cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Agrārā reforma Latvijā
Valsts līdzdalība saimniecību izveidē
Sākotnēji saimniecībām Zemkopības ministrija un Finanšu ministrijas Kredīta departaments piešķīra bezprocentu aizdevumus arī mājlopu un inventāra iegādei un citiem mērķiem, sedzot tikai kancelejas un citus izdevumus kā 1% no aizdevuma summas. Vēlāk kreditēšanu veica 1921. gadā izveidotā Valsts zemes banka, kuras uzdevumi bija kredītu izsniegšana lauku nekustajiem īpašumiem un agrārreformas finansēšanai.
Valsts Zemes banka
Banka aizdevumus izsniedza ķīlu zīmēs, kas tika nodrošinātas ar bankā ieķīlātajiem īpašumiem un visiem valsts līdzekļiem. Jaunsaimniecībām un karā nopostītajām saimniecībām banka izsniedza aizdevumus 4% ķīlu zīmēs, bet pārējām saimniecībām un lauku rūpniecībai 6% ķīlu zīmēs. Banka aizdevumus izsniedza zemes iegūšanai, mantošanas tiesību nokārtošanai, apbūvei, meliorācijai, lauksaimniecības pasākumiem un agrāko hipotekāro kredītu nokārtošanai. Aizdevumu maksimālais termiņš bija 50 gadi.
Tiesības uz zemi
Agrārlikums tiesības uz valsts fonda zemi deva ikvienam 18 līdz 65 gadus vecam Latvijas pilsonim, kuram nebija savas zemes vai arī tā bija mazāka par 22 hektāriem. Zemes gribētājam piešķirto zemi vajadzēja uzņemties apsaimniekot, tā bija vienīgā saistošā prasība. Reformas sākumā, 1919. gadā, kad valdība sāka reģistrēt zemes gribētājus, pieteicās aptuveni 43000 pretendentu, kopā ar ģimenes locekļiem tie bija 172474 Vidzemes un Kurzemes cilvēki, jo tad Latgale, kā arī daļa Kurzemes vēl bija okupēta. Aptuveni divas trešdaļas no iepriekš minētajiem pretendentiem spētu uzreiz dibināt savas saimniecības, jo bija nodrošinātas kā ar nepieciešamo inventāru, tā arī ar darbaspēku, jo lielākajai daļai jau bija savs zirgs, govs, arkli un citi rīki, bet citi bija līdzšinējie zemes rentnieki vai pusgraudnieki. Zemes gribētāju skaits pieauga un 1921. gadā to skaits sasniedza 100000, pēc kā dažos apvidos sajuta relatīvu zemes trūkumu. Zemes gribētāji bija atšķirīgi arī pēc reģioniem — Kurzemē un Vidzemē lielākā daļa bija līdzšinējie bezzemnieki, savukārt Latgalē zemi vēlējās galvenokārt sīkzemnieki, kuriem līdz šim piederēja šņorzemes. Bezzemnieku Latgalē bija salīdzinoši mazs procents, salīdzinot pārējos valsts reģionus. Tāpēc Latgalē agrārreformas galvenais uzdevums bija jau esošo sīksaimniecību paplašināšana, šņorzemes pārdalot viensētās un nelielā bezzemnieku skaita apgādāšanā ar zemi, neizslēdzot pat pārcelšanos uz retāk apdzīvotām teritorijām. Lai arī likums paredzēja katram Latvijas pilsonim tiesības uz zemi, prakse parādīja, ka to varēs piešķirt tikai lielākajai daļai pretendentu. Tāpēc pretendenti tika sadalīti kategorijās.
Pretendentu uz zemi kategorijas
Ārpus kategorijas grupai no centrālās zemes ierīcības komitejas tika piešķirts ap 30 % no piešķiramo objektu kopējā skaita. Valsts zemes fonda sadalīšanai, izlietošanai un piešķiršanai tika nodibinātas zemes ierīcības komisijas pagastos, pilsētās un miestos un apriņķos.
Rūpniecības uzņēmumi
Kopā ar agrāko lielsaimniecību jeb lielgruntnieku muižu zemēm tika atsavinātas uz muižu zemēm atrodošās rūpniecības iestādes, jo pirms Pirmā pasaules kara, pastāvot muižu privilēģijām uz laukiem, galvenokārt tikai uz muižu zemes varēja nodibināt rūpniecības uzņēmumus.To noteica agrārlikuma I daļa, valsts zemes fondā kopā ar zemi ieskaitot ēkas un ierīces, izņemot tādus uzņēmumus un ierīces, kas nepārstrādā vietējos lauksaimniecības ražojumus un kas neapmierina vietējās vajadzības.
Atsavinātos uzņēmumus parasti iznomāja uz ilgāku laiku vai piešķīra atsevišķām personām vai organizācijām. Daži uzņēmumi tika atstāti iepriekšējiem īpašniekiem. Rūpniecības uzņēmumiem tika pieskaitītas arī dārzsaimniecības, kuras iedalīja kā līdz 5 ha lielas platības, dažreiz arī lielākas teritorijas. Tādā veidā zemes ierīcības komiteja piešķīra bez minētām dārzsaimniecībām arī dzirnavas, krogus, kaļķu un ķieģeļu cepļus, alus un vīna brūvētavas, dažādas citas ēkas un vasarnīcu platības.
Agrārreformas rezultāti
Agrāreforma galīgi tika realizēta 1937. gadā, pārveidojot valsts ekonomiku un latviešu sabiedrību. Agrārreformu var uzskatīt par sociālo revolūciju, kurā mainīgās lauksaimniecības pamati tika izveidoti no lielsaimniecībām ar lielām, bet ekonomiski neefektīvām saimniekošanas vienībām uz mazām saimniecībām. Likumdevēji rēķinājās ar jaunizveidotajām saimniecībām kā toreizējos apstākļos ekonomiski produktīvu, dzīvotspējīgu un rentablu saimniekošanas vienību. Lai arī tolaik daudzi ārzemju ekonomisti šaubījās par radikālās reformas ekonomisko pamatotību, jo agrārreforma prasīja milzīgus ieguldījumus — aptuveni 700 miljonus latu un tāpēc paredzēja ekonomikas lejupslīdi, tomēr rezultātā ekonomika strauji attīstījās — palielinājās ražība, ražība no viena ha un produktīvās lauksaimniecībā izmantojamās zemes platība arī pieauga. Uzsākot agrārreformu, lielā mērā par paraugu ņēma Dānijas lauksaimniecību, jo šī ekonomiskā sistēma likās vispiemērotākā Latvijai. Jau 1930. gadu sākumā valsts sevi pilnībā apgādāja ar lauksaimniecības produktiem un sāka attīstīties eksports. 1938. gadā Latvija kā piena un gaļas eksportētāja ieņēma 4. vietu pēc Dānijas, Holandes un Zviedrijas. Agrārreformas panākumu cēlonis bija vairāk politisks, nekā ekonomisks. Valsts galvenās dabas bagātības ir zeme un meži, agrārreformas rezultātā tika lauztas feodālās iekārtas atlieku, kas bija saistītas ar lēņu muižām (Rittergut), varu pār valsts galvenajām saimniecības nozarēm. Tajā pašā laikā atrisinājās sociālo pretišķību problēmas, kas bija radikalizējušas visu tautu.
Ar parlamenta savas sešu cilvēku grupas palīdzību 1924. gadā vācbaltieši pieprasīja atlīdzību — 1200 miljonus zelta franku par ekspropriētajiem zemes īpašumiem. Pirms izšķirošās balsošanas tā paša gada 30. aprīlī vācu frakcija sēžu zāli pameta, rezultātā šī prasība tika noraidīta ar nelielu balsu vairākumu. Vēlāk vācbaltiešu parlamenta frakcija iesniedza sūdzību pret Latvijas valsti Tautu Savienībā, prasot iepriekš minēto naudas summu, bet arī tur prasību noraidīja.
1929. gadā Latvija noslēdza līgumu ar Poliju, kas noregulēja strīdīgos jautājumus, kas lielākā mērā bija saistīti ar Latgales reģionu. Par poļu muižniekiem ekspropriētajām muižām Latvijas valdība samaksāja 5 miljonus latu.
Aprikožu samtbeka
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Vidus un dienvidu Eiropā novērota augšana zem papelēm, ozoliem, priedēm. Viduseiropā sastopama no jūlija līdz oktobrim.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Līdzīgās sugas
Līdzīgas šai sēnei ir sarkanā samtbeka, kuras cepurīte sarkana, un bifeļādas samtbeka, kuras cepurītes virsma ļoti nelīdzena.
2006.—2007. gada UEFA Čempionu līgas sezona
2006.—2007. gada UEFA Čempionu līgas sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 52. sezona un 15. zem UEFA Čempionu līgas nosaukuma. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Atēnu olimpiskajā stadionā.
Par UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem septīto reizi kļuva Itālijas klubs AC Milan, kas finālā uzvarēja Anglijas klubu Liverpool ar rezultātu 2–1.
Grupu turnīrs
Pirmo reizi UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā piedalījās Levski Sofia un Copenhagen.
Balvu ģerbonis
Balvu pilsētas ģerbonis ir viens no Balvu pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz sarkana fona attēlota uz labo pusi pagriezta melna vilka galva ar baltu aci un baltiem zobiem. Vilka galvai ir sarkans atspīdums.
Tatārijas salāts
Tatārijas salāts (la) ir augu suga kurvjziežu dzimtā. Aug Eirāzijā, galvenokārt mērenā klimata joslā. Tatārijas salāts parasti ir līdz 60 cm augsts daudzgadīgs lakstaugs ar lielu mietsakni. Lielākā daļa lapu atrodas netālu no auga pamatnes un ir lielākas nekā lapas, kas atrodas tālāk no tās. Katrā zieda galviņā ir aptuveni 20 zili vai purpursarkani (retāk balti) staru ziedi.
Daži autori Ziemeļamerikas sugu Lactuca pulchella uzskata par Lactuca tatarica plašāka jēdziena pasugu vai formu, savukārt citi uzskata, ka L. tatarica sastopama tikai Eiropā un Āzijā. Tatārijas salātu (ar L. pulchella un citiem) bieži iedala Mulgedium ģintī, kā Mulgedium tatarica. Suga ir plaši izplatīta un mainīga.
Tiek uzskatīts par lauksaimniecības nezāli. Ir bijuši gadījumi, kad ar to saindējušies zirgi.
Apraksts
Daudzgadīgs lakstaugs ar daudzpakāpju sakņu sistēmu, ar piensulu. Stublāji zilganzaļi, stāvi, stīvi, 15-60 (100) cm augsti, blīvi aplapoti, satur daudz baltas piensulas, augšdaļā zarojoši ziedkopā.
Lapas zilganas, kailas, apakšējās un vidējās stublāja lapas no eliptiskas līdz lineārām, 4-12 (19) cm garas, 1—3 cm platas, plūksnainas, šķautņainas vai robainas. Augšējās lapas ir līdzīgas apakšējām, mazāk dziļi iegrieztas un mazākas. Lapu plātnes mala gluda vai attāli zobaina. Plūksnaini daivaino lapu plūksnas trīsstūrainas.
Ziedu kurvīši līdz 3,5 cm diametrā, vairogveida skarā stublāja galotnē. Ziedgultne kaila. Kurvīša kāts īss, mēlziedi violeti zili (garums 1—2 cm). Sēkleņa knābis sasniedz pusi no sēkleņa garuma. Augļa kausmatiņi balti, parasti manāmi garāki nekā sēklenis. Zied no jūlija beigām līdz septembrim.
Augšanas vietas
Sastopams laukos, stepēs, tuksnešos, gar ceļiem, ūdenstilpņu tuvumā. Latvijā atsevišķi eksemplāri un grupas sausās un smilšainās vietās, nezālienēs, ceļu un dzelzceļu malās, labi ieviešas jūrmalas smiltājos. Suga kļuvusi par iznīdējamu nezāli Piejūras dabas parka smiltājos.
Jaungaiļu senkapi
Jaungaiļu senkapi jeb Sauleskalns ir vietējas nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Kuldīgas novada Alsungas pagasta dienvidaustrumos, agro viduslaiku kapsēta.
Nobuhisa Jamada
Nobuhisa Jamada (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||15||1
Treivons Bromels
Treivons Bromels (en; dzimis ) ir amerikāņu vieglatlēts, startē sprintā.
2014. gada jūnijā kļuva par pirmo junioru, kas 100 m distanci veicis ātrāk nekā 10 sekundēs. 2015. gada pasaules čempionātā 100 m sprintā izcīnījis bronzas medaļu, 2016. gada pasaules čempionātā telpās — zelta medaļu 60 m sprintā. Piedalījies Riodežaneiro, Brazīlijā, kurās izcīnīja 8. vietu 100 m sprinta distancē. Tokijā 100 metru finālā neiekļuva, pusfinālā ieņemot trešo vietu. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā vēlreiz izcīnīja bronzas medaļu 100 m distancē.
VAL
VAL ir baltkrievu mūzikas grupa, kas savu darbību aizsāka 2016. gadā. Bija plānots, ka viņi piedalīsies 2020. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē, pārstāvot Baltkrieviju ar dziesmu Da vidna (Да вiдна), tomēr konkurss tika atcelts COVID-19 pandēmijas izplatīšanās dēļ.
Reefer Madness
Reefer Madness ir 1936. gada ASV propagandas filma par melodramatiskiem notikumiem, kas notiek, vidusskolēniem tiekot iekārdinātiem uzsmēķēt marihuānu — no autoavārijas līdz slepkavībām, pašnāvībām, izvarošanas mēģinājumiem un sajukšanas prātā. Filmu režisēja Luī Ganjē un tajā piedalījās dažādi līdz tam brīdim nezināmi aktieri. Mūsdienās filma tiek uzskatīta vairāk par komēdiju neīsto un izdomāto marihuānas lietošanas efektu un seku dēļ, filmai mēģinot marihuānu parādīt kā kaut ko bīstamāku pat par heroīnu.
Filmu finansēja baznīcas pārstāvju grupa un to sākotnēji izdeva ar nosaukumu Tell Your Children. Filmas mērķis bija brīdināt vecākus par marihuānas lietošanas briesmām. Filma nekļuva populāra līdz 1970. gadam, kad tā sava absurduma dēļ ieguva popularitāti un kļuva par kulta filmu marihuānas legalizācijas atbalstītāju vidū.
Ruhnu pagasts
Ruhnu pagasts (et) ir viena no 3 Igaunijas Sāremā apriņķa pašvaldībām. Aizņem Ruhnu salu Rīgas līcī. Pašvaldībā ietilpst 1 ciems. Ģeogrāfiski atrodas tuvāk Kolkai Latvijā, nekā jebkurai Igaunijas teritorijai. Pēc platības un iedzīvotāju skaita mazākā pašvaldība valstī.
SpaceX CRS-25
SpaceX CRS-25 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Cargo Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services 2 (CRS-2) programmā. Cargo Dragon orbītā tika palaists 2022. gada 15. jūlijā; nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 2022. gada 20. augustā.
CRS-25 lidojumam tika izmantota Cargo Dragon kapsula C208, kas jau pabijusi kosmosā divas reizes. Nesējraķetei tika izmantota pirmā pakāpe (sērijas numurs B1067), kas agrāk izmantota četras reizes.
Derīgā krava
Cargo Dragon kopējā kravas masa augšupceļā bija 2668 kg. Hermētiskais nodalījums bija piepildīts ar 2124 kg kravas (kopā ar iepakojumu). Transportkuģa hermētiskajā sekcijā bija: zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (1120 kg), mantas un pārtika apkalpei (376 kg), stacijas rezerves daļas un aprīkojums (328 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (181 kg), datoru materiāli (33 kg).
Kravā bija nanopavadoņi (BeaverCube, CapSat-1, CLICK A, D3, JAGSAT, TUMnanoSAT).
Nehermētiskajā kravas sekcijā bija 544 kg krava: akumulatoru uzlādēšanas izlādēšanas bloks BCDU (to bojātu no stacijas nogādāja CRS-18 un uz Zemes saremontēja) un spektrogrāfs EMIT, kas aptuveni 12 mēnešus novēros putekļus Zemes atmosfērā.
No stacijas atpakaļ uz zemi tika nogādātas aptuveni 1815 kg kravas. Tajā bija zinātnisko pētījumu paraugi, kā arī bojātas vai atkārtoti izmantojamas iekārtas.
Lidojuma gaita
Cargo Dragon tika palaists 00:44:22 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-39A. Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nosēdās uz peldošās platformas A Shortfall of Gravitas (ASOG) Atlantijas okeānā.
16. jūlijā 15:21 UTC kravas kuģis automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie Harmony moduļa priekšējai pieslēgvietai pievienotā adaptera PMA-2 saslēgšanās mezgla IDA-2.
22. jūlijā no CRS-25 nehermētiskās kravas telpas ar stacijas manipulatoru tika izņemts spektrogrāfa instruments EMIT; 24. jūlijā to uzstādīja uz platformas ELC-1.
19. augustā 15:05 UTC Cargo Dragon atvienojās no stacijas. 20. augustā kuģis 18:04 UTC uz iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 18:53 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Meksikas līcī uz rietumiem no Floridas, punktā aptuveni 80,2° R 28,9° Z. Lidojuma ilgums bija 36 dienas 18 stundas 9 minūtes.
Bauskas ģerbonis
Bauskas pilsētas ģerbonis ir viens no Bauskas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz sarkana fona attēlota uz pakaļkājām stāvoša zelta lauva, kas ir Kurzemes hercogistes simbols. Lauvai uz krūtīm attēlots vairodziņš ar valsts karoga krāsu sadalījumu, kas norāda pilsētas piederību Latvijai.
Mazais zēns
"Mazais zēns" (en) ir atombumbas, kas tika nomesta un uzspridzināta virs Hirosimas Otrā pasaules kara laikā, koda vārds. Tā bija 4400 kg smaga, 3 m gara, tās diametrs bija 71 cm. Tajā bija 64 kg urāna-235.
Divna Ļubojeviča
Divna Ļubojeviča (serbu: Дивна Љубојевић, Divna Ljubojević) ir serbu pareizticīgo garīgās mūzikas izpildītāja, diriģente un kora "Melodi" dibinātāja, vadītāja un soliste. Izpilda serbu, krievu, bulgāru un bizantiešu pareizticīgo garīgo mūziku.
Biogrāfija
Divna Ļubojeviča piedzima Belgradā, Serbijā, toreizējā Dienvidslāvijas Sociālistiskajā Federatīvajā Republikā, 1970. gadā. No 10 gadu vecuma mācījās garīgo mūziku Belgradas Dievmātes Ievešanas templī klosterī (serbu: Ваведење Пресвете Богородице). Pabeidza Mokraņaca mūzikas skolu un Novisadas mūzikas akadēmiju.
1991. gadā D. Ļubojeviča dibināja baznīcas kori "Melodi", kurš ieguva savu nosaukumu par godu Svētajam Romānam Dziedonim (Roman Melod). Kora "Melodi" repertuārā ietilpst pareizticīgo dziedājumi: no agrajiem bizantiešu, serbu, bulgāru un krievu dziedājumu paraugiem līdz mūsdienu autoru skaņdarbiem. Koris aktīvi piedalās baznīcas dievkalpojumos, savas pastāvēšanas laikā tika novadīti vairāk nekā 600 koncerti, koris aktīvi piedalās starptautiskajos festivālos.
Gainax
Gainax (ja) ir viena no lielākajām anime studijām. Studija atrodas Tokijā. Uzņēmums tika dibināts. Veiksmīgākās Gainax animes ir Neon Genesis Evangelion, Tengen Toppa Gurren Lagann, Corpse Princess un Panty & Stocking with Garterbelt.
Nokia 1202
Nokia 1202 ir lēts GSM mobilais telefons, kuru ražoja Nokia, un tas ietilpa zem tās ļoti vienkāršo telefonu sērijas. Par telefonu tika paziņots 2008. gada novembrī, bet veikalos tas nonāca 2009. gada aprīlī, un tas mērķēts lietotājiem, kas 1202 izvēlas kā savu pirmo telefonu. Telefons izmanto 1.3 collu lielu vienkrāsaino grafisko ekrānu, kas atbalsta 96 x 68 pikseļu izšķirtspēju, un tā akumulators ar pilnu uzlādi var veikt deviņu stundu garu sarunu.
Ivana Trampa
Ivana Marija Trampa (en, dzimusi Zelņičkova (cz), mirusi ) bija čehu izcelsmes amerikāņu uzņēmēja, mediju personība, modes dizainere, rakstniece un modele. Trampa bija bijušā ASV prezidenta Donalda Trampa pirmā sieva. Viņa 1970. gados dzīvoja Kanādā, pirms emigrēja uz ASV un uzsāka darbu The Trump Organization kā interjera dizaina viceprezidente, Trump's Castle kazino kūrorta izpildirektore un prezidente, kā arī Plaza Hotel vadītāja.
Ivana un Donalds 1980. gados bija ievērojamas personas Ņujorkas sabiedrībā. Pāra šķiršanās process noslēdzās 1992. gadā, un to plaši atspoguļoja plašsaziņas līdzekļi. Pēc šķiršanās viņa izveidoja savas apģērbu līnijas, modes rotaslietas un skaistumkopšanas produktus, ko tirgoja televīzijas kanālos QVC London un Home Shopping Network. No 1995. līdz 2010. gadam žurnālā Globe Ivana rakstīja padomu sleju Ask Ivana un publicēja vairākas grāmatas, tostarp daiļliteratūras darbus, pašpalīdzības darbus un autobiogrāfiju Raising Trump.
Mirusi 2022. gada 14. jūlijā pēc kritiena pa kāpnēm savā dzīvoklī Ņujorkā. Ivana apglabāta Trampa Nacionālajā Golfa klubā Bedminsterā, Ņūdžersijā.
Tengen Toppa Gurren Lagann
Tengen Toppa Gurren Lagann (ja, Tengen Toppa Guren Ragan) ir 2007. gada japāņu zinātniskās fantastikas meha anime seriāls, kuru veidojusi kompānija Gainax. Seriālu ir režisējis Hirojuki Imaiši. Tas stāsta par tālu nākotni, kurā cilvēki ir spiesti dzīvot alās. Galvenais varonis Simons ar saviem draugiem Kaminu un Joko iznāk zemes virspusē un tiek iesaistīti karā starp cilvēkiem un citplanētu spēkiem, kuri sevi sauc par antispirāļiem.
2008. un 2009. gadā iznāca filmas Gurren Lagann the Movie: Childhood's End un Gurren Lagann The Movie: The Lights in the Sky are Stars. Lai gan liela daļa animācijas šajās filmās ir nokopēta no anime seriāla, starp filmām un seriālu pastāv vairākas atšķirības.
Sižets
Simons ir racējs nelielā pazemes ciematā. Rokot tuneļus, viņš atrod mazu robotu, ko viņa draugs Kamina, kurš Simonam ir kā brālis, nosauc par Laganu. Kamina ir pārgalvīgs jaunietis, kurš bieži mulsina citus ar savām pārgalvībām. Pēc neveiksmīgas mēģināšanas nonākt virszemē, ciematā iebrūk vēl viens lielāks robots. Vēl ciematā ierodas arī puskaila sieviete Joko, kura sāk cīnīties pret šo robotu. Simonam izdodas uzveikt šo robotu, izmantojot Laganu un viņi izdomā pamest ciematu un sākt dzīvi virszemē.
Medību laikā trijotne satiek pretinieku Viralu, kuram ir daudz spēcīgāks robots par Simonu. Kamina nolemj apvienot Simona robotu Laganu ar vienu citu robotu, ko pirms tam viņš atņēma kādam citam ļaundarim un izveido robotu Guren Laganu. Ar šo robotu viņi piespiež Viralu atkāpties. Joko iemīlas Kaminā, par ko Simons, redzot viņu skūpstu, nav priecīgs.
Turpinot karu, viņi kopā ar baru dumpinieku nolemj ieņemt apspiedēju kosmosa kuģi, bet uzbrukuma laikā Simons nav spējīgs koncentrēties, jo viņu nomāc atmiņas par iepriekšējā vakarā redzēto. Kamina, saprotot, ka kaut kas nav kārtībā, uzsit uz pleca Simonam, mudinot viņu cīnīties. Bet, atgriežoties savā robotā Gurenā, Kaminu notriec raķete un viņš nomirst. Komandai izdodas ieņemt kuģi, bet Simons atdalās no komandas. Būdams viens, viņš atrod vairākas pamestas kastes. Atverot vienu tikko nomestu, viņš atrod tajā jaunu meiteni — Niju. Viņa ir bijusī princese, kuru Zemes valdnieks Lorddženoms ir pametis. Viņi apvienojas ar pārējiem komandas biedriem un kopā uzveic Lorddženomu, savukārt viņa smadzenes tiek izmantotas organiskā datora veidošanā.
Vairākus gadus vēlāk Lorddženoma vadītā armija ir uzveikta un lielākai daļai ļaundaru, ieskaitot Viralu, tiek piespriests cietumsods. Bet redzot, ka cilvēki ir iznākuši virszemē, uz Zemes ierodas citplanētu spēki antispirāļi. Tie uzskata — ja kādas spirālas būtnes (ieskaitot cilvēkus) kļūst parāk ietekmīgas, tad Visums var tikt iznīcināts. Tāpēc viņi bija nolīguši Lorddženomu, lai tas kontrolētu cilvēku attīstību. Publika, to uzzinot, sadumpojas pret Simonu, un viņš tiek arestēts. Cietumā Simons sadraudzējas ar Viralu, viņi kopā izbēg un sāk cīnīties pret antispirāļiem, kuri ir sagūstījuši Niju. Izcīnot uzvaru pirmajos uzbrukumos, cilvēki nolemj uzbrukt pašiem antispirāļiem, bet tie viņus nohipnotizē. Hipnozes iespaidā Simons redz Kaminu, kurš viņam atklāj, ka viņš ir nohipnotizēts un mudina viņu attapties. Kompānija attopas, izglābj Niju un, apvienojot savus robotus, izveido Tengen Topa Guren Laganu — robotu, kas ir lielāks par galaktiku. Viņi cīnās ar antispirāļu robotu, bet tas pret viņiem vērš spēcīgu pretuzbrukumu. Lorddženoms atdala savu robotu no Tengen Topa Guren Lagana un absorbē uzbrukumu, upurējot sevi. Tengen Topa Guren Laganam atkal apvienojoties piemīt neaptverams spēks, un tam izdodas pieveikt antispirāļu spēkus.
Seriāls beidzas ar Simona un Nijas kāzām. Pēc zvērestu apmaiņas Nijas ķermenis sadalās. Simons paskaidro — tā kā Nija bija antispirāļu veidota mākslīga būtne, viņa pēc antispirāļu uzveikšanas vairs netika uzturēta pie dzīvības. Gimijs, viens no komandas biedriem, iebilst, ka Simons varētu iegūt antispirāļu spēku un atdzīvināt gan Niju, gan citus kritušos, bet Simons atbild, ka tā nevar, ka daudz nozīmīgāk ir rūpēties par nākamo paaudzi.
Seriāla tapšana
Režisors Hirojuki Imaiši, kā liels meha žanra fans, vēlējās veidot savu meha anime seriālu. Pirms šī seriāla veidošanas Imaiši ir piedalījies seriāla Neon Genesis Evangelion veidošanā. Imaiši norīkoja savu kolēģi Kazuki Nakašimu, ar kuru kopā ir strādājis seriāla Re: Cutey Honey veidošanā, kā galveno scenāristu. Kaut arī Imaiši norīkoja Nakašimu par scenāristu, viņš bija pārsteigts par scenārija ietilpību. Imaiši bija pabeidzis plānot seriāla sižetu visai ātri, atvieglojot darbu pārējiem darbiniekiem. Producents Jasuhiro Takeda pirms seriāla tapšanas pētīja kāda varētu būt dzīve pazemē. Takeda izteica piedāvājumu veidot seriālam turpinājumus.
Skandāli
Seriāla producents un studijas Gainax līdzdibinātajs Takami Akai pēc 5. sērijas izlaišanas aizgāja no darba. To viņš darīja sakarā ar saviem un darbinieces Keiko Mimori komentāriem pret seriāla vizuālo noformējuma kritiku interneta forumā 2channel. Akai pat zem segvārda Magi no Suke komentēja interneta forumā, ka sajūta, lasot šo kritiku, ir pielīdzināma anālās atveres dvakai.
Seriāla 6. sērija tika ievērojami cenzēta.
Seriāla skaņu celiņš
Seriāla skaņu celiņa komponists ir Taku Ivasaki, savukārt tituldziesmas autore ir dziedātāja Šoko Nakagava.
Filmas
Tāpat kā seriāla, arī animācijas filmas Gurren Lagann the Movie: Childhood's End (劇場版 天元突破グレンラガン 紅蓮篇 Gekijōban Tengen Toppa Gurren Lagann Gurren-hen, Tengen Toppa Gurren Lagann The Movie: The Crimson Lotus Chapter) režisors ir Hirojuki Imaiši un scenārists ir Kazuki Nakašima. Filmas pirmizrāde notika 2008. gada 6. septembrī un DVD tika izdots 2009. gada 22. aprīlī. Filmā tiek apkopoti pirmo 15 sēriju notikumi. Filma ir 115 minūtes gara, bet liela daļa animācijas tajā ir nokopēta no anime seriāla. Tikai 20 minūtes no filmas veido jauna animācija. Studija Gainax vienlaicīgi šai filmai veidoja arī mūzikas videoklipu sēriju Gurren Lagann Parallel Works. Filmas angļu valodas tulkojuma pirmizrāde notika 2009. gada 8. septembrī Viz Pictures kinoteātrī Sanfrancisko.
Otras filmas Gurren Lagann The Movie: The Lights in the Sky are Stars (劇場版 天元突破グレンラガン 螺巌篇 Gekijōban Tengen Toppa Guren Lagann Lagann-hen, Tengen Toppa Gurren Lagann the Movie: The Spiral Stone Chapter) pirmizrāde notika 2009. gada 25. aprīlī. Filmā tiek apkopoti pēdējo 12 sēriju notikumi. Šajā filmā ir vairāk jaunas animācijas nekā Childhood's End jo īpaši cīņas ainā ar antispirāli. Filmā šī cīņa ir ievērojamāki garāka un tajā tiek iesaistīti gan jauni roboti, gan arī tēli. Piemēram, brāļi Bakusa, Gurren Lagann tēli, seriālā nomira pirms šīs kaujas ainas, bet filmā tie iesaistījās cīņā un viņiem ir pašiem savs robots.
Apbalvojumi
Gurren Lagann ir saņēmis plašu kritikas atzinību kopš tā izlaišanas. Anime News Network tam deva "A" reitingu, savukārt IGN 9,7 no 10. Seriāls saņēmis izcilības balvu 2007. Japānas Mediju mākslas festivālā. Režisors Hirojuki Imaiši saņēma individuālu balvu 12. Kobes animācijas festivālā tajā pašā gadā par savu darbu seriālā. 2008. gadā, 7. ikgadējā Tokijas anime apbalvošanas ceremonijā Gurren Lagann ieguva balvas kategorijās kā labākā televīzijas produkcija un labākais tēlu dizains.
Ietekme uz kultūru
Seriāla Tengen Toppa Gurren Lagann popularitāte ir ietekmējusi popkultūru gan Japānā, gan rietumvalstīs. 2007. gada 11. decembrī laikraksts The Daily Telegraph rīkoja konkursu jauna Lielbritānijas karoga dizaina veidošanā. Konkursā uzvarēja ar 55% balsīm Lielbritānijas karogs, kuram kā joks pa vidu atradās anime seriāla logotips.
Seriāls ir ietekmējis izklaides franšīzi "Transformeri". Animācijas seriāla Transformers: Animated autori ir atzinuši Gurren Lagann par savu galveno iedvesmas avotu. Datorspēles League of Legends tēls Super Galaxy Rumble gan vizuāli, gan arī pēc uzvedības atgādina tēlus no Gurren Lagann.
Takuja Jamada
Takuja Jamada (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Boriss Ratners
Boriss Ratners (ru; 1909. gads — 1974. gads) bija Ukrainas šahists.
Biogrāfija
Piecas reizes uzvarējis Kijivas pilsētas šaha čempionātos: 1931., 1933., 1934., 1937. (kopā ar Ābramu Havinu ) un 1951. gadā. Vairākkārt piedalījies Ukrainas šaha čempionātos, kuros labākos rezultātus sasniedzis 1944. gadā Kijivā, kad dalījis 3.-5. vietu, un 1949. gadā Odesā, kad dalījis 4.-5. vietu.
1944. gadā PSRS šaha čempionāta pusfinālā Kijivā dalījis 2.-3. vietu ar Aleksandru Koblencu (uzvarējis Vjačeslavs Ragozins) un iekļuvis PSRS šaha čempionāta finālā. 1945. gadā Maskavā PSRS šaha čempionāta finālā palicis 16. vietā (uzvarējis Mihails Botviņņiks).
1952. gadā kopā ar Isāku Lipnicki sarakstījis grāmatu "Ukrainas šahistu labākās partijas" (uk). Bijis vairāku šaha žurnālu autors.
Aglonas iela (Rīga)
Aglonas iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Ķengaragā. Aglonas iela sākas krustojumā ar Prūšu ielu un ar vairākiem pārrāvumiem beidzas, tālāk turpinoties kā Aviācijas iela. Ielas garums ir 1499 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Apbūvē dominē daudzstāvu dzīvojamās ēkas, kā arī atsevišķas sabiedriskās ēkas, tostarp Daugavas pamatskola (Aglonas ielā 57) un Bērnu un jauniešu centrs "Daugmale" (Aglonas ielā 39), tāpat atsevišķi neapbūvēti gruntsgabali un saimnieciskas teritorijas.
Niuiešu valoda
Niuiešu valoda (niuiešu: ko e vagahau Niuē) ir polinēziešu valoda, kas pieder malajiešu-polinēziešu apakšgrupai. Tā ir cieši saistīta ar tongiešu valodu. Tā ir tuva arī citām polinēziešu valodām, piemēram: samoāņu, maoru un havajiešu valodām.
Aglonas iela (Rīga)
Vēsture
Iela ir nosaukta Aglonas — Aglonas pagasta centra Preiļu novadā — vārdā. Aglonas iela ir izveidota 1936. gadā ar tagadējo nosaukumu. Padomju gados izbūvējot daudzstāvu dzīvojamās ēkas, tā nav izveidota kā autotransportam nozīmīga iela, vairākās vietās pārrauta, savienota tikai gājējiem.
Niuiešu valoda
Vēsture
Tāpat kā daudzām citām Okeānijas tautu valodām, rakstība Niuē tika ieviesta ar reliģijas palīdzību, šajā gadījumā ar Samoa kristiešiem. Tas ir novedis pie Samoa ietekmes morfoloģijā, gramatikā un īpaši izrunā. Piemēram, skaņu /ŋ/ raksta kā g, atšķirībā no Tongas, kur to raksta kā ng.
Aglonas iela (Rīga)
Ielas raksturojums
Iela sākas krustojumā ar Prūšu ielu un turpinās dienvidaustrumu virzienā. Tad seko pārrāvums pie krustojuma ar Izvaltas ielu. Pēc pārrāvuma iela turpinās tai pašā virzienā cauri daudzdzīvokļu māju rajonam līdz pārrāvumam krustojumā ar Bultu ielu. Pēc pārrāvuma tā turpinās un beidzas, tālāk turpinoties kā Aviācijas iela.
Niuiešu valoda
Dialekti
Niuiešu valodai ir divi dialekti. Motu dialektā runā salas ziemeļos, bet Tafiti dialektā runā salas dienvidos. Atšķirības starp dialektiem ir vienkāršas, piemēram: hafule/afule, aloka/haloka, nai/nei.
Aglonas iela (Rīga)
Ielas novietojums
Aglonas iela krustojas ar:
Niuiešu valoda
Skaitļi
Skaitļu nosaukumi niuiešu valodā ir šādi:
1 taha
3 tolu
4 fā*
5 lima
6 ono
7 fita
8 valu
9 hiva
10 hogofulu
100 taha e teau
1000 taha e afe
Motorola Solutions
Motorola Solutions, Inc. ir ASV uzņēmums, kas nodarbojas ar mobilo telesakaru un video iekārtām. Uzņēmums ir izveidots 2011. gadā pēc tam, kad no Motorola atdalīts uzņēmums Motorola Mobility. Motorola Solutions ir tiešais Motorola pēctecis. Galvenais birojs atrodas Šaumburgā, Ilinoisā.
Uzņēmums ražo sakaru un cita pielietojuma iekārtas valsts organizācijām un uzņēmumiem.
Motorola Solutions akcijas tiek kotētas Ņujorkas fondu biržā. Lielākie akcionāri (2020. gada augustā): Vanguard Group Inc. (11,80 %), BlackRock Inc. (11,01 %).
Vēsture
Uzņēmuma vēsture aizsniedzas līdz 1928. gadam, kad Čikāgā tika dibināts uzņēmums Galvin Manufacturing Corporation, kur sāka ražot bateriju atdalītājus radiouztvērējiem. Vēlāk tika ražoti radiouztvērēji automašīnām un cita radioaparatūra, atskaņošanas, televīzijas un sakaru ierīces.
1947. gadā uzņēmums Galvin Manufacturing Corporation tika pārdēvēts par Motorola, Inc.. 1976. gadā Motorola galveno biroju pārvietoja uz Čikāgas piepilsētu Šaumburgu.
2008. gadā Motorola direktoru padome nolēma uzņēmumu sadalīt divos publiski kotējamos uzņēmumos. Restrukturizācijai būtu jānotiek 2009. gadā, bet sarežģītās ekonomiskās situācijas dēļ tas aizkavējās. 2010. gada 19 jūlijā Nokia Siemens Networks paziņoja, ka par 1,2 miljardiem ASV dolāru iegādāsies Motorola bezvadu tīklu iekārtu nodaļu.
2011. gada 4. janvārī Motorola tika sadalīta divos neatkarīgos uzņēmumus: Motorola Solutions, Inc. un Motorola Mobility, Inc.. Motorola Solutions bija tiešs Motorola pēctecis, bet mobilo telefonu ražošana kā Motorola Mobility tika atdalīta, un to 2012. gadā nopirka Google. Bezvadu tīklu iekārtu nodaļas pārdošana Nokia Siemens Networks tika pabeigta 2011. gada 29. aprīlī. 2012. gada 1. oktobrī par 200 miljoniem USD tika nopirkts rokā turamo specializēto datoru ražotājs Psion. 2014. gada 2. janvārī Motorola Solutions nopirka uzņēmumu Twisted Pair Solutions, kas izstrādāja programmatūru push-to-talk pusduplekso sakaru risinājumiem. 15. aprīlī tika paziņots, ka Zebra Technologies par 3,45 miljardiem USD pirks Motorola Solutions uzņēmumu risinājumu biznesu (mobilās datu iegūšanas, apstrādes, sakaru un citas ierīces un pakalpojumi). Lielākā daļa šī biznesa bija agrākais uzņēmums Symbol Technologies, ko Motorola iegādājās 2007. gadā. Darījums tika pabeigts 27. oktobrī. Motorola Solutions turpmāk koncentrējās uz balss un datu pārraides risinājumiem valsts un sabiedriskajam sektoram.
2015. gada augustā uzņēmums saņēma 1 miljardu dolāru investīcijas no privāta ieguldījumu uzņēmuma Silver Lake Partners, kas deva iespēju veikt akciju atpirkšanu un nodrošināt Silver Lake ar divām vietām poadomē. Decembrī Motorola Solutions paziņoja, ka iegādāsies uzņēmumu Airwave Solutions, Apvienotās Karalistes sabiedriskā sektora drošības radio tīkla operatoru; darījums tika pabeigts 2016. gada 19. februārī.
2017. gada augustā Motorola Solutions paziņoja, ka ir pabeigusi Kodiak Networks iegādi, kas bija privāts platjoslas rācijsaziņas pakalpojumu sniedzējs komerciāliem klientiem.
2018. gada martā Motorola Solutions par aptuveni 1 miljardu dolāru iegādājās video novērošanas aparatūras un programmatūras uzņēmumu Avigilon.
2019. gada janvārī par 445 miljoniem USD tika iegādāts uzņēmums VaaS International Holdings un tā meitasuzņēmums Vigilant Solutions, kas piedāvāja transportlīdzekļa numura zīmju nolasīšanas kameru risinājumus. 11. jūlijā Motorola Solutions iegādājās ASV mobilo video risinājumu uzņēmumu WatchGuard Inc.
2020. gada augustā par 110 miljoniem dolāru no investīciju uzņēmuma Transom Capital tika nopirkts Kalifornijā bāzēts video drošības uzņēmums Pelco Inc., kas agrāk piederēja Schneider Electric.
Psammolepis undulata
Psammolepis undulata ir psammosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Baltijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja dabaspētnieks Luijs Agassis 1844. gadā kā Psammosteus undulatus (pirmo reizi nosaukums bez sugas apraksta (nomen nudum) ar nosaukumu Placosteus undulatus parādījās vēl 1840. gadā). Nepilnīgā apraksta pamatā bija divi nelieli branhiālās plātnes fragmenti no "Rīgas apkārtnes", kas vēlāk tika nozaudēti. 1933. gadā Valters Gross no jauna aprakstīja sugu. Holotipa vietā Gross izveidoja neotipu: branhiālās plātnes fragmentu no Ķūķu klintīm pie Gaujas (augšdevons amatas svīta). Nosaukums Psammolepis undulata nozīmē "viļņainais psammolepis" (pēc ādas zobu izveidoto viļņoto līniju formas).
Suga bija konstatēta frānas stāvā, amatas svītā Latvijā bez Ķūķu klintīm arī pie Kārļumuižas un 1 km lejpus A2 autoceļa tilta Amatas krastos. Iespējams suga bija izplatīta arī Veļikajas krastos pie Piskovičiem (Pleskavas apgabals), Orodežas krastos pie Jamtesovas (Ļeņingradas apgabals), Meeksi krastos (Piuzas pieteka) netālu no Vanavastselīnas (Igaunija). Gaujas svītā (Šventojas horizontā) suga varētu būt izplatīta Armonas krastos (Sventājas pieteka) Lietuvā, kosmīnas slāņos Timānā Ciļmas upes krastos netālu no Rudjankas grīvas, Skotijas seno sarkano smilšākmeņu (Old Red sandstone) augšdaļā (Kingstepa, Nerna).
Apraksts
Branhiālā plātne ir plata un gara (l:w=0,9), un samērā plāna. Augšpuses brīvās daļas attiecība pret medilālo ir 1,2. Muguras plātne ir iegarena, priekšējā daļā sašaurināta, bet paplašinās kauduālajā virzienā (l:w ~ 1,4). Centrālā daļa klāta ar tesērām, bet perifērijā ir zona bez tesērām. Tesēras plātnes centrālajā daļā ir rombiskas, kvadrātveidīgas un neregulāras, bet gar malām zvīņveidīgas un asimetriskas. Ādas zobi ieapaļi un daudzstūraini, virspusē gludi. Parasti tie ir blīvi izvietoti un ar īsiem zobiņiem, uz branhiālās plātnes reizēm vēdekļveidīgi vai izstiepti. Starp lielajiem ādas zobiem ir sastopami arī sīki.
Salīdzinājums
Ps. undulata muguras plātne atšķiras ar to, ka tās centrālā daļa ir klāta ar tesērām. Šī īpatnība dara to līdzīgu psammostejiem. Taču Ps. undulata tesēras neapklāj muguras plātni pilnībā, kā psammostejiem, bet gar malu iet zona bez tesērām. Lielākajai Ps. undulata tesēru daļai ādas zobi nav izvietoti koncentriski. To tesērām parasti ir ļoti krasas robežas pat ap augšanas centru, kur turpretī citām sugām tesēru robežas centrālajā daļā ir diezgan neskaidras. Ps. undulata īpaši skaidri izteikta tesēru zvīņveida forma.
Šai sugai uz muguras plātnes virspusē iet divi mediālie dorsālie kanāli un trīs šķērseniskās dorsālās komisuras līdzīgi, kā Psammolepis proia, taču mediālie kanāli pie augšanas centra nesatuvinās, kā pēdējam, bet trešā lokveidīgā komisura vairāk atgādina psammosteju komisuru.
Jūrascūciņu apakšdzimta
Jūrascūciņu apakšdzimta (Caviinae) ir jūrascūciņu dzimtas (Caviidae) apakšzimta, kas apvieno 16 mūsdienās dzīvojošas sugas 3 ģintīs un vairākas izmirušas ģintis. Šī ir lielākā jūrascūciņu dzimtas apakšdzimta un apvieno lielāko daļu jūrascūciņu sugu. Šajā apakšdzimtā nav ietvertas tikai kapibaras un maras. Vēl nesenā nākotnē pie jūrascūciņu grupas tika pieskaitītas arī moko (Kerodon) sugas, tomēr ģenētiskajos pētījumos noskaidrojās, ka tās ir tuvāk radniecīgas kapibarām un marām.
Bākas iela
Bākas iela var būt:
Ilhanāts
Ilhanāts (fa, Ilxānān, mn) bija haniste, kas izveidojās 1256. gadā, kad sīkāk sadalījās Mongoļu impērija. Par tās pirmo valdnieku kļuva Hulegu, Čingishana mazdēls, kurš vadīja mongoļu iebrukumus Dienvidrietumāzijā. Pēc pirmā valdnieka vārda šī haniste tiek saukta arī par Huleguīdu valsti. Valsts kodols izveidojās mūsdienu Irānas un apkārtējo valstu teritorijās. Dominējošā reliģija sākotnēji bija šamanisms, bet 1295. gadā par jauno dominējošo reliģiju kļuva islāms.
Norihiro Niši
Norihiro Niši (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Džeimss Kāns
Džeimss Edmunds Kāns (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Savas karjeras sākumā piedalījies tādās filmās kā "El Doraro" (El Dorado, 1966), Countdown (1967) un Frānsisa Forda Kopolas The Rain People (1969). Savu slavu viņš iemantoja 70. gados, piedaloties filmās Brian's Song (1971), Cinderella Liberty (1973), The Gambler (1974), Rollerball (1975), "Pēdējais tilts" (A Bridge Too Far, 1977) un Comes a Horseman (1978). Par lomu Kopolas filmā "Krusttēvs" (1972) Kāns tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā Labākais aktieris otrā plāna lomā.
Norihiro Niši
Nacionālā izlase
!Kopā||5||0
Džeimss Kāns
Kāns vēlāk ir piedalījies tādās filmās kā Thief (1981), Gardens of Stone (1987), "Mizerija" (Misery, 1990), "Diks Treisijs" (Dick Tracy, 1990), Bottle Rocket (1996), "Jardi" (The Yards, 2000), "Dogvila" (2003) un "Elfs" (2003).
Alise Freindliha
Alise Freindliha (ru, dzimusi ) ir padomju / krievu teātra un kino aktrise. 1971. gadā Freindlihai piešķirts Krievijas PFSR Tautas skatuves mākslinieces nosaukums, bet 1981. gadā — PSRS Tautas skatuves mākslinieces nosaukums. Apbalvota ar K. Staņislavska vārdā nosaukto Krievijas PFSR Valsts prēmiju (1976), trim Krievijas Federācijas Valsts prēmijām (1996, 2001, 2008) un Krievijas Federācijas valdības prēmiju (2010).
Kopš 1983. gada Freindliha ir viena no vadošajām aktrisēm Ļeņingradas Lielajā dramatiskajā teātrī. Filmējusies nozīmīgās lomās tādās pazīstamās filmās kā "Salmu cepurīte" (1974), "Agonija" (1974), "Anna un Komandors" (1974), "Dienesta romāns" (1977), "D`Artanjans un trīs musketieri" (1978), "Stalkers", (1979), "Cietsirdīgā romance" (1984), Подмосковные вечера (1994), На Верхней Масловке (2004), Полторы комнаты, или Сентиментальное путешествие на родину (2009), "Dižais balets" (Большой, 2017).
Dzīves sākums
Alises Freindlihas māte Ksenija Fjodorova jaunībā dzīvoja Pleskavā, kur nodarbojās ar māksliniecisko pašdarbību. Vēlāk pārcēlās uz Ļeņingradu, kur Darba jaunatnes teātra dramatiskajos kursos satika vācu izcelsmes aktieri Bruno Freindlihu (1909—2002), kura priekšteči bija pārcēlušies no Vācijas uz Krieviju vēl 18. gadsimtā. Alise Freindliha piedzima 1934. gada 8. decembrī. Alisei jau kopš bērnības radās interese par teātri un operu. Neilgi pirms kara sākuma PSRS Alises vecāki izšķīrās. Tēvs evakuējās kopā ar teātri uz Taškentu, bet māte ar Alisi palika Ļeņingradā un pārcieta kara laika blokādi. Tēvs atstāja Ļeņingradu vēl pirms no tās izraidīja vācu tautības iedzīvotājus, arī tēva radiniekus. Vēlāk kļuva zināms, ka tēva brālis ar sievu tika arestēti un nošauti.
Pēc kara māte ar Alisi uz trim gadiem pārcēlās uz Tallinu, kur Alise mācījās vidusskolā, bet 1948. gadā atkal pārcēlās atpakaļ uz Ļeņingradu. No Taškentas atgriezās tēvs, bet viņam jau bija cita ģimene. Dažkārt tēvs tikās ar Alisi, bet jaunā sieva to neatbalstīja un viņu meita ilgu laiku nezināja par pusmāsas esamību. Mācoties skolā Ļeņingradā, Alise sāka piedalīties teātra pulciņā, ko vadīja aktrise Marija Prizvana-Sokolova, kas saskatīja Alises talantu un iemācīja viņai teātra mākslas pamatus. 1953. gadā Alise pabeidza vidusskolu. Kādu laiku nevarēja izšķirties, vai mācīties muzikālā vai dramatiskajā jomā, jo Alisei bija laba balss, mecosoprāns. Tēvs deva padomu izšķirties par teātri, un Alise iestājās Ostrovska vārdā nosauktajā Ļeņingradas teātra institūtā, Borisa Zona kursā. Studiju gados, 1955. gadā, sāka filmēties nelielās lomās. 1956. gadā apprecējās ar savu kursa biedru Vladimiru Karasevu, bet pēc institūta beigšanas izšķīrās.
Darbs teātrī un kino
Freindliha sāka strādāt Veras Komisarževskas vārdā nosauktajā Akadēmiskajā drāmas teātrī. Pēc dažiem gadiem viņu ievēroja režisors Igors Vladimirovs. Kad viņš 1961. gadā kļuva par Ļensoveta vārdā nosauktā Akadēmiskā teātra vadītāju, Freindliha pārgāju uz šo teātri. 1960. gadu sākumā viņa apprecējās ar Vladimirovu. Vēlāk piedzima meita Varvara. 1970. gadi Freindlihas teātra karjerā bija ļoti veiksmīgi.
Arī kino viņa spēlēja arvien nozīmīgākas lomas — filmās "Salmu cepurīte" (Соломенная шляпка, 1974) un "Agonija" (1974). Pirmā galvenā loma bija filmā "Anna un Komandors" (1974). Viena no slavenākajām viņas lomām bija Ludmilas Kaluginas loma Eldara Rjazanova filmā "Dienesta romāns" (1977). Šī filma guva lielus panākumus, filmas veidotāji saņēma Krievijas PFSR Valsts prēmijas, bet žurnāls Советский экран, nosauca Freindlihu par gada labāko aktrisi. Šajā filmā viņa izpildīja arī dziesmas «У природы нет плохой погоды» un «Моей душе покоя нет», kas kļuva ļoti populāras.
Sekoja vēl viena nozīmīga loma — karalienes Annas loma filmā "D`Artanjans un trīs musketieri" (1978). Pēc tam Freindliha piedalījās Andreja Tarkovska slavenajā filmā "Stalkers" (1979), attēlojot stalkera sievas lomu. Loma nebija liela — dažas epizodes filmas sākumā un monologs beigās. Kā pēc tam kļuva zināms, monologs bija aktrises improvizācija. Uzņemšanas laukumā bija tāda atmosfēra, ka ļaudis sarunājās pusčukstus. Daudzo dublu dēļ epizodē, kur bija jāattēlo histērija, Freindliha to darīja ar tādu atdevi, ka no lielās spriedzes gandrīz zaudēja samaņu. Viņa izteikusies, ka tik saliedētu filmēšanas grupas darbu, kā pie Tarkovska, viņa pieredzējusi vēl tikai pie Rjazanova.
1981. gadā Freindlihai piešķīra PSRS Tautas skatuves mākslinieces nosaukumu. Tajā pašā gadā izjuka laulība ar Vladimirovu. Vēl divus gadus viņi strādāja kopā teātrī, bet 1983. gadā Freindliha pārgāja uz Ļeņingradas Lielo dramatisko teātri, kura mākslinieciskais vadītājs bija Georgijs Tovstonogovs. Neilgi pirms tam viņa bija iepazinusies ar Ļensoveta teātra aktieri (un vēlāk mākslinieku) Juriju Soloveju, ar kuru drīz apprecējās. 1990. gadā tomēr izjuka arī šī trešā laulība.
Paralēli darbam teātrī, Freindliha turpināja arī filmēties. Nozīmīgākā loma 1980. gados bija Eldara Rjazanova filmā "Cietsirdīgā romance" (1984). Pēc PSRS sabrukuma kinolomas kļuva retākas. Bet ievērību guva viņas loma Valērija Todorovska filmā Подмосковные вечера (1994), par kuru aktrisei piešķīra Krievijas kinomākslas akadēmijas prēmijas "Nika" statueti par labāko otrā plāna lomu. Pēc desmit gadiem aktrise saņēma otru statueti par labāko galveno lomu filmā На Верхней Масловке (2004). Freindliha attēloja Josifa Brodska mātes lomu filmā Полторы комнаты, или Сентиментальное путешествие на родину (2009), par kuru tika nominēta "Nikai". Bet ieguva trešo "Niku" par otrā plāna lomu filmā "Dižais balets" (Большой, 2017). Vēlreiz nominēta "Nikai" par filmu Карп отмороженный (2017). Par otrā plāna lomu šajā filmā saņēma Krievijas nacionālo kinobalvu "Zelta ērglis".
Lietuvainis
Lietuvainis (Numenius phaeopus) ir sloku dzimtas (Scolopacidae) tārtiņveidīgais putns. Izšķir 5 pasugas. Lietuvainis ir viena no izplatītākajām kuitalu sugām pasaulē, ligzdo Eiropas, Āzijas un Ziemeļamerikas Subarktikas un mērenajā joslā, bet ziemo Āfrikas, Dienvidāzijas, Austrālāzijas, Dienvidamerikas un Ziemeļamerikas dienvidu piekrastēs. Arī migrācijas laikā lietuvainis uzturas piekrastēs.
Izplatība
Lietuvainis ligzdo Islandē, Skandināvijā, Austrumeiropas ziemeļu daļā, Aļaskā un Kanādas ziemeļrietumos. Izolētas populācijas mājo uz ziemeļiem no Kaspijas jūras, Sibīrijas ziemeļaustrumos un Kanādā pie Hudzona līča. Ziemot dodas uz Dienvidameriku, Āfriku, Dienvidāziju, dienvidos sasniedzot Austrāliju un Jaunzēlandi.
Latvijā
Latvijā lietuvainis ir samērā parasts ceļošanas laikā gan pavasarī, gan rudenī. Tas ir arī rets ligzdotājs, ligzdojot klajos purvos, apmēram 60—100 pāri. Latvijā sastopama lietuvaiņa nominālpasuga — Numenius phaeopus phaeopus.
Izskats
Lietivainis ir liela auguma bridējputns ar garām kājām un garu, liektu knābi. Tā ķermeņa garums ir 37—47 cm, spārnu izplētums 75—90 cm, svars 270—493 g. Apspalvojums ir pelēkbrūni raibumots ar gaišu vēderu un zemasti. Uz galvas virsmas divas tumši brūnas, platas joslas, bet pāri acīm stiepjas tumša, šaura svītra. Kājas gaiši pelēkzilas, reizēm ar zaļganu toni, bet uz leju liektais knābis tumši brūns. Lidojumā redzams balts vai gaiši brūns (atkarībā no pasugas), nosmailots virsastes laukums. Abi dzimumi izskatās vienādi, bet mātīte ir lielāka un knābis tai ir nedaudz garāks Jaunie putni izskatās līdzīgi pieaugušajiem, bet ir par tiem pelēcīgāki, ar mazāk košām galvas tumšajām pazīmēm.
Līdzīgas sugas
Lietuvainim ļoti līdzīga izskatās kuitala. Pēdējā ir nedaudz lielāka, ar garāku knābi, turklāt knābis noliecas vienmērīgā lokā, turpretim lietuvainim knābis galvenokārt sāk liekties knābja nobeiguma daļā, kā arī tas ir ar "mezgliņiem" un galvai ir tumši brūnas pazīmes. Līdzīgas lietuvainim ir arī rudastes kuitala (Numenius tahitiensis) un garknābja kuitala (Numenius americanus). Pirmajai ir kanēļkrāsas ķermeņa un zemastes apspalvojums, bet otrajai ir īpaši garš knābis un kanēļkrāsas spārnu apakša.
Uzvedība
Lietuvainis parasti uzturas dūņainu un aizaugušu ūdenstilpju krastos, mitrainēs un purvos, kā arī lagūnās, upju deltās, mangrovju audzēs un atklātos, plašos jūras krastos, kuriem raksturīgs paisums un bēgums.
Lietuvainis ir izteikts gājputns un migrācijas laikā nolido garas distances, lidojot gan dienā, gan naktī. Daži īpatņi bez apstāšanās spēj nolidot 4000 km, attālumu no Kanādas dienvidiem līdz Dienvidamerikai. Lietuvainis ligzdo tundras biomā, sākot ar slapjiem purviem un beidzot ar sausiem tīreļiem, apmetoties gan jūras piekrastēs, gan iekšzemes ūdenstilpju krastos. Ziemo gar jūru un okeānu piekrastēm abpus ekvatoram, arī tālu dienvidu puslodē. Ziemošanas piekrastēm raksturīgs paisums un bēgums. Retos gadījumos ziemojošie putni ieklejo iekšzemē.
Barība
Lietuvainis barojas, ar garo knābi iztaustot dūņas un mīkstus dubļus, meklējot nelielus bezmugurkaulniekus, vēžveidīgos un kukaiņus ieskaitot. Iecienīti kukaiņi ir tauriņi. Vairākām pasugām pamatbarība ir krabji. Lietuvainis reizēm barojas arī ar ogām (īpaši pirms migrācijas lidojuma) un pat ziediem.
Ligzdošana
Ligzda ir sekla iedobe, kas izskrāpēta zemē un izklāta ar sausu zāli, lapām un sūnām. Dējumā ir 2—5 zilizaļas vai brūnas olas. Inkubācijas periods ilgst 21—28 dienas. Perē abi vecāki, kuri perēšanas laikā ir ļoti agresīvi un bezbailīgi aizstāv ligzdošanas vietu, uzbrūkot pat cilvēkam. Mazuļi pēc izšķilšanās pamet ligzdu un seko saviem vecākiem. Jaunie putni lidot sāk 35—40 dienu vecumā. Dzimumbriedumu tie sasniedz 2 gados.
Sistemātika
Lietuvainim ir 5 pasugas:
Animal Magic
Animal Magic ir pirmais britu elektroniskās mūzikas mākslinieka Bonobo studijas albums. Sākotnēji to izdeva Tru Thoughts 2000. gadā, bet 2001. gadā to atkārtoti izdeva Ninja Tune.
Dziesmu saraksts
Visus skaņdarbus sarakstīja un atskaņoja Bonobo.
Soikans
Soikans ir Latgales latviešu uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu: