cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svente (dabas parks)
Dabas parks izveidots, lai aizsargātu izcili ainavisko ezeru, kas ir viens no dzidrākajiem Latvijā. Ezerā 3 mežiem klātas salas, kas ietilpst dabas liegumā Sventes ezera salas. Parka teritorijā bez ezera atrodas arī purvi un slīkšņas, melnalkšņu slapjie meži, no īpaši aizsargājamiem augiem — lielā raganzālīte, lēzeļa lipare, smaillapu glīvene, spilvainais ancītis un citas augu sugas.
Džeimss Meisons (aktieris)
Džeimss Nevils Meisons (en, dzimis, miris ) bija angļu aktieris.
Par lomām filmās "Zvaigzne ir dzimusi", Georgy Girl un "Spriedums" Meisons tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, savukārt par filmu "Zvaigzne ir dzimusi" ieguvis Zelta globusa balvu.
Banda hoija
Morfoloģija
Banda hoija ir mūžzaļa, daudzgadīga liāna — vīteņaugs ar tumši zaļām, apaļām, spožām, ādainām lapām. Lapu mezglā parasti 2 — 3 lapas.
Soda kartīte
Soda kartīte ir futbolā izgudrots un dažādos sporta veidos lietojams tiesneša signāls spēlētājam un apkārtējiem, ka spēlētājs (retāk — komanda, treneris vai cits komandas pārstāvis) par kaut ko tiek sodīts. Apliecinot sodu, tiesnesis kartīti izvelk no kabatas un demonstratīvi parāda spēlētājam, paceļot to virs galvas. Visbiežāk tiek lietotas dzeltenas krāsa kartīte kā brīdinājums un sarkanas krāsas kā noraidījums. Retos gadījumos kartītes var tikt izmantotas nevis kā soda, bet kā citas informācijas signāls.
Banda hoija
Morfoloģija
Ziedēšanas sezona ir pavasaris un vasara. Ziedi veidojas lapu mezglu vietās — tie izvietoti čemurā, krēmkrāsā, smaržīgi un izdala nektāru.
Soda kartīte
Vēsture
Krāsu kartītes izgudroja britu tiesnesis Kens Estons (Ken Aston) pēc tam, kad 1966. gada pasaules čempionātā vairāki spēlētāji un treneris nebija sapratuši tiesneša izteiktu noraidījumu vienam no spēlētājiem. Lai atvieglotu saprašanos starp dažādu valodu runātājiem, Estons izdomāja visiem redzamu kartīšu sistēmu, abas krāsas ņemot no luksofora signāliem.
Sarkano un dzelteno kartīti ieviesa, sākot ar nākamo — 1970. gada pasaules futbola čempionātu. Pēc tam ideju pārņēma daudzi citi sporta veidi, bieži — pielāgojot kartīšu nozīmi saviem noteikumiem.
Dzeltenās un sarkanās kartītes
Starp sporta veidiem, kuros noteikumi paredz dzelteno kartīšu lietošanu kā brīdinājumu un sarkano — kā izraidījumu no spēles, ir: bendijs, futbols, rokasbumba, ūdenspolo un vieglatlētika. Divas vienas spēles/sacensības laikā pēc kārtas saņemtas dzeltenās kartītes bieži (piemēram, futbolā) nozīmē automātiski saņemamu sarkano.
Citas kartīšu krāsas
Zaļā kartīte var norādīt uz dažādiem notikumiem: kļūdaina brīdinājuma atcelšanu (vieglatlētikā), brīdinājumu par nesportisku uzvedību (kanupolo un dažās mazās futbola līgās), mazo brīdinājumu (trīsstūraina zaļa kartīte lauka hokejā). Ir bijis eksperiments futbolā, kurā zaļā kartīte nozīmēja noraidījumu ar tiesībām aizvietot spēlētāju.
Baltā kartīte bendijā papildus parastajām kartītēm tiek lietota, lai apzīmētu piecu minūšu sodu komandai, bet zilā kartīte — lai apzīmētu desmit minūšu sodu.
Zilā kartīte tiek lietota arī citos sporta veidos: telpu futbolā kā zīme īslaicīgam noraidījumam (Amerikā) vai noraidījumam ar aizstāšanu (Eiropā), maglu kalambolā un pludmales futbolā īslaicīgam noraidījumam, un rokasbumbā kā papildinājums sarkanajai, aicinot disciplināro komisiju pieņemt mērus. Toties Grieķijas futbolā zilā kartīte var tikt parādīta kā pateicība par godīgu spēli.
Melnā kartīte ir diskvalifikācijas signāls paukošanā un badmintonā.
Veiste
Veiste (et) ir lielciems Pērnavas apriņķia Hēdemēstes pagastā. Atrodas 110 kilometru attālumā no Tallinas. Pēc 2012. gada datiem lielciemā dzīvo 520 cilvēki.
Korporatīvā komunikācija
Korporatīvā komunikācija sevī iekļauj visas komunikāciju darbības (iekšējās un ārējās), ko veic organizācijas un uzņēmumi savu stratēģisko komunikāciju mērķu sasniegšanai.
Korporatīvā komunikācija notiek ar tādām grupām kā darbinieki, akcionāri, investori, klienti, pircēji, valsts iestādes u.c., kuras var veikt gan ar iekšējiem resursiem, gan ārējo aģentūru palīdzību. Tā var iekļaut mediju attiecības, investoru attiecības, sabiedriskās attiecības, iekšējo komunikāciju, sponsorēšanu, korporatīvās atbildības programmas, krīžu komunikāciju, lobēšanu u.c. Korporatīvā komunikācija cieši saistīta ar uzņēmuma korporatīvās reputācijas veidošanu un sargāšanu. To var definēt kā: “organizācijas menedžmenta funkciju, kas aptver efektīvu visu iekšējo un ārējo komunikāciju koordināciju, ar kopīgo virsmērķi izveidot un uzturēt pozitīvu reputāciju ietekmes grupās, no kurām tā ir atkarīga.”
Korporatīvās komunikācijas stratēģijas veidošana balstās uzņēmuma korporatīvajā identitātē, kas dod pamatu saskaņotam uzņēmuma tēlam un komunikācijai. Iekšējo komunikāciju ietvaros korporatīvās komunikācijas nodaļa nodrošina informācijas apriti uzņēmuma iekšienē. Korporatīvo komunikāciju nodaļa arī vada uz ārieni vērstās komunikāciju un sabiedrisko attiecību aktivitātes.
Čūsku hoija
Čūsku hoija (Hoya serpens) ir epifītiska augu suga hoiju ģintī. Savvaļā tā ir sastopama mitros tropu mežos, uz augsnes un klinšu spraugās Himalajos, Indijā un Ķīnā. Mūsdienās bieži tiek audzēta kā dekoratīvs telpaugs.
Morfoloģija
Ziedēšanas sezona ir pavasarī. Ziedi ir vaskaini, gaiši zaļgani, sakārtoti nelielos, nokarenos ķekaros. Tie ir ļoti aromātiski un var izdalīt nektāru.
2018. gada Eiropas jauniešu šaha čempionāts
2018. gada Eiropas jauniešu šaha čempionāts bija šaha turnīrs, kas notika Rīgā no 19. līdz 30. augustam 2018. gadā.
Organizācija
Latvijas Šaha federācija 2018. gada Eiropas jauniešu šaha čempionāta vecuma grupās no U8 līdz U18 rīkošanas tiesības ieguva Eiropas šaha savienības (ECU) Ģenerālajā asamblejā 2016. gada septembrī Azerbaidžānas galvaspilsētā Baku pasaules šaha olimpiādes laikā kopā ar tiesībām rīkot 2017. gada Eiropas individuālo šaha čempionātu sievietēm. Par Eiropas jauniešu šaha čempionāta norises vietu bija izvēlēta starptautiskais izstāžu centrs Ķīpsala (Ķīpsalas iela 8). Galvenie organizatori no Latvijas puses bija Latvijas Šaha federācijas prezidents Āris Ozoliņš un turnīra direktors Egons Lavendelis. Čempionāta galvenais tiesnesis bija Ašots Vardapetjans (Armēnija), turnīra tiesneši bija Andra Cimiņa, Vairis Kurpinieks (abi Latvija) un Kristoss Pilalis (Grieķija). Čempionāta laikā tika organizētas katras vecuma grupas turnīru līderu partiju translācijas un interneta tiešraides ar kvalificētu šahistu komentāriem, bet turnīra zāle, saskaņā FIDE noteikumiem bija slēgta skatītājiem.
Reglaments
Čempionāts sastāvēja no 12 atsevišķiem turnīriem: atklātie (zēnu) turnīri vecuma grupās O08, O10, O12, O14, O16, O18 un meiteņu turnīri vecuma grupās G08, G10, G12, G14, G16, G18, kuri visi risinājās pēc Šveices sistēmas 9 kārtās ar apdomas laiku 90 minūtes pirmajiem 40 gājieniem plus 30 minūtes atlikušajai partijai, pievienojot 30 sekundes par katru izdarīto gājienu. Katra kārta sākās 15:00, izņemot pēdējo kārtu, kas sākās 11:00. Turnīra atklāšana notika 19. augustā, bet noslēgums - 30. augustā. Turnīra vienīgā brīvdiena bija 25. augustā pēc 5. kārtas. Turnīra kopējais balvu fonds bija vismaz 10000 euro, kurš tika sadalīts starp pirmajām 5 vietām katrā no 12 čempionāta turnīriem, bet pirmie trīs katra turnīra uzvarētāji saņēma arī medaļas. Ja viens vai vairāki dalībnieki noslēgumā ieguva vienādu punktu skaitu, tad augstāko vietu noteica pēc sekojošiem kritērijiem (A-E):
Turnīri
Čempionātā piedalījās 1072 dalībnieki no 47 valstīm, tajā skaitā 426 dalībnieces meiteņu turnīros un 646 dalībnieki atklātajos turnīros. Sakarā ar Bulgārijas šaha federācijas izslēgšanu no Eiropas šaha savienības, visi Bulgārijas šahisti turnīrā pārstāvēja FIDE. 194 dalībniekiem bija dažādi starptautiskie tituli, tajā skaitā čempionātā piedalījās viens lielmeistars, 10 starptautiskie meistari, 6 sieviešu starptautiskās meistares, kā arī 76 vīriešu FIDE meistari. Latviju pārstāvēja 103 dalībnieki, tajā skaitā 29 dalībnieces meiteņu turnīros un 74 dalībnieki atklātajos turnīros. Latvijas pārstāvniecība bija otra lielākā čempionātā pēc Krievijas, kuru pārstāvēja 150 dalībnieki. No vairāk nekā 1000 šahistiem čempionātā 194 bija ar dažādiem starptautiskiem tituliem, tajā skaitā viens lielmeistars, desmit starptautiskie meistari, sešas sieviešu starptautiskās meistares, bet visvairāk bija vīriešu Starptautiskās Šaha federācijas (FIDE) meistaru – 76. Pēc lielākās daļas dalībnieku, treneru un viesu domām čempionāts Rīgā bija teicami organizēts.
G08 meitenes
Meiteņu G08 turnīrā piedalījās 50 dalībnieces, no tām Latviju pārstāvēja 7 dalībnieces. Marija Kuzņecova sasniedza augstāko vietu starp visiem Latvijas dalībniekiem.
! Vieta !! Dalībniece !! Punkti
G10 meitenes
Meiteņu G10 turnīrā piedalījās 71 dalībniece, no tām Latviju pārstāvēja 6 dalībnieces. Pirmajā pieciniekā visas vietas aizņēma Krievijas pārstāves.
! Vieta !! Dalībniece !! Punkti
G14 meitenes
Meiteņu G14 turnīrā piedalījās 92 dalībnieces, no tām Latviju pārstāvēja 5 dalībnieces.
! Vieta !! Dalībniece !! Punkti
G16 meitenes
Meiteņu G16 turnīrā piedalījās 65 dalībnieces, no tām Latviju pārstāvēja tikai 3 dalībnieces, tomēr viena no tām, Ramona Golsta, spēja iekļūt labāko divdesmitniekā.
G18 meitenes
Meiteņu G18 turnīrā piedalījās 66 dalībnieces, no tām Latviju, tāpat kā G16 turnīrā, pārstāvēja tikai 3 dalībnieces. Starp tām bija Latvijas 2018. gada sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja Elizabete Limanovska, kas iekļuva labāko divdesmitniekā.
! Vieta !! Dalībniece !! Punkti
O08 atklātais
Atklātajā O08 turnīrā piedalījās 77 dalībnieki, no tiem Latviju pārstāvēja 10 dalībnieki. Arsenija Derbeņeva ieņemtā 29. vietā bija dalīts labākais sasniegums Latvijas zēniem.
! Vieta !! Dalībnieks !! Punkti
O10 atklātais
Atklātajā O10 turnīrā piedalījās 132 dalībnieki, no tiem Latviju pārstāvēja 17 dalībnieki, kas bija lielākais mājinieku skaits kādā no turnīriem. Pirmās trīs vietas dalīja uzreiz trīs šahisti, no kuriem labākie papildrādītāji bija Krievijas pārstāvim. Pirms čempionāta zināmas cerības tika saistītas ar Latvijas pārstāvi Georgiju Germanovu, taču viņš turnīrā nospēlēja nestabili, un tikai vēlreiz apliecināja, ka ir spēcīgākais starp Latvijas šahistiem šajā vecuma grupā.
! Vieta !! Dalībnieks !! Punkti
O12 atklātais
Atklātajā O12 turnīrā piedalījās 124 dalībnieki, no tiem Latviju pārstāvēja 16 dalībnieki.
! Vieta !! Dalībnieks !! Punkti
O14 atklātais
Atklātajā O14 turnīrā piedalījās 125 dalībnieki, no tiem Latviju pārstāvēja 7 dalībnieki. Pēc 7. kārtas par krāpšanos tika diskvalificēts Austrijas pārstāvis Marks Morgunovs, kurš atradās 3. vietā.
! Vieta !! Dalībnieks !! Punkti
O16 atklātais
Atklātajā O16 turnīrā piedalījās 113 dalībnieki, no tiem Latviju pārstāvēja 16 dalībnieki. Iļjas Semjonova ieņemtā 29. vietā bija dalīts labākais sasniegums Latvijas zēniem.
! Vieta !! Dalībnieks !! Punkti
O18 atklātais
! Vieta !! Dalībnieks !! Punkti
Septamino
Septamino jeb 7-mino ir polimino, kurš sastāv no septiņiem vienības kvadrātiem, kuri ir savienoti gar malām. Bez rotācijām un spoguļattēla simetrijām, pastāv 108 unikāli septamino. Saskaitot visas iespējamās pozīcijas iegūst 760 septamino pozīcijas.
Telpas un laukuma pārklāšana
No 108 unikālajiem septamino, 101 atbilst Konveja kritērijam un 3 no atlikušajiem var savā starpā izveidot bez caurumiem un savienojamu visapkārt figūru, piepildot kritēriju. Līdz ar to, tikai 4 no septamīno nespēj aizpildīt plakni.
Pilnā kopa ar septamino sastāv no 108 unikāliem septamino, aizņemot 756 lauciņus. Šī kopa nespēja aizklāt taisnstūri ar 756 lauciņiem. Pierādījums ir primitīvs, jo viens septamino izveido caurumu sevī. Ir arī neiespējami aizpildīt 757 lauciņu taisnstūri ar vienu caurumu, jo 757 ir pirmskaitlis(nevar izveidot taisnstūri, kas nav 1*757). Turpretīm kopa ar 107 unikāliem septamino, izņemot ārā septamino ar caurumu, var aizklāt 7*107 taisnstūri(749 rūtiņas).
Dženeta Lī
Dženeta Lī (en, dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu aktrise, dziedātāja, dejotāja un rakstniece.
Savu kinodebiju piedzīvojusi 1947. gadā ar filmu The Romance of Rosy Ridge (1947). 18 gadu vecumā parakstījusi līgumu ar Metro-Goldwyn-Mayer. 40. un 50. gados Lī piedalījās filmās Act of Violence (1948), "Mazās sievietes" (Little Women, 1949), Angels in the Outfield (1951), Scaramouche (1952), The Naked Spur (1953), Safari (1956) un "Ļaunuma pieskāriens" (1958).
Lī ir vislabāk pazīstama no Alfreda Hičkoka psiholoģiskā trillera "Psiho" (1960), par ko viņa saņēma Zelta globusa balvu un tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākā aktrise otrā plāna lomā. Vēlāk piedalījusies filmās "Mandžūru kandidāts" (1962), Bye Bye Birdie (1963), Harper (1966), Night of the Lepus (1972) un Boardwalk (1979). Ar savu meitu Džeimiju Lī Kērtisu piedalījusies šausmu filmās The Fog (1980) un Halloween H20: 20 Years Later (1998).
ZeniMax Media
ZeniMax Media Inc. ir amerikāņu videospēļu pārvaldītājsabiedrība, kas dibināta 1999. gadā Rokvilā, Mērilendas štatā.
Uzņēmums pieder izdevējam Bethesda Softworks un tā izstrādes nodaļai Bethesda Game Studios (The Elder Scrolls, Fallout un Starfield). Tajā ietilpst izstrādātāji id Software (Doom, Quake un Rage sērijas), Arkane Studios, MachineGames, Tango Gameworks, Alpha Dog Games, Roundhouse Studios un ZeniMax Online Studios.
2021. gada martā Microsoft iegādājās ZeniMax Media un tā kļuva par daļu no Xbox Game Studios.
Sventes ezera salas
Sventes ezera salas ir dabas liegums, kas sastāv no Sventes ezera salām Augšdaugavas novada Sventes pagastā. Ietilpst dabas parka Svente teritorijā.
Lieguma teritorija ir četras ezera salas. Lielākā no tām ir 1,7 ha lielā Višķu sala. Salās dominē jaukti platlapju: melnalkšņu-bērzu-apšu meži.
Rips Torns
Elmors Ruals "Rips" Torns jaunākais (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris, balss aktieris un komiķis.
Torns tika izvirzīts Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā" par Marša Tērnera lomu filmā Cross Creek (1984). Par producenta Ārtija lomu šovā The Larry Sanders Show viņš sešas reizes nominēts Emmy balvai, ko saņēmis 1996. gadā. Tāpat viņš ir ieguvis Amerikas komēdijas balvu par smieklīgāko otrā plāna lomu šajā šovā, un divas CableACE balvas par dalību šovā. 1997. gadā Torns tika nominēts Satelīta balvai par šefa Zeda lomu filmā "Vīri melnā" (1997).
Gaļīgā hoija
Gaļīgā hoija (Hoya carnosa), sarunvalodā saukta arī par vaskapuķi un porcelāna puķi, ir epifītiska augu suga hoiju ģintī. Dabā tā ir sastopama Austrumāzijā un Austrālijā. Mūsdienās bieži tiek audzēta kā telpaugs tās vaskaino lapu un saldi smaržojošo ziedu dēļ.
Gaļīgā hoija ir kultivēta jau vairāk nekā 200 gadus, tai ir radītas vairākas šķirnes, kas atšķiras gan pēc lapotnes formas, gan ziedu krāsas.
Morfoloģija
Gaļīgā hoija ir mūžzaļš, daudzgadīgs lakstaugs, kuram var attīstīties vairāki gludi, pelēcīgi, kāpelējoši vai nokareni zari. Šim augam ir tumši zaļas, ovālas, garenas vai sirds formas lapas, lai gan lapu krāsa un forma ir atkarīgas no šķirnes. Lapas ir nedaudz sulīgas, biezas un to virspuse ir vaskaina. Tās (parasti) uz zariem ir izvietotas simetriski, pa pāriem.
Ziedkopu veido čemurs ar vairākiem vaskainiem baltiem vai rozā zvaigžņu formas ziediem, kuru virspusi klāj nelieli matiņi.
Šķirnes
Gaļīgajai hoijai ir sastopamas daudzas šķirnes, piemēram :
Sasaļu mežs
Sasaļu mežs ir dabas liegums ap Sasaļu ezeru Augšdaugavas novada Sventes pagastā uz ziemeļiem no Skrudalienas.
Dabas liegums izveidots, lai saglabātu ainaviski vērtīgas mežu audzes (sils, mētrājs, damaksnis). Bez Sasaļu ezera liegumā atrodas sufozijas tipa ezers — Melnais ezers. Konstatētas aizsargājams putnu sugas — niedru lija, mežirbe, baltmugurdzenis, melnā un pelēkā dzilna un citas.
Orkjerves dabas rezervāts
Orkjerves dabas rezervāts (et) ir dabas rezervāts Igaunijas ziemeļus daļā uz dienvidrietumiem no Tallinas, Harju apriņķa Saues pagastā. Izveidots 2005. gadā, lai aizsargātu Audes, Orkjerves un Vīzu purvu.
Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūts
Ļeņina komjaunatnes Rīgas ar Darba Sarkanā karoga ordeni apbalvotais Civilās aviācijas inženieru institūts (RCAII) (ru) bija vecākā un pirmā aviācijas tehniskā mācību izglītības iestāde Krievijas Padomju Federatīvā Sociālistiskā Republikā (Krievijas PFSR) un Padomju Sociālistisko Republiku Savienībā (PSRS).
Pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gada jūnijā uz Rīgu pārvietoja 1. Ļeņingradas augstāko gaisa spēku aviācijas inženieru skolu, Rīgā tolaik atvēra arī 2. Ļeņingradas augstāko aviācijas inženieru kara skolu, kas bija reorganizēta no tehniskās skolas ar tādu pašu nosaukumu. Abām skolām bija divas fakultātes. Pirmā — Inženieru un speciālā elektroaprīkojuma, otrā — radiotehnikas un aviācijas bruņojuma. 1949. gadā abas skolas tika apvienotas Rīgas Augstākajā aviācijas inženieru kara skolā. 1960. gada jūnijā skolu pārveidoja un uz tās bāzes izveidoja Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūtu. 1967. gadā sakarā ar CGF (Civilās Gaisa Flotes) Galvenās pārvaldes pārveidošanu Civilās aviācijas ministrijā, augstskolu pārdēvēja par Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūtu (RCAII).
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1992. gada 25. februārī RCAII pārgāja Latvijas Republikas jurisdikcijā un mainīja nosaukumu, kļūstot par Rīgas aviācijas universitāti. 1989. gadā studentu apmācība un audzināšana tika veikta 38 katedrās. Vairāk nekā 65% pasniedzējam bija zinātniskas pakāpes un grādi, tai skaitā 22 zinātņu doktori un profesori.
Vēsture
Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūta vēsture aizsākās Krievijas pilsoņu kara laikā 1919. gada 24. maijā, 16 gadus pēc pasaulē pirmā vadāmā lidojuma, kad Kijivā (Ukrainas PSR) tika atklāta Aviācijas tehniķu-mehāniķu skola, un tās vēsture beidzās 1999. gada augustā Latvijā, kad tika likvidēta Rīgas Aviācijas universitāte.
Aviācijas tehniķu-mehāniķu skola
Aviācijas tehniķu-mehāniķu skola dibināta uz Kijivas Politehniskā institūta (KPI) avioremonta darbnīcu un lidotāju novērotāju skolas bāzes. KPI bija augstākā mācību iestāde, kurā tika organizēts viens no pirmajiem Krievijas Impērijas aviācijas pulciņiem. Interesanti, ka tajā darbojās Igors Sikorskis, pirmo smago starpkontinentālo pasažieru lidmašīnu konstruktors un viens no helikopteru būves pamatlicējiem pasaulē.
''Pēc 58 gadiem, 1978. gadā, Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūta (RCAII) — Aviācijas tehniķu-mehāniķu skolas pēcteča — darbinieki un studenti atjaunoja aviokonstruktora Igora Sikorska pirmās pasaulē smagās daudzdzinēju lidmašīnas “Iļja Muromec” pilnizmēra maketu. Tas tika veikts pēc kinostudijas “Mosfiļm” pasūtījuma, lai varētu uzņemt mākslas filmu “Poēma par spārniem” (Поэма о крыльях). 1979. gadā lidmašīnas maketu demonstrēja PSRS Tautsaimniecības sasniegumu izstādē, pēc tam to nodeva Piemaskavas pilsētas Moņinas Gaisa spēku muzejā.''
Aviācijas tehniķu-mehāniķu skola tika dibināta, lai sagatavotu aviācijas tehnisko sastāvu, kas apkalpotu kara aviāciju. Apmācības termiņš skolā bija seši mēneši, taču pēc trim mēnešiem šī skola tika evakuēta no Kijivas uz Maskavu, bet vēl pēc četriem mēnešiem pārcelta uz Pēterpili. Pirmais tehniķu mehāniķu izlaidums notika 1921. gada janvārī, skolu absolvēja 12 cilvēki. Turpmākajā laikposmā no šiem 12 pirmajiem absolventiem tapuši izcili aviācijas zinātnes un ražošanas speciālisti: divi (dažādos laikposmos) Centrālā Aviācijas motorbūves institūta direktori (kriev. saīsin.- ЦИАМ) — А. Kaširins un S. Tumanskis; 1925. gada rekorda lidojuma Maskava-Pekina dalībnieks un Aviorūpniecības Tautas komisariāta vadītājs — V. Kuzņecovs; Sarkanās armijas Gaisa spēku tehniskās pārvaldes priekšnieks — А. Ponomarjovs; V. Gorbunovs, kas bijis vienas no lielākajām aviācijas rūpnīcas direktors, u.c. Pirmajos pusotra gada savas atrašanās Pēterpilī laikā Aviācijas tehniķu-mehāniķu skola piecas reizes mainīja adresi, taču par spīti visām grūtībām, tā rīkoja kārtējās kursantu komplektēšanas un absolventu izlaidumus, skolas kursantu skaits pastāvīgi pieauga. 1923. gada augustā notika pirmais četrgadīgās apmācības tehniķu mehāniķu izlaidums. Šajā laikposmā Aviācijas tehniķu-mehāniķu skola, vienīgā šāda profila mācību iestāde PSRS, jau bija pārvērtusies par bāzi, uz kuras pamata veidoja jaunatklātās aviācijas tehniskās mācību iestādes. Aviācijas tehnikas pastāvīgā pilnveidošanās izvirzīja gaisa flotei jaunus uzdevumus, viens no tiem bija inženiertehniskā sastāva kvalifikācijas celšanas un zinību pilnveidošanas uzdevums.
Ļeņingradas Aviācijas tehniskā sastāva pilnveidošanās kursi
Sakarā ar to 1934. gadā Aviācijas tehniķu-mehāniķu skolā tika organizēti viengadīgie pilnveidošanās kursi. Kad pilnveidošanās kursu klausītāju skaits bija pārsniedzis skolas kursantu skaitu, tos pārdēvēja par Ļeņingradas Aviācijas tehniskā sastāva pilnveidošanās kursiem (ĻATSK). ĻATSK izcēlušies ar plašu specialitāšu un specializāciju skaitu, un tie pārtapa par īstenu aviācijas tehniskā personāla kalvi. 1938.-1939. mācību gadā šīs mācību iestādes statuss mainījās atkarībā no dominējošā kursantu vai klausītāju skaita.
Pēc Otra pasaules kara sākuma atvērās jauna lappuse mācību iestādes vēsturē. Jau 1941. gada augusta beigās Aviācijas tehniskā sastāva pilnveidošanās kursi uzsāka darbu jaunajā vietā pie Magņitogorskas Urālos, kur jau pēc dažām dienām sākās plānveida mācību nodarbības. Apmācīt tam, kas ir nepieciešams kara apstākļos, kļuva par galveno prasību, kura tika izvirzīta Aviācijas tehniskā sastāva pilnveidošanās kursu pasniedzēju kolektīvam. Kursus beidza lidotājs Valērijs Čkalovs, pirmais Padomju Savienības Varonis Аnatolijs Ļapidevskis, Padomju Savienības Varoņi Georgijs Bajdukovs, Iļja Mazuruks, Vladimirs Kokinaki, Nikolajs Kamaņins, Pēteris Piļutovs un divkārtējais Sociālistiskā Darba Varonis Aleksejs Čujevs. 1944. gadā, kad tika atzīmēta Aviācijas tehniskā sastāva pilnveidošanās kursu 25. jubileja, tos apbalvoja ar Sarkanā Karoga ordeni.
Rīgas Aviācijas inženieru augstākā kara skola
Tūlīt pēc kara beigām Aviācijas tehniskā sastāva pilnveidošanās kursi tika pārdislocēti uz Rīgu, kur jau 1945. gada jūnijā sākās mācību nodarbības. Aviācijā lidaparātus ar virzuļu dzinējiem nomainīja reaktīvā tehnika. Tas izvirzīja prasības sagatavot augsti kvalificētu personālu ar augstāko izglītību ne tikai planieru un aviodzinēju konstrukciju jomā, bet arī aviācijas elektro, radio un navigācijas iekārtu jomā. Sakarā ar to tika pieņemts lēmums izveidot divas aviācijas inženieru augstākās kara skolas, un 1946. gadā kursi tika reorganizēti par 1. Aviācijas inženieru augstāko kara skolu un Ļeņingradas 2. Aviācijas inženieru augstāko kara skolu, kas tika dibināta uz tehniskās skolas ar analoģisku nosaukumu bāzes. Apstākļu sakritības dēļ abas kara skolas bija dislocētas Rīgā un abām bija tikai divas fakultātes. Šādā veidā abas kara skolas pastāvēja līdz 1949. gadam, pēc tam tās tika apvienotas vienā mācību iestādē ar četrām fakultātēm — tā tapa Rīgas Aviācijas inženieru augstākā kara skola (РКВИАВУ).
Jaunās mācību iestādes augšupeja bija strauja, jau 1949. gada sākumā visas tās apakšvienības tika nokomplektētas, veikti jaunu laboratoriju, mācību un ražošanas darbnīcu, kabinetu un katedru izveides darbi. Pirmais aviācijas inženieru izlaidums notika 1952. gadā.
Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūts
1960. gada jūnijā PSRS Ministru Padome pieņēma lēmumu Nr. 689 par Rīgas Aviācijas inženieru augstākās kara skolas reorganizāciju par civilo mācību iestādi — Rīgas Civilās gaisa flotes inženieru institūtu (RCGFII), ko 1967. gadā pārdēvēja par Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūtu (RCAII). RCAII bija piecas mācību fakultātes:
Par šīs augstskolas īpatnību kļuva tas, ka jau kopš pirmā pastāvēšanas gada studentu uzņemšanu veica uzņemšanas komisijas visā PSRS teritorijā, kas bija saistīts ar strauju civilās aviācijas attīstību un aviotehnikas apkalpošanai nepieciešamā inženieru personāla trūkumu. Tolaik pastāvēja tikai viena analoģiska augstākā mācību iestāde — Kijivas Civilās gaisa flotes inženieru institūts (KCGFII), taču tas nespēja apmierināt aizvien pieaugošās vajadzības pēc aviācijas speciālistiem, īpaši Padomju Savienības republiku un daudzu Trešās pasaules valstu vajadzības pēc aviotehnikas inženieru personāla.
Savas pastāvēšanas laikā — no 1960. līdz 1992. gadam — RCGFII-RCAII sagatavoja vairāk nekā civilās aviācijas speciālistu, to starpā 600 speciālistu 80 Austrumeiropas, Āzijas, Āfrikas un Latīņamerikas valstīm. Daudzi RCAII absolventi kļuva pazīstami savās valstīs, ieņemot atbildīgus valsts amatus zinātnes, ražošanas un civilās aviācijas nozarē. Viņu vidū: Jurijs Koptevs — Krievijas Kosmiskās aģentūras vadītājs, Talgats Musabajevs — Kazahstānas un Krievijas kosmonauts; Zeidans A.F. Mohameds — Venecuēlas Karakasas Universitātes rektors; Dugerdoržijns Doržs — Mongolijas nacionālās lidsabiedrības prezidents; Alve Panduro Alesandro — Tanzānijas nacionālās lidsabiedrības direktors u.c.
Rīgas Aviācijas universitāte
Pēc PSRS sabrukuma, 1992. gada 25. februārī, Latvijas valdība pieņēma lēmumu par to, ka RCAII pāriet LR jurisdikcijā, un institūtu pārdēvēja par Rīgas Aviācijas universitāti (RAU). Šajā laikā augstskolā studēja aptuveni 3500 studenti, tajā skaitā 400 pārstāvji no 40 Baltijas, NVS, Amerikas, Āzijas un Āfrikas valstīm. Studijas notika krievu, angļu un latviešu valodā. RAU bija četras mācību fakultātes:
RAU izcēlās ar neparasti bagātīgu mācību materiāli tehnisko bāzi. Tā, mācību aviotehniskajā bāzē bija visi gaisa kuģu tipi, kurus ekspluatēja aviokompānija “Aeroflot”, mācību radiopoligonā tika ierīkoti visi sakaru, radiolokācijas, navigācijas iekārtu veidi, kas ļāvis sagatavot augsti kvalificētus speciālistus civilās aviācijas nozarei.
Visu 1990. gadu laikā un līdz pat likvidācijai augstskola piedzīvoja ekonomiskās grūtības. Lai varētu pabeigt apmācīt RAU studentus, viņus sadalīja grupās un sūtīja studēt uz trim Latvijas augstskolām. Tomēr studentu skaits bija samazinājies — līdz pat 1/3 no iepriekšējā studentu kontingenta. Pasniedzēji pa daļai bija pārgājuši strādāt uz citām augstskolām, daži aizceļojuši uz citām valstīm, citi kaut kā piepelnījās, strādājot dažādās privātajās mācību iestādēs. 1999. gada augustā, 2 mēnešus pēc mācību iestādes 80. gadu jubilejas, Latvijas valdība pieņēma lēmumu par Rīgas Aviācijas universitātes likvidāciju.
Uz RAU bāzes dibinātās augstskolas
Vēl RAU pastāvēšanas laikā uz tās bāzes vai arī ar tās līdzdalību uzsāka dibināt mācību iestādes, kuru spektrs bija visai plašs: koledžas, institūtus, augstskolas un pat akadēmiju. Tām ir dažādi statusi, īpašuma formas un mācību programmas. Sakarā ar to, ka tās ir izvietotas bijušajos RAU korpusos, pasniedzēju štatā strādā bijušās RAU pasniedzēji, un katra no šīm mācību iestādēm dažādā mērā uzskata sevi par RAU pēcteci:
Divus pēdējos no minētajiem institūtiem — Transporta un sakaru institūtu (TSI) un Rīgas Tehniskās universitātes Aeronautikas institūtu — var nosaukt par galvenajiem RAU pēctečiem. Tie nodarbojas ar aviācijas speciālistu sagatavošanu, ar viņiem uztur attiecības dažādu gadu izlaiduma RCAII-RAU absolventi. Šo institūtu darbinieki daudz dara, lai saglabātu, turpinātu un pavairotu šīs leģendārās aviācijas augstākās mācību iestādes tradīcijas.
Hilti
Hilti ir starptautiska akciju sabiedrība, kuras galvenā mītne atrodas Lihtenšteinas pilsētā Šānā. 1941. gadā dibinātā uzņēmuma galvenā produkcija ir celtniecības materiāli, iekārtas un programmatūra. Uzņēmums pasaulē 2020. gadā nodarbināja apmēram 29 000 cilvēku.
Millija Bobija Brauna
Millija Bobija Brauna (en, dzimusi ) ir angļu aktrise un producente.
Plašāku atpazīstamību viņa ieguva ar Elevenas ('Elas')/Džeinas lomu Netflix zinātniskās fantastikas šausmu seriālā Stranger Things, par ko divas reizes izvirzīta Primetime Emmy balvai nominācijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā drāmas seriālā" (2016. un 2017. gadā), tādējādi 13 gadu vecumā kļūstot par jaunāko aktrisi Emmy balvu vēsturē, kas izvirzīta nominācijai. Tāpat par šo lomu viņa nominēta divām Ekrāna aktieru ģildes balvām kā labākā aktrise drāmas seriālā (2017. un 2018. gadā). Kopā ar seriāla Stranger Things aktieru pamatsastāvu viņa ir ieguvusi Ekrāna aktieru ģildes balvu kategorijā "Labākais aktieru sastāvs drāmas seriālā" (2017).
Viņas kino debija bija 2019. gada filmā "Godzilla II: Briesmoņu karalis", viņa filmējusies arī filmas turpinājumā Godzilla vs. Kong (2021). 2020. gadā viņa atveidoja Šerloka Holmsa māsu filmā "Enola Holmsa" un bija arī viena no šīs filmas producentēm.
Brauna ir jaunākā persona Time 100 pasaules ietekmīgāko cilvēku sarakstā un jaunākā UNICEF labās gribas sūtne.
Bots (nozīmju atdalīšana)
Bots var būt:
668. gads
668. gads ir garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Miruši
iespējams
Valsis ar Baširu
Valsis ar Baširu (he) ir 2008. gada Izraēlas animācijas filma, kuras režisors, scenārija autors, viens no producentiem un galveno lomu ierunātājiem ir Ari Folmans. Filma stāsta par Libānas kara veterānu, kurš cenšas atcereties savu pagātni. Citas lomas filmā ierunājuši Miki Leons, Ori Sivans un Jehezkels Lazarovs. Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā.
Oktamino
Simetrija
Attēlā parādīti visi 369 unikālie oktamino, kas iekrāsoti atbilstoši to simetrijām:
Oktamino kopā ir mazākā polimino kopa, kurā izpildās visas astoņas figūras iespējamās simetrijas. Nākamā kopa ar šādu figūru kopu ir dodekamino kopa, jeb 12-mino polimino kopa.
Telpas un laukuma pārklāšana
No 369 unikālajiem oktamino, 320 atbilst Konveja kritērijiem un 23 vēl savā starpā var izveidot figūru bez caurumiem un savienojumu visapkārt. Līdz ar to pārējie 26 oktamino (tostarp 6 oktamino ar tukšumiem) nespēj pārklāt plakni.
Tā kā sešiem unikālajiem oktamīno veido tukšumu ap sevi, ir primitīvi pierādīt, ka pilna kopa ar visiem unikālajiem oktamino nespēj pārklāt taisnstūri ar to aizpildīto rūtiņu skaitu.
Stilo kauja
Stilo kauja notika 982. gada 13. vai 14. jūlijā Kalabrijā, pie Krotones pilsētas starp Svētās Romas impērijas imperatora Oto II un viņa langobardu vasaļu karaspēku no vienas puses un Sicīlijas emīra Abulkasima karaspēku no otras puses. Kaujas sākumu zaudējušie musulmaņi pārgrupējās un smagi sakāva imperatora armiju.
976. gada pavasarī Abulkasims no Sicīlijas iebruka Bizantijas impērijas teritorijās mūsdienu Itālijas dienvidos. Viņš ieņēma Mesīnu un devās uz Apūliju, kur ieņēma Kozencu, izlaupīja apkārtni un atgriezās Sicīlijā. Pēc pāris mēnešiem Abulkasima spēki atkal iebruka Itālijā, iekarojot Taranto un citas reģiona pilsētas. Uz Sicīliju verdzībā tika aizvesti simtiem cilvēku. Galveno militāro pretestību šeit vadīja langobadu hercogs Pandulfs I, kas valdīja Kapujā, Benevento, Spoleto un Salerno. 981. gada martā Pandulfs I mira, un viņa daudzie dēli bija pārāk sašķelti, lai veiksmīgi pretotos musulmaņiem.
982. gada maijā Abulkasims atkal iebruka Itālijā, cerot dot prettriecienu reģionā ienākušajai imperatora Oto II armijai. Oto mērķis bija pilnībā savai varai pakļaut Itālijas dienvidu reģionus, padzenot no šejienes bizantiešus. Oto II armija aplenca vairākas pilsētas un devās dziļāk Kalabrijā. Netālu no Rosano pilsētas Abulkasima izlūki sastapās ar imperatora armiju. Saprotot tās pārspēku, Abulkasims centās ātri atgriezties Sicīlijā. Pie Kapo Kolonnas abas armijas tomēr sastapās. Imperatora bruņotajai kavalērijai sākumā izdevās gūt panākumus, kaujā krita Abulkasims, taču daļa musulmaņu armijas, ko veidoja ap 5000 kareivju un kavalēristu, pārgrupējās un deva prettriecienu imperatora armijai, to smagi sakaujot. Kaujā krita ap 4000 imperatora armijas kareivju un augstmaņu. Otto II izdevās izglābties tikai peldus, bēgot uz bizantiešu tirgoņu kuģi, kas viņu nogādāja drošībā. 982. gada 12. novembrī Oto II beidzot sasniedza Romu.
Garais Hermanis
Garais Hermanis (et) ir Domkalna pils augstākais tornis, atrodas pils dienvidrietumu stūrī. Tornī plīvojošais Igaunijas karogs ir viens no Igaunijas valsts simboliem.
Garais Hermanis uzcelts no 1360. līdz 1370. gadam. 16. gadsimtā tas uzbūvēts līdz pašreizējam augstamam. Uz torņa augšējo laukumu ved kāpnes ar 215 pakāpieniem. Katru rītu austot saulei (bet ne agrāk par 7 no rīta) un skanot Igaunijas valsts himnai karogs tiek pacelts, bet saulei rietot (bet ne vēlāk kā 10 vakarā) — nolaists, skanot Gustava Ernesaksa un Lidijas Koidulas dziesmai Mu isamaa on minu arm (Mana dzimtene, mana mīlestība).
Komandu klasifikācija Tour de France
Komandu klasifikācija (fr) ir apbalvojums, ko piešķir labākajai komandai Tour de France riteņbraukšanas daudzdienu sacensībās. To piešķir kopš 1930. gada un tās aprēķina metodes gadu gaitā ir mainījušās. Šai klasifikācijai nav krāsainu krekliņu, bet komandas dalībnieku numuriem (ko piestiprina krekla aizmugurē) ir dzeltens, nevis balts fons.
Statuss
Komandu klasifikācija tiek uzskatīta par mazāk svarīgu nekā individuālais sportistu kopvērtējums un reti kad komanda uzsāk tūri ar galveno mērķi uzvarēt komandu klasifikācijā. Ja sacensību laikā komanda ir labā pozīcijā, lai uzvarētu komandu klasifikācijā, tā var mainīt taktiku, lai to nodrošinātu.
Kad Lānss Ārmstrongs 2010. gadā zaudēja cerības uzvarēt kopvērtējumā, viņš mudināja komandas biedrus pieskatīt savus galveno konkurentu komandu klasifikācijā un viņa Team RadioShack uzvarēja komandu klasifikācijā.
Labs sniegums komandu klasifikācijā var palīdzēt komandai kvalificēties nākamā gada Tour de France. 2010. gadā tika izveidota sistēma, lai noteiktu, kuras komandas kvalificēsies kā UCI ProTeam un komandu klasifikācija Tour de France bija viens no kritērijiem. Šobrīd tūrei kvalificējas visas UCI WorldTeam komandas, bet pārējās izvēlas organizatori Amaury Sport Organisation (ASO).
Vēsture
Tour de France pirmajos gados braucēji startēja individuāli. Lai arī viņiem bija sponsori, nebija atļauts darboties kā komandai, jo tūres organizators Anrī Degranžs vēlējās saglabāt Tour de France kā individuālā spēka demonstrējumu. Dalībnieki varēja startēt bez sponsoriem un tad tika apzīmēti ar dažādiem nosaukumiem; 1909—1914: Isolés; 1919: Categorie B; 1920—1922: 2° Classe; 1923—1926: Touristes-Routiers; 1937: Individuels.
1930. gadā Degranžs atmeta domu, ka sportistiem būtu jāstartē individuāli un mainīja formātu, atļaujot komandas. Viņš joprojām bija pret sponsoru atbalstu, tāpēc sportistus grupēja pēc valstīm. Tā tas bija 1930—1961. un 1967—1968. gada tūrēs. No 1962. līdz 1966. gadam un pēc 1969. gada startēja sponsorētas komandas.
Līdz ar komandu atļaušanu 1930. gadā tika ieviesta balva labākajai komandai, nosaucot to par Challenge international. 1930. gadā labāko komandu noteica, saskaitot katras komandas triju ātrāko kopvērtējuma klasifikācijas braucēju laiku.
1961. gadā aprēķins mainījās. Komandu klasifikācija tika nomainīta uz punktu sistēmu, kur komanda saņēma vienu punktu par labāko komandas uzrādīto laiku posmā un komanda ar visvairāk punktiem tika nosaukta par uzvarētāju. Šo sistēmu izmantoja arī 1962. gadā, bet 1963. gadā atgriezās pie iepriekšējās sistēmas ar laika skaitīšanu. 1970. gados tika ieviesta arī komandu punktu klasifikācija, bet ar citu aprēķina metodi: pēc katra posma visi braucēji saņēma punktus (uzvarētājam 1, otrajai vietai 2, u.t.t.) un tos skaitīja kopā. Klasifikācijā uzvarēja komanda ar vismazāko punktu skaitu.
Līdz 1990. gadam komandu klasifikācijas līderus apzīmēja ar dzeltenām cepurītēm. Kopš 2006. gada labākās komandas braucēju numuri ir melni uz dzeltena fona. Sākot ar 2012. gadu komandas sportistiem ir atļauts, bet netiek prasīts obligāti, valkāt dzeltenu ķiveri.
Aprēķins
Kopš 2011. gada komandu klasifikācijas rezultātu aprēķina, saskaitot komandu trīs labāko braucēju laiku posmā, ignorējot laika bonusus un sodus. Komandu braucienā komandai tiek piešķirts laiks, ko finišā uzrāda piektais labākais komandas pārstāvis (vai pēdējais, ja to ir atlicis mazāk par pieciem). Ja sacensību gaitā komandā paliek mazāk par trīs braucējiem, to izņem no šīs klasifikācijas.
Komandu punktu klasifikācija
No 1973. līdz 1989. gadam pastāvēja arī komandu punktu klasifikācija.
Domkalns
Domkalns (et, de) ir kaļķakmens paugurs Tallinas centrā. Tas 20—30 metru augstumā paceļas pār apkārtni. Tā plakums ir 400x250 metrus liels un šeit atrodas Tallinas pilsētas senākā daļā — Domkalna pils, Tallinas Doms un citas ēkas.
Kopš seniem laikiem, pakalns asociējas ar Igaunijas politisko un administratīvo centru. Mūsdienās Domkalna pils ir Rīgikogu ēka, bet Stenboka māja — Igaunijas valdības oficiālā rezidence. Igauņu folklorā kalns ir Kaleva kapa uzkalns, ko uzbēra sērojošā Kaleva atraitne Linda.
Tallinas televīzijas tornis
Tallinas televīzijas tornis (et) ir 314 metrus augsts komunikāciju tornis ar skatu platformu, kas atrodas Tallinas ziemeļaustrumos, Piritas rajonā.
Tornis tika uzcelts 1980. gadā, saistībā ar to, ka Tallinā notika 1980. gada vasaras olimpisko spēļu sacensības burāšanā. Tornī 170 metru augstumā darbojas skatu laukums, kas 2012. gadā tika ievērojami modernizēts.
Struktūra sastāv no 190 metrus augsta dzelzbetona torņa, uz kura atrodas 124 metrus augsts metāla masts. Torņa diametrs pie zemes ir 15,2 metri.
Griepciems
Griepciems ir ciems Tukuma novada Kandavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Jo dziļāk mežā
"Jo dziļāk mežā" (en) ir 2014. gada muzikāla fantāzijas filma, kuras režisors un viens no producentiem ir Robs Maršals. Galvenās lomas atveido Merila Strīpa, Emilija Blanta, Džeimss Kordens, Anna Kendrika, Kriss Pains un Džonijs Deps. Filmas pirmizrāde notika Manhatanā.
Filma tika nominēta trim Amerikas Kinoakadēmijas balvām: "Labākā aktrise otrā plāna lomā", "Labākais mākslinieka darbs" un "Labākie kostīmi".
Joka pēc alfabēts
"Joka pēc alfabēts" ir grupas "Prāta Vētra" dziesma ar Renāra Kaupera mūziku un vārdiem.
2018. gadā "Joka pēc alfabēts" ieguva 97. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Latvijas Universitātes Ķīmiskās fizikas institūts
LU Ķīmiskās fizikas institūts (LU ĶFI) ir Latvijas Universitātes akadēmiskā pamatstruktūrvienība, kurā veic fizikas un ķīmijas starpdisciplināros pētījumus.
Vēsture
Dibināts 1988. gadā, līdz 1997. gadam direktors bija Aleksandrs Šļugers. 2014. gadā tas kļuva par konsorcija EUROFusion dalībnieku, 2015. gadā no ĶFI atdalījās Salaspils kodolreaktora grupa.
Struktūra
Institūtā darbojas sešas pētniecības laboratorijas, kas sadalītas 2 nodaļās:
Kiek in de Kök
Kiek in de Kök (no lejasvācu: ieskaties virtuvē) ir Tallinas aizsardzības mūru artilērijas tornis, celts 1475. gadā. Nosaukumu ieguvis no tā, ka no torņa esot bijis viegli ieskatīties apkārtējo māju virtuvēs. Tas ir 38 metrus augsts ar 4 metru biezām sienām. Torņa mūrī vēl aizvien redzami Livonijas kara 1577. gada krievu aplenkuma lielgabalu lodes. 16. un 17. gadsimtā tornis tika pārbūvēts, no 1760. gada — pamazām nolaists. 20. gadsimtā tas restaurēts, mūsdienās tajā ir muzejs un fotogrāfiju galerija.
Kurzemnieki
Kurzemnieki ir ciems Tukuma novada Kandavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P130. Ciemu daļā atrodas Abavas senlejas teritorijā.
The Neighbourhood
The Neighbourhood (kas dažreiz saīsināta THE NBHD) ir amerikāņu rokgrupa, kas veidota Newbury Park, Kalifornijā, 2011. gadā. Grupas sastāvā ir vokālists Jesse Rutherford, ģitāristi Jeremy Freedman un Zach Abels, basists Mikey Margott un bundzinieks Brandon Alexander Fried. Pēc divu EP ierakstu izlaišanas I'm Sorry... un Thank You, The Neighbourhood izlaida savu pirmo pilnmetrāžas albumu I Love You. 2013. gada 23. aprīlī, izmantojot Columbia Records. Tajā pašā gadā tika izlaists EP The Love Collection; un 2014. gada novembrī audio ar nosaukumu #000000 & #FFFFFF. Otrais albums Wiped Out! tika izlaists 2015. gada 30. oktobrī. 2018. gada 9. martā iznāca trešais studijas albums, pirms kura tika izlaists divi EP: 2017. gada 22. septembrī — Hard, kas īsi aprakstīts Billboard 200 un To Imagine 2018. gada 12. janvārī.
Dibināšana un I Love You. (2011—2013)
Grupas biedri izvēlējās nosaukumu „The Neighbourhood” britu angļu valodā pēc viņu vadītāja ieteikuma, lai nošķirtu sevi no grupas, kura jau izmanto amerikāņu pareizrakstību.
2012. gada sākumā "The Neighborhood" publicēja "Female Robbery " un " Sweater Weather ". 2012. gada maijā grupa atklāja savu debijas pašpublicēto EP ierakstu ar nosaukumu " I'm Sorry ... ", kuru publicēja bezmaksas lejupielādei, ko producējis Justyn Pilbrow. 2012. gada decembrī The Neighborhood publicēja savu otro EP, Thank You.
Grupa uzstājās Coachella 2013. gadā, paredzot savu debijas albumu I Love You., kas tika prezentēts 2013. gada 16. aprīlī ar Rolling Stone un oficiāli izlaists 2013. gada 23. aprīlī, izmantojot Columbia Records. Tas debitēja ASV Billboard 200 albumu tabulā Nr. 39, pirmajā nedēļā pārdodot 9000 vienību. Pirms tā notika vadošais singls " Sweater Weather ", kuru mūzikas video tika izlaists 2013. gada 5. martā. Savu pirmo televīzijas izpildījumu dziesma veica 2013. gada 27. jūnijā Jimmy Kimmel Live. "Svītera laikapstākļi" papildināja tabulas 2013. gada jūnija sākumā, sasniedzot vienu no Billboard Alternative Songs tabulām un pārkāpjot desmitniekus Billboard Heatseekers dziesmu diagrammā.
2013. gada jūlijā un septembrī grupa devās uz Imagine Dragons turnejas atklāšanas koncertu. The Neighbourhood 2013. gada vasarā Austrumu Kanādā uzstājās arī divas reizes. Viņi spēlēja kā viens no Toronto Edgefest galvenajiem vadītājiem 2013. gada 31. jūlijā un pēc tam dažas dienas vēlāk spēlēja Kanādas lielākajā mūzikas festivālā Osheaga, Monreālā 4. augustā. Apkārtne 2013. gada 21. septembrī notika Atlanta Mūzikas Midtownā.
#000000 & #FFFFFF un Wiped Out! (2014—2015)
2014. gada 16. janvārī grupa ar sociālo mediju starpniecību atklāja, ka bundzinieks Bryan Sammis pamet grupu.
2014. gada aprīlī The Neighburhood paziņoja par savu 2013. gada vasaras turneju ar The Love Collection Tour kopā ar Lovelife, 1975. gadu, un JMSN. kā arī to, ka viņi plāno izlaist EP. 2013. gada 10. decembrī viņi izlaida jaunu EP, saukto The Love Collection. 2014. gada 28. novembrī grupa beidzot izlaida projektu ar nosaukumu #000000 & #FFFFFF (attiecīgi HEX krāsu kodi melnā un baltā krāsā) bez maksas. To vadīja DJ Drama, un tajā uzstājās YG, Dej Loaf, French Montana, Danny Brown, G-Eazy un citi. 2017. gada 22. novembrī EP oficiāli tika izlaists straumēšanai un digitālajai lejupielādei.
Hoijas
Hoijas (Hoya), pazīstamas arī kā vaskapuķes un porcelāna puķes, ir Oleandru dzimtas ģints, kurā ietilpst aptuveni 200—300 tropisku augu sugu.
The Neighbourhood
Hard, To Imagine (2017. g.)
2017. gada 21. septembrī The Neighbourhood izlaida EP "Hard", kas sasniedza numuru 183 ASV Billboard 200 diagrammā. 2018. gada 12. janvārī tika izlaists vēl viens EP, ko sauc par Imagine. Grupa vēlāk paziņoja par savu pašnosaukto trešo studijas albumu The Neighborhood, kas tika izdota 2018. gada 9. martā un kurā bija iekļautas dziesmas no iepriekšējām EP, ieskaitot vadošo singlu "Scary Love". Pēc dziesmas izlaišanas no EP, kuras nebija iekļautas galīgajā dziesmu sarakstā, tika savāktas citā EP, ko sauc par "Hard to Imagine". Pēc tam grupa izlaida albuma pilno versiju ar nosaukumu “Hard to Imagine The Neighborhood Ever Changing”, kurā bija iekļautas visas dziesmas, kas izlaistas no “Hard”, “Imagine”, “The Neighborhood” un “Ever Changing”, izņemot divas dziesmas "Revenge" un "Pārāk nopietna".
Hoijas
Savvaļā tās ir sastopamas Āzijā, tostarp, Filipīnās, Indijā, Taizemē, Malaizijā, Vjetnamā, Bangladešā, Indonēzijā, Polinēzijā, Jaungvinejā, kā arī daudzas sugas ir atrodamas Austrālijā.
The Neighbourhood
Dalībnieki
Pašreizējie
Hoijas
Morfoloģija
Hoijas ir mūžzaļi, daudzgadīgi vīteņaugi, liānas vai (retāk) krūmi. Tās bieži ir epifīti un aug uz koku stumbriem, dažas sugas noklāj zemi, retāk — aug uz klintīm. Šie augi rāpjas, savijoties vai izmantojot ložņājošas saknes.
The Neighbourhood
Dalībnieki
Bijušie grupas biedri
Hoijas
Morfoloģija
Lielākas sugas var sasniegt pat 18 m augstumu, ložņājot stumbriem.
Lapas ir veselas, izkārtotas pretēji, parasti biezas. Atkarībā no sugas, lapām var būt dažādas īpašības — tās var būt gludas, matainas vai samtainas, var būt izteikts dzīslojums, dažām sugām uz lapām var izpausties nelieli, neregulāri sudraba plankumi.
Daudzziedu hoija
Daudzziedu hoija (Hoya multiflora) ir tropisku augu suga hoiju ģintī. Dabā tā ir sastopama Indonēzijā, Sulavesi. Mūsdienās bieži tiek audzēta kā telpaugs.
Tā ir daudzgadīgs, mūžzaļs augs, kurš var sasniegt 50 cm augstumu. Ziedi var izdalīt nektāru.
Jamaikas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Jamaikas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši medaļas.
Līdz šim Jamaika olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 77 olimpiskās medaļas, visas vasaras olimpiskajās spēlēs. No 77 olimpiskajām medaļām 76 medaļas ir izcīnītas vieglatlētikā un viena medaļa riteņbraukšanā. Jamaika olimpiskās medaļas ir izcīnījusi gandrīz visās vasaras olimpiskajās spēlēs, izņemot 1956. gada Melburnas un 1964. gada Tokijas spēles. Līdz šim visvairāk medaļu — 12 medaļas — iegūtas 2012. gada Londonas spēlēs.
Visvairāk medaļu no Jamaikas sportistiem olimpiskajās spēlēs līdz šim ir ieguvusi Merlīna Otija, viņa kopumā ir ieguvusi 9 medaļas. Taču Useins Bolts ir ieguvis kopumā 8 medaļas, visas zelta un ir uzskatāms par nopelniem bagātāko Jamaikas atlētu.