cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pāvilostas katoļu baznīca
Vēsture
Sākoties Atmodai, arvien vairāk Pāvilostas cilvēki sāka pievērsties katoļticībai, bet nebija telpu dievkalpojumu noturēšanai. Tāpēc deviņdesmito gadu sākumā aktīvākie katoļi vērsās ar šo problēmu pašvaldībā, pēc kā Pāvilostas Domes priekšsēdētājs uzsāka sarunas ar Jūrkalnes draudzes prāvestu par draudzes dibināšanu Pāvilostā. Draudzi nodibināja un dievkalpojumus, līdzdarbojoties Ingai Šnorei, sāka noturēt viņas vadītajā izglītības iestādē — Pāvilostas mūzikas skolā. 1997. gadā draudzē sāka kalpot priesteris Bruno Dānis, pateicoties kura vadības spējām, kā arī Pāvilostas domes lēmumam par zemes pārdošanu un būvatļauju dievnama celtniecībai, 1998. gadā nolēma, ka Pāvilostā cels katoļu baznīcu. Vieta dievnama būvei bija atrasta Sakas upes krastā uzkalnītē un 1999. gada maijā sākās darbs pie dievnama celtniecības. Vislielākie nopelni baznīcas tapšanā bija prāvestam Bruno Dāvim, jo ar viņa finansiālo ieguldījumu dievnams tika būvēts strauji, tā paša gada 21. jūlijā tika svinēti Spāru svētki, bet 19. decembrī tika svinēta pirmā Svētā Mise,kuru celebrēja toreizējais Liepājas diecēzes ģenerālvikārs, bet vēlāk bīskaps Vilhelms Lapelis. Sākot ar 2000. gadu Pāvilostā Svētās Mises tika noturētas regulāri divas reizes mēnesī. 2000. gada 23. septembrī noritēja dievnama konsekrācija, ko vadīja toreizējais Liepājas diecēzes bīskaps Ārvaldis Andrejs Brumanis, piedaloties Saldus dekānam Gatim Bezdelīgai, dominikāņu mūkam, tēvam Oskaram Jabloņskim OP, Skaistkalnes dekānam Pēterim Skredelim, jaunās baznīcas prāvestam Bruno Dānim, kā arī vietējo luterāņu un baptistu draudžu mācītājiem, oficiālo iestāžu pārstāvjiem un ticīgajiem. Baznīcu veltīja Svētā Gara godam. 2001. gada sākumā draudzi un dievkalpojumus vadīja galvenokārt Liepājas dominikāņi, vēlāk sāka kalpot laicīgie priesteri.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Liepājas diecēzē. Draudze tika nodibināta 1998.gada 7.maijā. Dievkalpojumi notiek divas reizes mēnesī.
Anadiras plakankalne
Anadiras plakankalne (ru) ir kalnu masīvs Krievijas ziemeļaustrumos. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomajā apvidū. Izvietojusies starp Čukču kalnieni austrumos, Aņujas grēdu ziemeļrietumos, Olojas grēdu dienvidrietumos un Anadiras zemieni dienvidos. Veidota galvenokārt no bazaltiem, andezītiem un dacītiem. Ainavā dominē tundra, upju ielejās purvi.
Bakosi nacionālais parks
Bakosi nacionālais parks ir 2008. gadā izveidots nacionālais parks Kamerūnas rietumos, Bakosi kalnos. Bakosi kalni ir daļa no vulkāniski aktīvās Kamerūnas līnijas. Rezervāts izveidots, lai sevišķi aizsargātu teritorijas ļoti daudzveidīgo augu valsti. Kjū dārza pētījumā no 1995. līdz 2005. gadam tika atrastas 2440 augu sugas, no tām 10 jaunatklātas, 82 endēmas un 232 apdraudētas. Nacionālajā parkā uzturas drils (Mandrillus leucophaeus), Āfrikas meža zilonis (Loxodonta cyclotis), parastā šimpanze (Pan troglodytes), Preisa sarkanais kolobuss (Piliocolobus preussi).
Ērģeles
Ērģeles (gr) ir taustiņinstruments ar mehānisku, pneimatisku un elektrisku traktūru, kas sastāv no daudzām dažāda izmēra un dažāda veida stabulēm, sastāv no roku klaviatūrām (manuāļiem) un kāju klaviatūras (pedāļa). Manuāļu skaits ērģelēs mēdz būt no 1 līdz 7. Vienāda tembra, bet dažāda augstuma stabules veido ērģeļu reģistru. Reģistrus kombinējot, tiek radīts orķestrim līdzīgs skanējums.
Vēsture
Rietumu mūzikā ērģeles ir relatīvi sens instruments. Tās tiek datētas ar trešo gadsimtu pirms mūsu ēras, kad grieķu zinātnieks Ktezībijs no Aleksandrijas esot izgudrojis hidrauliskās ērģeles, kurām gan nebija taustiņu. Ērģeļu spēle kopš 7. gadsimta plaši ieviesās baznīcas liturģijā. Sākotnēji ērģeles bija laicīgās muzicēšanas instruments. 10.—11. gadsimtā ērģeles sāka izmantot kulta vajadzībām. Baznīcās un katedrālēs tika uzstādītas lielās ērģeles, kas tika darbinātas ar gaisa plēšām. 10.—11. gadsimtā sākās ērģeļu konstrukcijas pilnveidošana: parādījās klaviatūra, alvas stabules (agrāk lietoto vara stabuļu vietā). 14. gadsimtā izplatījās pedālis — klaviatūra spēlei ar kājām viszemāko skaņu iegūšanai. Tika pilnveidota arī roku klaviatūra. Jau 16. gadsimtā ērģeles ieguva mūsdienīgu izskatu un uzbūvi. Tām bija 5 klaviatūras, katras klaviatūras diapazons sniedzās līdz 5 oktāvām. Bez tam instrumenta tembrālo iespēju bagātināšanai tika uzstādīti speciāli reģistru pārslēdzēji, ērģeles varēja imitēt ne tikai atsevišķu instrumentu (flautas, obojas) tembrus, bet arī veselas orķestra grupas.
Latvijā ērģeles būvētas no 14. gadsimta. No Latvijas ērģelēm pazīstamas ir Rīgas Doma ērģeles, kā arī Liepājas Svētās Trīsvienības katedrāles ērģeles, kas ar apmēram 7000 stabulēm, 4 manuāļiem un 131 reģistru ir lielākās mehāniskās ērģeles pasaulē.
Troickas bataljons
Troickas bataljons jeb '''1. Latvijas atbrīvošanas bataljons''' bija latviešu nacionālā karaspēka vienība Urālos un Sibīrijā Krievijas pilsoņu kara laikā no 1918. līdz 1920. gadam. Bataljona pamatā bija bijušie latviešu strēlnieki, kā arī tas saņēma papildinājumu no Sibīrijas latviešu kolonijām.
Izveidošana
1918. gada oktobrī Samarā tika nodibināta Rietumsibīrijas un Urālu Latviešu nacionālā padome. 1918. gada rudenī, kad Samaru bija ieņēmusi Sarkanā armija, Čehoslovāku korpusa vadība vērsās pie Sibīrijas pašpārvaldes iestādēm ar ideju izveidot latviešu nacionālās karaspēka vienības. Sibīrijas valdības kara ministrs ģenerālis Galkins 1. oktobrī ar pavēli Nr.109 akceptēja latviešu vienības veidošanu Troickā, Orenburgas guberņā. 14. oktobrī Latviešu nacionālā padome nodibināja 1. Latvijas atbrīvošanas strēlnieku bataljonu jeb Troickas bataljonu. Par bataljona komandieri kļuva kapteinis Pēteris Dardzāns. 16. novembrī padome parakstīja vienošanos ar Čehoslovākijas nacionālās padomes Krievijas nodaļu par latviešu bataljona apgādi. Bataljons skaitījās Kolčaka armijas Jeickas divīzijas sastāvā, kuras štāba priekšnieks bija latviešu pulkvedis Kārlis Goppers.
Evakuācija
No 1919. gada 23. līdz 28. martam Irkutskā notika Sibīrijas un Austrumsibīrijas latviešu pārstāvju kongress, kas pieņēma lēmumu, ka Sibīrijas latviešu vienības neiesaistīsies Krievijas pilsoņu karā, bet ir jānosūta uz Latviju.
1919. gada vasarā Troickai tuvojās Sarkanā armija un ģenerālis Ivanovs, kas komandēja Troickas fronti, pavēlēja latviešiem ieņemt frontes pozīcijas uz rietumiem no pilsētas, taču kapteinis Dārdzāns ignorēja šo pavēli un nolēma doties austrumu virzienā uz Omsku. 25. jūlijā bataljons atstāja Troicku un 15. augustā sasniedza Makušino staciju uz Transsibīrijas dzelzceļa, kur dabūja nelielu vilcienu, ar kuru turpināja ceļu uz austrumiem. Šajā brīdī bataljonā bija 625 vīri. 21. septembrī bataljons sasniedza Krasnojarsku. Šeit bataljons tika piekomandēts čehoslovāku 3. divīzijai, no kuras saņēma pavēli pārņemt dzelzceļa līnijas apsardzību uz rietumiem no Krasnojarskas. Oktobra beigās bataljonu pārvietoja un uzdeva tam apsargāt dzelzceļa līniju no Jeņisejas stacijas līdz Kļukvennajas stacijai. Šajā laikā bataljonu papildināja brīvprātīgie no Krasnojarskas apkārtnes latviešu kolonijām. 1920. gada februāri, martu un aprīli bataljons pavadīja ceļā uz austrumiem un 13. jūnijā iebrauca Vladivostokā, kur sāka gatavoties braukšanai uz Latviju.
AFAS stadions "Achter de Kazerne"
AFAS stadions "Achter de Kazerne" (nl) ir futbola stadions Beļģijas pilsētā Mehelenā.
Stadions uzcelts 1911. gadā, un šeit bāzējas beļģu futbolkomanda KV Mechelen. Stadiona vēsturiskais nosaukums Achter de Kazerne tulkojumā nozīme "Aiz kazarmām". Nosaukums saglabājies, kaut arī pilsētas rajonā kazarmu sen vairs nav.
Gaidas iela
Gaidas iela ir iela Jūrmalā, Vaivaru apkaimē. Gaidas iela sākas pie Vaivaru pludmales un beidzas krustojumā ar Asaru prospektu. Kopējais ielas garums ir 460 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Gaidas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Gaidas iela ir savienota ar šādām ielām:
Salas iela (Jūrmala)
Salas iela ir iela Jūrmalā, Dubultu apkaimē. Salas iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un beidzas pie Lielupes. Kopējais ielas garums ir 350 metri. Salas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Karloss IV un viņa ģimene
Karloss IV un viņa ģimene ir spāņu gleznotāja Fransisko Gojas eļļas krāsas glezna uz audekla. Goja darbu pie gleznas uzsāka 1800. gadā, īsi pēc tam, kad Goja kļuva par galveno galma gleznotāju, un pabeidza to 1801. gada vasarā. Tajā reālā mērogā attēlots Karloss IV un viņa ģimene, tērpušies dārgās drānās un rotaslietās. Glezna tika veidota pēc līdzības ar Djego Velaskuesa gleznu "Galminieces", karaliskos tēlus izvietojot dabīgā un ticamā vidē. Glezna atrodas Prado muzejā Madridē.
Karaliskā ģimene acīmredzot ir ieradusies mākslinieka studijā; pašu Goju var redzēt pa kreisi, lūkojoties uz skatītāju. Tāpat kā "Galminiecēs", mākslinieks ir parādīts strādājot pie audekla, no kura redzama tikai aizmugure; taču Velaskesa atmosfēriskā un siltā pils interjera perspektīva Gojas darbā nomainīta ar Pjēra Gasjē vārdiem, "nenovēršamu nosmakšanu", jo karaliskā ģimene attēlota uz skatuves, ar seju pret publiku, kamēr mākslinieks ēnā smīn un saka: "Skaties uz viņiem un vērtē pats!'"
Glezna bija iekļauta 1814. gada Madrides karaliskās pils inventārā, bet 1824. gadā nonāca Prado muzejā.
Attēlotās personas
Grūtāk pamanāmais vīrietis fonā ēnās pa kreisi ir pats Goja (2). Pārējie, no kreisās uz labo:
Purva bruņurupuču apakšdzimta
Purva bruņurupuču apakšdzimta (Emydinae) ir viena no divām purva bruņurupuču dzimtas (Emydidae) apakšdzimtām, kas apvieno 4 vai 6 ģintis ar 11 sugām. Gadu gaitā apakšdzimta ir piedzīvojusi vairākas sistemātiskas izmaiņas, bet joprojām starp zinātniekiem nav vienprātības.
Sistemātikas diskusijas un izmaiņas
Vēl nesenā pagātnē punktoto bruņurupuču (Clemmys) ģintī tika sistematizētas 4 sugas. Mūsdienās punktoto bruņurupuču ģints ir monotipiska ar vienu sugu - punktotais bruņurupucis (Clemmys guttata), bet 2 sugas ir atdalītas atsevišķā meža bruņurupuču (Glyptemys) ģintī un viena suga joprojām ir diskutabla - marmorbruņrupucis. Daži sistemātiķi marmorbruņrupuci izdala atsevišķā marmorbruņrupuču ģintī (Actinemys), saucot to par Actinemys marmorata, bet citi to iedala purva bruņurupuču (Emys) ģintī, saucot par Emys marmorata. Otra suga, par kuru sistemātiķiem nav vienprātības, ir Amerikas purva bruņurupucis, kuru mēdz daži sistemātiķi izdalīt atsevišķā Amerikas purva bruņurupuču ģintī (Emydoidea), sugai dodot zinātnisko nosaukumu Emydoidea blandingii, bet citi iedala purva bruņurupuču ģintī, saucot par Emys blandingii.
Kaušeliški
Kaušeliški ir ciems Naujenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 243 km attālumā no Rīgas.
Rēmeri
Rēmeri ir vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Livonijā 16. gadsimtā un izplatījusies Kurzemes un Zemgales hercogistē, Inflantijas vaivadijā, Lietuvas dižkunigaitijā un Krievijas impērijā.
Vēsture
Dzimta cēlusies no Cvikavas sudraba raktuvju īpašniekiem Mārtiņa un Nikolaja Rēmeriem Saksijā, kas 1470. gadā tika uzņemti dižciltīgo kārtā un ieguva dzimtas ģerboni. Par dzimtas Baltijas atzara aizsācēju uzskata Rīgas tirgotāju Simonu Rēmeru (Symon Romer), kas 1561. gadā pieminēts Livonijas kara laikā. 1670. gadā dzimtas Saksijas atzars atzina radniecību ar Lietuvas dižkunigaitijas kambarkungu pulkvedi Matīsu Rēmeru (Matthias Römer, miris 1690), Kurzemes un Zemgales hercogistes muižnieku majoru Kristapu Rēmeru, Sēlpils draudzes novada Alstiķu muižas (Halswigshof) īpašnieku, kā arī ar kapteini Heinrihu Rēmeru, Mercendorfas muižas īpašnieku. 1841. gadā Rēmeru dzimtu imatrikulēja Kurzemes bruņniecībā. Uzņemta arī Viļņas guberņas un Pēterburgas guberņas dižciltīgo dzimtu grāmatās.
Ivaniču rajons
Ivaniču rajons ir Volīnijas apgabala rajons Ukrainā. Robežojas ar Volīnijas apgabala Volodimiras-Volinskas, Lokaču un Horohivas rajoniem, Ļvivas apgabala Sokaļas rajoniem, kā arī Poliju.
Horohiva
Horohiva ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas ziemeļrietumos, Volīnijas apgabala Horohivas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1240. gadā. 15. gadsimta pirmajā pusē - Švitrigaiļa īpašumā. Pilsētas tiesības no 1600. gada. Kopš 1569. gada - Rečas Pospoļitas sastāvā. Pēc Polijas trešās dalīšanas 1795. gadā pilsēta iekļāvās Krievijas sastāvā.
Pirmā pasaules kara laikā izpostīta, pēc kara iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, 1939. gadā pilsētu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Horohivu ieņēma vācu karaspēks. Vācu okupācijas laikā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena, bet pilsētas apkārtnē ukraiņu kaujinieki no UNA izvērsa represijas pret poļu civiliedzīvotājiem. 1944. gada 13. jūlijā, pārraujot fronti pie Horohivas, sākās Sarkanās armijas Ļvivas-Sandomiras operācija.
Pēc kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika pārcelti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Horohiva bija Ukrainas PSR sastāvā.
G. Karajannopuls
G. Karajanopuls (gr) bija grieķu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
G. Karajannopuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja 200 metru šaušanas disciplīnā ar militāro šauteni. Diemžēl viņa iegūtais rezultāts šajā disciplīnā nav zināms, viņš varētu būt ieņēmis 14. līdz 41. vietu.
Īpašais ziņojums
"Īpašais ziņojums" (en) ir 2002. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Stīvens Spīlbergs. Filmā galvenās lomas atveido Toms Krūzs, Kolins Ferels, Samanta Mortone un Makss fon Sīdovs. Filma ir balstīta uz Filipa Dika 1956. gada īsā stāsta The Minority Report.
"Īpašais ziņojums" pirmizrāde notika. Tā bija viena no skatītākajām un komerciāli veiksmīgākajām filmām 2002. gadā, nopelnot 358,4 miljonus ASV dolārus pie 102 miljonu budžeta. Tā tika nominēta arī vairākām balvām. "Īpašais ziņojums" tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā skaņas montāža", kā arī 11 Saturna balvām.
Klāvi (Olaines pagasts)
Klāvi ir ciems Olaines novada Olaines pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā Jāņupes krastā pie autoceļa V7 27 km no pagasta centra Jaunolaines, 30 km no novada centra Olaines un 37 km no Rīgas centra.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Klāvu (Klawe) mežmuižas centru.
Krišjānis Ķergalvis
Krišjānis Ķergalvis (1856–1936) bija mūrnieku amata meistars, viens no lielākajiem Rīgas būvuzņēmējiem un rūpniekiem.
Viņa tiešā vadībā uzcēla vairāk nekā 60 būvju - Rīgas Biržas komercskolu (tagadējo Latvijas Mākslas akadēmijas ēku), Latvijas Nacionālo teātri, Rīgas Galvenā pasta namu, Latvijas Dzelzceļu virsvaldes ēku, Rīgas Pilsētas 1. slimnīcu, Sarkanā Krusta slimnīcu, Centrālcietuma ēkas, Dubultu, Ķemeru un Rīgas Sv. Krusta baznīcas.
Rīgas Latviešu biedrības krājkases direktors un Latvijas Bankas Diskonta komitejas loceklis.
Dzīvesgājums
Viņam piederēja arī viena no lielākajām Kalnciema ķieģeļu rūpnīcām. Miris Rīgā 1936. gada 29. martā, apglabāts Lielajos kapos.
Sabiedriskā darbība
Krišjānis Ķergalvis bija Rīgas Latviešu biedrības runas vīrs, Dziesmu svētku Rīcības komitejas loceklis.
Zelona Guras apriņķis
Zelona Guras apriņķis ir apriņķis Polijā, Lubušas vojevodistē. Robežojas ar Lubušas vojevodistes Nova Solas, Žagaņas, Žaru, Krosno un Svebodzinas apriņķiem, kā arī Lielpolijas vojevodistes Novi Tomislas un Volštinas apriņķiem, bet Zelona Gura ir anlāvs apriņķa teritorijā.
2013.—2014. gada Pasaules kauss skeletonā
2013.—2014. gada Pasaules kauss skeletonā bija vairāku sacīkšu skeletona turnīrs, kas sākās Kalgari un beidzās  Kēnigzē. Pasaules kausu rīkoja FIBT, kas rīko arī pasaules čempionātu skeletonā, kā arī pasaules kausus un čempionātus bobslejā.
Vīriešu ieskaitē uzvarēja latvietis Martins Dukurs, sieviešu ieskaitē — britiete Lizija Jarnolda. Dukuram šī bija piektā uzvara Pasaules kausa kopvērtējumā pēc kārtas.
NK Osijek
NK Osijek ir Horvātijas futbola klubs no Osijekas.
Lidijas Samuilovas iela
Lidijas Samuilovas iela var būt:
The Dig
The Dig ir 2021. gada Lielbritānijas drāma. Filmas režisors ir Saimons Stouns. Filma balstīta uz Džona Prestona tāda paša nosaukuma 2007. gada romāna, kurā stāstīts par 1939. gada Satonas Hū izrakumiem. Galvenās lomas atveido Kerija Maligana, Reifs Fainss, Lilija Džeimsa, Džonijs Flins, Bens Čaplins, Kens Skots un Monika Dolana.
Mihaels Jozefs fon der Borhs
Mihaels Jozefs fon der Borhs (, ; 1806 – 1881) bija no Borhu dzimtas cēlies Latgales muižnieks, Preiļu muižas īpašnieks (1835-1866), Vitebskas guberņas šļahtas maršals (marszałek szlachty), arheologs, vēsturnieks un rakstnieks. Pirmais veicis izrakumus Jersikas pilskalnā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1806. gada 11. janvārī Preiļu muižas īpašnieka Jozefa fon der Borha ģimenē. Pēc tēva nāves 1836. gadā mantoja Preiļu muižu, nodarbojās ar rakstniecību. M. Borha publikāciju vidū bija apcere „Divi vārdi par Daugavu”, dzejisks darbs par Jersikas pilskalnu „Gercike”, raksts, kurā aplūkoti reti dokumenti, kas apkopo materiālus par Latgales baznīcu un draudžu apsekojumiem. No 1860. gada veica vērienīgus pils pārbūves un parka labiekārtošanas darbus. 1866. gadā viņš muižu pārdeva angļu tirgotājam Johanam Henriham Fredrikam, sev atstājot tikai kapelu un parka vārtu sarga māju.
Veica arheoloģiskos izrakumus latgaļu kapulaukā Tistavā – Zeimaņos un viens no pirmajiem pareizi norādīja, ka Indriķa hronikā minētā ķēniņa Visvalža pils Jersika atradusies augšpus Līvāniem, Daugavas labajā krastā, vietā, kas vēl joprojām tika saukta Pilskalnu (Schlossberg). Miris 1881. gada 6. novembrī. Mihaela Borha bibliotēku mantoja viņa dēls Eizebijs (Euzebiusz). Borhu bibliotēkas daļu 19. gadsimta 2. pusē nopirka Biržu grāfs Jonass Tiškēvičs.
Darbi
M. Borhs sarakstīja daudz darbu, lielākā daļa no tiem publicēti K. Buiņicka izdotajā almanahā Rubon (Daugava), kura desmit sējumi nāca klajā Viļņā (1842-1849). Uzrakstījis arī romānus „Rohneda”, „Uz smiltīm” un „Kņazes Eifrozīnes dzīve”.
Antverpenes Sporta pils
Antverpenes Sporta pils (nl) ir 1933. gadā atklāta daudzfunkcionālā halle Beļģijas pilsētā Antverpenē. Renovēta no 2010. līdz 2013. gadam.
Kaut arī iesākumā celtne bija paredzēta galvenokārt sporta pasākumiem, sevišķi treka riteņbraukšanai, mūsdienās hallē notiek koncerti, izstādes, sporta un citi pasākumi. Celtniecības pabeigšanas laikā Sporta pils bija lielākā šāda veida būve Eiropā. 1956. gada 29, oktobrī pasaules čempions riteņbraukšanā Stans Okers Sporta pils trekā guva traumu un pēc divām dienām nomira. 1988. gada 19. oktobrī šeit pēdējo reizi Eiropā uzstājās Rojs Orbisons.
Pārgaujas novada ciemu uzskaitījums
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Raiskuma pagasts
Raiskuma pagasta centrs atrodas Raiskumā. Raiskuma pagastā atrodas 10 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 5 mazciemi un 2 vasarnīcu ciemi.
Stalbes pagasts
Stalbes pagasta centrs atrodas Stalbē, kas ir arī novada centrs. Stalbes pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi un 1 skrajciems.
Straupes pagasts
Straupes pagasta centrs atrodas Straupē. Straupes pagastā atrodas 9 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems, 1 mazciems un 6 skrajciemi.
Besarābijas pievienošanās Rumānijai
Besarābijas pievienošanās Rumānijai tika pasludināta 1918. gada 27. martā (vecais stils)/ 9. aprīlī (jaunais stils), kad Moldāvijas Demokrātiskās Republikas parlaments nobalsoja par bijušās Besarābijas guberņas pievienošanos Rumānijas Karalistei. Apvienošanos neatzina Padomju Krievija. 1940. gada 26. jūnijā PSRS izvirzīja ultimātu Rumānijai un okupēja Besarābiju, kā arī ziemeļu Bukovinu izveidojot Moldāvijas PSR.
Īstenošana
1918. gada novembrī apstiprināja agrārreformu. Pēc tās pieņemšanas Moldāvijas Demokrātiskās Republikas parlaments nobalsoja par atteikšanos no visiem pārējiem Apvienošanās akta punktiem, uzskatot, ka Rumānija ir pietiekoši demokrātiska, lai tos īstenotu. Šis balsojums netiek uzskatīts par leģitīmu, jo tajā piedalījās tikai 44 deputāti un visi nobalsoja „par”.
1919. gada rudenī Besarābijā notika Rumānijas parlamenta vēlēšanas, kurās ievēlēja 90 deputātus un 35 senatorus. 1919. gada 20. decembrī jaunievēlētā Rumānijas parlamenta deputāti apstiprināja ne tikai Moldāvijas pievienošanos Rumānijai, bet arī Transilvānijas un Bukovinas pievienošanos Rumānijas Karalistei, kas sasniedza savas teritorijas maksimālo izmēru.
PSRS okupācija
PSRS izmantoja Molotova-Ribentropa pakta doto iespēju, lai 1940. gada 26. jūnijā izvirzītu ultimātu Rumānijai un 28. jūnijā okupētu Besarābiju un ziemeļu Bukovinu. Lielākajā Besarābijas teritorijas daļā izveidoja Moldāvijas PSR, bet Budžakas teritoriju iekļāva Ukrainas PSR sastāvā. Moldāvijas PSR sastāvā iekļāva arī daļu no bijušās Hersonas guberņas Dņestras piekrastes teritorijas, kurā dzīvoja daudzi etniskie moldāvi un kurā no 1924. gada pastāvēja Moldāvijas Autonomā Padomju Sociālistiskā Republika. Tieši šī teritorija 1991. gadā atšķēlās no Moldovas un izveidoja Piedņestras Moldāvu Republiku.
Vizuālā pārvaldība
Vizuālā pārvaldība (Visual control; Visual management, no angļu val.) ir viena no produktivitātes pārvaldības (Lean management, no angļu.val.) tehnikām. Tās mērķis ir padarīt organizācijas darbu pārskatāmu, to izprast un atšķirt dažādu procesu kontroles pakāpi. Vizuālās pārvaldības rīki ir uzskatāmi, viegli pieejami un ielāgojami informācijas un procesu vizuālie palīglīdzekļi. Tās attīstība var uzlabot gan iekšējo organizācijas darbību, līdz ar to palielinot peļņu, gan uzlabot pakalpojumu sniegšanas kvalitāti, uzlabojot organizācijas tēlu klientu vidū. Galvenie vizuālās pārvaldības risinātie uzdevumi ir jauno darbinieku ātra un viegla ievade galvenajos darba procesos. Tā palīdz kontrolēt darba uzdevumu plūsmas dažādās norisēs, kā arī norādīt uz konkrētiem cilvēkiem/amatiem, kas tajos ietaisīti.
Vēsture
Vizuālā pārvaldība kā pārvaldības tehnika ir attīstījusies lielajos ražošanas uzņēmumos, taču šobrīd vienlīdz veiksmīgi pielietojama dažādu tipu publiskajās un privātajās organizācijās. Dažādu projektu un cilvēku grupu pārvaldība datētas līdz pat 4500 gadu ilgā pagātnē un aizsākās ar Ēģiptes karaliskās olekts konceptu (sk. Ēģiptiešu mēri), uzskatāmi izskaidrojot mērvienības garumu. Viens no 19.gadsimta personāla vadības un organizācijas lielākajiem celmlaužiem bija Velsiešu sociālo reformu vadītājs Roberts Ouens (Robert Owen), radot pirmsākumus dažādiem vizuālās pārvaldības rīkiem, piemēram, kluso monitoru (Silent Monitor, no angļu val.), kas palīdzēja novērtēt darbinieka ikdienas sniegumu. 1977. gadā tika publicēti vairāki raksti par augsti novērtēto Toyota ražošanas sistēmu (Toyota Production System), kas paredz lielu vizuālo pārvaldības rīku lietojumu ražotnēs ikdienā.
Vizuālās pārvaldības attīstīšana
Vizuālās pārvaldības principu ievērošana darba vietā var būtiski ietekmēt darba noteikumu un procesu ievērošanu. Atšķirībā no ierastā vadības rīkojuma teksta formas, vizuāli viegli uztveramas un stratēģiski pareizi izkārtotas informācijas izvietošana darba vietā padara to ne tikai ātri pieejamu, bet arī vieglāk uztveramu. Galvenais princips vizuālās pārvaldības ieviešanā un uzturēšanā ir sekošana vienotai un vienkāršai shēmai veidojot jaunus vizuālos informācijas līdzekļus:
Kaveriški
Kaveriški ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 293 km attālumā no Rīgas.
Aļģimants Butnorus
Aļģimants Butnorus (lt; Kauņa —  Kauņa) bija Lietuvas starptautiskais lielmeistars šahā (1997), kas kopš 2014. gada pārstāvēja Monako.
Biogrāfija
Desmitkārtējs Lietuvas čempions šahā: 1967., 1968. (kopā ar Vladu Mikenu), 1970., 1972. (kopā ar Gintautu Piešinu), 1973. (kopā ar Jegoru Čukajevu), 1975., 1976., 1980., 1982. un 1993. gadā. 1967. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. Septiņas reizes pārstāvējis Lietuvas izlasi PSRS komandu čempionātos (1962, 1967, 1972, 1975, 1979, 1983, 1985). 1983. gadā kļuvis par FIDE starptautisko meistaru. Trīs reizes spēlējis Lietuvas izlases sastāvā Pasaules šaha olimpiādēs: 2000., 2004. un 2006. gadā. Tāpat divas reizes pārstāvējis savu valsti Eiropas komandu čempionātos šahā: 1999. un 2003. gadā. 2007. gadā uzvarējis Pasaules senioru čempionātā. Pēc šī panākuma kļuvis par FIDE starptautisko lielmeistaru. 2004. un 2009. gadā piedalījies Latvijas atklātajos šaha čempionātos.
Purva bruņurupuči
Purva bruņurupuči (Emys) ir purva bruņurupuču dzimtas (Emydidae) ģints, kas pieder purva bruņurupuču apakšdzimtai (Emydinae). Ģints apvieno 2 vai 4 saldūdenī dzīvojošas sugas. Gadu gaitā apakšdzimta ir piedzīvojusi vairākas sistemātiskas izmaiņas, bet joprojām starp zinātniekiem nav vienprātības.
Latvijā sastopama viena purvu bruņurupuču suga — purva bruņurupucis (Emys orbicularis), kas ir vienīgā Latvijas bruņurupuču suga un ir iekļauta Latvijas Sarkanajā grāmatā.
Sistemātikas diskusijas
Daži sistemātiķi marmorbruņrupuci izdala atsevišķā marmorbruņrupuču ģintī (Actinemys), saucot to par Actinemys marmorata, bet citi to iedala purva bruņurupuču ģintī, saucot par Emys marmorata. Otra suga, par kuru sistemātiķiem nav vienprātības, ir Amerikas purva bruņurupucis, kuru mēdz daži sistemātiķi izdalīt atsevišķā Amerikas purva bruņurupuču ģintī (Emydoidea), sugai dodot zinātnisko nosaukumu Emydoidea blandingii, bet citi iedala purva bruņurupuču ģintī, saucot par Emys blandingii.
Ādams Draivers
Ādams Daglass Draivers (en, dzimis ) ir ASV aktieris.
Sākotnēji spēlēja teātrī, tajā skaitā arī Brodvejas teātrī. Popularitāti ieguva ar lomu TV seriālā Girls (2012—2017). Viņš par šo lomu tika nominēts Emmy balvai. Atveidojis ļaundari Kailo Renu Zvaigžņu karu turpinājuma triloģijā filmās "Zvaigžņu kari: Spēks mostas", "Zvaigžņu kari: Pēdējie džedi" un "Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana". Divas reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā par filmu "Melnais KKKlanmens" (2018) un kā labākais aktieris par filmu "Laulības stāsts" (Marriage Story, 2019). 2021. gadā attēlojis galveno lomu mūziklā "Anete" un divās Ridlija Skota filmās — "Pēdējais duelis" un "Guči nams".
Lapsas (nozīmju atdalīšana)
Lapsas var būt:
Kamiņas-Kaširskas rajons
Kamiņas-Kaširskas rajons ir Volīnijas apgabala rajons Ukrainā. Robežojas ar Volīnijas apgabala Ļubešivas, Maneviču, Koveļas, Staras Viživkas un Ratnes rajoniem.
Neaizskaramie (filma)
"Neaizskaramie" (fr, ) ir 2011. gada Francijas komēdijdrāma, kuras režisori ir Olivjē Nakašs un Eriks Toledano.
Filma ir par paralizēto bagāto aristokrātu Filipu un viņa kopēju Drisu, kas nesen ticis atbrīvots no cietuma un nemaz nevēlas iegūt šo darbu. Galvenās lomas attēlo Fransuā Klizē un Omars Si.
Filma guva komerciālos panākumus Francijā. Deviņu nedēļu laikā tā kļuva par filmu ar otriem lielākajiem ieņēmumiem Francijas kino vēsturē pēc Bienvenue chez les Ch'tis. "Neaizskaramie" ar 52% balsu tika atzīts par 2011. gada Francijas gada notikumu kultūrā. Tā tika nominēta dažādiem apbalvojumiem, tai skaitā Cēzara balvai astoņās nominācijās, Si ieguva Cēzara balvu kā labākais aktieris.
Hatsune Miku: Colorful Stage!
Hatsune Miku: Colorful Stage!, Āzijā zināma kā Project Sekai: Colorful Stage! feat. Hatsune Miku (プロジェクトセカイ カラフルステージ！ feat.初音ミク), ir Japānas mobilā mūzikas spēle, ko izstrādājusi CyberAgent's Craft Egg studija Colorful Palette un izdevis uzņēmums Sega Corporation. Spēle ir Sega spēļu sērijas Hatsune Miku: Project DIVA atzars, un tajā piedalās Crypton Future Media virtuālās dziedātājas Hatsune Miku, Megurine Luka, Rina un Lena Kagamines, MEIKO un KAITO, kopā ar 20 cilvēku lielu aktieru ansambli, kas sadalīti piecās vienībās, katrai no kurām ir unikāla tēma. Notikumi notiek reālajā pasaulē, kur virtuālie dziedātāji ir izdomāti, un varoņi saskaras ar citu pasauli Sekai, kurā tiek atainotas dažādas "patiesās sajūtas". Spēli izlaida priekš Android un Apple ierīcēm. To izstrādāja kopā ar Unity un balss sintēzei izmantoja Piapro Studio NT dzinēju.
2021. gada jūlijā spēle sasniedza 5 miljonu spēlētāju robežu. Sega izlaida spēles angļu valodas versiju. Tradicionālā ķīniešu versija Taivānai, Honkongai un Makao, ko izdeva Ariel Network, izlaista. Korejiešu versiju, kas izlaista Dienvidkorejā, izdeva Nuverse.
Vītauta Dižā Universitāte
Vītauta Dižā Universitāte (lt, la) ir Lietuvas universitāte Kauņā. Tā bija pirmā universitāte, kas 1922. gadā kā Lietuvas Universitāte uzsāka studiju programmas lietuviešu valodā.
Vēsture
Lietuvas brīvības cīņu laikā 1919. gadā izveidoja Stefana Batorija Universitāti kā Viļņas Universitātes pēcteci ar apmācību poļu valodā. Pēc Viļņas apgabala okupācijas Lietuvas valdība tās pagaidu galvaspilsētā Kauņā nodibināja Lietuvas Universitāti ar apmācību lietuviešu valodā.
1930. gadā sakarā ar Vītauta Dižā nāves 500. gadadienu Lietuvas Universitāti pārdēvēja viņa vārdā. Otrā pasaules kara laikā, 1939. gadā, pēc Viļņas apgabala daļējas iekļaušanas Lietuvā Stefana Batorija Universitāte tika slēgta, tās vietā atvērta Viļņas Universitāte ar lietuviešu kā mācību valodu. Tādēļ Vītauta Dižā Universitāte tika slēgta. Tās vietā 1950. gadā tika nodibināts Kauņas Politehniskais institūts un Kauņas Medicīnas institūts.
1989. gadā Vītauta Dižā Universitāte atjaunoja savu darbību. Līdztekus tai Kauņā darbojas arī Lietuvas Veselības Zinātņu Universitāte. 2018. gada 5. jūnijā ar Lietuvas Seima lēmumu Kauņas Vītauta Dižā Universitātei pievienoja Aleksandra Stulginska Universitāti un Lietuvas Izglītības zinātņu universitāti.
Struktūrvienības
Universitātē pašlaik ir 6 fakultātes:
Benues nacionālais parks
Benues nacionālais parks ir 1968. gadā izveidots nacionālais parks Kamerūnas ziemeļos, Benues upes augštecē, kas aptuveni 100 kilometru garumā veido parka austrumu robežu.
Kataloniešu atklātne
Kataloniešu atklātne ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 e7-e6 3. g2-g3'''.
Benues nacionālais parks
Rajons atrodas aizsardzībā jau kopš 1932. gada. Kopš 1982. gada tas ir arī UNESCO Biosfēras rezervāts. Parks atrodas subekvatoriālās joslas mitro savannu rajonā. Parks ir sevišķi nozīmīgs vietējās nīlzirgu populācijas aizsardzībai. Teritorijā ir reāli ieraudzīt dižantilopes (Taurotragus derbianus). Bez tam šeit dzīvo Āfrikas ziloņi, lauvas, plankumainās hiēnas, ūdensāži (Kobus ellipsiprymnus), kārpcūkas, hiēnsuņi, dažādi pērtiķi.
Kataloniešu atklātne
To klasificē pie slēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem E01 līdz E09.
Vēsture
Atklātnes nosaukuma izcelsme saistīta ar 1929. gada Katalonijas lielākā pilsētā Barselonā notikušo turnīru, kurā pirmoreiz atklātni lietoja franču lielmeistars Tartakovers. Atklātne ātri kļuva populāra. To savā atklātņu repertuārā bija iekļāvuši Kapablanka un Aļehins, Botviņņiks un Keress, Reševskis un Flors. Vēlāk to izmantoja gandrīz visu šaha elite, ieskaitot lielāko daļu no pasaules čempioniem. Atklātnes teorijas pilnveidošanā daudz darījuši Karpovs, Kasparovs, Kramņiks, Korčnojs, Gelfands, Razuvajevs, Sosonko, Tkačevs un citi.
Stratēģiskā ideja
Baltie cīnās par pārsvaru centrā. Šeit aktīvu lomu spēlē laidnis uz "g2", tas kavē melno dāmas spārna attīstību, izdara spiedienu uz centra lauciņiem, dažos variantos piedalās gājiena e2-e4 sagatavošanā. Melnie noskaņoti uz pretspēli centrā un dāmas spārnā.
Atklātais variants
Variants izveidojas pēc gājieniem: '''3. … d7-d5 4. Lf1-g2 d5xc4'''.
Tagad baltiem jāizšķiras par bandinieka atgūšanu '''5. Dd1-a4+ Lc8-d7 6. Da4xc4 Ld7-c6 vai tālāku attīstību ar 5. Zg1-f3'''.
Slēgtais variants
Variants izveidojas pēc gājieniem: '''3. … d7-d5 4. Lf1-g2 Lf8-e7 5. Zg1-f3 0-0'''.
Šeit melnie uzreiz nesit uz c4, bet vispirms attīsta savu karaļa spārnu.
Blakus varianti
Kataloniešu atklātnē spēle bieži pāriet citu atklātņu (Jaunindiešu aizsardzība, Taraša aizsardzība, Benoni aizsardzība) variantos.
HNK Rijeka
HNK Rijeka ir Horvātijas futbola klubs no Rijekas.
Kazeiki
Kazeiki ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 270 km attālumā no Rīgas.
Jans Mēlbī
Jans Mēlbī (dk, dzimis ) ir bijušais Dānijas futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis savas dzimtās pilsētas komandā Kolding. No 1982. līdz 1984. gadam spēlējis Nīderlandes komandā Ajax, kuras rindās uzvarējis Eredivisie turnīrā 1983. gadā. Vēlāk pārcēlies uz Anglijas komandu Liverpool, kur pavadījis 12 gadus. Trīs reizes kļuvis par Anglijas čempionu, kā arī divas reizes ieguvis FA kausu. Pēc posma Liverpool komandā, kļuvis par Swansea City spēlējošo treneri.
Dānijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1982. līdz 1990. gadam, kopumā piedaloties 33 mačus. Piedalījies 1984. gada Eiropas čempionātā un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Ragozina aizsardzība
Ragozina aizsardzība ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. d2-d4 d7-d5 2. c2-c4 e7-e6 3. Zb1-c3 Zg8-f6 4. Zg1-f3 Lf8-b4'''.
Pieder pie dāmas gambīta un to klasificē pie slēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu D38.
Vēsture
Atklātne nosaukt lielmeistara Ragozina vārdā, kurš to ieveda turnīru praksē 20. gs. trīsdesmito gadu sākumā. No mūsdienu vadošiem šahistiem atklātni bieži spēlē Aronjans, Anands, Giri, Mamedjarovs, Kosinceva un citi.
Stratēģiskā ideja
Melno pamatideja ir izvērst figūru spēli centrā, sagatavot un izvest atbrīvojošo gājienu e6-e5. Tādā veidā melnie gatavojas atrisināt laidņa c8 attīstības problēmu un uzsākt pretspēli centrā. Daudzi Ragozina aizsardzības atzarojumi līdzīgi Nimcoviča aizsardzības analoģiskiem variantiem un bieži pat pāriet tajos, tāpēc šis abas atklātnes ir lietderīgi apgūt vienlaikus.
Ševčenkove
Ševčenkove (uk) ir ciems Ukrainas dienvidos, Odesas apgabala, Izmajilas rajonā. Atrodas apgabala dienvidrietumos 180 km no apgabala centra Odesas.
Moldovēnisms
Moldovēnisms ir Moldovas un Rumānijas politikā izmantots termins, lai apzīmētu politiskos uzskatus, kas uzsver no rumāņiem atšķirīgas moldāvu identitātes pastāvēšanu.
Moldovēnisma aizstāvji uzsver, ka vēsturiskās Moldāvijas austrumu daļas atrašanās sākotnēji Krievijas Impērijas un vēlāk PSRS sastāvā jau kopš 1812. gada ir novedusi pie atsevišķas moldāvu identitātes un valodas izveidošanās. Viņi uzsver, ka Moldāvija pastāvēja jau daudzus gadsimtus pirms Rumānijas izveidošanās, tāpēc vēsturiskajiem moldāviem ir pazemojoši pakļauties jaunākajiem rumāņiem, kas oficiāli pastāv tikai kopš Rumānijas izveidošanas.
Lai arī valodnieki neredz atšķirību starp Rumānijā un Moldovā lietoto valodu, ilgstošā Rumānijas un Moldovas politiskā atšķirtība ir novedusi pie atšķirīgas moldāvu identitātes izveidošanās. 2009. gada aptaujā 26% aptaujāto Moldovas iedzīvotāju uzskatīja, ka starp rumāņiem un moldāviem nav atšķirības, bet 47% uzskatīja, ka atšķirība pastāv.
2003. gada 19. decembra Moldovas parlaments pasludināja, ka realitātē ir viena literārā rumāņu valoda, bet divas politiskās identitātes — Rumānijas un Moldovas, kā arī to, ka Moldovas Republika ir Moldāvijas mantiniece, lai arī lielākā senās Moldāvijas teritorijas daļa ietilpst Rumānijā.
Padomju periods
Atsevišķas moldāvu tautas un valodas popularizēšana aizsākās PSRS laikā, kad nelielajā Moldāvijas Autonomajā Padomju Sociālistiskajā Republikā un vēlāk arī Moldāvijas PSR rakstībā ieviesa kirilicu, pretēji rumāņu lietotajam latīņu alfabētam. No 1932. līdz 1938. gadam moldāvu rakstībā atkal izmantoja latīņu alfabētu, taču, pastiprinoties Staļina Lielajam teroram, atjaunoja kirilicas izmantošanu.
PSRS arī pasludināja atsevišķas moldāvu valodas pastāvēšanu. Padomju varas iestādes uzskatīja, ka modernā rumāņu valoda ir aizguvusi pārāk daudz vārdus no franču valodas, tādējādi padarot to par buržuāziskās elites valodu, kas nav saprotama zemniekiem un Moldāvijā dzīvojošajām etniskajām minoritātēm (ukraiņiem un krieviem). Lai pastiprinātu atšķirības no Rumānijā lietotās rumāņu valodas, PSRS teritorijā par pamatu moldāvu valodai izmantoja vietējos Piedņestras dialektus, tos papildinot ar rusismiem.
Pēc Besarābijas okupācijas un Moldāvijas PSR izveidošanas, aizliedza lietot terminu „rumāņu valoda”, lai pastiprinātu moldāvu atšķeltību no pārējās rumāņu tautas.
Valodas atšķirību meklēšana
1970. gados notikusi valodnieku diskusija par atšķirībām starp moldāvu un rumāņu valodu, kā pamatu izmantoja Leonīda Brežņeva runas tulkojumu moldāviski un rumāniski, bet atrastās vārdu atšķirības izmantoja par pamatojumu divu atšķirīgu valodu pastāvēšanai. Šīs metodes oponenti demonstrēja, ka Rumānijas diktatora Nikolajes Čaušesku runa ir daudz moldāviskāka, kamēr Moldāvijas PSR vadītāja runa ir rumāniskāka.
Faktiski, Moldovā un Rumānijā runā vienā valodā, un esošās atšķirības balstītas normālās reģionālo dialektu un izlokšņu atšķirībās, kādas sastopamas visās valodās un faktā, ka Moldāvijas PSR periodā valodu apzināti pārpludināja ar rusismiem un no krievu valodas aizgūtiem jaunvārdiem.
Politikas ietekme
Pirmais Moldovas prezidents Mirča Snegurs 1991. gadā balstījās uz Moldovas Tautas Fronti un vizītes laikā Bukarestē runāja par „rumāņiem abos Prutas upes krastos”. Kad 1994. gadā Sneguram daudz svarīgāks bija Moldovas Zemnieku partijas atbalsts, viņš sāka runāt par atsevišķas moldāvu nācijas pastāvēšanu.
Atsevišķās moldāvu identitātes spēks balstās arī tajā, ka ideja par atkalapvienošanās ar Rumāniju Moldovā nav populāra.
Valstu uzskaitījums pēc militārajiem izdevumiem
Top40 valstu uzskaitījums pēc militārajiem izdevumiem parāda 40 valstis ar lielāko militāro budžetu savu bruņoto spēku uzturēšanai.
No 2012. līdz 2021. gadam vislielākais relatīvais pieaugums šajās valstīs bija Rumānijas (+161%), Ukrainas (+142%), ĶTR (+72%), Turcijas (+63%), Meksikas (+63%), Polijas (+58%), Grieķijas (+54%), Somijas (+50%), Pakistānas (+47%), Zviedrijas (+46%), Korejas (+43%), Austrālijas (+42%), Kanādas (+40%), Norvēģijas (+39%), Izraēlas (+35%), Indonēzijas (+35%), Kuveitas (+34%), Čīles (+34%), Indijas (+33%), Kolumbijas (+30%), Nīderlandes (+26%), Vācijas (+24%) militārajā budžetā.
Lielākais militāro tēriņu īpatsvars no IKP 2021. gadā bija Omānai (7,3%), Kuveitai (6,7%), Saūda Arābijai (6,6%), Alžīrijai (5,6%), Izraēlai (5,2%), Katarai (4,8%), Krievijai (4,1%), Grieķijai (3,9%), Pakistānai (3,8%), ASV (3,5%), Kolumbijai (3,4%) un Ukrainai (3,2%).
Optiskā mikrokavitāte
Optiskā mikrokavitāte jeb mikrorezonators ir īpaša atstarojoša struktūra, kas parasti sastāv no divām atsevišķām optiskajām skaldnēm, vai gaismas viļņa, kas ietīts cirkulārā veidolā, veidojot optisko gredzenu. Vārds mikrokavitāte, tiek izmantots, jo parasti attiecīgās sistēmas ir pāris mikrometrus biezas un attālums starp optiskajām skaldnēm var būt pat nanometru biezs. Izmantojot lāzerus un optisko kavitāti jeb optisko rezonatoru, ir iespējams iegūt stāvvilni, kas rodas starp optiskajām skaldnēm, vai ceļo apkārt optiskajam gredzenam.
Pielietojumi un darbības principi
Lielākā atšķirība starp parastajām optiskajām kavitātēm un mikrokavitātēm ir efekti, kas rodas sistēmās, kuru izmēri ir daudz mazāki , kā parastajām optiskajām sistēmām, bet darības principu uztverei var pielietot tos pašus modeļus, ko izmanto lielu optisko rezonatoru modelēšanai, vai izpratnei. Ir iespējams novērot kvantu efektus kuros gaisma uzvedas kā elektromagnētiskais lauks. Piemēram, atoma spontānas emisijas ātrums pats par sevi ir mikrokavitāte, jeb fenomens, kad atomā notiek spontānā emisija no aizliegtajiem stāvokļiem. Šis fenomens savukārt var tikt izmantots situācijā kad neviens fotons netiek izstarots, gadījumā ja ir pārāk mazs tilpums, kurā noturēt fotonu, kas savukārt paver iespējas mainīt emisijas spektru, padarot to šaurāku.
Stāvviļņi
Mikrokavitāte, kas darbojas vienā režīmā, vai dažādos stāvviļņu režīmos, atstarpes biezums, starp optiskajām skaldnēm nosaka tā saukto 'kavitātes režīmu', jeb viļņa garumu, kas var tikt pārraidīts rezonatorā un veidot stāvvilni. Atkarībā no optisko skaldņu kvalitātes, veidosies atšķirīgs transmisijas spektrs no mikrokavitātes kā gara diapazona viļņa garuma, kas savukārt tiek atstarots un pārraidīts (parasti tieši centrā). Ir dažādi veidi kā var izveidot stāvviļņu mikrokavitātes. Viens ir izmantojot metodi, kuras laikā izgaro mainīgie slāņi dialektriķī, veidojot spoguļus (DBR) vai modificējot pusvadītājus.
Skrejvilnis
Skrejviļņa mikrokavitāšu gadījumā pamatā ir vilnis, kas cilpveidīgi izplatās konkrētā virzienā, atkarībā no gaismas ievada virziena. Tie var būt dažādās formās, kā piemēram čukstošo galeriju režīmu rezonatori, vai kā integrēts gredzenveidīgs rezonators. Visbiežāk materiāli, no kuriem tiek taisīti rezonatori, ir pusvadītāji, kā piemēram silīcijs, silīcija dioksīds, silīcija nitrīds, MgF2, vai litija niobāts. Materiālus izvēlas tā, lai tiem būtu pēc iespējas mazāki zudumi, gaismai izplatoties rezonatorā.
Kad vesels skaitlis viļņa garumu tiek iespiests rezonatorā, rezonatorā sākas konstruktīvā interference. Gaismas lauks rezonatorā var tikt pastiprināts no pārsimts reizēm līdz pat vairākiem miljoniem reižu. Šo nosaka rezonatora smalkuma koeficents. Šis savukārt noved pie īpaši augsta labuma faktora. Piemēram, ja gaisma tiek iespīdināta sfēriskā rezonatorā, tā var veikt vairākus miljonus apriņķojumu rezonatorā, pirms izgaist materiālu absorbcijas dēļ. .
Ārlingtona
Ārlingtona (Arlington) var būt:
Tirzas iela (Jūrmala)
Labot pirmkodu
Tirzas iela ir iela Jūrmalā, Kauguru apkaimē. Tirzas iela sākas krustojumā ar Dīķu ielu un beidzas krustojumā ar Staiceles ielu. Kopējais ielas garums ir 1700 metri, tā ir klāta ar asfalta (no Dīķa līdz Apes ielai), grants un zemes segumu. Tirzas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Tirzas iela ir savienota ar šādām ielām:
Satiksme
Pa Tirzas ielu kursē 4. autobuss.
Jespers Olsens
Jespers Olsens (dk, dzimis ) ir bijušais Dānijas futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks.
Lielu daļu karjeras pavadījis Nīderlandes komandā Ajax, ar ko izcīnījis divus Eredivisie titulus, kā arī Anglijas komandā Manchester United.
Dānijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1980. līdz 1990. gadam, kopumā nospēlējot 43 mačus. Piedalījies 1984. gada Eiropas čempionātā un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Ajax
Manchester United
Ārlingtonas apgabals
Ārlingtonas apgabals (en) ir apgabals Virdžīnijas štatā, ASV.
Zemes gabals, kas pašlaik pazīstams kā Ārlingtonas apgabals, sākotnēji tika ziedots ASV valdībai, lai izveidotu jaunu federālo galvaspilsētas apgabalu. tas tika iekļauts Kolumbijas apgabalā un tika nosaukts par Aleksandrijas apgabalu. 1846. gadā ASV Kongress atdeva šo zemes gabalu atpakaļ Virdžīnijai. 1920. gadā tas ieguva savu pašreizējo nosaukumu, lai netiktu jaukts ar Aleksandrijas pilsētu.
Saskaņā ar 2020. gada tautas skaitīšanas datiem, Ārlingtonas apgabalā dzīvo vairāk nekā 238 643 tūkstoši cilvēku, tas ir 67 km2 liels. Tā kā Ārlingtonas apgabals atrodas tuvu Vašingtonai, te atrodas vairāki ASV valdības departamenti un aģentūras. Tāpat te atrodas dažādi nacionālie memoriāli un muzeji, tai skaitā Ārlingtonas nacionālā kapsēta.
Jānis Ūdris
Jānis Ūdris (dzimis 1906. gada 30. aprīlī Stāmerienas pagastā, miris 1973. gada 16. jūlijā, Balvos) bija latviešu mākslinieks, ainavu un portretu gleznotājs. Spēcīgākais izteiksmes līdzeklis viņa glezniecībā bija plastiski spraigs, reālistisks zīmējums. Gleznojis arī liela formāta kompozīcijas.
Biogrāfija
Dzimis 1906. gada 30. aprīlī Stāmerienas pagastā. Mācījies Stāmerienas pamatskolā un Cesvaines vidusskolā. 1923. gadā Jānis Ūdris piedalījās Rīgas Mākslas biedrības izsludinātajā zīmējumu konkursā un ieguva tajā otro vietu. Talantīgais jaunietis tika aicināts mācīties Rīgas mākslas skolā, bet atteicās no šī piedāvājuma un 1924. gadā iestājās Latvijas Mākslas akadēmijā. Jaunais mākslinieks specializējās Figurālās glezniecības meistardarbnīcā Jāņa Tilberga un vēlāk Ģederta Eliasa vadībā un jau studiju gados piedalījās dažādās izstādēs. Jānis Ūdris beidza mākslas izglītību un studijas Mākslas akadēmijā 1932. gadā ar diplomdarba gleznu „Smagā darbā”. Valsts mērogā gleznotāja Jāņa Ūdra vārds tika plašāk iepazīts 1934. gadā pēc viņa uzvaras konkursā par gleznu Latvijas Republikas Ministru prezidenta Kārļa Ulmaņa vasaras mājas Baltās zāles sienai. Konkursā piedalījās vairāk nekā 50 gleznotāju, bet par vērtīgāko žūrija atzina Jāņa Ūdra gleznu „Darba steiga” (1934).
Pēc Latvijas Mākslas akadēmijas beigšanas līdztekus radošajam darbam Jānis Ūdris uzsāka pedagoģisko darbību — mācīja mākslas un glezniecības pamatus Viļakas ģimnāzijā (1934—1944) un Litenes vidusskolā (1944—1948).
Šajā dzīves periodā gleznotājs satika savu nākamo sievu Paulīnu. 1940. gada 30. maijā viņiem piedzima dēls, kuram tika dots vārds Jānis.
Ģeotermālā enerģija
Ģeotermālā enerģija ir Zemes dzīļu siltums. Ieži zem Zemes virsas bieži ir karsti. Ģeotermālās elektrostacijas izmanto šo iežu siltumu, lai pārvērstu ūdeni tvaikā. Tvaiku savukārt var izmantot elektrības ražošanai vai apsildīšanai.
Jānis Ūdris
Biogrāfija
1948. gadā uz nepatiesa ziņojuma pamata 1948. gada 15. aprīlī Jānis Ūdris tika apcietināts un apsūdzēts par līdzdalību nacionālās pretestības kustībā. Padomju kara tribunāls, kas tolaik darbojās okupētajā Latvijas teritorijā, ar formulējumu “Par dzimtenes nodevību” piesprieda viņam brīvības atņemšanu uz 25 gadiem ar mantas konfiskāciju. Jānis Ūdris tika izsūtīts uz Sibīriju, Krasnojarskas novadu.
Kamiņa-Kaširska
Kamiņa-Kaširska ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas ziemeļrietumos, Volīnijas apgabala Kamiņas-Kaširskas rajona centrs.
Jānis Ūdris
Biogrāfija
Pēc dažiem mēnešiem tika arestēta arī viņa sieva Paulīna. Kopā ar mazo septiņus gadus veco dēlu, bez tiesas viņa piespiedu kārtā tika izsūtīta no Latvijas uz labošanas darba nometni Sibīrijas Omskas apgabalā. Šķirtā ģimene satikās tikai pēc daudziem gadiem pēc atgriešanās Latvijā.
Ģeotermālā enerģija
Ģeotermālo enerģiju visvairāk izmanto seismiski aktīvos rajonos, piemēram, Islandē un Jaunzēlandē. Aptuveni 20 valstis izmanto ģeotermālo enerģiju apsildīšanai un elektrības ražošanai.
Kamiņa-Kaširska
Rakstos pirmoreiz minēta 1196. gadā. Pilsētas tiesības no 1430. gada. Kopš 1569. gada - Rečas Pospoļitas sastāvā. Pēc Polijas trešās dalīšanas 1795. gadā pilsēta iekļāvās Krievijas sastāvā.
Jānis Ūdris
Biogrāfija
1956. gada janvārī Jānis Ūdris tika atbrīvots no ieslodzījuma un atgriezās Latvijā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas mākslinieka vārds tika reabilitēts līdz ar daudziem citiem, kuri pēckara gados tika pakļauti padomju varas politiskajām represijām un deportēšanai.
Ģeotermālā enerģija
Veidi
Ģeotermālo staciju darbību var balstīt uz trīs veidu tehnoloģiju izmantošanu: sausā tvaika cikls, iztvaikošanas cikls un binārais cikls. Tehnoloģiju izmantošanu nosaka šķidruma agregātstāvoklis un temperatūra.
Kamiņa-Kaširska
Pēc Pirmā pasaules kara laikā iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, 1939. gadā pilsētu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Kamiņu-Kaširsku ieņēma vācu karaspēks. Vācu okupācijas laikā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena.