cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mihails Kutuzovs
Dzīvesgājums
1813. gadā Kutuzovs saslima un 1813. gada 28. aprīli Prūsijas pilsētā Bunclavā nomira. Apglabāts Kazaņas katedrālē Sanktpēterburgā.
Antons Rubinšteins
Antons Rubinšteins (1829—1894) bija ebreju izcelsmes Krievijas Impērijas pianists, komponists, diriģents un mūzikas pedagogs. Rubinšteins ir sacerējis 16 operas un 3 operas oratorijas, daudzus simfoniskus darbus, romances un klaviermūziku. Viņa pazīstamākais darbs ir opera "Dēmons".
Dzīvesgājums
Dzimis 1829. gada 28.(16.) novembrī Vihvatincu ciemā tagadējā Moldovas Republikā. Viņa tēvs Geršs (Grigorijs) Rubinšteins bija ebreju tirgotājs, māte Klāra, dzimusi Levenšteina, bija mūziķe. 1831. gadā Rubinšteina ģimene pieņēma krievu pareizticību un pēc dažiem gadiem pārcēlās uz dzīvi Maskavā.
Līdz septiņu gadu vecumam Antons Rubinšteins mācījās klavierspēli pie savas mātes, vēlāk pie Aleksandra Viluāna (Alexandre Villoing). Jau deviņu gadu vecumā viņš sniedza pirmo klavierkoncertu, 1840. gadā uzstājās Parīzē, kam sekoja jaunā brīnumbērna koncerttūres Anglijā, Holandē, Zviedrijā un vācu zemēs. 1841. gadā Rubinšteins uzstājās Vīnē, 1843. gadā Breslavā, bet 1844. gadā Muses namā Rīgā. No 1844. līdz 1849. gadam Rubinšteins dzīvoja Berlīnē, kur viņš papildinājās pie Zigfrīda Dēna un Džakomo Meierbēra, iedraudzējās Fēliksu Mendelszonu.
1849. gadā viņš apmetās uz dzīvi Pēterburgā, 1852. gadā uzrakstīja operu "Dmitrijs Donskis". No 1854. līdz 1858. gadam devās jaunā Eiropas koncerttūrē. 1859. gadā viņš nodibināja Krievu mūzikas biedrību un 1862. gadā Pēterburgas konservatoriju.
1871. gadā koncertēja Vīnē, 1872.-1873. gadā ASV, no 1874. gada dzīvoja Pēterhofā. 1885.—1886. gadā devās pēdējā lielajā koncerturnejā pa Eiropu.
Miris 1894. gada 20.(8.) novembrī Pēterhofā.
Daņiils Apaļkovs
Daņiils Apaļkovs (dzimis ) ir krievu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2020) Apaļkovs spēlē Kontinentālās hokeja līgas klubā HK Soči.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Apaļkovs sāka 2010.—11. gada sezonā, kad aizvadīja astoņas spēles KHL kluba Magņitogorskas "Metallurg" rindās. 2011. gada novembrī pievienojās tobrīd Krievijas Augstākajā līgā spēlējošajam Jaroslavļas "Lokomotiv".
2011.—12. gada sezonā, "Lokomotiv" atgriežoties KHL, Apaļkovs tika atzīts par septembra labāko līgas jauno spēlētāju. 2013.—14. gada sezonu Apaļkovs ar 29 rezultativitātes punktiem noslēdza jau kā otrs rezultatīvākais "Lokomotiv" spēlētājs pēc Sergeja Plotņikova.
"Lokomotiv" rindās uzbrucējs spēlēja līdz pat 2019. gada decembrim, kad nonāca Maskavas "Dinamo" sastāvā. Pēc sezonas beigām pievienojās HK Soči vienībai.
Krievijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļu 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Kalifornijas lauvronis
Kalifornijas lauvronis jeb Kalifornijas jūras lauva (Zalophus californianus) ir viena no ausroņu dzimtas (Otariidae) jūras zīdītāju sugām. Izplatīts Ziemeļamerikas Klusā okeāna piekrastēs, no Aļaskas dienvidaustrumiem līdz Meksikas centrālajai daļai, Kalifornijas līci ieskaitot. Tā tuvākais radinieks ir Galapagu lauvronis (Zalophus wollebaeki), kuru nesenā pagātnē sistematizēja kā Kalifornijas lauvroņa pasugu.
Izplatība
Kalifornijas lauvronis mājo Klusā okeāna austrumu piekrastēs, Ziemeļamerikas krastos no Aļaskas dienvidaustrumiem līdz Meksikas centrālajai daļai. Daļa īpatņu aizklejo samērā tālu. Vistālāk uz ziemeļiem Kalifornijas lauvronis reizēm novērots pie Krievijas Komandora salām.
Vairošanās sezonas laikā lauvroņi pulcējas smilšainās vai akmeņainās pludmalēs, uzturoties ūdens tuvumā. Vēsākās naktīs (arī dienās) dzīvnieki pārvietojas dziļāk iekšzemē vai klinšainās piekrastēs rāpjas augstāk klintīs.
Diždadži
Diždadži ir kurvjziežu dzimtas augu ģints. Šīs ģints dabiskais izplatības areāls ir Eiropā un Āzijā, kā arī vairākas sugas ir plaši introducētas visā pasaulē.
Kalifornijas lauvronis
Izplatība
Ārpus vairošanās sezonas lauvroņi mēdz uzturēties arī cilvēku apdzīvoto vietu tuvumā, ieņemot, piemēram, pilsētu molus un jahtu piestātņu laipas. Kalifornijas lauvronis īslaicīgi uzturas arī saldūdens tilpēs. Piemēram, tas ir novērots Kolumbijas upē 240 km augšup no upes ietekas jūrā. 2004. gadā Kalifornijas lauvronis tika novērots apmēram 160 km attālumā no Sanfrancisko līča krastiem Sanhoakinas upes tuvumā.
Diždadži
Diždadžiem ir raksturīgas tumši zaļas lapas, kas dažām sugām var sasniegt pat 70 cm garumu. Lapas parasti ir olveida, apakšējās lapas var būt sirdsveidīgas, bet augšējās - ķīļveidīgas. Lapu apakšpuse klāta ar tīmekļmatiņiem. Parasti zied no jūlija līdz oktobrim. Augustā diždadžu ziedi ir medusbitēm nozīmīgs putekšņu un nektāra avots.
Diždadža ziedkopu sedz āķveidīgi dzeloņi, kuri augam palīdz nodrošināt sēklu izplatīšanos.
Sugas
Ģintī ir akceptētas šādas sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:
Kalifornijas lauvronis
Populācijas
ASV populācijas vairošanās areāls galvenokārt aptver Čenela salas, bet daļa mātīšu izmanto arī Kalifornijas ziemeļdaļas krastus. Kalifornijas pussalas rietummalas populācija vairošanās sezonā galvenokārt pulcējas Falsas ragā pussalas ziemeļrietumos un Santamargaritas salā Magdalenas līcī pussalas dienvidrietumos. Abas šīs populācijas nodala Ensenadas pilsētas pludmales. Kalifornijas līča populācijas vairošanās sezonā uzturas atbilstoši savam nosaukumam: ziemeļdaļas populācija uzturas līča ziemeļdaļas seklajos ūdeņos un piekrastēs, centrālās daļas populācija mājo līča centrālās daļas salās, dienviddaļas populācija uzturas līča ieejas ūdeņos.
Izskats un īpašības
Kalifornijas lauvronim raksturīgs izteikts dzimumu dimorfisms. Dzimumiem ir atšķirīgs lielums, ķermeņa formas un kažoka krāsa. Tēviņa ķermeņa garums parasti ir ap 2,4 m, svars 350 kg. Mātītes garums ap 1,8 m, svars līdz 100 kg. Mātītes un jauno lauvroņu kažoks parasti ir dzeltenbrūns, bet var būt arī gaiši pelēks vai sudrabains. Tēviņa kažoka krāsa variē no gaiši brūnas līdz melnai, bet visbiežāk tas ir tumši brūns. Tumšiem īpatņiem seja vietām var būt gaišāka. Mazuļiem piedzimstot ir tumši brūns vai melns matojums, kas nomainās pēc 5 mēnešiem.
Lai arī lauvroņa ķermenis ir slaids un veidots plūdlīniju formās, pieaugušam tēviņam ir masīvi pleci, kakls un krūtis. Pieaugušam tēviņam uz galvas izaug trīsstūrveida kaula sabiezinājums (puns), uz kura aug gaišāks matojums. Tam ir arī krēpes, kas gan ir mazāk izteiktas nekā ziemeļu lauvronim un Dienvidamerikas lauvronim. Abiem dzimumiem purns garš un šaurs, kas to padara līdzīgu sunim.
Maņas
Lauvronim, piemērojoties jūras un piekrastes dzīves veidam, ir zili zaļā spektra krāsu redze. Zem ūdens tam ir ļoti laba dzirde ar amplitūdu 0,4—32 kHz. Toties garie vibrisi jeb taustes mati uztver ūdens vibrācijas, lai gan, salīdzinot ar plankumaino roni, vibrisi ir gludāki un mazāk jutīgi. Kalifornijas lauvroņa normāla ķermeņa temperatūra ir 37,5 °C. Tā kā tas nesvīst, tad kļūstot siltākam, dzīvnieks atvēsinās, dodoties ūdenī un meklējot vēsākas vietas.
Kustības
Kā visi ausroņi arī Kalifornijas lauvronis zem ūdens, lai kustētos uz priekšu, izmanto visas četras airkājas, lokanajam vārpstveida ķermenim piepalīdzot. Kājas netiek kustinātas visu laiku, pēc katra grūdiena ar airkājām seko slīdēšanas fāze. Mugurkaula lokanums un kustīgums ļauj lauvronim atliekt kaklu uz aizmuguri līdz pat pakaļkājām. Zem ūdens tas izpaužas spējā strauji mainīt peldēšanas virzienu arī atmuguriski, vienlaicīgi saglabājot ķermenim nepārtrauktu plūdlīniju. Lauvronis peld ar ātrumu 10,8 km/h, nirst līdz 274 m dziļumā un var atrasties zem ūdens līdz apmēram 10 minūtēm, lai gan visbiežāk niršanas ilgums nepārsniedz 3 min. un dziļums 80 m.
Kustoties pa sauszemi, lauvronis spēj pakaļējās airkājas pavilkt sev apakšā tā, lai varētu uz tām balstīties un pārvietoties ar visām četrām airkājām. Priekškāju plaukstas vērstas uz sāniem. Kustībai uz priekšu liela nozīme ir arī galvas un kakla atbalstošajām kustībām, kuras ir pat nozīmīgākas nekā balstīšanās uz pakaļkājām.
Ieradumi
Kalifornijas lauvronis ir ļoti sabiedrisks dzīvnieks, krastā uzturas kolonijās, kurās ir vairāki simti, reizēm tūkstoši indivīdu. Vislielākās grupas veidojas vairošanās periodā. Ārpus vairošanās sezonas tēviņi, lai barotos, migrē uz ziemeļiem. Toties mātītes paliek baroties vairošanās teritoriju tuvumā. Barojoties lauvronis kādu laiku uzturas jūrā, līdz pat divām nedēļām. Šajā laikā tas atpūšas, guļot uz ūdens virsmas. Migrācijas ceļojums var notikt pa vienam vai nelielās grupās. Kādu laiku ceļojis, lauvronis kāpj krastā atpūsties. Izņēmums ir Kalifornijas līča populāciju tēviņi, kuri migrācijas ceļojumus neveic. Mātītēm un jaunajiem lauvroņiem apmatojums mainās rudenī un ziemā, tēviņiem janvārī un februārī.
Komunikācija
Kalifornijas lauvroņi savstarpēji komunicē ar visdažādākajām skaņām. Visbiežāk izmantotā skaņa ir lauvroņiem raksturīgā riešana. Teritoriālie tēviņi ir visskaļākie un ar visdziļāko balsi, vairošanās sezonā tie rej gandrīz nepārtraukti. Kad lauvronis ir satraukts, riešana kļūst ļoti ātra. Riešana tiek izmantota, gan lai iebiedētu sāncensi, gan lai izrādītu uzmanību mātītei. Lauvronis arī purpina, līdzīgi zirgam. Šo skaņu visbiežāk var novērot, kad lauvroni pārsteidz vai izbiedē cilvēks.
Mātītes nav tik runātīgas kā tēviņi. Tās riešanas skaņa ir augstāka un rējiens īsāks, parasti rej, kad kļūst agresīva. Mātīte nervozās un satrauktās situācijās mēdz arī spiegt un rūkt. Lai pasauktu mazuli pēc atgriešanās no jūras, mātīte izmanto unikālu mazuļa saukšanas rējienu. Tas ir skaļš un nervozs, pēc tā mazulis atpazīst savu māti. Mazulis tai atsaucas ar tādu pašu saucienu, tādējādi māte atpazīst savu mazuli pludmalē, kurā ir simtiem lauvroņu. Arī spēlējoties mazuļi savstarpēji sarejas. Kalifornijas lauvronis spēj vokalizēt arī zem ūdens. Šīs skaņas atgādina klusu zviegšanu, riešanu, dūkšanu un klikšķēšanu.
Barošanās
Kalifornijas lauvronis ir plēsīgs, galvenokārt barojas ar zivīm, kalmāriem un astoņkājiem, reizēm arī ar gliemenēm un vēžveidīgajiem. Iecienītākais loms ir laši, heki, anšovi, siļķes, sarkanasari, nēģi, nelielās dzelkņuhaizivis un tirgus kalmāri. Lauvronis galvenokart medī krasta un sēkļu tuvumā, bet reizēm arī dziļumā uz grunts. Mātītes barojas 10—100 km joslā gar krastu. Tēviņi klejo dziļāk jūrā, līdz 450 km no krasta, īpaši laikā, kad ūdens kļūst siltāks.
Baroties lauvroņi dodas pa vienam vai mazākās, vai lielākās grupās, atkarībā no barības pieejamības daudzuma. Reizēm, medījot lielos zivju baros, Kalifornijas lauvronis sadarbojas ar citiem plēsējiem, piemēram, delfīniem, cūkdelfīniem un jūras putniem. Lauvronis seko delfīniem, ļauj tiem ielenkt zivis un pēc tam kopā ar tiem medī.
Vairošanās
Vairošanās sezona ilgst no maija līdz augustam, šajā laikā dzimumbriedumu sasniegušie īpatņi ierodas ikgadējās vairošanās vietās — smilšainās un akmeņainās Kalifornijas pludmalēs. Lauvroņa abi dzimumi dzimumbriedumu sasniedz 4—6 gadu vecumā, bet noturēt teritoriju vairošanās sezonas laikā tēviņš spēj, sākot ar 9—12 gadu vecumu.
Tā kā mātītes pārojas pēc tam, kad piedzimst mazuļi, tad tikai pēc mazuļu dzimšanas tēviņi nodibina savas teritorijas. Lai paaugstinātu iespējas sapāroties, tēviņš badojas un cenšas nepamest vairošanās pludmali ne uz mirkli. Jo masīvāks un lielāks tēviņš, ar lielākām trāna jeb tauku rezervēm, jo ilgāk tas spēj badoties. Teritorija tiek uzraudzīta apmēram 45 dienas, bet tikai daži īpatņi spēj badoties ilgāk par divām nedēļām. Līdzko teritorija ir atstāta, to ieņem cits tēviņš. Teritorijas izveidošanas laikā notiek lielākā daļa cīņu, pēc tam katrs mēģina iebiedēt sāncensi ar draudīgu stāju, riešanu un uzvedību. Visbiežāk tas arī izdodas un īsti cīniņi notiek reti. Cīņas var atkal atsākties, kad no jūras atgriežas teritorijas vecais saimnieks. Kad gaisa temperatūra iesilst virs 30 °C, tēviņiem savā teritorijā jāiekļauj arī ūdens joslas. Teritorijas mēdz būt arī zem ūdens, īpaši vietās pie krasta klinšu sienām. Tēviņi, kuriem neizdodas nodibināt savu teritoriju, tiek padzīti, tie savācas vienkopus un uzturas turpat tuvākajās pludmalēs.
Pirms sapārošanās mātītes pulcējas nelielās grupās, kurās ir 2—20 īpatņi. Tās ignorē tēviņu teritoriju robežas un izvēlas sev partneri, virzoties cauri teritorijām. Mātīšu grupas izjūk, kad mātītes sāk pāroties. Mātītes parasti izvairās no pārāk agresīviem un enerģiskiem tēviņiem, un, ja mātīte nolēmusi atstāt kādu teritoriju, tēviņš to nespēj aizkavēt, īpaši, ja teritorija ir ūdenī. Pārošanās var notikt arī ārpus tipiskās vairošanās teritorijas, mātītēm netālajās pludmalēs izvēloties tēviņu bez teritorijas. Reizēm visa vairošanās pludmale sadalīta starp dažiem tēviņiem, citreiz īpatņu teritorijas ir salīdzinoši nelielas.
Grūsnības periods ilgst 11—12 mēnešus, no kuriem 2—3 mēnešus embrija attīstība ir atlikta. Parasti piedzimst viens mazulis. Kalifornijas lauvroņa mātīte sapārojas pēc apmēram 21—30 dienām vai ilgāk (atkarībā no populācijas) pēc mazuļa dzimšanas. Kad mazulis ir piedzimis, māte ar to paliek kopā apmēram 10 dienas, to zīdot ar pienu un apsargājot. Pēc tam mātīte dodas baroties uz 2—5 dienām, tad atkal dienu vai divas pavada kopā ar mazuli. Mazuļi, kuru mātes barojas jūrā, pulcējas kopā, lai savstarpēji komunicētu un spēlētos. Kad māte atgriežas no jūras, tā savu mazuli sauc ar īpašo mazuļa sasaukšanas saucienu un mazulis tai atsaucas. Iesākumā mātītei mazulis jāmeklē ilgstošāk, bet, mazulim paaugoties, tas arvien aktīvāk atsaucas mātei. Kad mazulis ir paaudzies, tas dodas uz jūru baroties kopā ar māti.
Ienaidnieki
Kalifornijas lauvroni medī zobenvalis un lielās haizivis. Piemēram, Monterejas līcī zobenvaļiem lauvroņi ir iecienītākais medījums. Tos aktīvi medī arī lielā baltā haizivs un īsspuru mako haizivs. Haizivis visbiežāk lauvroņiem uzbrūk brīdī, kad tie atpūšas uz ūdens virsmas.
Lauvronis un cilvēks
19. gadsimta sākumā Kalifornijas piekrastē lauvronis tika medīts, lai iegūtu tā taukus. Tos sagrieza gabalos un vārīja, lai iegūtu eļļu. No trim nogalinātiem dzīvniekiem varēja iegūt vienu mucu eļļas. Ādu izmantoja līmes ražošanai. Mūsdienās lauvronis ir aizsargājams dzīvnieks. Pateicoties izstrādātajai aizsardzības sistēmai, dzīvnieku skaits ir stabilizējies. Kopējais populācijas lielums mūsdienās ir 180 000 īpatņi.
Kalifornijas lauvronis sastopams zooloģiskajos dārzos daudzviet pasaulē un dēļ tā inteliģences, rotaļīguma un spējas mācīties tiek plaši izmantots cirkos un atrakciju ūdensparkos. Vieni no pazīstamākajiem lauvroņa trikiem ir bumbas ķeršana ar degungalu, kāpšana pa kāpnēm u.c.. Tomēr mūsdienās, izprotot dzīvnieku patieso labturību, šāda dzīvnieku izmantošana izpriecām tiek uzskatīta par nosodāmu rīcību.
Kalifornijas lauvronis tiek izmantots ASV militārām vajadzībām. Dzīvnieku var apmācīt meklēt jūras mīnas, pamanīt un atpazīt svešus nirējus un uzmest uz nirēja kājas gredzenu ar slēdzi, kuram galā piestiprināta virve. Dzīvnieka treneri apgalvo, ka lauvronis to izdara tik veikjli, ka nirējs neko pat nepamana.
Heavenly Guardian
Heavenly Guardian, zināms kā Yukinko Daisenpuu ~Sayuki to Koyuki no Hie-Hie Daisoudou Japānā un kā Legend of Sayuki Eiropā, ir šaušanas spēle, ko izstrādājis Starfish SD. Japānā spēli izdevis tās izstrādātājs, ASV to izdevis UFO Interactive Games, bet Eiropā to izdevis 505 Games. Spēle tika izdotas priekš Wii un PlayStation 2 visos trīs reģionos.
Laksis
Laksis vai meža loks jeb mežloks (Allium ursinum) ir daudzgadīgs sīpolu dzimtas lakstaugs. Lakša izplatības apgabals aptver Eiropu no Skandināvijas līdz Vidusjūras piekrastei.
Lakša sīpols ir slaids, līdz 5 cm garš un 1 cm resns. Stublājam ir divas lapas, retāk trīs, kas ir nedaudz īsākas par stublāju. Pats stublājs ir 15 līdz 40 cm garš. Balti ziedi ciešā pušķveidīga vai lodveidīgā čemurā. Lakša auglis ir pogaļa ar trim sēklām. Zied maijā un jūnijā. Auga lapām ir izteikta ķiploku smarža.
Laksis aug ēnainos, mitros mežos, galvenokārt gāršās. Latvija atrodas tuvu lakšu izplatības areāla austrumu robežai. Tipiskas lakša audzes atrodamas Slīteres nacionālajā parkā. Latvijā laksi pirmo reizi 1886. gadā ievācis Gustavs Kīzerickis Zaubes apkārtnē.
Laksis ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā. 2014. gada augs Latvijā.
Lienes iela (Jūrmala)
Lienes iela ir iela Jūrmalā, Majoru apkaimē. Lienes iela sākas krustojumā ar Jomas ielu un beidzas krustojumā ar Turaidas ielu. Kopējais ielas garums ir 1200 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Lienes ielā satiksmes kustība norit divās joslās. Lienes iela iet gar Majoru dzelzceļa staciju. Lienes ielā atrodas vairākas viesnīcas, kā arī Jūrmalas tūrisma informācijas centrs.
Uzvaras punkts
"Uzvaras punkts" (en) ir 2005. gada ASV psiholoģisa trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Vudijs Allens. Galvenās lomas filmā atveido Skārleta Johansone, Džimons Honsu, Jūens Makgregors, Šons Bīns, Maikls Klārks Dankans un Stīvs Bušemi. Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā.
Izbijis tenisists Kriss Viltons savas dzīves pagrieziena punktā iemīlas aktrisē, kura satiekas ar viņa draugu Tomu, kurš ir Krisa topošais sievasbrālis.
Lienes iela (Jūrmala)
Ielu savienojumi
Lienes iela ir savienota ar šādām ielām:
Satiksme
Pa Lienes ielu kursē 7. mikroautobuss, kā arī 3., 4. un 5. autobuss. Pirms tam pa ielu kursēja 8.autobuss.
Domodedovas lidosta
Maskavas Domodedovas lidosta (ru) ir starptautiska lidosta Krievijā, kas apkalpo valsts galvaspilsētu Maskavu. Izvietojusies Maskavas apgabala vidusdaļā Domodedovas municipālajā apriņķī 45 km no Maskavas pilsētas centra. Tā ir otra lielākā Krievijas lidosta (2015) pēc pasažieru plūsmas. Lidostai ir divi paralēli skrejceļi, kas izvietoti 2 km attālumā viens no otra un izmantojami neatkarīgi, pasažieru terminālis un kravas terminālis.
Lidlauks izbūvēts laika posmā no 1955. līdz 1962. gadam. Pirmais pasažieru reiss tika veikts 1964. gada 25. martā uz Sverdlovsku. Regulārie reisi tika uzsākti 1966. gadā. Lidosta bija paredzēta PSRS garajiem iekšzemes reisiem uz Sibīriju, Tālajiem Austrumiem un Vidusāziju, bet tika apkalpoti arī vidējie maršruti uz Pievolga un Urāliem. 1990. gados lidosta pakāpeniski pārgāja tūrisma kompānijas East Line kontrolē un 1992. gadā ieguva starptautiskas lidostas statusu. Mūsdienās ap 40 % pasažieru plūsmas nodrošina Krievijas iekšzemes reisi, ap 60 % — starptautiskie reisi. Lidostas pakalpojumus izmanto ap 80 aviokompāniju.
2011. gada 24. janvārī lidostas ielidošanas zālē notika terorista pašnāvnieka sarīkots sprādziens, kurā gāja bojā 37, bet tika ievainoti 168 cilvēki.
La minors
La minors ir minora tonalitāte, kas balstās uz la nots un sastāv no skaņām la, si, do, re, mi, fa un sol. La minorā pie nošu atslēgas nav neviena bemola vai diēza. La minors ir viena no visbiežāk izmantotākajām minora tonalitātēm rietumu mūzikā. La minoram atbilst visi baltie klavieru taustiņi no skaņas la.
La minora paralēlais mažors ir do mažors, bet vienvārda mažors – la mažors.
Alvaro Morata
Alvaro Borha Morata Martins (es, dzimis Madridē) ir spāņu futbolists, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Morata spēlē Itālijas Serie A kluba Turīnas "Juventus" sastāvā, kas viņu īrē no Madrides "Atletico". Spēlē centra uzbrucēja pozīcijā.
Profesionālā futbolista gaitas sācis dzimtās pilsētas klubā Real Madrid, kur pieaugušo komandā debitējis 2010. gadā un kopā ar komandu uzvarējis 2014. gada UEFA Čempionu līgas finālā. 2014. gadā par 20 miljoniem eiro pārcēlies uz Itālijas klubu Juventus, bet 2016. gadā par 30 miljoniem eiro atgriezies Madrides klubā.
Morata spēlējis visu vecumu Spānijas jauniešu un junioru izlasē, kopā ar komandu izcīnot 2011. gada Eiropas U-19 un 2013. gada Eiropas U-21 čempionu titulus. Pieaugušo izlasē debitējis 2014. gada novembrī kvalifikācijas spēlē pret Vāciju.
Sasniegumi
Real Madrid
Juventus
Chelsea
Džordža Vašingtona Universitāte
Kopējais studentu skaits pārsniedz 25,2 tūkstošus. The Princeton Review parasti Džordža Vašingtona Universitāti ierindo savā politiski aktīvāko skolu sarakstā. Daudzi universitātes absolventi ieņem augstus amatus ASV valdībā, kā arī citu valstu valdībās. Šo universitāti absolvējis bijušais ASV Senāta vairākuma līderis Harijs Rīds, bijušais ASV valsts sekretārs Kolins Pauels, bijusī ASV pirmā lēdija Žaklīna Kenedija, pirmais FIB direktors Edgars Hūvers. Universitāti absolvējuši arī vairāki kongresmeņi un vēstnieki.
Begunova
Begunova ir ciems Balvu novada Briežuciema pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 6 km no pagasta centra Briežuciema, 32 km no novada centra Balviem un 252 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V480 (Aususala–Breksene).
Volodars Gļebovičs
Volodars Gļebovičs (be, dzimis pēc 1090. gada, miris pēc 1167. gada) bija viens no Minskas kņaza Gļeba Vseslaviča dēliem no Polockas Rurikoviču dinastijas. Gorodecas kņazs (ap 1135.—1165.), Minskas kņazs (1151.—1159., 1165.—1167.), Polockas kņazs (1167). Noslēdza savienību ar Polijas un Zviedrijas valdniekiem, vēlāk ar lietuviešiem cīņā par varu Polockas kņazistē ar citām kņaza Vseslava "Brīnumdara" mantinieku līnijām - Vitebskas un Druckas kņaziem.
Dzīvesstāsts
Dzimis Minskas kņaza Gļeba Vseslaviča (ap 1060.-1119.) ģimenē pēc 1090. gada. Pēc viņa vectēva Vseslava Bračislaviča nāves 1101. gadā Polockas kņaziste tika sadalīta starp viņa dēliem un Volodara tēvs Gļebs Vseslavičs kļuva par Minskas kņazu. 1119. gadā Minskas kņazs Gļebs cieta sakāvi karā pret Kijivas lielkņazu Vladimiru Monomahu, tika sagūstīts un aizvests uz Kijivu, kur mira. Monomaha dēls lielkņazs Mstislavs Vladimirovičs Minskas kņazisti pievienoja Kijivas lielkņaza valdījumiem. Pēc lielkņaza Mstislava nāves 1132. gadā Krievzemē sākās dinastiju cīņas starp dažādām Vladimira Monomaha pēcnācēju dzimtām.
Trombocīti
Trombocīti (, thrómbos — ‘pika’, ‘gabals’;, kýtos — ‘šūna’) jeb asins plātnītes ir bezkrāsaini, mazi, neregulāri šūnu fragmenti (tās nav šūnas, jo tiem nav kodolu) aptuveni 2—3 μm diametrā, kas nodrošina asins sarecēšanu traumu gadījumos. Trombocīti veido primāro trombu.
Trombocīta vidējais dzīves ilgums ir no 5 līdz 9 dienām. Trombocīti ir tikai mugurkaulnieku asinīs. Vienā mililitrā asiņu ir no 250 līdz 350 miljoniem trombocītu. Tos ražo kaulu smadzenes. Trombocītu rezerve atrodas liesā un, saņemot attiecīgos signālus, spēj nonākt asinsritē.
Volodars Gļebovičs
Dzīvesstāsts
Trimdā esošais Volodars kļuva par Gorodecas kņazu un 1135. gadā noslēdza savienību ar Polijas lielkņazu Boļeslavu, apprecēdams viņa meitu Riksu (Ryksa) - mirušā Dānijas prinča un Zviedrijas ķēniņa Magnusa atraitni. Uzskata, ka šī savienība bija vērsta pret Kijivas lielkņazu Jaropolku Vladimiroviču un Dānijas ķēniņu Ēriku Viņu laulībā piedzima dēli Vladimirs Volodarevičs un Vasiļko Volodarevičs un meita Sofija (pēc 1139). Nav zināms, vai Volodars piedalījās zviedru ķēniņa Sverkera 1142. gada karagājienā pret Novgorodu. Ap 1145. gadu Volodara sieva Riksa pameta viņu un apprecējās ar zviedru ķēniņu Sverkeru (pēc 1148). Viņu meita Sofija 1157. gadā apprecējās ar Dānijas ķēniņu Valdemāru.
Trombocīti
Galvenā asins plātnīšu funkcija ir hemostāze — process, kas vērsts uz asiņošanas mazināšanu. Tiem nonākot bojājuma vietā, tie izveido "korķi". Vispirms tie pielīp bojājuma vietā, tad notiek to aktivācija, formas maiņa un dažādu vielu izdale. Pēc tam tie salīp kopā viens ar otru un veido t. s. balto trombu. Baltais trombs pieder pie primārās hemostāzes. Vēlāk tam pievienojas fibrīns un asins šūnas, tādējādi veidojas sarkanais trombs, kas ir stabilāks un spēj vairāk samazināt asins zudumu.
Zemu asins plātnīšu līmeni sauc par trombocitopēniju, kas var rasties gan samazinātas veidošanās, gan palielinātas iznīcināšanas dēļ. Palielināts plātnīšu līmenis ir trombocitoze, kas var būt gan iedzimta, gan iekaisuma, gan audzēju dēļ. Plātnīšu funkcijas traucējumus sauc par trombocitopātiju.
Volodars Gļebovičs
Dzīvesstāsts
1144. gadā par Polockas kņazu kļuva Mstislava dēla Izjaslava atbalstītais Rogvolods Borisovičs no Druckas kņazu līnijas, bet Volodara vecākajam brālim Rostislavam Gļebovičam 1146. gadā izdevās iegūt Minskas kņaza titulu. Minskas kņazu dzimta noslēdza pret Rogvolodu vērstu savienību ar Čerņigovas kņazu Svjatoslavu Oļgoviču un Rostovas-Suzdaļas kņazu Juriju Vladimiroviču Dolgorukiju. Kad Jurijs Vladimirovičs Dolgorukijs 1151. gadā kļuva par Kijivas lielkņazu, Polockas veče kņazu Rogvolodu padzina un Rostislavs kļuva par Polockas kņazu. Volodaru Gļeboviču viņš iecēla par Minskas kņazu.
Trombocīti
Trombožu profilaksei ar dažādiem medikamentiem mēdz nomākt trombocītu spēju piesaistīties asinsvada sieniņai. Biežāk lietojamie medikamenti, kas ietekmē trombocītus, ir aspirīns, klopidogrels, tikagrelors.
Attīstība
Trombocīti nav šūnas, bet gan citoplazmas piciņas, kas atraujas no megakariocīta, kas atrodas sarkanajās kaulu smadzenēs. Megakariocīta kājiņas jeb pseidopodijas iestiepjas blakus esošajā asinsvadā un ar asins plūsmu tiek atrauti citoplazmas fragmenti, kas kļūst par trombocītiem.
Volodars Gļebovičs
Dzīvesstāsts
Savukārt, kad Jurijs Dolgorukijs 1157. gadā zaudēja Kijivas lielkņaza troni, Rogvolods-Vasīlijs Borisovičs atguva Druckas kņaza titulu un 1159. gadā Polockas veče padzina Rostislavu. Volodaram un Rostislavam 1160. gadā izdevās atkarot Rogvolodam Izjaslavas kņazisti, bet Rogvoloda-Vasīlija Borisoviča vadītais karaspēks sešas nedēļas aplenca Minsku. Kņazs Rostislavs pēc tam hronikās vairs nav pieminēts, uzskata, ka viņš miris pēc 1161. gada.
Pa to laiku kņazs Volodars Gļebovičs noslēdza savienību ar lietuviešiem un nocietinājās Gorodecas pilī, kuru 1162. gadā aplenca Rogvoloda-Vasīlija karaspēks. Nakts pretuzbrukumā viņam kopā ar leišiem izdevās sakaut Rogvoloda karadraudzi.
1167. gadā Volodars kopā ar lietuviešiem ieņēma Polocku, padzina kņazu Vseslavu Vasiļkoviču un kļuva par Polockas kņazu. Pēc tam viņš devās karagājienā uz Vitebsku, kur bija patvēries kņazs Vseslavs. Vitebsku kopš 1165. gada bija pakļāvis Smoļenskas kņazs Romāns Rostislavičs, kas uzvarēja Volodaru un palīdzēja Vseslavam atkal kļūt par Polockas kņazu.
Pēc tam hronikās Volodars vairs nav pieminēts.
Trombocīti
Attīstība
Megakariocīti un trombocītu veidošanās tiek regulēta ar trombopoetīnu — hormonu, kas tiek sintezēts aknās un nierēs. Vidēji dienā veselam pieaugušam cilvēkam tiek saražoti 1011 plātnīšu. Katrs megakariocīts savas dzīves laikā veido 1000-3000 asins plātnīšu.
Trombocīti dzīvo tikai dažas dienas — vecās plātnītes sagremo makrofāgi liesā un aknās. Savukārt trombocītu rezerve atrodas liesā un aktivējoties simpātiskajai nervu sistēmai var tikt atbrīvoti no tās.
Mēdz izšķirt vairākus plātnīšu veidus:
Granulas
Plātnītes vidusdaļu aizpilda graudiņu sakopojums — granulomērs. Perifēriskajā daļā (hialomērā) graudiņu nav.
Plātnītes satur blīvās granulas, lambda un alfa granulas. Aktivētās plātnītes izdala šo granulu saturu caur savu kanāliņu sistēmu uz ārvidi. Sekretētās vielas veicinās vēl papildus plātnīšu migrāciju uz ievainojuma vietu, kā arī veicinās asinsreci.
α granulas
Granulas, kas atbilst azurofilām granulām, sauc par α granulām. Tās veido lielāko daļu granulu. Tajās ir daudz dažādu faktoru: plātnīšu faktors 4, kas ir heparīna antagonists; plātnīšu augšanas faktors un transformējošais augšanas faktors, fibrinogēns, fibronektīns, Villebranda faktors un tromboplastīns u.c..
δ granulas
Blīvās granulas sauc arī par delta granulām. Tajās ir serotonīns, Ca joni, ADF un ATF, glikogēna graudiņi.
γ granulas
Gamma granulas ir nespecifiskas, jo atrodamas arī citās šūnās, tās ir līdzīgas lizosomām un satur hidrolītiskos enzīmus
λ granulas
Lambda granulu saturs ir nozīmīgs asins recekļa uzsūkšanās fāzē, kas raksturīgs asinsvadu atjaunošanas beigu fāzei.
Mikrocaurulīšu tīkls
Plātnītēs nosacīti var redzēt trejādas caurītes. To lielākā daļa atrodas plātnīšu malā. Cirkulāri sakārtotas caurītes veido plātnītes ovālo formu. Blivo caurīšu dobums aizpildīts ar elektronoptiski blīvu substanci; šajās caurītēs ir enzīmi ciklooksidengenāze un peroksidāze, kuras pārveido arahidonskābi par tromboksānu A2. Šo reakciju neatgriezeniski bloķē aspirīns. Pašas malējās caurītes atveras uz plātnītes virsmas. Pa tām no plātnītes var izkļūt granulas.
Nomākšana
Fizioloģiskos apstākļos asins plātnītes nav saistītas ar asinsvada sieniņas šūnām endoteliocītiem. Endoteliocīti izstrādā dažādas vielas, kas nomāc asins plātnīšu pielipšanu tiem, piemēram, slāpekļa oksīdu, prostaglandīnu PGI2.
Aktivācija
Asinsvadu bojājuma gadījumā, endoteliocīti izdala citus ar asinsreci saistītus faktorus: audu tromboplastīnu, endotelīnu (sašaurina asinsvadus) un Villebranda koagulācijas faktoru, kas izraisa plātnīšu pielipšanu jeb adhēziju pie sieniņas. Plātnīšu adhēzija un agregācija notiek tik ilgi, līdz visu bojāto vietu nosedz plātnīšu "korķis". Plātnīšu aktivācija notiek dažu sekunžu laikā pēc to pielipšanas. To aktivē kolagēns no asinsvadu subendotēlija slāņa vai arī audu faktors, kas ir atrodams dziļākos audos. Visi šie faktori saistās ar attiecīgajiem receptoriem uz asins plātnītes un, noritot virknei reakciju, tiek panākta kalcija koncentrācijas palielināšanās plātnītē. Aktivējoties asins plātnītēm, tām mainās forma — tās noapaļojas, un parādās pseidopodijas jeb kājiņas un palielinās to sekretorā aktivitāte; proti, no granulām tiek atbrīvots serotonīns un no jauna tiek sintezēts tromboksāns A2. Šīs vielas ir spēcīgi vazokonstriktori jeb asinsvadus sašaurinošas vielas. Bojātais asinsvads kontrahējas, sašaurinot tā diametru, tādējādi samazinās asins plūsma un asins zudums. Pēc tam trombocīti salīp kopā cits ar citu — notiek agregācija.
Pēc primārā tromba izveidošanās, kas ir veidots galvenokārt no trombocītiem, aktivējoties asinsreces mehānismiem, veidosies fibrīna pavedieni, kas vēl vairāk nostiprinās trombu un mazinās asins zudumu. Pie tam, fibrīna diedziņiem veidojot režģi, tiek aizturētas asins šūnas, tāpēc bezkrāsainais asins receklis iegūst nokrāsu.
Kalna Mičulīši
Kalna Mičulīši ir ciems Stabulnieku pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 216 km attālumā no Rīgas.
Genderisms
Genderisms ( — "dzimte", t.i., kulturālas, sociālas izpausmes, kas tiek saistītas ar vienu no bioloģiskajiem dzimumiem, dzimumu loma) ir termins, ko attiecina uz nostādnēm, kas ir konservatīvas attiecībā pret dzimumu lomām/dzimtēm. Genderismam ir raksturīgs viedoklis, ka pastāv tikai divas dzimtes, tāpat arī viedoklis, ka bioloģiskajam dzimumam ir jāsaskan ar sociālo dzimti.
Pastāv viedokļi, ka transseksualitātes medikalizēšanu motivē vēlme saglabāt konformismu ar tradicionālajām dzimumu lomām, indivīdi, kas nav konformistiski ar tām (sievišķīgi vīrieši, vīrišķīgas sievietes) tiek "izārstēti" caur šķietamu dzimumu maiņu.
Dāvids Volfs
Dāvids Volfs (de, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2016. gada Volfs pārstāv Vācijas hokeja līgas komandu Manheimas "Adler".
Savas karjeras sākumā, no 2009. līdz 2014. gadam, spēlējis Vācijas komandās Hannoveres "Scorpions" un Hamburgas "Freezers". 2014. gadā Volfs noslēdza divvirzienu līgumu ar NHL komandu Kalgari "Flames", kur viņš nospēlēja trīs mačus, pārsvarā spēlējot AHL komandā Adirondakas "Flames". Pēc sezonas atgriezies "Freezers" komandā, savukārt gadu vēlāk pievienojies Manheimas "Adler".
Vācijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2017. gada Pasaules čempionātā. Izcīnījis sudraba medaļu 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Iekļauts izlases sastāvā arī 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Piksteres ezers
Piksteres ezers ir caurteces ezers Jēkabpils novada Viesītes pagasta ziemeļos uz robežas ar Aizkraukles novadu.
Iztek Piksteres upe uz Daugavu. Dibens — dūņains, sapropelis, vietām - smilšains un lieli akmeņi, austrumos vietām siekstas. Krasti - zemi, lēzeni, ziemeļu krasts stāvs. Ūdens dzidrs, caurredzamība līdz gruntij (vairāk nekā 1,5 metrus). 20. gadsimta divdesmitajos gados ezera līmenis pazemināts par 1,2 metriem, vēlāk regulēta Piksteres upe. Dažkārt ezerā novērojama ūdens ziedēšana.
Makrofīti - niedres, meldri, kosas, ežgalvītes, grīšli, vilkvālītes, bultenes, puplakši, ūdensrozes, lēpes, mazlēpes, glīvenes, daudzlapes, elši, hāras, elodejas.
Ezerā dzīvo ruduļi, līņi, raudas, karūsas, asari, līdakas, ķīši.
Ezera rietumu krastā atrodas 1. līdz 4. gadsimta senkapi. Dienvidaustrumos no ezera - Maizīšu pilskalns, bet uz dienvidrietumiem - Staltānu kalns. Rietumos no ezera atrodas valsts autoceļi V780 (Gūtmaņi–Antjāņi) un V803 (Sala–Zilkalne).
Lieliskā kompānija
"Lieliskā kompānija" (en) ir 2004. gada ASV komēdija, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Pols Veitzs. Galvenās lomas filmā atveido Skārleta Johansone, Toufers Greiss un Deniss Kveids. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā pusmūža vecuma reklāmas izpilddirektora Dena Formena uzņēmumu izpērk liela starptautiska korporācija, atstājot viņu ar jaunu bosu, kurš ir gandrīz divreiz jaunāks. Situācija kļūst vēl sarežģītāka, kad Dena priekšnieks sāk interesēties par viņa meitu.
Zainska
Zainska (ru) jeb Zeja (tt) ir pilsēta Tatarstānā Krievijas Federācijā. Zainskas rajona administratīvais centrs. Atrodas Zajas upes krastā, 246 km uz austrumiem no Kazaņas. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 39,9 tūkstoši iedzīvotāju. Apdzīvotā vieta dibināta 1656. gadā, pilsētas tiesības piešķirtas 1978. gadā.
Roņupīte
Roņupīte ir upe Jēkabpils novada austrumos.
Izteka uz ziemeļiem no Supes purva. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Viesītes ezerā no dienvidiem.
Upi šķērso valsts autoceļi V803 (Sala–Zilkalne) un P76 (Aizkraukle—Jēkabpils), kā arī dzelzceļa līnija Jelgava—Krustpils. Apdzīvotas vietas upes krastos: Kleberkalns, Sēlpils.
@ Meh
"@ Meh" ir amerikāņu repera Playboi Carti dziesma, kas izdota 2020. gada 16. aprīlī. Tā tika izdota, reklamējot repera otro studijas albumu Whole Lotta Red, tomēr tika izslēgta no projekta galīgā dziesmu saraksta. Dziesmu producēja JetsonMade, Neeko Baby un Deskhop.
Aerodinamiskā pretestība
Aerodinamiskā pretestība, arī frontālā pretestība, senāk pieres pretestība , ir spēks, kas darbojas uz ķermeni, kad tas kustas kādā gāzveida vidē. Šis spēks ir vērsts pretēji kustības virzienam. Ļoti bieži apskata situācijas, kad aerodinamisko pretestību izraisa gaiss. Šādos gadījumos šo lielumu mēdz saukt par gaisa pretestību. Aerodinamiskā pretestība cenšas samazināt ķermeņa kustības ātrumu vai arī to notur nemainīgu. Kad ķermenis krīt, aerodinamiskās pretestības spēks ir vērsts uz augšu. Atšķirībā no gravitācijas spēka, tas palielinās ar pieaugošu ātrumu. Kad ķermenis nepārvietojas, gaisa pretestības spēks ir nulle, ķermeņa kustībai paātrinoties, šis spēks palielinās.
Vēsture
Pirmo reizi šo parādību izpētījis Galileo Galilejs, bet gaisa sūkņa trūkuma dēļ viņš nevarēja veikt eksperimentu vakuumā, tāpēc eksperimentēja gaisā. Neņemot vērā visas sekundārās parādības, kas rodas gaisā ķermeņu kustības rezultātā, Galilejs atklāja ķermeņu brīvās krišanas likumus. Gaiss vienmēr pretojas krītoša ķermeņa kustībai, un gaisa pretestība ir lielāka, jo lielāks ir ķermeņa krišanas ātrums. Tāpēc, palielinot krišanas ātrumu, gaisa pretestība palielinās, bet ķermeņa paātrinājums samazinās, un kad gaisa pretestība ir vienāda ar gravitācijas spēku, brīvi krītoša ķermeņa paātrinājums ir nulle.
No kā ir atkarīga gaisa pretestība
Gaisa pretestība ir atkarīga no četriem faktoriem: Katrs no četriem faktoriem ietekmē gaisa pretestību, ja palielinās kādu no tiem uz pusi, arī pretestība divkāršosies. Ja samazinās kādu no tiem divreiz, pretestība samazināsies uz pusi.
Formula
F - gaisa pretestība; p - gaisa blīvums;  S - šķērsgriezuma laukums;  Cx - pretestības koeficients;  V - gaisa plūsmas ātrums
Papildus informācija
https://web.archive.org/web/20150904054350/http://www.planetseed.com/ru/mathsolution/zatiazhnyie-pryzhki-s-parashiutom-i-soprotivlieniie-vozdukha%3Cbr /> http://www.microarticles.ru/article/kak-zavisit-sila-soprotivlenija-vozdyha-ot-formi-predmeta-i-ego-massi.html
Anastasijs Metakss
Anastasijs Metakss (el; dzimis, miris ) bija grieķu arhitekts un sporta šāvējs, vairāku olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
Metakss bija Grieķijas karaļa Georga I karaliskais arhitekts. Vinš ir vislabāk pazīstams kā Georga Averofa izvēlētais arhitekts, lai atjaunotu Panatinaiko stadionu 1896. gada vasaras olimpiskajām spēlēm Atēnās. Viņš Drēzdenes universitātē studēja arhitektūru. Atēnās renovējis vairākas vēsturiskas ēkas, ieskaitot Benaki muzeju un Nacionālo arheoloģijas muzeju. Patras pilsētā viņš ir Svētās Andrejas katedrāles arhitekts.
Olimpiskās spēles
Anastasijs Metakss startējis trijās olimpiskajās spēlēs — 1896. gada Atēnu, 1908. gada Londonas un 1912. gada Stokholmas spēlēs, kā arī 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs. Visās šajās olimpiskajās spēlēs viņš bija pārstāvēts šaušanā. Metakss izcīnīja olimpisko bronzas medaļu 1908. gada Londonas spēlēs, kā arī sudraba medaļu 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs.
Budistu kalendārs
Dienvidaustrumāzijas mēness kalendāri lielā mērā ir balstīti uz vecāku hinduistu kalendāra versiju, kurā kā saules gadu izmanto siderālo gadu. Viena no galvenajām atšķirībām ir tā, ka Dienvidaustrumāzijas sistēmas atšķirībā no Indijas līdziniekiem neizmanto šķietamo aprēķinu, lai saglabātu sinhronizāciju ar siderālo gadu. Tā vietā viņi izmanto savas metoniskā cikla versijas. Tomēr, tā kā metoniskais cikls nav ļoti precīzs siderālajiem gadiem, Dienvidaustrumāzijas kalendārs lēnām atšķiras no sinhronizācijas ar siderālo, aptuveni par vienu dienu ik pēc 100 gadiem. Līdz šim nav veiktas koordinētas mēness kalendāra strukturālās reformas.
Mūsdienās tradicionālo budistu mēness kalendāru galvenokārt izmanto Teravādas budistu festivālos. Taizemē Budistu ēras kalendārs ir pārnumurēts Gregora kalendārs un ir Taizemes oficiālais kalendārs.
Anastasijs Metakss
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Pirmajās vasaras olimpiskajās spēlēs 1896. gadā viņš startēja divās šaušanas disciplīnās. 200 metru šaušanā ar militāro šauteni viņš ieguva 1701 vietu, izcīnot 4. vietu. Šajā disciplīnā viņš piekāpās saviem tautiešiem Pantelim Karasevdam (zelta medaļas ieguvējam), Pavlam Pavlidim (sudraba medaļas ieguvējam) un Nikolajam Trikupim (bronzas medaļas ieguvējam). 300 metru šaušanā ar šauteni arī izcīnīja 4. vietu, iegūstot 1102 punktus. Šajā disciplīnā viņš piekāpās grieķiem Georgijam Orfanidim (zelta medaļas ieguvējam) un Joannim Frangudim (sudraba medaļas ieguvējam), kā arī dānim Vigo Jensenam (bronzas medaļas ieguvējam).
1906. gada neoficiālās olimpiskās spēles
Pēc desmit gadiem 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Metakss startēja deviņās šaušanas disciplīnās. Augstāko rezultātu un arī sudraba medaļu šajās spēlēs viņš izcīnīja trapa šaušanā ar diviem šāvieniem 14 metru attālumā. Šajā disciplīnā viņš piekāpās tikai britam Sidnijam Merlinam. 25 metru šaušanā ar pistoli iegūstot 231 punktus, viņš izcīnīja 10. vietu, bet 50 metru šaušanā ar pistoli iegūstot 180 punktus, izcīnīja 21. vietu. 200 metru šaušanā ar 1873. gada modeļa militāro pistoli viņš ieguva 192 punktus, izcīnot 13. vietu. 200 metru šaušanā ar 1873. gada modeļa standarta pistoli ieguva 233 punktus, izcīnot 8. vietu. 20 metru šaušanā ar duelēšanās pistoli viņš ieguva 192 punktus, izcīnot 15. vietu. 300 metru šaušanā ar šauteni brīvajā pozīcijā viņš ieguva 173 punktus, izcīnot 26. vietu. Komandu sacensībās 300 metru šaušanā ar šauteni trijās pozīcijās viņš bija viens no Grieķijas komandas pārstāvjiem. Komanda kopā ieguva 2986 punktus, izcīnot 4. vietu. Trapa šaušanā ar vienu šāvienu 16 metru attālumā viņš bija viens no četriem sportistiem, kas šajā disciplīnā nefinišēja.
1908. gada vasaras olimpiskās spēles
1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā viņš startēja tikai vienā šaušanas disciplīnā. Viņš startēja individuālajās sacensībās šaušanā trapā. Šajā disciplīnā viņš triju šāvienu kopsummā ieguva 57 punktus, iegūstot 3. vietu un bronzas medaļu. Šo vietu viņš dalīja kopā ar britu sportistu Aleksandru Monderu.
1912. gada vasaras olimpiskās spēles
1912. gadā, 50 gadu vecumā, viņš startēja vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā. Šajās spēlēs viņš bija pārstāvēts divās šaušanas disciplīnās. 30 metru ātršaušanā ar pistoli viņš ar 26 precīziem šāvieniem ieguva 232 punktus, izcīnot 35. vietu. Savukārt trapa šaušanā viņš ieguva 88 punktus, izcīnot 4. vietu, kuru dalīja vēl ar četriem citiem sportistiem.
Ģerģs Silāģi
Ģerģs Silāģi (hu; Budapešta —  Budapešta) bija Ungārijas starptautiskais meistars šahā (1956).
Biogrāfija
Pirmo panākumu šahā guvis 1937. gadā, kad MTK komandas sastāvā uzvarējis Ungārijas komandu šaha čempionātā. Divpadsmit reizes piedalījies Ungārijas šaha čempionātos. Labākos rezultātus sasniedzis 1950. un 1955. gadā, kad dalījis 3.-4. vietu. Vairākkārt bijis Budapeštas pilsētas šaha čempionātu laureāts: dalīta 1.-3. vieta 1961. gadā, 3. vieta 1972. gadā, dalīta 2.-3. vieta 1973. gadā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis turnīros Amsterdamā (1965), Parīzē (1969) un Primorsko (Bulgārija) (1975).
Pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1956. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1956. gadā Silāģi piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
1292. gads
1288. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Valters un Rapa
Valters un Rapa ir 1912. gadā dibināts grāmatniecības uzņēmums Latvijā. Tas darbojas galvenokārt Latvijas tirgū un īsteno grāmatu un citu poligrāfijas izstrādājumu ražošanu un pārdošanu.
Pēc likvidācijas padomju okupācijas gados, uzņēmums tika atjaunots 1990. gados.
Vēsture
1912. gadā 10. martā tika nolemts dibināt komanditsabiedrību "A.Valters, J.Rapa un biedri". Apvienojot Jāņa Rapas zināšanas un Artura Valtera pieredzi, kā arī abu naudas iekrājumus, Rīgā 1912. gada 1. jūnijā sāka darboties grāmatniecības uzņēmums - komanditsabiedrība "A. Valters, J. Rapa un biedri". Sākotnēji komanditsabiedrība darbojās Teātra ielā 9, agrākā K. Zihmaņa grāmatu veikala telpās. Pirmā pasaules kara laikā (1914-1918) Jānis Rapa vadīja komanditsabiedrības nodaļu Maskavā, bet Arturs Valters darbojās Rīgā. 1920. gadā "Valters un Rapa" no komanditsabiedrības kļuva par akciju sabiedrību, kā arī pārcēlās uz citām telpām Teātra ielā 11. 1924. gadā nomira Arturs Valters, 1925. gadā Jānis Rapa sāka sadarboties ar Jāni Grīnu. Bieži ar firmu sadarbojās Pēteris Ērmanis, kurš publicēja savus darbus, kārtoja latviešu rakstnieku kopotos darbus, rakstīja grāmatām priekšvārdus un recenzijas. Plašās iespējas sevi parādīt izmantoja mākslinieks Niklāvs Strunke, kura ilustrācijas tika ietvertas dažādās grāmatās. 1937 - 1940 g. "Daugavas gadagrāmatas" literāro pielikumu rediģējusi Zenta Mauriņa. 1920. gadā uzņēmums pārveidojās par akciju sabiedrību "Valters un Rapa" un līdz 1940. gadam kļuva par lielāko grāmatu izdevniecību Baltijā. Firmu 1941. gadā nacionalizēja padomju iestādes, grāmatas, kas nebija pārdotas, iznīcināja, bet Jānis Rapa izdarīja pašnāvību. Vācu okupācijas laikā, 1941. gada jūlijā, agrākie uzņēmuma akcionāri mēģināja tā darbību atjaunot, bet vācu varas iestādes tajā nebija ieinteresētas.
Pēc kara beigām apgāda ēkā darbojās vairākas izdevniecības, bet uz "Valters un Rapa" bāzes tika izveidota Valsts apgādniecību un poligrāfisko uzņēmumu pārvaldes Centrālā grāmatnīca, kas darbojās līdz 1990. gadu vidum. Uzņēmums "Valters un Rapa" atjaunoja savu darbību 1994. gadā, 1999. gadā nodibinot apgādu un 2000. gadā atverot veikalu Aspazijas bulvāra ēkā. Viens no uzņēmuma atjaunotājiem bija Jāņa Rapas dēls Jānis.
Izdevniecība
Pēc satura izdevniecība vēsturiskais apgāds "Valters un Rapa" jau sākotnēji bija universāla tipa - tās būtiskākā nozīme - daudzpusība. Laika posmā no 1912. līdz 1940. gadam izdevniecībā visvairāk iznāca Annas Brigaderes darbi. Nozīmīgākie darbi, ko izdeva līdz 1940. gadam ir: Krišjāņa Barona „Latvju Dainu” 2. iespiedums, Luda Bērziņa „Latvju Dainu” izlase, Pētera Šmita „Latviešu pasakas un teikas”, rakstu krājums „Latvieši” divos sējumos, Jāņa Dombrovska „Latviešu mākslas vēsture”, Jūlija Madernieka „Raksti”, Annas Brigaderes un Rūdolfa Blaumaņa "Kopoti raksti", Volfganga Gētes „Fausts”, Dantes „Dievišķā komēdija”, Antona Tamsāres „Zeme un mīlestība”, grāmatu sērija „Latviešumāksla”, „Daugavas kalendārs” (1917 – 1921), „Daugavas gadagrāmata” (1922 – 1940), grāmatu sērijas „Jaunais zinātnieks” (65 izd.), „Latviešu klasiķi skolai” (39 izd.), „Rakstu avots” (83 izd.).
Tumblr
Tumblr, logo stilizēts kā tumblr., ir mikroblogošanas platforma un sociālais tīkls. Tas pieder WordPress.com meitas uzņēmumam Automattic. Tumblr ir dibinājis Deivids Karps. Vietne piedāvā lietotājiem publicēt multimediju un citus failus īsos blogos. Lietotāji var sekot citiem blogiem, kā arī padarīt savus blogus privātus.
Saskaņā ar 2013. gada augusta datiem, Tumblr kopumā ir vairāk nekā 130,5 miljoni blogu. Mājaslapas izstrāde tika uzsākta 2006. gadā.
2019. gada augustā Verizon Media (agrākais Oath) Tumblr pārdeva WordPress.com meitas uzņēmumam Automattic.
Štikunova
Štikunova (ltg) ir ciems Balvu novada Briežuciema pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 5 km no pagasta centra Briežuciema, 31 km no novada centra Balviem un 251 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V480 (Aususala–Breksene).
1289. gads
1289. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Kalna Randari
Kalna Randari ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 214 km attālumā no Rīgas.
Čārlzs Adamss
Čārlzs Semjuels Adamss (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu karikatūrists, vislabāk zināms ar savu melno humoru un drūmajiem karikatūru tēliem. Karikatūras parakstīja kā Čass Adamss (Chas Addams). Daži no viņa veidotajiem tēliem kļuva par Adamsu ģimeni, kas laika gaitā nostiprinājušies popkultūrā un piedzīvojuši dažādas adaptācijas.
Deivids Karūzo
Deivids Stīvens Karūzo (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu aktieris un televīzijas producents.
Vislabāk zināms ar lomu ABC krimināldrāmas seriālā NYPD Blue (1993—1994) un lomu CBS seriālā "CSI Maiami" (2002—2012). Piedalījies tādās filmās kā "Virsnieks un džentlmenis" (An Officer and a Gentleman, 1982) First Blood (1982), "Dvīņi" (1988), Kiss of Death (1995) un "Dzīvības pierādījums" (Proof of Life, 2000).
Par galveno lomu seriālā NYPD Blue 1994. gadā saņēma Zelta globusa balvu, kā arī nominēts Emmy balvai.
Pēc piedalīšanās seriālā "CSI Maiami" Karūzo pensionējās no aktiera profesijas. Karūzo iesaistījās mākslas biznesā un atvēra galeriju Kalifornijā. Šo galeriju slēdza 2010. gadu beigās.
Karūzo ir DavidCarusoTelevision.tv un LexiconDigital.tv dibinātājs. Viņš ir apģērbu veikala Steam on Sunset līdzīpašnieks Maiami dienvidos.
Mazais Kaukāzs
Mazais Kaukāzs ir otra galvenā kalnu sistēma Kaukāza kalnu masīvā. Stiepjas aptuveni 600 km garumā no Melnās jūras piekrastes Adžārijā līdz Araksas ielejai Irānas pierobežā. Augstākā virsotne ir Gamišs (3724 m vjl). Ziemeļrietumos Mazajam Kaukāzam piekļaujas Kolhidas zemiene, ziemeļaustrumos un austrumos — Kūras-Araksas zemiene. Lihas grēda Mazo Kaukāzu savieno ar Lielo Kaukāzu. Dienvidos Mazais Kaukāzs apskauj Armēnijas kalnieni, kuras Armēnijas daļu ar tās augstāko virsotni Aragacu (4090 m vjl) dažkārt iekļauj Mazā Kaukāza sastāvā.
Mazajam Kaukāzam, atšķirībā no Lielā Kaukāza, nav vienas galvenās grēdas, bet tas veidojas no vairākām saposmotām grēdām. Virzienā no rietumiem uz austrumiem tās ir:
Ziemeļu nogāzēs mitro subtropu meži rietumu daļā un kserofili meži un krūmāji austrumos, dienvidu nogāzēs — stepes ar mežu puduriem, krūmājiem.