cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irina Ļeščanka
Karjera
Phjončhanā Baltkrievijas komandas sastāvā kopā ar Nadeždu Skardino, Dzinaru Alimbekavu un Darju Domračevu kļuva par čempioni stafetē.
Odotas
Odotas ir ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 239 km attālumā no Rīgas.
Pireneju ģemze
Pireneju ģemze (Rupicapra pyrenaica) ir dobradžu dzimtas (Bovidae) suga, kurai ir 3 pasugas un kurām savstarpēji ir izolēta izplatība. Pireneju ģemze mājo Eiropas dienvidrietumu un dienviddaļas kalnu masīvos (Pirenejos Francijas, Spānijas robežas reģionā, Andoru ieskaitot, Karntabrijas kalnos Spānijas ziemeļos un Apenīnos Itālijas centrālajā daļā).
Izskats
Pireneju ģemze ir vidēji liels dobradzis un ārēji ļoti līdzīga Eiropas ģemzei. Tās ķermeņa garums ir 90—130 cm, augstums skaustā 76—81 cm, astes garums 3—4 cm, svars 24—50 kg. Abiem dzimumiem ir nelieli, slaidi, melni ragi, sasniedzot apmēram 20 cm garumu. Tie aug stāvus gaisā un tikai pašos galos atliecas nelielā lokā uz atpakaļu. Turklāt tie aug salīdzinoši tuvu viens otram blakus. Tēviņu ragi, salīdzinot ar mātītēm, ir biezāki un nedaudz masīvāki.
Matojums vasarā Pireneju ģemzei ir īss un gluds, sarkanbrūnā krāsā. Toties ziemā tai uzaug biezs, garš (10—15 cm ) ziemas kažoks tumši brūnā, gandrīz melnā krāsā ar koši baltām pazīmēm uz zoda, pakakles, vaigiem un deguna kaula virspusē, kakla un pleciem. Vasarā baltās pazīmes uz sejas zaudē košumu, bet uz kakla un pleciem gandrīz izzūd. Pēdām apakšā ir nedaudz iedobti, elastīgi spilventiņi, kas ģemzei palīdz pārvietoties pa stāvajām klintīm.
Uzvedība
Pireneju ģemze uzturas 400—2800 metru augstumā virs jūras līmeņa. Vasarā augstāk kalnos, bet ziemā zemāk. Mātītes kopā ar pēcnācējiem veido ģimeņu barus, kuros ir 15—30 īpatņi. Pieauguši tēviņi visa gada garumā pamatā ir vientuļnieki, baram pievienojoties vasaras beigās un pavada rudeni kopā ar baru, apaugļojot mātītes. Jaunie tēviņi mātes barā dzīvo līdz 2—3 gadu vecumam, tad tos dominantais tēviņš padzen no ģimenes. Reizēm vajāšana beidzas ar jaunuļa nāvi. Līdz 8—9 gadu vecumam tie vienatnē klejo apvidū. Sasniedzot briedumu, tēviņš nostiprina savu teritoriju, kurā uzturas arī mātīšu bars. Pireneju ģemze ir ļoti ātra, atlētiska un vienlaicīgi gracizoca. Tā piemērojusies dzīvei kalnos, veikli pārvietojoties pa stāvajām nogāzēm un klintīm. Pireneju ģemze spēj lēkt 2 metru augstumā un 6 metru tālumā, turklāt klinšainā apvidū attīstīt ātrumu līdz 50 km/h.
Barība
Vasaras mēnešos Pireneju ģemze galvenokārt barojas ar zāli un lakstaugiem, bet ziemas mēnešos tā barojas arī ar ķērpjiem, sūnām un priežu jaunajiem dzinumiem. Ja ziemā apstākļi kļūst īpaši smagi un barību atrast ir grūti, ģemze spēj badoties līdz 2 nedēļām, sagaidot labvēlīgākus apstākļus.
Reprodukcija
Dzimumbriedumu Pireneju ģemzes sasniedz samērā vēlu, mātītes 2,5 gadu vecumā, tēviņi 3,5—4 gadu vecumā. Tomēr spēka gadus un spēju konkurēt uz tiesībām pāroties tēviņi sasniedz tikai 8—9 gadu vecumā. Riesta laiks Pireneju ģemzēm ir rudenī, bet mazuļi dzimst pavasarī. Grūsnības periods ilgst 170 dienas. Pirms dzemdībām mātīte nošķiras no bara un mazulis dzimst vientuļā, labi pasargātā vietā. Parasti piedzimst viens mazulis, bet retos gadījumos var piedzimt dvīnīši vai trīnīši. Uzreiz pēc piedzimšanas mazuļi spēj sekot savai mātei un samērā drīz kļūst tikpat veikli stāvajās nogāzēs kā pieaugušās ģemzes. Pireneju ģemze savvaļā dzīvo līdz 14—22 gadu vecumam.
Sistemātika
Pireneju ģemzei ir 3 pasugas:
Armiju grupa "Dona"
Armiju grupa "Dona" (vācu: Heeresgruppe Don) bija armiju grupa Vācijas armijas sastāvā 2. pasaules kara laikā.
Vēsture un kaujas ceļš
Armiju grupa "Dona" tika izveidota no 11. armijas štāba daļām (par komandieri tika nozīmēts Erihs fon Manšteins), Staļingradas apkārtnē Austrumu frontē. 6. armija un dažas citas armiju grupas "Dona" karaspēka daļas tika aplenktas pie Staļingradas. Atlikušās militārās vienības centas atbloķēt 6. armiju.
Armiju grupas sastāvs
1942. gada decembrī
1943. gada februārī
Upeņu iela (Jūrmala)
Upeņu iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Upeņu iela sākas krustojumā ar Jūrkalnes ielu un beidzas krustojumā ar Cīruļu ielu. Kopējais ielas garums ir 400 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Ielā kustība norit vienā joslā. Upeņu ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Upeņu iela ir savienota ar šādām ielām:
Džalālābāda
Džalālābāda (ps) ir pilsēta Afganistānas dienvidaustrumos, Kabulas upes ielejā. Administratīvi tā ir Nangarhāras provinces centrs.
Pilsēta, kurā dzīvo gandrīz 170 tūkstoši iedzīvotāju, atrodas 177 km no valsts galvaspilsētas — Kabulas. Džalālābāda ir novietota netālu no Pakistānas robežas, tādēļ tai ir būtiska nozīme valsts tirdzniecībā ar Pakistānu un Indiju. Vienlaikus Džalālābāda ir vārti uz tuvējām ielejām, minētā iemesla dēļ šī pilsēta ir arī viens no reģiona militārajiem centriem.
Džalālābāda ir novietota vairāku oāžu centrā. Ap pilsētu atrodas lieli lauki, kas tiek apūdeņoti ar irigācijas sistēmām. Tajos tiek audzēti augļi, kā arī rīsi un labība. Pilsētā atrodas cukurfabrika un papīrrūpniecība, pastāv arī amatnieku darbnīcas. Kopš 1963. gada darbojas Nangarhāras Universitāte.
Ramils Gulijevs
Ramils Gulijevs (az; dzimis ) ir Azerbaidžānā dzimis Turcijas vieglatlēts, startē sprinta distancēs, lielākos panākumus guvis 200 m distancē, kur ir bijis pasaules un Eiropas čempions.
Karjeras sākumā pārstāvējis dzimto Azerbaidžānu. Kļuva par Universiādes, un Eiropas junioru čempionu 200 m distancē. 2013. gadā sāka pārstāvēt Turciju starptautiskajās sacensībās.
2016. gada Eiropas čempionātā 200 m distancē izcīnījis sudraba medaļu. 2017. gada pasaules čempionātā kļuva par čempionu 200 m distancē, kļūstot par pirmo Turcijas sportistu, kas pasaules čempionātā izcīnījis zelta medaļu. Šo panākumu atkārtoja arī nākamajā gadā notikušajā Eiropas čempionātā, kur kopā ar komandas biedriem izcīnīja sudraba medaļu arī 4x100 m stafetē.
Urzulas fon der Leienas komisija
Urzulas fon der Leienas komisija ir Eiropas Komisija (EK), kas 2019. gada 1. decembrī sāka darbu Eiropas Komisijas prezidentes Urzulas fon der Leienas vadībā.
Komisijas sastāvs
2019. gada 10. septembrī Urzula fon der Leiena iepazīstināja ar piedāvājumu nākamajam EK komisāru kolēģijas sastāvam pilnvaru termiņam no 2019. līdz 2024. gadam. 2019. gada septembra beigās un oktobra sākumā notika komisāru amata kandidātu iztaujāšana Eiropas Parlamentā, kas 27. novembrī nobalsoja par visu kabinetu kopumā. Breksita dēļ piedāvātajā komisijas sastāvā nebija Apvienotās Karalistes pārstāvja.
Priekšsēdētājas izpildvietnieki
Priekšsēdētājas izpildvietnieki ir gan priekšsēdētājas vietnieki, kas atbild par vienu no trim jaunievēlētās priekšsēdētājas darba programmas pamattēmām, gan EK locekļi:
Čerņihivas guberņa
Čerņihivas guberņa (uk) jeb Čerņigovas guberņa (ru) bija Krievijas Impērijas, Ukrainas Tautas Republikas, Ukrainas Valsts un Ukrainas PSR guberņa vēsturiskajā Kreisā krasta Ukrainas reģionā, kas oficiāli izveidota 1802. gadā no Mazkrievijas guberņas ar administratīvo centru Čerņihivā. Mazkrievijas guberņu pārveidoja par Mazkrievijas ģenerālgubernatūru un tā sastāvēja no Čerņihivas guberņas, Poltavas guberņas un vēlāk Harkivas guberņas. 1897. gadā guberņas teritorija bija 52 396 km2 ar 2,298 miljoniem iedzīvotāju. Guberņa likvidēta 1925. gadā.
Čerņihivas guberņas robežas aptuveni atbilst mūsdienu Čerņihivas apgabala robežām, bet tajā ietilpa arī liela daļa Ukrainas Sumu apgabala un mazākas Kijivas apgabala daļas, kā arī lielākā daļa mūsdienu Krievijas Brjanskas apgabala.
Velka Bistršice
Velka Bistršice (cz) ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Olomoucas apriņķī.
Vēsture
Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Grosvisternica (de). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Viktors Ellers
Viktors Ellers (dzimis Rīgā) ir latviešu aktieris un autosportists.
Aktiermeistarību apguvis Klaipēdas Universitātē. Kopš 2009. gada piedalās Liepājas teātra izrādēs. Piedalījies arī Dirty Deal Teatro izrādē "Kolekcionārs".
Atveidojis Jēkaba lomu seriālā "Eņģeļu māja" un Teo lomu seriālā "Nemīlētie".
Viktors Ellers piedalījies rallijā kā stūrmanis Māra Druvas ekipāžā. Vēlāk braucis kā pilots kopā ar sievu Zani kā stūrmani. Pēc aiziešanas no rallija piedalās Latvijas un Baltijas rallijkrosa čempionātos.
Hercogs Jēkabs (nozīmju atdalīšana)
Hercogs Jēkabs var būt:
Endrūsa
Endrūsa var būt:
Rieti province
Rieti province ir viena no Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Lacio reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Rieti. Rieti province sīkāk iedalās 73 komūnās.
Odumāni
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V598 (Zabolotjje_Maltas Trūpi).
Odumānos dzimis Jāzeps Pīgoznis (1934_2014), mākslinieks. Latvijas Mākslas akadēmijas profesors.
Tīkla adrešu translēšana
Visizplatītākais tīkla translēšanas veids ietver lielu privātu tīklu, kas izmanto adreses privātā diapazonā (no 10.0.0.0.0 līdz 10.255.255, no 172.16.0.0 līdz 172.31.255.255 vai no 192.168.0 0 līdz 192.168.255.255). Privātā adrešu shēma labi darbojas datoriem, kuriem tikai jāpiekļūst resursiem lokālā tīklā, piemēram, darbstacijām, kurām ir nepieciešama piekļuve failu serveriem un printeriem. Maršrutētāji privātajā tīklā var maršrutēt trafiku starp privātām adresēm bez problēmām. Tomēr, lai piekļūtu resursiem ārpus tīkla, piemēram, internetam, šiem datoriem ir nepieciešama publiska adrese, lai saņemtu atbildi uz pieprasījumiem un tās nenoklīst plašajā tīklā.
Interneta pieprasījumi, kuriem nepieciešama NAT palīdzība, ir diezgan sarežģīti, bet notiek tik ātri, ka lietotājs reti saprot, kā tie ir radušies. Tīkla darbstacija pieprasa saikni ar datoru internetā. Tīkla maršrutētāji atzīst, ka pieprasījums neattiecas uz tīkla resursu, tāpēc nosūta pieprasījumu uz ugunsmūri. Ugunsmūris redz pieprasījumu no datora ar iekšējo IP. Pēc tam tas veic to pašu pieprasījumu internetā, izmantojot savu publisko adresi, un atgriež atbildi no interneta resursa uz datoru privātajā tīklā. No resursa perspektīvas internetā tas sūta informāciju uz ugunsmūra, jeb vārtejas adresi. No darbstacijas viedokļa izskatās, ka komunikācija notiek tieši ar vietni internetā, jo maršrutētājs nosūta paketi izmantojot vietnes avota adresi kā paketes avota adrese. Šādā veidā izmantojot NAT, visiem privātā tīkla lietotājiem, kas izmanto internetu, ir viena un tā pati publiskā IP adrese. Tas nozīmē, ka simtiem vai pat tūkstošiem lietotāju var būt viena publiskā adrese.
Tīkla adrešu translēšanas plusi un mīnusi
NAT tiek ieviesta arī mājas maršrutētājiem un aparatūras ugunsmūriem, piemēram, Netgear un Linksys, kā arī augstas klases aparatūras ugunsmūriem, piemēram, Cisco un Juniper.
Tas ir izrādījies vērtīgs līdzeklis aparatūras ugunsmūrī, lai saglabātu publiskās IP adreses, kā arī drošības pasākums dažiem uzbrukumu veidiem, piemēram, pikšķerēšanas uzbrukumam.
Tāpat kā visam, arī NAT ir trūkumi. Dažām lietojumprogrammām un pakalpojumiem, piemēram, VPN un video konferencēm, ir grūti apstrādāt pieprasījumus kas izmanto NAT (Tas nav pilnīgi pareizi, jo jūs varat to konfigurēt darbam ar NAT, bet, iestatot kārtulas lietojumprogrammās, maršrutētājiem un ugunsmūriem, tās var nedaudz sajukt.)
Tīkla adrešu translēšanas (NAT) veidi
NAT tiek ieviesta arī mājas maršrutētājiem un aparatūra sugunsmūriem, piemēram, Netgear un šīs pasaules saitēm, kā arī augstas klases aparatūras ugunsmūriem, piemēram, Cisco un Juniper.
Mūsdienās tiek izmantoti trīs galvenie NAT veidi atkarībā no veicamā uzdevuma.
Statiskais NAT
NAT ierīcei ir piešķirts publisks IP adrešu kopums. Privātu IP adresi pēc tam var statiski kartēt uz jebkuru no šīm publiskajām adresēm. Šāda veida NAT shēmu parasti izmanto serveriem, kuriem nepieciešama viena un tā pati IP adrese, tāpēc nosaukums ir “statisks”. Tas nozīmē ka 1. serverim vienmēr būs tulkota viena un tā pati publiskā IP adrese, bet 2. serverim tiks tulkota cita publiskā IP adrese utt. Šo NAT veidu mēdz arī saukt par 1:1 NAT.
Dinamiskais NAT
NAT ierīce atkal sastāvēs no IP adrešu kopas. Šoreiz IP adrešu kopa tiks izmantota pēc nepieciešamības un pēc tam nodota atpakaļ. Tāpēc, ja pieprasījumam ir nepieciešama publiskā adrese, tā tiek saņemta no IP adrešu kopas, un pēc tam, kad pieprasījumi ir pabeigti, IP adrese tiek nodota atpakaļ. Nākamreiz, kad tas pats dators pieprasa publisko IP adresi, tam var tikt piešķirta jebkura no brīvajām adrešu kopas adresēm (kas nav vienāda ar iepriekšējā pieprasījuma adresi), jo to, izmanto cits dators, tāpēc nosaukums ir “dinamisks”. Tādējādi lietotājus, kas vēlas sazināties internetā jebkurā laikā, ierobežos tas, cik publiskās IP adreses ir pieejamas NAT adrešu kopā.
Porta adreses tulkojums (PATA)
Šādā gadījumā uzņēmumam būtu tikai viena publiskā IP adrese, kas piešķirta, un tā pārlūkojot tīmekli, visi varētu koplietot šo publisko adresi, izmantojot internetu. Kad dators vēlas izmantot internetu, NAT ierīce, izmantojot PATA metodi, atcerēsies iekšējā resursdatora IP adresi un portu. Piemēram, 192.168.1.10 ar 55331 avota portu vēlējās pārlūkot Amazon.com. NAT ierīce to pierakstīs, un, kad Amazon atbildēs uz publisko adresi un porta numuru 55331, NAT ierīce izmantos PATA metodi un uzmeklēs informācijas pieprasītāju pēc porta informācijas, kas novirzīs uz iekšējo datoru, kurš to pieprasa. Tā teikt, šī informācija Amazon ir nosūtīta atpakaļ uz publisko adresi un portu 55331, kas iekšējā tīklā nozīmē dators ar IP adresi 192.168.1.10. Tāpēc savienojumus unikāli identificē avota ports, izmantojot vienu un to pašu publisko IP, bet ar unikāliem avota portiem, lai noteiktu, kurš ir pieprasījis informāciju.
Izmantojot šo metodi, uzņēmums ietaupītu saprātīgu naudas summu un IP adreses, jo tas izmanto tikai vienu IP adresi. Tas ir bijis svarīgs faktors, kāpēc jau vairākus gadus tiek pieminēta nepieciešamība pēc IPv6 adresācijas, bet lielākajā daļā valstu tā joprojām netiek lietota un nav nepieciešama.
Atgriezeniskais NAT
Atgriezeniskais NAT vai NAT atspulgs, ir funkcija kas ir pieejama daudzos patērētāju līmeņa maršrutētājos. Šī funkcija atļauj tulkot publisko IP adresi no NAT tīkla iekšpuses, norādot kā galamērķi ierīci iekšējā tīkla, skaidrojošais piemērs:
Ja darbstacija 192.168.1.100 nosūta paketi uz 203.0.113.1, normālos gadījumos tā tiktu maršrutēta cauri noklusējuma vārtejai jeb rūterim, ja vien nav iestatīts speciāls ceļš darbstacija maršrutēšanas tabulā. Rūteris ar atgriezeniskā NAT funkcionalitāti uztvers, ka 203.0.113.1 ir rūtera publiskā adrese un uzskatīs ka pakete nāk cauri WAN interfeisam. Tas noteiks galamērķa adresi lokālajā tīkla izmantojot Dinamisko NAT (portu pārsūtīšanas) noteikumus galamērķim. Piemēram ja pakete tika nosūtīta uz 203.0.113.1 80 portu, tas pēc DNAT noteikumiem secinās ka ir aktīvs noteikums 80 ports un paketi pārsūtīs uz 192.168.1.2.
Ja nav pieejams DNAT noteikums, rūteris paketi nometīs un atbildēs ar ICMP galamērķis nav sasniedzams kļūdu, bet ja noteikums eksistē, notiks paketes pārsūtīsana. Lokālā darbstacija paketes avotu norādīs ka savu ip adresi 192.168.1.100, bet serveris šo paketi saņems, ar avota adresi 203.0.113.1, pateicoties atgriezeniskajam NAT. Kad serveris atbildēs uz paketi, šis process ir identisks un tiks atbildēts, kā ārējam pieprasītājam. Tādējādi divu virzienu komunikācija ir iespējama divām tīkla ierīcēm vienā lokālajā tīkla, izmantojot publisko adresi.
Pēteris Lapiņš
Aktiermeistarību apguvis Klaipēdas Universitātē. Liepājas teātra izrādēs piedalās kopš 2009. gada.
Erina Endrūsa
Erina Džila Endrūsa (en; dzimusi Luistonā, Meinas štatā, ASV) ir amerikāņu sporta apskatniece. 2007. un 2008. gadā Playboy aptaujās tika atzīta par ASV izskatīgāko sporta apskatnieci.
E. Endrūsa pabeigusi Bloomingdale vidusskolu un 2000. gadā absolvējusi Floridas universitāti, kur studējusi telekomunikāciju zinātni.
2000. gadā viņa uzsāka reportieres darbu FSN Florida. Kopš 2004. gada maija darbojās ESPN, taču 2012. gadā pievienojās Fox Sports. Viņa ir strādājusi NHL, MLB, koledžu beisbola un citu līgu apskatnieces amatā.
2010. gadā piedalījās ASV TV šova "Dejo ar zvaigzni" 10. sezonā. Viņa sasniedza finālu, kurā ierindojās trešajā vietā.
Sēbruciems
Sēbruciems (agrāk arī Sēbri, Sēbru ciems, Seber) ir apdzīvota vieta Mārupes novada Babītes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā pie autoceļa Dzilnuciems—Piņķi 2 km no pagasta centra Piņķiem, 14,5 km no novada centra Mārupes un 18 km no Rīgas centra.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Ferzeni
Fon Ferzeni bija vācbaltiešu dzimta, kas 16. gadsimtā ieceļoja Livonijā un vēlāk izplatījās Zviedrijā un Krievijā.
Vēsture
Dzimtas vēsture izsekojama līdz Lorencam Ferzenam (Verssen), kurš 1535. gadā no Pomerānijas ieradās Livonijā, ieprecējās Firstenbergu dzimtā un iegādājās Pajakas un Raikilas (Raikküla) muižas Harijas zemē. Zviedru Igaunijas laikā 1674. gadā Ferzeniem piešķīra brīvkungu titulu. Lielā Ziemeļu kara laikā 1712. gadā Reinholds Johans fon Ferzens ieguva grāfa titulu.
1755. gadā dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības un Igaunijas bruņniecības matrikulā. 1795. gadā Krievijas Impērijas armijas infantērijas ģenerālim Hansam Heinriham fon Ferzenam piešķīra grāfa titulu. 1855. gadā visiem dzimtas piederīgajiem apstiprināja barona titulu.
2019. gada Eirovīzijas koris
Konkursā piedalījās 10 valstis. Norvēģija, Skotija, Šveice un Zviedrija konkursā debitēja, taču Austrija, Igaunija un Ungārija no tā izstājās.
NYSE Euronext
NYSE Euronext, Inc. bija ASV reģistrēts finanšu uzņēmums. Tas pārvaldīja fondu biržas Amerikā un Eiropā: Ņujorkas fondu birža un Euronext. Dibināts 2007. gadā, likvidēts 2013. gadā.
2019. gada Eirovīzijas koris
Konkursā uzvarēja Dānijas pārstāvētais koris Vocal Line.
NYSE Euronext
Vēsture
2006. gada 22. maijā Ņujorkas fondu biržas īpašnieks NYSE Group, pārsolot Deutsche Börse piedāvājumu, izteica priekšlikumu par 8 miljardiem eiro pirkt Eiropas uzņēmumu Euronext, kurā bija apvienojušās Amsterdamas, Briseles, Parīzes un Lisabonas biržas. Savukārt 23. maijā Deutsche Börse izteica pretpiedāvājumu par 8,6 miljardiem eiro. Neņemot to vērā, NYSE Group un Euronext parakstīja apvienošanās līgumu. Deutsche Börse savu piedāvājumu atsauce 15. novembrī. NYSE Group akcijas tirgus cena pieauga. Konkurences regulēšanas institūcijas deva nepieciešamās atļaujas, un 19. decembrī Euronext akcionāri nobalsoja par apvienošanos, bet 20. decembrī to izdarīja NYSE Group akcionāri. Apvienošanās stājās spēkā 2007. gada 4. aprīlī, dibinot uzņēmumu NYSE Euronext.
2019. gada Eirovīzijas koris
Norises vieta
Pēc dažādu ziņu parādīšanos februārī,  tika paziņots, ka otrais Eirovīzijas gada kora konkurss notiks Zviedrijas otrajā lielākajā pilsētā — Gēteborgā, arēnā Scandinavium, tomēr  tika paziņots, ka konkurss tomēr notiks Partilles arēna ar 4500 cilvēku ietilpību, kas atrodas Partilles pilsētā, netālu no Gēteborgas.
NYSE Euronext
Vēsture
2008. un 2009. gadā Deutsche Börse izteica divus piedāvājumus apvienoties ar NYSE Euronext, bet tie tika noraidīti. 2011. gadā Deutsche Börse un NYSE Euronext paziņoja, ka plāno apvienoties. Ar šo apvienošanos tiktu izveidota lielākā birža vēsturē. Jūlijā apvienošanos apstiprināja abu uzņēmumu akcionāri. Decembrī apstiprinājumu deva ASV konkurences regulatori. 2012. gasa 1. februārī Eiropas Komisija bloķēja vienošanos, pamatojot ar to, ka jaunais uzņēmums veidos kvazi monopolu Eiropas finanšu derivātu tirgū.
2019. gada Eirovīzijas koris
Formāts
Valstīm, kuras vēlējās piedalīties 2019. gada Eirovīzijas koru sacensībās, bija jābūt Eiropas Raidorganizāciju apvienības (EBU) biedrēm. Dalību apstiprināja 10 dalībvalstis.
Ojotnīki
Ojotnīki (arī Ojatnieki) ir ciems Konstantinovas pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 263 km attālumā no Rīgas.
2019. gada Eirovīzijas koris
Formāts
Katru valsti pārstāvēja profesionāls koris, kurš izpilda programmu bez pavadījuma, kurā var ietilpt arī vairākas dziesmas, kuras atspoguļo valsts kultūru, tradīcijas un mūziku, ne ilgāku par 4 minūtēm. Trīs no visiem koriem tika uzaicināti piedalīties otrajā kārtā, kurā tiks noskaidrots 2019. gada Eirovīzijas koris.
NYSE Euronext
Vēsture
2012. gada decembrī ASV finanšu pakalpojumu uzņēmums Intercontinental Exchange (ICE) paziņoja par nodomu iegādāties NYSE Euronext. Darījums pabeigts 2013. gada 13. novembrī. 2014. gada jūnijā sākotnējā publiskā piedāvājumā Euronext (bez LIFFE) tika atdalīts no ICE.
Upmalas iela (Jūrmala)
Upmalas iela ir iela Jūrmalā, Priedaines apkaimē. Upmalas iela sākas krustojumā ar Spilves ielu un beidzas krustojumā ar Slēperu ielu. Kopējais ielas garums ir 1000 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ielā kustība norit vienā joslā. Upmalas ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Upmalas iela ir savienota ar šādām ielām:
2019. gada Eirovīzijas koris
Formāts
Uzvarētāju koris Vocal Line no Dānijas saņema trofiju, kā arī iespēju doties uz XI Pasaules koru olimpiādi, kas notiks 2020. gada jūlijā Beļģijā.
Ojotnīki
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Ojatu ezers, Šķierzlota ezers.
2019. gada Eirovīzijas koris
Vadītāji
tika paziņots, ka konkursu vadīs britu klasiskās mūzikas radio un televīzijas raidījumu vadītājs Petroks Trinolijs, kurš vadījis arī 2018. gada Eirovīzijas jauno mūziķu konkursu, kas notika Edinburgā, Lielbritānijā, un Zviedrijas Televīzijas (SVT) kultūras raidījumu vadītāja Ella Peteršone.
Ojotnīki
1999.gadā izveidots dabas liegums "Ojatu ezers".
2019. gada Eirovīzijas koris
Dalībvalstis
Konkursā piedalījās 10 valstis. Konkurss tika sadalīts divās kārtās — pirmajā piedalījās visu dalībvalstu kori, taču otrajā kārtā sacentās tikai 3 labākie, no kuriem viens ieguva 2019. gada Eirovīzijas kora titulu.
Beļģija, Latvija, Slovēnija, Vācija un Velsa piedalījās konkursā otro reizi pēc debijas 2017. gada konkursā. Norvēģija, Skotija, Šveice un rīkotājvalsts Zviedrija konkursā piedalījās pirmo reizi, kamēr Austrija, Igaunija un Ungārija no konkursa izstājās.
Dānija arī sākotnēji izstājās, tomēr tika paziņots, ka valsts konkursā piedalīsies otro reizi. Bija arī paziņots, ka Francija piedalīsies konkursā, tomēr valsts neatradās galīgajā dalībvalstu sarakstā.
Pirmā kārta
Katras dalībvalsts koris izpilda ne vairāk kā 4 minūšu ilgu programmu.
Otrajai kārtai kvalificējās Latvijas, Dānijas un Slovēnijas kori.
Otrā kārta
Tikai trīs labākie kori, kas kvalificējušies no pirmās kārtas, izpildīja ne vairāk kā 3 minūšu ilgu programmu.
Konkursā uzvarēja Dānijas koris Vocal Line, kurš saņēma trofiju, kā arī iespēju doties uz XI Pasaules koru olimpiādi.
Diriģenti
Katras valsts pārstāvošajam korim bija savs diriģents:
Profesionālā žūrija
2019. gada Eirovīzijas koris tika noskaidrots ar profesionālas žūrijas palīdzību, kuras sastāvā bija 3 žūrijas locekļi:
Citas EBU dalībvalstis
Sekojošās valstis piedalījās 2017. gada Eirovīzijas kora konkursā, taču neatradās galīgajā dalībvalstu sarakstā:
511 Deivida
Deivida, arī 511 Deivida ir asteroīds ar diametru apmēram 326 km. Objekts atrodas asteroīdu joslā, pieder C tipa asteroīdiem.
Asteroīdu atklāja amerikāņu astronoms Raimonds Dagans (Raymond Dugan) Heidelbergas observatorijā. Objektam tika piešķirts vārds Deivida, godinot Amhērstas koledžas profesoru, astronomu Deividu Todu (David Todd). Tobrīd bija spēkā tradīcija, asteroīdiem piešķirt sieviešu vārdus, tāpēc vārds Deivids tika pārveidots par Deivida.
Orbīta un fiziskie parametri
Deividai ir neregulāra forma, virsma tumša ar ļoti zemu albedo. Virsmu klāj oglekļa hondrītu meteorītiem līdzīgi materiāli. Asteroīds ir liels, tā masa atbilst apmēram 1,5 % no kopējās asteroīdu joslas masas, to ierindojot starp 10 smagākajiem asteroīdu joslas objektiem.
No 2002. gada līdz 2007. gadam Deividu pētīja ar Keka 2. teleskopu, kuram ir adaptīvā optika. Iegūtajos attēlos bija redzams, ka asteroīdam ir vismaz 2 asi izvirzījumi un viens ap 150 km diametra krāteris, līdzīgs kā 253 Matildei.
Floridas šaurums
Floridas šaurums (en, es) ir līdz 150 km plats jūras šaurums Ziemeļamerikas dienvidaustrumos, kas atdala Floridas pussalu ziemeļos no Bahamu Salām austrumos un Kubas dienvidos un savieno Meksikas līci ar Atlantijas okeānu. Caur Floridas šaurumu plūst siltā Floridas straume, kas ir sākums Golfa straumei.
Atlass (pavadonis)
Atlass  jeb Atlants  (he) ir ceturtais pēc attāluma no planētas dabiskais Saturna pavadonis, kas pazīstams arī kā Saturns XV.
Usmas iela (Jūrmala)
Usmas iela ir iela Jūrmalā, Jaundubultu apkaimē. Usmas iela sākas krustojumā ar Strēlnieku prospektu un beidzas krustojumā ar Poruka prospektu. Kopējais ielas garums ir 130 metri, tā ir klāta ar asfaltbetona segumu. Ielā kustība norit vienā joslā. Usmas ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Atlass (pavadonis)
Atklāšana
Šo pavadoni 1980. gada 12. oktobrī atklāja astronoms Ričards Terils. Viņš ieraudzīja šo pavadoni uz vienas no fotogrāfijām, kuru uzņēma kosmosa aparāts Voyager 1 un deva īslaicīgu apzīmējumu S/1980 S 28. 1983. gadā tas saņēma savu oficiālo nosaukumu par godu titānam Atlantam no sengrieķu mitoloģijas.
Orbīta
Atlass apgriežas ap Saturnu 14 stundās un 26 minūtēs. Vidējais attālums no Saturna ir 137 670 km. Orbītas slīpums 0,009° pret Saturna ekvatoru. Orbītas ekscentricitāte ir 0,0012. Atlasa gravitācija iedarbojas uz Saturna A gredzenu
Klevaņa
Klevaņa ir pilsēta Rivnes rajonā  Rivnes apgabalā Ukrainas rietumos. Tās iedzīvotāju skaits 2001. gadā pēc Ukrainas tautas skaitīšanas datiem sasniedza 7470.
Vēsture
Pirmās ziņas par apdzīvotu vietu Klevaņas teritorijā, Stublas upes krastos, ir no 12. gadsimta. Tolaik apmetni sauca par Kolivaņu. Pirmā Klevaņas rakstiskā pieminēšana parādās 1458. gadā kā Čartorisku ģimenes īpašums. 1654. gadā apdzīvotai vietai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības, un 1940. gadā piešķirts pilsētas statuss.
Ģeogrāfija
Klevaņa atrodas pie Stublas upes, 28 km uz ziemeļrietumiem no Rivnes un 50 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Luckas.
Ievērojamas apskates vietas
Klevaņā vērts apskatīt Klevaņas pils drupas. Pils celtniecība sākās 1475. gadā un tika pabeigta 1561. gadā. Pilsētā atrodas arī Dievmātes Pasludināšanas baznīca ar zvanu torni, kas celta ap 1630. gadu, kā arī Kristus Piedzimšanas baznīca, kas tika uzcelta 1777. gadā. Klevaņas dzelzceļa stacija savieno pilsētu ar apgabala administratīvo centru Rivni un Kiverciem.
Netālu no Kļevanas atrodas arī koku ieskauts dzelzceļš, kas kļuvis pazīstams kā Mīlestības tunelis.
Svitjazs
Svitjazs (uk) ir karsta izcelsmes ezers Ukrainā, valsts dziļākais ezers ar maksimālo dziļumu 58,4 metri. Pēc platības tas ir otrais lielākais Ukrainā. Svitjazs pieder pie Šackas ezeru grupas, kas atrodas Poļesjē (Volīnijas apgabals) Ukrainas ziemeļrietumu stūrī, netālu no Polijas un Baltkrievijas robežām. Ezers ir daļa no Šackas nacionālā dabas parka (Šackas rajons, Volīnijas apgabals). Ezera vidū atrodas 7 hektāru liela sala. Ezers aizņem 27,5 km² platību, vidējais dziļums ir 7.8 metri, maksimālais ūdens caurspīdīgums sasniedz 8 metrus. Ezera garums ir 7.8 km.
Ezers ir nozīmīgs tūrisma objekts. Vasarā ezera smilšainas pludmales un siltais ūdens piesaista daudz tūristu.
Harkivas guberņa
Harkivas guberņa (uk) jeb Harkovas guberņa (ru) bija Krievijas Impērijas, Ukrainas Tautas Republikas, Ukrainas Valsts un Ukrainas PSR guberņa vēsturiskajā Slobodas Ukrainas reģionā, kas oficiāli tika izveidota 1835. gadā ar administratīvo centru Harkivā. No 1765. līdz 1780. gadam un no 1796. līdz 1835. gadam guberņu sauca par Slobodas Ukrainas guberņu. No 1780. līdz 1796. gadam pastāvēja Harkovas vietniecība. Ar katru teritoriālo reorganizāciju būtiski mainījās robežas un administratīvā struktūra. 1897. gadā guberņas teritorija bija 54 493 km2 ar 2,919 miljoniem iedzīvotāju. Guberņa tika likvidēta 1925. gadā.
Raivis Zīmelis
Raivis Zīmelis (dzimis Madonā) ir bijušais latviešu biatlonists.
Biatlonā trenēties sācis 1987. gadā. Piedalījies Turīnā, kur izcīnījis 46. vietu iedzīšanā un 49. vietu sprintā, kā arī Latvijas stafetes izlases sastāvā 16. vietu stafetē. Piedalījies vairākos Pasaules čempionātos, augstākais sasniegums individuālajās distancēs — 2000. gadā Holmenkollenā izcīnītā 37. vieta sprintā.
Bija iekļauts Latvijas sastāvā arī, bet nestartēja apendicīta problēmu un operācijas dēļ.
Pēc 2006. gada Olimpiskajām spēlēm beidzis biatlonista karjeru. Amatieru līmenī nodarbojas ar kalnu riteņbraukšanu, distanču slēpošanu, pārstāvot MySport veikala komandu. Strādājis par distanču slēpošanas treneri Siguldas sporta skolā.
2015. gadā kļuvis par Latvijas čempionu kalnu riteņbraukšanā (XCM).
Gunārs Kugrēns
Gunārs Kugrēns (dzimis ) ir latviešu aktieris.
1957. gadā beidzis Bauskas 1. vidusskolu. Mācījies Ventspils Mūzikas skolā. 1959. gadā iestājies Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātē, kuru pabeidzis 1963. gadā. Pēc konservatorijas absolvēšanas nokļuvis Liepājas teātrī, kurā nostrādājis līdz 1998. gadam. Ilgus gadus runājis dzeju laulību ceremonijās Dzimtsarakstu birojā.
Māsa ir aktrise Lāsma Kugrēna.
188. gads
188. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Mežonīgie rietumi (filma)
"Mežonīgie rietumi" (en) ir 1999. gada asa sižeta vesterns, kas balstīts uz 20. gadsimta 60. gadu tāda paša nosaukuma televīzijas seriālu. Filmas režisors un viens no producentiem ir Barijs Zonnenfelds. Galvenās lomas atveido Vills Smits, Kevins Klains, Kenets Brana, Salma Hajeka un Teds Levains. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā.
Filmas galvenie varoņi ir ASV Slepenā dienesta aģenti Džeimss T. Vests un Artēmuss Gordons, kuriem jāizglābj prezidents Grānts no ļauna izgudrotāja.
Oknupe
Oknupe ir ciems Vīksnas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 235 km attālumā no Rīgas.
Viterbo province
Viterbo province ir viena no 110 Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Lacio reģionā. Provinci rietumos apskalo Tirēnu jūra.Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Viterbo. Provinces kopējā platība ir 3612 km2, 2011. gada beigās tajā dzīvoja 321 008 iedzīvotāji. Viterbo province sīkāk iedalās 60 komūnās.
Odziena
Odziena ir ciems Aizkraukles novada Vietalvas pagastā pie autoceļa P78. Izvietojies pagasta rietumu daļā 6 km no pagasta centra Vietalvas, 37 km no novada centra Aizkraukles un 100 km no Rīgas.
Vēsture
Odzienas apkārtnē konstatēti vidējā dzelzs laikmeta apbedījumi un tā paša perioda savrupatradumi. 1843. gadā, apstrādājot Odzienas muižas laukus, atrada pakavsaktu, spirālgredzenus un citas rotaslietas, bet 1889. gadā, muižas teritorijā rokot pamatus, atraka skeletkapus, kuros konstatēja arī apbedījumu inventāru un ieročus. Odzienas vārds (Odenze vai Odse) rakstītajos vēstures avotos pirmo reizi minēts 1455. gadā.
Tagadējā apdzīvotā vieta veidojusies ap Odzienas muižu. Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Aizkraukles rajonā.
Bijušās Odzienas muižas dzirnavās šobrīd darbojas alusdarītava "Odzienas muižas alus", teritorijā iekārtots arī viesu nams.
Muižas neogotiskajai pilij 2015. gadā rekonstruētas piecas zāles, bet daļā, tai skaitā tornī, saglabājušās tikai ārējās sienas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Pārraides sistēma
Telekomunikācijās pārraides sistēma jeb transmisijas sistēma ir sistēma, kas pārraida signālu no vienas vietas uz otru. Signāls var būt elektrisks, optisks vai radio signāls. Pārraides sistēmas mērķis ir precīzi un efektīvi pārsūtīt datus no punkta A uz punktu B no attāluma, izmantojot dažādas tehnoloģijas, piemēram, vara kabeļus un optiskās šķiedras kabeļus, satelītu saites un bezvadu sakaru tehnoloģijas.
Starptautiskā telekomunikāciju savienība (ITU) un Eiropas Telekomunikāciju standartu institūts (ETSI) definē pārraides sistēmu kā saskarni un vidi, caur kuru fiziskā slāņa sastāvdaļas pārsūta bitus. Tas ietver visus komponentus un tehnoloģijas, kas saistītas ar digitālo datu pārsūtīšanu no vienas vietas uz citu, tostarp modemus, kabeļus un citas tīkla iekārtas.
Viena no visplašāk izmantotajām pārraides sistēmu tehnoloģijām internetā un publiskajā komutācijas telefonu tīklā (PSTN) ir sinhronais optiskais tīkls (SONET).
Digitālā pārraides sistēma
ITU definē digitālo pārraides sistēmu kā sistēmu, kas informācijas pārsūtīšanai izmanto digitālus (ciparu) signālus. Digitālajā pārraides sistēmā datus vispirms pārvērš ciparu formātā un pēc tam pārraida pa sakaru kanālu. Digitālais formāts nodrošina vairākas priekšrocības salīdzinājumā ar analogajām pārraides sistēmām, tostarp uzlabotu signāla kvalitāti, samazinātu troksni un traucējumus un palielinātu datu precizitāti.
ITU definē digitālo pārraides sistēmu (DTS) šādi:"A specific means of providing a digital section."ITU nosaka globālus standartus digitālajām pārraides sistēmām, tostarp izmantotās kodēšanas un dekodēšanas metodes, datu lielumus un pārraides ātrumu, kā arī izmantoto sakaru kanālu veidus. Šie standarti nodrošina, ka digitālās pārraides sistēmas ir savstarpēji savietojamas un sadarbspējīgas neatkarīgi no pārsūtāmo datu veida vai sūtītāja un saņēmēja ģeogrāfiskās atrašanās vietas.
DTS pamata sastāvdaļas
Šīs metodes tiek izmantotas, lai uzlabotu signāla un trokšņa attiecību (SNR), kas palīdz saglabāt signāla integritāti pārraides laikā.
Epidēmija (filma)
"Epidēmija" (en) ir 1995. gada Amerikas Savienoto Valstu filma, kuras režisors ir Volfgangs Petersens. Filma balstīta uz Ričarda Prestona grāmatu The Hot Zone.
Filma ir par epidemiologiem, kas cīnās pret nāvējošu vīrusu, līdzīgu Ebolas vīrusam, kas no Āfrikas nonācis Amerikas Savienotajās Valstīs. Galvenās lomas filmā atveido Dastins Hofmans, Renē Russo, Morgans Frīmens, Kuba Gudings jaunākais, Patriks Dempsijs, Donalds Saterlends un Kevins Speisijs. Filmas pirmizrāde notika 1995. gada 10. martā. Aktieris Kevins Speisijs par lomu šajā filmā saņēma vairākas balvas.
Īstās karpas
Īstās karpas (Cyprininae) ir karpu dzimtas (Cyprinidae) apakšdzimta, kura apvieno karpas un karūsas. Saskaņā ar 2010. gada sistemātiku, kas balstīta uz DNS pētījumiem, īsto karpu apakšdzimtā ir 57 sugas, kas tiek iedalītas 11 ģintīs. Fosilie atradumi liecina, ka īsto karpu apakšdzimta miocēna sākumā ir atdalījusies no barbju apakšdzimtas (Barbinae), un visas mūsdienās dzīvojošās īsto karpu ģintis ir izveidojušās pliocēna laikā.
Pavlo Eļjanovs
Pavlo Eļjanovs (uk; dzimis Harkivā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2001).
Biogrāfija
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 2005. gadā uzvarējis turnīrā Amsterdamā. 2006. gadā bijis labākais turnīrā Monreālā. 2007. gadā uzvarējis turnīrā Veikanzē (Nīderlande). 2009. gadā bijis labākais Bosna turnīrā Sarajevā. 2010. gadā uzvarējis FIDE Grand Prix sērijas noslēguma turnīrā Astrahaņā un bijis labākais Kopenhāgenas turnīrā Politiken Cup. 2012. gadā Maskavā dalījis pirmo vietu Aeroflot Open turnīrā. 2013. gadā dalījis 1.-3. vietu Reikjavikas turnīrā Reykjavik Open. 2013. gadā Sanktpēterburgā kopā ar Ivanu Bukavšinu dalījis pirmo vietu Mihaila Čigorina memoriālā, bet uzvarējis papildu mačā.
Stropi (Naujenes pagasts)
Stropi ir ciems Augšdaugavas novada Naujenes pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 7,8 km no pagasta centra Naujenes, 10,5 km no novada centra Daugavpils un 233,1 km no Rīgas.
Pavlo Eļjanovs
Biogrāfija
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 40. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Stropi (Naujenes pagasts)
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa A13 (Krievijas robeža (Grebņeva)—Rēzekne—Daugavpils—Lietuvas robeža (Medumi)).
Pavlo Eļjanovs
Biogrāfija
Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā Eļjanovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2001. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Atklātās atklātnes
Atklātās atklātnes ir šaha atklātnes, kurās baltie spēlē 1. e2-e4 un melnie atbild 1. ... e7-e5.
Pikāntsu (stacija)
Pikāntsu (et) bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Tartu—Valga Igaunijā, starp Megistes pieturu un Kēni staciju. Tas atradās starp Valgas apriņķa Sangastes pagastu un Eru pagastu 28,8 km attālumā no Valgas, 55,1 km attālumā no Tartu un 245,2 km attālumā no Tallinas.
Pieturas punkts Pikāntsu tika atklāts 1887. gadā. Platformas augstums bija 200 mm, garums - 75 metri. Pēc pasažieru vilciena Tartu—Valga atcelšanas 2008. gadā pieturas punkts vairs netiek izmantots. 2009. gadā platforma tika nojaukta.
Jānis Sirmbārdis
Jānis Sirmbārdis (dzimis 1937. gada 13. janvārī Jumurdas pagastā, miris 2015. gada 23. jūnijā) bija latviešu dzejnieks.
J. Sirmbārdis beidzis Jelgavas pedagoģisko skolu (1956) un Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu (1961). No 1962. līdz 1967. gadam strādājis laikrakstā "Literatūra un Māksla", no 1967. līdz 1994. bijis redaktors izdevniecībā "Liesma". 1963. gadā uzņemts par Latvijas Rakstnieku savienības biedru.
Pirmā dzejas publikācija 1957. gadā laikrakstā "Padomju Students". Izdoti dzejoļu krājumi "Asnu zobeni" (1962), "Dienu bites" (1966), "Saulstaru atslēgas" (1968), "Kaleidoskops" (1972), "Nātru smarža" (1975), "Kartupeļu rakšana Ērgļos" (1977), "Brūkleņzieds" (1980), "Dzejas mājas kapitālremonts" (1984), "Ak, mūžs!" (1986), "Velna ducis" (1987), "Valoda" (kopā ar R. Baraduļinu, 1987), "Pārplīsušais laiks" (2001) un "Neaizmirstuļu pļāvējs" (2002).
Atdzejojis Borisa Pasternaka, Andreja Vozņesenska u.c. krievu autoru dzeju, tulkojis B. Akuņina romānus.
Arno Upenieks
Absolvējis Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti. Tā kā pēc konservatorijas nav ticis Drāmas teātrī, aizbraucis uz Liepājas teātri. Nacionālā teātra izrādēs piedalījies kopš 1957. gada.
Filmējies seriālos "Cerību iela 21" un "UgunsGrēks", kā arī filmā "Džimlai rūdi rallallā".
Miris 2018. gada 28. novembrī.
Krosno
Krosno, pilnais nosaukums Karaliskā Krosno brīvpilsēta , ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē uz dienvidiem no Žešovas pie Vislokas upes. Pazīstama kā pilsēta, kuras apkaimē tika ierīkoti pasaulē pirmie naftas urbumi. Pazīstama arī Krosno stikla rūpniecība.
Pirmoreiz minēta rakstos 1282. gadā. Viduslaikos bagāts tirdzniecības centrs ar aizsardzības mūriem. Pilsēta relatīvi panīka 17. gadsimtā. Pēc Polijas dalīšanas Krosno tika iekļauta Austrijas impērijas sastāvā. 19. gadsimta vidū, pateicoties Ignacija Lukaseviča iesāktajai naftas rūpniecības attīstībai, Krosno piedzīvoja ekonomisku uzplaukumu.
1996. gadā Krosno radās nāves metāla grupa Decapitated. Krosno ir sociālistiskās Polijas politiķa Vladislava Gomulkas (Władysław Gomułka, 1905-1982) dzimtā pilsēta.
Okoļica
Okoļica ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 292 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V626.
Scīpions Afrikānis
Pūblijs Kornēlijs Scīpions Afrikānis (dzimis 236. gadā p.m.ē., miris 183. gadā p.m.ē.), par Afrikāni iesaukts pēc uzvaras pār kartāgiešiem Zamas kaujā, bija Romas republikas politiķis un karavadonis. Pazīstams kā Hanibāla uzvarētājs Otrajā pūniešu karā.
Dzimis senā, ietekmīgā dzimtā. Jau jaunībā iesaistījās cīņās pret Hanibālu. Romiešiem katastrofālās kaujas pie Kannām 216. gadā p.m.ē. liecinieks. 210. gadā p.m.ē. ieradās Ibērijā. Līdz 206. gadam p.m.ē. komandēja romiešu spēkus, 206. gadā uzvarēdams kartāgiešus Ilipas kaujā, un padzenot tos no Ibērijas pussalas.
204. gadā p.m.ē. no Sicīlijas iebruka Kartāgā un 202. gadā sakāva Hanibāla komandētos kartāgiešus, uzvarot Otrajā pūniešu karā.
190. gadā p.m.ē. piedalījās romiešu-sīriešu karā. Pēc tam, apvainots līdzekļu piesavināšanā, dzīvoja savā lauku īpašumā, kur arī miris. Scīpiona nāves apstākļi un apbedīšanas vieta nav zināmi.
Balsošana Eirovīzijas dziesmu konkursā
Konkursa gaitā vairākkārt ir mainījusies Eirovīzijas dziesmu konkursa balsošanas kārtība. Eirovīzijas dziesmu konkursa uzvarētājs tiek izvēlēts pēc tā brīža balsošanas sistēmas. Katras valsts profesionālā žūrija un skatītāji atsevišķi dod 12, 10 un 8-1 punktus. Pašreizējā balsošanas sistēma ieviesta 2023. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā.
Visvairāk iegūto punktu
Poļinas Gagarinas no Krievijas A Million Voices 2015. gada konkursā bija pirmā konkursa dziesma, kura ieguva vairāk par 300 punktiem, neuzvarot tajā. Damī Imas no Austrālijas Sound of Scilence2016. gada konkursā bija pirmā konkursa dziesma, kura ieguva vairāk par 500 punktiem, neuzvarot tajā. Kristiāna Kostova no Bulgārijas Beautiful Mess 2017. gada konkursā bija pirmā konkursa dziesma, kura ieguva vairāk par 600 punktiem, neuzvarot tajā. Šajā pašā gadā Salvadors Sobrals no Portugāles ar dziesmu Amar pelos dois kļuva par pirmo dziesmu Eirovīzijas dziesmu konkursa vēsturē, kura ir ieguvusi vairāk par 750 punktiem.
Vienādu rezultātu noteikums
Vienādu rezultātu noteikumu Eirovīzijas dziesmu konkursā ieviesa pēc 1969. gada konkursa, kad uzvarēja 4 dalībvalstis – Francija, Lielbritānija, Nīderlande un Spānija. Bez vienādu rezultātu noteikuma visas četras valstu pārstāves ieguva Eirovīzijas uzvarētāja statusu. 1969. gada rezultātu dēļ sekojošā – 1970. gada konkursu boikotēja Austrija, Norvēģija, Portugāle, Somija un Zviedrija. Ja jau 1969. gada konkursā būtu ieviests vienādu rezultātu noteikums, uzvarētu Francija.
0 punktu ieguvēji
Parasti katra Eirovīzijas dziesmu konkurs dalībvalsts saņem punktus, taču dažās situācijās kāda dalībvalsts balsošanas beigās nesaņem nevienu punktu.
Pirmā reize, kad kāda dalībvalsts nesaņem punktus, jeb iegūst 0 punktus bija 1962. gada konkursā, kad četras valstis ieguva zemāko punktu skaitu, kas iespējams. Pēdējā reize, kad kāda valsts ieguva 0 punktus balsošanas beigās bija 2015. gada konkursā.
2016–pašlaik
Kopš 2016. gada konkursa, kad ieviesta jaunā balsošanas sistēma, iespēja iegūt 0 punktus konkursā ir daudz zemāka nekā iepriekš.
Reģionālā balsošana
Lai arī 2001. – 2005. gada konkursu rezultātu statistiskā analīze pierāda reģionālās balsošanas esamību Eirovīzijas dziesmu konkursā, ir diskutējams jautājums vai tas notiek politisku apvienību labad, vai kulturāli cieši saistītu valstu dēļ. Vairākas konkursa dalībvalstis var iedalīt dažādās reģionālās balsošanas kategorijās:
Krievijas invāzija Mandžūrijā
Iemesli
Opija karu laikā pēc Aigunas līguma noslēgšanas 1858. gadā Krievijas impērija ieguva no Ķīnas ārējās Mandžūrijas zemes (Amūras apgabalu, Habarovskas apgabalu) un pēc Pekinas konvencijām 1860. gadā arī Usūrijas (Piejūras apgabala) zemes, kur netālu no Korejas pussalas nodibināja Vladivostoku. Krievijas stratēģisko komunikāciju nodrošināšanai Sibīrijā un Tālajos Austrumos, 1891. gadā sāka būvēt Transsibīrijas dzelzceļu. 1894.-1895. gada Pirmā Ķīnas-Japānas kara rezultātā Ķīna atteicās no kontroles pār Korejas pussalu, Taivānu, Peskadoru salām un Ļaodunas pussalu par labu Japānai, tomēr Krievijas impērija ar Francijas un Vācijas atbalstu nepieļāva Ļaodunas pussalas iznomāšanu Japānai. Lai gan Krievijas impērijas valdība 1895. gada pavasarī paziņoja, ka neplāno Tālajos Austrumos anektēt jaunas teritorijas, tomēr tā 1895. gada augustā uz Mandžūriju nosūtīja jauna dzelzceļa trases pētniecības ekspedīciju, un 1896. gada janvārī Krievijai bija gatavs līguma projekts ar Ķīnu par dzelzceļa koncesiju. 1896. gada 3. jūnijā abas valstis noslēdza slepenu alianses līgumu, kas Krievijai deva tiesības būvēt dzelzceļu apmaiņā pret tās aizsardzību no turpmākiem Japānas uzbrukumiem. Dzelzceļa celtniecības līgumu, kas paredzēja līniju no Čitas uz Vladivostoku, noslēdza 1896. gada 8. septembrī Berlīnē. Lai nepieļautu Krievijas pilnīgu kontroli, ķīnieši panāca akciju sabiedrības izveidi, kas kontrolētu jauno Ķīnas Austrumu dzelzceļu. Taču Krievijas valdība jau uzreiz nopirka 25% akciju un 1902. gadā palielināja savu akciju skaitu līdz 52%. 1896. gada 16. decembra līgums ļāva Krievijas gar dzelzceļu celt arī telegrāfa līniju, un veikt apkārtējās teritorijas dabas izrakteņu ieguvi.
Dzelzceļu celtniecība
Ķīnas Austrumu dzelzceļš, kā Krievijas Transsibīrijas dzelzceļa līnija cauri Ķīnas teritorijai, taisnā līnijā savienoja Čitu caur Harbinu ar Vladivostoku, tā saīsinot sliežu distanci par vismaz 550 kilometriem. Dzelzceļu būvēja pēc Krievijas sliežu platuma, kas to padarīja nesavienojumu ar pārējo Ķīnas dzelzceļu sistēmu. No Harbinas uz dienvidiem gāja Dienvidmandžūrijas dzelzceļš uz Ļjaodunas pussalu, kur Krievija ieguva tiesības celt karaflotes bāzi Portartūrā. Dzelzceļu celtniecība bija ļoti dārga, taču tas bija labākais veids, kā veicināt Krievijas teritoriālo izplešanos Mandžūrijā. Dzelzceļš veicināja arī reti apdzīvotās Sibīrijas resursu apguvi un krievu iedzīvotāju skaita pieaugumu šeit. Sergejs Vite uzskatīja, ka Ķīnas teritoriju drīza pārņemšana būs tikai dabīga rīcība.
Militārais iebrukums
Krievijai sākotnēji neizdevās iegūt Ķīnas atļauj celt Dienvidmandžūrijas dzelzceļa līniju no Harbinas uz Ļjaodunas pussalu, kur krievu kara un tirdzniecības flote varētu izmantot neaizsalstošās ostas. Aizbildinoties ar to, ka Vācija ir ieguvusi ostas teritoriju Ķīnā, 1897. gada decembrī Krievija paziņoja, ka pārņem savā aizsardzībā Ļjaodunas pussalu ar Ljušuņas (Portartūras) un Daliaņas (Daļņijas) ostām. Ķīna nezināja, ka Vācija un Krievija savu darbību bija saskaņojušas. Krievija izvirzīja ultimātu, pieprasot legāli tās pārvaldībā nodot Ljušuņas ostu. 1898. gada 27. martā Ķīna to nodeva ekskluzīvā Krievijas lietošanā uz 25 gadiem. Ar 6. jūlija līgumu Krievija arī panāca atļauju būvēt Dienvidmandžūrijas dzelzceļu no Harbinas. Šādi dažu gadu laikā Krievija sagrāba kontroli pār teritoriju, kuru bija solījusi aizsargāt no Japānas.
Izmantojot Bokseru sacelšanās haosu, un to, ka bokseru dumpinieki uzbruka dzelzceļam un ieņēma dzelzceļa stacijas, Krievija 1900. gada vasarā ar 100 000 kareivjiem iebruka Ķīnā, okupējot Mandžūriju. Ķīnas nosūtītais karaspēks tika ātri sakauts un iznīcināts. Pēc Bokseru sacelšanās apspiešanas, 1901. gada 2. augustā Nikolajs II paziņoja par dzelzceļa sliežu ekstrateritoriālo stāvokli, kas faktiski padarīja to par piederīgu Krievijai. Līdz ar to, Krievijas robeža jau atradās nevis pie Amūras upes, bet Mandžūrijā.
Japāna un Lielbritānija protestēja pret to, ka krievi reģionā ir pārņēmuši starptautiskās tirdzniecības kontroli, iekasējot muitas nodokļus. Dzelzceļu būvei Mandžūrijā Krievija bija iztērējusi gandrīz vienu miljardu rubļu, un bokseru dumpinieki nopostīja gandrīz 2/3 jaunā dzelzceļa. Krievija pieprasīja protektorāta tiesības pār visu Mandžūriju. Reaģējot, Lielbritānija un Japāna noslēdza 1902. gada 30. janvāra militārās alianses līgumu. 8. aprīlī Krievija paziņoja, ka tomēr sāks pakāpeniski izvest savu karaspēku no Mandžūrijas.