zaķa α jeb Arnebesir 3. lieluma pārmilzis. Kopā ar Rīgelu un Orionu tas veido, gandrīz vienādmalu trīsstūri. Savukārt Zaķis α,β,ε,ν veido diezgan viegli pamanāmu četrstūri.
Pšemisls II Pjasts
Pšemisls II (pl; dzimis, miris ) - Poznaņas (1277—1296), Lielpolijas (1279—1296), Krakovas (1290—1291), Pomerānijas (1294—1296) kņazs, Polijas karalis (1295-1296) no Pjastu dinastijas. Pēc ilgiem gadiem - pirmais Polijas karalis.
Pšemisls II bija Lielpolijas kņaza Pšemisla I dēls laulībā ar Elizabeti - Henrika II meitu. Bija trīs reizes precējies. Sievas - Ludgarda no Mēklenburgas (1273, bērnu nebija), Riksa no Zviedrijas (karaļa Valdemāra I meita) (1285, meita Elizabete Riksa ), Margareta no Brandenburgas (1293, bērnu nebija). Meita Elizabete nākotnē kļuva par Čehijas karaļu Vāclava II un Rūdolfa I sievu.
Pamatojoties uz Henrika IV pēdējo gribu, Pšemisls II kļuva par Krakovas (Mazpolijas) kņazu, tomēr drīz atdeva to Čehijas karalim Vāclavam II. Ar garīdznieku atbalstu, lai nostiprinātu Polijas vienotību, 1295. gadā Gņezno kronējās par Polijas karali. 1296. gadā Pšemislu II nolaupīja Brandenburgas augstmaņi un nogalināja. Apglabāts Poznaņas katedrālē.
1949. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1949. gada notikumi Latvijas teritorijā. Tā atradās PSRS sastāvā kā Latvijas PSR
Vilhelms no Modenas
Vilhelms no Modenas (,, pazīstams arī kā Guglielmo de Chartreaux, Guglielmo de Savoy, Guillelmus) (dzimis ap 1184. gadu, miris Lionā), pazīstams arī kā Viļums, Guljelmo, Gviljems, bija pāvesta pilnvarnieks (legāts) Baltijas jūras zemēs, arī Livonijā, pāvestu Honorija III, Gregorija IX un Inocenta IV laikā (1224-1251).
Eduards Pāvuls
Eduards Pāvuls (dzimis 1929. gada 7. jūlijā Jūrmalā, miris 2006. gada 14. jūlijā Jūrmalā) bija latviešu teātra un kino aktieris. No 1949. līdz 1984. gadam — Dailes teātra aktieris. Filmējies daudzās Rīgas Kinostudijas filmās.
Biogrāfija
Eduards Pāvuls piedzima 1929. gada 7. jūlijā Kārļa Pāvula un viņa sievas krievietes Annas ģimenē. Tēvs Kārlis Eduards Pāvuls dzimis 1900. gada 3. septembrī Asaros gruntsnomnieka Jēkaba Pāvula un Kristīnes, dzimušas Kauliņas, 13 bērnu ģimenē. Māte Anna Vasīlija meita Ivanova dzimusi 1908. gada 6. decembrī Pleskavas guberņā. Tēvs kā brīvprātīgais 1915. gadā pieteicies latviešu strēlniekos. Vecāki iepazinās Pirmā pasaules kara laikā. Pēc kara tēvs bija zvejnieks un ugunsdzēsējs.
Vilhelms no Modenas
Pirmā misija Baltijas zemēs
Pēc Livonijas krusta karu pirmā posma, kas noslēdzās ar krustnešu uzvaru Tērbatas kaujā 1224. gadā Rīgas bīskaps Alberts, lai risinātu savas pretrunas ar dāņiem, Zobenbrāļu ordeni un Rīgas pilsētu, kā arī lai panāktu Livonijas bīskapijas pārveidošanu par arhibīskapiju, nosūtīja uz Romas kūriju priesteri Maurīciju (Mauritium) ar lūgumu pāvestam nozīmēt savu legātu (šķīrējtiesnesi). 1224. gada 31. decembrī pāvests Honorijs III iecēla Vilhelmu par savu legātu Livonijā, Prūsijā, Holšteinā, Igaunijā, Zemgalē, Sembā, Kursā, Virijā un Baltijas jūras salās, pilnvarojot viņu kārtot visas katoļu misijas lietas. 1225. gada 25. janvārī viņš saņēma papildus pilnvaras celt misijas novados jaunas baznīcas, izraudzīt tām bīskapus un tos iesvētīt. Vilhelms ieradās Rīgā 1225. gada pavasarī. Kopā ar Livonijas bīskapu Albertu, Sēlijas bīskapu Lambertu, tulku un hronistu Indriķi un citiem legāts apceļoja misijas apgabalu, apmeklējot Turaidu, Lēdurgu, Metsepoli, Idumeju, Latgali un Igauniju. Atceļā viņš iegriezās Trikātā, Cēsīs un Siguldā. 1225. gada rudenī Vilhelms apmeklēja Ikšķili, Lielvārdi, Aizkraukli un Koknesi. Balstoties uz ceļojumu laikā iegūto informāciju, Vilhelms pāvestam nosūtīja ziņojumu. Pamatojoties uz šo ziņojumu Honorijs III viņu ar 1225. gada 19. novembra rakstu pilnvaro apsolīt pilnīgu neatkarību tiem pagāniem, kuri dod apsolījumu kristīties. Bez tam, pāvests legātam pavēlēja atcelt tos soģus (fogtus), kuri jaunkristītajiem radot neciešamus apstākļus.
Eduards Pāvuls
Biogrāfija
Eduards bērnību pavadīja Jūrmalā, ģimene dzīvoja Valteros, Krasta ielā 13. Jaunākais brālis — Voldemārs Pāvuls. Eduards pamatskolā mācījās Asaros, vidusskolā — Pumpuros. 1946. gadā iestājās un 1949. gadā pabeidza teātra studiju J. Raiņa akadēmiskajā dailes teātrī. No 1949. gada līdz 1984. gadam Eduards Pāvuls spēlēja J. Raiņa Akadēmiskā dailes teātra izrādēs. 1953. gadā pēc Viljama Šekspīra traģēdijas tika iestudēta izrāde "Romeo un Džuljeta", kurā Pāvuls ieguva savu pirmo galveno lomu — Romeo. Džuljetas lomu atveidoja Vija Artmane. 1955. gadā Eduards Pāvuls debitēja kino, pirmā mākslas filma ar viņa piedalīšanos bija filma "Uz jauno krastu". 1957. gadā Pāvuls ieguva galveno lomu mākslas filmā "Zvejnieka dēls". Pavisam nospēlējis ap piecdesmit lomas teātrī un vairāk nekā sešdesmit lomas kino.