cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kosplejs
Konkursi
Pieaugot kospleja popularitātei, daudzās konvencijās ir paredzēts konkurss, kurā dalībnieki izrāda dažādas savas prasmes. Konkursa dalībnieki iepazīstina skatītājus ar savu tērpu, un bieži vien, lai tie varētu iegūt godalgotās vietas, tērpiem ir jābūt pašu izgatavotiem. Konkursa dalībnieki var izvēlēties izpildīt komēdisku priekšnesumu, kas var sastāvēt no īsa scenārija vai dejas ar papildu pavadošo audio, video vai attēlu, kas parādīts ekrāna augšpusē. Citi konkursa dalībnieki var vienkārši izvēlēties pozēt kā savi varoņi. Bieži vien sacensību dalībniekus uz skatuves īsi intervē ceremoniju meistars. Publikai tiek dota iespēja nofotografēt kosplejerus. Kosplejeriem ir iespēja sacensties atsevišķi, duetā vai grupā. Uzvarētājam tiek pasniegtas balvas, un šīs balvas var ievērojami atšķirties. Parasti tiek piešķirta labākā kosplejera balva, labākā grupas balva un citas. Apbalvojumus var saņemt arī par labāko meistarību un vairākām cosplay prasmju apakškategorijām, piemēram, šuvēja meistars, ieroču izgatavotājs, ieroču meistars utt.
Vispazīstamākais cosplay konkursa pasākums ir World Cosplay Summit, atlasot kosplejerus no 40 valstīm, lai sacenstos pēdējā kārtā Nagojā, Japānā. Daži citi starptautiski pasākumi ietver Eiropas Cosplay Gathering (fināls notiek Japan Expo Parīzē, Francijā), EuroCosplay (fināls notiek London MCM Comic Con), un Ziemeļvalstu Cosplay čempionātu (fināls notiek NärCon Linkopingā, Zviedrijā).
Kopējie kospleja vērtēšanas kritēriji
Šajā tabulā ir saraksts ar visizplatītākajiem cosplay sacensību vērtēšanas kritērijiem, kuri tiek izmantoti konvencijās World Cosplay Summit, Cyprus Comic Con, un ReplayFX.
Žurnālos un grāmatās
Japānā ir publicēti divi īpaši populāri kosmētikas žurnāli Cosmode un ASCII Media Works Dengeki Layers. COSMODE (žurnāls costume mode) tika izveidots 2002. gadā. Katrā izdevumā tika iekļauti kosplejeru attēli no konvencijām un dažādiem pasākumiem. Tas ietvēra arī informāciju un padomus par tērpu veidošanu, matu un parūku stilizēšanu un veidošanu, grimu un citiem ar kospleju saistītiem padomiem. Vēl viens žurnāls, kas paredzēts plašākai auditorijai visā pasaulē, ir CosplayGen. Cosplay Gen ir kolekcionējams žurnāls, kas tiek izdots divas reizes gadā. Tas ir pilnībā bezpeļņas, pašfinansēts un nesatur reklāmu, tāpēc tā iegāde tieši veicina nākamo izdevumu. Amerikas Savienotajās Valstīs Cosplay Culture sāka publicēt 2015. gada februārī. Kā arī eksistē daudzas grāmatas, kas ir veltītas kosplejam.
Dzimumu jautājumi
Pretējā dzimuma varoņa attēlošanu sauc par crossplay. Šāda kospleja prakse radās, jo mangā bija daudz vīriešu varoņu ar androgīnām iezīmēm,, kas pazīstamas kā bishōnen (liet. "Glīts zēns"), ir Āzijas ekvivalents elfu zēnu arhetipam, kur Rietumu tradīcijās pārstāv tādi personāži kā Pīters Pens un Ariel. Eksistē  Fem-versijas  uz personāžiem, kas nozīmē sieviešu versija (fem no vārda female, sievete angliski) un  Mel-versijas  (Mel no vārda male, vīrietis angliski). Parasti fem-versijas interpretē kā tāda mīļotā tēla ļaunprātīgu izmantošanu dēļ seksualitātes ieviešanas tajā.
Vīriešu un sieviešu kosplejeriem var rasties problēmas, mēģinot attēlot sievietes varoni, jo ir grūti saglabāt rakstura un izskata sievišķību. Arī vīrieši gan kā kosplejeri, gan kā crossplayer var tikt pakļauti diskriminācijai, ieskaitot homofobiskus komentārus un pie tiem mēdz pieskarties bez atļaujas. Tas vīriešus, iespējams, ietekmē vēl biežāk nekā sievietes, neskatoties uz to, ka neatbilstošs kontakts jau tagad ir problēma sievietēm, kuras ir kosplejeri saucās par "prostitūta apkaunošanu".
Argentīnas futbola pirmā divīzija
Primera División ir augstākā futbola līga Argentīnā. Nacionālajā čempionātā piedalās 20 komandas. Parasti sezona ilgst no augusta līdz nākamā gada maijam. Katra sezona ir sadalīta divās daļās (Apertura un Clausura) un katrai ir savs čempions. Primera División tika dibināta 1893. gadā un 1931. gadā tā kļuva par profesionālu līgu. IFFHS to ierindo 7. vietā spēcīgāko pasaules līgu sarakstā.
Kopš 1931. gada 16 klubi ir kļuvuši par Argentīnas čempioniem, četri klubi ir titulu izcīnījuši vismaz 10 reizes. Visveiksmīgākais klubs ir River Plate, kas izcīnījis 33 titulus.
2050. gads
2050. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies sestdienā.
Mauricheisa
Mauricheisa (nl) ir 1822. gadā dibināts valsts mākslas muzejs Nīderlandes pilsētā Hāgā. Muzejā izstādīta Karaliskās glezniecības kabineta kolekcija, kas sastāv no vairāk nekā 850 mākslas darbiem, to starpā ir dažas no pasaulē vispazīstamākajām gleznām.
Muzeja kolekcijas pamatā ir 15. līdz 17. gadsimta nīderlandiešu un flāmu autoru darbi. Izstādīto autoru skaitā ir Jans Vermērs, Rembrants, Jans Stēns, Pauluss Poters, Franss Halss, Jakobs van Reisdāls, Hanss Holbeins Jaunākais un citi. Izstādīto darbu vidū ir Meitene ar pērļu auskaru un Doktora Tulpa anatomijas stunda.
Muzejs nosaukums (tulkojumā "Morica māja") cēlies no ēkas pirmā īpašnieka, feldmaršala Johana Morica vārda.
Autoceļš V556
V556 autoceļš Dziļāri—Gaigalava—Darvaskalns ir Latvijas vietējais autoceļš, kas pēc būtības ir autoceļa P36 atzars, kurš sākas Dziļāros, iet cauri Gaigalavai un Bikavai un atkal savienojas ar autoceļu P36 pie Darvaskalna. Autoceļš ir 10,3 km garš, pirmo 4,8 km garumā tas ir klāts ar asfaltbetona segumu, bet atlikušā 5,5 km garumā — ar grants segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes novada Gaigalavas pagastu.
Aiviekste (Kalsnavas pagasts)
Aiviekste ir ciems Madonas novada Kalsnavas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu galā Aiviekstes krastā pie autoceļa P37 7 km no pagasta centra Jaunkalsnavas, 32 km no novada centra Madonas un 137 km no Rīgas. Ciemā ir bērnudārzs, veikals un AS Sadales tīkls elektrotīklu pārvalde. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie 1930. gados uzbūvētās Aiviekstes hidroelektrostacijas, pie kuras savukārt izveidota Latvenergo elektrotīklu reģionālā pārvalde.
Tukuma slimnīca
Tukuma slimnīca ir neatliekamās medicīniskās palīdzības ārstniecības iestāde Raudas ielā 8 Tukumā, kurā ir uzņemšanas, terapijas, ķirurģijas, traumatoloģijas, neiroloģijas, pediatrijas un hronisko pacientu aprūpes nodaļas, kā arī intensīvās terapijas nodaļa. Slimnīcā pieejamas sociālās gultas, dienas stacionārs, observācijas gultas uzņemšanas nodaļā un slimnīcas viesnīca.
Vēsture
Par slimnīcas pirmsākumu uzskata 1886. gadu, kad kāda īrēta nama sešas telpās iekārtotoja privātu diakonijas slimnīcu, kuru iesvētīja mācītājs Magnuss Fleišers. Brīvprātīgi ziedoja gan vācu, gan latviešu draudzes locekļi no pilsētas un laukiem, inventāru sagādāja no Tukuma apkārtnes muižām. Pēc Tukuma Sieviešu biedrības lūguma Tukuma diakonijas slimnīcu apstiprināja par Jelgavas diakonijas nama filiāli.
1979. gadā Raudas (tolaik Ļeņina) ielā uzcēla jaunu poliklīnikas ēku.
Rudzupuķu smilšbeka
Rudzupuķu smilšbeka jeb zilējošā cūku beka (Gyroporus cyanescens, agrāk arī Suillus cyanescens un Boletus cyanescens) ir Latvijā samērā reta smilšbeku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Ievērojama ar savu īslaicīgo, bet spēcīgo zilēšanu griezumu vietās, ko izraisa sēnē esošā girocianīna oksidācija.
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne, veido to ar dažādiem kokiem, bieži ar bērziem un priedēm. Aug no jūlija līdz oktobrim retos dažādu tipu mežos, skābās un smilšainās augsnēs, bieži ceļmalās. Ir dati, kas liek domāt, ka tā var būt ne tikai mikorizas sēne, jo paretam sastopama arī pļavās un atklātās vietās. Bieži sastopama Eiropā, ASV un mērenajā Āzijas joslā,, taču nevienmērīgi.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas. Garšīga, cepot mīkstums kļūst koši dzeltens. Bieži smilšaina savas augtenes dēļ.
Tukuma slimnīca
Vēsture
2009. gadā Engures novada dome, Jaunpils novada dome, Kandavas novada dome un Tukuma novada dome nodibināja SIA "Tukuma slimnīca".
Ienaidnieka aizmugurē
"Ienaidnieka aizmugurē" (en) ir 2001. gada ASV kara filma, kuras režisors ir Džons Mūrs. Galvenās lomas atveido Ouens Vilsons, Džīns Hekmens, Žoakims de Almeida, Deivids Kīts, Oleks Krupa un Gabriels Mahts. Filmas pirmizrāde notika.
Leitnants Kriss Burnets ir amerikāņu jūras lidojumu virsnieks, kura lidmašīnai uzbrūk Bosnijas kara laikā, kad Burnets lido pāri valstij un tajā atklāj genocīdu. Tikmēr viņa komandieris cenšas gūt apstiprinājumu Burneta glābšanas misijai.
Osamu Taninaka
Osamu Taninaka (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||3||0
Dienviddānijas reģions
Dienviddānijas reģions (da) ir viens no pieciem Dānijas reģioniem. Robežojas dienvidos ar Vāciju un ziemeļos ar Vidusjitlandes reģionu. Pēc platības tas ir otrais lielākais reģions Dānijā pēc Vidusjitlandes reģiona un trešais lielākais pēc iedzīvotāju skaita.
Dzērvenieki
Dzērvenieki ir ciems Dienviskurzemes novada Cīravas pagastā, netālu no autoceļa V1192 (Apriķi - Cīrava - Medze). Latvijas PSR laikā ciema nosaukums bija Jaunā Dzīve.
Ciems atrodas pagasta austrumu daļā, Dzēkaiņa ezera krastā, 5 km no pagasta centra Cīravas, 38 km no novada centra Grobiņas un 197 km no Rīgas.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Rīgā
Saraksts ar valsts aizsargājamiem kultūras pieminekļiem Rīgā ir sadalīts vairākās apakšlapās:
Dienasvidus Šanhajā
"Dienasvidus Šanhajā" (en) ir 2000. gada vesterns, kura režisors ir Toms Dejs. Galvenās lomas atveido Ouens Vilsons, Džekijs Čans un Lūsija Liu. Filmas pirmizrāde notika Malaizijā. Filmai 2003. gadā iznāca turpinājums "Šanhajas bruņinieki".
Čons Vongs dodas uz mežonīgajiem rietumiem, lai izglābtu nolaupītu princesi. Pēc tam, kad Čons apvienojas ar noziedznieku Roju O'Banonu, abi stājas pretī Ķīnas nodevējam un viņa korumpētajam priekšniekam.
Pēterburgas Zinātņu akadēmija
Pēterburgas Zinātņu akadēmija (la, ru) jeb Ķeizariskā Zinātņu akadēmija (Academia Scientiarum Imperialis, Императорская академия наук) bija Krievijas Impērijas augstākā zinātniskā iestāde no 1724. līdz 1917. gadam. Pēc ķeizara Nikolaja II gāšanas no troņa 1917. gadā to pārdēvēja par Krievijas Zinātņu akadēmiju.
Izveide
Pēterburgas Zinātņu un mākslu akadēmijas (la) izveidi pēc Pētera I ierosmes Senāta apstiprināja ķeizara nāves dienā 1724. gada 28. janvārī, bet atklāšana notika tikai 1725. gada 27. decembrī. Akadēmiju izveidoja pēc Parīzes un Berlīnes zinātņu akadēmiju parauga. Akadēmijā izveidoja Akadēmijas universitāti (pastāvēja līdz 1765. gadam) un Akadēmijas ģimnāziju (slēgta 1805. gadā). Tā bija sadalīta trīs klasēs jeb nodaļās. Pirmajā klasē ietilpa matemātikas, astronomijas, ģeogrāfijas, navigācijas un mehānikas katedras, otrajā klasē fizikas, anatomijas, ķīmijas un botānikas katedras, bet trešajā klasē retorikas, arheoloģijas, vēstures un jurisprudences katedras. Par Akadēmijas prezidentu ("galveno komandieri") iecēla agrāko Pētera I personīgo ārstu Laurentiju Blūmentrostu (Laurentius Blumentrost).
18. gadsimtā akadēmijā ietilpa bibliotēka, mākslas kamera, observatorija, fizikas laboratorija, ķīmijas laboratorija, preparēšanas telpa, mākslas studijas, darbnīcas un tipogrāfija. 1783.—1789. gadā pēc Džakomo Kvarengi projekta uzcēla jaunu Akadēmijas ēku.
Akadēmijas sēžu protokolus sākotnēji rakstīja latīņu valodā (1725-1733), J.A. fon Korfa vadības laikā vācu valodā (1734—1741), K. Razumovska vadības laikā atkal latīņu valodā (1742—1766), vācu valodā (1767—1772), bet no 1773. gada — franču valodā. Tikai S. Uvarova vadības laikā 1841. gadā Akadēmijas protokolus sāka rakstīt krievu valodā.
Tempļa kalns (Jeruzaleme)
Tempļa kalns (he, har habayīt — ‘(Svētās) Mājas kalns’) ir pakalns Jeruzalemes vecpilsētā, kas ir svētvieta gan jūdaismā, gan kristietībā, gan islāmā. Tempļa kalnā blakus viens otram atrodas Klints kupols un Aksas mošeja. Rietumos atrodas Raudu mūris, mūra fragments no agrākā mūra, kas apjoza Tempļa kalnu. Pirms musulmaņi uzcēla Aksas mošeju un Klints kupolu, Tempļa kalnā atradās ebreju Otrais templis, kā arī tiek pieļauts, ka šajā pakalnā atradās Zālamana templis. Uzskata, ka Tempļa kalnā Ābrams bija gatavs Dievam upurēt savu dēlu Īzāku.
Heat Vision and Jack
Heat Vision and Jack ir 1999. gada zinātniskās fantastikas seriāla pilotsērija, kuras režisors ir Bens Stillers. Galvenās lomas atveido Džeks Bleks un Rons Silvers, tāpat sērijā dzirdama Ouena Vilsona balss. Lai arī seriālu izlēma neizdot, tā pilotsērija ir kļuvusi par sava veida kulta klasiku.
Aleksandrs fon Midendorfs
Aleksandrs fon Midendorfs (Alexander Theodor von Middendorff, ru; 1815−1894) bija vācbaltiešu zinātnieks, Sibīrijas pētnieks un ierēdnis (slepenpadomnieks, 1873). Rūjienas lauksaimniecības biedrības (Rujensche Landwirtschaftlische Verein) dibinātājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1815. gada 18. (6. pēc VS) augustā Pēterburgā skolotāja Teodora Johana fon Midendorfa (1776–1856) un igauņu zemnieka meitas Sofijas Johansones (1782–1868) ģimenē kā ārlaulības bērns. Bērnību pavadīja Poraferes muižā (Pööravere, tagad Pehja-Pernumā pagasts). Mācījās Tallinas un Pēterburgas skolās. No 1832. līdz 1837. gadam studēja medicīnu Tērbatas Universitātē, tad zooloģiju Berlīnē, Erlangenā, Breslavā un Vīnē (1837-1838). 1839. gadā viņu ievēlēja par Kijivas Universitātes zooloģijas profesoru un 1840. gadā Midendorfs piedalījās Kārļa Ernesta fon Bēra vadītajā ekspedīcijā līdz Kolas pussalai. No 1842. līdz 1845. gadam viņš vadīja ekspedīciju uz Sibīriju un Tālajiem Austrumiem. 1845. gadā piedalījās Krievijas Ģeogrāfiskās biedrības dibināšanā. 1852. gadā viņu ievēlēja par Pēterburgas Zinātņu akadēmijas locekli. Pēc tēva nāves Midendorfs 1857. gadā mantoja viņa Vidzemes guberņas muižas (Pörrafer, Hellenorm, Samhof) un 1860. gadā viņu uzņēma Vidzemes bruņniecības matrikulā. No 1862. līdz 1882. gadam bija Vidzemes Vispārderīgās un ekonomiskās biedrības prezidents.
Pohrebišče
Pohrebišče ir pilsēta Ukrainā, Vinnicas apgabala Vinnicas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļaustrumos Rosas upes krastā 73 km no apgabala centra Vinnicas. Līdz 2020. gadam rajona centrs.
Aleksandrs fon Midendorfs
Dzīvesgājums
1868. gadā Midendorfs devās ekspedīcijās uz Barabas stepi Rietumsibīrijas dienvidos un 1870. gadā viņš pētīja Barenca jūras hidrometeoroloģiju. 1878. gadā viņu nosūtīja zinātniski izpētīt Ferganas ieleju nesen anektētajā Krievijas Turkestānā, bet 1883. gadā nosūtīja inspicēt lopkopību Krievijas ziemeļu guberņās, taču šo ceļojumu viņš pārtrauca veselības problēmu dēļ.
Pohrebišče
Vēsture
Tagadējās pilsētas vietā bijusi Rokitņas (Рокитня) pilsēta, kas vēstures avotos minēta kopš 1148. gada. 13. gadsimta sākumā mongoļu iebrukuma laikā pilsēta nopostīta. Leģenda vēsta, ka no pilsētas pāri palikuši tikai pagrabi (погреби), no kā arī cēlies tās mūsdienu nosaukums. 1569. gadā Pohrebišče (Pohrebyszcze) nonāca Žečpospolitas sastāvā; tai piešķīra Magdeburgas tiesības. 19. gadsimta beigās uzbūvēts dzelzceļš. 1898. gadā Pohrebišče bija miests ar 5925 iedzīvotājiem. No 1923. gada rajona centrs, 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss, bet kopš 1987. gada Pohrebišče ir pilsēta. Mūsdienās pilsētā attīstīta pārtikas rūpniecība, ir medicīnas koledža.
Aleksandrs fon Midendorfs
Dzīvesgājums
Miris 1894. gada 28.(16.) janvārī Helenurmes muižā, apbedīts dzimtas kapos.
Piemiņa
Midendorfa vārdā nosaukts Taimiras pussalas līcis un Novaja Zemļas rags, kā arī 17 dzīvnieku un 10 augu sugu.
Ļobregata
Ļobregata (ca) ir 175 kilometrus gara upe Spānijas ziemeļaustrumos, Katalonijā.
Sākas Pireneju austrumos, netālu no Francijas robežas. Tek dienvidu virzienā, ietek Baleāru jūrā pie Elpratas de Ļobregata un Barselonas - Elpratas lidostas uz dienvidiem no Barselonas centra. Lejtecē upe veido deltu, kura ievērojami pārveidota un regulēta. Lejtecē, upes kreisajā krastā — Lospitaleta de Ļobregata.
Mārciena (stacija)
Mārciena ir dzelzceļa pieturas punkts līnijā Pļaviņas—Gulbene. Tas atrodas Madonas novada Mārcienas pagastā. Mārcienā pietur dīzeļvilcieni maršrutos Rīga—Madona un Rīga—Gulbene. Mārcienā notiek arī kravas operācijas, jo tajā ir 3 kravas pievedceļi SIA “CEMEX” beramkravu pārkraušanas terminālam. Tomēr Mārciena nav dzelzceļa stacija, jo tajā no pievedceļiem ir tikai viens pieslēgums galvenajam ceļam (nav pilnvērtīgu sliežu izvērsumu), tādējādi Mārciena ir dzelzceļa kravas punkts (viens no diviem Latvijā, otrs ir Valka).
Kopš 2021. gada 1. jūnija atjaunota regulāra pasažieru satiksme caur Mārcienu līdz Gulbenei piektdienās, sestdienās un svētdienās, bet atpakaļ uz Rīgu divreiz sestdienās un vienu reizi svētdienās. Savukārt līdz Madonai caur Mārcienu vilciens kursē katru dienu.
Vēsture
Latvijas PSR laikā līdz 1957. gadam no stacijas izbūvēja 3 km garu atzaru uz Mārcienas kara bāzi, kurā vēlāk izveidoja slepenu bezpilota lidmašīnu vadības centru, kuru demontēja pēc Krievijas Federācijas armijas izvešanas 1994. gadā. Vēlāk stacijas sliežu ceļi nojaukti un tā pārveidota par pieturas punktu. 2009. gadā no jauna uzbūvēti termināla pievedceļi SIA CEMEX betona ražotnei.
Līdz 2014. gada 20. decembrim caur Mārcienu bija regulāra satiksme maršrutā Rīga—Gulbene (sākot no 2015. gada, tikai atsevišķi reisi uz Gulbeni pēc īpaša rīkojuma).
Kopš 2015. gada 2. februāra dīzeļvilciens Rīga—Madona kursēja tikai 2 reizes nedēļā — piektdienas un svētdienas vakaros, bet atpakaļ no Madonas uz Rīgu sestdienas un pirmdienas agros rītos.
2018. gadā caur Mārcienu kursēja arī maršruta Rīga—Gulbene—Rīga reiss 1. septembrī uz pasākumiem "Bānīša svētki", "Bānītim 115" un izglītojošā un interaktīvā centra "Dzelzceļš un Tvaiks" atvēršana Gulbenes dzelzceļa stacijā.
2019. gadā caur Mārcienu notika 3 dīzeļvilciena Rīga—Madona—Gulbene reisi: 18. maijā, 27. jūlijā un 7. septembrī (uz Bānīša 116. gadadienas svētkiem).
Kopš 2019. gada 8. jūnija Madonas virzienā caur Mārcienu bija izmainīts kustības saraksts — uz Madonu piektdienu vakaros, atpakaļ uz Rīgu sestdienu rītos, bet svētdienās reiss turp un atpakaļ.
2020. gadā caur Mārcienu notika 2 dīzeļvilciena Rīga—Madona—Gulbene reisi: 25. jūlijā (uz Gulbenes pilsētas svētkiem) un 5. septembrī (uz Bānīša 117. gadadienas svētkiem).
Zaļā iela (Rīga)
Zaļā iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Centra apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Dzirnavu ielu un beidzas krustojumā ar Emiļa Melngaiļa ielu. Ielas garums ir ap 243 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Ielā organizēta vienvirziena satiksme virzienā no Dzirnavu ielas.
Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās minēta 1846. gadā ar nosaukumu Mazā Kalēju iela (Малая Кузнечная улица). 1868. gadā ielas nosaukums bija '''2. Ganību iela' (2 Выгонная улица''). 1885. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu (Зеленая улица), kopš tā laika tas vairs nav mainījies.
Ielu savienojumi
Zaļā iela ir savienota ar šādām ielām:
Valsts zemnieks
Valsts zemnieks (krievu: казённый крестьянин) bija īpašas zemniecības kārtas pārstāvis Krievijas Impērijā 18.—19. gadsimtā. Faktiski valsts zemnieki bija dzimtcilvēki, jo tāpat kā muižas zemnieki bija piesaistīti noteiktam zemes gabalam.
Valsts zemniecība tika izveidota 18. gadsimtā ar Pētera I pavēlēm no tobrīd vēl brīvajiem zemniekiem, tostarp Sibīrijas zemniekiem, nekrievu tautībām ap Volgu un Urāliem un tā sauktajiem dienesta tatāriem. No 1837. līdz 1841. gadam tika īstenota Kiseļova reforma, kas ļāva valsts zemniekiem rīkot pašvaldības, taču viņi palika piesaistīti zemei.
Kazimežs Funks
Kazimežs Funks (pl,, dzimis , miris ) bija Polijas bioķīmiķis, kurš plašāk zināms kā pirmais, kurš nodefinēja jēdzienu ‘vitamīni’ (1912. gadā). 1904. gadā ieguva doktora grādu Bernes Universitātē. No 1904. līdz 1906. gadam strādāja Pastēra institūtā, bet pēc tam Bernes Universitātē (1906–1907, 1909–1911). No 1911. līdz 1912. gadam strādāja Londonā, bet pēc devās strādāt uz Amerikas Savienotajām Valstīm. 1923. gadā kļuva par Rokfelleru fonda vadītāju Varšavā. 1936. gadā kļuva par konsultantu vitamīnu jautājumos Ņujorkas institūtā. 1953. gadā tika izveidots Funka zinātnes fonds, kur pats bija fonda prezidents.
Divas reizes nominēts Nobela prēmijai ķīmijā (1926. un 1946. gadā), kā arī divreiz Nobela prēmijai fizioloģijā vai medicīnā (1914. un 1925. gadā). Tomēr šo apbalvojumu tā arī neieguva.
Mamma vēl smaida
"Mamma vēl smaida" ir 2022. gada Latvijas kinokomēdija. Filmas režisore, scenārija līdzautore un producente ir Elza Gauja. Galvenās lomas atveido Anta Aizupe, Baiba Broka un Daiga Kažociņa. Stāsts par trim māsām, kas gadiem nav sazinājušās, bet tagad cerot apiet repatriācijas izdevumus viņām vienā automobilī nelegāli jāšķērso puse Eiropas ar tikko mirušās māmiņas ķermeni jumta bagāžniekā.
Filma uzfilmēta 25 dienās, filmējot Liepājā, Ventspilī, Garciemā, Ādažos, Jūrmalā un Rīgā.
Paranoia Agent
Paranoia Agent (ja; lv) ir Japānas anime seriāls, kura autors un režisors ir Satoši Kons. To izveidoja studija Madhouse. Seriāla pirmā sērija tika rādīta 2004. gada 3. februārī, bet pēdējā – 2004. gada 18. maijā.
Seriāls ir par sērijveida uzbrukumiem Tokijas iedzīvotājiem, kurus veica nepilngadīgs noziedznieks ar iesauku Shōnen Batto (tulkojumā – Zēns ar beisbola nūju). Gandrīz visi upuri ir pakļauti paranojai vai citām garīgām slimībām.
Tapšanas vēsture
2009. gada decembrī režisors Takaši Šimizu paziņoja par plāniem ekranizēt šo seriālu. Galu galā šie plāni izgāzās un filma netika uzņemta.
Sižets
Seriāls sākas ar stāstu par kautrīgu dizaineri Cukiko Sagi, kura izveidoja populāru rozā sunīti Maromi, pēc kā tika pakļauta spiedienam no priekšnieka puses, kurš vēlas, lai Sagi atkārtotu savu panākumu. Atgriežoties mājās pēc darba viņai uzbruka skolnieks uz skrituļslidām, iesitot tai pa galvu ar beisbola nūju. Šo lietu sāka izmeklēt policisti Kejiči Ikari un Micuhiro Maniva, kuri sākotnēji apšaubīja vērsiju, ka noziedzību varētu veikt skolnieks, līdz viņi saņēma ziņojumu par otru uzbrukumu.
Otrā sērija stāsta par skolnieku Juīči Tairju, kurš zaudēja popularitāti skolā un klasesbiedri sāka uzskatīt viņu par Shōnen Batto, kā rezultātā zēnam attīstījās paranoja. Savās bēdās viņš vainoja savu klasesbiedu un konkurentu Sjogo Ušijamu. Galu galā abiem diviem uzbruka Shōnen Batto. Trešajā sērijā noziedznieks uzbruka Harumi Čouno, skolotājai, kura cieš no personības dubultošanos un ir spiesta dalīt savu ķermeni ar savu alter ego — prostitūtu Mariju.
Ceturtā sērija stāsta par policistu Masami Hirukavu, kurš iekļuva konfliktā ar vietējo jakudzas grupējumu. Arī viņam uzbruka Shōnen Batto, bet atšķirībā no iepriekšējiem upuriem, Hirukava nezaudēja samaņu pēc sitiena ar nūju un notvēra noziedznieku. Tas izrādījās astotās klases skolnieks Makoto Kodzuka, kurš nespēj atšķirt realitāti no fantāzijas žanra lomu spēles. Pēc pratināšanas detektīvi saprata, ka zēns varētu uzbrukt visiem, izņemot Cukiko Sagi.
Cukiko lietā parādījās aculiecinieks — vecā kundze, kura piefiksēja uzbrukuma brīdi. Pēc viņas apgalvojumiem, uzbrukuma laikā uz ielas nebija neviena, izņemot Sagi, kura pati sev nodarīja miesas bojājumus. Tikmēr noziedznieks ar beisbola nūju atsāka uzbrukumus cilvēkiem. Detektīvi pieļāva, ka tas varētu būt imitators.
Otrajam Shōnen Batto izdevās iekļūt policijas iecirknī, pēc kā Kozuko tika atrasts miris savā kamerā. Pēc šī gadījuma visus policistus, kuri strādāja pie šīs lietas, atlaida no darba. Pilsētā sāka izplatīties baumas, ka Shōnen Batto ir dēmons, nevis cilvēks.
Pēdējā sērijā Ikari mēģināja paslēpties no savām problēmām izdomātajā pasaulē, tomēr sievas nāve lika viņam atgriezties realitātē, kur Shōnen Batto pārvēršas melnajā masā un aprij Tokijas iedzīvotājus. Sagi un Ikari satika Manivu, kurš pateica, ka pie visa ir vainīga Cukiko, jo Shōnen Batto ir viņas izdomātais tēls. Maniva pastāstīja, ka pirms 10 gadiem Sagi sunīti Maromi notrieca mašīna. Baidoties no tēva nosodījuma, Sagi izdomāja maniaku, kuru vainoja Maromi nāvē.
Sagi atzina, ka tieši viņa ir vainīga Maromi nāvē, pēc kā Shōnen Batto pazuda uz visiem laikiem.
Konstantīns fon Benkendorfs
Konstantīns fon Benkendorfs (, ; 1785–1828) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas Impērijas kājnieku ģenerālis un diplomāts. Viņa vecākais brālis Aleksandrs fon Benkendorfs bija Krievijas slepenpolicijas izveidotājs, bet jaunākā māsa Doroteja (1785–1857) apprecējās ar kņazu Kristoferu Heinrihu fon Līvenu (1774–1839), Krievijas Impērijas sūtni Parīzē un Londonā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1785. gada 31. janvārī Pēterburgā ģenerāļa Kristofa fon Benkendorfa un Krievijas ķeizarienes Katrīnas II draudzenes un galma dāmas Juliānas Šilingas fon Kanštatas ģimenē. Dzīvoja Rīgā, kad viņa tēvs kļuva par militāro gubernatoru. Darbojās kā Krievijas Impērijas diplomāts, bet 1812. gada kara laikā viņš iestājās militārajā dienestā un majora pakāpē piedalījās Smoļenskas un Borodinas kaujās, vēlāk piedalījās kaujās pie Viļņas, Kaseles, Fuldas, Reimsas un Parīzes ieņemšanā.
1814. gada 28. oktobrī viņu paaugstināja par ģenerālmajoru un 1815. gada 1. jūnijā iecēla par 4. dragūnu divīzijas 2. brigādes komandieri.
1820. gadā viņš atsāka diplomātisku karjeru, līdz 1826. gadam bija Krievijas sūtnis Štutgartes un Karlsrūes galmos. Pēc Krievu—persiešu kara sākuma 1826. gadā viņu iecēla par ģenerālleitnantu un viņš piedalījās kaujās Armēnijā.
Miris 1828. gada 6. augustā no drudža Bulgārijā Krievu—turku kara laikā.
Airēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Airēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no 20 oficiālajiem olimpiskajiem sporta veidiem. Šī bija pirmā reize, kad olimpisko spēļu programmā bija iekļauta airēšana. Sacensības tika aizvadītas 1900. gada 25. un 26. augustā Francijas galvaspilsētā Parīzē, Sēnas upē, starp Kurbevuē un Aņēras tiltiem. Sacensībās startēja 108 sportisti no 7 pārstāvētajām valstīm. Sportistiem bija iespēja startēt 4 dažādās disciplīnās. Sacensību trases garums bija 1750 metri.
Stūrmaņa četrinieku disciplīnā tika aizvadīti divi fināli, kuri abi tiek atzīti par "olimpiskajiem fināliem", līdz ar to abu finālu uzvarētāji ir iekļauti olimpisko spēļu medaļnieku datubāzē. Līdz ar to kopumā airēšanā tika pasniegti pieci medaļu komplekti. Visvairāk medaļu izcīnīja mājinieki, Francijas sportisti — 6 medaļas. Olimpiskās medaļas izcīnīja kopumā 7 valstu pārstāvji.
Airēšanas sacensības bija plānots aizvadīt jau pirmajās olimpiskajās spēlēs 1896. gadā Atēnās, taču slikto laikapstākļu dēļ tās tomēr tika atceltas.
Sacensību kalendārs
— Sacensības; — fināls (medaļu izcīņa)
Pārstāvētās valstis un sportisti
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs airēšanas sacensībās startēja 108 sportisti (visi vīrieši) no 7 valstīm. Visas valstis šajā sporta veidā bija pārstāvētas pirmo reizi.
Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.
Džuzepe Tomazi di Lampedūza
Dons Džuzepe Marija Fabricio Salvatore Stefāno Vitorio Tomazi, Lampedūzas princis, Palmas hercogs, Montekjāro barons, Torretas barons (, dzimis, miris ) bija itāļu augstmanis, literatūrzinātnieks un rakstnieks. Pazīstams kā romāna "Gepards" (Il Gattopardo, 1954) autors. Vairākkārt uzturējies Latvijā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1896. gada 23. decembrī Palermo Džulio Marijas Tomazi un viņa sievas Beatričes Mastrodžovanni Taskas Filandžeri ģimenē. Tomazi bija viena no ietekmīgākajām Sicīlijas aristokrātu dzimtām. Bērnību pavadīja savas vecāsmātes muižā Santa Margherita Bélice pie Palermo. 1914. gadā pabeidza Garibaldi liceju Palermo un imatrikulējās Romas universitātes tieslietu fakultātē, tomēr studijas neuzsāka sakarā ar iesaukšanu armijā Pirmā pasaules kara dēļ.
Kā artilērists piedalījās karadarbībā Balkānos, 1917. gadā krita Austroungārijas armijas gūstā, 1918. gadā izbēga un atgriezās dzimtenē. Studēja Dženovas universitātē, kuru nepabeidza. 1925. gadā iestājās darbā Itālijas vēstniecībā Londonā, kur iepazinās ar vācbaltiešu psihoanalītiķi Aleksandru Alisi fon Volfu, kuras tēva barona Borisa fon Volfa atraitne bija apprecējusies ar viņa tēvoci Pjetro Tomazi. 1926. un 1927. gadā publicēja literatūrkritiskus rakstus. 1927. un 1931. gadā Džuzepe Tomazi apciemoja Aleksandru Alisi fon Volfu Stāmerienas muižā, bet 1932. gada 24. augustā viņi salaulājās Rīgas Vissvētās Dievmātes Pasludināšanas baznīcā. 1933. gadā viņa jaunā sieva atgriezās Latvijā, bet Džuzepe Tomazi pārvarā dzīvoja savas mātes namā Palazzo Lampedusa Palermo. 1934. gadā pēc tēva nāves viņš mantoja Lampedūzas prinča titulu.
1954. gadā uzrakstīja romānu Il Gattopardo, bet nespēja atrast izdevēju.
1956. gadā viņš adoptēja muzikologu Džoakīno Lancu (Gioacchino Lanza). Miris 1957. gada 23. jūlijā Romā, apglabāts Palermo kapsētā Cimitero dei Cappuccini.
Hisaši Kato
Hisaši Kato (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Hukara
Hukara (es, ca) ir nepilnus 509 kilometrus gara upe Spānijas austrumos, Kastīlijā-Lamančā un Valensijas apgabalā.
Sākas Kvenkas kalnienē. Tek dienvidu virzienā, vidustecē pagriežas uz austrumiem. Ietek Valensijas līcī pie Kuļras. Lielākā pieteka — Kabriela. Upes krastos atrodas Kvenka, Alzira, Alzemezi, Sueka, Kuļera.
2007. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā
2007. gada (59.) Eiropas čempionāts cīņas sportā notika no 2007. gada 17. līdz 22. aprīlim Bulgārijas galvaspilsētā Sofijā.
Latvijas cīkstoņi
Eiropas čempionātā no Latvijas piedalījās trīspadsmit cīkstoņi:
Vislabāk cīnījās Viktorija Grigorjeva, kas uzvarēja pirmajā cīņā uzvarēja austrieti Brigitu Šternu, bet otrajā zaudēja ungārietei Emešei Sabo un ieguva 7. vietu.
Drosme nogalināt
"Drosme nogalināt" ir uzņemta Latvijas mākslas filma. Filma uzņemta pēc Larsa Nurēna lugas.
Sižets
Ērika dzīve norisinās naktī. Viņš strādā naktsklubā, reizēm pārģērbjoties par sievieti, lai aplaupītu bagātus klientus. Viņa vienīgie draugi ir kluba dejotājas. Ierasto ikdienas ritmu izjauc Ērika tēva negaidītā ierašanās, uzjundot atmiņas par bērnību, nepatiku pret tēvu, sarežģītajām attiecībām ģimenē un pielūgsmi pret sievietēm.
Lomās
Epizodēs: Gunta Virkava, Elza Radziņa, Andrejs Volmārs, Zane Jančevska, Andris Bērziņš
Tošio Macuura
Tošio Macuura (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||22||6
Bad Day at Black Rock
Bad Day at Black Rock ir 1955. gada ASV vesterna filma, kuras režisors ir Džons Stērdžiss. Filmā galvenās lomas atveido Spensers Treisijs, Roberts Raians, Anna Frānsisa, Dīns Džegers, Volters Brenans, Džons Eriksons, Ernests Borgnains un Lī Marvins.
Filma ir krimināldrāma, kuras darbība norisinās 1945. gadā un stāsta par svešinieku ar vienu roku, kurš ierodas nelielā pilsēta tuksneša vidū, meklējot kādu cilvēku.
Filmas Bad Day at Black Rock pirmizrāde notika un to izplatīja Metro-Goldwyn-Mayer. Filma bija finansiāli veiksmīga un to nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai trīs kategorijās: "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Treisijs), "Labākais režisors" un "Labākais adaptētais scenārijs". 2018. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 97% vērtējums.
Polandball
Polandball (tulkojumā: "Polijas bumba"), arī karogbumbas, ir interneta lietotāju radīts fenomens. Šis interneta fenomens izpaužas kā zīmējumu sērija jeb komikss, kuros galvenie varoņi ir bumbas, kas iekrāsotas dažādu valstu karogu krāsās, simbolizējot šīs valstis, un tās izspēlē kādu kariķētu starpvalstu attiecību situāciju. Pirmoreiz šādi zīmējumi parādījās 2009. gada otrajā pusē interneta vietnē krautchan.net, un tajās galvenais varonis allaž bija bumba, kas simbolizēja Poliju (iekrāsota Polijas karoga krāsās). Vēlāk, kad fenomens ieguva lielāku popularitāti, parādījās arī zīmējumi, kuros galvenās lomas spēlēja arī citu valstu karogbumbas.
Landona
Landona (en) ir pilsēta Ontārio, Kanādā.
Tikusi nosaukta par godu Apvienotās Karalistes Londonai. 2021. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 422,3 tūkstoti, tās aglomerācijas iedzīvotāju skaits — 543,5 tūkstošus. Landona pēc iedzīvotāju skaita ir 11. lielākā aglomerācija un 15. lielākā pilsēta Kanādā. Pilsētā tās vēstures gaitā ir tikuši dibināti dažādi uzņēmumi. Landonā notiek otrs lielākais pasaules mūzikas festivāls Kanādā — Sunfest. Pilsētā atrodas arī Rietumontārio Universitāte un hokeja klubs Landonas "Knights", kā arī vairāki citi sporta klubi. Vienīgā pilsētas sadraudzības pilsēta ir Ķīnas Naņdzjina.
Ievērojamas personības
Landonā dzimuši vai dzīvojuši:
Ādolfs Osvalds Plamšs
Ādolfs Osvalds Plamšs (, dzimis, miris 1939. gada februārī) bija Cēsīs dzimis vācbaltiešu luterāņu mācītājs. Lielu daļu no mūža pavadījis Grodņā.
Dzīvesstāsts
Skolā mācījies dzimtajās Cēsīs. Studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. Ordinēts 1890. gadā (pēc citiem avotiem 1892. gadā). Strādājis par mācītāju Alūksnē. 1905. gadā kļuva par luterāņu draudzes mācītāju Grodņā, kur kalpoja līdz pat mūža beigām, izņemot Pirmā pasaules kara gadus, kad varasiestāžu deportēts uz Kazaņu, Vjatku un Permu.
Satoši Mijauči
Satoši Mijauči (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||20||0
1810. gadi
1810. gadi bija gadu desmits, kas sākās 1810. gada 1. janvārī un beidzās 1819. gada 31. decembrī.
Spoku nams
"Spoku nams" (en) ir 1999. gada šausmu filma, kas veidota kā rīmeiks britu šausmu filmai ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Jans de Bonts. Galvenās lomas atveido Liams Nīsons, Ketrina Zeta-Džonsa, Ouens Vilsons un Lili Teilore. Filmas pirmizrāde notika.
Eleonora, Teo un Lūks nolemj piedalīties miega pētījumā kādā milzīgā savrupmājā. Kad ārsts Deivids Marovs pastāsta trijotnei par mājas spokaino pagātni, trio saprot, ka pētījums nebūs tik viegls, kā viņi sākotnēji bija domājuši.
Polijas karaliste
Polijas Karaliste (pl, la) bija nosaukums vairākām monarhijām, kas secīgi pastāvēja no aptuveni 1000. līdz 1918. gadam teritorijās, kas tikai daļēji pārklājas ar mūsdienu Polijas Republikas teritoriju.
Neatkarīgas valstis:
Sniega līnija
Sniega līnija ir robeža uz zemes virsmas, virs kuras klimatisko apstākļu ietekmē notiek sniega un ledus uzkrāšanās.
Faktiskā sniega līnija var sezonāli mainīt savu augstumu. Pastāvīgā sniega līnija ir līmenis, virs kura sniegs paliek visu gadu.
Kornvolas un Rietumdevonšīras kalnrūpniecības ainava
Kornvolas un Rietumdevonšīras kalnrūpniecības ainava (en) ir UNESCO Pasaules mantojuma objekts, kas izveidots vēsturiskās Kornvolas un Rietumdevonas kalnrūpniecības vēsturiskā mantojuma aizsardzībai.
Sniega līnija
Pastāvīgā sniega līnija pazeminās aukstos un mitros reģionos un attiecīgi paaugstinās siltos un sausos reģionos. Antarktikā tā nokrītas līdz jūras līmenim, savukārt Arktikā atrodas vairākus simtus metru virs jūras līmeņa. Sniega līnija savu augstāko augstumu sasniedz sausos tropu un subtropu reģionos (līdz 6,5 km Tibetas kalnienē un Dienvidamerikas Andos), pie ekvatora pazeminoties līdz 4,4 km.
Kornvolas un Rietumdevonšīras kalnrūpniecības ainava
Objekts raksturo vara un alvas ieguves attīstību Lielbritānijā rūpnieciskās revolūcijas laikā. 18. un 19. gadsimta laikā vara un alvas ieguves rezultātā reģiona ainava tika būtiski pārveidota. 19. gadsimta sākumā Korvolā un Rietumdevonā ieguva divas trešdaļas no pasaules vara. 19. gadsimta otrajā pusē attīstījās arī arsēna ieguve un šeit tika iegūta puse no pasaules arsēna. Reģionā ieviestie tehniskie risinājumi izplatījās daudzās citās vietās pasaulē. 20. gadsimtā kalnrūpniecība pamazām samazinājās līdz 1998. gadā tika slēgta pēdējā alvas šahta.
UNESCO pasaules mantojuma objekts sastāv no atsevišķiem 10 kalnrūpniecības apvidiem, kuri veidojušies no 1700. līdz 1914. gadam.
Ferdinands IV
Ferdinands IV (de; dzimis, miris ) bija Vācijas karalis no 1653. gada līdz savai nāvei, kā arī Ungārijas karalis no 1647. gada un Bohēmijas karalis no 1646. gada līdz savai nāvei 1654. gadā. Valdīja kopā ar tēvu Ferdinandu III, jo bija paredzēts, ka nomainīs tēvu tronī, tomēr mira no bakām 21 gada vecumā.
Roberts Raians
Roberts Bušnels Raians (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Par lomu film noir drāmā Crossfire (1947) Raianu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā". Piedalījies arī tādās filmās kā Act of Violence (1949), "Uz bīstamās zemes" (1951), "Sadursme naktī" (Clash by Night, 1952), "Kailais piesis" (The Naked Spur, 1953), Bad Day at Black Rock (1955), Odds Against Tomorrow (1959), "Visgarākā diena" (The Longest Day, 1962), The Professionals (1966), "Netīrais ducis" (The Dirty Dozen, 1967) un "Mežonīgais bars" (The Wild Bunch, 1969).
Senpjēra
Senpjēra (fr) ir pilsēta Francijas aizjūras kopienā Senpjērā un Mikelonā, tās administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojusies Senpjēras salas austrumu krastā pie dabīgas ostas un kopā ar apkārtējām saliņām veido atsevišķu komūnu. Dibināta 17. gadsimta otrajā pusē un nodēvēta pēc salas, kas savukārt nosaukta par godu zvejnieku aizgādnim Svētajam Pēterim. Senpjērā atrodas kopienas administratīvās iestādes, skolas, slimnīca, sporta laukumi, muzeji, bibliotēka, pasts u.c. Dienvidos no pilsētas atrodas Senpjēras lidosta.
Ļubova Ovčarova
Ļubova Ovčarova (ru; dzimusi ) ir krievu brīvā stila cīkstone.
Biogrāfija
Ļubova Ovčarova dzimusi 1995. gada Krasnodaras novada Belorečenskas pilsētā. Sportistes pirmais treneris bija Krasnodaras apgabala Nopelniem bagātais fiziskās kultūras un sporta darbinieks, sporta meistars cīņas sportā Viktors Butuzovs. Ļubova sacensībās pārstāv klubu Минобрнаука. Trenējas Smbata Makarjana vadībā.
2013. gadā Ovčarova bija trešā Krievijas kausa izcīņā cīņas sportā. Nākamajā gadā viņa ieņēma trešo vietu Eiropas junioru čempionātā un pirmo vietu pasaules junioru čempionātā. 2015. gadā viņa atkal ieguva zelta medaļu pasaules un Eiropas junioru cīņas sporta čempionātā. Tajā pašā gadā viņa ieguva Eiropas Nāciju kausu un sudraba medaļu Krievijas kausa izcīņā.
Ļubova Ovčarova ir ieguvusi sporta titulu "Starptautiskās klases sporta meistars". Nacionālās komandas sastāvā viņa piedalījās 2019. gada pasaules čempionātā Nursultanā, kur ieguva otro vietu.
Eiropas cīņas čempionātā Romā Ļubova Ovčarova 2020. gada 13. februārī izcīnīja bronzas medaļu svara kategorijā līdz 59 kg. Duelī par trešo vietu Krievijas valstsvienības sportiste pārspēja Turcijas pārstāvi Elifu Janiku ar rezultātu 14:3.
Kriss Bīts
Kristofers Džeimss Bīts (en; dzimis ) ir Austrālijas futbola tiesnesis.
2019. gada FIFA Pasaules kausā sievietēm bija viens no video asistentiem. 2019. gada Āzijas kausā kā galvenais tiesnesis tiesāja trīs spēles — divas grupu turnīrā un pusfinālu starp Irānu un Japānu. 2021. gada augustā Bīts tika nozīmēts tiesāt 2020. gada vasaras olimpisko spēļu vīriešu turnīra finālu starp Brazīliju un Spāniju.
Bīts tika apstiprināts par tiesnesi arī 2021. gada FIFA Klubu Pasaules kausā. Viņš tiesāja vienu otrās kārtas spēli, kā arī finālu starp Chelsea un Palmeiras.
2022. gada maijā FIFA iekļāva viņu tiesnešu sarakstā 2022. gada FIFA Pasaules kausam Katarā. Viņš tiesāja grupu turnīra spēli starp Meksiku un Poliju.
Hisaši Kaneko
Hisaši Kaneko (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||7||1
Kadzuo Ečigo
Kadzuo Ečigo (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||6||1
Derventas ielejas fabrikas
Derventas upes ielejā 18. gadsimtā, pateicoties uzņēmēja un izgudrotāja un viena no mūsdienu rūpniecības pamatlicēja Ričarda Ārkraita darbībai, Kromfordā, Dārbišīrā radās pirmā mūsdienu tekstilfabrika. Derventas upe tika izmantota kā enerģijas avots Ārkraita uzgudrotajām vērpšanas iekārtām. Upes ielejas fabrikas un strādnieku mājas ir labi saglabājušies liecinieki laikmeta sociālekonomiskajiem apstākļiem.
2. tramvaju maršruts (Daugavpils)
2. tramvaju maršruts ir Daugavpils sabiedriskā transporta maršruts, kas kursē no Butļerova ielas Ķīmiķu ciematā līdz maizes kombinātam pie Forštates.
Maršruts
Butļerova iela — Maizes kombināts kursē pa šādām ielām: Jātnieku iela, Smilšu iela, Valkas iela, 18. novembra iela, Ventspils iela, Aglonas iela, Andreja Pumpura iela un Jāņa iela.
Maizes kombināts — Butļerova iela kursē pa šādām ielām: Jāņa iela, Andreja Pumpura iela, Aglonas iela, Ventspils iela, 18. novembra iela, Valkas iela, Smilšu iela un Jātnieku iela.
Pieturvietas
2. tramvaju maršrutā kopumā ir 32 pieturas virzienā Butļerova iela-Maizes kombināts ir 16 pieturas, virzienā Maizes kombināts-Butļerova iela arī ir 16 pieturas.
FC Wil
FC Wil ir Šveices futbola klubs no Vilas, pilsētas Sanktgallenes kantonā. Dibināts 1900. gadā. Pašlaik spēlē Šveices futbola otrajā līmenī — Izaicinājuma līgā. 2004. gadā komanda ir izcīnījusi Šveices kausu.
2016.—2017. gada sezonā klubā spēlēja latviešu uzbrucējs Artūrs Karašausks, viņš 12 spēlēs guva 3 vārtus.
Puertoriko olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Puertoriko olimpiskajās spēlēs līdz šim ir izcīnījusi 9 olimpiskās medaļas (1 zelta, 2 sudraba un 6 bronzas medaļas). Visas šīs medaļas ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs. Šis deviņas medaļas ir izcīnītas 4 olimpiskajos sporta veidos — boksā, cīņas sportā, tenisā un vieglatlētikā. No šīm sporta veidiem visvairāk, 6 medaļas ir izcīnītas boksā. Monika Puiga ir vienīgā Puertoriko sportiste, kura izcīnījusi zelta medaļu. Šo medaļu viņa ieguva 2016. gada Riodežaneiro spēlēs tenisā.
1988. gada Seulas spēlēs Puertoriko beisbola izlase izcīnīja trešo vietu (bronzas medaļu), taču šajās spēlēs beisbols bija demonstrācijas sporta veids. Šī iemesla dēļ iegūtā medaļa netiek oficiāli ieskaitīta.
Adriāns II
Adriāns II (la, dzimis 792. gadā, miris ) bija Romas pāvests no 867. gada decembra līdz 872. gada decembrim. Viņš bija pāvesta Nikolaja I pēctecis. 855. gadā nomira Itālijas karalis Lotārs I, un, kad Adriāns II kļuva par pāvestu, viņš kļuva par starpnieku starp franku valdniekiem un jauno karali Ludviku II. Neskatoties uz to, ka viņš mēģināja uzturēt labas attiecības ar Itālijas karali Ludviku II, Adriāns II nemitīgi tika pakļauts novērošanai. Ludvika II atbalstītāji nogalināja Adriāna II sievu un meitu. Šajā laikā katoļu priesteriem nebija liegts laulāties.
Puertoriko olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Sportistu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumos iekļauti tie sportisti, kas olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Puertoriko.
Adriāns II
Adriāns II pieder tai pašai dzimtai, pie kuras pieder arī pāvesti Stefans IV un Sergejs II.
Sesars Arturo Ramoss
Sesars Arturo Ramoss Palasveloss (es; dzimis Kuljakanā) ir Meksikas futbola tiesnesis.
Meksikas Pirmās divīzijas spēles sāka tiesāt 2011. gadā. Par FIFA tiesnesi kļuva 2014. gadā. Starptautiskā līmenī debitēja CONCACAF Zelta kausa spēlē starp Hondurasu un Gviānu.
Ramoss tiesāja 2017. gada FIFA klubu Pasaules kausa finālu starp Madrides "Real" un Gremio. 2018. gadā tika norīkots tiesāt FIFA Pasaules kausa spēles. Tajā viņš aizvadīja divas grupu turnīra spēles un astotdaļfinālu starp Urugvaju un Portugāli.
2019. gadā Ramoss piedalījās tiesnešu apmaiņas programmā starp Āzijas Futbola konfederāciju un CONCACAF, līdz ar to Ramoss tiesāja četras spēles 2019. gada Āzijas kausa izcīņā, ieskaitot pusfinālu starp Kataru un AAE. 2022. gada maijā FIFA iekļāva viņu tiesnešu sarakstā 2022. gada FIFA Pasaules kausam Katarā.
Mēzija
Mēzija bija Romas impērijas province, kuras teritorija ietvēra Donavas lejteces labā krasta zemes. Tās ziemeļu robeža gar Donavas upi ilgu laiku (izņemot Dākijas provinces pastāvēšanas laiku 102-274) bija Romas impērijas nocietinātā ārējā robeža ar barbaru ciltīm. Mūsdienās tās teritorija aptver Serbijas un Kosovas lielāko daļu, nelielu Ziemeļmaķedonijas ziemeļu daļu, kā arī Bulgārijas ziemeļu daļu un Rumānijas dienvidaustrumu daļu Melnās jūras piekrastē.
Kara laikā ar dākiem 86. gadā imperators Domiciāns provinci sadalīja Augšējā Mēzijā (Moesia Superior) ar galvaspilsētu Viminacijā (Viminacium, uz dienvidaustrumiem no tagadējās Belgradas) un Apakšējā Mēzijā (Moesia Inferior) ar galvaspilsētu Marcianopolē (uz rietumiem no Odessus, tagadējās Varnas).
Pēc 395. gada Mēzijas provinces atradās Austrumromas impērijas sastāvā.
Reinbergs
Reinbergs var būt:
Eitans Stibe
Eitans Meirs Stibe (איתן מאיר סְטִיבֶּה, Eytan Meir Stibbe, dzimis ) ir Izraēlas uzņēmējs, filantrops, atvaļināts iznīcinātājpilots, pulkvedis. 2022. gadā Stibe kā kosmiskais tūrists veica kosmisko lidojumu ar kosmosa kuģi Ax-1.
Bērnība
Eitans Stibe piedzima 1958. gadā Haifā. Viņa vecāki studiju laikā iepazinās Amsterdamā cionistu jauniešu vasaras nometnēs, pabeidza studijas, apprecējās, un 1953. gadā repatriējās uz Izraēlu. Viņa tēvs Ehuds bija augsnes un ūdens pētnieks Vulkānu institūtā Rehovotā; māte Alma bija sociālā darbiniece garīgās veselības klīnikā. 4 gadu vecumā ģimene devās uz ASV, kur tēvs studēja doktorantūrā. 7 gadu vecumā Eitana ģimene atgriezās Izraēlā un pārcēlās uz Ramatganu.
Militārā karjera
1976. gada jūlijā Stibe sāka Izraēlas Gaisa spēku iznīcinātāju pilotu apmācības kursu. Vispirms dienēja par A-4 Skyhawk pilotu 102. un 140. eskadriļā, pēc tam tika pārcelts uz 201. eskadriļu, lidojot ar F-4 Phantom II. Vēlāk viņš turpināja dienestu 117. eskadriļā kā F-16 pilots.
1982. gada jūnijā Pirmajā Libānas karā Stibe notrieca 4,5 pretinieka Sīrijas lidmašīnas. MiG-23 lidmašīnas nogāšanās, kas tika reģistrēta 9. jūnijā, tiks novērtēta kā pusnotriekšana, jo šo uzvaru viņš dalīja ar Eliezeru Škedi. 11. jūnijā, Stibe piedalījās gaisa kaujā virs Libānas ielejas, kurā 117. eskadriļas četri iznīcinātāji F-16 notrieca deviņus ienaidnieka lidaparātus; četrus no tiem (divas Su-22, MiG-23 un iznīcinātājhelikopteru Gazelle) bija Stibē, kas pilotēja F-16 piekūnu 107. Tādējādi viņš kļuva par vienu no nedaudzajiem Izraēlas gaisa spēku pilotiem, kurš viena uzlidojuma laikā notrieca četras ienaidnieka lidmašīnas.
Aktīvo militāro dienestu Eitans Stibe pabeidza 1984. gadā, bet līdz 2012. gadam turpināja dienēt kā rezervists 117. eskadrā. Šeit no 1990. līdz 1992. gadam viņa komandieris bija pulkvedis Ilans Ramons, kurš vēlāk kļuva par pirmo Izraēlas kosmonautu, bet kosmiskajā lidojumā ar STS-107 gāja bojā kosmoplāna Columbia katastrofā.
No 2013. līdz 2019. gadam Stibe bija Izraēlas Gaisa spēku lidojumu akadēmijas instruktors, pasniedzot kaujas pilotu kursu. Viņš ir ieguvis pulkveža pakāpi.
Uzņēmējdarbība
1984. gadā pēc demobilizācijas Stibe pievienojās Israel Aircraft Industries konsultantu grupai, kas strādāja pie reaktīvā iznīcinātāja Lavi sistēmu izstrādes. 1985. gadā viņš bija LR Group dibinātājiem, kas jaunattīstības valstīs īstenoja projektus un izveidoja infrastruktūru. Projekti ietvēra gaisa un jūras aizsardzības sistēmu izveidi (ko izstrādāja Izraēlas aizsardzības tehnoloģiju uzņēmumi Rafael un Elbit), mobilo un pavadoņsakaru sistēmu izmantošanu, lauksaimniecības attīstības projektu izveidi, jauniešu ciematu izveidi un daudz ko citu. Stibes galvenā loma LR bija izveidot starptautisko projektu finansēšanas aparātu sadarbībā ar starptautiskajām attīstības bankām un iestādēm. 2011. gadā viņš pameta LR Group un pārdeva savu uzņēmuma daļu (33 %). 2012. gadā viņš iegādājās 35 % kapitāldaļu uzņēmumā Mitrelli, kā darbības jomas bija līdzīgas LR darbībai. 2018. gadā Stibe atstāja Mitrelli un pārdeva visas viņam piederošās uzņēmuma akcijas.