cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilnis Eglājs
Politiskā darbība
Ievēlēts Augstākajā Padomē no LTF saraksta. Strādāja pie vairākiem likumiem, kas saistīti ar iedzīvotāju tiesiskā statusa noregulēšanu, kā arī pie 5. Saeimas vēlēšanu likuma. viņš bija viens no AP deputātu frakcijas "Satversme" dibinātājiem.
Kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Zaļās partijas saraksta, bet netika ievēlēts.
Privātā dzīve
Izgudrotāja Alda Eglāja brālis. Precējies ar Valitu Eglāju, divi bērni: dēls Ritvars (bijis partijas Tēvzemei un Brīvībai/LNNK valdes loceklis, šobrīd — Centrālās vēlēšanu komisijas sekretārs) un meita Iveta.
Izgudrojumi
Brāļi Eglāji bija četru PSRS autorapliecību un 9 starptautisku patentu līdzautori:
Hērda Sala un Makdonalda Salas
Hērda Sala un Makdonalda Salas ir Austrālijas ārējā teritorija Indijas okeāna dienvidos. Sastāv no divām daļām: lielākās Hērda salas un 44 km attālajām Makdonalda salām. Teritorija ir neapdzīvota, Hērda salā atrodas neregulāri lietota polārstacija. Salas ir vulkāniskas izcelsmes. Hērda salas 2745 m augstais vulkāns Mosona smaile ir augstākais Austrālijas kalns.
Sergejs Civinskis
Sergejs Civinskis (dzimis 1895. gada 22. jūnijā, miris 1941. gada 30. jūlijā), pseidonīmi — Aviators, Zero, Civis, bija kara lidotājs, vēlāk plakātists un karikatūrists, kas cita starpā savos darbos izsmēja PSRS politiku. Nogalināts un apglabāts Komunarkas masu kapos Piemaskavā.
Dzīvesgājums
Krievijas pilsoņu kara laikā atgriezās dzimtenē un apmetās Rīgā. Publicēja vairāk nekā 7500 karikatūras Latvijas krievu avīzē „Сегодня” (1929-1934), kā arī „Latvijas Sargā”, „Pēdējā Brīdī” un humoristiskajos izdevumos „Rūgtās Drapes”, „Pūcesspieģelis”, „Sikspārnis”, „Svari” u.c. Sarīkoja personālizstādes 1923., 1927. un 1931. gadā, izdeva karikatūru albumu „Augstais simts” (1929), kurā attēlojis katru no simts tā laika Latvijas Saeimas deputātiem. 1931. gadā izdeva karikatūru grāmatu par PSRS, 1933. gadā politisko karikatūru krājumu „Mūslaiku varoņi” par PSRS un Vācijas attiecībām.
Pēc Ulmaņa apvērsuma Sergejs Civinskis devās uz ASV, kur strādāja komercreklāmas un noformēšanas jomā. 1935. gada augustā atgriezās dzimtenē un strādāja žurnālā „Для Вас”. Pēc Latvijas okupācijas Sergeju Civinski 1940. gada oktobrī apcietināja un deportēja uz PSRS. Pēc pratināšanām Maskavas Lubjankas cietumā 1941. gada 30. jūlijā nošauts un apglabāts Komunarkas masu kapos.
Haness Kolehmainens
Juho Pietari "Haness" Kolehmainens (fi; dzimis, miris ) bija somu vieglatlēts, startēja garo distanču skriešanā. Tiek uzskatīts par pirmo no "lidojošajiem somiem".
Viņam ir piederējis pasaules rekords 3000 m un maratona distancē. Kopā ar citu "lidojošo somu" Pāvo Nurmi Helsinkos iededza Olimpisko spēļu lāpu atklāšanas ceremonijā.
1921. gadā kļuvis par ASV pilsoni.
Kombuļu baznīca
Kombuļu Svētā Jāzepa Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Kombuļu pagasta centrā Kombuļos.
Vēsture
1818. gadā koka baznīcu nojauca un uzcēla mūra kapelu, kas bija veltīta Svētā Jāņa godam un bija Krāslavas baznīcas filiāle. Kapela radās no siena šķūņa, ko grāfs Plāters pārbūvēja par ģimenes kapliču. 1860. gadā tika uzcelta piebūve. Prāvesta Jāņa Putāna laikā, 1923. gadā baznīcai piebūvēja divus torņus, dievnama priekšā ieraka astoņus stabus, apšuva ar dēļiem un uzlika jumtu torņa veidā. Prāvesta Antona Juhneviča kalpošanas laikā, 1937. gadā pie baznīcas piemūrēja mūra presbitēriju, kam abās pusēs ir sakristejas. Koka torņi sāka bojāties, tāpēc 1960. gados tos apšuva ar silikātķieģeļiem. No 1966. gada Kombuļu prāvests bija Fēlikss Cipruss, kurš mira 2011. gada 18. novembrī un ir apbedīts baznīcas dārzā.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Jānis Bečs. Kombuļu draudze izveidojās par patstāvīgu draudzi 1915. gadā, pirms tam tā bija Krāslavas filiāle. Draudzei ir deviņas kapsētas — Kombuļu kapi, Rairu kapi, Sjaneišu kapi, Aišpūru kapi, Pīzānu kapi, Trūpu kapi, Vagaļu kapi, Zīmaišu kapi, Kropišku kapi.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Svētā Jāzepa — strādnieku aizbildņa svētki (40 stundas), Svētā Krusta paaugstināšanas svētki, Svētās Terēzijas no Bērna Jēzus svētki, Svētā Andreja svētki.
Tehniska informācija
Kombuļu baznīca ir mūra krustveida celtne ar diviem torņiem, skārda jumtu un koka grīdu. Tā ir 14 metrus gara un 14 metrus plata. Baznīcas dārzu ieskauj laukakmeņu mūra žogs.
Jānis Gaigals
Dzīvesgājums
Jānis Gaigals dzimis Rīgā. Mācījās Rīgas 6. vidusskolā. 1979. gadā absolvēja studijas Igaunijas Valsts mākslas institūtā (Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut, ERKI) interjera un mēbeļu dizaina specialitātē. Strādāja par arhitektu interjeristu, vadošo konstruktoru, reklāmas biroja vadītāju. No 1989. gada bija Rīgas Amatniecības vidusskolas direktors, valsts ministrs, ministra padomnieks.
Trīs reizes bija Izglītības un zinātnes ministrs no partijas Latvijas Ceļš — Māra Gaiļa, Guntara Krasta un Viļa Krištopana valdībās. Ievēlēts 7. Saeimā no LC saraksta.
Līdz 2021. gadam bija Izglītības un zinātnes ministrijas Profesionālās izglītības un vispārējās izglītības departamenta direktors.
Pērs
Pērs ir titula statuss, kas ir pie lordu kategorijas piederoša aristokrātijas titula īpašnieks, tiesīgs piedalīties Lordu palātas (House of Lords) darbā.
Pērisms kā atsevišķa titulāra kategorija pastāvēja Francijā un pastāv Lielbritānijā.
Pērs Lielbritānijā
Apvienotajā Karalistē ir 5 rangu pēri: hercogs, marķīzs, grāfs, vikonts, barons. Skotijā piektā ranga pērs ir nevis barons, bet gan parlamenta lords, jo Skotijā, kuras aristokrātijas struktūra atšķiras no angļu varianta, barons nav pērs, bet vienkārši titulēts aristokrāts ar barona ranga valdījumu, vai arī mantojis titulu, kurš nav lords.
Anglijas īpatnība vēl ir arī tāda, ka tituls attiecas tikai uz personu, nevis tā ģimenes locekļiem (tas attiecas pat uz karalisko ģimeni). Ja tiem nav sava titula, tad formāli kā ļaudis bez titula, tie pieskaitāmi vienkāršajiem ļaudīm, kaut arī pēc heraldiskajiem likumiem atbilst "džentrī" (Gentry) kārtai (mazā aristokrātija - baroneti, bruņinieki, skvairi, džentlmeņi - kas ir kā starpslānis starp pēriem un jomeniem - Yeomen, Yeomanry, - t.i. brīvajiem zemniekiem).
Pēra statusu var piešķirt vai nu personai uz mūžu, t.s. mūža pēri (to ļauj divi likumi: 1876. gada Likums par apelācijas jurisdikciju - Appellate Jurisdiction Act - un 1958. gada Likums par mūža pērismu - Life Peerages Act), vai arī ar rakstisku patentu piešķirt titula pārmantojamību, t.s. mantojuma pēri.
Titula forma
Pēru tituliem ir divi pamatveidi: rangs "kas" (Rank Name) un rangs "no kurienes" (Rank of Name), t.i., titula nosaukumā var būt dzimtas uzvārds vai valdījuma nosaukums. Piemēram:
Dažkārt, it sevišķi baroniem un vikontiem, valdījuma un tā teritoriālās piesaistes nosaukumi nāk klāt pie pēra pamattitula, piemēram: vikonts Montgomerijs, Alameins Hindheds no Oksfordas grāfistes (Viscount Montgomery of Alamein, of Hindhead of County of Oxford'') kur informācija pēc pirmā komata nav titula sastāvdaļa, bet tikai paskaidrojošs teksts.
Atšķirības
Apvienotās karalistes pērisms atšķiras atkarībā no reģiona un vēsturisko tradīciju konteksta:
Pērisma rašanās
14. gadsimtā ieviesa hercogu un marķīzu rangus, 15. gadsimtā - izveidots vikonta tituls.
Pērs Francijā
Francijā pastāvēja sava, kontinentālā pērisma sistēma.
HK
HK var būt:
HN
HN var būt:
Zelta griezums
Zelta griezums (pazīstams arī ar nosaukumiem zelta šķēlums un dievišķā proporcija) ir matemātiska konstante, kas vienāda ar Visbiežāk zelta griezums ir sastopams ģeometrijā — tas parādās gan plaknes figūrās, piemēram, pentagrammā un logaritmiskajā spirālē, gan telpiskās figūrās, piemēram, dodekaedrā un ikosaedrā — taču tas sastopams arī algebrā, piemēram, saistībā ar Fibonači skaitļiem. Zelta griezums ir sastopams ne tikai matemātikā, bet arī mākslā, dabā un arhitektūrā.
Definīcija un aprēķināšana
Saka, ka nogrieznis ir sadalīts daļās, kuru garumu a un b (a > b) attiecība ir vienāda ar zelta griezumu, ja visa nogriežņa garuma a + b attiecība pret garākā nogriežņa garumu a ir vienāda ar garākā nogriežņa garuma a attiecību pret īsākā nogriežņa garumu b jeb
Matemātikā zelta griezumu pieņemts apzīmēt ar Grieķu burtu fī (φ). Lai atrastu zelta griezuma vērtību, apzīmē φ =a / b un pārraksta augstāk esošo vienādojumu šādi: Lai šo vienādojumu atrisinātu, abas puses pareizinot ar φ un iegūst kvadrātvienādojumu Šī vienādojuma vienīgais pozitīvais atrisinājums ir vienāds ar zelta griezumu:
Īpašības
Skaitlis φ ir algebrisks (tas ir sakne polinomam ar veseliem koeficientiem) un iracionāls (to nevar uzrakstīt formā p / q, kur p un q ir veseli skaitļi).
Komunarka (poligons)
Nošaušanas poligons "Komunarka" (ru) ir masu slepkavību vieta mežā netālu no Komunarkas ciemata Kalugas šosejas 24. kilometrā Maskavā, kas ierīkota Lielā terora laikā un izmantota PSRS politisko ieslodzīto nogalināšanai līdz 1950. gadiem. Līdz pat 1990. gadu beigām ar dzeloņstiepļu žogu apjoztais nāves lauks kā VDK "specobjekts" tika apsargāts.
Vēsture
Kamēr represiju vilnis nebija sasniedzis masveidīgu mērogu, upurus apraka dažādās Maskavas kapsētās. Maskavas Lubjankas laukumā esošās NKVD galvenās ēkas pagrabā nošautos kremēja un viņu mirstīgās atliekas sabēra kopējā kapā Jaunās Donas kapsētas teritorijā. Daudzkārt palielinoties politiskā terora upuru skaitam, kopš 1936. gada NKVD sāka izmantot divus jaunus objektus — Piemaskavas NKVD poligonu Butovā un bijušā NKVD priekšnieka Jagodas vasarnīcas teritoriju NKVD palīgsaimniecībā "Komunarka". Netālajā Sv. Jekaterinas klosterī 30.—40. gados ievācās īpašs slepens politiskais cietums «Suhanovka». Pirmie apbedījumi NKVD apsargātajā Komunarkas "specobjektā" veikti 1937. gada 2. septembrī. Sākumā kapus ar lāpstu racis kāds vietējais iedzīvotājs, bet drīz vien tranšeju rakšanai izmantoja kāpurķēžu ekskavatoru «Комсомолец». Pēc nakts eksekūcijām tranšejas ar nogalinātajiem aizbēra ar buldozera palīdzību.
Pēc oficiālā Krievijas Federālā drošības dienesta (ФСБ) ekspertu komisijas 1993. gada vērtējuma Komunarkas masu kapos apglabāti no 10 līdz 14 tūkstošiem cilvēku, no kuriem zināmi apmēram 5000 no 1937. gada 2. septembra līdz 1941. gada 16. oktobrim nogalināto vārdi, ieskaitot latviešu izcelsmes padomju virsniekus Jēkabu Alksni, Robertu Apini, Juri Aploku, Ernestu Apogu, Augustu Bergholcu, Jāni Bērziņu (Pēteri Ķuzi), Reinholdu Bērziņu, Feliksu Ingauni, Frīdrihu Kalniņu, Jēkabu Petersu, Jukumu Vācieti. Te apglabāti arī F. Bernovskis, J. Beika, Eduards Bērziņš, Jānis Bērziņš (Ziemelis), Jūlijs Daniševskis, Maksis Dumpis, Aleksandrs Eiduks, Rūdolfs Endrups, Kārlis Kurševics, R. Kirhenšteins, Vilhelms Knoriņš, J. Laroze, J. Lasis, K. Mežulis, K. Podnieks, A. Ratnieks, Jānis Rudzutaks, R. Salna, K. Saulitis, E. Stūrits, E. Šillers, V. Štrauss un citi, pavisam vairāk nekā 300 latviešu. Pēc citiem datiem šeit apraktas līdz 30 tūkstošu cilvēku mirstīgās atliekas. Daudzās neskaidrības un nepilnības sarakstos un dokumentācijā FDD darbinieki skaidroja ar to, ka "specobjekti" bija NKVD pakļautībā un nošauto aprakšana daudzos gadījumos varēja notikt bez īpašu pavadzīmju noformēšanas.
Ārzemnieku nogalināšana
Nemarķētajās tranšejās apglabāti vismaz 11 dažādu valstu pilsoņi — Kominternes darbinieki, politiskie emigranti no Vācijas, Latvijas, Lietuvas, Igaunijas, Rumānijas, Francijas, Turcijas, Bulgārijas, Somijas, Ungārijas.
1941. gada 10. jūlijā šeit tika nogalināti visi Mongolijas valdības locekļi, kas bija apcietināti un aizvesti uz PSRS 1939. gadā.
Latvijas politiķu un virsnieku nogalināšana
Komunarkas poligonā nošauti daudzi ievērojami okupētās Latvijas pilsoņi:
Hail to the Thief
"Hail to the Thief" ir angļu alternatīvā roka grupas Radiohead sestais albums. Tas tika izdots.
Taurinka
Taurinka ir skrajciems Rēzeknes novadā, Ozolmuižas pagasta ziemeļrietumu daļā, pierobežā ar Audriņu un Sakstagala pagastiem, Rēzeknes upes krastā, puskilometra attālumā no autoceļa A12.
Ciemā ir pieejama brīvdienu māja "Silvija".
Walther P38
Pēc kara pistoles ražošana tika turpināta Rietumvācijā 1958. gadā ar nosaukumu "Pistol 1" (P1) Rietumvācijas policijas un Bundesvēra vajadzībām.
P38 bija pirmā slēgtā aizslēga pistole ar dubultdarbības gaili. Tas ļāva šāvējam ieroci nēsāt pielādētu ar nolaistu belzni un tad nospiest gaili, lai izšautu pirmo šāvienu. Šis uzlabojums tiek izmantots daudzās mūsdienu pistolēs.
HR
HR var būt:
FIBA Eiropas kauss
FIBA Eiropas kauss var būt:
EE
EE var nozīmēt:
Rīss
Rīss var būt:
Edgars Krūmiņš (mūziķis)
Edgars „Mazais” Krūmiņš (dzimis Rīgā) ir Latvijas mūsdienu tautas mūzika grupas Auļi bundzinieks. Iepriekš ilgstoši bijis arī bundzinieks folkmetāla grupā Skyforger, darbojies arī grupās Dark Reign, Heresiarh, Moonveil, Blizzard, Most People Do. Bungas sācis spēlēt 15 gadu vecumā.
EST
EST var nozīmēt:
IN
IN var būt:
Surinama
Surinama, oficiāli Surinamas Republika (nl) ir valsts Dienvidamerikas ziemeļos. Tā bija gan Anglijas, gan Nīderlandes kolonija no 17. līdz 20. gadsimtam.
Ģeogrāfija
Tā robežojas ar Franču Gviānu austrumos (robežas garums — 510 km) un Gajānu rietumos (robežas garums — 600 km). Dienvidos Surinama robežojas ar Brazīliju (robežas garums — 597 km), bet valsts ziemeļu daļu apskalo Atlantijas okeāns. Pirms 1975. gada, kad Surinama ieguva neatkarību no Nīderlandes, to sauca par Holandiešu Gviānu. Surinama ir mazākā suverēnā valsts Dienvidamerikā — tās platība ir 163 820 kvadrātkilometri, kas nozīmē, ka tā ir 91. lielākā valsts pasaulē. Surinamas augstākais kalns Julianatops ir 1286 metrus augsts.
Surinamā ir trīs ģeogrāfiski atšķirīgi rajoni: šauras un vietām purvainas piekrastes zemienes, neliels plato, ko aizņem savannas zālāji un skrajmežs, un plašas biezu tropisko lietus mežu joslas. Lietus meži klāj 90% valsts teritorijas, un tos caurvij tikai daži ceļi. Atšķirībā no kaimiņvalstīm Gajānas un Franču Gviānas, Surinamas teritorijā ir vairāki lieli ezeri. Šeit uz dienvidiem no Brokopondo atrodas arī Dienvidamerikas lielākais mākslīgais ezers — ūdenskrātuve pie hidroelektrostacijas.
Klimats
Surinama atrodas pie ekvatora un Surinamā ir karsts un mitrs klimats. Gaisa temperatūra praktiski nemainās (± 2 °C robežās), vidējā gada temperatūra Paramaribo ir +26 °C. Gadā ir divas lietus sezonas: no decembra līdz februāra sākumam un no aprīļa beigām līdz augusta vidum.
Gadā ir līdz 200 lietainām dienām un nokrišņi no 2000—2500 mm. Spēcīgi pasātu vēji.
Vēsture
1954. gadā Surinama ieguva autonomiju. Nīderlande nodarbojās tikai ar aizsardzību un ārlietām.
Neatkarību no Nīderlandes Surinama ieguva 1975. gada 25. novembrī.
Teritoriālais iedalījums
Tālāk tiek iedalītas 62 tiesu iecirkņos.
Ekonomika
Ekonomikas pamatā ir kalnrūpniecība, mežsaimniecība un lauksaimniecība. Ārvalstu, galvenokārt amerikāņu, kapitāls kontrolē visas galvenās nozares. Ekonomiskās izaugsmes temps ir atkarīgs no pasaules izejvielu cenām. Reālais IKP pieaugums ir 4,7% (2013); ārvalstu tiešo investīciju apjoms ir 112,8 miljoni ASV dolāru, IKP struktūrā (2013. gadā) pakalpojumu sektora īpatsvars ir 54,5%, rūpniecība un būvniecība — 36,6% (ieskaitot apstrādes rūpniecību 21%), lauksaimniecība ar mežsaimniecību un zivsaimniecību — 8,9%.
Lauksaimniecība
Zemes fondi: aramzeme: 0,36%, ieskaitot graudaugus: 0,06% (2005. gadā). Vairāk nekā 90% teritorijas sedz meži. Apūdeņotā zeme: 510 kv km (2003).
Otrs svarīgākais lauksaimniecības produkts joprojām ir banāni, kuriem ir liela nozīme Surinamas iedzīvotāju apgādē ar pārtiku, kā arī valsts eksporta ieņēmumos. Cukurniedrēm, kafijai, kakao, apelsīniem, greipfrūtiem un kokosriekstiem arī ir zināma nozīme lauksaimniecībā. Novāktās cukurniedres pilnībā apstrādā vienīgā Surinamas cukura rūpnīca Marienburgā.
Attīstīta lopkopība un zveja (ieskaitot garneļu zveju), kā arī vērtīgās koksnes apstrāde.
Enerģijas un naftas ražošana
Valsts degvielas un enerģijas bilances struktūrā 2013. gadā naftas produktu īpatsvars ir aptuveni 54%, hidroenerģija — aptuveni 46%, biodegviela — mazāk nekā 1%. Naftas ieguves, pārstrādes, transportēšanas un pārdošanas monopoltiesības pieder valsts uzņēmumam “Staatsolie Maatschappij Suriname” (“Staatsolie”). Naftas ieguve ir 0,83 miljoni tonnu (2014), notiek Saramakas apgabalā (lielākā atradne ir Tambaredho, nodrošina apmēram 3/4 no kopējās naftas produkcijas), daļēji — jūras šelfā; aptuveni puse no iegūtās naftas tiek eksportēta. Vienīgā naftas pārstrādes rūpnīca (ražo 0,39 miljonu tonnu jēlnaftas gadā) darbojas 12 km uz dienvidiem no Paramaribo. Etanola ražošana no biomasas (40 tūkstoši tonnu gadā).
Elektroenerģijas ražošana ir 1,75 miljardi kWh (2013), ko galvenokārt veic Surinama Aluminium Company (Suralco, līdz 2015. gadam Alcoa kontrolē) un Staatsolie Power Company Surinam (SPCS, Staatsolie nodaļa). Lielākā spēkstacija ir Afobakas HES (180 MW jauda uz Surinamas upes Brokopondo rajonā, saražo apmēram 1/2 valsts elektroenerģijas), mazuta TES ir Saramaccastraat Paramaribo (68 MW) un SPCS (62 MW).
Zelta ieguve
Lielākā daļa no Surinamā iegūtā zelta nāk no nelielām raktuvēm, nevis lielajiem starptautiskiem uzņēmumiem. No 27,8 tonnām valstī saražotā dārgmetāla 2015. gadā ar roku darbu tika iegūtas 18,9 tonnas. 2016. gada beigās valstī darbojas tikai divas lielas rūpnieciskās raktuves, IAMGOLD Rosebel (2016. gadā zelta ražošana bija 9,2 tonnas, pierādītās un iespējamās rezerves — 62 tonnas), un 2016. gada beigās atklāja Newmont Mining “Merian” (zelta ražošana gadā — 11—12 tonnas, pārbaudītās un iespējamās rezerves — 133 tonnas). "Rosebel" atradne ir ievērojama ar 5 MW saules elektrostacijas palaišanu 2014. gadā.
Procents
Procents (la — ‘uz simtu’), senāk arī nosimte, ir skaitlis, kas izsaka kāda daudzuma vai lieluma simto daļu. Procentu apzīmē ar procentu zīmi %. Tas nozīmē, ka, piemēram, 45% būs 45 simtās daļas jeb 45/100, kā decimāldaļskaitlis tas ir 0,45.
Procentus bieži lieto, lai parādītu, cik liels ir kāds lielums attiecībā pret kādu kopīgu lielumu.
Procenti un daļa
Ir noderīgi zināt, kā procentuāli ir izsakāmas vienkāršas daļas. Piemēri:
,
Surinama
Ārējā tirdzniecība
Imports — 1,32 miljardu ASV dolāru. Galvenās preces: naftas produkti, mašīnas un iekārtas (ieskaitot kalnrūpniecību un automobiļus), ķīmiskie produkti, pārtika. Galvenie piegādātāji ir ASV (24%), Trinidāda un Tobago (13%), Nīderlande (13%), Ķīna (8,6%) un Sentlūsija (3,2%).
Zēlande (province)
Zēlande (nl) ir viena no Nīderlandes 12 provincēm. Zēlande robežojas ar divām citām Nīderlandes provincēm: ar Dienvidholandi un Ziemeļbrabanti. Dienvidos robežojas ar Beļģijas provincēm: Rietumflandriju un Austrumflandriju. Rietumos to apskalo Ziemeļjūra. Provinces administratīvais centrs ir Midelburga. 2015. gadā Zēlandē dzīvoja 381 tūkstoši iedzīvotāju.
IND
IND var būt:
Hendelis
Hendelis var būt:
Chang: A Drama of the Wilderness
Chang: A Drama of the Wilderness ir 1927. gada ASV mēmā filma par nabaga fermeri Isanā, Taizemē, un viņa ikdienas izdzīvošanu džungļos. Filmas režisori ir Merians Kūpers un Ernests Šūdsaks. Filmu izdeva Famous Players-Lasky studija, kas ietilpst Paramount Pictures sastāvā.
Filma tika izvirzīta 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Unikālais mākslinieciskais izpildījums", vienīgajā gadā, kad pastāvēja šāda nominācija.
T.I.
Klifords Džozefs Hariss jaunākais (en; dzimis 1980.gada 25.septembrī), plašāk pazīstams kā T.I. vai T.I.P. ir amerikāņu reperis, aktieris un hiphopa producents. Viņš ir Grand Hustle Records dibinātājs un galvenais sadarbības izpilddirektors. T.I. ir izdevis deviņus studijas albumus un vairākus veiksmīgus singlus, kā piemēram, Live Your Life, Whatever You Like un citus.
6. janvāris
6. janvāris ir gada 6. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 359 dienas (360 garajā gadā).
Vārda dienas
Spulga, Arnita
Ceļš
Ceļš ir speciāli izveidota zemes josla, kas atvieglo sauszemes transportlīdzekļu, kā arī gājēju kustību. Ceļš, kuram ir ciets segums, nereti tiek saukts par šoseju, bet pilsētās par ielu, bulvāri vai gatvi. Vilcieni pārvietojas pa dzelzceļu, pa speciāli izbūvētām sliedēm. Arī ūdens transportlīdzekļiem ir savi ceļi, pa kuriem tie pārvietojas, piemēram, kuģu ceļš.
Fizikā par ceļu sauc trajektorijas garumu un to apzīmē ar burtu "l", bet ar burtu "s" tradicionāli apzīmē pārvietojumu, kas atsevišķos gadījumos var sakrist ar ceļu.
Marva
Marva ir Kamerūnas sestā lielākā pilsēta un Galējo Ziemeļu reģiona administratīvais centrs. Tā atrodas valsts ziemeļu daļā, 384 metrus virs jūras līmeņa. Pilsētā 2012. gadā dzīvoja 201 371 iedzīvotāji un tā atrodas 1146 kilometru attālumā no Kamerūnas galvaspilsētas Jaundes. Iedzīvotāji galvenokārt nodarbojas ar vilnas iegūšanu un apstrādi.
Čhve Toksins
Čhve Toksins (, * 1914. 17. septembris - † 1989. gada 14. novembris, Phenjanā) - korejiešu militārpersona, diplomāts, garīdznieks, reliģisks domātājs.
Biogrāfija
Precējies ar Rju Mijunu (Ryu Mi-Yong), ģimenē trīs meitas un divi dēli.
Beidzoties karadarbībai, pārgāja diplomātiskajā dienestā, kļūstot par militāro atašeju Japānā, vēlāk par vēstnieku Dienvidvjetnamā. Dienvidkorejas ārlietu ministrs laikā no 1961. līdz 1963. gadam. Vēstnieks Vācijas Federatīvajā Republikā laikā no 1963. līdz 1967. gadam.
60. gadu otrajā pusē izvirzījās par čondogjo (Cheondogyo) reliģiskās denominācijas līderi.
1977. gadā reliģisko vajāšanu dēļ Dienvidkorejā viņš emigrēja uz ASV, kur lūdza politisko patvērumu. 1984. gadā pirmo reizi ieradās Ziemeļkorejā, kura uz viņu atstāja tādu iespaidu, ka 1986. gadā ģimene (divas meitas un viens dēls palika ) pārcēlās uz dzīvi turp.
Bija Ziemeļkorejas Tēvzemes mierīgas atkalapvienošanos komitejas priekšsēdētāja vietnieks un Korejas reliģijas lietu padomes priekšsēdētājs. Sarakstījis grāmatu "Nācija un es", kurā skaidro savu pasaules redzējumu un to, kāpēc zinot dzīvi gan kapitālismā, gan sociālismā, izvēlējies pēdējo.
Gammas sala
Gammas sala ( en; es) vai Observatorijas sala (es; Argentīnas avotos) ir ap 1,5 km gara un līdz 0,9 km plata sala Melhiora salu arhipelāgā Antarktikā. Izvietojusies arhipelāga dienvidrietumos rietumu salu grupā. Salu atklāja Francijas antarktiskā ekspedīcija 1903.—1905. gados un nosauca par Gutsa salu (fr) par godu Francijas kara flotes fregates kapteinim Gutsam. 1927. gadā salu apsekoja britu Discovery Investigation ekspedīcija un nodēvēja salu pēc analoģijas ar citam arhipelāga salām pēc grieķu alfabēta trešā burta gamma.
1947. gadā salas ziemeļaustrumu galā Argentīna ierīkoja Melhioras polārstaciju (līdz 1961. gada novembrim — vissezonas, vēlāk — vasaras stacija).
Bāmija
Bāmija, okra, ēdamais hibisks (Abelmoschus esculentus) ir viengadīgs malvu dzimtas augs, kura augļus izmanto uzturā un kā garšaugu. Par tās dabisko izplatības areālu uzskata Āfrikas tropus, bet augs plaši tiek kultivēts arī pārējos pasaules tropu un subtropu reģionos. Vislielākā bāmiju raža tiek ievākta Indijā (aptuveni 70% no pasaules kopējās ražas).
Orlando Blūms
Orlando Džonatans Blenšards Blūms (en; dzimis Kenterberijā, Kentā, Anglijā) ir angļu aktieris. Viņš ir vislabāk pazīstams ar lomām "Gredzena pavēlnieka" un "Karību jūras pirātu" filmu triloģijās. Pēc dalības šo filmu sēriju pirmajās daļās viņš ir ticis aicināts attēlot galvenās lomas vairākās Holivudas filmās, tai skaitā "Elizabettauna" (2005) un "Debesu valstība" (2005). Vēl ir filmējies filmā "Ņujorka, es tevi mīlu!" (New York, I Love You; 2009). O. Blūms teātra aktiera karjeru uzsāka ar lomu izrādē In Celebration, kas tika izrādīta 2007. gadā Londonā. 2009. gada 12. oktobrī viņš tika nosaukts par UNESCO Labas gribas vēstnieku.
2004. gads sportā
Šeit ir apkopoti '''2004. gada sporta notikumi.'''
26. janvāris
26. janvāris ir gada 26. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 339 dienas (340 garajā gadā).
Vārda dienas
Agneta, Agnis, Ansis
The Beatles (albums)
The Beatles ir devītais grupas The Beatles albums. To bieži sauc par "Balto albumu" (en) tā vāka dēļ. Tas tika izdots 1968. gadā. Tas ir 10. visu laiku pārdotākais albums ASV (sākotnēji kļūstot par vispārdotāko). Albums ASV 19 reizes ir ieguvis platīna statusu.
Dziesmu saraksts
Visas dziesmas sarakstīja Lenons un Makartnijs, izņemot, kur pieminēts.
Filhnere
Filhnere (de) bija Vācijas vasaras polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz Ronnes šelfa ledāja Vedela jūras dienvidu piekrastē. Atklāta 1982. gadā un nosaukta par godu vācu ģeogrāfam un rakstniekam, otrās Vācu antarktiskās ekspedīcijas vadītājam, Vilhelmam Filhneram.
Stacija tika izmantota tikai polārajās vasarās un kalpoja par atbalsta punktu starptautiskās Filhnera-Ronnes šelfa ledāja programmas (FRISP) glacioloģijas un ģeofizikas pētījumiem. Kopš 1990. gada stacijā darbojās automātiska meteostacija. Stacija bija ierīkota uz virs ledāja uz balstiem nostiprinātiem konteineriem un paredzēta 12 cilvēku komandai. Katrus divus vai trīs gadus stacija tika piepacelta aptuveni par metru, lai kompensētu zem tās uzkrātā sniega daudzumu. Kopā ar šelfa ledāju tā gada laikā pārvietojās par aptuveni 1000 m ziemeļaustrumu virzienā.
1998. gada ziemā no šelfa ledāja atdalījās 150 × 35 km (5250 km²) liels galdveida aisbergs A-38, uz kura atradās arī tobrīd neapdzīvotā Filhneres polārstacija. 1999. gada februārī 10 dienu laikā ar aviācijas palīdzību stacija tika demontēta, uz kuģi Polarstern nogādājot ap 120 tonnu stacijas būvju un materiālu un 50 tonnu transportlīdzekļu. Vēlāk šie materiāli daļēji tika izmantoti Konenes stacijas būvniecībā.
Algoloģija (botānika)
Algoloģija ir botānikas apakšdisciplīna, zinātne par aļģēm.
Kišiņeva
Kišiņeva ir Moldovas galvaspilsēta. Tā ir lielākā Moldovas pilsēta, kas ģeogrāfiski atrodas valsts centrā, Bikas upes krastos. Kišiņevā atrodas valsts ekonomikas un kultūras centrs. Kišiņevai Moldovas valstī ir īpašs status, jo tā ir municipalitāte, kurā ietverta pati Kišiņeva un 6 tuvākās pilsētas, kā arī 25 mazākus apdzīvotos punktus, kas ir apvienoti 13 komūnās. Kišiņeva pirmo reizi vēstures avotos ir pieminēta 1436. gadā, bet pilsētas statusu tā ieguvusi 1818. gadā, neilgi pēc iekļaušanās Krievijas Impērijā. Municipalitātes statusu Kišiņeva ieguva 1995. gadā. Pilsētas iedzīvotāju skaits 2008. gadā bija apmēram 800 tūkstoši cilvēku.
Rožņativas rajons
Rožņativas rajons (uk) ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Dolinas, Kalušas un Bohorodčanu rajoniem, kā arī Aizkarpatu apgabala Tjačivas un Mižhirjas rajoniem.
Kišiņeva
Vēsture
Radusies 15. gadsimtā kā ciematiņš pie klostera. Vēl 19. gadsimta sākumā tajā dzīvoja ap 7000 iedzīvotāju. 1812. gadā, kad Besarābiju sev pievienoja Krievijas Impērija, Kišiņeva tika izvēlēta par tās centru. Krievu-turku kara laikā Kišiņeva bija galvenā krievu armijas bāze iebrukumam Turcijā. 19. gadsimta beigās pilsētā apmetās ebreji, 1900. gadā viņi sastādīja 43% no pilsētas iedzīvotājiem.
Rožņativas rajons
Rajona daļa ietilpst boiku etniskās grupas apdzīvotības areālā. Rajonā atrodas naftas atradnes.
Kišiņeva
Vēsture
Starp abiem pasaules kariem Kišiņeva bija Rumānijas sastāvā. Pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Kišiņeva 1940. gadā tika iekļauta PSRS, pēc Otrā pasaules kara Kišiņeva kļuva par Moldāvijas PSR galvaspilsētu, bet no 1991. gada 27. augusta tā ir Moldovas galvaspilsēta.
Cilvēki
Kišiņevā dzimuši:
Jūlija Savičeva
Jūlija Savičeva (ru; dzimusi Kurgānā) ir krievu dziedātāja. 2003 gadā bija "Zvaigžņu fabrikas- 2" fināliste. Pārstāvēja Krieviju 2004. gada Eirovīzijā, kas notika Stambulā, Turcijā. Eirovīzijā viņa ieguva 11. vietu ar dziesmu "Believe Me". 2005. gadā viņa sarakstīja dziesmu "Если в сердце живёт любовь", kas kļuva par Krievijas hitu. Ir izdevusi 4 studijas albumus — Высоко "Augstu" (2005), Если В Сердце Живёт Любовь "Ja sirdī dzīvo mīlestība"(2005), Магнит "Magnēts" (2006) Оригами "Origami" (2008), Первая любовь "Pirmā mīlestība" (2009), Сердцебиение "Sirdspuksti" (2012).
Biogrāfija
Jūlijai ir precējusies ar komponistu Aleksandru Aršinovu, kurš ir arī bundzinieks viņas grupā.
Фабрика Звезд-2 "Zvaigžņu Fabrika-2" (2003)
Высоко "Augstu"
Корабли "Kuģi"
Dentāls līdzskanis
Dentāls līdzskanis ir līdzskanis, kura artikulācija tiek veikta ar mēli pret augšzobiem, kā piemēram, , ,. Daudzās valodās dentālos līdzskaņus nenošķir no alveolārajiem līdzskaņiem, kam artikulācija notiek ar mēli pret smaganām. Latviešu valodniecībā visi slēdzeņi un berzeņi (/n̪/, /t̪/, /d̪/, /s̪/, /z̪/) tiek klasificēti kā dentāli, bet apzīmēti ar IPA attiecīgo alveolāro līdzskaņu simboliem (/n/, /t/, /d/, /s/, /z/). Kā dentālas latviešu valodā tiek klasificētas arī afrikatas /ts/ un /dz/.
Transkribēšana Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā
IPA dentālos līdzskaņus lielākoties attēlo at attiecīgo alveolāro līdzskaņu burtiem, pievienojot tiem dentālās artikulācijas zīmi / ̪/. Izņēmums ir nesibilantie dentālie berzeņi, kuriem ir piešķirti atsevišķi burti un.
Piemēri Pasaules valodās
Dentālie / dentialveolārie līdzskaņi Starptautiskā fonētiskā alfabēta transkripcijā:
Sņatinas rajons
Sņatinas rajons ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Kosivas, Kolomijas un Horodenkas rajoniem, kā arī Černivcu apgabala Kicmaņas un Vižnicjas rajoniem.
Rajona Kņažes ciemā dzimis poļu aktieris Zbigņevs Cibulskis (Zbigniew Cybulski, 1927-1967), bet Zabolotivas pilsētciematā - vācu/franču rakstnieks Maness Šperbers (Manès Sperber, 1905-1984).
Naisāre
Naisāre (et (sieviešu sala), sv, de) ir Igaunijai piederīga sala Baltijas jūras Somu līcī, ap 8 km no Tallinas. Administratīvi pieder Harju apriņķa Vīmsi pagastam. Līdz otrajam pasaules karam salā dzīvoja zviedri — 1934. gadā 450 cilvēki. Pašlaik salā tikai 3 pastāvīgi iedzīvotāji. 88% salas klāj mežs.
Vēsture
Naisāres salai jau sen ir bijusi stratēģiska nozīme. Iespējams, tieši šo salu minējis Ādams no Brēmenes, ap 1075. gadu aprakstot kādu salu, ko nosaucis Terra feminarum. Sala apdzīvota vismaz kopš Livonijas Konfederācijas laikiem 15. gadsimtā, tā bija vistālāk austrumos novietotā Igaunijas zviedru apmetnes vieta, vēlāk tajā sāka dzīvot arī igauņi. Pirmos cietoksni šeit izbūvēja Zviedru Igaunijas laikā. Krievijas impērijas laikā 1788. gadā tika uzcelta bāka. Vislielākie nocietinājumi izbūvēti neilgi pirms Pirmā pasaules kara. Šajā laikā tika uzcelts arī šaursliežu dzelzceļš. Tolaik Naisāres salā dzimis Šmita teleskopa izgudrotājs astronoms Bernhards Šmits (Bernhard Schmidt).
No 1917. gada aprīļa sala ietilpa Autonomās Igaunijas guberņas sastāvā. 1917. gada decembrī, kad varu sāka pārņemt boļševiki, sadumpojušies matroži pārņēma varu arī Naisārē un pasludināja Naisāres Padomju republiku. Šī miniatūrā valsts sastāvēja no 90 matrožiem un pastāvēja gandrīz trīs mēnešus. 1918. gada 24. februārī Igaunija pasludināja neatkarību, bet 26. februārī Naisāres matroži aizbēga no vācu armijas uzbrukumiem uz Kronštates salu.
Pēc Igaunijas okupācijas 1940. gadā Naisārē tika izvietotas PSRS kara flotes daļas, bet 1941.—1944. gados vācu armijas daļas. 1944. gadā, nākot Sarkanajai armijai, vietējie Igaunijas zviedri no salas aizbēga. Igaunijas PSR laikā salā izveidoja lielu mīnu noliktavu un līdz 1991. gadam civiliedzīvotājiem piekļuve salai bija stingri aizliegta. Arī mūsdienās jūtamas šīs saimniecības sekas — Naisāres augsne daudzviet ir piesārņota ar naftas produktiem un smagajiem metāliem.
1995. gadā salā tika izveidota dabas aizsargājamā teritorija. Paredzēts salu padarīt pieejamu videi draudzīgam tūrismam. Tiek restaurēti vēsturiskie zviedru koka namiņi, atjaunota arī daļa šaursliežu dzelzceļa.
Nu-Mixx Klazzics 1
Nu-Mixx Klazzics 1 ir repera 2Pac albums. To izdeva. Izdevējs ir Koch Records un tas ir otrais Tupaka Šakura koncerta albums.
Burčela zebra
Burčela zebra, arī Damāras zebra (Equus quagga burchelli) ir viena no līdzenumu zebras (Equus quagga) pasugām, kas kādreiz bija sastopama Āfrikas dienvidaustrumu savannu teritorijās, no Etiopijas dienvidiem līdz Dienvidāfrikas austrumiem, daļēji apdzīvojot arī Angolu. Mūsdienās tā mājo Kvazulu-Natālā un Etošas nacionālajā parkā Namībijā, kā arī tā sastopama vairākos pasaules zoodārzos.
Izmiršana un atdzimšana
Kādreiz Āfrikas savannā bija tūkstošiem Burčela zebru, bet ap 1910. gadu situācija mainījās. Intensīvas zebru medības un lauksaimniecības attīstība noveda pie situācijas, ka zebru skaits krasi samazinājās. Ilgstoši valdīja uzskats, ka 1918. gadā Berlīnes zoodārzā nomira pēdējā Burčela zebra. Tomēr Āfrikas pētnieki Grovs un Bells savā 2004. gada publikācijā paziņoja, ka Burčela zebra joprojām dzīvo savvaļā. Autori, pētot afrikāņu nomedīto dzīvnieku ādas, to vidū atklāja arī tipiskās gaišās Burčela zebru ādas. Padziļināti izpētot un salīdzinot Burčela zebru un Damāras zebru (Equus quagga antiquorum), zinātnieki secināja, ka faktiski tās ir viena un tā pati pasuga.
Izskats
Zebru tēviņi un mātītes ir līdzīgi augumā un svarā. To augstums skaustā ir 1,3—1,4 m, svars 290—340 kg. Zebru ērzeļiem parasti ir masīvāks kakls nekā ķēvēm. Burčela zebrām ir raksturīgas brūnganas svītras starp melni-baltajām svītrām. Svītru raksts var būt ļoti dažāds, bet uz kājām un vēdera tas var izzust. Ķermeņa pamatkrāsa ir krēmīgi balta, reizēm var būt viegli rūsgana.
Uzvedība
Burčela zebras uzturas klajās un īsas zāles savannu teritorijās, bet tās mēdz ieklīst arī teritorijās ar garu zāli un mežos. Zebras parasti ir pirmās, kas apgūst jaunas ganību vietas, tad tām seko gnu un gazeles. Tuvojoties naktij, zebras cenšas atgriezties vietās, kur zāle ir īsa un kur var tālu redzēt. Tās var noiet pat 17 km, lai atgrieztos drošākā vietā. Barā, kamēr lielākā daļa zebru guļ, neliela grupa paliek nomodā un uzrauga teritoriju, vai tai netuvojas plēsīgie dzīvnieki. Nakts laikā sargu grupa nomainās.
Evolucionārā skaitļošana
No evolūcijas aizgūto ideju pielietojums evolucionārajā skaitļošanā nav pilnībā atbilstošs dabiskajai evolūcijai, par kuru pašu daudz kas nav skaidrs.
Burčela zebra
Uzvedība
Burčela zebras ir ļoti sabiedriskas. Tās dzīvo nelielās ģimenēs, kas sastāv no ērzeļa un dažām ķēvēm ar jaunākajiem kumeļiem. Starp harēma ķēvēm ir stingra hierarhija. Ērzelis sargā savu harēmu no citiem ērzeļiem un plēsīgajiem zvēriem. Kad ģimene dodas meklēt jaunas ganību vietas vai ūdeni, ceļu izvēlas un grupu vada alfa ķēve. Gājienu noslēdz ērzelis, uzraugot apkārtni pret briesmām. Ganoties harēmi bieži apvienojas lielākos baros gan savā starpā, gan ar antilopēm gnu.
Evolucionārā skaitļošana
Evolucionārās skaitļošanas metodes ir ģenētiskie algoritmi, evolucionārās stratēģijas, evolucionārā programmēšana, ģenētiskā programmēšana, mācošās klasifikatoru sistēmas u.c. Evolucionārās skaitļošanas metodes, kas nodarbojas ar meklēšanu, pieņemts saukt par evolucionārajiem algoritmiem. Piemēram, gan ģenētiskais algoritms, gan evolucionārā stratēģija ir evolucionārais algoritms. Vairums šo metožu vēsturiski attīstījušās dažādās skolās un tikai pēdējo trīsdesmit gadu laikā apvienojušās zem evolucionārās skaitļošanas nosaukuma.
Burčela zebra
Vairošanās
Ķēves dzimumbriedumu sasniedz apmēram 3 gadu vecumā, bet ērzeļi 6 vai pat vairāk gadu vecumā. Kad jauna zebru ķēve pirmo reizi meklē partneri, par viņu savā starpā cīnīties var līdz pat 18 ērzeļu. Ķēves grūsnības periods ilgst apmēram 12 mēnešus. Parasti katru gadu piedzimst viens kumeļš. Kumeļi Burčela zebrām var piedzimt jebkurā gadalaikā, bet visvairāk tie dzimst lietus sezonā, decembrī un janvārī. Māte vairākas dienas sargā jaundzimušo, turot to atsevišķi no bara, kamēr mazais kumeļš iemācās atpazīt savu māti pēc smaržas, izskata un balss. Tieši šajā laikā, kamēr kumeļš nav bara aizsargāts, mirst visvairāk jauno zebrēnu, kas tiek lauvu un hiēnu nomedīti.
Sulavesi
Sulavesi (id), agrāk Celebesa (Celebes), ir sala Indonēzijā, vienpadsmitā lielākā sala pasaulē. Sulavesi atrodas starp Borneo un Moluku salām un ir viena no četrām Lielajām Zunda salām.
Sala ir apdzīvota jau vismaz 30 000 gadu, visticamākais, sala bija daļa no zemes strēles, pa kuru pirms 40 000 gadu Austrālijā un Jaungvinejā ienāca pirmie iedzīvotāji. Salā ir atrasti rīki, kas, iespējams, ir pat 50 000 gadu veci. Mūsdienu iedzīvotāju senči salā ieradās apmēram 1500 gadus pirms mūsu ēras. Pirmie eiropieši, kas apmeklēja salu, bija portugāļi 1525. gadā, viņiem drīz sekoja arī nīderlandieši un briti. 1905. gadā visa sala kļuva par Nīderlandes koloniju un saglabāja šo statusu līdz Otrajam pasaules karam, kad to okupēja Japāna, pēc kara 1949. gadā Sulavesi kļuva par Indonēzijas daļu.
Sulavesi ir sadalīta Rietumsulavesi, Ziemeļsulavesi, Centrālsulavesi, Dienvidsulavesi, Dienvidaustrumsulavesi un Gorontalo provincēs. 2000. gadā Sulavesi bija 14 946 488 iedzīvotāji jeb 7,25% no visiem valsts iedzīvotājiem. Galvenās etniskās grupas ir makasari un bugi salas dienvidos, toradži centrālajā kalnienē un minahasi un manado ziemeļos. Izplatītākā reliģija ir islāms, kam seko kristietība, ir arī nelielas budistu un hinduistu kopienas. Nesenā pagātnē salā notikušas vairākas sadursmes starp kristiešiem un musulmaņiem, īpaši lieli nemieri, kuros gāja bojā ap 1000 cilvēku, uzliesmoja no 1998. līdz 2000. gadam.
Butovas masu kapi
Butovas masu kapi jeb Butovas poligons (ru) ir masu slepkavību vieta netālu no Drožinas (Дрожжино) ciema Maskavas apgabalā, kas ierīkota Lielā terora laikā un izmantota PSRS politisko ieslodzīto nogalināšanai. Līdz pat 1995. gadam beigām ar dzeloņstiepļi žogu apjoztais nāves lauks kā VDK "specobjekts" tika apsargāts, vēlāk nodots Krievijas Pareizticīgo baznīcas rīcībā.
Vēsture
Kamēr represiju vilnis nebija sasniedzis masveidīgu mērogu, upurus apraka dažādās Maskavas kapsētās. Maskavas NKVD galvenās ēkas, Lubjankas laukumā, pagrabā nošautos kremēja un sabēra kopējā kapā Dmitrija Donskoja klostera kapsētas teritorijā. Daudzkārt palielinoties politiskā terora upuru skaitam, kopš 1936. gada NKVD sāka izmantot divus jaunus objektus — Piemaskavas NKVD poligonu Butovā un bijušā NKVD priekšnieka Jagodas vasarnīcas teritoriju NKVD palīgsaimniecībā "Komunarka".
Pirmās masu slepkavības Butovas šautuvē veiktas 1937. gada 8. augustā, atšķirībā no Komunarkas masu kapiem, kur tika "likvidēti" PSRS nomenklatūras darbinieki un ārzemnieki, šeit nogalināja vienkāršos iedzīvotājus, arī 935 garīdzniekus. Pēc 1997.—2003. gadā apkopotajām Maskavas valdības pastāvīgās starpresoru komisijas politisko represiju upuru tiesību atjaunošanai ziņām līdz 1938. gada 19. oktobrim šeit nošauti 20 765 cilvēki Par vēlākajiem notikumiem nav pieejami dokumentāli pierādījumi. VDK sāka izsniegt noslepkavoto radiniekiem izziņas par patiesajiem nošaušanas datumiem tikai 1989. gadā.
Visvairāk slepkavību pastrādāja 1938. gada februārī pēc PSKP CK politbiroja lēmuma palielināt Maskavas apgabala "nošaujamo kvotu" par 4000 cilvēkiem. Tā 1938. gada 28. februārī nošāva 562 cilvēkus.
Zināms, ka Butovas masu kapos apbedīti šeit nošautie mākslinieki Aleksandrs Drēviņš, Gustavs Klucis, Marija Leiko un citi latviešu teātra "Skatuve" aktieri un režisori, izdevniecības "Prometejs" darbinieki, kopā 1328 latvieši.
Piemiņas vieta
Lielā terora upuru apbedījumu vietu meklējumus Perestroikas laikā veica politisko represēto nevalstiskās organizācijas, tai skaitā biedrība "Memoriāls", Maskavas žurnālisti un citi entuziasti. Mūsdienās masu kapsēta brīvdienās atvērta apmeklētajiem un uz viena no apbedījumiem uzcelts liels krusts Krievu baznīcas jaunmocekļu piemiņai. 2007. gadā uzcelta Krievijas Jaunmocekļu baznīca Butovā.
Vija
Vija ir Gaujas kreisā krasta pieteka Smiltenes, Valmieras un Valkas novados. Sākas grāvju sistēmā dienvidaustrumos no Smiltenes pie autoceļa P27 Launkalnes pagastā. Tek pa Mežoles pauguraini, Trikātas pacēlumu un Sedas līdzenumu. Upes tecējums līdz Vijciemam pārsvarā regulēts. Lejtece aiz Vijciema ietilpst Ziemeļgaujas aizsargājamajā ainavu apvidū. Pie ietekas Gaujā Kankarīšu iezis.
Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Mēri, Plāņi, Vijciems. Upi šķērso autoceļš P24.
Andzeļu pagasts
Andzeļu pagasts ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos. Robežojas ar sava novada Ezernieku, Dagdas un Andrupenes pagastiem un Rēzeknes novada Mākoņkalna un Kaunatas pagastiem. Pagasta centrs atrodas Andzeļos.
Reljefa formas
Bednaja gora, Bondara kalns, Domarišku kalns, Grumušku kalni, Kumačovas kalns, Lipušku kalni, Līpkolns, Majaka kalns, Visunu kolns
Upes
Dauguļu upīte, Klismetka, Narūta, Paulinka, Šļakotu upe.
Ezeri
Arla ezers, Bedinka, Beitānu ezers, Bevordeits, Bondarišku ezers, Borauga, Centra ezers, Duonoklis, Eglica, Gaudiveits, Glušaceņš, Glušaks, Glušņa, Gostiuns, Grižanku ezers, Isakovas ezers, Kazinka, Kromančuks, Lapeits, Lielais Ildzis, Luknojs, Mamonovas ezers, Mazais Iļzs, Mazais Meļtiņš, Meļtiņš, Mihaļinas ezers, Mihaļinas Glušaks, Obiteļa dzirnavu dīķis, Oklais ezers, Pauliņu Ildzis, Plaudeiša ezers, Praļņica, Rešetnīku ezers, Rokolu ezers, Rudušku ezers, Rūbežu ezers, Stībreiša ezers, Svetļiņkijs, Svoitānu ezers, Svoitānu Ildzis, Visunu ezers.
Purvi
Garalais pūrs, Kandrašu pūrs, Poceva
Dabas aizsardzība
Rāznas nacionālais parks
Vēsture
1945. gadā Andrupenes pagastā izveidoja Andzeļu ciema padomi. 1954. gadā Andzeļu ciemam pievienoja Rudušu ciemu, 1960. gadā — Ezernieku ciema padomju saimniecības "Dagda" teritoriju. 1965. gadā Andzeļu ciemam pievienoja likvidētā Kazimirovas ciema kolhoza "Krasnij partizan" teritoriju, bet Andzeļu ciema padomju saimniecības "Dagda" teritoriju pievienoja Ezernieku ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Dagdas novadā.
Pieminekļi
Valsts nozīmes pieminekļi:
Apdzīvotās vietas
Apdzīvotās vietas: Andzeļi, Artjomovka, Bondariški, Froli, Grižanki, Klismeti, Krauli, Ličmurāni, Mamoni, Mamonova, Murāni, Platači, Rešetnīki, Ruduški, Sloboda, Zigmaņi.
27. janvāris
27. janvāris ir gada 27. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 338 (339 garajā gadā) dienas.
Ļevašovas masu kapi
Ļevašovas masu kapi (ru) jeb Ļevašovas tīrelis (Левашовская пустошь) ir masu slepkavību vieta netālu no Ļevašovas (Левашово) ciema Gorskas šosejā 143 uz ziemeļiem no Pēterburgas, kas ierīkota Lielā terora laikā un izmantota PSRS politisko ieslodzīto nogalināšanai. Līdz pat 1989. gadam tika apsargāts kā VDK "specobjekts". Šeit apglabāti apmēram 45 tūkstoši noslepkavoto cilvēku no visa tagadējā Krievijas Ziemeļrietumu reģiona.
Vēsture
Pēc 1937. gada 25. jūlija NKVD pavēles № 00439 tā paša gada 29. jūlijā sākās Pēterburgas vāciešu aresti. Pirmās masu slepkavības pie Ļevašovas sākās 1937. gada 31. jūlijā, līdz tam nošaušanas vietas bija Rževas artilērijas poligonā pie Staroje Kovaļevo sādžas un Pēterburgas mikrorajonos Berngardovkā un Toksovo. "Vāciešu operācijas" laikā mežā pie Ļevašovas nošāva 166 cilvēkus.
Pēc NKVD pavēles № 00447. Ļeņingradas apgabalā četru mēnešu laikā no 1937. gada 5. augusta bija jāpiespriež nāvessods 4000 iedzīvotājiem, tomēr 1938. gada 31. janvārī PSKP CK politbirojs "nošaujamo kvotu" paaugstināja vēl par 3000 cilvēkiem.
Zināms, ka 1937. gadā tika nošauti 18 719, bet 1938. gadā 20 769 Pēterburgas un apkārtējo apgabalu iedzīvotāji.
Piemiņas vieta
1996. gada 15. maijā Pēterburgas mērs Anatolijs Sobčaks pie ieejas kapsētā atklāja pieminekli "Totalitārisma molohs". Kapsētā uzstādītas piemiņas zīmes arī te noslepkavotajiem baltkrieviem un lietuviešiem, krieviem, poļiem, somiem, itāļiem, ebrejiem, vāciešiem, norvēģiem, igauņiem, ukraiņiem, latviešiem, asīriešiem, kā arī Pleskavas, Novgorodas un Vologdas iedzīvotājiem.
Andrupenes pagasts
Andrupenes pagasts ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļrietumos. Robežojas ar sava novada Andzeļu, Dagdas, Konstantinovas, Aulejas, Grāveru un Kastuļinas pagastiem un Rēzeknes novada Pušas un Mākoņkalna pagastiem. Pagasta centrs atrodas Andrupenē.
Reljefs
Agliunas kolns, Butkas kolns, Butkonu kalns, Butkunovas kalns, Dubuļa kalns, Kapu kalns, Pesčinkas, Rubuļkolns, Sarkanais kalns, Zelta kalns
Ūdensteces
Balda, Cierpica, Dubņagu upe, Dzeguze, Guščica, Klismetka, Olusņica.
Purvi
Astašovas purvs, Bedene, Garalais pūrs, Pintu purvs, Vigoru purvs
Dabas aizsardzība
Rāznas nacionālais parks
Muižas
Pēc 1920. gada zemes reformas toreizējā Andrupenes pagasta teritorijā esošās muižas tika sadalītas jaunsaimniecībās : Andrupenes muiža (Andrepno, 778 ha) - 51 zemnieku saimniecībā, Andzeļmuiža (488 ha) - 49 zemnieku saimniecībās, Dorotpoles muiža (1695 ha) - 149 zemnieku saimniecībās, Krivinskas muiža (Kriwiszi, 259 ha) - 21 zemnieku saimniecībā, Pušas muiža (Pusza, 810 ha) - 66 zemnieku saimniecībās, Zileņu muiža (Zielonpol, 1661 ha) - 163 zemnieku saimniecībās.
Vēlāko administratīvo pārmaiņu dēļ tagadējā Andrupenes pagasta teritorijā atrodas bijušās Andrupenes muižas, Astašovas muižas (Astaszewa) un Mariampoles muižas (Marienpole) centri.
1935. gadā Rēzeknes apriņķa Andrupenes pagasta platība bija 243,7 km² un tajā dzīvoja 10 021 iedzīvotājs.
Teritoriālās izmaiņas
1945. gadā pagastā izveidoja Andrupenes, Andzeļu, Artemovas, Dorotpoles, Liepušķu, Pušas, Rudušķu, Virandas un Zelenpoles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Andrupenes ciemam pievienoja Bižas ciemu, 1959. gadā - Liepušķu ciema Raiņa kolhoza teritoriju. 1960. gadā kolhoza “Partijas XXI kongress” teritoriju pievienoja Ignatovas ciemam. 1962. gadā kolhoza “8. marts” teritoriju pievienoja Pušas ciemam. 1968. gadā Andrupenes ciemam pievienoja Ignatovas ciema padomju saimniecības “Andrupene” teritoriju, 1977. gadā - daļu Jaunokras ciema, bet 1979. gadā vēl daļu likvidētā Jaunokras ciema teritorijas.
1990. gada ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju pievienoja Dagdas novadam. 2021. gadā Dagdas novadu iekļāva Krāslavas novadā.
Pieminekļi
Pagasta teritorijā atrodas pieci valsts nozīmes pieminekļi (4 arheoloģijas, 1 mākslas) un viens vietējās nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Valsts nozīmes arheoloģijas pieminekļi:
Apdzīvotās vietas
Andiņi, Andrupene, Astašova, Birža, Biža, Brīveri, Grišāni, Janovci, Jaunokra, Kazimirova, Kotoriški, Kraukļi, Lītaunieki, Malka, Mariampole, Maslova, Murāni, Oloveca, Piruški, Poguļanka, Pozdņakova, Rimšāni, Rogaļi, Rumakova, Sleseri, Stankeviči, Strodi, Usači, Užaniški, Vecokra, Zundi.
Malduguns
Malduguns ir gaismas parādība, kas izpaužas kā vājš, nedaudz virs zemes plīvojošs liesmveida spīdums. Parasti novērojams tumsā purvainās vietās vai kapsētās.
Austrumāfrikas lūzumzona
Austrumāfrikas lūzumzona jeb Lielā Rifta ieleja ir tektoniskā lūzuma zona Austrumāfrikā un Dienvidrietumāzijā, lielākā Zemes garozas lauzumu un grābenu sistēma Pasaulē. Stiepjas vairāk kā 6500 km garumā Austrumāfrikā no Zambezi upes lejteces dienvidos līdz Sarkanajai jūrai ziemeļos un turpinās gar Vidusjūras piekrasti līdz Taura kalniem. Tiek uzskatīts, ka dažu miljonu gadu laikā Austrumāfrika šajā vietā atšķelsies no pārējā kontinenta.
Vācijas karogs
Vācijas karogs sastāv no trijām vienādām horizontālām joslām. Augšējā josla ir melna, pa vidu — sarkana un apakšējā josla ir zelta krāsā. Ir divas versijas, kāpēc ir izvēlētas tieši šādas krāsas. Pirmā versija ir tāda, ka šīs krāsas rotāja studentu tērpus, kuri cīnījās par Vācijas brīvību pret Napoleonu. Otra versija — šīs krāsas ir ņemtas no Svētās Romas impērijas ģerboņa. Vācijas karogs pieņemts par Vācijas simbolu.