cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gersicania
Ģerbonis (vapenis)
Vapeņa centrā ir vairogs ar Gersicania krāsām, kuras mākslinieks Vilis Krūmiņš izvēlējās veidot viļņu formā, tādā veidā simbolizējot Daugavu. Zem viļņu galotnēm ir trīs auseklīši - tie idejiski atbilst Latvijas ģerboņa trīs zvaigznēm, kuras apzīmē Kurzemi, Vidzemi un Latgali. Virs vairoga ir cirķelis, vairoga malās - 24 sudraba naglas, kuras simbolizē visus 24 dibinātājus. Ar ozola lapām aizsegtās naglas simbolizē mūžībā aizgājušos biedrus ir kā simbolisks atgādinājums tam, ka cilvēka mūžs nav bezgalīgs. Gersicanias vapeņa zīmējumu pirmo reizi atklāja viena gada dibināšanas komeršā - 1948. gada 14. martā, Pinnebergā.
1957. gada jūlijā, Gersicanias 10 gadu jubilejas svinībās Ņurjorkā tika ierosināts dibināt vapeņa fondu, lai rastu līdzekļus vapeņa izgatavošanai. Tuvojoties Gersicania 15 gadu jubilejai, nobrieda doma vapeņa ideju īstenot līdz galam - tā laika prezidijs uzsāka vajadzīgos priekšdarbus. Pēc plašākām pārrunām ar ieinteresētajām gersikāņu kopām prezidijs izšķīrās nodot vapeņa griešanu kokgriezējam H.Būdeniekam Čikāgā, par konsultantu pieaicinot filistru, arhitektu Laimoni Kļaviņu. Pēc septiņu mēnešu gara darba posma 1962. gada 14. jūlijā, Gersicanias 15 gadu jubilejā Čikāgā, klātesot gandrīz 50 gersikāņiem ar ģimenes locekļiem, svinīgā aktā vapeni iesvētīja filistrs, mācītājs Kārlis Kuškēvics, kam sekoja Jura Zušēvica un vapeņa fonda dibinātāja pārstāvja Ilgoņa Zariņa uzruna.
Gersicanias vapenis ir griezts 3 1/2 collas biezā rieksta kokā, tā augstums ir 45 collas un platums - 35 collas, t.i. par vienu trešdaļu lielāks nekā sākotnējais mākslinieka Viļa Krūmiņa zīmējums. Sudraba apkalumus - cirķeli, nagalas un dibināšanas datumu un auseklīšus izgatavojis zeltkalis A.Grencions.
Devīzes, krāsas un krāsu devīzes
Gersicania devīzes līdzīgi citām korporācijām ir gan latīņu valodā, gan latviešu valodā - tās proponēja viens no Gersicania dibinātājiem Fēlikss Ērmanis un galējā veidā tās pieņēma sekojoši:
"Amicus amico, omnia patriae."
Lāču sala
Lāču sala ir Norvēģijai piederoša sala Barenca jūrā 414 km no Nordkapa un 236 km no Svalbāras, pie kuras tā pieder administratīvi.
Lai arī vikingi un pomori jau senatnē varēja būt zinājuši par Lāču salas atrašanās vietu, par tās atklājējiem uzskata holandiešus Villemu Barencu un Jakobu van Hēmskerku, kuri to atklāja 1596. gada 10. jūnijā. Līdz 1920. gada Svalbāras līguma parakstīšanai, kad salu attiecināja uz Svalbāru, tā tika uzskatīta par terre nullius.
Neskatoties uz salas nomaļo atrašānās vietu, tajā bieži tikušas izvērstas dažādas aktivitātes, ieskaitot akmeņogļu ieguvi, vaļu medības, zvejniecību. 2002. gadā sala kopā ar apkārtējo akvatoriju tika pasludināta par dabas rezervātu.
Gersicania
Devīzes, krāsas un krāsu devīzes
balts. Zinātnei un vīra godam.
Lāču sala
Salā vairākkārt ir izveidotas īslaicīgas cilvēku apmetnes, no kurām ievērojamākā bija ogļraču apmetne Tunheima salas austrumu piekrastē. Šobrīd sala ir neapdzīvota, neskaitot norvēģu meteostaciju ar 9 cilvēku personālu.
Gersicania
Devīzes, krāsas un krāsu devīzes
Violets. Degsmei par dzimteni.
zaļš. Draudzībai un buršu garam.
Deķelis
Balts, Violets, Zaļš
Zināmi biedri
Ilmārs Mežs, Gatis Bažbauers, Harijs Sils, Jānis Ancāns, Jānis Vējiņš, Mārtiņš Sils, Miķelis Veidis.
Everasma
Everasma bija Latvijas tirdzniecības flotes tvaikonis, kas slavens ar to, ka Otrā pasaules kara laikā, esot sabiedroto flotes konvojā, Atlantijas okeānā braucot zem Latvijas Republikas karoga, taranēja un nogremdēja vācu zemūdeni. Tas ir vienīgais zināmais gadījums, kad kara laikā, piedaloties aktīvā karadarbībā, sadursmē jūrā kāds Latvijas kuģis ir nogremdējis pretinieka kuģi.
Kravas tvaikonis būvēts 1920. gadā Glāzgovā pēc grieķu kompānijas pasutījuma, ar nosaukumu "Stathors". Tehniskie parametri:
Latvijas tirdzniecības flotē kopš 1939. gada, kad to iegādājās kuģniecības sabiedrība "F.Grauds". Pieraksta osta — Rīga. Kapteiņi — E.Ziemelis, M.Pērkons. Veicis reisus no PSRS ziemeļu ostām uz Lielbritāniju. Pēc Latvijas okupācijas kuģa kapteinis M.Pērkons atsacījās atzīt un pakļauties LPSR valdības rīkojumiem un pēc kuģa īpašnieku rīkojuma atstājis Baltijas jūru (14 apkalpes locekļi atstāja kuģi un devās uz LPSR) — turpmāk kravas, ejot zem Latvijas karoga, pārvadāja Atlantijas okeāna Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas piekrastē. 1941. gadā kuģi savām vajadzībām rekvizēja ASV Kara laika kuģniecības pārvalde kā kara transporta kuģi un norīkojot kravu pārvadāšanai uz kara pārņemto Eiropu.
1942. gada 27. februārī — desmit dienas pēc iziešanas jūrā , — Latvijas kuģis "Everasma" sadūrās ar vācu zemūdeni: ap 20:00 vakarā "Everasmas" komanda sajuta grūdienu un dzirdēja skaļu šņirkstoņu — šķita, ka kaut kas it kā tika novilkts gar kuģa dibenu visā tā garumā. Vecākais mehāniķis Voldemārs Volkovičs nekavējoties ziņoja kapteinim Miķelim Pērkonam. Kapteinis ar binokli sāka vērot jūru — pēc aptuveni 10 minūtēm pie labā borta tumšajā ūdenī parādījās putu līnija, vēl pēc dažām minūtēm stūrmanis Nikolajs Jakimovičs pamanīja otru torpēdu, tad vēl vienu. Pirmā torpēda paskrēja garām, bet pārējās divas panira zem kuģa. Aptuveni pusjūdzi tieši aiz kuģa pakaļgala pamazām iznira zemūdenes bruņotais novērošanas tornis. Zemūdene uzvedas dīvaini, nepārliecinoši, nevarēja vai negribēja pacelties virs ūdens pilnībā, bet gluži pretēji — novērošanas tornis lēni noslīdēja zem viļņiem. Vecākais mehāniķis, radists, Jakimovičs un kapteinis apspriedušies "nolēma, ka (..) taranējuši zemūdeni. Bojājumi (ko radīja sadursme ar "Everasmu") izraisīja tās torpēdu izšaušanu un lika uzpeldēt augšā tik tuvu no mums. Ir visai ticams, mēs nolēmām, ka esam nogremdējuši zemūdeni… Tā vairāk neuzpeldēja un nemēģināja mums uzbrukt," savā ziņojumā rakstīja kapteinis Pērkons. Zemūdeni par nogremdētu atzina arī ASV kara flotes bāzes komandieris Sentlūsijas salā, kura pārziņā atradās kvadrāts, kur notika sadursme.
1942. gada 28. februārī tvaikoni "Everasma" uz austrumiem no Vējpuses salām nogremdēja Itālijas zemūdene. Bojā gāja 5 apkalpes locekļi.
Linkolna jūra
Linkolna jūra (en, da) ir Ziemeļu Ledus okeānam piederīga malas jūra ziemeļos no Grenlandes un Elsmīra salas. Nosaukta ASV kara sekretāra Roberta Linkolna (ASV prezidenta Abrahama Linkolna dēls) vārdā; nosaukumu piešķīra Adolfusa Grīlija 1881.—1884. gadu arktiskā ekspedīcija.
Robežas
Ziemeļu robeža tiek vilkta no Morisa Džesepa raga Grenlandes ziemeļos līdz Kolumbijas ragam Elsmīra salas ziemeļos. Dienvidos apskalo Grenlandes un Elsmīra salas krastus; trīs šaurumu sistēma starp tām (Robsona šaurums, Kenedija šaurums un Smita šaurums), kopā saukts Nersa šaurums, Linkolna jūru savieno ar Bafina jūru.
Vispārējs apraksts
Jūras krasti klinšaini, stāvi, ar izteiktiem fjordiem, pa kuriem jūrā noplūst ledāji. Straumes plūst austrumu virzienā. Plūdmaiņu augstums ap 0,8 m.
Jūru visu gadu klāj daudzgadīga dreifējoša ledus sega. Ledus sega šeit ir visbiezākā visā Ziemeļu Ledus okeānā — tās biezums ir līdz 15 metriem, līdz ar to Linkolna jūra uzskatāma par planētas aukstāko jūru.
Elsmīra salas līča piekrastē atrodas Alerta — vistālāk ziemeļos novietotā pastāvīgā cilvēku apmetne.
Branko Radivojevičs
Branko Radivojevičs (dzimis 1980. gada 24. novembrī) ir serbu izcelsmes Slovākijas hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Slovākijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) Radivojevičs spēlē Čehijas Ekstralīgas kluba Liberecas "Bili Tygri" sastāvā.
Spēlētāja karjera
No 1998. līdz 2001. gadam Radivojevičs spēlēja OHL līgas klubā Belevillas "Bulls", bet 2001-02 sezonu aizsāka AHL klubā Springfildas "Falcons". Viņš arī aizvadīja 18 spēles NHL kluba Fīniksas "Coyotes" rindās, atzīmējoties ar 4 gūtiem vārtiem, kā arī 2 rezultatīvām piespēlēm. "Coyotes" rindās spēlēja līdz pat 2003-04 sezonas vidum, kad tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2004-05 sezonas NHL lokauta laikā spēlēja Čehijas Ekstralīgas klubā HK Vsetina, kā arī Zviedrijas Elitsērijas klubā Lulea HF. Pēc lokauta Branko atgriezās "Flyers" sastāvā, tajā aizvadot visu 2005-06 sezonu. 2006-07 un 2007-08 sezonas Radivojevičs aizvadīja Minesotas "Wild" rindās.
2008. gada vasarā Radivojevičs parakstīja līgumu ar Maskavas "Spartak". 2009. gada 10. janvārī Branko spēlēja Pirmajā KHL Zvaigžņu spēlē.
Slovākijas izlases rindās Branko spēlējis 2000. gada Pasaules čempionātā junioriem, 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, kā arī 2003. un 2007. gada Pasaules čempionātos.
Bohdans Hmeļnickis
Bohdans Zinovijs Hmeļnickis (uk; dzimis (tradicionāls uzskats), miris ) bija Zaporižjas kazaku hetmanis, kura vadībā 1648. gadā sākās sacelšanās pret Polijas-Lietuvas kopvalsts varu mūsdienu Ukrainas teritorijā. Kazaku karaspēks ar Krimas hanistes atbalstu spēja sakaut poļu karaspēku un nodibināt faktiski neatkarīgu ukraiņu valsti - hetmanātu. Tomēr 1654. gadā Hmeļnicka vadītās Perejaslavas radas lēmumu rezultātā hetmanāts kļuva par Krievijas caristes vasali.
Dzīvesgājums
Dzimis 1595. gadā (precīzs dzimšanas datums ir vēsturnieku diskusiju objekts) Žečpospolitas hetmaņa Staņislava Žulkevska galminieka un Čihirinas stārasta Mihailo ģimenē. Jaunībā mācījās jezuītu skolā, tomēr saglabāja pareizticību. 1617. gadā iestājās kazaku dienestā. Karoja Moldāvijas magnātu karos, kur 1620. gada 17. septembrī Cecoras kaujā līdz ar nākamo Žečpospolitas hetmani Staņislavu Koņecpolski tika sagūstīts un divus gadus pavadīja osmaņu gūstā Stambulā, bet Hmeļnicka tēvs kaujā krita. Pēc gūsta Hmeļnickis atgriezās dzimtas īpašumā Subotivā, kur apprecējās un viņa ģimenē piedzima vairāki bērni.
1646. gadā pēc magnāta Staņislava Koņecpolska, kurš bija labvēlīgi noskaņots pret kazakiem, nāves viņa dēls Aleksandrs izteica pretenzijas pret Hmeļnicka īpašumiem, kuras apstiprināja vietējais stārasts. Kaut arī Hmeļnickis personīgi tikās ar Polijas karali Vladislavu IV, tam nebija panākumu. Nesaņēmis atbalstu no Žečpospolitas amatpersonām, Hmeļnickis to saņēma no kazaku līderiem. Kad Žečpospolitas varas iestādēm Hmeļnicka darbība sāka viest aizdomas, viņš kopā ar 300 - 500 atbalstītājiem ieradās Zaporižjas Sečā un 1648. gada janvārī ieguva varu pār apmetni.
1648. gadā janvāra beigās sasauktā kazaku rada ievēlēja Bohdanu Hmeļnicki par Ukrainas hetmani un, meklējot atbalstu, tika izsūtīti emisāri uz Krimas hanisti. Hmeļnickis saprata, ka, lai arī kazaki ir lieliski kājnieki, tiem būs grūti cīnīties pret poļu kavalēriju, tolaik uzskatītu par labāko pasaulē, tāpēc Krimas tatāru kavalērijas atbalsts bija vitāli nepieciešams. Krimas tatāri atbalstu apsolīja un nodrošināja. Iesākumā pasīvi reaģējot uz Hmeļnicka izaicinājumu, poļi 1648. gada pavasarī sūtīja karaspēku stārasta Stefana Potocka vadībā, lai ieņemtu Zaporižjas Seču. Atšķirībā no citām kazaku sacelšanās reizēm, Hmeļnickis aktīvi devās kaujā un, palīdzot Krimas tatāru karaspēkam Tugaijbeja vadībā, sakāva poļu spēkus 1648. gada aprīlī Žovti Vodu kaujā un maijā Korsuņas kaujā. Sacelšanās ātri izplatījās un 1648. gadā Hmeļnickis triumfāli iegāja Kijivā un deklarēja sevi par Krievzemes (Rusj) atbrīvotāju no poļu jūga. Tomēr vēlāk poļi pamazām sāka pārņemt iniciatīvu, zināmā mērā Krimas hanistes politikas dēļ, jo tā bija ieinteresēta, lai abas karojošās puses pēc iespējas novājinātos. 1651. gadā Berestečko kaujā poļi guva uzvaru un starp pusēm tika parakstīts Bilacerkvas miera līgums. Sarežģītajā situācijā Bohdans Hmeļnickis vispirms tuvinājās Osmaņu impērijai, lai noslēgtu ar to līgumu par aizsardzību, līdzīgu kā osmaņiem ar Valahiju, tomēr šai politikai, reliģisku iemeslu dēļ, bija opozīcija kazaki vidū. Iespēja, ka kazaki noslēgs līgumu ar osmaņiem lika aktivizēties Krievijas caristei.
Pēc diplomātikas sagatavošanās darbiem 1654. gada 18. janvārī tika sasaukta kazaku Perejaslavas rada, kura pieņēma hetmanāta pāriešanu Krievijas caristes pakļautībā. Paši Perejeslavas radas un līguma teksti nav saglabājušies, tāpēc vēsturniekiem ir dažādi viedokļi par tā saturu, sākot ar to, ka tas bija tikai militārās sadarbības līgums līdz pat Kreisā krasta Ukrainas iekļaušanu Krievijā.
Vērtējums
Bohdana Hmeļnicka lomas tradicionālais vēsturiskais vērtējums ir stipri pretrunīgs. Ukrainā viņu uztver dažādi, no vienas puses kā "nācijas tēvu", bet no otras puses kā apstākļu radītāju Ukrainas iekļaušanai Krievijā. Polijā tradicionāli Hmeļnickis tika rādīts kā nodevējs un Žečpospolitas "zelta laikmeta" beigu sākums. Krievijā un vēlāk PSRS Hmeļnickis parādās kā Krievijas un Ukrainas "brālīgo tautu" atkalapvienotājs. Ebreju tautas uztverē Hmeļnickim ir ļaundara tēls, jo viņa vadītie kazaki izvērsa plašas represijas pret Ukrainā dzīvojošajiem ebrejiem, tūkstošiem tos nogalinot.
1943. gadā PSRS tika nodibināts Bohdana Hmeļnicka kara ordenis. Pēc PSRS sabrukuma, 1995. gadā Ukrainā šis ordenis citā izskatā tika atjaunots.
Koro jūra
Koro jūra (en) ir Klusajam okeānam piederīga starpsalu jūra, atrodas Fidži arhipelāgā starp Viti Levu rietumos, Vanua Levu ziemeļos un Lau salām austrumos. Nosaukumu guviusi no Koro salas jūras ziemeļdaļā.
Vasarā (no oktobra līdz martam) ūdens virsējā slāņa temperatūra ir 26—29 °C, ziemā (no aprīļa līdz septembrim) — 22—26 °C. Iecienīta niršanas vieta.
Koro jūra ir sekla, pēdējā ledus laikmeta laikā pirms aptuveni 18 000 gadu lielākā daļa šīs jūras bija sauszeme. Tagad jūrā ir vairāk nekā 300 salu.
Toni Rajala
Toni Rajala (dzimis 1991. gada 29. martā) ir somu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2019) Rajala spēlē Šveices hokeja līgas vienībā HK Bīle.
Spēlētāja karjera
Savu karjeru Rajala uzsāka Tamperes "Ilves" jauniešu komandās, jau 2005.—06. sezonā spēlējot tās U16 vienībā. Pēc 2008.—09. sezonas, NHL draftā Rajalu ar 101. kopējo numuru izvēlējās Edmontonas "Oilers". 2009. gada 16. jūlijā Rajala noslēdza divvirzienu līgumu ar "Oilers" vienību un devās uz Ziemeļameriku, kur 2009.—10. sezonu aizvadīja Rietumu hokeja līgas klubā Brendonas "Wheat Kings".
Pēc sezonas beigām gan viņš tika izīrēts atpakaļ "Ilves" vienībai, spēlējot jau SM līgas komandā. Tajā viņš aizvadīja arī 2011.—12. gada sezonu, to noslēdzot kā komandas otrs rezultatīvākais spēlētājs. 2012.—13. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Ziemeļamerikā, sezonu uzsākot ECHL vienībā Stoktonas "Thunder", taču sezonas laikā pārceļoties uz AHL vienību Oklahomsitijas "Barons".
2013.—14. gada sezonā spēlēja Zviedrijas hokeja līgas klubā HV71, taču pēc sezonas beigām noslēdza trīs gadu līgumu ar KHL vienību Hantimansijskas "Jugra".
Somijas izlases rindās spēlējis 2008. un 2009. gada Pasaules U18 čempionātos, 2009. gadā izcīnot bronzu, kā arī 2009., 2010. un 2011. gada Pasaules junioru čempionātos.
Tilts
Tilts ir no stingra materiāla veidota pāreja pār upi, strautu, aizu vai citu padziļinājumu zemes virsmā, kuru izmanto šī šķēršļa šķērsošanai ar kājām vai transportu. Bez tam tilts var kalpot kā pārvads cauruļvadiem vai akvedukts. Attiecīgi, kā tilts var kalpot pār šķērsli pārmests koka stumbrs, no zariem un koka gabaliem pīta iekārtā taka pār aizu vai gravu, gan arī nopietnas inženiertehniskas būves no monolītmateriāliem (skat. Vanšu tilts, Dienvidu tilts, Sultāna Mehmeda Iekarotāja tilts, Zelta vārtu tilts u.c.).
Tiltu būves attīstību var iedalīt četros periodos:
Tiltu klasifikācija pēc uzbūves:
Vēsture
Rakstu avotos tiltus pirmo reizi piemin Senajā Ēģiptē, kur ap 3000. gadu p.m.ē. tiltu pār Nīlu licis uzbūvēt faraons Mesess. Par pirmo vēsturiski dokumentēto koka tiltu Latvijā var uzskatīt tiltu uz Āraišu ezerpili, kuru atklāja 1976. gadā arheoloģiskās ekspedīcijas laikā (tilts sastāvējis no pāļiem uz kuriem balstītas apaļkoku garensijas, virs kurām novietots apaļkoku tilta klājs). Āzijas un Dienvidamerikas kalnāju apvidos tradicionāli no senajiem laikiem līdz pat mūsu dienām izmantotas iekārtās sistēmas, kur troses tika veidotas no augu šķiedrām vai virvēm. Koku, kā tiltu būvmateriālu sāka izmantot pēc 800. gada p.m.ē. Persijā, Babilonijā (ir aprakstīts 200 m garš un 11 m plats tilts, kas tici uzbūvēts 783. gadā p.m.ē. pār Eifratas upi Babilonijā), Senajā Grieķijā, Senajā Romā un Senajā Ķīnā. Ievērojami tiltu būves inženiertehniskie risinājumi progresēja Senajā Romā, kur tiltu attīstību sekmēja militāro vajadzību nodrošināšana. Romieši, lai nodrošinātu armijas virzīšanos uz priekšu, 55. gadā p.m.ē. Jūlija Cēzara vadībā 10 dienu laikā uzbūvēja 12 m platu un 400 m garu tiltu pār Reinu, kuru vēlāk nosauca par "Cēzara tiltu". Tilta balstus veidoja slīpi iedzīti pāļi, kurus savienoja rīģeļi, virs kuriem izbūvēta brauktuves konstrukcija. Tiltu raksturoja vienkārši mezgli, augsta saliekamība un loģiski konstruktīvie risinājumi. Šādu tiltu trūkums bija ātra bojāšanās un vājā pretestība plūdiem un ledum. Viduslaiku periodā, līdz XV gadsimtam, būtiska tiltu konstrukciju attīstība nenotika līdz 1550. gadu vidū itāļu arhitekts Andrea Palladio izstrādāja projektus tiltiem ar kopnes un loka laiduma konstrukcijām. Pēc Palladio projekta tika uzbūvēts tilts pār Brento upi, kur pirmo reizi tika pielietota atgāžņu sistēma (tilts ir saglabājies līdz mūsu dienām). XVIII gadsimtā sākās strauju tiltu būves attīstība un tika uzbūvēta vesela virkne tiltu ar 20 līdz 50 m gariem laidumiem (1797. gadā pēc Timotija Palmera projekta ASV pie Portsmutas, Masačūsetā tiek uzbūvēts tilts, kura galvenos laidumus veido trīs 80 m garas lokveida konstrukcijas).
XIX gadsimtā sākās apjumto tiltu attīstība ASV. Pirmo šāda tipa tiltu pēc T. Palmera projekta uzbūvēja 1806. gadā pār Šulkilas upi Filadelfijā: tiltu veidoja trīs nepārtrauktas sistēmas loki (50 + 64 + 50 m) - būvniecības komiteja nolēma pasargāt tilta konstrukcijas no lietus un virs lokiem izbūvēja jumtu. 1820. gadā Ņujorkā arhitekts Ithiels Tauns pirmo reizi tilta būvē pielietoja režģotās kopnes, kur kopņu garums sasniedza 70 m. Līdz XX gadsimta sākumam kā tiltu būves pamatmateriāls dominēja koks, ko veicināja zemās izmaksas, tomēr kokam kā būvmateriālam nebija īpaši liels kalpošanas laiks un to vajadzēja regulāri atjaunot. Tādēļ, samazinoties tērauda cenām un attīstoties dzelzsbetona ražošanai, koka tiltu pielietojums samazinājās, sākot ar XX gadsimtu tiltu konstrukcijās to sāka aizvietot vispirms ar tēraudu, bet vēlāk ar dzelzsbetonu.
Balsta reakcijas sijveida tiltam
Balsta reakcijas no sijai pieliktiem spēkiem aprēķina izmantojot ķermeņa līdzsvara nosacījumus, kur visu pielikto spēku un spēka momentu summa ir vienāda ar nulli, kas nozīmē Σ FV = 0 (vertikālo spēku summa), Σ FH = 0 (horizontālo spēku summa), Σ Mi = 0 (spēku momentu summa). Par momentu sauc pagrieziena spēku kādā punktā jeb spēka un tā attālumu līdz šim punktam reizinājumu.
Čeļabinskas "Traktor"
Čeļabinskas "Traktor" ir hokeja komanda, kura bāzēta Čeļabinskā, Krievijā un kura spēlē Kontinentālajā hokeja līgā.
2006.—07. sezonā komandā spēlēja Latvijas uzbrucējs Aleksandrs Semjonovs, bet vēl sezonu iepriekš arī Vjačeslavs Fanduļs.
Vēsture
Komanda tika dibināta 1947. gadā, taču PSRS hokeja līgā tā spēlēja kopš 1948. gada. Līdz pat 1953. gadam komandas nosaukums bija Čeļabinskas "Dzeržinets". No 1954. līdz 1958. gadam komanda bija pazīstama kā Čeļabinskas "Avangard", bet tad pieņēma pašreizējo nosaukumu. 1965. gadā komanda izkrita uz PSRS Otro hokeja līgu, taču 1968. gadā spēja atgriezties PSRS čempionāta augstākajā divīzijā. 1973. gadā klubs sasniedza PSRS kausa finālu, kurā gan ar 2—5 piekāpās Maskavas "CSKA" vienībai.
Komandas sniegums krietni uzlabojās, kad pie trenera stūres stājās Anatolijs Kostrjukovs. 1976.—77. sezonā "Traktor" izcīnīja PSRS čempionāta bronzas medaļas, kas ir augstākais komandas sasniegums PSRS hokeja līgas laikā. Tieši Kostrjukova laikā "Traktor" rindās savas pirmās spēles aizvadīja tādi spēlētāji kā Sergejs Makarovs, Vjačeslavs Bikovs un Sergejs Starikovs, kas visi kļuva par stabilām gan PSRS, gan Krievijas izlases vērtībām.
Deviņdesmitajos gados "Traktor" divreiz izcīnīja trešo vietu Starptautiskajā hokeja līgā, kas bija tieša PSRS līgas pēctece. Tiesa, deviņdesmito gadu otrajā pusē komandas sniegums kritās, līdz 1998. gadā komanda izkrita uz Krievijas Augstāko līgu, kurā klubs spēlēja līdz pat 2006. gadam. Sākot ar 2008.—09. sezonu klubs spēlē Kontinentālajā hokeja līgā. 2012.—13. gada sezonā komanda pirmo reizi sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan ar 2—4 zaudējot Maskavas "OHK Dinamo".
Pašreizējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 23. februārī.''
Senās Ēģiptes mitoloģija
Senās Ēģiptes iedzīvotāji ticēja, ka bez pasaules, kurā viņi dzīvo, pastāv vēl dievu pasaule. Ēģiptieši domāja, ka dievi ir pārāki par viņiem. Dievi nosaka visu cilvēka dzīvi, ir viņam labvēlīgi un pasargā no nelaimēm. Dievi spēja būt arī bargi un sodīt cilvēkus, ja viņi pienācīgi tos negodināja.
Senajā Ēģiptē tāpat kā Divupē pastāvēja daudzdievība. Ēģiptieši godināja ap divtūkstoš dievu. Viņi pielūdza dievu dzīvnieku, puscilvēku — pusdzīvnieku un cilvēku izskatā. Kā divupieši, tā ēģiptieši bez dieviem pielūdza arī Sauli un ūdeni.
Dievi dzīvnieku izskatā
Ēģiptieši pielūdza dievus kaķa, govs, lauvas, čūskas, vanaga un citu dzīvu būtņu veidolā. Ūdens dzīļu dievu viņi iedomājās kā krokodilu vai cilvēku ar krokodila galvu. Pazemes dievu, mirušo aizbildni Anubiusu zīmējumos attēloja kā melnu šakāli vai cilvēku ar šakāļa galvu. Svētie dzīvnieki — vanags un klija.
Ra un Amons
Visā Ēģiptē pielūdza Sauli. Spožā Saule pie zilajām debesīm, kas rītos pacēlās virs apvāršņa un vakaros nogrima aiz tā, likās noslēpumaina un varena. No Saules nāca siltums, kas bija nepieciešams kā druvām, tā dārziem un visai dzīvajai radībai. Sauli godināja dieva Ra veidolā, kas piepilda ar visu dzīvību. Ēģiptieši iedomājās, ka Ra valda pār citiem dieviem tāpat, kā faraons pār savu tautu. Viņš bija dievu tēvs, "visa esošā radītājs", kā to dēvēja senie ēģiptieši. Viņiem likās, ka dienā Ra laivā peld pa debess Nīlu, lejot savu dzīvinošo siltumu pār zemi. Vakarā Ra pa vārtiem iebrauc aizsaulē un kuģo pa zemes Nīlu. Tur Ra cīnās ar tumsas spēkiem, lai no rīta atkal parādītos virs pamales.
Vēlāk Ra aizēnoja kāds cits saules dievs — Amons, ko sāka dēvēt par Amonu-Ra. Līdzīgi dieviem, ēģiptieši pielūdza arī faraonu. Viņi domāja, ka faraons ir Saules dieva Ra dēls, tā dieva dēls, kurš dod zemei gaismu, siltumu un auglību. Amonam-Ra cēla tempļus, pielūdza un godināja to.
Ozīriss un Izīda
Visā zemē godināja arī Nīlas zemes aizbildni, auglības un augu valsts dievu Ozīrisu. Viņu, galvenokārt, pielūdza kā mirušo piemiņas dievu un mirušo aizvadītāju līdz pēcnāves valstībai. Ēģiptieši ticēja, Ozīriss esot iemācījis cilvēkiem kopt zemi, daudzus amatus un mākslu. Viņa sievu sauca Izīda. Izīda bija auglības dieviete, sievietes un ģimenes sargātāja.
Tempļi un priesteri
Mājokļus, ko cēla dieviem, sauca par tempļiem. Templī bija novietota dieva statuja. Ēģiptieši domāja, ka dieva dvēsele mīt šajā statujā. Tā visu redz un dzird. Tempļa galvenajā daļā, kur atradās dieva statuja, drīkstēja ieiet tikai priesteri un faraons. Viskrāšņākie un vislielākie bija galveno dievu tempļi. Visvarenāko templi uzcēla Augšēģiptē Karnakā dievam Amonam.
Tempļus aprūpēja dievu kalpotāji — priesteri. Galveno dievu priesteri bija ļoti ietekmīgi. 2.gt. vidū p. m.ē. liela nozīme valsts dzīvē bija Amona priesteriem. Amona-Ra priesteri jutās tik vareni, ka dažkārt nepakļāvās faraonam.
Amenhoteps IV kļūst par Ehnatonu
Ap 1419. gadu p. m.ē. par faraonu kļuva 14 gadu vecais Amenhoteps IV. Līdz jaunā faraona pilngadībai bija jāgaida vēl divi gadi, tādēļ šajā laikā Amenhoteps valdīja tikai augstmaņu un priesteru aizbildniecībā. Jaunais faraons ne tikai baidījās no priesteriem, bet arī ienīda viņus. Kad Amenhoteps sasniedza pilngadību, viņš nolēma darīt galu Amona-Ra priesteru varai. Faraons domāja, ka to varēs panākt, pasludinot, ka visā pasaulē jāpielūdz tikai viens dievs, kuru izraudzītu viņš pats. Visu pārējo dievu, tajā skaitā Amona-Ra, godināšana tiktu aizliegta. Tas likvidētu Amona-Ra un citu dievu priesteru varu. Par šo vienīgo dievu Amenhoteps pasludināja Saules disku dievu Atonu. Ēģiptieši Atonu attēloja kā sauli ar stariem, kas sniedzas pretī zemei. Staru gali veidoja cilvēka plaukstas. Staru plaukstas katru dienu sasildīja un noglāstīja katru dzīvu radību, tīrumus un dārzus. Vienlaikus Atons bija tāls un nesasniedzams. "Tu esi tālu, bet tavi stari skar zemi," teikts himnā Atonam. Šī ticība bija līksma un dzīvespriecīga. Faraons lika visos uzrakstos izdzēst Amona vārdu. Viņš izmainīja arī savu vārdu, jo Amenhoteps nozīmē "Amons apmierināts". Viņš pieņēma Ehnatona vārdu. Tas nozīmē "Atonam tīkamais". Faraons uzcēla arī jaunu, modernu galvaspilsētu Ahetatonu — "Atona apvārsni".
Pārkārtojumu neveiksme
Ehnatona ieviestie pārkārtojumi nepastāvēja ilgi, pārējo dievu, īpaši Amona-Ra, priesteri nepavisam negribēja zaudēt savu varenību un ietekmi valstī, bet tauta bija pieradusi pie daudzdievības. Turklāt Ehnatons valdīja pārāk īsu laiku, lai nostiprinātu jauno ticību. Viņš nomira ap 1400. gadu p. m.ē. Pēc viņa valdīja znots, jauniņais Tutanhatons ("Atona dzīvais attēls"). Tutanhatonam nācās piekāpties Amona-Ra priesteriem. Viņš mainīja savu vārdu un kļuva par Tutanhamonu ("Amona dzīvais attēls"). Atona godināšanu pilnīgi likvidēja 14. gs vidū p. m.ē. Kāds šā laika uzraksts piedraud: "Lai sargās tas, kurš pacels roku pret tevi, Amon!" Iedzīvotāji pameta Ahetatonu. No visiem uzrakstiem izdzēsa Atona vārdu. Ēģiptieši atgriezās pie agrāko laiku ticības.
"Mājokļa" saglabāšana dvēselei
Lai pasargātu šķirstā jeb sarkofāgā guldītās faraonu mūmijas, tām cēla varenas kapenes. Tās bija īstas "mājas mūžībai". Kopā ar mūmiju kapenēs lika visu dzīvei nepieciešamo. Gadu gaitā laupītāji kapenes izlaupīja. Lai nodrošinātos pret laupītājiem, tika ierīkotas viltus ejas, dziļas akas, maskēti slazdi, bet tas viss līdzēja maz.
Sākotnēji faraoni savas "mājas mūžībai" cēla kā milzīgas piramīdas. Grandiozākās no tām vēl šodien redzamas Gīzā, netālu no Kairas. Tās ir valdnieka Heopsa, Hefrēna un Mikerīna piramīdas. Pēc 47 gadsimtiem valdnieka Heops piramīdai nodrupusi tikai pati smaile. Tā bija varenākā no visām piramīdām. Tās augstums senatnē bija — 146 m, katras malas garums — 230 m. Tā salikta no 2 300 000 akmens bluķiem, kur katra smagums sasniedz 2,5 t. Faraona Heopsa piramīdu esot cēluši 20 gadu (pēc Hērodota). Par piramīdām teica: "Viss uz zemes baidās no laika, bet laiks baidās no piramīdām." Lai šādu piramīdu uzceltu, bija jāsadzen darbā desmitiem tūkstošu zemnieku, amatnieku un vergu.
Klinšu kapenes
2.gt. p.m. ē. pārstāja celt piramīdas. Valdnieku kapenes sāka būvēt klintīs vai pazemē. Faraonu un viņu milzīgo kapeņu lauku dēvē par Valdnieku ieleju. Tā atrodas Nīlas kreisajā krastā Augšēģiptē. Te izveidojās milzīga "mirušo kapsēta". Kapeņu daudzās telpas bija piepildītas ar līdzdotām lietām. Vienā no telpām bija novietots faraona šķirsts ar mūmiju.
APT (albums)
APT ir čīliešu dziedātājas Nikolas piektais studijas albums, kas tiks izdots.
Kicune
Kicune ir japāņu vārds, kas nozīmē lapsa. Lapsas ir plaši izplatīts tēls japāņu folklorā; šādā kontektā kicune parasti ir attiecināms uz tām. Stāstos tās tiek attēlotas kā viltīgas būtnes un apveltītas ar burvju spējām, kas palielinās reizē ar tās vecumu un gudrību. Viena no galvenajām burvestībām ir to spēja pārvērsties cilvēka izskatā. Daudzos stāstos tiek stāstīts, kā kicunes izmanto šo spēju, lai apmānītu citus, bet ir arī stāsti, kur tās tiek attēlotas kā taisnības aizstāves, draudzenes, mīļākās un sievas.
Gauleiters
Gauleiters (no ) bija augsta ranga Nacionālsociālistiskās vācu strādnieku partijas amats, reģionālās organizācijas vadītājs.
Vācu vārds Leiter nozīmē vadītājs, bet Gau nozīmē apgabals. Pēdējais vārds nāk no seniem laikiem un ir sava veida arhaisms vācu valodā, kurš cēlies no franku apzīmējuma Gaugraf (tieši tulkojot grāfs, kuram pieder noteiktais Gau). Gau bija arī Trešā Reiha reģionu apzīmējums tā pastāvēšanas laikā.
Pirmo reizi šīs amats parādījās 1925. gadā, kad tika oficiāli atjaunota NSDAP darbība, kura bija aizliegta pēc neveiksmīgā Alus puča 1923. gadā. Līdz ar partijas reorganizāciju sākotnēji gauleiters parādījās kā amats NSDAP, bet nedaudz vēlāk (tai pašā 1925. gadā) tika padarīta par NSDAP paramilitāro pakāpi. Gauleiters NSDAP hierarhijā bija otrā augstākā pakāpe, kura sekoja Reihsleitera pakāpei. Zemāka pakāpe par to bija Stellvertreter-Gauleiter, kas bija gauleitera vietnieks (šī pakāpe pastāvēja līdz 1938. gadam). Gauleitera pakāpe tika apzīmēta ar divām ozollapām uz zīmotnēm, bet tā vietnieka — ar vienu ozollapu.
Gauleitera pienākumos ietilpa partijas pārstāvēšana, organizēšana, vadīšana noteiktajā apgabalā. Pēc NSDAP nākšanas pie varas notika citu partiju aizliegšana un izslēgšana no politiskās dzīves aprites. Pakāpeniski izveidojās unitāra valsts, kur NSDAP iekļāvās valstī kā tās sastāvdaļa. Lielākā daļa gauleiteru ieguva plašas pilnvaras savos apgabalos, kuras ļāva realizēt politisko varu.
SK Blāzma 2009. gada sezonā
2009. gada sezona bija trešā Rēzeknes futbola komandas sezona zem SK Blāzma nosaukuma un otrā pēc kārtas sezona LMT Virslīgā.
Komandas sastāvs
''Uz 2009. gada 17. augustu:''
Jacuširo jūra
Jacuširo jūra (japāniski - 八代海, Yatsushiro-kai) — maza, Klusajam okeānam, Austrumķīnas jūrai piederīga iekšējā jūra Japānā, Kjusju salas rietumu piekrastē.
Jacuširo jūra ir gandrīz pilnībā atdalīta no pārējās Austrumķīnas jūras ar Amakusas salām. Tālāk ziemeļos atrodas līdzīga izmēra neliela jūra - Ariakes jūra.
1950. - 1960. gados jūra tika spēcīgi piesārņota ar dzīvsudrabu - piesārņojumu radīja ķīmiskā rūpnīca Minamatā. Dzīvsudrabs uzkrājās jūrā dzīvojošās gliemenēs un zivīs. Šo zivju un gliemeņu lietošana pārtikā noveda pie saslimšanas ar t.s. Minamatas slimību. No piesārņojuma cieta tūkstošiem piekrastes iedzīvotāju.
WASP-12
WASP-12 ir 11. zvaigžņlieluma zvaigzne, kas atrodas apmēram 800 gaismas gadu attālumā no Zemes Vedēja zvaigznājā. Novērojumi liecina, ka zvaigznei ir vismaz viena planēta.
Zvaigznes masa ir 1,35 MSUN, un tās rādiuss ir 1,565 RSUN. Zvaigzne ir nedaudz karstāka (temperatūra 6346 K jeb 6073 °C) par Sauli, tāpēc zvaigzne izstaro gaismu, kura pēc spektrālā sastāva ir nedaudz zilāka par Saules gaismu.
Mantijas mezosfēra
Mantijas mezosfēra ir zem astenosfēras esošais slānis, kurā ieži ir daudz blīvākā stāvoklī. Pieņemts uzskatīt, ka tā sastāv no silikātiem, dzelzs un magnija oksīdiem. Augstā spiediena ietekmē no dzelzs, silīcija, magnija un skābekļa atomiem veidojas daudz blīvākas struktūras kristāli. Mezosfērā krasi pieaug garenviļņu ātrums.
Zimbabves kratons
Zimbabves kratons ir kratons, viens no senākajiem pastāvošajiem Zemes garozas fragmentiem, daļa no lielākā Kalahari kratona, atrodas galvenokārt Zimbabves teritorijā. No dienvidos esošā Kāpvālas kratona to atdala ap 250 km platā Limpopo josla.
Senākās Zimbabves kratona daļas ir kratona centrālajā daļā esošais Sebakves kratons (ap 3,4 miljardi gadu) un Tokves granitoīdu gneisi (3,46 miljardi gadu) kratona centrālajā un dienvidu-centrālajā daļā. Dienvidos esošā Limpopo josla veidojās pirms 3,2 - 2 miljardiem gadu. Zimbabves kratona veidošanās beigu posmā pirms 2,6 - 2,4 miljardiem gadu tā dienvidaustrumu daļā veidojās lieli granodiorītisku granitoīdu un gneisu intrūziju kompleksi.
Leopolds Eijārs
Leopolds Eijārs (Léopold Eyharts; dzimis ) ir ESA kosmonauts, Francijas Gaisa spēku brigādes ģenerālis.
Pēc etniskās izcelsmes Eijārs ir basks.
1990. gadā tika uzņemts CNES astronautu kandidātu grupā, gatavojoties Hermes kosmoplāna programmai. Pēc programmas atcelšanas viņš darbojās kā CNES izmēģinātājpilots. 1990. gadu sākumā viņš piedalījās vairākos kosmonautu sagatavošanas kursos Krievijā.
1998. gada februārī Eijārs veica lidojumu uz krievu orbitālo staciju Mir CNES zinātniskajā misijā Pégase.
Ēriks Pelcis
Ēriks Pelcis (dzimis ) ir Latvijas futbolists, uzbrucējs. Karjeras laikā spēlējis Latvijas, Lietuvas, Dienvidkorejas un Krievijas klubos.
Karjeras pēdējo posmu aizvadījis FK Jelgava sastāvā.
Latvijas izlasē Pelcis debitēja pārbaudes spēlē pret Lietuvu, jau pirmajā spēlē izceļoties ar vārtu guvumu. Pelcis guva pa vieniem vārtiem arī divās nākamajās spēlēs Latvijas izlasē pret Lietuvu un Somiju. Viņš izgāja laukumā uz maiņu arī tajā pašā gadā notikušajā 2002. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīra spēlē pret Beļģiju. Savu pēdējo spēli Latvijas izlasē Pelcis aizvadīja 2002. gadā pārbaudes spēlē ar Baltkrievijas izlasi. Kopā Ēriks Pelcis Latvijas izlasē ir piedalījies 5 spēlēs, kurās guvis 3 vārtus.
Mohameds Farahs
Mohameds "Mo" Farahs (en, so, ar; dzimis Mogadīšo, Somālijā) ir somāliešu izcelsmes Lielbritānijas vieglatlēts, garo distanču skrējējs, kopš 2011. gada jūnija — Eiropas rekordists 10 000 m distancē (27:14,07). 2012. gada olimpisko spēļu zelta medaļas ieguvējs šai pašā distancē, kā arī 5000 m distancē.
Biogrāfija
Viņa pirmais starptautiskais panākums bija zelta medaļa 5000 m distancē Eiropas junioru čempionātā 2001. gadā. Bez garajām distancēm stadionā piedalās arī krosa skrējienos, kur 2006. gadā kļuva par Eiropas čempionu. Tāpat šai gadā bija otrais 5000 m distancē Eiropas čempionātā pieaugušajiem Gēteborgā. 2007. gadā viņš bija sestais Pasaules čempionātā 5000 m distancē.
2010. gada jūlijā M. Farahs uzvarēja Eiropas čempionātā Barselonā 10 000 m un 5000 m distancēs, kļūstot par pirmo britu sportistu, kas Eiropas čempionātā triumfējis garākajā stadiona skriešanas distancē un pirmo, kas uzvarējis abās distancēs.
2011. gada uzstādīja lielisku personisko rekordu pusmaratonā (1.00:23), kā arī laboja Eiropas rekordu 10 000 m (27:14,07). Lai arī M. Farahs bija 2011. gada sezonas līderis 10 000 m skrējienā, tomēr Pasaules čempionātā Tegu viņš palika otrais 0,26 sekundes zaudējot Etiopijas skrējējam Ibrahimam Džeilanam. Toties 5000 m distancē M. Farahs kļuva par pasaules čempionu, apsteidzot veterānu Bernardu Lagatu no ASV.
49. autobusu maršruts (Rīga)
49. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Ķengaraga (trolejbusu galapunkta Višķu ielā) līdz Daudersalai Tvaika un Sliežu ielas krustojumā, kas atrodas pie 2023. gadā pabeigtā Daudersalas pārvada.
49. autobusu maršruta kopējais garums ir 41,025 km. Maršruta Ķengarags — Daudersala kopējais garums ir 20,430 km, bet maršruta Daudersala — Ķengarags kopējais garums ir 20,595 km. Maršruta kopgarums ir par 3,328 km īsāks nekā iepriekšējais maršruts "MAN-TESS — Rumbula".
Mohameds Farahs
Biogrāfija
2012. gada Eiropas čempionātā viņš izcīnīja zelta medaļu 5000 m distancē, bet sasniedza savas karjeras līdz šim labāko panākumu, izcīnot zelta medaļu gan 10 000 m distancē, gan arī 5000 m distancē. To pašu atkārtoja arī nākamajā gadā Pasaules čempionātā Maskavā.
2020. gada septembrī M. Farahs uzstādīja pasaules rekordu stundas skrējienā, Briselē noskrienot 21 330 metrus, kas bija par 45 metriem vairāk nekā etiopieša Hailes Gebreselasie 2007. gada pasaules rekords.
49. autobusu maršruts (Rīga)
Darbdienās pa 49. autobusu maršrutu kursē 10 autobusi, bet brīvdienās — nekursē neviens.
49. autobusu maršrutu apkalpo 7. autobusu parks.
Vēsture
Maršruts tika atklāts 2001. gadā un sākotnēji kursēja no uzņēmuma MAN-TESS Sarkandaugavā līdz bijušajai rūpnīcai "Kvadrāts" Ķengaragā. 2003. gadā maršrutu pagarināja līdz Višķu ielai, bet 2004. gadā līdz Rumbulai.
No 2022. gada 19. septembra maršruts daļēji aizvieto 309. ekspresbusu maršrutu un reisu skaitu dienas vidū un vakara stundās tika palielināts. 2022. gada 21. decembrī Rīgas domes Pasažieru komercpārvadājumu licencēšanas komisija atbalstīja ieceri pagarināt maršrutu no MAN-TESS līdz Daudersalai un saīsināt maršrutu no Rumbulas līdz Ķengaragam, lai samazinātu kavējumus, kas rodas, izbraucot no Rumbulas galapunkta. Izmaiņas stājās spēkā 2023. gada 17. aprīlī.
Maršruts
Virzienā Ķengarags — Daudersala autobusi kursē pa šādām ielām: Višķu iela, Maskavas iela, Slāvu iela, Lubānas iela, A. Saharova iela, Brāļu Kaudzīšu iela, Ilūkstes iela, Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Ieriķu iela, A. Čaka iela, Pērnavas iela, Senču iela, Zirņu iela, K. Valdemāra iela, Duntes iela, Dambja iela, Ganību dambis un Tvaika iela.
Virzienā Daudersala— Ķengarags autobusi kursē pa šādām ielām: Tvaika iela, Ganību dambis, Dambja iela, Duntes iela, K. Valdemāra iela, Zirņu iela, Senču iela, Pērnavas iela, A. Čaka iela, Ieriķu iela, Dzelzavas iela, Ilūkstes iela, Brāļu Kaudzīšu iela, A. Saharova iela, Lubānas iela, Slāvu iela, Maskavas iela un Višķu iela.
109 Piscium
109 Piscium ir zvaigzne, kas atrodas apmēram 106 gaismas gadu attālumā no Zemes Zivju zvaigznājā. Novērojumi liecina, ka zvaigznei ir vismaz viena planēta.
Zvaigznes masa ir 1,15 MSUN, un tās rādiuss ir 1,722 RSUN. Zvaigzne temperatūras (5641 K jeb 5368 °C) ziņā ļoti atgādina Sauli, zvaigzne izstaro gaismu, kura pēc spektrālā sastāva ir ļoti līdzīga Saules gaismai.
Naruto Udzumaki
Naruto Uzumaki (うずまき ナルト) ir galvenais personāžs manga un anime seriālā "Naruto", ko izveidoja mangaka Masasi Kisimota. Naruto radīšanā Kisimota gribēja, lai personāžs paliktu "vienkāršs un stulbs", dodot viņam tādas iezīmes kā Son Goku, galvenajam personāžam no Dragon Ball sērijas. Tomēr, Kisimota pievienoja viņam tumšu pagātni, lai padarītu viņu unikālu. Naruto izskats ir mainījies pāris reizes, Kisimoto iedodot viņam citas drēbes un padarot viņu pievilcīgāku rietumu publikai kā arī, lai viņu būtu vieglāk zīmēt.
Biogrāfija
Naruto ir dzimis Konohā, Apslēpto lapu ciematā. Viņa vecāki ir Minato Namikaze, ciemata Ceturtais Hokage, un Kušina Uzumaki. Neilgi pēc viņa dzimšanas ciematam uzbruka Deviņu astu dēmons lapsa Kjūbi. Minato un Kušina upurēja savas dzīvības, lai uzveiktu Kjūbi un ieslodzītu viņu Naruto ķermenī. Tā Naruto kļuva par bāreni, toties ieguva neparastas spējas - lielu izturību, ātru izdziedēšanos, lielus čakras krājumus un iespēju nākotnē izmantot Kjūbi spēku. Trešais Hokage turēja noslēpumā faktu, ka Naruto bija Minato dēls, viņš arī aizliedza pieaugušajiem ciema iedzīvotājiem runāt par to, ka Naruto ir Kjūbi spēks. Bet tas netraucēja viņiem ienīst Naruto un baidīties no zēna. Ar laiku tādas jūtas parādījās arī viņu bērnos. Tāpēc Naruto auga vientuļš, nemīlēts un nesaprasts. Pieaugot viņš centās pievērst apkārtējo uzmanību ar huligāniskiem izlēcieniem, jo mācības Nindzju Akadēmijā viņam padevās ar grūtībām. Viņš arī loloja sapni reiz kļūt par nākamo Hokagi, lai visi viņu atzītu un cienītu.
Izrādot drosmi, pašaizliedzību, un neatlaidību, Naruto ar laiku iegūst citu atzinību. Pirmais ir skolotājs Iruka no Akadēmijas, bet pēc tam 7. komanda, kurā Naruto nonāk pēc Akadēmijas pabeigšanas. Sensejs Hataki Kakaši, meitene Sakura, kurā Naruto ir ieķērties, Saske, kurš uzskata Naruto par idiotu - viņi visi iepazīst Naruto un kļūst par viņa draugiem, lai arī ne vienmēr viņu attiecībās viss ir gludi. Tomēr apkārtējo ticība Naruto un viņa paša apņēmība palīdz viņam kļūt stiprākam, pierādot, ka viņš nav tāds neveiksminieks un muļķis, kā daudzi uzskatīja. Vēl vairāk, laikam ejot, Naruto kļūst par vienu no spēcīgākajiem nindzjām pasaulē.
Ejot laikam un notikumiem, cilvēku, kas atzīst Naruto, kļūst arvien vairāk - viņa vienaudži no ciemata, Piektā Hokage Tsunade, Naruto tēva skolotājs un aizbildnis Džiraija, Gaara, kuram bija līdzīgs liktenis, kā Naruto. Galu galā, Kakaši reiz izsakās, ka Naruto piemīt mistisks spēks padarīt par draugiem visus, kas nonāk viņa tuvumā (izņemot, protams, neliešus).
Viens no lielākajiem Naruto pārdzīvojumiem ir viņa labākā drauga un sāncenša Saskes pievienošanās noziedzniekam Oručimaru. Naruto no visas sirds vēlas atgriezt draugu mājās. Vēlāk Saske nogalina Oručimaru un arī savu brāli, kurš arī bija iemesls viņa bēgšanai no ciemata. Tomēr notikumi nindzju pasaulē kļūst nopietnāki un Saske nostājās noziedznieku organizācijas Akatsuki pusē un apņemas iznīcināt Konohu un visus tās iedzīvotājus, arī bijušos draugus. Lai arī vairs nav cerību, ka viss būs kā agrāk, kad viņi visi bija kopā 7. komandā. Naruto gatavojas pēdējai cīņai ar Saski, lai palīdzētu viņam atgriezties no tumsas, pat ja abiem būs jāmirst.
Vektors
Vektora apzīmējums
Vektoru ģeometriski attēlo ar bultu, kura vērsta no sākuma punkta A \, uz gala punktu B \,, un apzīmē ar simbolu. Pirmais burts šajā simbolā norāda vektora sākuma punktu, otrais — gala punktu. Bieži vektoru apzīmē ar vienu burtu, piemēram, \vec{a} \,. Vektora apzīmēšanai iespieddarbos mēdz lietot no konteksta atšķirīgus burtus, piemēram, gotu alfabēta burtus vai arī treknāka iespieduma latīņu alfabēta burtus.
Vektora pamats
Vektora pamats (jeb darbības līnija) — taisne, uz kuras atrodas vektors.
Kolineāri vektori
Kolineāri vektori — divi vai vairāki vektori, ja to pamati ir savstarpēji paralēli vai sakrīt. Ja kolineāriem vektoriem ir kopīgs sākumpunkts, tad tie atrodas uz vienas taisnes. Tie var būt ar vienādu vērsumu vai savstarpēji pretēji vērsti.
Vektora modulis
Vektora modulis jeb garums |AB|\, ir ar kādu noteiktu mēra vienību izmērītā taisnes nogriežņa AB\, garums. Ja vektors ir apzīmēts ar vienu burtu \vec{a} \, tad tā moduli apzīmē ar to pašu burtu parastā iespiedumā bez bultiņas a\, vai arī ievieto vektora apzīmēšanai lietoto burtu divās vertikālās svītriņās (moduļa zīme) |a| \.
Vektoru iedalījums
Vektorus iedala:
Pēc īpašībām spoguļtransformācijās atšķir polāros jeb īstos un aksiālos jeb pseidovektorus.
Vektoru vienādība
Divi vektori \vec{a} \ un \vec{b} \ ir vienādi, ja tie ir kolineāri, vienādi vērsti un tiem ir vienādi moduļi, t.i., |a| = |b|\,. Tādā un tikai tādā gadījumā raksta. Ja nav izpildīts kaut viens no vektoru vienādības definīcijā minētajiem trim nosacījumiem, tad vektori nav vienādi.
Piemēram,, jo šiem vektoriem gan ir vienādi moduļi un kopīgs pamats, bet tiem nav vienāds vērsums.
Nullvektors
Katrs vektors kādam punktam A \ viennozīmīgi piekārto punktu B \. Vektoru, kurš punktam A \ piekārto to pašu punktu A \, sauc par nullvektoru. Tā apzīmēšanai lieto simbolu \vec{o} \. Nullvektors ir kolineārs ar jebkuru vektoru, un tā modulis ir vienāds ar nulli, t.i., |o| = 0 \.
Duala
Duala ir lielākā pilsēta Kamerūnā un Kamerūnas Piekrastes reģiona galvaspilsēta. Tajā atrodas lielākā Kamerūnas osta un Dualas starptautiskā lidosta. Pilsēta ir galvenais komerciālais centrs valstī. Tajā tiek apstrādāta lielākā daļa valsts eksporta, kā nafta, kakao un kafijas pupiņas, kokmateriāli, metāls un augļi.
Duala ir visa CEMAC reģiona (11 valstis) bagātākā pilsēta.
Vatu jūra
<mapframe text="Vatu jūra" width=300 height=300 zoom=6 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q26080" }
Vatu jūra (de, nl, fy, da) ir Atlantijas okeānam piederīgās Ziemeļjūras dienvidaustrumu daļa. Vatu jūra ir šaura Ziemeļjūras piekrastes daļa starp Frīzu salām un Dānijas, Vācijas un Nīderlandes piekrasti. Nosaukums visdrīzāk cēlies no nīderlandiešu valodas vārda wad — ‘dubļu klajums’. Nereti par Vatu jūru dēvē mazāku rietumu daļu, kas atrodas starp Rietumfrīzu salām un Nīderlandes krastu. 2009. gadā Vatu jūras Nīderlandes un Vācijas daļa iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Ģeogrāfija
Vatu jūra stiepjas no Helderas Nīderlandē līdz Skallingenei Dānijā, ziemeļos no Esbjergas. Jūra ir ļoti sekla un tās krasti — ļoti zemi. Jūrā ieplūst vairākas lielas upes (Elba, Vēzere, Emsa), kas jūrā ienes daudz sanesu, jūras ūdens parasti ir duļķains.
Vatu jūrā atrodas ievērojamas dabasgāzes atradnes, kas tiek aktīvi apgūtas.
Vatu jūrai raksturīgas izteiktas plūdmaiņas. Tā kā jūras gultnes slīpums ir ļoti neliels, plūdmaiņu laikā ūdens un sauszemes robeža atkāpjas un uzvirzās par daudziem kilometriem. Plašajā, dubļiem klātajā plūdmaiņu joslā izveidojusies neparasta ekosistēma. Vatu jūra ir bagāta ar putnu faunu un citur Rietumeiropā izmirušām augu un dzīvnieku sugām. Intervāls starp paisumu un bēgumu ir 6 stundas un 12 minūtes.
Vēstures gaitā, cīnoties pret katastrofālajiem jūras uzplūdiem, Vatu jūras krastā izbūvēta grandioza dambju sistēma. Daļa no Vatu jūras ir nosusināta un padarīta par sauszemi.
Kopš 1978. gada visas trīs valstis — Dānija, Vācija un Nīderlande — sadarbojas Vatu jūras dabas aizsardzībā. 1982. gadā pieņemta kopēja deklarācija, kas palīdz koordinēt dabas aizsardzības aktivitātes, 1997. gadā pieņemts trīspusējs Vatu jūras rīcības plāns. Lielākā daļa Vatu jūras iekļautas nacionālajos parkos, Vācijas daļā ir arī biosfēras rezervāts.
1976. gadā Vatu jūras daļa pie Austrumfrīzu salām un Dollarta līcis tika iekļauts Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.
Sandis Prūsis
Sandis Prūsis (dzimis Ventspilī) ir bijušais latviešu bobslejists. Sportista karjeras laikā pārstāvējis Latviju. Tagad bobsleja treneris, kopš 2006. gada Latvijas bobsleja izlases galvenais treneris.
Karjera
Mācījās Ugāles vidusskolā, ar bobsleju sāka nodarboties 1980. gados. Savās pirmajās Olimpiskajās spēlēs 1992. gadā Prūsis bija rezervists, tomēr varēja startēt, jo Jānis Ķipurs bija guvis traumu. Prūsis negaidīti apsteidza Zinta Ekmaņa vadīto ekipāžu abās ieskaitēs. Nākamajās Olimpiskajās spēlēs Prūsis jau vairs nebija rezervists, tomēr šoreiz zaudēja Ekmanim. 1998. gadā viņš ieguva 5. vietu "divnieku" sacensībās un 6. vietu četriniekos. 1998. gadā Prūsis ieguva trešo vietu gan divnieku ieskaitē Pasaules kausā, gan jauktajā ieskaitē. 2000. gadā viņš ieguva sudraba medaļu četriniekos, bet 2001. gadā sudrabu četriniekos un bronzu jauktajā ieskaitē.
Sandim Prūsim tika veikts dopinga tests pēc sacensībām Pārksitijā, un neilgi pēc analīžu rezultātu saņemšanas viņš tika apsūdzēts dopinga lietošanā. Vēlāk par oficiālo versiju tika pasludināts tas, ka sportists lietoja nekvalitatīvas pārtikas piedevas. Tas tomēr neatturēja FIBT no trīs mēnešu diskvalifikācijas piešķiršanas Prūsim, kā rezultātā viņam gandrīz nācās izlaist Olimpiskās spēles akreditācijas laiku dēļ. Sakarā ar to, ka viņu pielaida sacensībām, viņam nācās startēt no pēdējās starta grupas.
Sandis Prūsis ir 2003. gada Eiropas čempions (no latviešu pilotiem šo titulu pa reizei ir ieguvuši arī Zintis Ekmanis, Jānis Ķipurs, Jānis Miņins, Oskars Melbārdis un Oskars Ķibermanis), kā arī astoņkārtējs Latvijas čempions. Prūsis ir 2000. gada Labas gribas spēļu čempions bobslejā. Prūsis beidza karjeru pēc 2002./03. gada Pasaules kausa bobslejā sezonas, sakarā ar nesakārtotību Latvijas sporta sistēmā. Vēlāk kļuvis par bobsleja treneri, divus gadus trenējis Itālijas izlasi, tomēr kopš 2006. gada ir Latvijas izlases treneris.
Kalahari kratons
Kalahari kratons ir kratons, kas aizņem Dienvidāfrikas centrālo un ziemeļu daļu, Lesoto ziemeļu daļu, Svatinis, Mozambikas dienvidrietumu malu, Zimbabves centrālo un dienvidu daļu, gandrīz visu Botsvānu un Namībijas dienvidaustrumu daļu. To sīkāk iedala Kāpvālas kratonā, Zimbabves kratonā, Limpopo joslā un Namakvas joslā. Kalahari kratons beidza veidoties pirms aptuveni 2,3 miljardiem gadu, un satur vienus no senākajiem zināmajiem iežiem un mikrofosilijām. Vissenākie iežu masīvi atrodas Transvālas provincē; tie sastāv no aptuveni 3,4 miljardus gadu veciem granīta, gneisa un migmatītiem.