cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Diāna Zande
Pazīstama ar Lāsmas lomu filmā "Limuzīns Jāņu nakts krāsā". Kinorežisora Leonīda Leimaņa un režisores Birutas Zandes meita.
Linda Savļaka
1991. gadā sākusi trenēties biatlonā. 2001. gadā Rūpoldingā debitējusi Pasaules kausā. Augstākā individuāli sasniegtā vieta bija 57. vieta Antholcā 2004. gadā 15 km distancē.
2004. un 2005. gadā piedalījusies Pasaules čempionātā. 2004. gadā Oberhofā izcīnījusi 61. vietu 15 km distancē. Piedalījusies Turīnā, kur ieņēmusi 63. vietu 15 km distancē un 72. vietu sprintā. Pēc 2005.—2006. gada sezonas beigusi karjeru veselības problēmu dēļ.
Oskars (futbolists, dzimis 1954. gadā)
Žuzē Oskars Bernardi (pt, dzimis ), pazīstams kā Oskars (Oscar), ir bijušais Brazīlijas futbolists un futbola treneris, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks.
Savu lielāko karjeras daļu pavadījis Brazīlijas komandās Ponte Preta un São Paulo, bet spēlējis arī ASV un Japānā.
Brazīlijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1978. līdz 1986. gadam. Kopumā aizvadījis 59 mačus, kuru laikā guvis divus vārtus. Piedalījies 1978., 1982. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri, vadot dažādas komandas Brazīlijā, Japānā un Saūda Arābijā.
Spēlētāja karjera
São Paulo
Nissan motors
45. Saturna balva
45. Saturna balvas pasniegšanas ceremonija norisinājās, Holivudā. Ceremonijas organizators ir Zinātniskās fantastikas, fantāzijas un šausmu filmu akadēmija, kurā tā apbalvo labākās zinātniskās fantastikas, fantāzijas un šausmu filmas, kā arī citu žanru filmas, seriālus, mājas video izdevumus, kas izveidoti no līdz. Nominantus izziņoja 15. jūlijā.
Sākot ar šo ceremoniju tika ieviestas izmaiņas Saturna balvas nolikumā, lai arī nominanti tika izraudzīti no iepriekšējā gada līdz 2016. gadam, turpmāk par nominatiem uzskatīs darbus, kas iznākuši kopš pagājušā gada marta līdz tekošā gada februārim. Tāpat šī pirmā Saturna balvas pasniegšanas ceremonija kopš 2009. gada, kas nenotiek Bērbankā, un otrā ceremonija pēc 1978. gada ceremonijas, kas tiek translēta tiešraidē. Vēl ir ieviestas izmaiņas kategorijās: svarīgākā, seriāli ir sadalīti divās dažādās kategoriju grupās — televīzijas un straumēšanas platformu, tostarp Interneta televīzijas seriāli, kas izdoti straumēšanas/video pēc pieprasījuma servisos, tādos kā Netflix vai Hulu. Tāpat straumēšanas servisu seriālu kategoriju skaits ir palielināts un tās ir pielīdzinātas televīzijas kategorijām, tomēr televīzijas kategoriju skaits joprojām ir lielāks.
Lielākais nomināciju skaits (14) ir filmai "Atriebēji: Noslēgums", kam seko "Aladins" ar deviņām nominācijām un "Mēs" ar astoņām. Televīzijas seriālu nomināciju līderis ir "Troņu spēle" ar deviņām nominācijām, kam seko Outlander un "Staigājošie miroņi" ar piecām nominācijām katra. Savukārt, straumēšanas servisu seriāls The Haunting of Hill House saņēma sešas nominācijas, bet Lost in Space un Star Trek: Discovery katra saņēma piecas nominācijas. Visvairāk balvas, sešas, ieguva "Atriebēji: Noslēgums", otro vietu pēc balvu daudzuma dalīja filmas "Klusā pasaule" un "Zirnekļcilvēks: Tālu no mājām" katra saņemot divas balvas. Starp televīzijas seriāliem līderis ar četrām balvām ir "Troņu spēle", trīs balvas saņēma "Staigājošie miroņi", bet Star Trek: Discovery saņēma divas balvas kļūstot par līderi starp straumēšanas servisu seriāliem, kam sekoja Stranger Things ar divām balvām.
Cīņa par Saljut
"Cīņa par Saljut" ir Krievijas televīzijas dokumentālā filma, ko veidojusi Roskosmos telestudija. Pirmizrāde notika telekanālā Rossija 1.
Sižets
1985. gada sākumā tika zaudēti sakari ar PSRS orbitālo staciju Saljut-7, kura tobrīd bija neapdzīvota. Tā kļuvusi nekontrolējama un pēc kāda laika varētu nokrist uz Zemes neparedzētā vietā. ASV slepeni plāno notvert staciju un ar kosmoplānu Space Shuttle nogādāt to uz zemes. Kad PSRS par to uzzina, steidzami tiek gatavota remonta misija, lai nepieļautu padomju tehnoloģiju nonākšanu ASV rokās...
Hidradenīts
Hidradenīts ir sviedru dziedzeru un apkārtējo audu iekaisums. Veicinošie faktori ir pastiprināta svīšana, higiēnas neievērošana, kā arī pārāk cieš apģērbs. Sākumā veidojas sīks, ciets, sāpīgs zemādas mezgliņš. Tas palielinās, un tā centrā veidojas pustula un āda virs tā kļūst zilgansarkana. Mezgls nekrotizējas un atveras, izdalās strutas un nekrotiskie audi. Pēc nekrotisko masu izdalīšanas veidojas čūla, kas ātri sadzīst, veidojot rētu. Atsevišķi mezgliņi var saplūst lielos saaugumos. Var veidoties slikti dzīstošas fistulas un abscesi. Hidradenīts bieži recidivē un var novest pat līdz sepsei. Lieto siltuma procedūras, Višņevska ziedi, antibiotikas, smagākos gadījumos nepieciešama ķirurģiska ārstēšana.
Brendons Rūts
2000. gadu sākumā filmējies dažādos seriālos. 2006. gadā kļuva pazīstams ar Klārka Kenta/Supermena attēlošanu filmā "Supermens atgriežas" (Superman Returns), par šo lomu saņēmis Saturna balvu kā labākais aktieris. Pēc tam B. Rūtam ir bijusi regulārā aktieru sastāva loma seriālā "Aģents Čaks" (Chuck).
Bernhards cur Lipe-Bīsterfelds
Princis Bernhards cur Lipe-Bīsterfelds (, ; dzimis, miris ) bija Nīderlandes karalienes Juliānas vīrs. Sešu bērnu, arī Nīderalndes karalienes Beatrikses tēvs.
KF Vitia
KF Vitia (sq) ir Kosovas futbola klubs no Vitias, kas šobrīd spēlē Kosovas Pirmajā līgā.
Gambīts
Vēsture
Pirmais terminu „gambīts“ lietoja Ruī Lopess tā nosaucot atklātni: 1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 f7-f6 3. Zf3xe5. Gambītu lietošana bija ļoti populāra 16.—17. gadsimtā itāļu skolas uzplaukuma laikā. Tās spilgtākie pārstāvji bija Ādolfs Andersens, Johanness Cukertorts un citi. Sevišķi nopelni gambītu attīstībā bija Polam Morfijam, kas praksē pierādīja gambītu efektivitāti. Attīstoties pozicionālās spēles principiem un aizsardzības tehnikai 20. gadsimta sākumā gambītu popularitāte kritās. Par galveno metodi cīņa ar gambītiem kļuva laicīga upurētā materiāla atgriešana ar mērķi pārņemt iniciatīvu vai vienkāršot pozīciju. 20. gadsimta 30. gados pateicoties Aleksandra Aļehina spēlei gambīti no jauna sāka iekarot popularitāti, bet jau uz citiem mūsdienīgiem principiem: par upurēto materiālu iegūt būtiskas pozicionālas priekšrocības, kas sarežģītā abpusējā cīņā kompensē materiālo zaudējumu.
Izernijas province
Izernijas province ir viena no Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Molizes reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Izernija. Provinces kopējā platība ir 1535 km2, 2023. gadā tajā dzīvoja 79 499 iedzīvotāji. Izernijas province sīkāk iedalās 52 komūnās.
Rūds Gēlss
Rūds Gēlss (nl, dzimis ) ir bijušais nīderlandiešu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.
Ar Feijenoord komandu 1969. gadā uzvarējis Eredivisie čempionātā, kā arī uzvarējis 1969–70. gada Eiropas kausa sezonā. Otro reizi par Nīderlandes čempionu kļuvis 1977. gadā ar Ajax. Club Brugge rindās 1973. gadā kļuvis arī par Beļģijas čempionu. Piecas reizes kļuvis par Eredivisie sezonas labāko vārtu guvēju.
Nīderlandes futbola izlasi pārstāvējis no 1974. līdz 1981. gadam, 20 mačos gūstot 11 vārtus.
Sasniegumi
Club Brugge
Ajax
Anderlecht
Ķīnas Republikas bruņotie spēki
Ķīnas Republikas jeb Taivānas bruņotie spēki sākotnēji tika izveidoti ar mērķi atvairīt iebrukumu no kontinentālās daļas. Galvenais un dažos periodos monopoltirgotājs ieroču piegādē bija un joprojām ir Amerikas Savienotās Valstis.
Ķīnas Republikas bruņotajos spēkos ir vairāk nekā 200 000 pilna laika personāla, valsts ārkārtas situācijās vai pilna mēroga kara gadījumā Taivāna var mobilizēt vairāk nekā 2,3 miljonus rezervistu.
2022. gadā Taivāna pagarināja obligātā militārā dienesta ilgumu no četriem mēnešiem līdz vienam gadam, ņemot vērā Ķīnas arvien naidīgāko izturēšanos.
Pitrini
Pitrini ir ciems Izvaltas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 266 km attālumā no Rīgas.
Pola Emīla Viktora Francijas polārais institūts
Pola Emīla Viktora Francijas polārais institūts (fr, IPEV) ir Francijas pētnieciskā institūcija, kas pārrauga un koordinē polāros pētījumus Arktikā un Antarktikā. Dibināts, reorganizējot 1947. gadā dibinātās Francijas Polārās ekspedīcijas, un nosaukts par godu franču polārpētniekam un etnogrāfam Polam Emīlam Viktoram. Galvenais birojs atrodas Pluzānā, Bretaņā.
Struktūra
Institūts darbojas pēc publiskas interešu grupas principa un tās dalībnieces ir visas galvenās Francijas polārajos pētījumos iesaistītās organizācijas:
Pētniecība
IPEV uztur sešas polārstacijas Arktikā, Subantarktikā un Antarktīdā, kā arī tam pieder divi pētniecības kuģi Astrolabe un Marion Dufresne. Polārstacijas:
Rudiķvalks
Rudiķvalks (arī Lūrmaņu strauts, Rudiķu grāvis, Rudiķu strauts) ir Rojas kreisā krasta pieteka Talsu novadā.
Iztece - pie Lubeskroga. Tek ziemeļaustrumu virzienā, paralēli valsts autoceļam P126 (Valdgale—Roja). Lielākā pieteka - Knātervalks. Ietek Rojā pie Rudes. Rudiķvalku nešķērso valsts autoceļi, tā krastos atrodas Lakšciems un Rude.
Gotfrīds
Gotfrīds (de) var būt:
Zaļāmuiža
Zaļāmuiža (agrāk arī Zaļumnieki) ir ciems Kuldīgas novada Kurmāles pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā pie autoceļa P112 3,8 km no pagasta centra Vilgāles, 14 km no novada centra Kuldīgas un 160 km no Rīgas.
Pauls Kundziņš
Pauls Kundziņš (dzimis, miris ) bija latviešu arhitekts, etnogrāfs un Latvijas Universitātes profesors. Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja dibinātājs un pirmais vadītājs (1924—1933). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Zaļāmuiža
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Zaļāsmuižas (Grünhof) centru.
Pauls Kundziņš
Biogrāfija
Pauls Kundziņš dzimis 1888. gada 4. februārī Smiltenes mācītājmuižā kā mācītāja Kārļa Kundziņa un Šarlotes (dzimušas Eggert) dēls. 1907. gadā absolvēja Tērbatas pilsētas ģimnāziju un 1908. gadā uzsāka arhitektūras studijas Rīgas Politehniskajā institūtā. Studijas beidza 1913. gadā iegūstot arhitektūras inženiera grādu. Sāka strādāt arhitekta Eižena Laubes birojā Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā viņu iesauca Krievijas impērijas armijā.
No 1919. gada viņš sāka strādāt Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātē par pasniedzēju. Bija gan katedras vadītājs, gan arī fakultātes dekāns. Pēc P. Kundziņa projekta celts Uzvaras piemineklis Cēsīs un 1926. gada Sesto latvju vispārējo dziesmu svētku brīvdabas estrāde Esplanādes laukumā.
Projektēja vairākas Latvijas baznīcas (Ikšķiles luterāņu baznīcu, Viesītes luterāņu baznīcu, jauno Usmas baznīcu u.c.) kā arī citas sabiedriskās un dzīvojamās ēkas. No 1924. gada ir Pieminekļu valdes loceklis. Sadarbībā ar Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultāti organizēja Latvijas tautas celtniecības materiālu vākšanu un publicēšanu.
Pauls Kundziņš bija galvenais Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja izveides iniciators un tā pirmais vadītājs no 1924. līdz 1933. gadam. 1933. gadā aizstāvēja doktora disertāciju „Dzīvojamā rija Latvijā”.
Otrā pasaules kara beigās devies bēgļu gaitās uz Vāciju, kur bijis profesors un fakultātes dekāns Baltijas Universitātē. No 1949. līdz 1952. gadam strādāja Stokholmas Etnoloģijas institūtā. Vēlāk pārcēlies uz Kanādu kur turpināja darbu projektēšanā, etnoloģijā un latviešu tautas celtniecības pētniecībā. Ilgu laiku bija Latvijas arhitektu biedrības priekšnieks.
1952. gadā izdeva monogrāfiju „Latvju sēta”. Vairāk nekā 100 zinātnisku rakstu un publikāciju autors.
Pauls Kundziņš miris 1983. gada 8. novembrī Helifeksā, Kanādā.
Saukas dzirnavezers
Saukas dzirnavezers jeb Saukas dzirnavu dīķis ir mākslīga uzstādināta ūdenstilpe (dīķis) Jēkabpils novada Saukas pagasta Saukā.
Cheiracanthus longicostatus
Cheiracanthus longicostatus ir heirakantīdu akantodu suga. Tās pārstāvji dzīvoja vidusdevonā, no rēzeknes līdz arukilas svītai. Bija izplatīti Galvenajā devona laukā, kā arī Ziemeļvācijas līdzenumā. Morfoloģiski līdzīgas zvīņas ir atrastas Grey Hoek formācijā Špicbergenas rietumos, Severnajā Zemļā un Krievijas ziemeļaustrumos (Omuļevas un Momskas kalni). Šīs sugas pārstāvju zvīņas ir sastopamas arī Latvijas devona nogulumos. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti.
Saukas dzirnavezers
Iekļauts Saukas dabas parkā. Atrodas uz Klauces upes, dienvidaustrumos no ciema. Ezera gultne mālaina un dūņaina, slāņa biezums līdz 1,5 metriem. Krasti lēzeni un slīpi. Mākslīgs, uzstādināts uzpludinājums ar zemes aizsprostu un slūžām, kas ir avārijas stāvoklī. Konstatētas 5 zivju sugas — līdaka, asaris, rauda, plicis, līnis.
Makrofīti
Krastos dominē upes kosa, kalme, platlapu vilkvālīte, vietām ezera meldrs, trejlapu puplaksis, platlapu cemere. Peldaugu joslā redzama dzeltenā lēpe, vietām baltā ūdensroze. Iegrimušo augu joslā dominē iegrimusī raglape, vārpainā daudzlape, spožā glīvene.
Cheiracanthus longicostatus
Apraksts
Zivis klāja rombveidīgas vai noapaļoti rombveidīgas ap 1 mm garas zvīņas. Vainaga ornamentējumu veidoja vēdekļveidīgi saplūstoši ķīlīši. Aizmugurējā mediālajā daļā izceļas divi centrālie ķīļi, kurus nošķir dziļa vaga. Vainaga dentīna kanāli ir sarežģīti. Kakliņā attīstīti lieli, bet maz zaroti augšupejoši kanāli, kas paceļas no radiālajiem kanāliem, kuri izvietojas katrā augšanas plātnē. Pārejot vainaga horizontālā plaknē tie zarojas, savienojoties savā starpā ar daudziem šauriem izaugumiem. Virs "embrionālās zvīņas" pamatnes atrodas ļoti sarežģīts kanāls.
Andrejs Ašarins
Andrejs Ašarins (, ; dzimis Pērnavā, miris  Rīgā) bija vācbaltiešu/krievu pedagogs, literāts, tulkotājs un šahists.
Biogrāfija
Ašarins mācījās Tērbatas guberņas ģimnāzijā, bet no 1865. gada līdz 1874. gadam studēja tieslietas Tērbatas universitātē. Pēc studiju beigšanas 1875. gadā pārgāja uz dzīvi Pēterburgā un strādāja par līdzstrādnieku laikrakstos "St. Peterburger Herold" un "St. Peterburger Zeitung". 1879. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Rīgā un strādāja par vācu valodas un literatūras virsskolotāju Aleksandra un Lomonosova ģimnāzijās. Papildus skolotāja darbam viņš strādā par ziņu žurnālistu vairākās vācu avīzēs.
Literārā darbība
Plašu atpazīstamību Ašarins ieguva, kā krievu literatūras tulkotājs vācu valodā. Daudzus A. Puškina, M. Ļermontova, A. Tolstoja un N. Gogoļa darbus vācu lasītājs varēja pirmoreiz iepazīt pateicoties Ašarina tulkojumiem. A. Ašarins sarakstījis arī vairākus savus dzejoļus.
Pēterburgā
Uzturoties agrākās Krievijas galvaspilsētā, Ašarins ar labiem panākumiem spēlēja pret turienes šaha meistariem Čigorinu, Vinaveru, Alapinu, Šifersu un citiem.
Rīgā
1880. gada rudenī Rīgā viesojas Berlīnes meistars Emīls Šallops (1843-1919). Rīgas godu veiksmīgi aizstāvēja Ašarins, panākot pret spēcīgo pretinieku neizšķirtu. Vietējo šahistu vidū viņam pienācīgu pretinieku nebija. 1881. gada martā noslēdzās Amatu biedrības šaha kluba turnīrs. Spēcīgāko grupā pirmo godalgu izcīnīja Ašarins. Visās partijās viņš pretiniekiem deva priekšā zirdziņu. Ašarina klātbūtnē šaha dzīve Rīgā strauji mainījās, tā auga gan kvantitatīvi gan kvalitatīvi. Ašarins, būdams augsti izglītots cilvēks, ātri vien pulcēja ap sevi plašu šaha līdzjutēju grupu, kas vēlāk kļuva par pamatu 1890. gadā jaundibinātai Rīgas Šaha biedrībai. Biedrības dibināšanas sapulce ievēlēja Ašarinu par savu priekšsēdētāju. Pēc pieciem gadiem 1895. gadā Ašarins veselības dēļ no šī amata atteicās. 1895.-1896. gadā Ašarins bija jaunatvērtās šaha nodaļas redaktors laikrakstā "Düna Zeitung".
Edgars Gruzītis
Edgars Gruzītis (dzimis Kišiņevā, miris  Tukumā) bija latviešu distanču slēpotājs un ziemeļu divcīņas sportists.
Mācījies un 1929. gadā beidzis Rīgas Viļa Olava komercskolu, iestājies Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultatē.
1935. un 1936. gadā uzvarēja Latvijas čempionātā ziemeļu divcīņā. Piedalījās Garmišā-Partenkirhenē. Ziemeļu divcīņā ieņēma 42 vietu, distanču slēpošanas 4x10 km stafetē Latvijas komandas sastāvā ieņēma 13. vietu.
Piukaiņi
Piukaiņi ir ciems Pureņu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Zaķu iela (Jūrmala)
Zaķu iela ir iela Jūrmalā, Priedaines apkaimē. Zaķu iela sākas krustojumā ar Upmalas ielu un beidzas krustojumā ar Zīlīšu ielu. Kopējais ielas garums ir 170 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Zaķu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
LBTU Lauksaimniecības fakultāte
LBTU Lauksaimniecības fakultāte ir vecākā no Latvijas Biozinātņu un tehnoloģiju universitātes (agrākās Latvijas Lauksaimniecības universitātes) fakultālēm, kas dibināta 1919. gadā kā Latvijas Augstskolas Lauksaimniecības fakultāte uz 1863. gadā dibinātās RPI Lauksaimniecības nodaļas bāzes.
Studiju programmas
Lauksaimniecības fakultātē (LF) iespējams studēt šādās programmās:
Agronoms ar specializāciju laukkopībā
speciālists, kurš plāno un vada labību, eļļas un šķiedraugu, kartupeļu un zālaugu produkcijas ražošanu pārtikai, lopbarībai un enerģijai, pielietojot precīzās lauksaimniecības metodes, nodrošina augsnes auglības uzturēšanu un augu aizsardzību, vada sēšanas un stādīšanas darbus, sējumu un stādījumu kopšanu, ražas novākšanu, uzglabāšanu un pārdošanu. Spēj iekārtot saimniecībā demonstrējošus izmēģinājumus. Var strādāt ar agronomiju saistītos ražošanas un pakalpojumu uzņēmumos; valsts pārvaldes, izglītības, konsultatīvajās un zinātniskajās institūcijās.
Padizes pagasts
Padizes pagasts (et) bija pagasts Igaunijā, Harju apriņķī, uz rietumiem no Tallinas, Somu līča krastā. 2017. gada oktobrī Padizes pagasts tika apvienots ar Keilas pagastu, Vazalemmas pagastu un Paldiski pagastu, izveidojot Rietumharju pagastu. Padizes pagasta administratīvais centrs bija Padizes ciems. Tas robežojās ne tikai ar Keilas un Vazalemmas pagastiem, bet dienvidos arī ar Nisi pagastu, dienvidrietumos ar Risti pagastu un rietumos ar Nevas pagastu. 2017. gadā Padizes pagastā dzīvoja 1,7 tūkstoši iedzīvotāju.
LBTU Lauksaimniecības fakultāte
Doktora studiju programma "Lauksaimniecība"
Uz doktora studijām lauksaimniecībā, apakšnozarēs "Laukkopība" un "Lopkopība" var pretendēt maģistri un tam pielīdzināmu kvalifikāciju ieguvušie absolventi.
Lauksaimniecības izglītības pirmsākumi Latvijā
Līdz 19. gadsimta sākumam lauksaimniecība attīstījās salīdzinoši ļoti gausi ar mazām atšķirībām starp atsevišķām valstīm un zemēm. Kultūraugu ražība Eiropā bija zema: 0,5 — 1 t no ha. Galvenie kultūraugi, ko audzēja lielās platībās bija graudaugi, galvenokārt kvieši, mieži, rudzi.
Būtiskas pārmaiņas Eiropas lauksaimniecības attīstībā sākās 18. gs. beigās un 19. gadsimtā. Šajā laika periodā sāk salīdzinoši strauji attīstīties lauksaimnieciska rakstura zinātne — tiek pētīta augsne, augu barošanās, augu mēslošana, augsnes apstrāde, augu maiņa, sējumu nezāļainības un citi jautājumi. Baltijas muižniecības plašie sakari ar Rietumeiropu, zinātnisko pētījumu un atziņu veicināšana un izplatība, kā arī sabiedrisko attiecību izmaiņas Latvijas laukos veicināja nepieciešamību pēc gudriem un izglītotiem daudznozaru lauku muižu vadītājiem un pārvaldniekiem.
RPI Lauksaimniecības nodaļa
1862. gadā nodibināja Rīgas politehnikumu un jau 1863. gadā tajā izveidoja Lauksaimniecības nodaļu. Līdz ar to Latvijā sākās lauksaimniecības augstākās izglītības apguve. Rīgas Politehnikuma Lauksaimniecības nodaļa bija cieši saistīta ar lauksaimniecības attīstību ne tikai Baltijas provincēs, bet arī visā Krievijas impērijā.
Būtiskas pārmaiņas lauksaimniecības studijās sākās 1877. gadā, kad Pētermuižā (Pēterlaukos) ierīkoja mācību un pētījumu saimniecību. No 1880. gada tās darbību un studentu praktisko apmācību vadīja profesors Voldemārs fon Knīrīms. Valsts mērogā oficiāli pieņemto kvalifikāciju mācīts agronoms absolventiem sāka piešķirt no 1904. gada.
JLA un LLA Lauksaimniecības fakultāte
1938. gada 23. decembrī Valsts un Ministru prezidents K. Ulmanis izsludināja likumu ”Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas Satversme”. No šī laika, ar pārtraukumu kara laikā nopostītās Jelgavas pils atjaunošanai, lauksaimniecības fakultāte ir saistītas ar Jelgavu.
Pēc Otrā pasaules kara Lauksaimniecības fakultāti, līdzīgi kā visas akadēmijas darbību, nācās organizēt un veidot gandrīz pilnīgi no jauna. Jau 1944. gada rudenī drīz pēc Rīgas ieņemšanas atsākās Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas darbība Rīgā dažādās vietās, un jau tajā pašā gadā (17.11.) tā tika pārdēvēta par Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju. Lauksaimniecības fakultāte pastāvēja līdz 1949. gadam.
Sadalīšana Agronomijas un Zootehnikas fakultātēs
Ar PSRS Augstākās izglītības ministrijas 1949. gada 12. augusta pavēli LLU Lauksaimniecības fakultāti 1. septembrī sadalīja divās patstāvīgās fakultātēs — Agronomijas (AF) un Zootehnikas (ZF). Līdz ar Latvijas lauksaimniecības akadēmijas atgriešanos Jelgavā 1956. gadā un jaunu mācību telpu iegūšanu sākās arī studiju kvalitātes uzlabošanas darbs. Būtiski palielinājās absolventu skaits ar agronoma un zootehniķa kvalifikāciju, t. sk. neklātienē. 1959. gadā nodibināja MPS "Jelgava" un 1968. gadā „Pēterlaukos” ierīkoja izmēģinājumu lauku. 1968. gadā no Agronomijas fakultātes atdalījās un izveidojās Lauksaimniecības ekonomikas un grāmatvedības fakultāte. Agronomijas fakultātē, līdzīgi kā visās citās fakultātēs, mācību plāni un programmas bija centralizēti noteiktas visā PSRS teritorijā, taču ar pielāgojumu reģionālām īpatnībām. Agronomijas fakultātē bija klātienes un neklātienes nodaļas, kurās katru gadu (70 — 80 gados) bija noteikts uzņemšanas limits 100 studenti klātienē un tikpat arī neklātienē. Protams, ne visi beidza, „atbirums” bija apmēram ceturtā līdz trešdaļai no uzņemto skaita. Taču studēt gribētāju netrūka, un Agronomijas fakultātē, it īpaši septiņdesmitajos — astoņdesmitajos gados, konkurss bija 2,5 — 4,5 pretendenti uz vienu vietu. Pamatā visu noteica iestājeksāmenu rezultāti. Agronoma diploma ieguvei obligāta bija diplomdarba izstrāde, varēja kārtot arī valsts eksāmenus.
Lauksaimniecības fakultātes atjaunošana
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1991. gadā izstrādāja jaunu Latvijas lauksaimniecības akadēmijas satversmi, kurā paredzēja akadēmijas pārveidošanu par Latvijas lauksaimniecības universitāti. Ar šo laiku sākās jauns Latvijas lauksaimnieciskās izglītības un zinātnes posms ar savām prasībām un problēmām. Līdz ar 2 pakāpju izglītības ieviešanu Universitātes studijās, ar 1992. gadu sākās studiju pilnveide visās fakultātēs. To noteica lielās pārmaiņas laukos, kas bija notikušas līdz ar neatkarības atjaunošanu Latvijā. Pārejot uz 4 gadu studiju ilgumu, tika izvērtētas studiju programmas, rodot iespēju studijas intensificēt.
Apvienojoties Agronomijas un Lopkopības fakultātēm, atkal izveidojās LLu Lauksaimniecības fakultāte ar specializēšanās iespējām laukkopībā, dārzkopībā un lopkopībā, vēlāk arī lauksaimniecības uzņēmējdarbībā.
Dzīvnieku zinātņu institūts
Dzīvnieku zinātņu institūts nodibināts ar LLU Senāta 2018. gada 11. aprīļa lēmumu, un savu darbību uzsāka ar 2018. gada 1. septembri.
Institūta direktore: Diāna Ruska, Dr.agr., vadošā pētniece
Augsnes un augu zinātņu institūts
Augsnes un augu zinātņu institūts nodibināts ar LLU Senāta 2005. gada 8. jūnija lēmumu un savu darbību uzsāka ar 2005. gada 1. septembri.
To veidoja apvienojot Augu bioloģijas un aizsardzības, Augsnes un agroķīmijas un Laukkopības katedras.
Ar 2018. gada 1. septembri institūtā apvienota visa fakultātes agronomiskā daļa.
Institūta direktore: Ilze Vircava, Dr. geol. docente, vadošā pētniece
Mācību un pētījumu saimniecība "Pēterlauki"
Saimniecība ir bāze lauka izmēģinājumu ierīkošanai agronomisko pētījumu projektu realizēšanai un mācību procesa nodrošināšanai, tās mērķis un pamatuzdevumi nav mainījušies jau kopš Agronomijas fakultātes (AF) Izmēģinājumu lauka izveidošanas Pēterlaukos 1968. gadā.
MPS "Pēterlauki" darbības joma ievērojami paplašinājās ar 2001. gadu, kad saimniecības sastāvā tiek iekļauta Jelgavas Valsts augu šķirņu salīdzināšanas stacija, pārņemot tās funkcijas un materiāli tehnisko bāzi.
Šobrīd MPS "Pēterlauki" izvietoti vairākās vietās Latvijā: Jelgavas novada Platones pagastā un Cenu pagastā un Daugavpils novada Višķu pagastā.
Pašlaik saimniecības rīcībā ir vairāk kā 250 ha aramzemes lauka izmēģinājumu ierīkošanai, kopšanai un novākšanai atbilstoša tehnika un aprīkojums, kā arī uzticams un kvalificēts personāls, lai izpildītu ar pētniecību saistītos uzdevumus.
Zirgkopības mācību centrs "Mušķi"
Zirgkopības mācību centra "Mušķi" pamatuzdevums ir nodrošināt iespēju studentiem iegūt un papildināt vispusīgas zināšanas nodarbībās ar zirgiem. Mācību centrā ir iespēja apgūt pamata prasmes saskarsmē ar zirgu. Studenti apgūst klasisko jātnieku sporta veidu pamatus.
Kontinentālā Ķīna
Kontinentālā Ķīna (zh, en) ir Ķīnas Tautas Republikas teritorija, izņemot Honkongu, Makao un Taivānu.
20. gadsimta 30. gados Ķīnas—Japānas kara laikā kontinentālo Ķīnu daļēji okupēja Japānas Impērijas karaspēks. Pēc Ķīnas Komunistiskās partijas uzvaras pilsoņu karā un Gomiņdana atkāpšanās uz Taivānas salu abas puses turpināja uzskatīt gan kontinentālo daļu, gan salu par Ķīnas teritoriju. "Kontinentālo Ķīnu" sāka dēvēt par Ķīnas pamatdaļu, kas kopš 1949. gada oficiāli tiek dēvēta par Ķīnas Tautas Republiku.
Pēc Honkongas un Makao atgriešanās ĶTR jurisdikcijā 1997. gadā un Makao 1999. gadā tām tika piešķirts īpašā administratīvā reģiona statuss saskaņā ar politiku "viena valsts, divas sistēmas", saglabājot savas ekonomiskās un politiskās sistēmas, tāpēc termins "kontinentālā Ķīna" joprojām netiek lietots runājot par tiem rajoniem.
Krušinka
Krušinka (uk, ) ir ciems Ukrainā, Kijivas apgabala Vasiļkivas rajonā, Krušinkas ciema padomes centrs. Ciemā ir ap 1,8 tūkst. iedzīvotāju.
Nosaukums
Par ciema nosaukuma izcelšanos pastāv šāda leģenda: Reiz ciemu šķērsoja kristiešu sludinātāji, kas šeit apstājās atpūsties. Viņiem tika pasniegta krūkļa (ukr. krušina) tēja. No tiem laikiem ciemu saucot par Krušinku.
Vēsture
Ciems zināms vismaz no 1851. gada.
Daba
Apkārt ciemam ir gleznaina daba, gar asfalta ceļu, kas ved uz ciemu, aug druknas papeles, ko uzstādīja skolēni pagājušā gadsimta 60. gados.
Blakus ciemam ir dārzi, dīķi, kā arī skuju un platlapju meži. Pēdējos gados mežos ir parādījušās lapsas un vāveres.
Dārzi
Blakus ciemam izvietojas bijušie kolhoza augļu dārzi, kas aizņem ievērojamu platību. Galvenokārt ābeles, ir arī plūmju un aprikožu stādījumi, kā arī bumbieres. Dažviet aug zirņi.
Dīķi
Ciemā ir vairāki zivju dīķi — Oleņivka, Rjabenkove un Dačne —, kuros mīt dažādas zivju sugas.
Arhitektūra
Pēc PSRS sabrukuma aktivizējās celtniecība. Galvenokārt tika celtas vasarnīcas. No 2000. gadu vidus tiek aktīvi celtas kotedžas.
Veikali
Vēl padomju laikos ciemā bija pārtikas preču veikals, kas darbojas joprojām, kaut gan ar jaunu, Kijivas, sortimentu. Veikals izvietojas ciema centrā, Kijivska ielā pie ciema padomes.
Baznīca
Pirms apmēram 100 gadiem ciemā tika uzcelta baznīca, kas padomju laikos, 70. gados, tika nojaukta. Uz tās pamata tika uzcelta skola. Vēlāk, 90. gados, tika uzcelta jauna baznīca.
Skola
Skola ciemā bija pastāvējusi no padomju laikiem. 90. gados tā tika nopostīta, sakarā ar ko bērni tika pārvesti uz skolu kaimiņu ciemā Zelenijbirā.
Kotedžu ciemati
Sakarā ar to, ka starp turīgiem kijeviešiem ir liela tieksme pēc privātmājas piepilsētā, ciema tuvumā ir uzsākta plaša kotedžu ciematu celtniecība.
Vienā no tiem — kotedžas ciematā "Krushinka village" — saskaņā ar ģenerālplānu jābūt 120 kotedžu. Ciematā plānots izvietot dzīvokļu ekspluatācijas kantori, sporta laukumus, veikalu, kafejnīcu-bāru, bērnu laukumu un bērnudārzu.
Kultūra
Netālu no ciema skolas 80. gados tika uzcelta bibliotēka, kas bija darbojusies līdz 90. gadu vidus. Vēlāk tur notika maksas filmu izrādes. Pēc tam ēkā darbojās krogs, bet no 2000. gadu vidus tās telpas stāv tukšas.
Piemineklis nezināmajam kareivim
Pie ciema padomes (tieši pirms sabrukušās skolas) atrodas memoriāls ciema iedzīvotājiem, kas gāja bojā, t. s., Lielajā Tēvijas karā. Divas piemiņas zīmes: sudraba kareivis un liels rombveida postaments ar karā kritušo krušinkiešu uzvārdiem.
Pašreizējais stāvoklis
Pēc jaunā ciema padomes priekšsēdētāja — Vasiļa Bobroņicka — ievēlēšanas situācija sākusi uzlaboties. Ciema centrā naktī atkal ir parādījies apgaismojums. 2012. gada sākumā tika daļēji atjaunots ceļš. 2011. gadā notika ciema svētki.
Gustavs Ķempelis
Gustavs Ķempelis (1874—1940) bija latviešu jurists un sabiedriskais darbinieks. Latviešu strēlnieku bataljonu organizēšanas komitejas vicepriekšsēdētājs. Latvijas pretalkohola kustības veidotājs, vairāku atturības biedrību dibinātājs un vadītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1874. gada 7. maijā Raudonpamūšes muižas uzrauga ģimenē Lietuvā. Pēc tēva nāves 1882. gadā pārcēlās uz Rīgu, mācījās Aleksandra ģimnāzijā. Studēja tieslietas Maskavas Universitātē (1896—1900), pēc tam advokāts Rīgā. 1901. gada vasarā atturības biedrības „Auseklis” valdes sekretārs, 1907. gadā nodibināja Vidzemes pretalkohola biedrību. Pirmā pasaules kara laikā darbojās Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komitejā (1915—1917), bija priekšsēdētāja biedrs. Pēc Februāra revolūcijas bija Republikāņu partijas līdzdibinātājs 1917. gada 7. aprīlī. 1917. gada 22. decembrī Ķempeli ievēlēja par provāciskās Vidzemes Zemes padomes locekli. 1921. gada 25. maijā piedalījās Bezpartejisko pilsoņu grupas dibināšanā.
Līdztekus bija arī laikraksta „Jaunā Balss” redaktors (1923—1928), bankas direktors un Latvijas Atturības biedrības priekšsēdētājs. A/S „Izdevējs” Valdes un p/s „Latvis” Padomes dalībnieks. Latviešu senatnes biedrības biedrs, Latviešu veco strēlnieku biedrības biedrs. Latvijas Centrālās pretalkohola biedrības priekšnieks.
Miris 1940. gada 24. maijā Rīgā, apbedīts Lielajos kapos.
Live Is Life
"Live Is Life" (no angļu — “Koncerti ir dzīve”) ir Austrijas grupas Opus dziesma.
1985. gada vasarā šī dziesma sasniedza 1. vietu vairāku Eiropas valstu topos un vēlāk sasniedza Ziemeļameriku, 1986. gadā sasniedzot 1. vietu Kanādā un iekļūstot labāko dziesmu TOP 40 ASV.
Kopš tā laika dziesmu ir pārdziedājuši vairāki slaveni mākslinieki, tostarp Laibach un Hermes House Band.
Vēsture
"Live Is Life" ir otrais grupas Opus singls, tas tika izdots 1985. gadā un guva milzīgus panākumus. Tad dziesma bija daudzu valstu topu augšgalā, tostarp Austrijā (astoņas nedēļas pirmajā vietā), Vācijā, Francijā (septiņas nedēļas) un Zviedrijā (četras nedēļas).
Francijā tas ir visu laiku 149. visvairāk pārdotais singls (ar 857 000 eksemplāru pārdošanas apjomu).
Dziesma tika ierakstīta koncertā Obervarthā 1984. gada 2. septembrī, kad grupa svinēja vienpadsmit gadu jubileju. Tā tika ierakstīta tiešraidē koncertā, auditorijai dziedot līdzi. Pastāv arī studijas versija, taču tā nekļuva populāra, un radiostacijas to aizstāja ar tiešraides versiju, kas joprojām ir populāra. Dziesmas teksts pauž grupas “valdzinošo mīlestību uz skatuves sniegumu” (en).
1994. gadā par godu tā gada FIFA pasaules kausam Opus izlaida vēl vienu dziesmas "Live Is Life" versiju. Šī versija Austrijā sasniedza pirmo desmitnieku.
Kaverversijas
Slovēnijas avangarda grupa Laibach savā 1987. gada albumā Opus Dei iekļāva divas šīs dziesmas kaverversijas. Pirmā versija Leben Heißt Leben tika dziedāta vācu valodā. Otra versija, Opus Dei, bija angļu valodā. Dziesma Opus Dei tika izdota kā atsevišķs singls, un tās videoklips (tur nosaukts Life is Life) tika bieži atskaņots Amerikas kabeļmūzikas kanālā MTV. Opus Dei daļa oriģināltekstu angļu valodā palika, taču dziesma tika prezentēta tādā mūzikas stilā, ka šo pantu nozīmi varēja interpretēt dažādi. Laibach graujošā šīs dziesmas interpretācija pozitīvu, priecīgu himnu pārvērta par triumfējošu, enerģisku militāru gājienu. Šī daļa nav videoklipā, bet, kad koris ir izpildīts tulkojumā vāciski, tas ir lielisks piemērs tam, kā tā nozīme var mainīties atkarībā no konteksta.
Harri Martinsons
Harri Matinsons (sv; dzimis, miris ) bija zviedru modernisma dzejnieks un prozaiķis, 1974. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts kopā ar Eivindu Junsonu.
Biogrāfija
Harri Martinsons dzimis 1904. gadā Jemshēgā. Pēc tēva nāves un mātes aizbraukšanas, pametot ģimeni, pavadījis bērnību dažādās ģimenēs laukos, kur viņā dzimusi mīlestība pret dabu. Vēlāk, divus gadus klaiņojis pa Zviedriju un Norvēģiju, kļūst par jūrnieku, sešos gados nomainīdams četrpadsmit dažādus kuģus. Atgriezies Zviedrijā tuberkulozes dēļ, 1929. gadā debitē kā dzejnieks un salaulājas ar zviedru rakstnieci Mou Martinsoni. 20. gadsimta trīsdesmito gadu sākumā darbojies arī kā gleznotājs. Pēc dalības Padomju rakstnieku kongresā Maskavā 1934. gadā viļas komunisma ideālos. Vēlāk šī iemesla dēļ pēc Padomju Savienības uzbrukuma Somijai kļūst par brīvprātīgo Somijas pusē. Par šo pieredzi arī sarakstījis grāmatu. 1979. gadā saņēmis Nobela prēmiju literatūrā "par darbiem, kas notver rasas lāsi un atspoguļo visumu." Tā kā Martinsons bija Zviedrijas akadēmijas loceklis, prēmijas piešķiršana izraisīja asas debates un kritiku. Tas lielā mērā arī noveda pie Martinsona pašnāvības 1978. gadā Stokholmā.
Daiļrade
Vairākās valodās tulkots Martinsona daļēji autobiogrāfiskais romāns "Ziedošā nātre" (Nässlorna blomma, 1935), kas vēsta par zēnu, kurš agri zaudējis tēvu, bet māte ģimeni pametusi un pārcēlusies uz Amerikas Savienotajām Valstīm, tāpat kā tas noticis ar pašu Martinsonu. Panākumus guvusi viņa zinātniski fantastiskā poēma "Aniāra" (Aniara: en revy om människan i tid och rum, 1956), pēc kuras motīviem sarakstīta un iestudēta opera. Martinsona dzejā dabas motīvi mijas ar civilizācijas kritiku.
Darbu tulkojumi latviešu valodā
Latviešu valodā izdots Martinsona romāns "Ceļš uz Zvanu draudzi" (Daugava, 1953), dzejoļus atdzejojis Andrejs Irbe, publicēti trimdas žurnālā "Jaunā gaita".
Bonifācijs I
Bonifācijs I (la, miris ) bija Romas pāvests no līdz 422. gada 4. septembrim. Viņš tika ievēlēts par pēcteci Zosimam. Ļoti maz ir zināms par viņa dzīvi līdz nokļūšanai pāvesta krēslā. Tiek uzskatīts, ka viņš bija priesteris Konstantinopolē pāvesta Inocenta I pontifikāta laikā. Bonifācija I pontifikāta sākumā antipāvests bija Eulālijs, kas izraisīja shizmu un haosu Romā. 419. gada aprīlī Eulālijs zaudēja Rietumromas imperatora Flāvija Honorija atbalstu un Bonifācijs I kļuva par vienīgo pāvestu. Atlikušais pontifikāta laiks noritēja mierīgi.
Ance Muižniece
Ance Muižniece (dzimusi 1989. gada 26. augustā) ir latviešu aktrise un dramaturģe.
Pēc dramatiskā teātra aktieru kursa beigšanas sāka strādāt Latvijas leļļu teātrī, kur nostrādāja vienu gadu.
Georgijs Gamovs
Georgijs Gamovs (ru, dzimis, miris ), zināms arī kā Džordžs Gamovs (en), bija Krievijas Impērijā dzimis, Padomju Savienībā un Amerikas Savienotajās Valstīs dzīvojis un strādājis astrofiziķis, kodolfiziķis un kosmologs. Gamovs ir pazīstams ar saviem darbiem kvantu mehānikā, atomfizikā, astrofizikā, kosmoloģijā un bioloģijā. Viņš ir pirmais, kurš izmantojis kvantu mehāniku kodolfizikā un izskaidrojis α sabrukšanu (1928). Izstrādājis zvaigžņu evolūcijas teoriju (1937–40), kopā ar citiem zinātniekiem — karstā Visuma teoriju (1946), kā arī pirmo ģenētiskā koda modeli (1954).
Dzīvesgājums
Dzimis Krievijas Impērijas pilsētā Odesā. 1922. un 1923. gadā studēja Odesas Universitātē, bet no 1923. līdz 1929. gadam — Ļeņingradas Universitātē. 1933. gadā viņš emigrēja no Padomju Savienības un 1940. gadā ieguva Amerikas Savienoto Valstu pilsonību. Bija Padomju Savienības Zinātņu akadēmijas loceklis no 1932. līdz 1938. gadam, 1990. gadā statuss tika atjaunots. 1953. gadā kļuva par ASV Zinātņu akadēmijas locekli.
1943. un 1946. gadā nominēts Nobela prēmijai fizikā.
5. autobusu maršruts (Tallina)
5. autobusu maršruts ir Tallinas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Männiku līdz Metsakooli tee. Maršruta kopējais garums sasniedz 35,3 km. Virziena Männiku—Metsakooli tee kopējais garums ir 16,7 km, bet virziena Metsakooli tee—Männiku kopējais garums ir 18,6 km.
Pieturas
5. autobusu maršrutā ir 71 pietura, virzienā Männiku—Metsakooli tee ir 32 pieturas, bet virzienā Metsakooli tee—Männiku ir 39 pieturas.
Baiļu istaba
"Baiļu istaba" (en) ir 2002. gada ASV trilleris, kura režisors ir Deivids Finčers. Galvenās lomas atveido Džodija Fostere, Kristena Stjuarta, Dvaits Joakams, Džēreds Leto un Forests Vaitekers. Filmas pirmizrāde notika.
Nesen izšķīrusies sieviete Mega un viņas meita Sāra rod patvērumu savas jaunās mājas "drošajā telpā" pēc tam, kad mājā iebrūk trīs vīrieši, kuri meklē tur noslēptos 3 miljonus.
Zalkšu iela (Jūrmala)
Zalkšu iela ir iela Jūrmalā, Krastciema apkaimē. Zalkšu iela sākas krustojumā ar Rītupes ielu un beidzas krustojumā ar Mežmalas ielu. Kopējais ielas garums ir 240 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Zalkšu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Dienvidkorejas vona
Nosaukuma izcelšanās
Vona tika sadalīta 100 džonos (korejiski: 전; handža: 錢).
Pašreizējā vona (kopš 1962. gada) tiek pierakstīta, tikai izmantojot hangilu, bez oficiālas saistības ar handžu.
Valūtas ražošana
Korejas Banka ir vienīgā valsts iestāde Dienvidkorejā, kas ir tiesīga drukāt banknotes un kalt monētas. Banknotes un monētas tiek drukātas KOMSCO (valdībai piederoša akciju sabiedrība) Korejas Bankas uzraudzībā. Pēc banknošu un monētu izdrukāšanas/izkalšanas, tās tiek sapakotas vai sarullētas un nosūtītas uz Korejas Bankas galveno mītni. Tās noglabā bankas seifā, gatavas izsniegšanai pēc komercbanku pieprasījuma. Katru gadu ap Sollala (Seollal), korejiešu Jaunā gada, un Čusoka (Chuseok), pļaujas novākšanas svētku, laiku Korejas Banka izsniedz lielu daudzumu valūtas Dienvidkorejas komercbankām. Bankas, savukārt, tās izplata saviem klientiem pēc pieprasījuma.
Jauni drošības elementi
2006. gadā radās lielas bažas par iespējamu banknošu viltošanu. Tā rezultātā valdība izlaida jaunu banknošu sēriju. Pirmā tika pārstrādāta 5000 vonu banknote. Vēlāk, 2007. gadā, tika ieviestas 1000 un 10 000 vonu banknotes.
2009. gada 23. jūnijā Korejas Banka izlaida 50 000 vonu banknoti. Tās abversā attēlota 16. gadsimta korejiešu māksliniece Šina Saimdanga, padarot šo banknoti par pirmo, uz kuras attēlots sievietes portrets. 50 000 vonu banknote, kas krāsas un ciparu ziņā ir līdzīga 5000 vonu banknotei, izraisīja strīdīgas situācijas veikalu īpašnieku un vājredzīgo vidū.
Tika ieviestas arī jaunas 100 000 vonu banknotes, taču tās vēlāk atcēla, jo plānotais kartes attēls uz banknotes raisīja strīdu par kartē neiekļautajām Dokdo salām.
Katras vērtības banknotēs ir iestrādātas vairāk nekā 10 moderni drošības elementi, kas ir atrodamas arī eiro, Britu mārciņā, Kanādas dolārā un Japānas jenā. Daži no iekļautajiem drošības elementiem:
Pirmo reizi pasaules vēsturē KOMSCO banknotēs ievietoja jaunu vielu, lai atklātu viltojumus. Šī tehnika tiek eksportēta arī uz Eiropu, Ziemeļameriku u.t.t.
Dienvidkorejas vona nākotnē
Dienvidkorejas ekonomika attīstās, aizvien vairāk izmantojot elektroniskos maksājumus, tādēļ patērētāji monētas lieto retāk. 2017. gadā Korejas Banka uzsāka izmēģinājumu, kura rezultātā tiks pilnībā pārtraukta Dienvidkorejas vonu monētu ražošana.
Natco Pharma
Natco Pharma Ltd ir Indijas farmācijas uzņēmums, kas ražo aktīvās farmaceitiskās vielas.
Kompānijas pārskats
Galvenās darba jomas — zāļu izstrāde vīrusu (arī C hepatīta) un vēža apkarošanai.
Natco Pharma darbojas Indijā, ASV, Eiropā un Āzijā. Meitasuzņēmumi atrodas Ziemeļamerikā un Latīņamerikā, Āzijas un Klusā okeāna reģionā, Tuvajos Austrumos un Dienvidaustrumu Āzijā.
Uzņēmuma sākotnējais nosaukums bija Natco Fine Pharmaceutical Ltd. Oficiāli viņa kļuva publiska kopš 1992. gada jūlija. 1993. gada februārī tas mainīja savu vārdu uz Natco Pharma (NPL).
Natco Pharma Limited produktu klāstā ir vairāk nekā 500 ārstniecības priekšmetu, un tas pastāvīgi paplašinās, pateicoties fundamentāliem pētījumiem un sadarbībai tehnoloģiju jomā.
Uzņēmums ražo tādas zāles kā Sofosbuvir, Daclatasvir, Lenalidomide, Entecavir, Deferazirox, Ledipasvir, Imatinib, Bendamustin, Bortezomib, Chlorambucil, Velpatasvir un citas.
NPL ir Ranbaxy un Parke Davis zāļu ražotājs un ir ISO 9002 sertificēts uzņēmums, kas ļauj attīstīt eksportu. SIA Natco Pharma ir uzsācis sava zīmola reģistrācijas procesu vairāk nekā 20 valstīs.
Lai iekļūtu ASV tirgū, NPL izveidoja Natco Pharma meitasuzņēmumu Amerikas Savienotajās Valstīs un uzsāka pētījumu sadarbību ar Džammu reģionālās pētniecības laboratoriju, Sintētisko peptīdu šūnu un molekulārās bioloģijas centru un Centrālo ādas pētījumu institūtu.
Natco Laboratories, Natco Parenterals un Karanth Pharmaceuticals ir apvienojušies ar NPL vadošo uzņēmumu, lai nodrošinātu lielu aktīvu bāzi un palielinātu augsto tehnoloģiju iespējas.
Atrašanās vieta
Juridiskā adrese atrodas Hyderabad, Telangana, Indija.
Reģistratūra — riska kapitāla un korporatīvo investīciju Pvt. SIA
Pārstāvniecības Krievijā un NVS valstīs
Natco Pharma nav oficiālu pārstāvniecību Krievijā un NVS valstīs.
Uzņēmuma vēsture
Uzņēmums sāka darbību 1981. gadā. Mūsdienās tai ir savi pētniecības centri un vairāk nekā 4000 kvalificētu zinātnieku. NPL produktus eksportē uz ASV, Austrāliju, Kanādu, Brazīliju, Eiropu, NVS valstīm, Vjetnamu, Honkongu, Ķīnu, Nīderlandi, Nigēriju, Tanzāniju un Keniju utt.
Natco Pharma Limited ir sertificējusi Pasaules Veselības organizācija, un tā ražo produktus Ranbaxy Laboratories Ltd., Eskayef Ltd., Parke Davis (I) Ltd, Fulford India Limited, Cadila Ltd., John Wyeth India Ltd., ICI Ltd. un SIA SOL Pharmaceuticals
Hronoloģija
1996. gads — zāļu Sumatriptan izlaišana pret migrēnu ar savu zīmolu.
1997. gads — Natco Pharma Limited noslēdza līgumu, kas piešķir tiesības pārdot Natco produktus Krievijā un citās NVS valstīs. Grupas apvienošanās ir Natco Pharma, Natco Laboratories, Natco Parenterals un Dr. Karanth Pharma Chemical Labs.
1998 — Natco Pharma Ltd noslēdza līgumu ar amerikāņu farmācijas gigantu Mallin Krodt par Naproxen ražošanu un eksportu.
2002. gads — Natco Pharma Ltd saņēma apstiprinājumu no Terapeitisko preču pārvaldes (TGA), Austrālijā, par savu Mekagood ražotni.
2003. gads — pretvēža zāles Imatinib izlaišana ar savu zīmolu.
Zāļu, kas satur zoledronskābi, atbrīvošana injekcijām. Natco Pharma kļuva par otro uzņēmumu, kas uzsāka šo zāļu ražošanu pasaulē.
Zāles Letrozole izlaišana progresējoša krūts vēža ārstēšanai sievietēm pēcmenopauzes periodā.
Pasūtīt Rs-35-Citaloprama hidrobromīda (ko izmanto kā antidepresantu ārstēšanai) eksportam.
2004. gads — Natco Pharma laiž klajā pretvēža zāles, atver onkoloģijas nodaļu. Tajā pašā gadā viņš izlaida zāles prostatas vēža ārstēšanai un zāles olnīcu vēzim.
2005. gads — Natco Pharma Limited paraksta saprašanās memorandu (SM) tehnoloģiju apmaiņai saistībā ar vēža produktu ražošanu. Laiž tirgū arī narkotiku Vorikonazols.
2006. gads — Natco paziņo par Pemetrexed atklāšanu nesīkšūnu plaušu vēža ārstēšanai.
2007. gads — Natco paziņo par pasaules klases kontracepcijas līdzekļu izlaišanu.
2010. gads — Natco Pharma izlaiž Bendamustīnu un Anastrozolu ASV.
Natco paziņo par nieru un aknu vēža izārstēšanas uzsākšanu.
2015. gads — Natco uzsāk Sofosbuvir ražošanu Nepālā.
2016. gads — Natco izlaiž pirmo Tamiflu kapsulu ASV.
Uzņēmuma cenu politika
Natco Pharma Ltd ražo dārgu, labi zināmu, firmas zāļu analogus, padarot tos pieejamus pacientiem ar zemiem ienākumiem. Tātad Indijas uzņēmums 2012. gadā atcēla Bayer ražoto zāļu pret vēzi patentu, sakot, ka tā gatavojas pārdot ģenēriskas zāles Tosilat Sorafenib par 3 procentiem no cenas, ko oriģinālam uzlika Bayer no Vācijas. Šodien Natco pārdod narkotiku Indijā par 174 ASV dolāriem. Oriģinālās Bayer zāles pārdod par 5500 USD.
2015. gadā Natco ar savu firmas nosaukumu laida tirgū zāles Sofosbuvir — hroniska C hepatīta ārstēšanai — Sovaldi (Sovaldi) analogu, ko ražo amerikāņu kompānija Gilead. Zāles pudeles cena ir noteikta apmēram 20 tūkstoši rūpiju, kas ir aptuveni 300 USD. 12 nedēļu kurss maksā apmēram 945 USD (tas ir, 12 reizes lētāk nekā oriģināls Amerikas Savienotajās Valstīs).
Indijas uzņēmums 2017. gada maijā izlaida asins vēža izārstēšanu par cenu 5000 — 20 000 rūpiju, kas ir par 98% zemāka nekā cena Amerikas Savienotajās Valstīs. Pomalidomīds ir paredzēts pacientiem ar multiplo mielomu (asins vēža veids). Zāles pārdod Celgene Inc Amerikas Savienotajās Valstīs ar zīmolu “Pomalyst”. Natco Indijā pārdos pomalidomīda kapsulas ar savu zīmolu.
Piuteles
Piuteles (arī Pivteļi) ir ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A12.
Petars Trifunovičs
Petars Trifunovičs (sr;, Dubrovnika — , Belgrada) bija serbu tautības Dienvidslāvijas starptautiskais lielmeistars šahā (1953).
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt 16 gadu vecumā. 1931. gadā turnīrā Baņa Lukā izpildījis nacionālā meistara normu. Pirms Otrā pasaules kara sekmīgi spēlējis Dienvidslāvijas šaha čempionātos, kuros divas reizes izcīnījis sudraba medaļas (1935, 1936). Bijis redaktors šaha žurnālam Шаховски преглед (1938—1940). Pēc izglītības jurists, tiesību zinātņu doktors.
Pēc Otrā pasaules kara kļuvis par vienu no Dienvidslāvijas spēcīgākajiem šahistiem. Piecas reizes uzvarējis pēckara Dienvidslāvijas šaha čempionātos (1945, 1946, 1947 (kopā ar Svetozaru Gligoriču), 1952, 1961). 1946. gadā dalījis 2.-3. vietu Prāgas starptautiskajā šaha turnīrā. 1948. gadā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklu starpzonu turnīrā Zviedrijā, kur palicis 10. vietā. 1949. gadā nospēlējis neizšķirti maču ar vienu no tā laika spēcīgākajiem lielmeistariem Migelu Naidorfu — 6:6. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Trifunovičam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1953. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Vairākkārt pārstāvējis Dienvidslāvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros: