cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bejlerbeji pils
Uzņemšanas zālē ierīkots baseins un strūklaka. Osmaņu namos bija ļoti izplatīta tradīcija ierīkot tekošas ūdens strūklakas un izlietnes ar tekošu ūdeni. Tām bija vairākas svarīgas funkcijas: tās slāpēja skaņu un, ja kāds telpā čukstēja, tad citi to nevarētu noklausīties, kā arī tās kalpoja kā gaisa mitrinātāji un atdzesētāji.
Vairums telpu grīdu ir segtas ar Ēģiptes salmu paklājiem, kas kalpo kā izolējošs un aizsargājošs materiāls. Uz tiem izklāti paklāji no Herekes impēriskās fabrikas. Pilī lielākā daļa no visām lustrām un stāvlampām ražotas no Bohēmijas kristāla. Neskatoties uz skarbo uzņemšanu, Francijas imperatore Eiženija bija tik patīkami aizkustināta par viesistabas logiem, ka lika tādus pašus izgatavot savai guļamistabai Parīzes pilī.
Roberts Volpols
Volpola valdības laikā, kura turpinājās 21 gadu, britu parlamentā dominējošā kļuva vigu frakcija. Volpols bija pirmais tradicionālās Lielbritānijas premjerministra rezidences Dauningstrītā iemītnieks. Zaudēja ietekmi 1741. gadā pēc britu zaudējuma Kartahenas kaujā Dženkinsa auss karā ar Spāniju.
Mežmuižas pagasts
Mežmuižas pagasts var būt:
Drakona ordenis
Drakona ordenis — 1408. gadā Vācu nācijas Sv. Romas impērijas imperatora un Ungārijas karaļa Sigismunda I Luksemburga dibināts elitārs bruņinieku ordenis.
Ordeni veidoja 24 bruņinieki, lielākā daļa monarhi, kuru atšķirības zīme bija medaljons ar attēlotu drakonu, kurš krusta ēnā mīda kājām pusmēnesi. Devīzes: „O quam misericors est Deus” (Dievs ir žēlsirdīgs), arī „Justus et patiens” (Taisnīgi un miermīlīgi).
Vēsture
Drakona ordenis tika atvasināts no serbu kņaza Miloša Obiliča dibinātā „Sv. Jura, drakona kāvēja, bruņinieku ordeņa“. To izveidoja 12 serbu bruņinieki (pēc Obiliča ģerbonī esošās saules 12 stariem), kā ordeņa pamatmērķi izvirzot cīņu ar Osmaņu impēriju.
Kosovas kaujā krita visi šī ordeņa bruņinieki, izdzīvoja tikai gospodara Lazara dēls Stefans, kurš pēc sakāves patvērumu rada Ungārijā, karaļa Sigismunda galmā.
1408. gada 13. decembrī tika nodibināts Drakona ordenis kā Sv. Jura ordeņa tiesību pārmantotājs.
1431. gadā tika ieviestas jaunas hierarhijas pakāpes, papildināts iesvētīšanas rituāls.
Pēc Sigismunda I nāves 1437. gadā ordeņa darbība apsīka.
Ievērojamākie ordeņa brāļi bruņinieki
u.c.
Sirmais
Sirmais (sieviešu dzimtē Sirmā) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Augstkalnes ciems
Augstkalnes ciems var būt:
880. gads
880. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Pēters Fošbergs
Pēters Fošbergs (Peter Forsberg, dzimis 1973. gada 20. jūlijā Ernskeldsvikā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, centra uzbrucējs, agrāks Zviedrijas hokeja izlases spēlētājs. Savu karjeru lielā mērā aizvadot Kolorādo "Avalanche" un MODO rindās, Fošbergs kļuvis par divkārtēju Stenlija kausa ieguvēju, kā arī ceturto visu laiku rezultatīvāko zviedru hokejistu NHL. 2014. gadā tika uzņemts Hokeja slavas zālē.
Spēlētāja karjera
Savu pirmo sezonu NHL viņš uzsāka 1994. gadā Kvebekas "Nordiques" rindās, kas nākamajā sezonā jau bija mainījis īpašnieku un arī nosaukumu, pārtopot par Kolorādo "Avalanche". Tā rindās Fošbergs aizvadīja deviņas sezonas, divreiz izcīnot arī Stenlija kausu. 2006.—07. gada sezonā Forsbergs spēlēja Nešvilas "Predators" rindās, bet pēc tās kļuva par brīvo aģentu, spēlējot Zviedrijas Elitsērijas klubā MoDo Hockey, kā arī apgalvojot, ka NHL vairs neatgriezīsies. 2008. gada 25. februārī Fošbergs parakstīja līgumu ar "Avalanche" līdz sezonas beigām.
No 2008. līdz 2010. gadam traumu nomocītais uzbrucējs spēlēja MODO rindās, taču 2010.—11. gada sezonā aizvadīja divas spēlēja "Avalanche" rindās, ar tām arī noslēdzot savu profesionāļa karjeru.
1996. un 2001. gadā, spēlējot Kolorādo, viņš izcīnīja Stenlija kausu. 1995. gadā ieguvis Kaldera balvu, tā tiek pasniegta labākajam NHL debitantam. Piedalījies piecās NHL visu zvaigžņu spēlēs. 2002.—2003. gada sezonā ieguvis arī Ārta Rosa un Harta balvas. Četras reizes ieguvis arī Vikinga balvu, kura tiek pasniegta katras sezonas labākajam zviedram NHL.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā piedalījies piecos Pasaules čempionātos, divreiz izcīnot zelta medaļu, bet trīsreiz - sudraba medaļu. Četras reizes piedalījies arī olimpiskajās spēlēs (1994., 1998., 2006., 2010.), 1994. un 2006. gadā izcīnot zelta medaļas. 1996. un 2004. gadā piedalījies arī Pasaules kausa izcīņā, 1996. gadā izcīnot bronzas medaļu. Viņš piedalījies arī divos Pasaules čempionātos junioriem.
Tautiskā dziesma
„Tautiskā dziesma” (lt) ir Lietuvas valsts himna, kuras vārdu un mūzikas autors ir Vincs Kudirka (1835—1905).
Vēsture
Dziesmas vārdus un mūziku 1898. gadā sacerēja Vincs Kudirka, kurš tajā pašā gadā „Tautisko dziesmu” nopublicēja laikraksta Varpas 6. numurā. 1899. gada 13. novembrī „Tautisko dziesmu” diriģenta Česlova Saskauska vadībā dziedāja koris lietuviešu studentu Pēterburgā rīkotajā lietuviešu vakarā, bet 1905. gada 3. decembrī dziesmu atskaņoja koncertā Viļņas Lielā Seima delegātiem, tai drīz vien iegūstot popularitāti visā Lietuvā.
2009. gada 5. jūlijā 21.00 pēc Lietuvas laika par godu Lietuvas nosaukuma tūkstošgadei lietuvieši visā pasaulē dziedāja „Tautisko dziesmu”.
Alus
Alus ir raudzēts alkoholisks dzēriens, ko iegūst, pārraudzējot apiņotu miežu vai kviešu iesala misu. Tas ir pasaulē izplatītākais alkoholiskais dzēriens un 3. populārākais dzēriens aiz ūdens un tējas.
Alus darīšanu vispārināti veido šādi posmi: iejavas gatavošana, misas vārīšana, misas raudzēšana, jaunalus izturēšana, alus filtrēšana un pildīšana. Alu var gatavot arī no kviešiem, kukurūzas, rīsiem un citiem augiem, taču visbiežāk to gatavo no miežiem. Apiņi alum sniedz raksturīgo rūgtumu, reizē arī darbojoties kā dabīgs konservants. Dažreiz alum mēdz pievienot dažādus citus augus un augļus, kas ietekmē tā garšu. Alkohola procents alū parasti ir no 4 līdz 6. Dabīgi rūgstot, alus var sasniegt arī 14—16, taču, izmantojot saldēšanas metodi, ir sasniedzami arī vairāk kā 40% alkohola satura.
Katru gadu Vācijas pilsētā Minhenē notiek festivāls Oktoberfest, kas ir slavenākais un apmeklētākais alus festivāls pasaulē.
Latvijā
Par alus darīšanu mūsdienu Latvijas teritorijā fragmentāras ziņas atrodamas dažādos 13.—16. gadsimta rakstītajos avotos — hronikās, tiesību kodeksos, līgumos un citur. Zināms, ka 1386. gadā Rīgā nodibināta Alus un vīna nesēju brālība, kas pastāvēja līdz pat 19. gadsimta otrajai pusei.
1692. gadā publicētajā Lentilija apcerējumu par hercoga Jēkaba laika Kurzemes un Zemgales hercogistes ģeogrāfiju un etnogrāfiju „Šis tas ievērības cienīgs par Kurzemi” (la) ietverts arī tā laika alus darīšanas apraksts:
[..] "bagātākie zemnieki un citi vācieši brūvē alu no miežiem un apiņiem, veselīgu un garšas ziņā patīkamu. To viņi pagatavo apmēram šādi: lielas mucas dibenā liek miežu mīklu, to pietiekošā vairumā pārlejot ar ūdeni; vārīti apiņi peld sevišķā kurvī mucā; ciemata pagalmā ir bedre, kurā kurinot uguni sakarsē akmeņus; kvēlojošos akmeņus iemet mucā, tādējādi izvārot alu. No tā rodas veselīgs dzēriens, pie kam ar akmeņiem atņem alum kaitīgo skābumu."
Viens no pirmajiem plašākajiem publicējumiem latviešu valodā, kurā aprakstīta iesala un alus gatavošana, bija 1906. gadā izdotā Pētera Delles grāmata „Iesala un alus gatavošana mazgruntnieku vajadzībām”. 1930. gados alus rūpniecība Latvijā piedzīvoja strauju izaugsmi. Ja 1932. gadā pavisam tika saražots pusmiljons dekalitru alus, tad 1937. gadā šis daudzums jau vairāk nekā divkāršojās — līdz 1,2 miljoniem dekalitru gadā. Līdztekus rūpnieciski ražotajam alum, alu pēc visdažādākajām tehnoloģijām darīja arī teju vai ikkatrā lauku sētā.
1920. un 1930. gados lielākās Latvijas alus darītavas bija "Tanheizers", "Kuncendorfs" (Gust. Kuntcendorff), Iļģuciema, Ķimeļa (Kymmel) un Livonijas alus darītava. Tās tāpat kā visas pārējās ievērojamākās alus darītavas, kuras kopā saražoja ap 63% no visa Latvijā patērētā alus, atradās Rīgā, bet ārpus Rīgas darbojās 18 mazāka izmēra alus darītavas. No lielajām alus darītavām gan neviena pilnībā nepiederēja latviešu akcionāriem, ko 1937. gadā, rakstot par alus rūpniecības vēsturi Latvijā, arī uzsvēra laikraksts „Rīts”: „Iļģuciema, Tannhauesera un Livonijas alus darītavas pieder žīdiem, Kuncendorfs — vāciešiem un vienīgi Kymmela a.- s. alus darītavā ir arī latviešiem („Augļu eksports”) līdzrunāšana.”
1937. gadā Latvijas Kredītbanka ar varu pārpirka Iļģuciema un Tanheizera alus darītavas un apvienoja tās jaunā uzņēmumā „Aldaris”, kas tika pilnībā modernizēts un savu darbību uzsāka 1939. gadā.
Mūsdienās Latvijā lielākās alus darītavas ir Aldaris un Cēsu alus, taču iecienīti ir arī mazo alus darītavu ražojumi, piemēram, Tērvetes, Bauskas, Piebalgas un Valmiermuižas alus. Lai arī sarucis vispārējais alus patēriņš, pēdējos gados līdz ar pasaules tendencēm pieaudzis arodalus (craft beer) tirgus segments, kura izaugsmi nākamajos trīs gados paredz 12% apmērā. 15,5% pieaugumu paredz arī vidējās cenu kategorijas alum, savukārt ekonomiskā un stiprā alus segmentam turpmākos trīs gadus prognozēts 11,5% samazinājums. 2013. gada rudenī par pievēršanos ekskluzīvā alus tirgus segmentam paziņoja arī Latvijas lielākais alus darītājs Aldaris, ieguldot 3 miljonus eiro vēsturiskās alus darītavas atjaunošanā un ekskluzīvo alus šķirņu izstrādē, no kurām pirmās trīs — Mājas alu, Latvijas IPA un Staltais beļģis — prezentēja 2014. gada 7. maijā. 2021. gadā Latvijā bija reģistrēti 75 alus darītāji.
Raugs
Raugs pārraudzē misā esošo cukuru etilspirtā un ogļskābajā gāzē. Atskaitot Lambika alum izmantotos savvaļas raugus, izdala 2 alus rauga veidus:
Alus šķirnes
Aldari alu iedala atkarībā no izmantotā misas raudzēšanas veida. Izšķir Lambika (Lambic) jeb ar savvaļas raugiem raudzētos alus, augšējās rūgšanas alus (eilus, stautus, porterus, kviešu alus u.c.) un apakšējās rūgšanas alus (piemēram, lāgerus).
Lambika alus
Lambika alus šķirne radusies Beļģijā, un tās nosaukums, iespējams, nāk netālu no Briseles esošā Lembēkas (Lembeek) ciema. Lambika alus gatavošanā izmanto savvaļas raugus un iegūtās misas raudzēšanu veic mucās, kur iepriekš raudzēts vīns, tāpēc šai alus šķirnei ir vīnam līdzīga garša un smarža.
Lambika alu gatavo no 30% neapstrādātu kviešu un 70% miežu iesala. Vispirms no nediedzētajiem kviešiem un miežu iesala pagatavo iejavu, bet pēc tam iegūst misu. Tad misu ielej atvērtā vara traukā un ļauj tai atdzist. Atdziestot misā sāk darboties aptuveni 70 dažādi mikroorganismi, no kuriem būtiskākie ir raugi Brettanomyces lambicus un Brettanomyces bruxellensis, un aizsākas rūgšana. Misu atstāj uz nakti ierūgt un no rīta salej vīna mucās, kur to turpina raudzēt aptuveni 3 gadus.
Visvienkāršākais Lambika alus ir ar cukurniedru cukuru, karamelēm vai melasi saldinātais Faro, tomēr pastāv arī dažādi uz Lambika alus bāzes veidoti augļu ali, piemēram, Kriek, kam gatavošanā laikā pievienoti ķirši, vai Frambozen, kas papildināts ar avenēm.
Eils
Eils (en) ir ļoti daudzveidīga augšējās rūgšanas alus šķirne, ko parasti raudzē 15—25 °C temperatūrā aptuveni 1 nedēļu. Eilam pastāv dažnedažādi paveidi visdažādākajās krāsās, rūgtumā un stiprumā — mērenais eils (Mild ale), rūgtais eils (Bitter ale), gaišais eils (Light ale), bālais eils (Pale ale), Indijas bālais eils (IPA — India pale ale), brūnais eils (Brown ale), vecais eils (Old ale), īru eils (Irish ale) u.c. Viens no zināmākajiem un pasaulē atzītākajiem eiliem ir flāmu sarkanais eils, kura garšas īpašības iegūst alu pēc raudzēšanas izturot koka mucās, kuras laikā alū notiek pienskābā rūgšana.
Eila nosaukums cēlies no angļu valodas vārda „ale”, ar ko senangļu valodā apzīmēja alu, kam nav pievienoti apiņi, pretstatā „beer”, ko attiecināja uz visu veidu alu. Mūsdienās par „ale” angļvalodīgajās zemēs sauc jebkuru augšējā rūgšanā gatavoto alu.
Stauts
Stauts (Stout) ir augšējās rūgšanas alus šķirne ar tumšu krāsu un salīdzinoši augstu alkohola saturu, ko gatavo, bāzes iesaliem pievienojot grauzdētu iesala vai dažkārt grauzdētus, neiesalotus miežus, tāpēc tam ir spēcīga grauzdējuma smarža un piedegumam līdzīga garša.
Vienus no pasaulē slavenākajiem stautiem ražo Īrijas alus darītava Guinness, ko 18. gadsimtā Dublinā izveidoja īru aldaris Arturs Giness. Vēl pazīstams ir imperiālais stauts (Imperial stout), ko par godu krievu imperatorei Katrīnai I 18. gadsimtā radīja Londonas aldari. To gatavo no ļoti spēcīgi grauzdētiem graudiem, kas sniedz tam izteiktu apiņu smaržu un dūmu piegaršu. Alkohola saturs imperiālajiem stautiem parasti pārsniedz 9% tilpuma.
Porteris
Porteris (Porter) ir stautam līdzīga augšējās rūgšanas alus šķirne, kas ir vieglāka un ar mazāku alkohola saturu nekā stauts. Garšas ziņā porteriem raksturīga augļu un šokolādes piegarša, kā arī blīvas putas. Portera ražošanas tehnoloģija tika patentēta 1817. gadā.
Vācu kviešu alus
Kviešu jeb baltais alus ir tradicionāla Vācijas augšējās rūgšanas alus šķirne, kura darīšanā vismaz 50% izmantotā iesala ir kviešu, sniedzot alum gaišāku krāsu un vieglāku garšu. Vācu kviešu alus darīšanā izmantotais raugs pazīstams ar to, ka rūgšanas procesā rada aromātiskos esterus, kas atgādina krustnagliņas un banānus.
Apakšējās rūgšanas alus
Lāgeris (de, no gelagert — 'noglabāts' ) ir apakšējās rūgšanas alus, ko raudzē 5—9 °C temperatūrā. Tā izturēšana var ilgt no dažām nedēļām līdz pat 9 mēnešiem (tradicionāli 3 mēnešus) temperatūrā, kas tuva nullei.
Apakšējās jeb zemās rūgšanas alu raudzē zemākā temperatūrā nekā augšējās rūgšanas alu, un tas radies vien 19. gadsimtā, kad varēja mākslīgi ilgstoši nodrošināt vajadzīgo zemo raudzēšanas temperatūru. Izturēšanas rezultātā lāgera tipa alum raksturīga tīrāka garša un aromāts. Apakšējās rūgšanas alus veida nosaukums cēlies no tā, ka izmantotais apakšrūgšanas raugs raudzēšanas laikā pārslu veidā nogulsnējas alus apakšā.
Izdala vairākus lāgera alus paveidus: „Tumšais alus”, „Vīnes stila alus”, „Pilzenes alus”, „Dortmundes alus” un „Boka alus”. No tiem visslavenākais ir „Pilzenes alus”, kas radīts Plzeņā, Čehijā. Tas ir gaišais alus ar izteiktu apiņu garšu un smaržu. „Pilzenes alu” pirmoreiz plašākai publikai 1842. gadā Mārtiņdienās pasniedza Bavārijas aldaris Jozefs Grolls.
Alus patēriņš pēc valsts
2019. gadā vislielākais alus patēriņš uz vienu iedzīvotāju bija Čehijā, kam sekoja Namībija un Austrija. Savukārt, ja rēķina visu kopējo izdzertā alus daudzumu valstī, tad pirmajās vietās ir Ķīna, Amerikas Savienotās Valstis un Brazīlija.
22. jūlijs
22. jūlijs ir gada 203. diena pēc Gregora kalendāra (204. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 162 dienas.
Vārda dienas
Marija, Marika, Marina
Tibetas smilšu lapsa
Tibetas smilšu lapsa (Vulpes ferrilata) ir suņu dzimtas (Canidae) lapsu ģints (Vulpes) plēsējs. Reizēm to sauc par Tibetas lapsu, bet tā var viegli sajaukt ar Tibetas rudo lapsu (Vulpes vulpes waddelli).
Izskats un ieradumi
Tibetas smilšu lapsas galvenais medījums ir plakankalnes murkšķi (Ochotona curzoniae), bet tā medī arī zaķus, peles un žurkas, putnus, kukaiņus, ķirzakas un neatsakās arī no maitas. Tibetas smilšu lapsa kā visas lapsas ēd ogas un saknes.
Nante
Nante ir pilsēta Francijas rietumos pie Luāras upes, 55 kilometrus no Atlantijas okeāna. Luāras Zemju (Pays de la Loire) reģiona un Atlantijas Luāras (Loire-Atlantique) departamenta centrs.
Kaut arī kopš 1941. gada jūnija Nante vairs administratīvi neietilpst Bretaņā, gadsimtiem tā bijusi Bretaņas reģiona galvaspilsēta, un arī mūsdienās vairums pilsētas iedzīvotāju uzskata pilsētu par Bretaņas daļu.
Vēsture
Nanti dibināja ķeltu namnetu (namneti) cilts ap 70. gadu p.m.ē. Jūlijs Cēzars 56. gadā p.m.ē. to iekaroja un nosauca par Portu Namnetu (Portus Namnetus).
III gadsimtā pilsētā ieviesās kristietība. 285. gadā to ieņēma sakši, ap 500. gadu - franki, VI un VII gadsimtā - briti, bet 843. gadā - normāņi.
No 937. gada Nante bija Bretaņas hercogistes galvaspilsēta. 1532. gadā hercogisti anektēja Francija.
1598. gadā Francijas karalis Anrī IV šeit izdeva Nantes ediktu, kurš piešķīra zināmas tiesības hugenotiem.
XVIII gadsimtā, nodarbojoties ar vergu tirdzniecību, kā koloniālās tirdzniecības paveidu, Nante kļuva par turīgu pilsētu un lielāko Francijas ostu. Lielās Franču revolūcijas laikā Nante nostājās revolūcijas pusē, kaut arī apkārtējie rajoni nostājās pret to. Nante bija revolucionārā terora vieta, kur masveidā (parasti noslīcinot Luārā) tika sodīti ar nāvi tūkstošiem revolūcijas pretinieku.
XIX gadsimtā Nante kļuva par rūpniecības centru. Tā iespējams ir pirmā pasaules pilsēta, kurā radās mūsdienu sabiedriskais transports - 1826. gadā pilsētas ielās parādījās omnibuss.
1940. gadā Otrā pasaules kara laikā pilsētu ieņēma vācu karaspēks. 1941. gadā, atbildot uz vācu virsnieka slepkavību, Nantē tika nogalināti 48 ķīlnieki. 1943. gadā pilsētu bombardēja angļu un ASV aviācija. 1944. gadā to atbrīvoja ASV karaspēks.
Cilvēki
Nantē vai tās apkārtnē dzimuši:
Afganistānas valsts vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Afganistānas valsts vadītāji kopš 1709. gada, kad tika izveidota Hotaku impērija.
Hotaku impērija tika izveidota pēc veiksmīgas sacelšanās, kuru vadīja Mirveiss Hotaks un citi Afganistānas cilšu virsaiši no Kandahāras pret Mogulu un Persiešu varu.
Pēc ilgu karu perioda Hotaku impēriju pakāpeniski nomainīja Durrānī impērija, kas tika dibināta 1747. gadā ar Ahmeds Durrānī palīdzību.
Pēc Duranī impērijs sabrukums 1823. gadā, Barakzaju dinastija izveidoja Afganistānas Emirātu, ko 1926. gadā pārveidoja par Afganistānas Karalisti. Barakzaju dinastija valdīja līdz 1973. gadam, kad tika veikts valsts apvērsums un izveidota Afganistānas Republika, kas pastāvēja līdz 1978. gadam, kad notika Saura revolūcija.
Kopš 1978 gaddā Afganistāna ir nepārtraukti bijusi iekšēju karu un ārvalstu iejaukšanos plosīta zeme. Pirmais demokrātiski ievēlētais prezidents bija Hamids Karzejs 2004. gadā.
Flag of Afghanistan (1980-1987).svg Afganistānas Demokrātiskā Republika (1978–1987)
{{legend| red | Afganistānas Tautas Demokrātiskā partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Afganistānas Republika (1987–1992)
{{legend| red | Afganistānas Tautas Demokrātiskā partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Afghanistan (1992-2001).svg Afganistānas Islāma Valsts (1992–2002) Emblem of Afghanistan (1992-1996).svg
{{legend| grey | Nacionālā atbrīvošanas fronte |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| lightgreen | Islama sabiedrība (Jamiat-e Islami) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Taliban.svg Afganistānas Islāma Emirāts (1996–2001)
{{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Afghanistan (2002-2004).svg Afganistānas Pārejas Islāma Valsts (2002–2004) Emblem of Afghanistan (2002-2004).svg
{{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Afghanistan.svg Afganistānas Islāma Republika (2004–2021)
{{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Futbola klubs "TUC"
FK "TUC" izveidots 1997.gadā, bet kopš 2000.gada turnīros Latvijā un Eiropā   startē ar nosaukumu "TUC" (iepriekš - SK "Liepaine" un "Apollo").
Vienība par savām prioritātēm ir izvirzījusi sekmīgu startu augsta līmeņa telpu futbola (futzāla) un pludmales futbola sacensībās. Izvirzīto mērķu sasniegšanai komandas trenēšanai 2009.gadā piesaistīts viens no labākajiem Latvijas futzāla un pludmales futbola treneriem Mihails Busels.
Sastāvs
Komandu pametuši: Maksims Firsovs (uz "Lerona/Rita").
Komandai pievienojušies: Aleksandrs Mihailovs (no "Sportima"), Jānis Kronbergs, Andris Žuravļovs, Eduards Žuravļovs (visi no "Jadberg").
Sasniegumi
Rīgas telpu futbola čempionāts 2012./2013., Pirmā līga - 11.vieta
Latvijas pludmales futbola čempionāts 2012. - 5.vieta, "fair-play"
FTA pludmales futbola turnīrs 2012 - 2.vieta
Valicecar Cup 2012 - 3.vieta
Rīgas telpu futbola čempionāts 2011./2012., Pirmā līga - 12.vieta
FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2011., Pirmā līga - 6.vieta (kopvērtējumā 12.vieta)
Latvijas kausa izcīņa pludmales futbolā 2011 - pusfināls
Latvijas pludmales futbola čempionāts 2011. - 9.vieta
FTA Rīgas kausa izcīņa pludmales futbolā - 4.vieta
Rīgas telpu futbola čempionāts 2010./2011., Pirmā līga - 11.vieta
Lavijas pludmales futbola čempionāts 2010. - 5.vieta
FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2010., Pro līga - 7.vieta, "fair-play"
"Jaunā viļņa" pludmales futbola turnīrs 2010. - 2.vieta
Rīgas telpu futbola čempionāts 2009./2010., Otrā līga - 1.vieta
"Strong" kausa izcīņa telpu futbolā 2010. - 3.vieta
Latvijas pludmales futbola čempionāts 2009. - 4.vieta
FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2009., Amatieru līga - 5.vieta, "fair-play"
Rīgas telpu futbola čempionāts 2008./2009., Otrā līga - 8.vieta, "fair-play"
Pārdaugavas minifutbola čempionāts 2009. - 2.vieta
"Strong-Devro" kausa izcīņa telpu futbolā 2009. - 1.vieta
FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2008., Pro līga - 8.vieta, "fair-play"
FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2007., Augstākā līga - 5.vieta, "fair-play"
LTSA XI Ziemas čempionāts telpu futbolā 2006./2007., II grupa - 2.vieta
Pārdaugavas čempionāts telpu futbolā 2007. - 2.vieta
LTSA X Ziemas čempionāts telpu futbolā 2005./2006., II grupa - 1.vieta
Prūšu mitoloģija
Prūšu mitoloģija bija uz baltu mitoloģijas bāzes veidojusies reliģisko uzskatu sistēma, ar reliģisko kulta centru Romuvā, un hierarhizētu garīdzniecības organizāciju (priesteru — krīvu, — hierarhijas vadībā bija krīvu krīvs).
Futbola klubs "TUC"
Sasniegumi
Jadberg vasaras minifutbola turnīrs 2005. - 3.vieta
Prūšu mitoloģija
Vēsture
1249. gada Vācu ordeņa miera līgumā ar prūšiem minēts, ka prūši pēc pļaujas esot gatavojuši tēlu, ko saukuši par Curche.
Futbola klubs "TUC"
Sasniegumi
Jūrmalas domes kausa izcīņa pludmales futbolā 2005., 2.posms - 3.vieta
Prūšu mitoloģija
Vēsture
1326. gadā Pēteris no Duisburgas sarakstīja „Prūsijas zemes hroniku”, kurā ir pirmās plašākās ziņas par prūšu mitoloģiju, tomēr mūsdienās pētnieku vidū ir nevienprātība par šī avota uzticamību.
Futbola klubs "TUC"
Sasniegumi
Zemgales priekšpilsētas telpu futbola turnīrs 2005. - 3.vieta
Jadberg vasaras minifutbola turnīrs 2004. - 2.vieta
Prūšu mitoloģija
Dievības un paražas
Vācu ordeņa hronists Dusburgas Pēteris rakstīja, ka krīvam paklausījuši ne tikai senprūši, bet arī citas baltu ciltis, tāpat kā kristīgās tautas — pāvestam. Krīvu krīva varas zīme bija līks spieķis — krivulis. Šo zīmi nesuši arī krīva vēstneši, kas augstākā svētnieka rīkojumus paziņojuši visās senprūšu zemēs.
Futbola klubs "TUC"
Infrastruktūra
Ziemas periodā komanda treniņus aizvada Rīgas Olimpiskajā sporta centrā, Grostonas ielā 6b, turpat notiek arī Rīgas telpu futbola čempionāta Pirmās līgas spēles.
Vasaras sezonā komanda treniņus aizvada FTA pludmales futbola stadionā Ķeizarmežā, Ezermalas ielā 30, bet Latvijas pludmales futbola čempionāta posmi un kausa izcīņa notiek dažādās Latvijas pludmalēs (Rīgā, Jūrmalā, Kuldīgā, Ventspilī, u.c.).
Prūšu mitoloģija
Dievības un paražas
Bija visai komplicēts dievību panteons, kurā dominēja 3 galvenās dievības: Parkūns, Potrimps un Pikols. Patrimps — jaunības, auglības un labas veiksmes dievs attēlots kā līksms jauneklis ar vārpu vainagu galvā. Viņa tēla priekšā atradies pods ar dzīvu zalkti iekšā.
Parkūns — dabas parādību un taisnīguma dievs attēlots kā bargs pusmūža vīrs ar liesmu kroni. Viņa tēla priekšā degusi svētā uguns, kas uzturēta dienu un nakti.
Pikols jeb Patolls — miroņbāls sirmgalvis ar līķautu ap galvu — bijis nāves dievs un mirušo valstības — pazemes valdnieks. Viņa tēla priekšā atradušies cilvēka, zirga un govs galvaskausi. Patrimpa, Parkuna un Patolla izskats un funkcijas atbilst trim galvenajām norisēm dabā un cilvēka dzīvē — dzimšanai/augšanai, briedumam, vītumam/nāvei. Šo norišu nemitīgā atkārtošanās veido pasaules dzinējspēku, mūžīgo kustību caur pārmaiņām. Dzinējspēka avots, pasaules un zemāko dievu radītājs — Dievs bija pazīstams visām baltu tautām, arī senprūšiem, kas Viņu sauca vārdos Deivs un Ukapirms (Visupirmais), un par Dieva redzamo izpausmi uzskatīja dienas gaismu. Iespējams, senprūši nav pielūguši Dievu tieši, bet caur Dievadēliem — Patrimpu, Parkunu un Patollu, kuru pārziņā Dievs nodevis pasauli. Tautā izplatītāki bija to dievību kulti, kuras rūpējās par sadzīvē svarīgām lietām — zemes auglību, labvēlīgām dabas parādībām, veselību, veiksmi saimniecībā un karā.
Dievi
Senrakstos minēti daudzi senprūšu zemākie dievi un mītiskās būtnes:
Dieviem tika upurēta pārtika, mājlopi, augstākajiem dieviem — trešā daļa no karā iegūtā laupījuma. Upuri parasti tika sadedzināti svētajā ugunī svētbirzīs. Kritiskos brīžos — kara un neražu laikā tika upurēti arī cilvēki, lielākoties karagūstekņi. Hronikās minēti gadījumi, kad senprūši saviem dieviem par godu sadedzinājuši sagūstītos krustnešus kopā ar viņu zirgiem un ieročiem.
Senprūši ticēja, ka caur uguni cilvēki un upurējamās lietas nonāk citā — dievu pasaulē. Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka senprūši savus mirušos sadedzinājuši kopā ar darbarīkiem, rotām un ieročiem, kam bija jākalpo mirušajam aizsaulē tāpat kā šīszemes dzīvē. Bēru sārta paliekas, nereti sabērtas māla podā, apraka zemē.
Latvietis (nozīmju atdalīšana)
Latvietis var būt:
800. gads
800. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā. Šajā gadā beidzās 8. gadsimts.
Alis P
Alis P ir Zviedrijā uzaugušā trimdas latviešu ģitārista un dziedātāja Gundara Ruļļa muzikāls projekts, kas 80. gados darbojās Zviedrijā, bet 21. gadsimta pirmās desmitgades beigās pārcēlās uz Latviju.
Vēsture
Grupu 1979. gadā nodibināja Zviedrijas latviešu jaunieši, bijušie grupas Prusaku ansamblis dalībnieki. Tā sastāvā ietilpst Gundars Rullis (balss, bass), Māris Rozenbahs (bungas) un Pēteris Šmitmanis (ģitāra). Dziesmas sacer Rullis un Šmitmanis, iespaidojoties no new wave un blūza. Tomēr grupas aktīvā darbība nav ilga - astoņdesmitajos gados iestājas pauze, ko pārtrauc 1988. gadā pašu spēkiem ierakstītais un izdotais albums "Alis iet pastaigāt", kas tiek pārdots Zviedrijas latviešu vidū, kā arī sūtīts uz Latviju.
Turpmākajos gados, kad grupa pašķiras un Rullis izmanto nosaukumu "Alis P" savai solodarbībai, top jauni radiosingli "Laimīgs", "Tuvu pie zemes", "Zaļa zāle" un citi. Grupa kļūst pazīstama arī Latvijā, galvenokārt pateicoties dziesmai "Laimīgs", kas 1990. gadā piedalās "Mikrofona" aptaujā par gada populārāko dziesmu un iekļauta vinila platē "Mikrofons - 90". Savukārt Ruļļa radītā un ierakstītā Boba Dilana dziesmas "Shelter from the Storm" latviešu versija "Aizvējā" kļūst pazīstama grupas "Bet bet" izpildījumā. "Alis P" versija iekļauta izlasē "Latviešu šūpuļdziesmas" (2005).
Pēc 20 gadiem, kad Rullis pārcēlies uz Latviju, ir sakrāts materiāls "Alis P" otrajam albumam "Uz priekšu", kas dienas gaismu ierauga 2009. gadā, un kurā dzied un ģitāras spēlē Rullis, bet bungas - Svante Drake. Šī albuma tituldziesma iekļūst "Latvian Airplay Top" 48. vietā, arī dziesmas "Gaismas ceļš" un "Arī panki precas" tiek atskaņotas radiostacijās.
2015. gadā izdotais albums "Ciparu pasaule" tiek izvirzīts Mūzikas ierakstu Gada balvai nominācijā "Roka un metāla mūzikas albums".
Ročestera
Ročestera (en) ir pilsēta Ņujorkas štatā, ASV. Tā ir Ņujorkas štata trešā lielākā pilsēta (pēc Ņujorkas un Bufalo).
Taksonomija
Taksonomija (grc, no τάξις (taxis) — 'izvietojums noteiktā kārtībā' un -νομία (nomia) — 'likums') nodarbojas ar dzīvo organismu klasifikācijas metodoloģiju. Tās uzdevums ir sadalīt dzīvos organismus grupās — taksonos un izvietot tās tādā kārtībā, kas atspoguļo to hierarhiju (no vienkāršākajiem līdz sarežģītākajiem) un radniecības pakāpi (sugu, ģinšu, dzimtu utt. līmenī), pamatojoties uz savstarpējās līdzības pakāpi. Ir vairākas metodes, kas nosaka organismu grupas relatīvo stāvokli kopējā sistēmā. Filoģenētiskā metode nosaka radniecīgās saites ar salīdzinošās anatomijas un paleontoloģijas palīdzību. Ģenētiskā metode nosaka radniecības pakāpi, salīdzinot organismu DNS ģenētiskā līmenī. Vēl ir kladistiskā u.c. metodes.
Vēsture
Terminu „taksonomija” 1813. gadā ieviesa šveiciešu botāniķis Augustīns Dekandols. Ilgu laiku to lietoja kā sinonīmu terminam „sistemātika”. 20. gadsimta 60.—70. gados taksonomiju sāka uzskatīt par sistemātikas nozari, kas aplūko sistematizēšanas un klasificēšanas teorētiskos jautājumus. Tagad taksonomijas atziņas izmanto kā bioloģijā, tā arī citās zinātnes nozarēs, kas nodarbojas ar hierarhiski organizētiem, diskrētiem objektiem (piemēram, numerālā taksonomija, matemātiskā lingvistika, mineraloģija u.c.).
Latvijas Gāze
AS "Latvijas Gāze" (LG) ir Latvijas uzņēmums, kas nodarbojas ar dabasgāzes importu, sadali un tirdzniecību. Uzņēmuma galvenais birojs ir Rīgā.
Dabasgāzes vairumtirdzniecība un pārdošana rūpnieciskajiem un komerciālajiem klientiem, kā arī mājsaimniecībām tiek veikta Latvijā, Lietuvā, Igaunijā un Somijā. Ar dabasgāzes sadali un piegādi gala lietotājiem nodarbojas meitas uzņēmums AS Gaso.
AS "Latvijas Gāze" īpašnieki ir Gazprom (34,00 %), Marguerite Fund (28,97 %), Uniper Ruhrgas International GmbH (18,26 %), ITERA Latvija (16,00 %). Pārējie 2,77 % akciju tiek kotēti biržā Nasdaq Riga.
Vēsture
1862. gadā Rīgā sāka darboties mākslīgās gāzes fabrika, kas no akmeņoglēm ražoja deggāzi Vecrīgas ielu apgaismošanai. Vēlāk deggāzi sāka izmantot arī gāzdzinējos un mājsaimniecībās. Otro gāzes fabriku Rīgā atklāja 1875. gadā. Liepājā gāzes fabriku atklāja 1882. gadā.
Pēc Otrā pasaules kara 1949. gadā Latvijā sāka izmanot sašķidrināto naftasgāzi, 1961. gadā izveidoja LPSR Ministru Padomes Galveno gazifikācijas parvaldi, kas vēlāk tika reorganizēta par LPSR Valsts gazifikācijas komiteju.
1962. gadā Rīgu sasniedza gāzesvads no Dašavas Ukrainā, un pirmoreiz sāka izmantot dabasgāzi. 1968. gadā sāka darboties Inčukalna pazemes gāzes krātuve. 1970. gados Ļeņingradas institūtā Giprospecgaz tika sagatavots Latvijas gāzes apgādes perspektīvais plāns, kas paredzēja jaunu gāzes vadu un kompresora staciju būvi.
1972. gadā atklāja gāzes vadu Valdajs—Pleskava—Rīga, kas gāzi saņēma no Vuktilas atradnes Rietumsibīrijā.
1986. gadā pabeidza maģistrālā gāzesvada Saurieši—Ogre—Jēkabpils—Daugavpils būvniecību. Bija paredzēta arī Dobeles pazemes gāzes krātuves izbūve, bet tas netika realizēts. 1987. gadā LPSR Valsts gazifikācijas komiteju reorganizēja par ražošanas apvienību Latvijas Gāze.
1991. gadā pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas valdība pārņēma savā jurisdikcijā visu Latvijas teritorijā esošo gāzes apgādes infrastruktūru, apvienojot tās valsts firmā Latvijas Gāze (LG), kas reģistrēta 1991. gada 25. martā. To 1994. gada 31. janvārī pārveidoja par valsts akciju sabiedrību. 1996. gadā uzņēmumu iekļāva privatizējamo objektu sarakstā. No 1997. gada līdz 2002. gadam notika Latvijas Gāze privatizācija, un par tā akcionāriem kļuva E.ON Ruhrgas International AG, AAS Gazprom un SIA ITERA Latvija.
2014. gada martā E.ON Ruhrgas paziņoja, ka plāno aiziet no Latvijas tirgus. 2016. gada 1. janvārī Latvijas Gāze akcionāra E.ON Ruhrgas International GmbH mātes uzņēmums Uniper AG atdalījās no E.ON, un E.ON Ruhrgas International GmbH tika pārdēvēts par Uniper Ruhrgas International GmbH. 2016. gada 28. janvārī Uniper Ruhrgas International pārdeva 28,97 % Latvijas Gāze akciju investīciju fondam Marguerite Fund, kurā piedalās finanšu institūcijas Caisse des Depots et Consignations, Cassa Depositi e Prestiti, Eiropas Investīciju banka, Instituto de Credito Oficial, KfW un PKO Bank Polski.
2016. gada 11. februārī Saeima pieņēma Enerģētikas likuma grozījumus, paredzot tiesības lietotājiem izvēlēties gāzes piegādātāju, tādējādi īstenojot dabasgāzes tirgus reformas noslēdzošo posmu. Vienīgajam dabasgāzes piegādātājam Latvijā Latvijas Gāze līdz 2017. gada 3. aprīlim atsevišķā uzņēmumā būtu jānodala gāzes pārvade un uzglabāšana no sadales un tirdzniecības. Savukārt līdz 2017. gada 31. decembrim vienotajam dabasgāzes pārvades un uzglabāšanas operatoram būtu jābūt juridiski neatkarīgam no uzņēmumiem, kas nodarbojas ar dabasgāzes tirdzniecību un sadali.
2016. gada 2. septembrī Latvijas Gāze akcionāri ārkārtas sapulcē apstiprināja uzņēmuma reorganizāciju, izveidojot jaunu komercsabiedrību Conexus Baltic Grid un nododot tai pārvades un uzglabāšanas sistēmas aktīvus. 22. decembrī notika Conexus Baltic Grid dibināšanas sapulce; tas Uzņēmumu reģistrā tika reģistrēts 2017. gada 2. janvārī. 2017. gada 22. novembrī Latvijas Gāze dibināja meitas uzņēmumu Gaso, kam nodeva sadales sistēmas operatora funkcijas. 2017. gadā "Latvijas Gāze" sāka dabasgāzes tirdzniecību Lietuvā un Igaunijā.
Pēc Somijas gāzes tirgus atvēršanas 2020. gada 1. janvārī "Latvijas Gāze" sāka dabasgāzes tirdzniecību Somijā. 2022. gada 8. augustā AS "Latvijas gāze" akcionāru sapulcē tika nolemts gāzes sadales sistēmas operatora Gaso kapitāldaļas nodot jaundibināmam uzņēmumam. 2023. gadā "Latvijas gāze" sāka Gaso pārdošanas procesu, jo pēc 2022. gadā pieņemtā regulējuma Gaso nevarēja pārvaldīt Krievijas vai Baltkrievijas akcionāri. 2023. gada 14. aprīlī "Latvijas gāze" noslēdza vienošanos par AS Gaso pārdošanu Igaunijas uzņēmumam Eesti Gaas par 120 miljoniem eiro. Pēc valdības piekrišanas un konkurences padomes atļaujas saņemšanas darījumu plānots pabeigt līdz 2023. gada beigām.
Pārvalde
Latvijas Gāze pārvaldes institūcijas ir akcionāru sapulce, padome un valde, no kurām augstākā ir akcionāru sapulce. Padome ir uzņēmuma pārraudzības institūcija, kas akcionāru sapulču starplaikos pārstāv akcionāru intereses un uzrauga valdes darbību. Padome sastāv no 11 locekļiem, kurus ievēl uz trīs gadiem. Padomes priekšsēdētājs ir Kirils Seļezņovs, padomes locekļi Juris Savickis, Olivers Gīze, Nikolass Merigo Kuks, Matiass Kolenbahs, Hanss Pēters Florens, Jeļena Mihailova, Vitālijs Hatjkovs, Oļegs Ivanovs, Jurijs Ivanovs, Ēriks Atvars.
Valde pārzina un vada sabiedrības visas lietas, pārstāv sabiedrību un pārvalda sabiedrības mantu atbilstoši Likumiem. Valde izlemj visus ar sabiedrības darbību saistītos jautājumus, kas nav padomes vai akcionāru sapulces kompetencē. Sabiedrības Valdes sastāva ir 5 locekļi, kurus padome ievēl uz trīs gadiem. Valdes priekšsēdētājs ir Aigars Kalvītis (kopš 2015. gada augusta), viņa vietnieks Deniss Jemeļjanovs, valdes locekļi Elita Dreimane, un Inga Āboliņa (līdz 2022. gada 12. augustam).
AS "Latvijas Gāze" meitassabiedrības AS "Gaso" valdē 2022. gadā strādāja viens, savukārt padomē pieci Krievijas pilsoņi. 2022. gada 16. jūnijā Saeima pieņēma grozījumus Nacionālās drošības likumā, ar ko aizliedza Krievijas un Baltkrievijas juridiskām personām un pilsoņiem būtiski līdzdarboties Latvijas drošībai nozīmīgās kapitālsabiedrībās.
Atbalsta programmas
1997. gadā Latvijas Gāze kļuva par Latvijas Olimpiskās komitejas atbalstītāju un Latvijas Nacionālās vīriešu basketbola izlases ģenerālsponsoru. 2003. gadā tā sāka finansēt gada balvu par mūža ieguldījumu zinātnē, par daudzsološu pieteikumu gāzes, siltumtehnikas un ar tām saistītās ķīmijas tehnoloģijas nozarē, kā arī kardioloģijas zinātnē. 2004. gadā Latvijas Gāze ieguva Latvijas Nacionālās operas patrona nosaukumu, tā piedalījās arī Starptautisko Opermūzikas svētku organizēšanā un atbalstīta arī dažādus starptautiskus mūzikas festivālus un konkursus. Uzņēmums atvēlēja finansējumu arī dažādiem dabas aizsardzības projektiem, tajā skaitā Engures ezera dabas parka uzturēšanai un Gaujas nacionālā parka fondam. 2005. gadā LG uzdāvināja jaunu datorklasi Rīgas Tehniskās universitātes Būvniecības fakultātes Siltuma, gāzes un ūdens tehnoloģijas institūtam, rīkoja konkursu skolēniem, lai veicinātu bērnu izpratni par dažādām gāzēm, to izmantošanu, drošību. 2006. gadā LG atbalstīja Gaujas Nacionālā parka fonda projektu "Meža dzīvnieku aizsardzība un apsaimniekošana". 2006. gadā LG finansēja Latvijas vīriešu hokeja izlases sagatavošanu dalībai pasaules hokeja čempionātā un olimpiskajās spēlēs, kā arī Latvijas Bobsleja federācijai sportistu izlasi 2006./2007. gada sezonā. 2006. gadā finansējums tika atvēlēts arī Latvijas Motosporta federācijas un Latvijas Ūdens motosporta federācijas mērķu īstenošanai. 2007. gadā LG atbalstīja projektu Innovation Circuss un atvēlēja līdzekļus stipendiju konkursa uzvarētājiem gāzes un vēdināšanas tehnoloģiju nozarēs un sirds ķirurģijā. Kopš 2008. gada Latvijas Gāze ir Latvijas Nacionālās sieviešu izlases atbalstītājs.
Kontinenta kauss
Kontinenta kauss ir kauss, kurš tiek pasniegts katras Kontinentālās hokeja līgas regulārās sezonas uzvarētājai. Kauss tika ieviests otrajā līgas sezonā, un par tās pirmo ieguvēju kļuva Ufas "Salavat Julajev". Jāatzīmē, ka arī pirmajā sezonā, kad kausa vēl nebija, regulārajā sezonā triumfēja tieši Ufas komanda.
Āfrikas lapsa
Āfrikas lapsa (Vulpes pallida) ir suņu dzimtas (Canidae) lapsu ģints (Vulpes) plēsējs.
Āfrikas lapsa dzīvo Sahela joslā Sahāras tuksnesī; Senegālā, Somālijā un Sudānā.
Izskats un ieradumi
Āfrikas lapsas ķermeņa garums 40-45 cm, astes garums 25-30 cm, augstums skaustā 25 cm, svars 2-3 kg. Āfrikas lapsai salīdzinoši ar citām tuksnešu lapsām ir īsas kājas un smails purns. Ausis lielas un noapaļotas. Aste kupla, ar melnu astes galu. Lapsas kažoks ir bālā smilšu krāsā, vēders balts. Tādēļ lapsu mēdz arī saukt par bālo lapsu. Acis ir it kā ierāmētas ar melnu.
Āfrikas lapsa rok garus alu labirintus, kas var sasniegt 10-15 m. Midzenis ir izklāts ar sausiem tuksnešu augiem. Mātīte iznēsā bērnus 51-53 dienas, parasti piedzimst 3-6 kucēni. Tos baro ar pienu 6-8 nedēļas. Āfrikas lapsas mūžs nav ilgāks par 10 gadiem.
Āfrikas lapsas medī naktī. Tās medī grauzējus, rāpuļus, ķirzakas, putnus, kukaiņus, ēd olas un augļus.
Sistemātika
Āfrikas lapsai izšķir piecas pasugas :
Hēdonisms
Hēdonisms (el - bauda) - ētikas virziens, kas atzīst baudu par cilvēka darbības pamatmotīvu, galveno virzītājspēku, uzvedības kritēriju. hēdonisma pretstats ir askētisms. hēdonisma mācības dibinātājs ir Aristips. hēdonisma idejām ir centrālā vieta Dž.Bentema un Dž.S.Milla utilitārismā. Vēsturiski hēdonismam bija zināma progresīva nozīme, jo pretstatā reālisma mācībām tas centās dot morālei materiālistisku skaidrojumu, taču bija vienkāršots, balstījās uz bioloģisku vai psiholoģisku cilvēka izpratni. hēdonismam raksturīgs individuālisms, ētisks relatīvisms, pat nihilisms, un mūsu dienās tas veicina patērnieciskuma un visatļautības kulta attīstību. Balstoties uz hēdonismu, tiek pamatotas cilvēka "tiesības" uz nekontrolējamu, neierobežotu baudu, respektīvi, uz amorālismu (anarhohēdonisms).
Sikspārņi (nozīmju atdalīšana)
Sikspārņi var būt:
1999.—2000. gada NBA sezona
'''Nacionālās basketbola asociācijas 1999.—2000. gada sezona''' bija 54. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 29 komandas (27 no ASV un 2 no Kanādas).
Par NBA čempioniem kļuva Losandželosas "Lakers" spēlētāji, kas sešu spēļu finālsērijā pieveica Indiānas "Pacers" ar 4—2. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas un finālsērijas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Losandželosas "Lakers" spēlētājs Šakils O'Nīls, kas bija arī sezonas rezultatīvākais spēlētājs.
Parastie sikspārņi
Taksonomija (klasifikācija)
ietilpst 5 apakšdzimtas:
1999.—2000. gada NBA sezona
1999. gada NBA drafts notika, tajā Čikāgas "Bulls" ar pirmo numuru izvēlējās Eltonu Brendu. 49. NBA Visu zvaigžņu spēle notika The Arena arēnā Oklendā, Kalifornijā. Tajā Rietumu komanda uzvarēja Austrumus ar 137—126. Par spēles vērtīgākajiem spēlētājiem tika atzīti Šakils O'Nīls ("Lakers") un Tims Dankans ("Spurs").
1573. gads
1573. gads (MDLXXIII) ir parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
1999.—2000. gada NBA sezona
63 gadu vecumā mira basketbola slavas zālē uzņemtais Vilts Čemberlens. Komandas, kurās viņš spēlēja, "Lakers", "76ers" un "Warriors" viņa piemiņai atlikušo sezonu spēlēja ar melnām sporta tērpa daļām.
Samners Velss
Bendžamins Samners Velss (en; dzimis, miris ) bija ASV valdības ierēdnis un Ārlietu dienesta diplomāts. Viņam bija nozīmīga loma prezidenta Franklina Rūzvelta valdībā, strādājot par valsts sekretāra vietnieku no 1937 līdz 1943. gadam.
Velsa deklarācija
Samners Velss parakstīja deklarāciju, kurā ASV nosoda trīs Baltijas valstu (arī Latvijas) okupāciju no PSRS puses. ASV valsts sekretāre Hilarija Klintone atklāja Samnera Velsa ielu Pleskodāles apkaimē Rīgā. Samnera Velsa ielā 1 šobrīd atrodas ASV vēstniecība Latvijā.
1999.—2000. gada NBA sezona
Pa konferencēm
Piezīmes
Višķi (stacija)
Višķi ir dzelzceļa stacija Augšdaugavas novada Višķu pagastā, līnijā Rēzekne I—Daugavpils. Stacijā pastāv tikai kravas satiksme (reizi gadā garām kursējošais vilciens Rīga—Aglona Višķos nepietur).
Vēsture
Stacija tika atvērta (v. s. ) kopā ar Pēterburgas—Varšavas dzelzceļa līnijas Ostrovas—Dinaburgas posmu.
Sākotnējais stacijas nosaukums bija «Dubno», tomēr kopš 1894. gada to sāka dēvēt par staciju «Višķi». 1918. gadā īsā laika posmā stacija tika minēta kā «Dubno», bet ar 1919. gadu visos oficiālajos dokumentos stacija atkal tiek norādīta ar nosaukumu «Višķi».
Pirmā pasaules kara laikā no Višķiem līdz stacijai «Nīcgale» tika izbūvēta savienojoša dzelzceļa līnija. Tā pastāvēja īsu laiku un mūsdienās no tās nekas nav saglabājies.
Poļu—zviedru kari
Poļu—zviedru kari ir kopējs apzīmējums bruņotu konfliktu sērijai starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karaspēkiem no 1563. līdz 1721. gadam par virskundzību Baltijas jūras zemēs (latīniski: dominium maris Baltici), kas sākās neilgi pēc Livonijas Konfederācijas sagrāves 1560. gadā Livonijas kara (1558 - 1583) laikā.
Poļu—zviedru kari ir daļa no Ziemeļu kariem, kuros bez Polijas-Lietuvas un Zviedrijas iesaistījās arī Krievijas, Dānijas, Prūsijas, Kurzemes un Zemgales hercogistes un citu valstu monarhi. Lielākā daļa no šiem kariem norisinājās arī Latvijas teritorijā, vairāk kā 150 gadu garumā izpostot saimniecisko infrastruktūru un radot lielus cilvēku zaudējumus karadarbības un tai sekojošo bada gadu un mēra epidēmiju dēļ.
Klasifikācija
Pie poļu-zviedru kariem tiek pieskaitīti
Vīgriezes
Vīgriezes (la) ir rožu dzimtas ģints. Daudzgadīgi lakstaugi. Lapas plūksnaini dalītas. Ziedi balti, dzelteni, sārti vai sarkani, vairogveida ķekarā vai skarā.
Izplatītas Eirāzijā, Ziemeļamerikā. Apmēram 20 sugas.
Sugas
Latvijā 2 sugas: Parastā vīgrieze un Lielziedu vīgrieze (sastopama retāk, aug saulainos pakalnos, mežmalās.)
Zeltainais retrīvers
Zeltainais retrīvers ir viena no retrīveru suņu šķirnēm, kas radīta medībām, lai atnestu medījumu, piemēram, pīles un sauszemes putnus, un tie ir ieguvuši nosaukumu "retrīvers", jo spēj atnest nesabojātu medījumu. Līdzīgi kā Labradoras retrīvers ir liela izmēra. Šī šķirne ir ieguvusi plašu popularitāti gan pasaulē, gan Latvijā. Zeltainajiem retrīveriem ir dabiska mīlestība pret ūdeni, un tie ir viegli trenējami, jo ir ļoti paklausīgi. Tā ir garspalvaina šķirne ar biezu pavilnu, kas nodrošina siltumu ārā, un akotspalvu, kas pieguļ ķermenim un atgrūž ūdeni. Zeltainie retrīveri ir labi piemēroti dzīvei piepilsētas vai pilsētas vidē. Lai arī tiem ir nepieciešams daudz āra nodarbību, tos ir jātur norobežoti no to dabiskās tieksmes klejot. Tiem daudz mainās spalva, īpaši mainoties sezonai, un tāpēc nepieciešama regulāra kopšana.
To neparastā, zīdainā, viegli viļņotā kažoka krāsa variē no gaišas krēmkrāsas līdz tumši zeltaini dzeltenai, bet ne rudai. Zeltaino retrīveru priekšteči meklējami Lielbritānijā starp gludspalvainajiem retrīveriem, tvīda spanieliem ar citu šķirņu asiņu nelielu piejaukumu. Savu pašreizējo nosaukumu šķirne ieguva 20. gadsimta 20. gados.
Izskats
Atšķirība augumā un spalvas krāsā, kas vērojama starp zelta retrīveru šķirnes standartiem dažādās valstīs, ir minimāla. Pēc amerikāņu standartiem, suņiem jābūt mazliet lielākiem ar bagātīgu, zeltītas krāsas spalvojumu — ne pārāk tumšu un ne gaišu. Saskaņā ar britu standartu, suņiem vajadzētu būt nedaudz mazākiem, un spalva var būt jebkurā tonī no zeltīta līdz krēmkrāsas. Dažādu standartu interpretācija ir pietiekami elastīga, lai vienas valsts veiksmīgākos suņu varētu izmantot citas valsts vaislas programmās.
Raksturs
Gudrais, pašpārliecinātais suns ir apveltīts ar maigu, mīlīgu, sabiedrisku un jūtīgu dabu. Zeltainais retrīvers lieliski pielāgojas situācijai, apveltīts ar labu atmiņu. Jauki izturas pret bērniem, dažkārt suns no viņu uzmācības ir jāpasargā. Sabiedriskie dzīvnieki laipni sagaida arī svešiniekus, tikai daži suņi ir piesardzīgāki. No visa plašā suņu šķirņu klāsta, zeltainie retrīveri ir nepārspējami ģimenes kompanjoni. Draudzīgā daba, vēlme izdabāt saimniekam un gatavība izpildīt jebkuru tā vēlēšanos, kā arī vieglā apmācība, padarījuši šos suņus par ideāliem un ļoti populāriem ģimenes mīluļiem.
Izcelsme un vēsture
Zeltaino retrīveru šķirne sākotnēji tika radīta Skotijā 19. gadsimtā. Tajā laikā ūdens putnu medības bija populāra izklaide turīgajiem skotu augstdzimušajiem, taču retrīveru šķirnes nebija piemērotas medījumu atnešanai gan no sauszemes, gan ūdens. Medījumu atnešana gan no sauszemes, gan ūdens bija nepieciešama dēļ medību apvidiem, kuros bija daudz purvainu ezeru un upju. Tādējādi, labākie ūdens spanieli tika sakrustoti ar esošajiem retrīveriem un radīta šķirne, kas mūsdienās ir zināma kā zeltainie retrīveri. Zeltainais retrīvers sākotnēji tika radīts netālu no Glenafrikas, Skotijā, "Gvisekanā" — barona Tvīdmauta augstkalnes īpašumā. Vairākus gadus tika apšaubītas šķirnes, kas tika izmantotas, lai radītu zeltaino retrīveru, taču 1952. gadā atklātie šķirņu ieraksti no 1835. līdz 1890. gadam kliedēja mītu par it kā no ceļojoša cirka iegādātu krievu aitu suņu trupu. Šie ieraksti tika publicēti žurnālā Country Life, kad lorda Tvidmauta pēcnācējs — sestais Ilčesteras grāfs, vēsturnieks un mednieks — publiskoja sava senča dokumentus.
Medību šaujamieroču uzlabošanās 1800. gados ietekmēja to ka medījums tika nošauts tālāk no mednieka un grūtāk pieejamās vietās, kā rezultātā arvien vairāk nomedīto putnu tika zaudēts. Ņemot vērā šaujamieroču uzlabojumus, radās arī nepieciešamība pēc speciāliem retrīveru suņiem, jo līdzšinējie vairs nebija pietiekami efektīvi. Tāpēc arī tika uzsākts darbs pie jaunas šķirnes izveides, lai tās suņi varētu tikt izmantoti šai lomai.