cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sociālo mediju monitorings
Sociālā medija monitoringa mērķis ir sniegt organizācijām nepārtrauktu pārskatu par tirgus tendencēm viņu pašu un saistītajos tirgos, kā arī identificēt pozitīvas vai negatīvas emocijas par viņu zīmolu.
Sociālo mediju monitoringa priekšrocības
Izmantojot sociālās medījas monitoringa funkciju, organizācijas var apkopot un analizēt dažādus klientu viedokļus un uzskatus par zīmolu, produktu, reklāmu, notikumu, klientu apkalpošanu, konkurentiem u.c., kā arī iegūtos datus izmantot savā biznesā daudziem mērķiem. Piemēram:
Agrais grīslis
Agrais grīslis (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā (neiekļaujot Eiropas ziemeļu, rietumu un dienvidu daļu).
Agrais grīslis ir sastopams visā Latvijas teritorijā — visbiežāk Daugavas ielejā un tai tuvos apvidos — skrajos mežos, pļavās un gar dzelzceļiem.
Apraksts
Agrais grīslis ir daudzgadīgs, 15-50 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai tā tievo, garo sakneņu dēļ.
Augs veido skraju, irdenu ceru. Lapas ir šauri lineāras, 0,1-0,2 cm platas, atrodas pie stublāja pamata un gandrīz sasniedz stublāja garumu. Lapas mala ir asa. Visām vārpiņām augšdaļā ir sievišķie ziedi, apakšdaļā — vīrišķie ziedi. Ziedkopa ir blīva, to veido 3—6 vārpiņas. Sievišķo ziedu plēksnes ir rūsganbrūnas. Augļa pūslītis ir iegareni olveidīgs, 0,2-0,4 cm garš un spārnains. Zied maijā un jūnijā.
Zinātniskais skepticisms
Skepticisms ir pieeja informācijas izvērtēšanai un lēmumu pieņemšanai, kas prasa jebkuru apgalvojumu izvērtēt kritiski un lēmumu par tā patiesumu pieņemt tikai tad, kad iegūta un izvērtēta informācija, pierādījumi un alternatīvi skaidrojumi.
Skeptiķis ir cilvēks, kurš, izmantojot kritisko domāšanu, loģiku un zinātni, kritiski izvērtē apgalvojumus, kuriem trūkst empīriska pamatojuma, jo skeptiķi uzskata, ka empīriska pasaules izzināšana ir labākais patiesības noskaidrošanas veids. Šādu praksi sauc arī par zinātnisko skepticismu vai racionālo skepticismu.
Praksē skeptiķi un skeptiskas organizācijas pievēršas pārdabisku un pseidozinātnisku apgalvojumu un ideju izvērtēšanai. Skeptiķu interešu lokā ietilpst ezotērika, pseidozinātne (piemēram, astroloģija un numeroloģija), parapsiholoģija, alternatīvā medicīna un sazvērestības teorijas.
Atšķirības no filozofiskā skepticisma
Zinātniskais skepticisms atšķiras no filozofiskā skepticisma, kas apšauba mūsu spēju zināt jebko konkrētu par pasauli un veidu, kā to uztveram. Metodoloģiskais skepticisms, kas ir sistemātisks process, kad patiesība par uzskatiem tiek apšaubīta, ir līdzīgs, bet atšķirīgs koncepts. Zinātniskais skepticisms tiek dēvēts arī par Jauno skepticismu.
Kritiskā domāšana
Kritiskā domāšana ir disciplinēts spriešanas veids, ar kura palīdzību tiek analizēta un vērtēta informācija. Kritiskās domāšanas pamatā ir intelektuāli kritēriji, piemēram, ticamība, precizitāte, pamatotība, pilnīgums u.c., ar kuru palīdzību tiek izvērtēta informācija.
Ar kritiskās domāšanas, loģikas un kognitīvās psiholoģijas palīdzību skeptiķis cenšas vispusīgāk novērtēt un analizēt informāciju, kā arī uzlabot savus kognitīvos procesus un spēju atšķirt nepatiesu informāciju vai identificēt maldīgas idejas.
Tā ir domāšanas metode, kas apšauba pieņēmumus. To dēvē arī par domāšanu par domāšanu vai domāšanu par domāšanas nosacījumiem, un tā ir “racionālas domāšanas, prasmju, pasaules uzskatu un vērtību izmantošana, lai pēc iespējas tuvāk izzinātu patiesību”.
Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skola
'''Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skola''' (tautā saukti par "Mazajiem Mediņiem") ir mūzikas izglītības mācību iestāde, kas piedāvā divu līmeņu profesionālās ievirzes izglītību: paralēli mācībām pamatskolā (programma 20 V) vai paralēli mācībām vispārizglītojošā vidusskolā (programma 30 V).
Abās izglītības programmās var apgūt šādas specialitātes: taustiņinstrumentu spēle (klavierspēle un akordeona spēle), stīgu instrumentu spēle (vijoles, alta, čella, kontrabasa, arfas, kokles un ģitāras spēle), vokālā mūzika (meiteņu koris un JMMS zēnu koris), pūšaminstrumentu spēle (flautas, obojas, klarnetes, fagota, saksofona, mežraga, trompetes, trombona, eifonija un tubas spēle), sitaminstrumentu spēle.
Skola atrodas 1909. gadā celtās Jastržembskas sieviešu ģimnāzijas, vēlākās 23. Rīgas pilsētas (Ata Kronvalda) pamatskolas ēkā Kronvalda bulvārī 8 Rīgā (arhitekts Aleksandrs Šmēlings).
Vēsture
'''Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skola''' ir izveidota 2009. gada augustā. Mūzikas skolā ir apvienotas divas senākās un pieredzes bagātākās Rīgas mūzikas skolas – Jāzepa Mediņa mūzikas skola un Rīgas 1. mūzikas skola.
Jāzepa Mediņa mūzikas skolas pirmsākumi meklējami 1927. gadā, kad pie Latvijas Tautas konservatorijas (vēlāk Rīgas Tautas konservatorija) noorganizēta bērnu muzikālā apmācība – Muzikālais bērnu dārzs. 1941. gadā Rīgas Tautas konservatoriju pārdēvēja par Rīgas Valsts mūzikas vidusskolu, bet 1947. gadā tai piešķīra latviešu komponista klasiķa Jāzepa Mediņa vārdu. Savu nosaukumu skola saglabāja arī pēc 1990. gada, kad bērnu mūzikas skolu atdalīja no vidusskolas.
'''Rīgas 1. mūzikas skolas''' pirmsākumi meklējami 20. gadsimta divdesmito gadu beigās, kad skola darbojās kā pazīstamās pianistes Skaidrītes Rozenbergas privātā studija. 1946. gadā tā kļuva par valsts skolu un ieguva nosaukumu Rīgas 1. mūzikas skola.
Emomalī Rahmons
Emomalī Rahmons (tg, dzimis ) ir Tadžikistānas politiķis, no 1994. gada novembra ir Tadžikistānas prezidents. De facto viņš bija valsts vadītājs arī no 1992. gada novembra līdz 1994. gada novembrim, kad bija Tadžikistānas Augstākās padomes vadītājs un šajā laikā oficiāli Tadžikistānā nebija prezidents.
COVID-19 pandēmija Lietuvā
COVID-19 pandēmija Lietuvā sākās 2020. gada 27. februārī, kad inficēšanos konstatēja kādai sievietei Šauļos, kas 24. februārī bija atlidojusi no Veronas Itālijā. 6. martā Lietuvas sabiedriskais medijs LRT vēstīja, ka atbildīgās iestādes novēro veselību 5175 cilvēkiem, kuri nesen ceļojuši uz vīrusa uzliesmojuma vietām ārvalstīs.
Pirmais vilnis
2020. gada 11. martā Lietuva pastiprināja sanitāro kontroli pie Latvijas-Lietuvas robežas un pie robežas ar Poliju, atverot desmit sanitārās informācijas punktus.
Kopumā līdz 13. martam valstī bija apstiprināti 6 inficēšanās gadījumi. Lai ierobežotu koronavīrusa izplatīšanos, Lietuvas valdība apturēja aviosatiksmi un dzelzceļa satiksmi ar ārvalstīm, vienlaikus neierobežojot preču pārvadājumus. 14. martā Lietuvas valdība atjaunoja robežkontroli uz Eiropas Savienības (ES) iekšējām robežām ar Poliju un Latviju un nolēma, ka caur robežšķērsošanas punktiem uz šīm robežām ārvalstniekiem būs liegts ieceļot Lietuvā. Arī Polijas valdība slēdza savas robežas ārvalstu pilsoņiem un noteica, ka jebkāda pārvietošanās starp Lietuvu un Poliju notiks vienīgi caur Kalvarijas robežšķērsošanas punktu.
15. aprīlī Lietuvas valdība pieņēma lēmumu koronavīrusa izplatības dēļ no 16. aprīļa uz nedēļu slēgt Nemenčines pilsētu Viļņas rajonā, kur vietējā šūšanas uzņēmumā “Vilnika” tobrīd bija konstatēti aptuveni 20 inficēšanās gadījumi, testēšanas gaitā inficēšanos ar koronavīrusu konstatēja 87 darbiniekiem un noskaidroja 349 personas, ar kurām inficētie bija kontaktējušies. Iebraukt Nemenčinē ar apmēram 4500 iedzīvotājiem bija atļauts vienīgi cilvēkiem, kuri tur dzīvoja un strādāja vai bija saņēmuši īpašu Nacionālā sabiedrības veselības centra atļauju. Savukārt izbraukt no pilsētas drīkstēja tikai neatliekamās darba darīšanās vai veselības stāvokļa dēļ.
18. aprīlī Lietuvā veica 5219 COVID-19 analīzes, pozitīvas bija 90, bet kopējais testu skaits kopš pandēmijas sākuma sasniedza 64 035. Lietuvā bija miruši 33, bet atveseļojušies 242 saslimušie, tostarp 50 mediķi.
6. maijā Lietuvas valdība pagarināja karantīnu līdz 31. maijam, bet būtiski atviegloja vairākus ierobežojumus. No 11. maija Lietuvā varēja iebraukt Polijas pilsoņi, bet no 15. maija Igaunijas un Latvijas pilsoņi, neievērojot 14 dienu pašizolāciju. No 18. maija atsāka darboties bērnudārzi, sporta klubi un skaistumkopšanas saloni, atsākās zobārstniecības pakalpojumu sniegšana, bija atļauts apmeklēt pacientus slimnīcās un rīkot brīvdabas pasākumus nelielām cilvēku grupām.
16. maijā Lietuvā veica 7793 analīzes, no tām pozitīvas bija 11, kopš pandēmijas sākuma bija veiktas 224 040 analīzes, inficēšanās ar jauno koronavīrusu konstatēta 1534 cilvēkiem, no COVID-19 miruši 55 cilvēki, bet vēl sešiem ar šo vīrusu inficētajiem nāves cēlonis bijis cits.
12. jūnijā Lietuvas valdība atcēla robežkontroli uz Lietuvas-Polijas robežas, bet turpināja robežkontroli lidostās un Klaipēdas jūras ostā. 17. jūnijā atcēla COVID-19 dēļ noteikto karantīnu, bet atstāja spēkā 26. februārī izsludināto ārkārtas situāciju. Līdz 30. jūnijam brīvdabas pasākumos nedrīkstēja piedalīties vairāk par 700 skatītājiem, bet telpās — vairāk par 150 skatītājiem, savukārt no 1. jūlija brīvdabas pasākumos 1000 skatītāju, bet telpās — līdz 200.
Otrais vilnis
2020. gada septembrī Lietuvā sākās otrais COVID-19 vilnis. 24. septembrī ziņoja par 138 jauniem saslimšanas gadījumiem, lielākie infekcijas uzliesmojumi bija Radvilišķu, Šauļu, Raseiņu un Kauņas apriņķa slimnīcās. Lietuvas Veselības ministrs Aurēlijs Verīga paskaidroja, ka infekcijas smagāk skartajās pašvaldībās tiks noteikti lielāki ierobežojumi, bet valdība netaisās ieviest striktākus ierobežojumus visā valstī.
26. oktobrī Lietuvas valdība nolēma 28. oktobrī izsludināt karantīnu Viļņā, Kauņā un Klaipēdā, kā arī Viļņas, Širvintu, Šilales, Traķu un Telšu rajonos. Visas pašvaldības Lietuvā sagrupēja sarkanajā, dzeltenajā un zaļajā zonā, balstoties uz trim kritērijiem — 14 dienu kumulatīvā saslimstība uz 100 00 iedzīvotājiem, pozitīvo COVID-19 testu īpatsvars septiņu dienu laikā un neskaidras izcelsmes inficēšanās gadījumu īpatsvars septiņās dienās.
29. oktobrī Lietuvas Veselības ministrija paziņoja, ka aizvadītajā diennaktī inficēšanās ar jauno koronavīrusu apstiprināta 950 cilvēkiem, kā arī reģistrēti seši jauni nāves gadījumi. Līdz ar to kopējais saslimušo skaits sasniedza 13 088, bet atveseļošanās bija apstiprināta 4582 cilvēkiem. No COVID-19 miruši 150, bet vēl 55 ar šo vīrusu inficētajiem nāves cēlonis bijis cits.
27. novembrī kļuva zināms, ka diennaktī diagnosticēto gadījumu skaits sasniedzis 2339, kas bija lielākais Lietuvā no jauna reģistrēto saslimušo skaits kopš pandēmijas sākuma. Savukārt kopējais pozitīvo testu skaits bija 56 095. Diennaktī mirušo pacientu skaits bija 22, bet slimnīcās ārstējās 1776 pacienti. Ar COVID-19 mirušo pacientu skaits bija 471.
2021. gada 11. janvārī Statistikas departaments ziņoja, ka slimnīcās tiek ārstēti 2212 COVID-19 pacienti, 176 no viņiem atrodas intensīvās terapijas nodaļās, 108 slimniekiem nepieciešama plaušu mākslīgā ventilēšana, bet 1096 pacientu ārstēšanā tiek izmantotas skābekļa maskas.
Testēšana
2020. gada 17. martā Viļņā un Kauņā izveidoja trīs mobilās testēšanas iespējas. Arī citi apgabali ir ieteikuši iestatījumu mobilās iespējas, pa vienam katram novadam. 18. martā COVID-19 testēšana sākās Viļņas, Kauņas, Klaipēdas un Šauļu galveno slimnīcu laboratorijās. lēmumu par COVID-19 testa analīzes decentralizāciju Veselības ministrija pieņēma tikai 2020. gada 18. martā, atļaujot vēl četrās laboratorijās veikt testu analīzi. Tās pašas laboratorijas drīkstēja veikt analīzes testus, kas veikti mobilajos testēšanas punktos.
Statistika
No 28. aprīļa COVID-19 statistikā vairs neietvēra asimptomātiskos gadījumus.
Geinova
Geinova (arī Geiņova, Geiņava) ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta austrumos 4,5 km no pagasta un novada centra Viļakas un 250,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie uz ziemeļaustrumiem no Viļakas, nomaļus no valsts autoceļiem.
Rēžas
Rēžas ir ciems Ogres novada Rembates pagastā. Izvietojies pagasta vidienē pie autoceļa P8 6,3 km no pagasta centra Rembates, 19,4 km no novada centra Ogres un 54 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta (Reshe) veidojusies ap bijušo Rembates pagastnamu un skolu. Ciemā atrodas Rembates pamatskola.
EUTELSAT 7C
EUTELSAT 7C ir Francijā reģistrēta uzņēmuma Eutelsat sakaru pavadonis. Tas orbītā tika palaists 2019. gada 20. jūnijā. Ģeostacionārajā orbītā pavadonis nodrošina sakarus un datu pārraides pakalpojumus Āfrikai, Eiropai, Vidējiem Austrumiem.
Pavadonis tika izgatavots uz ASV uzņēmums SSL platformas SSL 1300 bāzes, kas bija apgādāta ar pilnībā elektrisku dzinējspēku. Kosmiskais aparāts bija apgādāts ar 49 36 MHz ekvivalenta Ku joslas raidītājiem.
EUTELSAT 7C palaists 21:43 UTC no Gviānas kosmiskā centra ar nesējraķeti Ariane 5ECA (lidojums VA248) kopā ar sakaru pavadoni T-16.
Ģeostacionārajā orbītā EUTELSAT 7C tika novietots punktā 7° austrumu garuma, kur jau atradās EUTELSAT 7A un EUTELSAT 7B. EUTELSAT 7C ekspluatācijā tika nodots 2010. gada 28. janvārī, kad uz to tika pārslēgti visi EUTELSAT 7A kanāli. Pēc tam EUTELSAT 7A tika pārvietots uz citu pozīciju.
Ūdrēni
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Muguras stiegra
Muguras stiegra jeb horda (el (hordḗ) — 'stiegra') ir gara elastīga gareniska balsta ass, kas raksturīga hordaiņu tipa pārstāvjiem.
Lielākajai hordaiņu daļai horda ir tikai embrionālās attīstības periodā, bet vēlāk tiek aizvietota ar mugurkaulu. Zemākajiem hordaiņiem tā saglabājas visu dzīves periodu, pildot balsta funkcijas (piemēram, lancetniekiem, apaļmutniekiem un dažām zivīm). Tunikātu apakštipa pārstāvjiem horda saglabājas tikai kāpuru stadijā, bet pieaugušajiem pārstāvjiem tā pilnībā pazūd.
Klejotājnervs
Klejotājnervs ir X galvaskausa nervu pāris. Tas ir jaukts nervs, kuram ir 3 kodoli smadzeņu stumbrā: nucleus ambiguus (kustību), nucleus tractus solitarii (jušanas), nucleus dorsalis n. vagi (parasimpātiskais). Šis ir garākais nervs cilvēka organismā, jo tas atrodas ("klejo") no galvas līdz vēdera dobumam.
Tas nodrošina:
Muguras stiegra
Horda veidota no pūšļveida mezodermālas izcelsmes šūnām, ko apņem šķiedrains apvalks. Tā ir izvietota ķermeņa muguras daļā zem nervu caurulītes.
Viņi dejoja vienu vasaru
"Viņi dejoja vienu vasaru" ir viena no Imanta Kalniņa septiņām dziesmām ar Māra Čaklā vārdiem, kuru viņš 1967. gadā komponēja Rolanda Kalniņa filmai „Elpojiet dziļi”. To pirmo reizi tā paša gada augustā festivālā “Liepājas dzintars” atskaņoja karavīru ansamblis "Zvaigznīte".
Par spīti tam, ka filmas izrādīšanu Latvijas PSR varas iestādes aizliedza, dziesma kļuva populāra, to izpildīja Liepājas grupas "Santa" un "2xBBM", bet kopš 1971. gada grupa "Menuets". Dziesma "Viņi dejoja vienu vasaru" bija iekļauta "Menueta" albumā "Dzeguzes balss" (1979).
2018. gadā "Viņi dejoja vienu vasaru" ieguva piekto vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Kristaps Ķeselis
Kristaps Ķeselis (dzimis Rīgā) ir latviešu aktieris.
Mācījies Ilzenes pamatskolā un Āgenskalna Valsts ģimnāzijā. Alūksnes mūzikas skolā beidzis klavieru klasi. 2013. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmiju.
Debitējis uz teātra skatuves izrādē "Stikla zvērnīca", kura tika uzvesta Valmieras teātrī.
Lomas seriālos
Gatis - "Eņģeļu māja", "Eņģeļu iela 9: Pelnrušķītes mantojums"
Glazunova
Glazunova var būt:
Latvijas vēstnieks ASV
Latvijas Republikas vēstnieks Amerikas Savienotajās Valstīs ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Amerikas Savienotajās Valstīs. Vēstniecība kopš 2006. gada marta atrodas Masačusetsas avēnijā (2306 Massachusetts Ave., NW) Vašingtonā.
1922. gada 28. jūlijā ASV valdība atzina Latvijas valdību, tajā pašā gadā Vašingtonā atvēra Latvijas sūtniecību ASV, kas tomēr tika slēgta 1923. gada maijā, savas funkcijas nododot Ņujorkas konsulātam, ko vadīja Artūrs Ļūļe. 1925. gadā Latvijas sūtniecība Vašingtonā tika izveidota no jauna, tomēr līdzekļu trūkuma dēļ tā tika atkal slēgta 1927. gadā, pilnvaras nododot Latvijas ģenerālkonsulātam Ņujorkā. Latvijas sūtniecība ASV atjaunoja savu darbību 1935. gadā.
Jūlija krīze (1914)
Jūlija krīze ir apzīmējums diplomātiskiem un militāriem lēmumiem Eiropas valstu starpā, kuri noveda pie Pirmā pasaules kara sākuma. 1914. gada 28. jūnijā Sarajevā nošāva Austroungārijas troņmantinieku, erchercogu Franci Ferdinandu ar sievu. Mēnesi vēlāk Austroungārija pieteica karu Serbijas karalistei. Lai arī valstu iesaistīšanos karā dažkārt vienkāršo līdz to dalībai divās pretējās militārās aliansēs - Antantē un Trejsavienībā, 1914. gada jūlijā tās vēl nepastāvēja, un savu galīgo formu pretējās puses ieguva tikai 1916. gadā. Ja Austroungārijas uzbrukums Serbijai ar Vācijas Impērijas atbalstu bija neizbēgams, tad Vācijas-Krievijas karš, vai vēl vairāk, Francijas-Vācijas un Lielbritānijas-Vācijas karš bija novēršami. Lēmumus, kas tomēr noveda pie kara izcelšanās, apskata Jūlija krīzes kontekstā.
Sarajevas atentāts
Erchercoga vizīte kopš 1878. gada Austroungārijas pārvaldītajā un 1908. gadā anektētajā Bosnijā-Hercegovinā bija plānota jau no 1913. gada vasaras. Tās mērķis bija apmeklēt šeit izvietoto 15. un 16. armijas korpusu manevrus. Austroungārijas un dienvidu slāvu nacionālistu attiecības šajā laikā bija saspīlētas. 1910. bija izdarīts mēģinājums nošaut Bosnijas-Hercegovinas gubernatoru. Ungārijas karalistei pakļautās Horvātijas karalistes gubernatorus bija mēģināts nogalināt 1913. gada augustā un 1914. gada maijā. Bosnijā-Hercegovinā kopš 1913. gada maija bija ieviests ārkārtas pārvaldes režīms. Bosnijas radikāļus atbalstīja Serbijas armijas virsnieku brālība "Melnā roka", kas vēlējās visu serbu un dienvidu slāvu apvienošanu vienotā valstī. Par spīti uzbrucēju neveiksmēm un pārpratumiem, 28. jūnijā erchercogu izdevās nošaut.
Habsburgu dinastijas troņmantinieka nogalināšana izraisīja līdzjūtību visos Eiropas karaļnamos, kas savā starpā bija cieši saradojušies. Lielbritānijas galmā bija oficiālas sēras. Pašā Austroungārijā nepopulārā Franča Ferdinanda bēres noritēja klusi, un pēc imperatora pavēles viņu neapglabāja Habsburgu kapenēs Vīnē.
Situācija Serbijā
Pašā Serbijā jau pāris mēnešus iepriekš bija sākusies iekšpolitiska krīze starp premjerministru Pašiču, karali Petaru I un armiju, kuru daļēji atrisināja 24. jūnijā, troņmantiniekam Aleksandram kļūstot par sava tēva reģentu. Serbija, kas nupat bija veiksmīgi paplašinājusi savu teritoriju Balkānu karos, nebija gatava karam ar Austroungāriju. Jaunas parlamenta vēlēšanas bija noliktas uz 14. augustu. Serbu partijas šajā situācijā visu jūliju sacentās nacionālismā un naidā pret Austroungāriju. Par spīti baumām, 2. jūlijā Vīne oficiāli paziņoja, ka Pašiča valdība to nav iepriekš brīdinājusi par Francim Ferdinandam draudošajām briesmām. To 7. jūlija intervijā apstiprināja arī Pašičs. Darīt citādi nozīmētu, ka Pašičs sadarbojas ar pretinieku, un Vīne ir bijusi nolaidīga drošības pasākumos.
Austroungārijas reakcija
Uz Balkāniem koncentrētajā Austroungārijas Ārlietu ministrijā jau iepriekš pastāvēja pret Serbiju vērsts noskaņojums. Pēc Sarajevas atentāta ministrijas ierēdņi aizstāvēja ideju par Serbijas militāru iznīcināšanu. Veiksmīga kara gadījumā Serbija vairs neradītu draudus. Ja Krievija neaizstāvētu Serbiju, tad tās ietekme Balkānos arī tiktu iznīcināta, un Austroungārija šeit kļūtu par vienīgo dominējošo spēku. Austroungārija šajā laikā Krieviju uzskatīja par pārāk vāju valsti, kas nevēlas sākt karu Balkānu dēļ.
Arī Austrongārijas armija, kuras miera laika lielums Balkānu karu dēļ bija palielināts no 415 000 līdz 620 000 kareivjiem, ņemot 309 miljonu kronu kredītu Ņujorkā, nevarēja atļauties ilgstoši izturēt šādus tēriņus bez reāla kara. Ironiski, tieši Francis Ferdinands bija pretojies karam pret Serbiju, uzskatot, ka tas būs trieciens impērijas prestižam Eiropā, izmaksās miljardus, izraisīs karu ar Krieviju un nepanāks serbu nomierināšanu. Viņš arī nevēlējās karu, jo tas vēl vairāk palielinātu impērijas militāro un diplomātisko atkarību no Vācijas Impērijas, kas galīgi nevēlējās sākt karu tai nenozīmīgās Serbijas dēļ. Viņa nogalināšana atbrīvoja rokas kara frakcijai, kuras vadītājs, Ģenerālštāba vadītājs Francs Konrāds fon Hecendorfs, aicināja mobilizāciju sākt jau 1. jūlijā un ātri iznīcināt Serbiju. Konrāds un Ārlietu ministrs Berhtolds vēlējās sev nodrošināt Vācijas atbalstu, lai nepaliktu vieni pret Krieviju, kā arī pārliecinātu Bulgārijas karalisti un Rumānijas Karalisti pievienoties karam pret Serbiju un izbeigt Krievijas ietekmi Balkānos.
Šādam ātram karam pretojās ietekmīgais Ungārijas karalistes premjerministrs Tisa, kas nevēlējās konfliktus ar pierobežas Serbiju, taču 14. jūlijā viņš piekrita atbalstīt karu. Ņemot vērā Tisas nevēlēšanos impēriju papildināt ar jauniem slāvu pilsoņiem, 19. jūlijā impērijas valdība piekrita sakauto Serbiju sadalīt starp Bulgāriju, Grieķiju un Albāniju, palikušo daļu paturot vasaļatkarībā.
Vācija
5. jūlijā Austroungārijas vēstnieks tikās ar Vilhelmu II, kurš izteicās, ka atbalstīs ātru un radikālu rīcību pret Serbiju. Tajā pašā dienā Vilhelms II tikās ar vadošajiem ministriem un vienojās atbalstīt Austroungāriju pat gadījumā, ja Krievija izlemtu iejaukties. Taču valdošais uzskats bija, ka Krievija atturēsies no militāras darbības. No 6. līdz 23. jūlijam Vācija konfliktā iesaistījās minimāli, atstājot iniciatīvu Austroungārijai.
Nekas neliecināja par liela kara tuvošanos. Gandrīz visu jūliju Vācijas Kara ministrs un Ģenerālštāba priekšnieks atradās atvaļinājumā, bet Vilhelms II devās jūras ceļojumā. Krievu ģenerālis Brusilovs ar sievu atradās Vācijas sanatorijā. Serbijas ģenerālštāba priekšnieks atpūtās Ungārijā, no kurienes viņam 28. jūlijā ļāva atgriezties dzimtenē. Francijas prezidents un premjerministrs ar kuģi devās vizītē uz Krieviju un Skandināviju.
Austroungārijas ultimāts
19. jūlijā valdība apstiprināja 23. jūlijā Serbijai iesniedzamā ultimāta tekstu.
Liela daļa Austroungārijas kareivju atradās vasaras brīvdienās, lai piedalītos ražas novākšanas darbos un viņu atgriešanās dienestā bija paredzēta 21. un 22. jūlijā. Tādējādi 23. jūlijs bija diena, kad Austroungārijas armija atkal bija pilnā miera laika sastāvā, un sešos vakarā tā iesniedza ultimātu Serbijai, pieprasot apmierinošu atbildi 48 stundu laikā.
Iespējams arī, ka ņemot vērā Puankarē 20-23. jūlija vizīti Krievijā, Austroungārija ieturēja pauzi, lai neļautu abām sabiedrotajām pieņemt kopīgus lēmumus. Par Francijas un Krievijas vadītāju tikšanās laikā runāto nav saglabājušās nekādas ziņas.
Serbija piekrita apmierināt gandrīz visus nozīmīgākos ultimāta punktus, tādējādi radot iespaidu, ka sekojošais Austroungārijas kara pieteikums bija nevajadzīgs. Vienlaikus Serbija 25. jūlija vakarā izsludināja mobilizāciju. Tās armija bija novājināta divos Balkānu karos, un Krievija vēl nebija paudusi skaidru nostāju konfliktā.
Krievija
24. jūlija valdības sapulcē Nikolajs II pārstāvēja viedokli, ka karš nesīs tika nelaimi un to būs grūti izbeigt. Trūkstot formālai militārajai aliansei, joprojām arī nebija pārliecības par Lielbritānijas iesaistīšanos karā. Taču ministri nevēlējās pieļaut vēl vienu Krievijas diplomātisku pazemojumu, kas varētu vājināt cara režīmu. Rezultātā pieņēma lēmumu, aicinot Austroungāriju pagarināt ultimāta termiņu vēl par 48 stundām, un aicināt Serbiju būt piekāpīgai. Kijivas, Odesas, Maskavas un Kazaņas kara apgabalos sagatavoties iespējamai mobilizācijai, un sagatavot Melnās un Baltijas jūras karaflotes iespējamam karam. Nikolajs II šos lēmumus apstiprināja 25. jūlijā. 26. jūlijā sākās rezervistu apziņošana un 28. jūlijā jau minētajos četros kara apgabalos izsludināja mobilizāciju. Krievijas daļējā mobilizācija satrauca Vāciju, kuras Šlīfena kara plāns balstījās uz pieņēmumu, ka Krievijas mobilizācija aizņems mēnesi, ļaujot Vācijai vispirms sakaut Franciju.
Lielbritānija
29. jūlija Lielbritānijas valdības sēdē iezīmējās šķelšanās starp kara un miera aizstāvjiem, daļai ministru un premjerministram paliekot neitrāliem. 31. jūlijā ārlietu ministrs Grejs pieprasīja Francijai un Vācijai garantēt Beļģijas neitralitāti.
Markuss Tulio Tanaka
Markuss Tulio Tanaka (ja; dzimis ) ir Brazīlijā dzimis Japānas futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Jespers Nelins
Jespers Nelins (sv; dzimis ) ir zviedru biatlonists, 2018. gada ziemas olimpisko spēļu čempions stafetē.
Karjera
Karjeras sākumā nodarbojies ar distanču slēpošanu, taču panākumus nav guvis. Biatlonam pievērsies 2012. gadā. Pasaules kausā debitēja Estešundā ar 16. vietu sprintā. Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2016. gadā Holmenkollenē, kur ieguva 7. vietu stafetē, bet labākais rezultāts individuāli tika sasniegts sprintā — 31. vieta.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā Zviedrijas komandas sastāvā kopā ar Pepi Femlingu, Sebastianu Sāmuelsonu un Frēdriku Lindstremu kļuva par čempionu stafetē. Labāko rezultātu individuāli ieguva masu startā, ieņemot 9. vietu. 2019. gada Eiropas čempionātā Raubičos izcīnīja divas sudraba medaļas — sprintā un jauktajā pāru stafetē.
A Love Letter To You 2
A Love Letter to You 2 ir amerikāņu repera Trippie Redd otrais komerciālais miksteips. To 2017. gada 6. oktobrī izlaida TenThousand Projects un Caroline Distribution. Tas ir otrais izdevums Trippie Redd sērijā A Love Letter To You, kas sākās 2017. gada maijā. Albums sasniedza 34. vietu ASV Billboard 200.
Luijs Šmits
Luijs Šmits (dzimis kā Teodors Reinholds Šmits Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu teātra un kino aktieris.
Biogrāfija
Luijs Šmits piedzima 1907. gadā Rīgā vagonrūpnīcas strādnieka Jāņa Šmita un veļas mazgātājas Adelīnas Elizabetes (dzimušas Hansenas) ģimenē kā Teodors Reinholds Šmits. 1920. gadu beigās Šmits pievērsās teātra mākslai. Kļūstot par aktieri, viņš pieņēma vārdu Luijs.
Aktiera gaitas Šmits uzsāka Rīgas Strādnieku teātrī. Pēc tam apmēram 25 gadus viņš bija J.Raiņa Latvijas PSR Valsts Akadēmiskā Dailes teātra aktieris. Tas bija laiks, kad teātra vadošais režisors bija Eduards Smiļģis, kura iestudējumos Šmits attēloja savas nozīmīgākās teātra lomas, gūstot ievērību ar spilgtām raksturlomām.
Luijs Šmits apbalvots ar goda nosaukumiem Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1948) un Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1955).
Miris Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.
2007. gadā par godu Luija Šmita 100. dzimšanas dienai izdota viņa atmiņu grāmata "Un notika tas tā", ko sagatavojusi teātra zinātniece Līvija Akuratere, izveidojot no aktiera dzīves laikā pierakstītajiem stāstiem.
Ģimene
Luija Šmita pirmā sieva bija aktrise Lūcija Baumane (1905—1988), meita mākslas zinātniece Edvarda Šmite, dēls kokapstrādes inženieris Jānis Šmits (1939—2009). 1940. gadu sākumā Šmits un Baumane izšķirās, bērni palika dzīvot pie mātes. Šmits apprecējās otrreiz, viņa otrā sieva bija aktrise Eiženija Kaldovska (1916—1970), dēls Indriķis Šmits (1940—1979). Viņa mazdēls ir kinooperators Jānis Eglītis.
Bungādiņa
Bungādiņa ir plāna membrāna, kas atrodas ārējās dzirdes ejas iekšējā galā. Tā atdala ārējo ausi no vidusauss. No bungādiņas ārējās dzirdes ejas puses to veido daudzslāņu plānais epitēlijs, no pretējās (vidusauss) puses — vienslāņa epitēlijs. Kad skaņas viļņi sasniedz bungādiņu, tā sāk svārstīties. Bungādiņa savukārt svārsta āmuriņu (vienu no vidusauss dzirdes kauliņiem), pie kā piestiprinās bungādiņa.
Intervija
Intervija (no en) ir publicēta saruna ar kādu personu, kurā tiek uzdoti jautājumi un saņemtas atbildes. Intervijas mērķis ir iegūt noteiktu informāciju un iepazīstināt ar to konkrētu auditoriju. Vārda sākotnējā nozīme ir sanāksme, saruna, apspriede.
Intervijai, tāpat kā jebkuram citam teksta veidam, ir ievads, galvenā daļa un nobeigums.
Intervija žurnālistikā
Tas ir 19. gadsimtā amerikāņu žurnālistu radīts termins. Tolaik tas nozīmēja žurnālistu ierašanos pie ievērojamām personām, lai viņus iztaujātu par viņu nodomiem vai izzinātu viņu viedokli kādā redakciju interesējošā jautājumā. Mūsdienās intervija tiek uzskatīta arī par publicistikas žanru – tā ir žurnālista saruna ar kādu personu vai personām par jautājumiem, kas interesē sabiedrību. Parasti to publicē presē, pārraida televīzijā vai radio. Intervija ir mērķtiecīga jautājumu un atbilžu mija. Intervija ir gan patstāvīgs žurnālistiskas žanrs, gan metode, kas tiek izmantota, lai radītu darbus, kas atbilst citiem žurnālistikas žanriem.
Intervēšana ir ārkārtīgi svarīgs aspekts žurnālistikā, jo tā ir viena no metodēm, kā žurnālists to var izmantot raksta tapšanai. Apstrādāt nepieciešamo informāciju, pārbaudīt no citiem avotiem iegūto informāciju, iegūt jaunu pieredzi un nodot to auditorijai. Svarīgi intervijai atrast pareizus avotus, lai materiāls nebūtu virspusīgs. Jāuzdod pareizi jautājumi, bet jāmācās arī klausīties. Intervējot cilvēkus ar atšķirīgu pieredzi vai nākušus no atšķirīgām kultūrām, jāmēģina saprast viņu sakāmo tieši viņu personīgajā kontekstā. Lai intervija izdotos, svarīgi tai sagatavoties: jāievāc informācija par intervējamo personu, par viņa darbību, izmantojot arhīvu, internetu, rokasgrāmatas, publikācijas u.c. avotus. Atkarībā no intervijas veida un mērķa, to var pierakstīt, ierakstīt video vai audio formātā. Ierakstot interviju diktofonā, sarunas biedrs par to iepriekš jābrīdina. Ir vispārpieņemts, ka intervējamais drīkst norādīt, kā izmantojama viņa sniegtā informācija. Ir situācijas, kad iespējamas tikai anonīmas intervijas, proti, žurnālists saskaņā ar norunu nedrīkst atklāt informācijas sniedzēju. Tomēr tāda gadījumā vēl uzmanīgāk nekā citkārt jāizvērtē, cik uzticama būs intervijā sniegtā informācija.
Intervija kā žurnālistikas žanrs var būt spēku pārbaude starp žurnālistu un intervējamo personu. Tāpēc žurnālistam iepriekš jāizveido sarunas stratēģija. Pirms intervijas jānoskaidro, cik daudz laika intervējamais sarunai var veltīt. Ja iepriekš zināms sarunas ilgums, vieglāk plānot uzdodamos jautājumus, izlemt, cik plašas atbildes uzklausīt. Tomēr sarunas laikā jābūt gatavam jauniem pavērsieniem. Intervijas laikā jācenšas neļaut intervējamai personai izvairīties no atbilžu sniegšanas, tomēr tas jādara tā, lai intervija nepārvērstos par nopratināšanu. Ja plaša intervija pirms publicēšanas tiek būtiski īsināta, pārveidota, pieņemts to pirms publicēšanas parādīt intervējamai personai.
Kaut pieņemts, ka intervijas notiek klātienē, mūsdienu tehnoloģijas ļauj tām noritēt arī attālināti. Tāpēc ieviesušās arī video un telefonintervijas.
Darba intervija
Tā ir intervija, kuras laikā darba devējs vai personāla atlases speciālists potenciālajam darbiniekam uzdod jautājumus, lai uzzinātu ko vairāk par kandidāta personību un tādējādi noskaidrotu, cik lielā mērā kandidāts atbilst vakancei. Ierasts, ka darba intervijas laikā kandidātam lūdz pastāstīt par sevi, savu izglītību un iepriekšējo darba pieredzi. Tāpat vaicā, kāpēc kandidāts vēlas strādāt tieši šajā uzņēmumā un amatā, lūdz izpaust savas vājās un stiprās puses. Jautā arī par nākotnes plāniem un vēlamo algu. Pirms darba intervijas vēlams pēc iespējas vairāk uzzināt par uzņēmumu, kura izsludinātajai vakancei kandidāts pieteicies. Personāla atlases speciālisti iesaka darba intervijai gatavoties laikus, rūpīgi pārdomājot ne tikai savas iespējamās atbildes, bet arī uzvedību un apģērbu, kas būs mugurā ierodoties uz darba interviju. Pirmais iespaids un pirmā informācija, ko darba devējam sniedz nākamā darbinieka ārējais izskats un izturēšanās - žesti, mīmika, balss intonācija - ir ļoti svarīga. Tomēr vēl lielāka loma ir tam, ko kandidāts pastāsta par savu profesionālo pieredzi un kvalifikāciju.
Džimlai rūdi rallallā
"Džimlai rūdi rallallā" ir 2014. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisori ir Māris Putniņš un Jānis Cimmermanis.
Pilnmēness
Pilnmēness ir Mēness fāze, kad skatoties no Zemes, Mēness ir pilnībā izgaismots. Pilnmēness ir novērojams, kad Saule, Zeme un Mēness šādā secībā nostājas uz vienas taisnes. Šajā fāzē Mēness redzamā puse ir Saules apspīdēta. Pilnmēness ir novērojams aptuveni reizi mēnesī, precīzāk, ik pēc 29,53 dienām. Pastāv mēness kalendāri, kuros pilnmēness sākas katra lunārā mēneša 14. vai 15. dienā. Pilmēness pretēja fāze ir jauns mēness.
Alvas zaldātiņi (dziesma)
"Alvas zaldātiņi" ir viena no Imanta Kalniņa septiņām dziesmām ar Māra Čaklā vārdiem, kuru viņš 1967. gadā komponēja Rolanda Kalniņa filmai „Elpojiet dziļi”. Dziesmas sākonējais nosaukums ir „Dziesmiņa par Napoleonu” un tajā izmantots padomju rakstnieka Iļjas Ērenburga citāts: „Es zinu tikai to, ka beigtu Napoleonu aprok bedrē, lai tas nesmirdētu, bet dzīvu kaķēnu baro ar siltu pienu”.
Par spīti tam, ka filmas izrādīšanu Latvijas PSR varas iestādes aizliedza, dziesma kļuva populāra, to izpildīja Liepājas grupas „Santa” un „2xBBM”, bet kopš 1971. gada grupa „Menuets”. Dziesma tika dziedāta arī Gunāra Priedes lugā „Trīspadsmitā” Valsts Jaunatnes teātrī.
2018. gadā „Alvas zaldātiņi" ieguva 50. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Aivars Mucenieks
Aivars Mucenieks (dzimis ) ir Latvijas politiķis. Kopš 2009. gada ir Ventspils novada domes priekšsēdētājs, pārstāv partiju Zaļo un zemnieku savienība.
Sarkanā samtbeka
Sarkanā samtbeka (Xerocomus rubellus jeb hortiboletus rubellus, agrāk arī Boletus rubellus un Xerocomellus rubellus) ir neliela Latvijā ļoti reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami, bet saudzējami retuma dēļ. Iekļauta Latvijas īpaši aizsargājamo sugu sarakstā un Latvijas Sarkanajā grāmatā.
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug mitrās vietās no jūnija līdz oktobrim lapu koku un jauktos mežos, parkos, biežāk uz zāļainiem meža ceļiem, kopā ar ozoliem, bērziem vai liepām. Bieži grupās.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas, bet Latvijā saudzējama retuma dēļ.
Līdzīgās sugas
Var tikt sajaukta ar grubuļaino samtbeku, kuras kātiņš pie pamatnes nav oranždzeltens un cepurītes virsma ļoti nelīdzena. Līdzīga ir arī aprikožu samtbeka, bet tās kātiņš nav sarkans.
Auto Union
Auto Union AG bija Vācijas autobūves koncerns, kas izveidots 1932. gadā Cvikavā. Par Auto Union logotipu kļuva četru krustojošu apļu simbols, kas apzīmēja četrus mātes uzņēmumus: Audi, DKW, Horch un Wanderer. Šajā "kvartetā" Horch automobiļi pozicionējās kā premium klases, DKW kā ekonomiskās klases automobiļi ar divtaktu dzinēju, Audi un Wanderer ieņēma vietu vidējās klases automobiļu klasē ar savām progresīvajām tehnoloģijām (piemēram, sešu cilindru Wanderer svēra tikai 1,5 tonnas). Mūsdienās kompānija Audi ir pastāvīgs Volkswagen AG apakšuzņēmums. Četru apļu logotips joprojām ir automobiļa markas simbols, tikai tagad to izmanto kompānija Audi.
1945. gadā, pēc padomju kara komandanta Vācijā pavēles, Auto Union rūpnīcas tika demontētas un daļēji pārvestas uz PSRS. kompānija Auto Union AG tika izslēgta no vācu komercuzņēmumu reģistra.
Bahmačas rajons
Bahmačas rajons (uk) ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerņihivas apgabala austrumos. Robežojas ar Čerņihivas apgabala Talalajivkas rajonu dienvidos, Ičņas rajonu dienvidrietumos, Borznas rajonu rietumos un Koropas rajonu ziemeļos, kā arī Sumu apgabala Konotopas rajonu austrumos.
Eidži Kavašima
Eidži Kavašima (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||71||0
Eķengrāves muiža
Eķengrāves muižas (, agrāk Eichengrabe) kungu māja atrodas Jēkabpils novada Eķengrāvē, netālu no Viesītes. Muiža līdz 1920. gada agrārajai reformai piederēja Johanam Rehenbergam-Lintenam, pēc tam tās zeme 1333 ha kopplatībā tika sadalīta 29 jaunsaimniecībās. Muižas kungu mājas izskats bija pieticīgs - gara, dzeltenas krāsas ēka.
Vēsture
Norādes par muižu pie Sēlpils-Saukas ceļa ir kopš 1477. gada, kad Livonijas ordeņa mestrs Borhs tur izlēņoja vienu arklu (ap 20ha) zemes kalējam Ansim (Ansim Smēdem) un viņa pēcnācējiem. Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā šī Sēlpils pilskunga tiesas tirdzniecības muiža bija Joela Laflera, tad Heinriha fon Fītinghofa (1565) un Otmera Grothusa (1590) īpašumā. 1622. gadā muiža pirmo reizi pieminēta kā Eichengrabe ("Ozolgrava"), kas 1633. gadā pārgāja Andreja Manteifela-Cēges īpašumā. 1698. gadā muižu nopirka Piksteres dzimtkungs Ferdinands Taube, 1753. gadā Ferdinands Vitens (Witten), 1762. gadā Ernests fon der Hovens, 1783. gadā Frīdrihs fon Manteifels. Tolaik muižā bija pierakstīti 402 cilvēki.
Glazunova (Susāju pagasts)
Glazunova (arī Glazunava) ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos 11,6 km no pagasta un novada centra Viļakas un 258 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no Vjadas upes un autoceļa V473 (Žīguri–Silaciems–Katleši). Uz austrumiem no ciema atrodas Žīguru pagasta ciems ar šādu pašu nosaukumu Glazunova.
Nometņu iela
Nometņu iela var būt:
Vārpainais grīslis
Apraksts
Vārpainais grīslis ir daudzgadīgs, 20—80 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai. Augs veido nelielu ceru. Stublājs augšdaļā ir raupjš. Lapas ir pelēkzaļas, īsākas nekā stublājs, tās ir šauri lineāras un aptuveni 0,15—0,3 cm platas. Lapu gals ir smails. Piezemes lapām ir violeti brūnas makstis. Ziedkopa ir blīva, aptuveni 2—4 cm gara un sastāv no 5—12 nelielām, gandrīz sēdošām vārpiņām. Seglapas ir īlenveidīgas. Augļa pūslītis ir zaļš vai brūnganzaļš, olveidīgs, bez dzīslojuma (vai dzīslojums saskatāms tikai pie pamata), apakšdaļā nedaudz uzpūsts, augšdaļā pakāpeniski sašaurināts divzobainā knābītī. Pūslīšā segplēksne brūna, olveidīga, strupa, ar bālu joslu vidū, īsāka nekā pūslītis. Zied jūnijā.
Kristīne Krūze-Hermane
Kristīne Krūze-Hermane (dzimusi un plašāk pazīstama kā Kristīne Krūze  Rīgā) ir latviešu aktrise un teātra režisore
2007. gadā beigusi Latvijas Kultūras akadēmijas Teātra fakultāti. Teātrī debitējusi ar Klēras lomu izrādē "Aristokrāti", kura tika iestudēta Nacionālajā teātrī. Pašlaik ir Jaunā Rīgas teātra ārštata aktrise.
Precējusies ar Jaunā Rīgas teātra galveno režisoru Alvi Hermani, abiem ir 3 bērni.
Tirāniņu apakškārta
Tirāniņu apakškārta (Tyranni) ir viena no trijām zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) apakškārtām, kas apvieno vairāk kā 1000 mūsdienās dzīvojošas putnu sugas. Lielākā sugu dazādība sastopama Dienvidamerikā, bet tirāniņu apakškārtas sugas mājo arī Ziemeļamerikā, Āfrikā un Āzijā. Atšķirībā no dziedātājputnu apakškārtas (Passeri) tirāniņu grupas sugām ir atšķirīga dziedamās balsenes (syrinx) muskulatūras anatomija, kā rezultātā šiem putniem nav dziesmas. Ģenētiskie un morfoloģiskie pētījumi liecina, ka abu grupu evolūcija notikusi neatkarīgi vienai no otras.
Tirāniņu apakškārtas galvenās grupas
Tirāniņu apakškārtu iedala divās lielās grupās: pitu infrakārtā (Eurylaimides) un tirāniņu infrakārtā (Tyrannides). Nesenā pagātnē tika izdalīta vēl trešā infrakārta — Jaunzēlandes paceplīši (Acanthisitti) — kura mūsdienās tiek sistematizēta kā trešā zvirbuļveidīgo putnu apakškārta. Pitu infrakārta apvieno tirāniņveidīgos putnus, kas dzīvo Āfrikas un Āzijas tropu mežos, kā arī vienu Amerikas sugu — platknābja sapauoa (Sapayoa aenigma), kura ir vienīgā suga savā dzimtā. Savukārt tirāniņu infrakārta apvieno visas Amerikā dzīvojošās tirāniņveidīgo putnu sugas, izņemot platknābja sapauoa. Pitu infrakārta ir neliela un apvieno apmēram 50 putnu sugas.
Sistemātika
Tirāniņu apakškārta (Tyranni)
UD Almería
Pirmo reizi La Liga iekļuva 2007. gadā, kad, spēlējot trenera Unaja Emerija vadībā, ieņēma otro vietu Otrajā divīzijā. Debijas sezonā La Liga izcīnīja 8. vietu. 2010.—2011. gada sezonu noslēdza pēdējā vietā un izkrita uz Otro divīziju, bet pēc divām sezonām atkal atgriezās augstākajā līgā. 2015. gadā atkal nācās La Liga atstāt. 2022. gadā uzvarēja Otrās divīzijas turnīrā un atgriezās augstākajā līmenī.
Gala smadzenes
Gala smadzenes ir vislielākā galvas smadzeņu daļa, kas sastāv no divām puslodēm.
Anatomija
Abas gala smadzeņu puslodes ir savienotas ar smadzeņu saikli (corpus callosum). Katra puslode sastāv no baltās vielas, kura ir veidota no neironu izaugumiem, un pelēkās vielas, kura sastāv no neironu ķermeņiem. Pelēkās vielas daļu, kura novietojas gala smadzeņu masīvā, veido bazālie kodoli. Frontālā plaknē iet centrālā rieva (sulcus centralis), kura atdala pieres un galvvidus daivas.
Frīdrihs fon Tranzē
Kārlis Frīdrihs Ēriks fon Tranzē (Carl Friedrich Erich von Transehe, 1802—1868) bija Vidzemes muižnieks, Dzelzavas muižas īpašnieks.
Budiški
Budiški ir skrajciems Augšdaugavas novada Tabores pagastā. Ciems atrodas pagasta austrumos 7,3 km no pagasta centra Tabores, 19 km no novada centra Daugavpils un 252 km no Rīgas.
Agrāk Budišku sādža sastāvēja no trim viensētām, bet tagad apdzīvota ir tikai viena. Viena māja jau sen kā ir pamesta, bet no otrās gandrīz nekas vairs nav palicis pāri.
Peldēšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri brīvajā stilā vīriešiem jūrniekiem
100 metri brīvajā stilā vīriešiem, jūrniekiem bija viena no četrām peldēšanas disciplīnām brīvajā stilā, kas tika aizvadīta 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sacensības tika aizvadītas 11. aprīlī. Tās notika Zijas līcī. Tajās startēja trīs sportisti, visi no Grieķijas. Šajās sacensībās varēja piedalīties tikai Grieķijas karaliskās jūras jūrnieki.
Bils Mallons savā grāmatā par 1896. gada vasaras olimpiskajām spēlēm par šo notikumu raksta, ka "tā iekļaušana olimpisko spēļu programmā ir apšaubāma". Tomēr šī disciplīna ir iekļauta Starptautiskās Olimpiskās komitejas olimpisko medaļnieku datubāzē.
Jānis Ziemelis
Jānis Ziemelis ir TV3 Latvija seriāla  UgunsGrēks  varonis. Viņu tēlo latviešu aktieris Voldemārs Šoriņš.
Peldēšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri brīvajā stilā vīriešiem jūrniekiem
Medaļas izcīnīja visi sacensību dalībnieki, kas ir reta parādība olimpiskajās spēlēs. Zelta medaļu izcīnīja Joannis Malokinis, sudraba medaļu izcīnīja Spiridons Hasapis, bet bronzas medaļu izcīnīja Dimitrijs Drivs. Šī bija viena no divām disciplīnām, kur Grieķijas sportisti izcīnīja visas medaļas; otra šāda disciplīna bija šaušanā 200 metru disciplīnā ar militāro šauteni.
Jānis Ziemelis
Biogrāfija
Advokātu firmas īpašnieks, Elizabetes un Jāņa "juniora" tēvs. Viņa sieva Santa, viņu daudzreiz krāpa. Septītajā sezonā izlikās slims un bezpalīdzīgs, lai uzzinātu, ko Deniss un Santa no viņa slēpj. Astotajā sezonā Ziemelis un Elizabete uzzina, ka Jānis "juniors" nav viņa bioloģiskais dēls un vēlas Santu padzīt no ģimenes, bet vēlāk salabst ar viņu, taču 9. sezonā izšķiras no Santas, jo atklāj, ka tā viņu krāpj ar Danielu, bet pēc tam atkal salaba.
Peldēšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri brīvajā stilā vīriešiem jūrniekiem
Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.
Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Devela grīslis
Devela grīslis (la) ir grīšļu dzimtas suga. Suga ir nevienmērīgi izplatīta Eiropā. Arī Latvijā tā ir sastopama reti un nevienmērīgi: pārsvarā gar Rīgas līci un tā tuvumā, kaļķainos zāļu purvos, avoksnainās pļavās un skrajos krūmājos.
Ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.
Apraksts
Devela grīslis ir daudzgadīgs, 10-50 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienvārpas grīšļu grupai.
Suga ir divmāju — sievišķie un vīrišķie ziedi ir šķirti uz dažādiem augiem. Augs veido blīvu ceru, tā stublājs ir raupjš un trīsšķautņains. Lapas ir šauri lineāras, sarveidīgas, durošas, raupjas un īsākas nekā stublājs. Vīrišķo augu vārpiņas ir šauras, 1,5-2,5 cm garas, to plēksnes ir dzelteni rūsganas. Sievišķo augu vārpiņas ir cilindriskas, 1—2 cm garas, skrajas. Augļu pūslīša segplēksnes ir olveidīgas, smailas, īsākas nekā pūslītis. Pūslītis ir brūns, aptuveni 0,4 cm garš. Zied maijā.
Miranda Ričardsone
Miranda Džeina Ričardsone (en, dzimusi ) ir angļu aktrise.
Savu debiju piedzīvojusi Maika Ņūela filmā Dance with a Stranger (1985). Nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā" par filmu Damage (1992) un kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā" par filmu Tom & Viv (1994). Septiņas reizes Ričardsone nominēta BAFTA balvai, saņemot to par filmu Damage, kā arī septiņas reizes nominēta Zelta globusa balvai, saņemot to par filmu Enchanted April (1991) un TV filmu Fatherland (1994).
Piedalījusies arī filmās "Saules impērija" (1987), The Crying Game (1992), "Apustulis" (1997), "Jātnieks bez galvas" (1999), "Vistu dumpis" (2000), "Stundas" (2002), Spider (2002), "Operas spoks" (2004), "Harijs Poters un Uguns biķeris" (2005), "Soutlendas stāsti" (2006), "Jaunā Viktorija" (2009), Made in Dagenham (2010), Belle (2013) un "Stiprāks" (2017).
Manuls
Manuls (Otocolobus manul) ir neliels kaķu dzimtas (Felidae) plēsējs, kurš apdzīvo Centrālāzijas stepes no Irānas līdz Ķīnai, ieskaitot Aizkaukāzu un Vidusāziju. Manula dzīves vidi apdraud to medīšana kažokādas dēļ, kā arī barības avotu — svilpējzaķu un murkšķu populāciju samazināšanās. Manuls 2002. gadā iekļauts Sarkanajā grāmatā kā daļēji apdraudēta suga.
Manuls ir vienīgā suga manulu ģintī (Otocolobus) un tam ir trīs pasugas.
Izplatība
Manuls mājo Centrālāzijas stepēs: dažās daļās Afganistānā, Mongolijā, Tadžikistānā, Kirgizstānā, Kazahstānā, Indijā un Pakistānā, lielā platībā Ķīnas rietumdaļā. Retāk sastopams Altajā, Tivā un Burjatijā. Tibetas plakankalnē sastopams līdz 5050 m virs jūras līmeņa. 1997. gadā manuls pirmo reizi tika novērots Sajānu kalnu austrumos.
Aizkaukāzā līdz 1970. gadiem tas novērots divas reizes (abas reizes Irānā Araksas upes tuvumā). Irānā manuls novērots arī 2008. gadā. Azerbaidžānā novērojumi līdz šim nav bijuši. Kaspijas jūras reģiona populācijas Afganistānā un Pakistānā samazinās un kļūst izolētas no pārējām populācijām.
Izskats
Manuls ir neliels plēsējs, apmēram mājas kaķa lielumā. Tā ķermenis ir 45—65 cm garš, bet aste ir 21—31 cm gara. Manula svars svārstās no 2,5 līdz 4,5 kg. Tā kā kažoka spalva ir gara un bieza, tad manuls rada iespaidu, ka ir masīvs un spēcīgs.
Tam ir okera krāsas matojums ar tumšām, vertikālām svītrām uz ķermeņa un priekškājām. Ziemas kažoks ir pelēcīgāks ar mazāk izteiktām svītrām. Manulam ir koši melnas svītras uz astes un melni plankumi uz pieres. Purns ir balts vai gaiši brūns ar šaurām melnām svītrām. Manula ekstremitātes ir proporcionāli īsākas nekā citiem kaķu apakšdzimtas pārstāvjiem. Ausis ir zemas ar lielu atstatumu starp tām. Purns ir plakans, bet acu zīlītes apaļas (nevis vertikālas). Tā kā purns ir īss, tad manulam ir mazāk zobu kā citiem kaķiem (augšžoklī iztrūkst pirmie dzerokļi). Ilkņi lieli un gari.