cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Flāmi
Vēsture
Astoņdesmit gadu karš starp Spānijas impēriju un Nīderlandes Septiņu Republiku Savienību beidzās ar 1648. gada Vestfālenes miera līgumu, kurā Spānijas karalis Filips VI atzina Nīderlandes ziemeļu provinču neatkarību, bet saglabāja kontroli pār Flandrijas grāfisti un citām dienvidu daļas provincēm, kas 1714. gadā nonāca Austrijas pakļautībā. Pēc Napoleona kariem 1815. gadā Vīnes kongresā izveidoja Nīderlandes Apvienoto Karalisti, no kuras 1830. gadā atdalījās Beļģijas karaliste.
Flāmu nācijas veidošanās aizsākās tikai 19. gadsimta vidū ar pretestības grupu veidošanos pret Beļģijas varas iestāžu mēģinājumiem ieviest franču valodu kā vienīgo izglītības un saziņas valodu Flandrijā. 1861. gadā izveidojās Flāmu Savienība (Vlaemsch Verbond), 1895. gadā flāmu valodā iztulkoja Beļģijas likumu kodeksu un to sāka lietot tiesās, armijā, valsts iestādēs un skolās.
Unajs Emerijs
Unajs Emerijs (es, dzimis ) ir Spānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā. Kopš 2022. gada Emerijs ir Anglijas Premjerlīgas kluba Aston Villa galvenais treneris.
Savu lielāko daļu spēlētāja karjeras Emerijs spēlēja Spānijas Segunda División komandās. Savu trenera karjeru Emerijs sāka 2004. gadā, kad kļuva par Lorca Deportiva treneri. Vēlāk viņš pievienojās UD Almería un pirmo reizi kluba vēsturē iekļuva La Liga. Vēlāk vairākus gadus vadīja Valencia CF komandu, bet 2012. gadā kļuva par Krievijas Premjerlīgas kluba Maskavas "Spartak" galveno treneri. 2013. gadā Emerijs atgriezās Spānijā un pievienojās Sevilla komandai. Emerija vadībā Sevilla komanda trīs sezonas pēc kārtas uzvarēja UEFA Eiropas līgā. Vēlāk divas sezonas Emerijs vadīja Paris Saint-Germain komandu, izcīnot vienu Ligue 1 titulu. 2018. gadā Emerijs tika apstiprināts par Arsenal galveno treneri, nomainot Arsēnu Vengeru. Savā pirmajā sezonā Emerijs aizveda Arsenal komandu līdz UEFA Eiropas līgas finālam, kur gan zaudēja Chelsea komandai. 2019. gada novembrī pēc neuzvarētām septiņām spēlēm pēc kārtas, Emerijs tika atlaists. 2020. gada vasarā Emerijs kļuva par Villarreal galveno treneri. Ar šo klubu kļuva par 2020.—2021. gada UEFA Eiropas līgas uzvarētāju.
Emerijs tika iecelts par Anglijas Premjerlīgas kluba Aston Villa galveno treneri. Premjerlīgas klubs Villarreal samaksāja 6 miljonu eiro izpirkšanas maksu.
Trenera karjera
Sevilla
Paris Saint-Germain
Villarreal
14 Eirēne
Eirēne, arī 14 Eirēne ir asteroīds ar diametru apmēram 152 km, atrodas asteroīdu joslā, pieder S tipa asteroīdu grupai.
Asteroīdu atklāja angļu astronoms Džons Hainds Bišopa observatorijā Londonā. Haindam tas bija ceturtais atklātais asteroīds (kopā 10). Asteroīda vārdu ieteica angļu zinātnieks Džons Heršels, nodēvējot to horas Eirēnes vārdā.
Eirēne grieķu mitoloģijā ir Zeva un Temīdas meita, viena no horām, miera personifikācija. Dž. Heršels vārdu izvēlējās tobrīd Londonā notiekošās Lielās izstādes iedvesmots. Dž. Hainds vēlējās, lai asteroīda simbolā būtu attēlots balodis ar olīvzaru knābī un zvaigzni uz galvas, bet simbols netika oficiāli apstiprināts.
Ārējās saites
Eirēnes orbīta
Lietuva 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Lietuvas olimpiskajā komandā bija 47 sportisti (36 vīrieši un 11 sievietes), kuri startēja 11 olimpiskajos sporta veidos. No individuālajiem sporta veidiem visvairāk Lietuvas sportistu, 8 sportisti, startēja vieglatlētikā. Šajās olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās Lietuvas vīriešu basketbola izlase.
Lietuva 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja divas olimpiskās medaļas (1 zelta medaļu un 1 bronzas medaļu). Šīs bija pirmās olimpiskās medaļas Lietuvai kopš tās dalības spēlēs. Zelta medaļu izcīnīja vieglatlēts Roms Ubarts (viņš arī 1988. gada Seulas spēlēs izcīnīja sudraba medaļu), savukārt bronzas medaļu izcīnīja Lietuvas basketbola izlase.
Lietuvas karognesējs olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija peldētājs Raimunds Mažulis.
Florians Tovēns
Florians Tovēns (fr; dzimis ) ir Francijas futbolists, pussargs, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Ligue 1 kluba Marseļas "Olympique" sastāvā.
Sasniegumi
Bastia
Francija
Rūjas paliene
Rūjas paliene ir 2004. gadā izveidots dabas liegums Valmieras novada Jeru, Sēļu un Vilpulkas pagastos. Ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta.
Aizsargājamā teritorija atrodas Ziemeļvidzemes zemienes Burtnieka līdzenumā. Ietver Rūjas un tās labā krasta pietekas Palmutes palienes. Paliene nodrošina dzīves vidi vairākām retajām un aizsargājamajām putnu sugām. Dabas liegumā dzīvo ķikuti (Gallinago media), daudz griežu.
Gregors XII
Pāvests Gregors XII (, dzimis, miris ) bija Romas pāvests no līdz , kad bija spiests atkāpties, lai atrisinātu Lielo Rietumu shizmu.
Viņa īstais vārds bija Andželo Korraro (Angelo Corraro). Gregora XII priekštecis bija Inocents VII, bet pēctecis — Martins V. Gregora XII pontifikāta laikā bija vairāki antipāvesti. Atkāpies no amata, kad tika sasaukts Konstances koncils, lai atrisinātu baznīcas nesaskaņas. Pēdējais pāvests līdz Benediktam XVI 21. gadsimtā, kurš atkāpies no amata.
Reinas demilitarizētā zona
20. gadsimta 20. gadu pirmajā pusē Antantes karaspēks vairākkārt iebruka Reinas demilitarizētajā zonā, reaģējot uz dažādiem Vācijas ārpolitikas pasākumiem. Slavenākais no tiem ir 1923.−1925. gada Rūras okupācija. Okupāciju pavadīja mēģinājumi ar vietējo separātistu palīdzību atdalīt Reinzemi no Vācijas (1923. gada 21. oktobrī Āhenē viņi pasludināja "neatkarīgu Reinas republiku"). Vāciešu tautības iedzīvotāji okupantiem izrādīja "pasīvu pretestību", rīkojot streikus un citus protestus.
Konfliktu atrisināja 1925. gadā noslēgtie Lokarno līgumi, kas noteica pēc Pirmā pasaules kara izveidoto Eiropas valstu robežu, īpaši Francijas un Vācijas robežas, neaizskaramības garantijas. Līdz 1930. gada vidum Vācijai izdodas panākt ārvalstu karaspēka galīgo izvešanu no savas teritorijas.
Kad 1933. gadā Vācijā varu pārņēma Ādolfs Hitlers, viņa valdība sāka Reinas demilitarizētas zonas likvidēšanu. 1936. gada 7. martā Francijas, Lielbritānijas, Itālijas un Beļģijas vēstniekiem Berlīnē Vācijas valdība pasniedza memorandu, kurā vēstnieki tika informēti par Vācijas atteikšanos no 1925. gada Lokarno līguma. Tajā pašā dienā Vācijas karaspēks ienāca demilitarizētajā zonā. Tautu Savienības Padome nosodīja Vāciju par starptautisko saistību pārkāpšanu, bet "lielās Eiropas lielvalstis" nereaģēja. Drīz pēc tam Lielbritānijas premjerministrs Stenlijs Boldvins paziņoja, ka Vācijas karaspēka ienākšana Reinzemē "nesatur militāra konflikta draudus", kas faktiski nozīmēja Reinas demilitarizētās zonas atcelšanas atzīšanu.
Šo notikumu rezultātā zona de facto ir beigusi pastāvēt, Vācija uzsākusi remilitarizāciju.
Raimons Domeneks
Raimons Domeneks (fr, dzimis ) ir Francijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā.
Kā spēlētājs, Domeneks ilgstoši spēlēja Lionas "Olympique" un RC Strasbourg komandās. Savu trenera karjeru Domeneks iesāka FC Mulhouse komandā. Vēlāk Domeneks trenēja Lionas komandu un Francijas U21 izlasi. 2004. gadā Domeneks kļuva par Francijas futbola izlases treneri. Pēc nesekmīga 2010. gada FIFA Pasaules kausa Domeneks pameta Francijas izlases galvenā trenera amatu. 2020. gadā, pēc desmit gadu pauzes, Domeneks atgriezās trenera amatā un pievienojās FC Nantes. 2021. gada februārī tika atbrīvots no amata pēc tam, kad nespēja uzvarēt nevienā no astoņām spēlēm.
Karaļa Džordža sala
Karaļa Džordža sala (en, es) vai '''25. maija sala''' (es; Argentīnas avotos) ir lielākā Dienvidšetlendas salu arhipelāga sala Antarktikā. Izvietojusies arhipelāga vidusdaļā starp Brensfīlda šaurumu dienvidos un Dreika šaurumu ziemeļos. Faildsa šaurums to atdala no Nelsona salas dienvidrietumos. Ap 90% salas teritorijas klāj ledus. Piekrastē vairākas nelielas saliņas, no kurām viena — Pengvina — ir aktīvs vulkāns.
Vēsture
Salu atklāja un tās ziemeļu krastu aptuveni nokartēja britu jūrasbraucējs Viljams Smits 1819. gada 16. oktobrī. Nosaukta par godu tā laika Lielbritānijas karalim Džordžam III.
Salas dienvidu krasta līčus intensīvi izmantoja kā roņu, bet vēlāk arī vaļu mednieku bāzes. Pie salas austrumos esošā Melvila raga atrodas Livonijas klints (Livonia Rock, -62.0405°N, -57.59667°W), kas tā nosaukta par piemiņu angļu buriniekam Livonia (pētīja salas roņu medību vietas 1821.–1822. gadā). Admiralitātes līcī 1906. gadā tika ierīkota vaļu mednieku bāze, kas darbojās līdz Lielajai depresijai, kad pieprasījums pēc vaļu produktiem apsīka un medības kļuva komerciāli neizdevīgas.
Polārstacijas
Pirmo polārstaciju — Bāzi G — Karaļa Džordža salā 1947. gada 18. janvārī ierīkoja Apvienotās Karalistes Folklenda Salu Teritorijas dienests. Tā nepārtraukti funkcionēja līdz 1961. gadam, kad tika slēgta, bet 1984. gadā tās vietā tika uzbūvēta Brazīlijas polārstacija Komandanteferrasa. Mūsdienās salā darbojas 11 valstu 13 polārstacijas, no kurām 11 funkcionē cauru gadu. Vēl divas vasaras stacijas (Baljve un Hulioripamonti) izvietojušās nelielajā Ārdlija salā Maksvela līcī.
Izplestā balodene
Izplestā balodene (la) ir amarantu dzimtas suga, kura ir plaši sastopama Ziemeļamerikā un Eirāzijā, tostarp Latvijā bieži visā teritorijā.
Atsevišķi eksemplāri un grupas aug nezāļainās vietās, ceļu un dzelzceļu malās, dārzos.
Nidiformis
Picea abies „Nidiformis” ir mūžzaļa, lēnaudzīga parastās egles šķirne. Šai eglei ir pundurforma ar izteiktām robežām. Skujas ir smalkākas nekā parastajai eglei. Vainags ir stingrs, kompakts. Pavasarī jaunie dzinumi maigi zaļi, kas līdz rudenim kļūst tumši zaļā krāsā. Jaunie dzinumi nedaudz izliecas uz leju, veidojot ko līdzīgu putna ligzdai. Auga mūža ilgums virs 50 gadiem. Tam ir izteikta izturība pret aukstiem klimatiskajiem apstākļiem, kaitēkļiem, kā arī pret dažādiem augsnes tipiem un pH līmeni (5,0—8,0). Atšķirībā no citām dekoratīvajām egļu šķirnēm, "Nidiformis" ir izturīga pret pavasara saules apdegumiem. Picea abies „Nidiformis” pavairo ar spraudeņiem un arī potējot. Savu īpašību dēļ šī šķirne iecienīta dekoratīvajos dārzos Ziemeļeiropā un Ziemeļamerikā. Latvijas klimata apstākļos pieaugums ir no 3—5 cm gadā.
Liganuzes pagasts
Liganuzes pagasts (et) ir viena no 8 Igaunijas Austrumviru apriņķa pašvaldībām un aizņem apriņķa ziemeļrietumu daļu. Izveidots Igaunijas teritoriālās reformas gaitā 2017. gadā, apvienojot Liganuzes pagastu, Kivieli pilsētu un Sondas pagastu. Pagastā ietilpst 2 pilsētas (Kivieli, Pisi), 3 lielciemi (Erra, Liganuze un Sonda) un 48 ciemi. Robežojas ziemeļos ar Somu līci, austrumos ar Austrumviru apriņķa Toilas pagastu un Kohtla-Jerves pilsētu, dienvidaustrumos ar Alutaguzes pagastu, dienvidrietumos - ar Rietumviru apriņķa Vinni pagastu, bet rietumos - Viru-Nigulas pagastu.
Jānis Aleksandrs Freijs
Jānis Aleksandrs Freijs (1863—1950) bija latviešu baptistu draudžu sabiedriskais darbinieks. Latvijas baptistu Garīgā semināra direktors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1863. gada 29. decembrī Šauļu aprinķa Sudinču ciemā Kārļa un Šarlotes Freiju ģimenē kā pirmais bērns. Jau bērnībā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Rīgā. Mācījās Rīgas Mārtiņa baznīcas elementārskolā (1873-1877) un Rīgas pilsētas zēnu skolā Āgenskalnā, strādāja par mācekli V. Koha mehāniskajās darbnīcās. 1880. gadā pievērsās baptismam, no 1883. gada bija mācītājs Daugavgrīvas baptistu draudzē, 1885. gadā nodibināja baptistu izdevniecību. No 1890. gada bija baptistu mācītājs Āgenskalna draudzē, 1893. - 1894. gadā arī Ciānas draudzē un Semināra draudzē, vadīja baptistu garīgo semināru. 1894. gadā devās trīs mēnešu svētceļojumā uz Svēto zemi. Bija žurnālu "Jaunības Draugs" (1904-1914), laikraksta "Avots" (1905-1914) un tā pielikuma "Svētdienas Skolnieks" (1906-1913) redaktors un izdevējs. 1906. gadā izdevniecība nonāca Draudžu sabiedrības īpašumā un pārtapa par uzņēmumu "J. A. Freijs un biedri" L. Ķēniņu ielā 28. 1910. gadā J. A. Freijs uzbūvēja namu Aleksandra (tagad Brīvības) ielā 13, kur iekārtoja baptistu grāmatu veikalu. 1913. gadā viņš piedalījās Eiropas baptistu kongresā.
Kā Rīgas pilsētas domes loceklis Freijs 1914. gadā panāca ka Rīgas pilsēta uzdāvināja baptistu draudzei zemes gabalu Kurzemes (tagad Mārupes) ielā 14 lūgšanas nama būvei. Pēc pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā J. A. Freiju izsūtīja uz Sibīriju. Pēc Februāra revolūcijas viņš 1917. gadā atgriezās Rīgā, vācu okupācijas laikā 1917. gada 22. decembrī Freiju ievēlēja par Vidzemes Zemes padomes locekli.
1920.–1921. gadā Freijs apceļoja ASV, 1920. gadā viņu ievēlēja par Pasaules Baptistu savienības (PBS) viceprezidentu (1920–1923) un PBS Izpildkomitejas locekli (1923–1928). Viņš piedalījās PBS kongresos (1923, 1928). 1923. gadā Redlensas universitāte Kalifornijā piešķīra Freijam goda doktora grādu teoloģijā. Otrā pasaules kara laikā pārcēlās uz dzīvi Piltenē. Miris 1950. gada 24. martā Piltenē, apbedīts Ventspils Meža kapos.
Dzirnupīte (Īslīces pieteka)
Dzirnupīte (arī Dzirnupe) ir Īslīces kreisā krasta pieteka Bauskas novadā.
Iztece pie Vecrundāles. Tek ziemeļu virzienā, lejtecē gar Rundāles pils kompleksa austrumu pusi. Ietek Īslīcē netālu no Rundāles pils. Dzirnupīti lejtecē šķērso valsts autoceļš V1031 (Pilsrundāle–Ādžūni).
Melnīkas apriņķis
Melnīkas apriņķis ir Čehijas Centrālčehijas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Centrālčehijas apgabala Mlada Boleslavas apriņķi austrumos, Prāgas Austrumu apriņķi dienvidos, Prāgas Rietumu apriņķi dienvidos un Kladno apriņķi dienvidrietumos, Ūstu apgabala Litomeržices apriņķi ziemeļrietumos, kā arī Liberecas apgabala Česka Līpas apriņķi ziemeļos.
Trīs mērkaķi
"Trīs mērkaķi" (tr; en) ir 2008. gada turku filma, kuras režisori ir Nuri Bilge Ceilans.
Filma "Trīs mērkaķi" Kannu kinofestivālā tika nominēta "Palmas zaram", savukārt Nuri Bilge Ceilans ieguva balvu nominācijā "Labākais režisors".
Filma izvirzīta uz Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijas "Labākā filma svešvalodā" nominācijas pretendentiem.
Elnēni
Elnēni ir ciems Jēkabpils novada Gārsenes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 2 km no pagasta centra Gārsenes, 8 km no Aknīstes un 159 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļiem V810 un V709, netālu atrodas Dienvidsusēja.
Dienvidčujas grēda
Dienvidčujas grēda (ru) vai Dienvidčujas Belki ir kalnu grēda Krievijā, Altaja Republikā. Izvietojusies Altaja kalnu sistēmas dienvidos starp Ziemeļčujas grēdu ziemeļos un Ukoku dienvidos. Ziemeļos grēdu norobežo Karagemas ieleja un Čujas stepe, dienvidos — Argutas un tās pietekas Džazatoras ielejas. Grēdas vidējais augstums ap 3000—3500 m, augstākā virsotne Ijiktū — 3940 m vjl. Nogāzēs gandrīz nav meža, tikai alpīnās pļavas un pundurbērzi. Ap 130 šļūdoņu, lielākie ir Talduras šļūdonis (8 km garš un 34,9 km² platībā) un Sofijas šļūdonis (10 km, 24 km²).
Saulīte (uzvārds)
Saulīte (vīriešu dzimtē Saulītis) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „Saule” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mikola Pidhornijs
Mikola Pidhornijs (uk) jeb Nikolajs Podgornijs (ru; dzimis, miris ) bija ukraiņu politiķis, Ukrainas Komunistiskās partijas pirmais sekretārs (1957—1963), PSRS Augstākās Padomes priekšsēdētājs (1965—1977).
The Safety of Objects
The Safety of Objects ir 2001. gada ASV drāma, kuras režisore un viena no scenārija autorēm ir Rouza Troše. Galvenās lomas atveido Glenna Klouza, Kristena Stjuarta, Patrīcija Klārksone, Džesika Kempbela, Džošua Džeksons un Dermots Malronijs. Filmas pirmizrāde notika.
Cira stadions
Cira stadions (gr) ir 1975. gadā uzbūvēts stadions Kipras pilsētā Limasolā, tajā bāzējas vairākas Kipras futbola komandas. Stadions nosaukts mecenāta Petra Cira (Πέτρος Ι. Τσίρος) vārdā. Tajā dažkārt notiek Kipras futbola izlases mājas spēles, sevišķi daudz to bija 20. gadsimta deviņdesmitajos gados. Ir plāni par jauna stadiona celtniecību Limasolā.
Raķešu uzbrukums Kramatorskai (2023)
Raķešu uzbrukums Kramatorskai bija viens no Krievijas iebrukuma Ukrainā notikumiem, Krievijas bruņoto spēku teroristisks uzbrukums civiliedzīvotājiem, kurā tika nogalināti 12 un ievainoti 61 cilvēki. Viena no raķetēm trāpīja kafejnīcā RIA Lounge Bar Kramatorskas centrā, kur tobrīd atradās daudz klientu.
Kopš 2015. gada rudens Kramatorska bija Ukrainas kontrolētās Doneckas apgabala daļas administratīvais centrs. 2023. gada jūnijā pilsēta atradās aptuveni 40 km no frontes līnijas. RIA Lounge Bar bieži apmeklēja ārvalstu žurnālisti un delegācijas. Uzbrukumā tika ievainoti trīs Kolumbijas pilsoņi, kas pārstāvēja iniciatīvu "Turies Ukraina" (spāņu: Aquanta Ucraina).
Eufemiano Fuentess
Eufemiano Fuentess (es; dzimis ) ir spāņu sporta ārsts, kurš plašāk zināms ar savu saistību ar Operación Puerto dopinga lietu.
Biogrāfija
Fuentess jaunībā nodarbojies ar sportu. Pēc tam viņš kļuva par komandas ārstu Spānijas riteņbraukšanas komandās Team ONCE, Amaya un Kelme. Bijušais Kelme braucējs Hesuss Manzano apsūdzēja Fuentesu par saistību ar dopinga lietošanu komandā. 2005. gadā Fuentess pameta darbu Kelme komandā, nostrādājis tur 16 mēnešus. Viņš paziņoja, ka pamet darbu ar profesionāliem riteņbraucējiem, kā galvenos iemeslus minot veselības stāvokli un ģimenes apstākļus, kā arī vēlmi pētīt retinoblastomas vēzi Instituto del Cáncer de Canarias organizācijā.
Fuentesu kopā ar četrām citām personām 2006. gada 22. maijā arestēja Spānijas Civilā gvarde. Kopā ar viņu aizturēti tika Liberty Seguros menedžeris Manolo Saiss, Madrides analītiskās laboratorijas hematologs Hosē Luiss Merino, profesionāls kalnu riteņbraucējs Alverto Leons un Hosē Ignasio Labarta, kurš tobrīd bija sporta direktora asistents Comunidad Valenciana komandā.
Fuentesa klīnikā Madridē tika atrasti 186 iepakojumi ar asinīm, kuri piederēja profesionāliem sportistiem un bija apzīmēti ar kodētiem nosaukumiem, kā arī EPO, steroīdi un augšanas hormons. Skandālā tika iesaistīti plaši zināmi šosejas riteņbraucēji, to skaitā bijušie Tour de France favorīti Jans Ulrihs, Ivans Baso, Fransisko Mansebo, Mikēle Skarponi, Tailers Hamiltons, Hosē Enrike Gutjeress Katalunja, Roberto Erass, Dario Pjeri un liela daļa no Comunitat Valenciana un bijušās Liberty Seguros komandas. Arī Alverto Kontadors bija aizdomās turēto sarakstā, bet vēlāk Spānijas tiesa un UCI viņu attaisnoja. Fuentess atkārtoti noliedza aizliegtu darbību veikšanu un apgalvoja, ka nav sadarbojies tikai ar riteņbraucējiem, bet arī citu sporta veidu pārstāvjiem kā futbolistiem un tenisistiem. Tomēr 2010. gada decembrī viņš izteicās "Ja es runātu, Spānijas futbola izlasei tiktu atņemts 2010. gada Pasaules kauss".
2010. gadā Fuentess bija iesaistīts vēl vienā dopinga skandālā, kad Spānijas policija viņu arestēja Operación Galgo laikā. 9. decembrī, vairāku vienlaicīgu reidu laikā, piecās provincēs Spānijas policija konfiscēja lielu daudzumu anabolisko steroīdu, hormonu un EPO, kā arī laboratorijas ekipējumu asins pārliešanai. Saskaņā ar laikrakstu Público, Eufemiano Fuentess un viņa māsa Jolanda bija šīs organizētās shēmas vadītāji. Arestēta tika arī vieglatlēte Marta Domingesa, kura tika atbrīvota pret drošības naudu pēc tam, kad tika apsūdzēta dopinga tirgošanā un izplatīšanā, un Alverto Leons, kura ledusskapī tika atrasti vairāki iepakojumi ar asinīm. Leons vēlāk tika atrasts miris, veicot pašnāvību.
2013. gada janvārī notika Operacion Puerto tiesa un Fuentess piedāvāja atklāt visu sportistu vārdus, kuriem viņš palīdzēja dopinga lietošanā. Tiesnese Hulija Santamarija teica viņam, ka nav obligāti nosaukt citus sportistus, atskaitot apsūdzētos riteņbraucējus. Fuentess apgalvoja, ka viņš citu sporta veidu pārstāvjiem piegādāja dopingu un izteicās: “Es varētu identificēt visus [asins] paraugus. Ja jūs man iedotu sarakstu, es varētu pateikt, kurš atbilst kuram kodam uz [asins] iepakojumiem.”
Tā kā Spānijā nepastāvēja antidopinga likumi, Fuentesu tiesāja par "sabiedrības veselības apdaruējumu". Viņa aizstāvība pastāvēja uz to, ka asins pārliešana notika droši un sportistiem bija veselīga. Šo veidokli asi apstrīdēja, īpaši viņa bijušie klienti un riteņbraucēji Hesuss Manzano un Jergs Jakše, kuri apgalvoja, ka asins pārliešana notika bīstamos apstākļos un apdraudēja veselību.
1660. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1660. gada notikumi pašreizējās Latvijas''' teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš atradās Kurzemes hercogistē ar autonomijas tiesībām. Vidzemes novads ietilpa Zviedru Vidzemes sastāvā, kas bija Zviedrijas domīnija, bet Latgales novads poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā, kas bija Žečpospolitas province. Latvijas teritorijas austrumdaļu ar vairākām pilsētām bija pakļāvusi Krievijas cariste.
Labradoras retrīvers
Vārds retrīvers cēlies no angļu valodas - retrieve latviski nozīmē atgūt, atdabūt, bet vārds retriever apzīmē medību suņa pienākumu pienest nošauto medījumu, parasti putnu.
Vēsture
Labradora priekšteči ir Kanādas Ņūfaundlendas salas vietējie suņi — Sentdžonsas suņi jeb mazie ņūfaundlendi, kas bija 16. gadsimta mencu zvejnieku galvenais palīgs un draugs skarbajos apstākļos. Nav zināms, no kurienes cēlušies Sentdžonsas suņi, bet visticamāk šī senā šķirne izveidojās, dabīgi sajaucoties Eiropas ienācēju dažādiem darba suņiem. Salā pamatā iebrauca cilvēki no Anglijas, Īrijas un Portugāles. Ņūfaundlends jeb, kā senāk teica, lielais ņūfaundlends cēlies, sajaucot Sentdžonsas suni ar Porugāles mastifu, kuru sev līdzi jau 16. gadsimtā bija atveduši Portugāles zvejnieki. Augumā mazākais Sentdžonsas suns tika izmantots, lai no jūras palīdzētu izvilkt tīklus, pārvilktu no laivas uz laivu virves vai noķertu un pienestu zivis, kas izkritušas no tīkliem. Tam bija melns kažoks un raksturīgas baltas pazīmes — krūtis, ķepas, zods un purns. Šīs pazīmes mūsdienās bieži parādās labradoru jaukteņos un ļoti retos gadījumos tīršķirnes labradoriem uz krūtīm parādās neliels balts plankumiņš, ko mēdz saukt par medaljonu. Arī uz pēdām vai purna reizēm aug dažas baltas spalvas. Sentdžonsas pilsētas apkārtnē pamatā dzīvoja angļi un īri, kuri augstu vērtēja Sentdžonsas suņu uzticību un augstās darba spējas. Šie suņi mīlēja ūdeni, labi peldēja un nira, bija zvejnieku draugi un palīgi. 18. — 19. gadsimtā starp Ņūfaundlendu un Lielbritāniju pastāvēja aktīva kuģošana. Šajā laikā britiem, īpaši medību cienītājiem — aristokrātiem, iepatikās strādīgie, ūdeni mīlošie Sentdžonsas suņi. 19. gadsimta izdevumos mazie ņūfaundlendi bieži tika aprakstīti kā vislabākie retrīveri. Lielbritānijā 19. gadsimta sākumā tika ievesti pirmie Sentdžonsas suņi un uzsākās labradora retrīvera šķirnes veidošana. Vienlaicīgi Ņūfaundlendā, ieviešot aitu aizsardzības programmu, Sentdžonsas suņi pamazām izzuda. Kopumā šīs šķirnes suņi Kanādā bija sastopami līdz 1980. gadiem. Medību īpašību uzlabošanai no Ņūfaundlendas ievestie suņi tika krustoti ar vairāku šķirņu suņiem, piemēram, ar gordonseteriem, gludspalvainajiem retrīveriem un, iespējams, arī ar pointeriem. Ņūfaundlendas suņu ievešana Lielbritānijā turpinājās līdz 1885. gadam, kad Lielbritānijā tika ieviesti stingri karantīnas noteikumi. Tomēr vēl 1932. vai 1933. gadā audzētāji Ņūfaundlendā atrada divus Sentdžonsas suņus — kuci un suni, kurus atveda uz Lielbritāniju.
Galvenie mūsdienu labradoru šķirnes veidotāji 19. gadsimtā bija Mālmsberi grāfi un Beklū hercogi, kas centās izveidot pīļu medībām piemērotu retrīveru. Par šķirnes ciltstēviem var saukt divus Sentdžonsas suņus - Eivonu (Beklū Eivonu) un Nedu, kurus Mālmsberi grāfs 1880. gados iedeva Beklū hercogam, lai tos izmantotu šķirnes uzlabošanas programmā. Pirmos Sentdžonsas suņus uz Lielbritāniju 1820. gadā atveda Mālmsberi grāfs, lai gan šo suņu labā slava Lielbritāniju bija sasniegusi jau krietni senāk. Grāfs augstu novērtēja, kā suņi strādā kopā ar Ņūfaundlendas zvejniekiem un iznes no ūdens jebko, kas to saimniekiem vajadzīgs. Grāfam suņi tik ļoti iepatikās, ka viņš nevilcinoties noslēdza vienošanos ar zvejniekiem par dažu suņu iegādi un to pārvešanu uz mājām, kur tika izveidota pirmā Sentdžonsas suņu audzētava Lielbritānijā.
Šķirnes nosaukuma vēsture
Šķirne, no kuras tika izveidots labradors, tās mītnes zemē tika saukta par Sentdžonsas suni jeb Sentdžonsas ūdens suni, to mēdza saukt arī par mazo ņūfaundlendu. Kad suņus 19. gadsimtā ieveda Anglijā, tos sāka saukt par labradoriem, izmantojot to ģeogrāfisko izcelsmes vietu — Labradoru, vienlaicīgi ar nosaukumu nošķirot no lielākās ņūfaundlendu šķirnes, lai gan Sentdžonsas suņi pamatā bija sastopami Ņūfaundlendas dienvidos Avalonas pussalā. Jau 1870. gadā nosaukums labradors Anglijā bija kļuvis par ierastu šķirnes apzīmējumu.
Dažādi fakti
Pirmais dzeltenais labradors piedzima 1899. gadā, bet šokolādes krāsas labradors 1930. gados. Beklū hercoga suņu audzētavā 1892. gadā piedzima arī brūni raibs labradors. 1903. gadā Anglijas Kennel klubs atzina Labradoras retrīveru par patstāvīgu šķirni.
Pirmie labradori nebija vienveidīgi, tie varēja būt ar īsāku vai garāku apmatojumu, līdzīgi gludspalvainajam retrīveram. Attīstoties šķirnei, suņi kļuva vienveidīgāki, tika nostiprinātas šķirnei raksturīgās pazīmes. Mūsdienu labradors ar ārējo izskatu atšķiras no pagājušo gadsimtu labradora, iespējams, arī nākotnē audzētāji vēlēsies kaut ko pilnveidot labradora eksterjerā, taču nemainīgam būs jāpaliek izcilajam labradora raksturam — izcilām mednieka īpašībām, spējai apgūt visu jauno, dzīvespriekam, labsirdībai — visām tām īpašībām, kas ļāva labradoram retrīveram iekarot cilvēku sirdis un prātus.
Lukass Ernandess
Lukass Ernandess (fr; dzimis ) ir Francijas futbolists, aizsargs, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Ernandess pārstāv Francijas Ligue 1 līgas komandu Paris Saint-Germain.
Labradoras retrīvers
Standarts
Labradors ir spēcīgs, masīvas konstitūcijas suns. Augums skaustā suņiem ir 57—62 cm, svars 29—41 kg, kucēm augstums skaustā 54—59 cm, svars 25—32 kg. Daži labradori sver vairāk kā 45 kg, bet tie vairs neatbilst šķirnes standartiem. Kopumā labradors atgādina vieglāka tipa ņūfaundlendu. Galva plata, apaļa, pāreja no pieres uz plato purnu ne visai izteikta. Acis tumši brūnas vai riekstbrūnas. Ausis nelielas, nokarenas, galvai piegulošas. Krūtis platas un dziļas, mugura un gūžas platas, spēcīgas. Kājas taisnas, spēcīgas, pakaļkājām mēreni izteikts apakšējās locītavas leņķis. Ķepas apaļas, kompaktas. Labradoram ir tā sauktā ūdra aste - pamatnē ļoti resna, bet pakāpeniski kļūst tievāka un beidzas ar smailu galu.
Lukass Ernandess
Sasniegumi
Atlético Madrid
Labradoras retrīvers
Standarts
Spalva labradoram ir īsa, cieta, ļoti bieza, ar bagātīgu pavilnu, piemērota darbam ūdenī. Krāsa visbiežāk melna, bet ir arī dzelteni un šokolādes brūni suņi. Pasaulē daži audzētāji pārdod sudraba krāsas labradorus, bet suņu klubi apšauba šīs līnijas piederību tīrai labradoru šķirnei, jo tīršķirnes labradoriem nav sudraba krāsas gēna. Anglijas suņu klubs šādas krāsas labradorus reģistrē kā neatpazīstamas šķirnes suņus.
Lukass Ernandess
Sasniegumi
Bayern Munich
Francija
Labradoras retrīvers
Īpašības
Labradors ir apveltīts ar izcilu ožu, tādēļ uzskatāms par ļoti labu medību suni, kas nebīstas ne ūdens, ne karstuma, ne aukstuma. Tas ir izturīgs, darbīgs un vērīgs suns. Anglijā apkopoti dati par labradoriem, kas pirmajā pasaules karā izmantoti gan kā sargsuņi, gan arī sapieru darbā - mīnu meklēšanā. Labradors padodas jebkura veida dresūrai, labi apgūst medību apmācību, slīcēju glābšanas māku un jau kucēna vecumā ir lielisks apvidus pārmeklētājs. Ideāls suns turēšanai pilsētas apstākļos: miermīlīgs, pieticīgs uzturā. Saimniekiem jārēķinās, ka suns gribēs ēst visu laiku, tādēļ jāseko līdzi apēstā daudzumam. Labradors pastaigu laikā vienmēr atradīs ūdenstilpi, kurā nopeldēties arī rudenī un agrā pavasarī.
Raksturā labradors, lai arī pusaudža vecumā ir ļoti draiskulīgs, ir nosvērts un paklausīgs suns. Vienreiz izpratis, ko saimnieks vēlas, viņš katru komandu izpildīs droši un precīzi. Viena no visjaukākajām īpašībām ir suņa pieķeršanās bērniem. Labradors mīl savus, citu suņu kucēnus un arī cilvēkbērnus. Parasti ļoti labi saprotas ar visiem mājdzīvniekiem.
Šķēplapu balodene
Šķēplapu balodene (la) ir mainīga izskata amarantu dzimtas suga, kura ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp nereti visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā. Sugas ietvaros nodala zemākus taksonus.
Atsevišķi eksemplāri un grupas dažādās nezālienēs, ceļmalās un jūras piekrastē.
Getafe Club de Fútbol
Getafe Club de Fútbol ir Spānijas futbola klubs no Madrides piepilsētas Hetafes. Klubs dibināts 1946. gadā kā Club Getafe Deportivo, ar pašreizējo nosaukumu reģistrēts 1983. gadā. No 2004. līdz 2016. gadam spēlēja Spānijas futbola čempionāta Pirmajā divīzijā, 2015.—2016. gada sezonā ieņēma 19. vietu un tika pazemināti uz Otro divīziju, bet 2017. gadā atgriezās La Liga. Augstākais sasniegums tika sasniegts 2009.—2010. gada sezonā, kad izcīnīta sestā vieta. 2007. un 2008. gadā spēlēja arī Spānijas Karaļa kausa finālā, bet abas reizes zaudēja, attiecīgi ar 0—1 pret Sevilla FC un ar 1—3 pret Valencia CF. Mājas spēles aizvada Coliseum Alfonso Pérez stadionā.
2007. gadā šajā klubā spēlēja Latvijas futbolists Māris Verpakovskis, kas tika īrēts no Ukrainas kluba Dynamo Kyiv.
Komandas sastāvs
Sastāvs atjaunināts .
Džheluma
Džheluma (en, ur, hi) ir 725 kilometrus gara Čenābas upes labā krasta pieteka Indijā un Pakistānā.
Augštecē tek uz ziemeļrietumiem un ir Kašmīras ielejas galvenā upe. Pie Bandiporas pagriežas uz rietumiem, pie Muzafarābādas uz dienvidiem, bet pie Džhelumas pilsētas — uz dienvidrietumiem. Ietek Čenābā lejpus Džhangas. Lejtecē upei liela nozīme apūdeņošanā. Senajiem grieķiem upe bija pazīstama kā Hidaspa un pie tās 326. gadā p.m.ē. notika Hidaspas kauja — pēdējā lielā Maķedonijas Aleksandra uzvara. Pie upes atrodas Šrīnagara Indijā, kā arī Pakistānas pilsētas Džheluma un Khušāba.
Iviltinas rajons
Iviltinas rajons (, ckt) ir Krievijas Čukotkas autonomā apvidus administratīvais rajons tā ziemeļaustrumos. Administratīvais centrs ir Egvekinotas pilsētciemats. Pašvaldības nozīmē rajona teritorijā izveidots Egvekinotas pilsētas apvidus (городской округ Эгвекинот); sīkāka administratīvā iedalījuma rajonā nav. Rajons savu nosaukumu ieguvis no 1995. gadā likvidētā Iviltinas kalnraču ciemata, kura polimetālu rūdas raktuvēm par godu savulaik tika izveidots atsevišķs administratīvais rajons. 46 km uz ziemeļrietumiem no rajona centra atrodas Ziemeļu polārā loka un 180° meridiāna krustpunkts — vienīgā vieta uz planētas, kur Griničas meridiāns un kāds no polārajiem lokiem krustojas uz sauszemes.
Ģeogrāfija
Rajons izvietojies Čukotkas autonomā apvidus ziemeļaustrumu daļā starp Ziemeļu Ledus okeānu ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. Dienvidrietumos robežojas ar Anadiras rajonu, ziemeļrietumos — ar Čaunas rajonu, austrumos — ar Provideņijas rajonu un Čukotkas rajonu. Ziemeļrietumos krastus apskalo Austrumsibīrijas jūra, ziemeļaustrumos — Čukču jūra, bet dienvidos — Beringa jūras Anadiras līcis. Rajona teritorijas lielāko daļu aizņem Čukču kalniene, ziemeļu piekrasti — Vankaremas zemiene, bet rajona dienvidrietumos iestiepjas Anadiras zemiene. Rajona teritorijā ietilpst Vrangeļa sala un Heralda sala Ziemeļu Ledus okeānā. Daudz upju, lielākā no kurām ir Amguema.
Rajona lielākā daļa izvietojusies aiz polārā loka, tā ainavu veido galvenokārt tundra un kalnu tundra. Valda mūžīgais sasalums. Ievērojama klimatisko apstākļu dažādība — piekrastē valda piejūras klimats, 50—100 km joslā gar piekrasti — mēreni kontinentāls, bet centrālajā daļā — krasi kontinentāls. Gada kopējais nokrišņu daudzums zemienēs 300—500 mm, kalnos un piekrastēs — līdz 600 mm.
Rajona teritorijā bagātīgas derīgo izrakteņu atradnes — alva, volframs, zelts, molibdens, sudrabs, antimons, svins, cinks, dzīvsudrabs, akmeņogles, bet ieguve turpinās nelielos apjomos tikai zelta un sudraba raktuvēs.
Vēsture
Rajons dibināts 1953. gada 2. decembrī, atdalot teritorijas no kaimiņos esošajiem Anadiras, Čukotkas un Čaunas rajoniem. Par rajona centru kļuva Egvekinotas ciemats. 1973. gada 27. decembrī, nodalot rajona ziemeļu daļu, tika izveidots Misšmitas rajons ar centru Misšmitas pilsētciematā.
1995. gadā tika slēgtas polimetālu rūdu raktuves un pamests rajonam vārdu devušais Iviltinas ciemats. Pēc straujā iedzīvotāju skaita krituma 1990. gados (Misšmitas rajonā no 15 tūkstošiem 1989. gadā līdz 2,6 tūkstošiem 2002. gadā, bet Iviltinas rajonā no 16 tūkstošiem līdz 4 tūkstošiem) Misšmitas rajonu 2008. gada 30. maijā apvienoja ar Iviltinas rajonu, izveidojot Austrumu rajonu (Восточный район) ar centru Egvekinotā. Tā paša gada 18. novembrī rajonu pārdēvēja atpakaļ par Iviltinas rajonu.
Iedzīvotāji
Iviltinas rajons vēsturiski ir jaukta čukču un eskimosu apdzīvota teritorija. Rajona teritorijā dzīvo ap 5000 iedzīvotāju, no tiem 62% — rajona centrā Egvekinotā, kur mīt 3139 cilvēki. Citas rajona pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Rirkaipijas (601 iedzīvotājs), Amguemas (435), Koņerginas (350), Ueļkaļas (208), Vankaremas (169), Nutepeļmenas (161) ciemi un Misšmitas (117) pilsētciemats. Tiek uzskaitīti arī Ļeņingradskas pilsētciemats un Ušakovskas ciems bez pastāvīgajiem iedzīvotājiem. Čukči un eskimosi mīt galvenokārt nacionālajos ciemos, bet cittautieši — rajona centrā un Misšmitā.
Rajona teritorijā darbojas vairākas funkcionējošas vai slēgtas polārstacijas — Misšmita, Vankarema, Ostrovkoļučina, Ostrovvrangeļa, Misblosoma.
Derephysia
Sistemātika
Sugas:
Vroclavā dzimušo uzskaitījums
Vroclavā dzimuši:
Starp diviem laikmetiem
Latviešu valodā grāmatu 1976. gadā izdevusi izdevniecība "Zinātne".
Sižets
Saimonam (dēvētam par Saju) ir iemesls, lai gribētu atgriezties pagātnē — viņa draudzenei Keitai ir kāda noslēpumaina vēstule, kas sūtīta 1882. gadā.
Sajs piekrīt piedalīties projektā un lūdz atļauju atgriezties Ņujorkā 1882. gadā, lai noskatītos, kā tiek nosūtīta vēstule. Doktors Dancigers, projekta vadītājs, tam piekrīt un izsaka nožēlu, ka nevar iet kopā ar Saju, jo viņš būtu gribējis redzēt savu vecāku pirmo tikšanos, kas arī notika Ņujorkā 1882. gadā. Projekta organizatori īrē dzīvokli slavenajā Dakotas daudzdzīvokļu ēkā. Sajs izmanto šo dzīvokli kā vietu un līdzekli, lai veiktu pašhipnozi, jo ēkas interjerā saglabājies ļoti daudz no laika, kad tā tika uzbūvēta, un aina, kas paveras, pa logu skatoties uz Centrālparku, ir nemainīga kopš 1882. gada.
Sajam izdodas veiksmīgi atgriezties 1882. gadā. Viņa pirmā viesošanās pagātnē nav pārāk ilga, un viņš to pat neapjauš, taču otrajā reizē viņš spēj sev paņemt līdzi arī savu draudzeni Keitu.
Pēc katras Saja vizītes pagātnē projekta organizatori rūpīgi pārbauda, ciktāl tas iespējams, vai tagadnē nav notikušas kādas izmaiņas.
Vairākas dienas viņš pēta pagātnes Manhatanu, visu laiku veidojot skices — viņš ir ilustrators. Finejs ilustrācijas no vēstures perioda ievieto grāmatā kā Saja veidotas.
Sajam izdodas uzzināt ar vēstuli saistīto noslēpumu, pagātnē norisinās spraigi notikumi, viņš kopā ar kādu jaunu meiteni Džūliju tiek turēts aizdomās par milzu ugunsgrēka izraisīšanu un bēg no policijas.
Pēc tam Sajam tiek piešķirts uzdevums — apzināti mainīt pagātni, ietekmējot pagātnes notikumus tā, lai toreizējais ASV prezidents Grovers Klīvlends netiktu atrunāts no domas nopirkt Kubu no Spānijas, tādā gadījumā Kuba būtu Amerikas Savienoto Valstu štats un tām nekad nevajadzētu uztraukties par Fidelu Kastro un Kubas raķešu krīzi. Sajs mēģina iebilst, taču viņam tiek paskaidrots, ka tas ir tikai laika jautājums — ja to neizdarīs viņš, to liks izdarīt kādam citam projekta dalībniekam.
Pēc telefonsarunas ar Dancigeru, kurā tas izmisīgi viņam lūdz darīt visu, lai projekts tiktu apturēts, Sajs ir satraukts par pārējām iespējamajām izmaiņām tagadnē. Sajs atgriežas 1882. gadā un aizkavē Dancigera tēvu, lūdzot tam uzsmēķēt, līdz ar to novēršot Dancigera vecāku sastapšanos. Līdz ar to Dancigers nekad nav piedzimis, un projekts par ceļošanu pagātnē netiek realizēts.
Mazplānīte
Mazplānīte ir Īslīces kreisā krasta pieteka Bauskas novadā.
Iztece uz dienvidaustrumiem no Ādžūniem. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Īslīcē uz austrumiem no Švirkales. Mazplānīti šķērso valsts autoceļš V1028 (Bauska–Bērzi–Ādžūni–Lietuvas robeža). Tās krastos atrodas Airītes.
Hobits: Negaidīts ceļojums
"Hobits: Negaidīts ceļojums" (en) ir 2012. gada fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Pīters Džeksons. Šī ir pirmā daļa filmu triloģijā, kas balstīta uz Džona Ronalda Rūela Tolkīna 1937. gada grāmatu "Hobits". Filmas darbība norisinās Viduszemē 60 gadus pirms "Gredzenu pavēlnieka" filmu triloģijas sākuma. Filmā burvja Gendalfa nolīgtais hobits Bilbo Baginss dodas ceļojumā kopā ar trīspadsmit rūķiem.
Filmā galvenās lomas attēlo Ians Makellens, Martins Frīmens, Ričards Armitedžs, Džeimss Nesbits, Kens Skots, Keita Blanšeta, Ians Holms, Kristofers Lī, Hugo Vīvings, Elaidža Vuds un Endijs Serkiss. "Hobits: Negaidīts ceļojums" pirmizrāde notika Velingtonā, Jaunzēlandē. Starptautiski tā tika izdota 13. decembrī, Latvijā — 14. decembrī.
Centrālparka Zooloģiskais dārzs
Centrālparka Zooloģiskais dārzs (en) ir zooloģiskais dārzs Ņujorkā, Ņujorkas štatā, ASV. Zooloģiskais dārzs atrodas Manhatanā, Centrālparka dienvidu daļā. Tas ir daļa no Ņujorkas četriem zooloģiskajiem dārziem un akvārija.
Tā kopējā platība ir ap 0,026 km² un tā kolekcijā atrodas ap 2150 dzīvniekiem. Katru gadu to apmeklē ap 400 000 apmeklētāju. Centrālparka Zooloģiskais dārzs ir īpašs ar to, ka tur ir iespējams apskatīt dzīvniekus to dabiskajā vidē un tie nav iesprostoti būros.
Centrālparka Zooloģiskais dārzs ir viens no Ņujorkas simboliem un tas ir redzams gan filmās, gan seriālos, gan animācijas filmās.
Šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — tranšeja ar bisi vīriešiem
Tranšeja ar bisi vīriešiem bija viena no astoņām disciplīnām šaušanas sacensībās 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, Parīzē. Sacensības tika aizvadītas 1900. gadā no 15. līdz 17. jūlijam, militārajā nometnē Satori, Versaļas teritorijā. Tajās startēja 31 sportists no 4 valstīm.
Visas olimpiskās medaļas šajā disciplīnā izcīnīja Francijas sportisti. Zelta medaļu ieguva Rožē de Barbarēns, sudraba medaļu ieguva Renē Gijo, savukārt bronzas medaļu — Žistinjēns de Klarī. Visi šie sportisti bija ieguvuši 17 punktus, tādēļ notika pāršaušanas kārta, kurā Žistinjēns Klarī nepiedalījās; šajā pāršaušanā 12 punktus ieguva Renē Gijo, bet 13 punktus Rožē de Barbarēns.
Sacensību formāts
Katrs no sportistiem veica 20 šāvienu sēriju.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 31 sportists no 4 valstīm. Visas valstis pirmo reizi bija pārstāvētas šajā disciplīnā.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Jēkabs Ruškevics
Jēkabs Rūdolfs Ruškevics (1883—1942) bija latviešu virsnieks, Latvijas armijas Tehniskās pārvaldes, vēlāk Apgādes pārvaldes priekšnieks, ģenerālis (1925).
Dzīvesgājums
Dzimis 1883. gada 9. februārī Jaunsvirlaukas pagasta Cēlāju mājās laukstrādnieka ģimenē. Mācījās Mežotnes pagasta skolā, Jelgavas Aleksandra pilsētas skolā, tad Bauskas pilsētas skolā. Līdz 1904. gadam J. Ruškevics strādāja Rīgas Pasta–telegrāfa pārvaldē un bija atturības biedrības “Auseklis” valdes loceklis. Pēc mācībām Viļņas junkurskolā (1904-1906) J. Ruškevics dienēja Varšavas cietokšņa kājnieku pulkā, vēlāk piekomandēts Varšavas cietokšņa artilērijas daļai. No 1911. līdz 1914. gadam poručiks Ruškevics studēja Artilērijas akadēmijā Pēterburgā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, J. Ruškevicu pārcēla uz Petrogradas Pētera Lielā arsenālu, kur viņš kļuva par konstruktoru daļas pārzini un uzdienējās līdz apakšpulkveža pakāpei (1917).
1918. gadā J. Ruškevics atvaļināja no dienesta Krievijas armijā un aprīlī atgriezās Latvijā. Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 18. novembrī viņš iestājās Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos pulkveža-leitnanta dienesta pakāpē. 11. decembrī J. Ruškevicu iecēla par Artilērijas daļas priekšnieku. 1919. gada 2. janvārī J. Ruškevics kopā ar Apsardzības ministriju devās uz Liepāju, kur atvaļinājās, bet 16. jūlijā J. Ruškevicu atkārtoti ieskaitīja Latvijas armijā kā artilērijas apgādības priekšnieku. Viņš vadīja gan artilērijas vienību formēšanu armijā, gan to apmācības. 1920. gada 8. martā J. Ruškevicu iecēla par Galvenās artilērijas pārvaldes priekšnieka palīgu un aprīlī paaugstināja pulkveža dienesta pakāpē. 1920. gada augustā pulkvedis J. Ruškevics kļuva par armijas Artilērijas un tehniskās apgādības pārvaldes priekšnieku, decembrī – par Tehniskās pārvaldes priekšnieku, bet 1922. gada janvārī par Bruņošanās pārvaldes priekšnieku. 1925. gadā J. Ruškevicu paaugstināja par ģenerāli un no 1933. līdz 1938. gadam viņš vadīja Apgādes pārvaldi.
1938. gada jūlijā J. Ruškevics atvaļinājās no dienesta un pārcēlās uz savu lauku īpašumu Ceraukstes pagasta Pamūšās. Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā J. Ruškevicu apcietināja un izsūtīja uz Soļikamskas soda nometni Krievijā, kur viņš mira 1942. gada 29. augustā.
Apbalvojumi
Savas militārās karjeras laikā J. Ruškevics saņēma Latvijas 1., 2. un 3. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni; Igaunijas 1. šķiras 2. pakāpes Brīvības krustu; Krievijas 3. šķiras Sv. Staņislava ordeni un 3. šķiras Sv. Annas ordeni, kā arī vairākus augstus Čehoslovākijas, Somijas un Lietuvas apbalvojumus.
Talsu ielu uzskaitījums
Talsu pilsētas ielu uzskaitījumā iekļautas Talsu 145 ielas.
Talismans (filma)
"Talismans" (en) ir 2012. gada romantiska drāma, kas balstīta uz Nikolasa Spārksa tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Skots Hikss. Galvenās lomas atveido Zaks Efrons, Teilore Šilinga, Džejs R. Fērgusons un Blaita Danere. Filmas pirmizrāde notika.
Logans Tibolts ir ASV Jūras kājnieku korpusa kareivis, kurš nodienējis trīs termiņus Irākā. Atgriežoties no armijas, viņš sāk meklēt kādu nepazīstamu sievieti, kuras fotogrāfiju Logans dienēšanas laikā uzskatīja par savu veiksmes simbolu.
Rožainā balodene
Rožainā balodene (la) ir amarantu dzimtas suga, kura ir sastopama Viduseiropā, kā arī centrālajā un austrumu Āzijā. Tuvi radniecība Tatārijas balodenei (Atriplex tatarica). Viduseiropā atradnes ir salveidīgas, izkliedētas. Biežāk sastopama teritorijā uz dienvidiem-dienvidaustrumiem no Latvijas. Latvijā suga ir sastopama ļoti reti, uzskatāma par adventīvu augu.
Billijs Džoels
Viljams Mārtins "Billijs" Džoels (en; dzimis ) ir amerikāņu mūziķis, pianists, dziedātājs, dziesmu autors un klasiskās mūzikas komponists.
Saskaņā ar RIAA datiem, B. Džoels kopš sava pirmā singla izdošanas Piano Man 1973. gadā ir sestais visu laiku vislabāk savus ierakstus pārdevušais mākslinieks un trešais vislabāk savus ierakstus pārdevušais solomākslinieks visā ASV. Viņš ir sešas reizes saņēmis Grammy balvu, tāpat vēl 23 reizes ticis nominēts šai balvai. Savus ierakstus pārdevis vairāk nekā 150 miljonos kopiju visā pasaulē. B. Džoels ir ticis uzņemts vairākās slavas zālēs, tai skaitā dziesmu autoru slavas zālē, rokenrola slavas zālē un citās. 2008. gadā žurnāla Billboard izdotajā 100 All-Time Top Artists sarakstā viņš ieņēma 23. vietu. Kopumā izdevis 13 studijas albumus.
Lija Mišela
Lija Mišela Sarfati (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un dziedātāja.
Karjeru sākusi jau bērnībā ar lomām Brodvejas mūziklos Les Misérables (1995—1996) un Ragtime (1997—1999). 2006. gadā piedalījās Spring Awakening mūzikla veidošanā. Viņa ir pazīstama ar Reičelas Berijas lomu Fox seriālā "Radīti skatuvei" (Glee, 2009—2015). Par Reičelas attēlošanu saņēmusi Ekrāna aktieru ģildes balvu kā daļa no aktieru sastāva, vēl ir saņēmusi vairākas individuālās balvas, tāpat bijusi nominēta vairākām citām balvām. Žurnāls Time viņu atzina par vienu no simt 2010. gada ietekmīgākajām personām pasaulē.
Mišela atveidojusi lomas tādos TV seriālos kā Scream Queens (2015—2016) un The Mayor (2017). Pirmā viņas loma kino bija filmā "Jaungada nakts" (2011).
2014. gada 28. februārī izdevusi savu debijas studijas albumu Louder. 2017. gada 28. aprīlī izdeva savu otro albumu Places, pēc tam devās tūrē ar Derenu Krisu. 2019. gada 25. oktobrī tika izdots dziedātājas pirmais Ziemassvētku albums ar nosaukumu Christmas in The City, kurā sadarbojas ar divām citām "Radīti skatuvei" zvaigznēm Džonatanu Grofu un Derenu Krisu.
2019. gada 10. martā apprecējusies ar uzņēmēju Zendiju Reiču.
Roalds Hofmans
Roalds Hofmans (, dzimis Roalds Safrans ) ir Ukrainas ebreju izcelsmes amerikāņu ķīmiķis, 1981. gada Nobela prēmijas ķīmijā laureāts.
Dzīvesgājums
Dzimis ebreju ģimenē Zoločivas pilsētā, tolaik Polijā, īsi pirms Otrā pasaules kara. Holokausta laikā, palīdzot iedzīvotājiem, kopā ar māti un citiem cilvēkiem slēpās kāda ukraiņu ciema mājas bēniņos. Pēc kara pārcēlās uz Poliju. 1949. gadā ģimene emigrēja uz ASV.
Hofmans 1958. gadā ieguva bakalaura grādu Kolumbijas Universitātē, bet 1960. gadā - maģistra grādu Hārvarda Universitātē. Kopš 1965. gada strādā Kornela Universitātē.
Ipatova
Ipatova (ru) ir pilsēta Krievijā, Stavropoles novadā. Pilsēta atrodas 135 km no Stavropoles.
Rotten Tomatoes
Rotten Tomatoes (no angļu valodas — 'sapuvušie tomāti') ir ASV kinofilmu un televīzijas raidījumu recenziju apkopošanas tīmekļa vietne. Uzņēmumu 1998. gada augustā uzsāka trīs Kalifornijas Universitātes bakalaura studenti. Kopš 2010. gada janvāra Rotten Tomatoes pieder uzņēmumam Flixster, kuru savukārt 2011. gadā iegādājās Warner Bros.
Vēsture
Rotten Tomatoes 1998. gada 12. augustā brīvajā laikā izveidoja Šeņs Dons (Senh Duong). Viņa mērķis, veidojot Rotten Tomatoes, bija radīt vietni, kurā cilvēki varētu piekļūt dažādu ASV kinokritiķu atsauksmēm. Kā liels Džekija Čana cienītājs Dons sākotnēji vēlējās izveidot tīmekļa vietni, kas apkopotu visas Čana Honkongas filmu recenzijas, kad tās tika izlaistas ASV.
Eirovīzijas dziesmu konkursa uzvarētāji
Eirovīzijas dziesmu konkursā ir uzvarējušas 68 dziesmas. Konkursa vēsturē ir bijis daudz paņēmienu uzvarētāja noskaidrošanai, pašlaik tas tiek noteikts televīzijas skatītāju un žūrijas balsojumā. Dziesma, kas saņem visvairāk punktus, tiek pasludināta par uzvarētāju.
Līdz šim ir notikuši 65 konkursi, katru gadu ir bijis viens uzvarētājs, izņemot 1969. gada konkursu, kad bija četri uzvarētāji. Eirovīzijā uzvaru ir guvušas 27 dažādas valstis. Pirmajā konkursā. gadā uzvarēja Šveice. Visvairāk uzvaru ir Īrijai un Zviedrijai (septiņas). Vienīgie mākslinieki, kas Eirovīzijā uzvarējuši vairāk nekā vienu reizi, ir īrs Džonijs Logans (1980. gadā un 1987. gadā) un zviedriete Lorīna (2012. gadā un 2023. gadā). Arī Latvija ir uzvarējusi konkursā — 2002. gadā uzvarēja Marie N.
Pašreizējā uzvarētāja ir Lorīna no Zviedrijas.
Pēc valsts
Gadi slīprakstā apzīmē vairākus uzvarētājus
Ikšķiles pareizticīgo baznīca
'''Ikšķiles Sv. Gara pareizticīgo baznīca''' ir 1936. gadā uzcelts Latvijas Pareizticīgās baznīcas dievnams, kas atrodas Ogres novada Ikšķiles pilsētā. Vietējas nozīmes kultūras piemineklis.
Pareizticīgo draudze Ikšķilē dibināta 1847. gadā. Baznīcu projektējis Vladimirs Šervinskis. Tā ir izmēros mazākā pareizticīgo baznīca Latvijā. Baznīca nav pārtraukusi darbību arī Latvijas okupācijas laikā.