cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ciklorbikulīnas
Apraksts
Čaula ir liela, diskveidīga, neperforēta. Dīgļkamera un fleksostils kopā ar agrīnās planispirālās un evolūtās stadijas kamerām veido paresnināto centrālo daļu. Kameras strauji pieaug platumā, kā rezultātā čaula iegūst vēdekļveida, nierveida un beigās diskveida formu ar gredzenveida kamerām. Iekšējā daļa tiek dalīta ar diviem radiālu septulu komplektiem, vai arī plātnītēm, kas izvirzās uz iekšu no kameru sānu sieniņām. Septulas var būt ar pārtraukumiem un atgādināt stabiņus, kas pamatnēs saplūst ar blakus esošajiem stabiņiem vai arī tās var būt nepārtrauktas visas kameras garumā, atstājot tikai nelielas atveres starp pretējām kamerām. Čaulas sieniņas ir porcelānveidīgas (no kalcīta). Galveno atveri veido daudzas poras, izvietotas divās vai trijās rindās. Pieaugušo īpatņu čaulas veido no sešām līdz desmit platākām gredzenveida kamerām, kas izveidojas īsā laika periodā un kalpo par vairošanās kamerām; turklāt šīs vairošanās kameras daļēji noārdās, atbrīvojoties jaunajiem embrijiem. Simbiotiskās aļģes atrodas čaulas veģetatīvās daļas kameru iekšpusē, un vairošanās laikā tiek nodotas jaunajiem embrijiem.
Sistemātika
Ģints dalījums sugās :
(†) - izmirušu organismu grupa.
Henrijeta Konarkovska-Sokolova
Henrijeta Konarkovska-Sokolova (sr; pl; dzimusi kā Konarkovska Inovroclavā) ir poļu izcelsmes Serbijas starptautiskā lielmeistare šahā (1986).
Biogrāfija
1953. gadā pirmo reizi debitējusi Polijas sieviešu šaha čempionātā. Līdz 1964. gadam šajā turnīrā izcīnīja 6 medaļas: 2 zelta (1958, 1964), 2 sudraba (1961, 1962) un 2 bronzas (1956, 1959). 1961. gadā pirmo reizi piedalījās Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā, kurā ieņēma 11. vietu. 1964. gadā Suhumi savā nākamajā pretendentu turnīrā dalīja 7.-8. vietu.
1965. gadā apprecējusies ar serbu šahistu Vladimiru Sokolovu un pārcēlusies uz dzīvi Dienvidslāvijā. Divas reizes uzvarējusi Dienvidslāvijas sieviešu šaha čempionātos (1968, 1971). 1967. gadā piedalījusies pretendentu turnīrā Suboticā, kurā dalījusi 11.-12. vietu.
Pārstāvējusi Polijas un Dienvidslāvijas komandas Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1963, 1969-1972). Dienvidslāvijas izlases sastāvā 1969. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu, bet 1972. gadā - zelta medaļu.
Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru dalībniece, labākos rezultātus sasniegusi Bledā (1957, 3. vieta), Pjotrkova Tribunalskā (1965, 2. vieta), Veikanzē (1970, dalīta 2.-4. vieta) un Ļubļinā (1974, dalīta 2.-4. vieta). Par panākumiem turnīros FIDE 1961. gadā Konarkovskai-Sokolovai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1986. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.
Rostislavs Klesla
Rostislavs Klesla (cs; dzimis 1982. gada 21. martā) ir čehu hokejists, aizsargs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2014) Klesla spēlē Čehijas Ekstralīgas vienībā HK Tržineca.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Klesla sāka 2000.—01. gada sezonā, kad, paralēli spēlējot OHL, aizsargs aizvadīja astoņas spēles NHL kluba Kolumbusas "Blue Jackets" sastāvā. Jau nākamajā sezonā Klesla komandas rindās bija nostiprinājies.
"Blue Jackets" hokejists spēlēja līdz pat 2011. gadam, kad Klesla tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes". 2013.—14. gada sezonā aizsargs vairākkārt tika nosūtīts uz "Coyotes" AHL fārmklubu Portlendas "Pirates". 2013. gada marta sākumā vispirms tika aizmainīts uz Vašingtonas "Capitals", bet tad uz Bufalo "Sabres". Vien pāris dienas vēlāk Klesla paziņoja, ka beidz savu NHL karjeru un turpmāk spēlēs Eiropā.
2014. gada jūnija nogalē noslēdza līgumu ar Čehijas Ekstralīgas klubu HK Tržineca.
Čehijas hokeja izlases rindās spēlējis 2002. un 2007. gada Pasaules čempionātos.
FK Pohronie
FK Pohronie ir Slovākijas futbola klubs no Žaras pie Hronas. Dibināts 2012. gadā, pašlaik spēlē Slovākijas Superlīgā.
Pandēle
Pandēle ir pilsēta Lietuvā uz rietumiem no Rokišķiem pie Apaščas upes.
Corythucha salicata
Corythucha salicata ir tīklblakšu suga. Izplatīta dažos ASV štatos (Nevadā, Oregonā, Vašingtonā), kā arī Kanādā — Britu Kolumbijas un Manitobas provincēs. Tā ir ābeļu kaitēklis, kas var kaitēt veseliem ābeļu stādījumiem. Corythucha salicata barojas arī uz ievām un apsēm.
Pandēle
Apdzīvotā vieta rakstos pirmoreiz minēta 1591. gadā.
Solovku salas
Solovku salas ir Krievijas Federācijai piederošs arhipelāgs Oņegas līcī, Baltajā jūrā. Ietilpst Piejūras rajonā, Arhangeļskas apgabalā. Pēc 2010. gada datiem arhipelāgā dzīvo 861 iedzīvotājs, lielākā daļa iedzīvotāju dzīvo administratīvajā centrā Soloveckā.
Grubuļainā samtbeka
Grubuļainā samtbeka (Xerocomus pruinatus jeb Xerocomellus pruinatus, agrāk arī Boletus pruinatus) ir Latvijā reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. 2008. gadā šī suga tika pārcelta uz jaunizveidotu ģinti Xerocomellus, taču latviski saglabājusi veco samtbekas nosaukumu.
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug no augusta līdz oktobrim lapu koku un jauktos mežos, kapsētās, sausās augsnēs, biežāk saistās ar ozoliem, dižskābaržiem, eglēm. Parasti grupās. Latvijā konstatēta kopš 2011. gada.
Solovku salas
Viens no galvenajiem tūrisma objektiem Krievijas ziemeļos.
Grubuļainā samtbeka
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Solovku salas
Salas
Arhipelāga kopējā latība ir 347 km2. Tas sastāv no vairāk nekā 100 salām, no kurām sešas lielākās ir:
Grubuļainā samtbeka
Līdzīgās sugas
Līdzīgas šai sugai ir raibā samtbeka, kuras cepurīte gaišāka un saplaisājusi, un bifeļādas samtbeka, kuras kātiņa mīkstums pamatnē ir oranžs un kura aug zem liepām un papelēm.
Solovku salas
Salas
Salu reljefs ir kalnains, tās pārsvarā klāj priežu un egļu meži.
Vēsture
Arhipelāga nosaukums atvasināts no sāmu valodas vārda Suollek (salas). Kopš 15. gadsimta galvenajā salā atradās pareizticīgo baznīcas klosteris. Pēc Oktobra revolūcijas un Krievijas pilsoņu kara klosteri slēdza, tā vietā ierīkoja spaidu darba nometni, ko uzskata par gulaga priekšteci. Tā tika slēgta 1939. gadā, neilgi pirms Ziemas kara, jo atradās pārāk tuvu Somijas robežai, to pārvērta par flotes bāzi un kadetu apmācības nometni.
1992. gadā Solovku salu kultūras un vēstures ansambli iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Josuke Kašivagi
Nacionālā izlase
!Kopā||7||0
Suži
Suži var būt:
Viltene
Viltene ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Baucenes apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1222. gadā.
Ekonomika
Pilsētā atrodas uzņēmuma Hardenberg-Wilthen rūpnīca, kurā ražo brendiju.
Pilgrimage
Pilgrimage ir 2017. gada trilleris, kura režisors ir Brendans Maldaunijs. Galvenās lomas filmā atveido Toms Holands, Ričards Armitadžs un Džons Berntāls. Filmas pirmizrāde notika Tribekas filmu festivālā.
Filmas sižets notiek Īrijā 13. gadsimtā, kad kādai mūku grupai jāved svēta relikvija pāri Īrijai, kur no visām pusēm uzglūn briesmas.
Stigs
Stigs (en) ir pseidonīms personai, kurš ir automobiļu testētājs, populārajā BBC raidījumā "Gāzi grīdā!" (en). Stiga personība tiek turēta noslēpumā. Raidījumu laikā viņš vienmēr ir tērpies vienā un tajā paša aizsargtērpā un ķiverē, nekad nerunā, ja neskaita atsevišķas replikas.
Raidījumā viņam ir atvēlēta noslēpumainā "piejaucētā sacīkšu braucēja" loma. Vēl Stigs parādās raidījuma beigu titros kā raidījuma vadītājs kopā ar Džeremiju Klārksonu, Ričardu Hamondu un Džeimsu Meju. Stiga pamatuzdevums ir maksimāli ātri izbraukt testa trasi Dasfoldas parkā. Stiga rezultāti tiek piefiksēti speciālā rezultātu sarakstā. Pirms uz raidījumu uzaicināto slavenību brauciena automobilī par saprātīgu cenu, viņus trenē Stigs.
Ir zināms, ka iepriekšējais Stigs, kas bija tērps pilnīgi melnā ekipējumā, bija slavenais britu autobraucējs Perijs Makartijs, pēc kura personības atklāšanas, melnais Stigs "gāja bojā" mēģinot ar Jaguar XJS sasniegt ātrumu 109 jūdzes/h (175 km/h), uz aviācijas kuģa "Invincible" klāja, 2003. gada sezonā. Nākamajā "Gāzi grīdā!" raidījumā skatītāji tika iepazīstināti ar jauno Stigu, kas bija ietērpts pilnīgi baltā.
autobraucēju, kura īstais vārds ilgu laiku tika turēts noslēpumā, atklāja. Tas izrādījās septiņkārtīgs pasaules čempions Formula 1 sacīkstēs Mihaels Šūmahers. Lai arī raidījuma beigās Džeremijs Klārksons teica, ka nav īsti pārliecināts, par to, ka Stigs ir Šūmahers, bet beigu titros Šūmahers bija atzīmēts kā pieaicinātā slavenība. No oficiāliem avotiem zināms, ka Šūmahers patiesība bija uzaicināts melnā Ferrari FXX testam, kā automobiļa īpašnieks, un viņa izlikšanās par Stigu bija tikai raidījuma reitinga celšanas triks.
Personības atklāšana
bija oficiāli apstiprināts, ka baltais Stigs ir Bens Kolins. Bens Kolins izdeva autobiogrāfijas grāmatu "Cilvēks baltā kostīmā", ko vēlējās aizliegt BBC. Pēc šī atgadījuma Kolins tika atlaists un viņa vietā pieņemts cits autobraucējs. 17. sezonas pēdējā epizodē Bens Kolins atgriezās raidījumā kā autovadīšanas instruktors, bet jau neslēpjot savu seju. Ričards Hamonds skatītājiem viņu stādīja priekša kā veco Stigu.
Mihails Galustjans
Mihails Galustjans (ru; dzimis Nšans Galustjans (Ншан Сергеевич Галустян) ) ir Krievijas komiķis, aktieris, scenārists, kinoproducents.
Pazīstams ar darbību televīzijas šovos КВН, Comedy Club, "Naša Russia". Tāpat tēlojis kino, bijis viens no galvenās lomas atveidotājiem filmā "Nasha Russia. Likteņa olas" (Наша Russia. Яйца судьбы), kā arī bijis viens no galvenās lomas atveidotājiem TV seriālā "Zaicevs+1" (Зайцев+1).
Kensuke Nagai
Kensuke Nagai (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||6||0
Austra Pumpure
Austra Pumpure (Bukševica) (dzimusi, mirusi ) bija latviešu mūziķe un dziesmu izpildītāja. Austra Pumpure dzimusi Dunikā, vecāki Miķelis Pumpurs un Anna Grauduža. Pumpuru ģimenē bija četri bērni — māsas Austra un Alvīna, brāļi Jānis Alfrēds un Valdis. Austra lielāko daļu mūža pavadīja Liepājā. No 1956. līdz 1975. gadam Austra Pumpure bijusi koncertmeistare un orķestra vadītāja Liepājas teātrī. Sevišķi pazīstamas ir Austras Pumpures Imanta Kalniņa dziesmu interpretācijas. Par Austras Pumpures skolēniem (sauktiem Austrasbērni) sevi uzskata daudzi Latvijas mūziķi.
1998. gadā Pumpure apbalvota ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Pumpure saņēmusi 2011. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā.
Galāti
Galāti, agrāk Gala muiža, ir ciems Dobeles novada Vītiņu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 7 km no pagasta centra Vītiņiem, 6 km no Auces un 120 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1116, Avīknes upes krastā. Vēsturiski veidojusies ap Gala pusmuižu (Endenhof).
Metsatöll
Metsatöll ir 1999. gadā izveidota igauņu folkmetāla grupa. Vārds „metsatöll” ir sens igauņu valodas eifēmisms, kas latviski tulkojams kā „vilks”. Tas arī izpaužas grupas dziesmu vārdos, kuru tematika ir galvenokārt igauņu neatkarības cīņas 13. un 14. gadsimtā.
Metsatöll nosaukumos un dziesmu vārdos tiek daudz izmantota senigauņu valoda un tās senie jēdzieni, kam ne vienmēr ir precīzu tulkojumu. Piemēram, koncertalbums Raua needmine ir atsauce uz Veljo Tormisa darbu ar tādu pašu nosaukumu, kas latviski tulkots kā „Dzelzs apvārdošana”.
Stefans Cicips
Stefans Cicips (el; dzimis Atēnās, Grieķijā) ir profesionāls grieķu tenisists.
Cicips ir bijis junioru ranga līderis. 2016. gadā uzvarēja Vimbldonas čempionāta junioru dubultspēļu turnīrā kopā ar Igaunijas tenisistu Kenetu Raismu. 2018. gadā kļuva par Next Gen ATP Finals uzvarētāju.
2018. gada oktobrī Stokholmas ATP World Tour 250 sērijas turnīrā izcīnīja savu pirmo ATP titulu, finālā uzvarot Latvijas tenisistu Ernestu Gulbi. 2019. gada Austrālijas atklātajā čempionātā pirmo reizi karjerā sasniedza Grand Slam turnīra pusfinālu, 4. kārtas mačā uzvarot Rodžeru Federeru, bet ceturtdaļfinālā — Roberto Bautistu-Agutu.
2021. gada Francijas atklātajā čempionātā pirmo reizi iekļuva Grand Slam turnīra finālā, bet tajā piecos setos piekāpās Novakam Džokovičam. Ar Džokoviču tikās arī 2023. gada Austrālijas atklātā čempionāta finālā, bet arī tajā piedzīvoja zaudējumu.
Kvarkens
Kvarkens (sv) jeb Merenkurku (fi) ir jūras šaurums starp Zviedriju ziemeļrietumos un Somiju dienvidaustrumos, kas savieno Botnijas līča Botnijas jūru ar Botnijas iekšējo līci. Kvarkena platums, ņemot vērā salas (Zviedrijas pusē tās ir Holmenas salas, bet Somijas pusē — Kvarkena salas) ir 25 kilometri. Šaurums ziemā aizsalst. Kvarkena salas 2000. gadā iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Ir plānots pār šaurumu uzbūvēt tiltu.
Sergejs Svetlakovs
Sergejs Svetlakovs (ru; dzimis Sverdlovskā) ir krievu komiķis, aktieris, scenārists, TV raidījumu vadītājs.
Pazīstams ar darbību televīzijas šovos КВН, Comedy Club, Naša Russia. Tāpat tēlojis kino, bijis viens no galvenās lomas atveidotājiem filmā "Nasha Russia. Likteņa olas" (Наша Russia. Яйца судьбы).
S. Svetlakovs ir ieguvis pastāvīgo uzturēšanās atļauju Latvijā un dzīvo viņam piederošā mājā Jūrmalā.
Nokia 1209
Nokia 1209 ir lēts GSM mobilais telefons, kuru ražoja Nokia, un tas ietilpa tās ļoti vienkāršo telefonu sērijā. Ražošanā telefons nonāca 2008. gada janvārī. Telefons ir paredzēts jaunattīstības valstīm kā Ķīnai un Indijai. Telefons ir ražots ar mērķi, lai tas būtu pietiekami izturīgs, tādēļ tas ir izturīgs pret putekļiem, un tam ir vienlaidus klaviatūra.
Šadi Paridara
Šadi Paridara (fa;; dzimusi ) ir Irānas starptautiskā lielmeistare šahā (2004).
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt piecu gadu vecumā. Uzvarējusi Irānas junioru šaha čempionātos U10, U12 un U14 vecuma grupās. 2002. gadā Teherānā uzvarējusi Āzijas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā. Daudzkārtējā Irānas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja (2001, 2004, 2005, 2007).
Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:
Pārstāvējusi Irānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Paridarai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. Bijusi pirmā Irānas šahiste, kas kļuvusi par šaha lielmeistari.
Video Games
Video Games ir amerikāņu dziedātājas Lana Del Rey dziesma no viņas otrā studijas albuma Born to Die. Dziesmu sarakstīja un sakomponēja Lana Del Rey un Džastins Pārkers. Tā tika pirmoreiz izdota Internetā 2011. gada 29. jūnijā un otro reizi izdota jau kā singls tā paša gada 10. oktobrī. Dziesma saņēma ļoti labvēlīgas kritiķu atsauksmes un iekļuva 11 valstu singlu topu pirmajā desmitniekā, Vācijā arī iegūstot pirmo vietu.
Boriss Frumins
Boriss Frumins (dzimis Rīgā) ir Latvijas kinorežisors, scenārists un kino pedagogs.
FC Nitra
FC Nitra ir Slovākijas futbola klubs no Nitras. Dibināts 1909. gadā, pašlaik spēlē Slovākijas Superlīgā.
Boriss Frumins
Biogrāfija
Boriss Frumins dzimis Rīgā Kinohronikas redaktora Moiseja (Mihaila) Frumina ģimenē.
Kino jomā sācis strādāt 1967. gadā kā operatora asistents Rīgas Kinostudijā. No 1972. gada studējis Viskrievijas Valsts kinematogrāfijas institūtā pie Sergeja Gerasimova, vēlāk sācis strādāt studijā Ļenfiļm. Šeit 1975. gadā viņš uzņēma savu pirmo režisēto filmu "Skolas direktora dienasgrāmata" (Дневник директора школы), savukārt gadu vēlāk uzņēma filmu "Ģimenes melodrāma" Rīgas Kinostudijā. 1978. gadā režisēja un sarakstīja scenāriju filmai "Jaunības kļūdas", kas tika aizliegta PSRS. Pēc aizlieguma emigrējis uz ASV. Filmu "Jaunības kļūdas" pilnībā pabeidzis 1989. gadā, kad tā piedzīvoja pirmizrādi un tika izrādīta Kannu kinofestivāla programmā “Īpašais skatiens” (Un Certain Regard).
2014. gada rudenī Jaunā Rīgas teātra Lielajā zālē iestudēja Aleksandra Vampilova lugu "Provinces anekdotes".
Pedagoga darbība
Vairāk nekā 30 gadus strādājis par pedagogu Ņujorkas Universitātes Tiša Mākslas skolā, kur bijis profesors un lasījis lekcijas par kinorežiju un montāžu. No 2006. līdz 2008. gadam vadīja Baltijas Mediju skolu (BMF) Tallinā. No 2013. gada vada meistardarbnīcas Latvijas Kultūras akadēmijas Audiovizuālās mākslas apakšprogrammas studentiem.
ASTRA 1N
Astra 1N ir Luksemburgā bāzētas kompānijas SES Astra sakaru pavadonis, kas palaists 2011. gadā. To izgatavojusi kompānija Astrium uz platformas Eurostar E3000 bāzes. Tas nodrošina ciparu televīzijas un radio translāciju Eiropai, galvenokārt Apvienotās Karalistes un Īrijas tirgiem. Apgādāts ar 104 Ku joslas raidītājiem.
Sākotnēji bija plānots Astra 1N novietot pozīcijā 19,2° austrumu garuma, kur tas kopā ar Astra 1KR, Astra 1L un Astra 1M apkalpotu klientus Vāvijā, Francijā un Spānijā. Pēc palaišanas orbītā pavadonis tomēr tika novietots 28,2° A punktā, lai nodrošinātu Apvienotās Karalistes un Īrijas sakaru kapacitāti līdz Astra 2E un Astra 2F palaišanai 2012. un 2013. gadā.
Pavadoni galvenokārt izmanto televīzijas kanāli Channel 4 un ITV. Caur to arī tiek nodrošināts platjoslas interneta pieslēgums ASTRA2Connect.
Astra 1N tika palaists 22:54 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ECA no Gviānas kosmiskā centra kopā ar Japānas pavadoni BSAT-3c/JCSAT-110R. 24. oktobrī SAS paziņoja, ka Astra 1N sācis strādāt darba režīmā.
Nikolajs Prževaļskis
Nikolajs Prževaļskis (ru; dzimis Smoļenskas guberņā, Kimborovas muižā, miris  Karakolā) ir krievu ģeogrāfs, ceļotājs un virsnieks. Centrālāzijas pētnieks, kurš bija pirmais, kas šķērsojis plašos Centrālās Āzijas tuksnešus.
Dzīvesgājums
Pabeidzot mācības Smoļenskas ģimnāzijā, N. Prževaļskis iestājās Krievijas impērijas armijā un pēc gada ieguva virsnieka pakāpi, 1863. gadā viņš absolvēja Ģenerālštāba akadēmiju un pēc tam Varšavas junkuru skolā vadīja lekcijas par triju pēdējo gadsimtu ģeogrāfiskajiem atklājumiem, kā arī uzrakstīja vispārīgās ģeogrāfijas mācību grāmatu. Savu mērķu sasniegšanai N. Prževaļskis ziedoja savu militāro karjeru un privāto dzīvi. 1866. gadā pēc personīgā lūguma, Prževaļskis saņēma pavēli par ieskaitīšanu Ģenerālštābā un pārcelšanu uz Sibīrijas kara apgabalu.
Pirms došanās uz Āziju N. Prževaļskis ieradās Pēterburgā pie krievu ģeogrāfa Pjotra Semjonova-Tjanšanska, lai lūgtu Ģeogrāfijas biedrības atbalstu viņa pētījumiem, ko Semjonovs-Tjanšanskis arī apsolīja. No 1867. līdz 1869. gadam N. Prževaļskis ceļoja pa 1860. gadā anektēto Usūrijas novadu, par ko vēlāk aprakstīja savā grāmatā «Ceļojums pa Usūrijas novadu». Tas viņa vārdu darīja Krievijā pazīstamu, tā dodot iespēju tālākiem ceļojumiem. No 1870. līdz 1885. gadam tika sarīkotas četras lielas, veiksmīgas ekspedīcijas uz Centrālo Āziju.
Mongolijas ekspedīcija
Mongolijas ekspedīcija ilga no 1870. līdz 1873. gadam. 1870. gada novembrī N. Prževaļskis kopā ar savu grupu atstāja Irkutsku un caur Kjahtu, pilsētu pie Krievijas un Ķīnas robežas, un Urgu (Ulanbatoru), šķērsojot Gobi tuksnesi, 1871. gada 2. janvārī ieradās Pekinā. No turienes ekspedīcija devās ziemeļu virzienā un izpētīja Dalainora ezeru. Tālākajā ceļā ekspedīcija pārcēlās pār Huanhes upi, šķērsoja Ordosa tuksnesi un sasniedza Alašana tuksnesi, no kurienes atgriezās Kalganā (Džandzjakou). 1872. gada pavasarī ceļotāji atgriezās Alašanā, lai dažas dienas veltītu beznoteces sāļezera Kukunora izpētei, pārgāja pāri Burnhanbudas kalniem un nokļuva Tibetas ziemeļos, kur sagaidīja 1873. gadu. Atceļā N. Prževaļskis no Alašana tuksneša caur Gobi austrumu daļu nonāca Urgā un 1837. gada rudenī atgriezās Irkutskā.
Ekspedīcija ceļā pavadīja 34 mēnešus un bija nogājuši apmēram 11 832 kilometrus. Ekspedīcijas laikā N. Prževalskis pēc acumēra uzzīmēja 5700 maršruta kilometru plānu, iezīmēja Centrālās Āzijas kartē vairāk nekā 20 kalnu grēdu, 7 lielus un vairākus mazus ezerus, savāca bagātīgu floras un faunas kolekciju. Savāktos materiālus ekspedīcijas laikā vinš apkopoja grāmatā «Mongolija un Tangutu zeme», kas autoram atnesa pasaules slavu.
Lobnora un Džungārijas ekspedīcija
1876. gadā N. Prževaļskis devās savā otrajā Centrālās Āzijas ekspedīcijā. No tolaik Krievijas impērijai piederošās Kuldžas pilsētas viņš kopā ar deviņiem ceļabiedriem 1876. gada augustā virzījās uz augšu pa Ili upes un tās pietekas Kungesas ielejām, un šķērsoja Austrumu Tjanšana galveno ūdensšķirtni. Ekspedīcija sasniedža Tarimas upes lejteci un pirmo reizi aprakstīja šo upi.
Ekspedīcija veica Lobnora ezera un Altintaga kalnu grēdas izpēti. Slimības dēļ N. Prževaļskim neizdevās īstenot savu otro mēģinājumu sasniegt Tibetu caur Džungāriju un Hami oāzi. Ekspedīcijai atgriežoties Zaisanas postenī, ceļotāji uzzināja, ka ticis pieņemts lēmums atlikt ekspedīciju, jo radušies diplomātiski sarežģījumi ar Ķīnu. N. Prževaļskis bija spiests atgriezties Pēterburgā, kur 1878. gadā viņu ievēlēja par Pēterburgas Zinātņu akadēmijas goda locekli. Par Lobnora un Džungārijas ekspedīciju N. Prževaļskis uzrakstīja grāmatu «No Kuldžas pāri Tjanšanam un uz Lobnoru».
Pirmā Tibetas ekspedīcija
1879. gada pavasarī sākās trešā Prževaļska ekspedīcija uz Centrālāziju ar mērķi sasniegt Tibetas galvaspilsētu Lhasu. No Zaisanas ekspedīcija devās dienvidaustrumu virzienā, nonāca Hami oāzē, pārgāja pāri Naņšaņa kalnu rietumu daļai, kur atklāja kalnus, kas tika nosaukti par Humbolta grēdu un Ritera grēdu. Pēc tam ekspedīcija, caur Caidamas ieleju, devās uz dienvidrietumiem un iznāca Tibetas kalnienē. Tur ceļotājus pārsteidza dzīvnieku bari, kuri maz vai it nemaz nebaidījās no cilvēkiem. Uz dienvidiem no Ņenčentanglas kalnu grēdas, 250 kilometrus no Tibetas galvaspilsētas Lhasas, ekspedīciju apturēja Tibetas ierēdņi, kas lika griezties atpakaļ. Lhasā bija izplatījušās baumas, ka krievu ekspedīcija gribot nozagt dalailamu.
Atpakaļceļā N. Prževaļskis izmantoja iespēju izpētīt Huanhes upes augšteci, kā arī Kukunora ezeru un Naņšaņa kalnu austrumdaļu, un pēc tam 1880. gada rudenī caur Urgu atgriezās Kjahtā. N. Prževaļskis kartē iezīmēja vairāk nekā 4000 kilometru ceļa, atklāja jaunas dzīvnieku sugas un savāca bagātu botānisko kolekciju. Tibetas ekspedīcija tika aprakstīta viņa grāmatā «No Zaisanas cauri Hami uz Tibetu un Dzeltenās upes augšteci” (1883).
Otrā Tibetas ekspedīcija
Ceturtā N. Prževaļska ekspedicija uz Centrālāziju sākās 1883. gada rudenī un turpinājās līdz 1885. gada rudenim. Izgājusi no Kjahtas, ekspedīcija šķērsoja Gobi centrālos rajonus un sasniedza Kukunora ezeru. Tālāk ceļotāji devās uz Huanhes un Jandzi upes augšteci, šķērsoja Caidamas ieplakas dienviddaļu un izpētīja Kuņluņa kalnu sistēmu. N. Prževaļska ekspedīcija pārziemoja pie Lobnora ezera, bet 1885. gada pavasarī devās tālāk gar Taklamakana tuksneša dienvidu malu uz Hotana oāzi. 1885. gada novembrī ieradās Karakolā (Prževaļskā) Isikula austrumu krastā. Ekspedīciju N. Prževaļskis aprakstīja grāmatā «No Kjahtas uz Dzeltenās upes izteku, Tibetas ziemeļu nomales pētīšana un celš pāri Tarimas baseinu» (1888).
Piektā un pēdējā ekspedīcija
1888. gadā N. Prževaļskis organizēja piekto un pēdējo ekspedīciju pa Centrālo Āziju. Karavāna nonāca pie Karakolas (Prževaļska), kur N. Prževaļskis, iedzerdams Ču upes ūdeni, saslima ar vēdertīfu un pēc desmit dienām nomira.
Prževaļska ieguldījums zinātnē
Kaut N. Prževaļskim neizdevās sasniegt Tibetas aizliegto galvaspilsētu Lhasu, viņa ģeogrāfijas atklājumi tika plaši atzīti. Apvienotās Karalistes Karaliskā ģeogrāfijas biedrība pozitīvi izteicās par to, ka N. Prževaļskis pievērsa Centrālāzijas reģionam tik lielu uzmanību kā ne viens cits kopš Marko Polo laikiem.
Āzijas izpētes vēsturē N. Prževaļskis izveidoja jaunu laikmetu, šķērsodams eiropiešiem vismazāk pazīstamās Centrālās Āzijas daļas. Viņa ekspedīciju maršrutu kopējais garums pārsniedza 31 tūkstoti kilometru. Ceļotājs astronomiski noteica 63 punktu koordinātes, atklāja nezināmus kalnus, ezerus, upju iztekas. N. Prževaļskis iepazīstināja Eiropas zinātni ar daudzu nepazīstamu tautu dzīvi. Viņš atklāja 217 jaunas augu sugas, desmitiem jaunu dzīvnieku sugu.
N. Prževaļska vārdā bija nosaukta pilsēta Prževaļska (1992. gadā tai atjaunoja Karakolas nosaukumu), kalnu grēda Kuņluņā, šļūdonis Altajā u.c. ģeogrāfiskie objekti, kā arī augu un dzīvnieku sugas, starp tām arī savvaļas zirgu suga — Prževaļska zirgs.
Skotijas karaļu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Skotijas karaļi jeb skotu ķēniņi. Šīs personas bija vairākām dinastijām piederīgi Skotijas karalistes valdnieki kopš vienotas skotu ķēniņvalsts izveides 843. gadā līdz 1707. gadam, kad pēc Apvienotās Lielbritānijas Karalistes izveides viņi kļuva par Lielbritānijas karaļiem.
Gukova
Gukova (ru) ir pilsēta Krievijā, Rostovas apgabala ziemeļrietumos. 2017. gadā Gukovā dzīvoja 66,3 tūkstoši iedzīvotāju. Gukovu veido seši atsevišķi mikrorajoni (bijušās ogļraču apmetnes), kas savstarpēji ir izvietoti vairāku kilometru attālumā. Pilsēta atrodas pie Krievijas un Ukrainas robežas, nedaudz robežojoties ar Ukrainu.
Gukova 1878. gadā dibināta kā dzelzceļa stacija, izbūvējot dzelzceļa līniju, kas savieno Kamensku-Šahtinsku ar Debaļcevi (mūsdienās Ukrainā). Tālāko pilsētas attīstību veicinājusi akmeņogļu ieguve tās apkārtnē.
Ivangoroda
Ivangoroda, no 1920. līdz 1945. gadam — Jānilinna ( Igaunijas sastāvā), ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabala rietumos pie Igaunijas robežas. Ivangoroda atrodas Narvas upes krastā iepretim Igaunijas pilsētai Narvai, 147 kilometrus uz dienvidrietumiem no Sanktpēterburgas un 212 kilometru attālumā no Tallinas. Ivangorodas sadraudzības pilsēta ir Narva.
Vēsture
Pēc tam, kad 1478. gadā Maskavija pakļāva Novgorodas republiku, Maskavas lielkņazs Ivans III 1492. gadā iepretim Livonijas pilsētai Narvai lika uzbūvēt cietoksmi, ko nosauca savā vārdā. No 1581. līdz 1590. gadam un no 1612. līdz 1704. gadam cietoksnis bija Zviedrijas Ingrijas provinces sastāvā. No 1649. līdz pat 1945. gadam tika uzskatīts par Narvas daļu. 1700. gada novembrī pie Ivangorodas notika viena no pirmajām lielajām kaujām Lielā Ziemeļu kara laikā - Narvas kauja. No 1920. līdz 1944. gadam - Igaunijas Republikas sastāvā. No 1941. līdz 1944. gadam - Vācijas okupācijā. Pie Ivangorodas 1944. gadā notika smagas kaujas un pēc Sarkanās armijas okupācijas to, līdzīgi kā Latvijas Abrenes un Igaunijas Petseru apvidu, pievienoja KPFSR.
Pēc neatkarīgās Igaunijas Republikas atjaunošanas sākās starpvalstu sarunas par Ivangorodas apkaimes valstisko piederību, kas beidzās 2005. gada 18. maijā ar robežlīguma parakstīšanu, kurā Igaunija oficiāli atteicās no pretenzijām uz šo teritoriju. Tomēr pēc nepilna mēneša Krievijas Federācija atsauca savu lēmumu, jo līguma tekstam bija pievienota preambula ar atsauci uz 1920. gada Tartu miera līgumu. Atkārtotas sarunas beidzās ar Igaunijas-Krievijas robežlīguma parakstīšanu Maskavā 2014. gada 18. februārī.
Ekonomika
1956. gadā pie pilsētas uzcēla Narvas HES. Mūsdienās tās ūdenskrātuve ir gan Krievijas, gan Igaunijas teritorijā.
Laputis
Morfoloģija
Laputis ir sīki kukaiņi, kuru garums nepārsniedz dažus milimetrus. Tikai dažas sugas sasniedz 5-7mm garumu. Ķermenis ir maz hitinizēts, iekrāsots no gaiši zaļas līdz melnai krāsai. Īstajām laputīm (Aphididae) uz vēdera sestā (reizēm piektā) tergita sānos bieži ir īpašu izdalījumu poras, pauguri vai arī caurulītes (sifoni). Savukārt vēdera beidzamā tergita galā ir īpašs izaugums - astīte, kas pilnībā izveidojas tikai pieaugušajiem īpatņiem. Reizēm ir īpaši marginālie pauguri, kas atrodas pa vienam katrā pusē uz krūšu 1., vēdera 1-5 (reti uz 6.) kā arī uz 7. segmenta (augšpus attiecīgām stigmām). Retāk ir pa pārim vidējo (mediālo) pauguru un pat starppauguru vai pleirālo pauguru. Uz muguras ir vaska dziedzeru grupa, kas izdala balta vaska pavedienu šķipsnas. Citām grupām šādu vaska dziedzeru var arī nebūt.
Spārni
Laputīm ir spārnotas un bezspārnu formas. Spārni caurspīdīgi, priekšspārni ir lielāki par pakaļspārniem. Spārni lielākoties sakļauti jumtveidā, retāk - lēzeni. Priekšspārni ir ar tumšu trapecveida vai arī garenu pterostigmu, no kuras uz spārnu virsotni atiet parasti izliekta dzīsla (RS). Mediālā dzīsla (M) vienkārša vai arī ar 2-3 zariem. Abas kabitālās dzīslas (Cu) atiet no radiālās (R) atsevišķi, reti tās ar pamatiem saplūst kopā. Pakaļspārnu dzīslojums ir reducēts - ir tikai viena gareniskā dzīsla spārna priekšpusē, no kuras atiet viena vai divas kabitālās dzīslas, vai arī to vispār nav (filokserām).
Mutes orgāni
Kā daudziem citiem fitofāgiem, arī laputīm ir dūrēj-sūcējtipa mutes orgāni specializēta snuķa veidā, ar kuru tie pārdur augu dzinumu vai lapu apvalkus. Snuķis sastāv no 4 posmiem. Snuķa otrais posms var ievilkties pirmajā un kopā ar to ķermenī. Dažām grupām olu dējēju mātītēm un tēviņiem snuķis vispār ir reducēts.
Maņu orgāni
Laputīm galvas sānos ir arī vāji attīstīts viens acu pāris. Saliktajām acīm uz āru un sāniem ir paugurs ar trim omatidijām. Bezspārnu īpatņiem (pat pieaugušiem) dažādās grupās salikto acu vietā ir tikai šis paugurs ar trim omatidijām.
Dzīvesveids
Laputis barojas ar augu sulām, kas ir bagātas ar ogļūdeņražiem, kā arī tām ir vajadzīgas sulās esošās aminoskābes. Barošanās procesā tās caur izdalījuma porām vai sifoniem parasti izdala lielā daudzumā saldu šķīdumu jeb t.s. lapu medu. Iemesls šādai parādībai ir sekojošs. Laputu apvalks ir ļoti plāns un caur to siltā laikā viegli iztvaiko ūdens. Tāpēc, lai neietu bojā izžūstot, laputis ir spiestas trūkstošo ūdeni kompensēt, intensīvi sūcot to no augu sulas. Bet, tā kā sulā ir arī daudz organisko vielu (īpaši cukuru), kurus laputis nespēj izlietot, tad lieko cukuru daudzumu sīrupa veidā tās izvada ārā no sava organisma caur izdalījuma porām. Jo karstākā un sausākā klimatā laputis dzīvo, jo vairāk lapu medu tās izdala. Savukārt tās laputis, kuru ķermeni sedz vaska kārta, vai arī tās, kuras dzīvo pangās, lapu medu vispār neizdala, jo to organismi neatūdeņojas tik intensīvi, lai būtu jākompensē ar tādu sulas daudzumu, kuras cukuru tās nespētu patērēt.
Laputis parasti dzīvo kolonijās, pārklājot augu lapas un stumbrus, vai arī saknes. Daudzas laputis rada patoloģiskas izmaiņas tām augu daļām, uz kurām tās atrodas, veidojot lapu un dzinumu deformācijas, reizēm arī dobus izaugumus (pangas), kuros tās paslēpjas. Laputu izdalītais lapu medus bieži vien piesaista skudras, kas no tā barojas. Tas reizēm var būt izdevīgi arī pašām laputīm, jo skudras tās var sargāt no dabīgajiem ienaidniekiem. Laputīm ir diezgan daudz dabisko ienaidnieku - mārītes, zeltactiņas, plēsīgās blaktis, pangodiņi, ziedmušas, zirnekļi u.c.
Vairošanās un dzīves cikls
Laputis vairojas ļoti ātri. Tām ir raksturīga liela auglība, īss attīstības cikls, kā arī paaudžu maiņa. Bieži vien izplatīta arī barības augu maiņa. Pēc attīstības īpatnībām laputis iedalās pilncikliskajās (holocikliskajās) un nepilncikliskajās (anholocikliskajās) laputīs. Gan holocikliskajām, gan anholocikliskajām laputīm gadā attīstās no 4-10 līdz 16 paaudzēm.
Holocikliskajām laputīm vasarā attīstās vairākas bezdzimumpaaudzes, kurās ir tikai partenoģenētiskās mātītes. Savukārt, rudenī attīstās dzimumpaaudze, kuras mātīšu dētās olas pārziemo. Tām partenoģenētiskajām mātītēm, kuras pavasarī izšķiļas no rudenī dētajām apaugļotajām olām, parasti bezspārnu formām, ir atšķirīga uzbūve, nekā vēlākajām paaudzēm. Šādas mātītes sauc par dibinātājām (fundatrices). No dibinātājām attīstās vairākas partenoģenētiskās paaudzes, kas var būt gan ar, gan bez spārniem. Bet rudenī no īpašām partenoģenētiskām mātītēm t.s. seksuparām mātītēm (sexuparae) attīstās dzimumpaaudze (mātītes un tēviņi). Paaudzes no apaugļotām olām līdz apaugļotām olām izveido paaudžu ciklu. Holociklisko laputu vairums dzīvo uz dažādiem barības augiem - ziemo uz pamatbarības augiem (koki un krūmi), bet vasarā pārlido uz papildus barības augiem (pārsvarā lakstaugi). Pirms pārlidošanas uz papildus barības augiem vai rudenī uz pamatbarības augiem attīstās spārnaino laputu partenoģenētisko mātīšu paaudzes, kuras sauc par pārceļotājām. Pārceļotāju paaudze var attīstīties arī gadījumos, kad straujas vairošanās rezultātā rodas pārapdzīvotība, vai arī ja notiek intensīvi dabīgo ienaidnieku uzbrukumi.
Anholocikliskajām laputīm, savukārt, ir tikai bezdzimumpaaudzes. Tās nedēj ziemojošās olas, un var pārziemot tikai no aukstuma pasargātās vietās (siltumnīcas, noliktavas u.c.). Nepilncikliskās laputis, domājams, ir radušās izzūdot pamatbarības augiem.
Saimnieciskā nozīme
Laputīm ir būtiska nozīme cilvēku saimnieciskajā darbībā, jo tās ir vieni no bīstamākajiem augu kaitēkļiem. To izsūktās augu daļas izkropļojas vai arī izveidojas pangas; bieži vien lapas priekšlaicīgi nobirst. Daudzas laputu sugas pārnēsā augu vīrusu slimības. Turklāt, laputu izkārnījumos var attīstīties kvēpsarmas sēnes, kas augu daļas (parasti lapas) padara melnas un neglītas, kā arī kavē augu fotosintēzi.
Kaitīgās laputis apkaro ar pieskares vai iekšējās terapijas insekticīdiem, pret ziemojošām olām izmanto ovicīdus. Cenšas arī izaudzēt pret laputīm izturīgas kultūraugu šķirnes (piemēram, pret filokseru izturīgus vīnkokus). Tāpat, arī cenšas izmantot laputu dabiskos ienaidniekus (mārītes, spožlapsenītes u.c.).
Laputis nodara kaitējumu arī dravniecībai, jo bites, sanesot stropos lapu medu, sabojā bišu medus kvalitāti.
Jāatzīmē, ka bez kaitīgajām laputīm ir arī derīgās laputis, kuras tiek izmantotas nezāļu apkarošanai.
Askolds Kļaviņš
Askolds Kļaviņš (dzimis 1966. gadā) ir latviešu uzņēmējs un bijušais politiķis, SIA "Gandrs" īpašnieks.
Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, amatā apstiprināts uz laiku, pēc Gunta Belēviča mandāta nolikšanas, kamēr ministra pienākumus pilda deputāti, kuri ievēlēti no Zaļo un Zemnieku savienības Rīgas vēlēšanu apgabala kandidātu saraksta.
Tāpat Kļaviņam izvirzītas apsūdzības pēc Krimināllikuma 327.panta par dokumenta viltošanu vai par viltota dokumenta izsniegšanu vai izmantošanu, apzinoties, ka dokuments ir viltots, ja to izdarījusi valsts amatpersona. Par šādu pārkāpumu var sodīt ar brīvības atņemšanu uz laiku līdz diviem gadiem, ar īslaicīgu brīvības atņemšanu, piespiedu darbu vai naudas sodu.
2018. gada oktobrī Ģenerālprokuratūra Askoldam Kļaviņam saistībā ar nelikumīgu transporta kompensācijas iegūšanu piemērojusi 120 stundas piespiedu darba un uzlikusi valsts budžetā atmaksāt gandrīz 10 000 eiro. Sevišķi svarīgu lietu izmeklēšanas nodaļas prokurors piemēroja priekšrakstu par sodu Kļaviņam par dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu un dienesta viltojuma izdarīšanu. Kļaviņam piemērotas arī 120 piespiedu darba stundas.
2018. gadā nolicis Saeimas deputāta mandātu. Kļaviņš plaši nekomentēja šo jautājumu, norādot, ka "katrs vārds, ko es pateikšu, tiks pavērsts pret mani". Taujāts, kāpēc ir uzrakstījis iesniegumu par deputāta mandāta nolikšanu, parlamentārietis pauda pārliecību, ka vaicātājs pats ir pietiekoši attapīgs, lai saprastu situāciju. Zaļo un zemnieku savienības Saeimas frakcijas priekšsēdētāja Augusta Brigmaņa vērtējumā, Kļaviņš veicis "zināma mērā loģisku izvēli", jo ar tiesībsargājošajām institūcijām saistītie jautājumi, ar ko viņam jātiek galā, aizņem laiku.
2018. gadā paziņojis par to, ka turpmāk vēlēšanās nekad vairs kandidēs un, ka kļūšana par 12. Saeimas deputātu esot bijis pārpratums.
Atnācēji no nekurienes
"Atnācēji no nekurienes" (fr) ir franču rakstnieka Fransisa Karsaka (īstajā vārdā Fransuā Bords) zinātniski fantastisks romāns. Romāns pirmo reizi izdots 1954. gadā. Tulkojums latviešu valodā izdots 1969. gadā sērijā "Fantastikas pasaulē" (tulkojusi Mirdza Ersa, rakstnieka Ādolfa Ersa meita).
Sižets
Jaunais ārsts Vsevolods Klērs nejauši nonāk citplanētiešu rasei — isiem piederošā zvaigžņu kuģī ksillā. Ksills uz Zemes ir cietis avāriju, jo tam negaidīti uzbrucis amerikāņu gaisa spēku iznīcinātājs. Klērs sniedz palīdzību isu komandai un kopā ar viņiem dodas uz isu dzimto planētu tālā galaktikā. Klērs nonāk neticami augsti attīstītu tehnoloģiju pasaulē, kur apgūti starpgalaktiskie ceļojumi cauri hipertelpai — ahūnam. Par spīti tam, ka Klērs pieder pie relatīvi zemi attīstītas civilizācijas, kur vēl nav beigušies savstarpējie kari, viņš tiek uzņemts kā līdzīgs. Izrādās, ka viņa dzīslās rit sarkanas, dzelzi saturošas asinis, kas ir milzīgs retums simtiem līdz šim atklāto saprātīgo būtņu rasu vidū. Būtnes ar šādām asinīm spēj pretoties mislikiem — metāliskiem radījumiem, kas spēj dzēst zvaigznes, un ar kuriem uz dzīvību vai nāvi karo Apdzīvoto planētu savienība, ko vada isi. Arī Klērs iesaistās cīņā, izpelnoties cieņu no citu saprātīgo rasu pārstāvjiem un satiekot savu mīlestību — sinzu rases sievieti Ilnu no Andromēdas galaktikas. Neticamā kārtā sinziem ir tāda pati bioloģija, tādas pašas sarkanas asinis un tikai sīkas atšķirības, kā, piemēram, četri pirksti rokām viņus atšķir no zemiešiem. Klērs vienīgais mēģina nodibināt sakarus ar mislikiem, diemžēl tas neizdodas, jo misliku saprāts ir pārāk svešs un neizprotams. Tā kā uz Zemes joprojām plosās kari, isi nevar oficiāli nodibināt sakarus ar Zemes civilizāciju, tomēr zemiešu palīdzība cīņā ar mislikiem ir ļoti svarīga. Tādēļ Klērs kopā ar Ilnu dodas atpakaļ uz Zemi, lai meklētu brīvprātīgos.
Marija Pēkšēna
Marija Pēkšēna (dzimusi, mirusi ) bija latviešu rakstniece un dramaturģe.
Biogrāfija
Dzimusi saimnieku ģimenē. Mācījusies Valmieras pilsētas skolā, strādājusi par audzinātāju Nuķu muižiņā, no 1869. gada Vecatē, kur sarakstījusi lugu "Ģertrūde" – par jaunas sievietes konfliktu ar sabiedrību. 1870. gadā Rīgas Latviešu biedrības konkursā tā ieguva 1. godalgu, bet tautas atmodas ideju dēļ cenzūra aizliedza lugu izrādīt. Līdzīgi centieni atspoguļoti arī lugā "Vienu stāstu".
1880. gadu sākumā Pēkšēna pārcēlusies uz Rīgu pie brāļa – advokāta Jēkaba Pēkšēna. Te sarakstījusi lugas "Ceļa biedri" un "Laiku ziedi jeb Zeltezerpilskungi un zeltezerieši" (cenzūra to aizliedza 1896. gadā); šīs lugas mākslinieciski neizstrādātas, nav izrādītas. Pēkšēnas lugas un dzejoļu krājums "Saulgoži un pakrēšļi" nav publicēts.
Mirusi Rīgā, apbedīta Lielajos kapos. 1990. gadā Ramatas pagastā uzstādīts Pēkšēnas piemiņas akmens (tēlnieks Andris Vārpa).
Bungas (Vītiņu pagasts)
Bungas ir ciems Dobeles novada Vītiņu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 5 km no pagasta centra Vītiņiem, 5 km no Auces un 119 km no Rīgas.
Xbox
Xbox ir videospēļu zīmols, kas izveidots un pieder Microsoft. Zīmols sastāv no piecām spēļu konsolēm, un arī (spēļu) programmas, straumēšanas pakalpojumiem, tiešsaistes pakalpojumiem ar nosaukumu Xbox network un izstrādātāju nodaļas ar nosaukumu Xbox Game Studios. Zīmols pirmo reizi tika prezentēts Amerikas Savienotajās Valstīs 2001. gada novembrī, izziņojot oriģinālo Xbox konsoli.
2006. gada maijā tika pārdoti vairāk nekā 24 miljoni Xbox ierīču. Xbox 360 konsole tika izdota 2005. gadā un uz 2021. gada oktobri bija pārdoti 86 miljoni šo ierīču. Xbox One konsole tika izdota 2013. gada novembrī un to saražoja 51 miljona eksemplāru skaitā. Xbox vadītājs ir Fils Spensers, kurš nomainīja Marku Vitenu 2014. gada marta beigās.
Vēsture
Četri inženieri no Microsoft DirectX komandas un DirectX komandas vadītāja — sāka pārstāvēt, kāds būs Microsoft konsols, kas spēj konkurēt ar PlayStation 2. Viņi ir izstrādājuši sistēmu, kas izmantos daudzus aparatūras komponentus, kas darbojas ar datoru, efektīvi izmantojot Windows un DirectX versiju, lai palaistu konsoles spēles. Šim konsolei tika piedāvāts daudz nosaukumu, tostarp "Direct X Box" un "Windows Entertainment Project". Microsoft mārketinga komanda veica aptaujas un vislielāko priekšroku to testos bija "Xbox", šis nosaukums tika izvēlēts.
Microsoft pēdējā laikā darbojas, lai izmantotu “Xbox” zīmolu ārpus konsoles aparatūras, bet kā kopējais videospēļu zīmols, tā rezultātā notika pārdēvēšana Microsoft Studios uz Xbox Game Studios 2019. gadā. 2019. gada jūnijā Fils Spensers paziņoja, ka Microsoft "bizness ir nevis tā, cik konsoles jūs pārdodat. Bizness ir tāds, cik spēlētāju spēlē spēles, ko viņi pērk, kā viņi spēlē". Žurnālisti šo ceļu izvēlējušies, lai mazinātu akcentu konsoles aparātā un izvietotu prioritātes spēlēs, abonementos un pakalpojumos.
Xbox
Oriģinālā Xbox tika izdota 2001. gada 15. novembrī Ziemeļamerikā, 2002. gada 22. februārī Japānā un 2002. gada 14. martā Austrālijā un Eiropā. Tā bija pirmā Microsoft izeja spēļu konsolu tirgū. Spēļu konsolu sestās paaudzes ietvaros Xbox konkurēja ar PlayStation 2, Dreamcast (kas pārtrauca pārdošanu Amerikā pirms tam, kad Xbox iestājās pārdošanā) un GameCube. Xbox bija pirmā Amerikas kompānijas piedāvātā konsole pēc tam, kad Atari Jaguar pārstāja pārdot 1996. gadā. Xbox nosaukums notika no DirectX Boxsaīsināšanas, Microsoft grafikas API, DirectX.
Xbox 360
Xbox 360 tika izdota 2005. gada 22. novembrī, konkurē ar PlayStation 3 un Wii septītās spēļu konsoļu paaudzes ietvaros. Pēc stāvokļa 2014. gada jūnijā visā pasaulē tika pārdoti 84 miljoni Xbox 360. Konsole tika pilnībā izpārdota pēc izlaiduma visos reģionos, izņemot Japānu.
Pēc sākotnējās palaišanas tika izdotas divas Xbox 360 galvenās versijas. Xbox 360 S, kas izdots 2010. gadā, bija tas pats galvenais aparatūras nodrošinājums, bet ar pārstrādātu, smalkāku formu un mazākā izmēra cietu disku ar 250 GB. Tas arī pievienoja iebūvēto Wi-Fi 802.11 b/g/n, piecas USB 2.0 portas (salīdzinot ar trim vecajās versijās) un īpašā porta, kas paredzēta Kinect perifērijas ierīcēm.
Otrā Xbox 360 galvenā versija ir Xbox 360 E, kas tika izdota 2013. gadā. Tam bija korpusa stils, kas līdzīgs gaidāmajam Xbox One, bet vienīgā atšķirība ir cietais disks ar 120 GB. Pārējā bija tādi paši raksturojumi kā Xbox 360 S.
Xbox One
Xbox One tika izdota 2013. gada 22. novembrī. Xbox One konkurē ar PlayStation 4, Wii U un Switch kā daļu no astotas spēļu konsoles paaudzes. No 2014. gada novembra Microsoft paziņoja, ka nepublicēs datus par Xbox One pārdošanu.
Xbox One īpaša uzmanība tiek pievērsta tīmeklī balstītajām funkcijām, ieskaitot iespēju ierakstīt un straumēt spēles procesu, kā arī integrācijas iespējas ar televīzijas pierīci kabeļtelevīzijas vai satelīttelevīzijas skatīšanai caur konsoli ar uzlabotu vadības saskarni un balss vadību uz Kinect pamata.
Xbox One bija apstrīdējusi savas sākotnējās digitālo tiesību un konfidencialitātes vadības praksi; kamēr Microsoft reklamēja iespēju lietotājiem piekļūt savai spēļu bibliotēkai (neatkarīgi no tā, vai tās ir iegūtas fiziski vai digitālā veidā) jebkurā Xbox One konsolē, neprasot to diskus, un iespēju dalīties ar visu savu bibliotēku ar 10 piešķirtajiem ģimenes locekļiem, visas spēles ir jāsaista ar Xbox Live kontu un to konsoli Xbox One, un konsole būs periodiski jāveido savienojumu ar internetu (vismaz reizi 24 stundās), lai sinhronizētu bibliotēku, citādi konsole vispār nevarēs palaist spēles. Pēc lielākā daļa negatīvo kritiķu un patērētāju atsauksmju, Microsoft paziņoja, ka šie ierobežojumi tiks noņemti. Microsoft arī kritizēja par to, ka pieprasīja, lai pie Xbox One tiktu pieslēgta atjaunināta perifērijas ierīce Kinect darbam, kas, pēc kritiķu un konfidencialitātes aizsargu domām, varētu izmantot kā novērošanas ierīci. Microsoft nolēma atļaut konsoli funkcionēt bez Kinect.
Xbox Series X un Series S
Xbox Series X un Xbox Series S spēļu konsoles devītā paaudze tika izdotas 2020. gada 10. novembrī. Abi uzskatāmi par devītās spēles konsolu paaudzes pārstāvjiem, konkurē ar PlayStation 5. Fiziski Xbox sērijas S ir daudz mazāks konsole, bet Xbox Series X ir spēcīgāks konsole jo tajā ir vairāk vietas spēļu glabāšanai.
Xbox Series X maksā $499 (~€420), kamēr Xbox Series S ir par $299 (~€250). Viena no lielākajām atšķirībām starp Xbox Series X un Xbox Series S, ka Xbox Series S neietver diskdzini. Tas nozīmē, ka jūs nevarat spēlēt ne vienā no Xbox spēlēm, ko iegādājaties veikalā, izmantojot to fiziskos diskus. Jūs varat spēlēt tikai tajās spēlēs, kas lejupielādētas internetā. Xbox Series X saturēs iekšēju glabātuve (SSD) par 1TB, kamēr Xbox Series S būs tikai par 512GB. Xbox Series X atbalstīs 4K 60FPS/120FPS, kamēr Xbox Series S atbalsta 1440p 60/120FPS. Bez šīm atšķirībām, abas konsoles varēs spēlēt nākamās paaudzes Xbox spēles, kā arī spēlēt “tūkstošiem” Xbox One spēļu un atpakaļ savietojamo Xbox 360 spēļu spēli. Jūs varat izmantot arī Xbox One aksesuārus ar abām sistēmām.
Xbox network
Xbox network (oficiāli pazīstama kā Xbox Live) ir tiešsaistes pakalpojums ar vairāk nekā 65 miljoniem lietotāju visā pasaulē (pēc stāvokļa 2019. gada jūlijā). Tā ietver virtuālo tiešsaistes tirgu, Xbox Games Store veikalu, kas ļauj iegādāties un lejupielādēt spēles un dažādus multimediju veidus. Tiešsaistes spēles uz Xbox pirmo reizi sākās 2002. gada 15. novembrī visā pasaulē.
Xbox Games Store
Xbox Games Store ir tiešsaistes tirdzniecības laukums, kas izveidots Microsoft Xbox One un Xbox Series X/S. Tirdzniecības laukums ir vieta, kur varat iegādāties spēles un filmas ar digitālās lejupielādes palīdzību.
Xbox Game Pass
Xbox Game Pass ir Microsoft abonementa pakalpojums lietošanai ar Xbox One un Windows 10. Xbox Game Pass sniedz lietotājiem piekļuvi spēļu katalogam no dažādiem izdevējiem pēc vienotas abonementa ikmēneša cenas. Pakalpojums tika uzsākts 2017. gada 1. jūnijā.
Xbox kontrolieris
2001. gadā izdotā Xbox vadības panelis kļuva par pirmo kontrolleri, kas izveidots oriģinālajai Xbox. Xbox kontrolleris ir aprīkots ar diviem analogiem stienīšiem, kas ir jutīgs nospiešanas vadības paneli, diviem analogiem rokturim, pogu “Atpakaļ”, pogu “Sākt”, ar divām aksesuāru trigerim un sešiem 8 bitu analogiem darbības pogām (A/Zaļš, B/Sarkans, X/Zils, Y/Dzeltens, vēl arī melnbaltas pogas). Xbox standarta kontrolieris (sākotnēji iesauka “Fatty”, bet vēlāk “Duke”) sākotnēji bija kontrolieris komplektā ar Xbox sistēmām.
Xbox One kontrolieris
Xbox One konsolei ir pārskatīts kontrolleris ar uzlabojumiem, salīdzinot ar Xbox 360 kontrolleri. Šis jaunais kontrolieris ir izveidots darbam ar Kinect. Pogas “Sākt” un “Atpakaļ” tiek aizstātas ar pogām “Izvēlne” un “Skats”. Tam ir impulsu trigeri, kas aizstāj parastos trigerus. Xbox poga joprojām parāda minirokasgrāmata pēc stāvokļa uz jaunākajām monitoringam panelim versijām, bet agrākās versijās tā atklāja galveno izvēlni monitoringus paneļi, atstājot spēli nepārtrauktu.
Xbox Series X un Series S kontrolieris
Kontrolieris maz atšķiras no Xbox One kontroliera, bet jaunais bezvadu kontrolleris pievienoja “Capture”, “Share” pogu, hibrīda D-pad un uzlabotu saķeri ar bamperiem un trigeriem.
Kinect
Kinect ir ievades ierīce ar kustības sensoru no Xbox 360 spēļu konsoles un Windows. Balstoties uz papildu perifērijas ierīci tīmekļa kameras stilā Xbox 360 konsolei, tas ļauj lietotājiem pārvaldīt Xbox 360 un mijiedarboties ar to bez nepieciešamības pieskarties spēļu kontrolierim, izmantojot dabisko lietotāja interfeisu, izmantojot žestus un mutvārdu komandas. Kinect konkurē ar Wii Remote Plus un PlayStation Move ar PlayStation Eye kustības kontrolieriem mājas konsolei Wii un PlayStation 3 attiecīgi.
Neskatoties uz uzlabotu veiktspēju, salīdzinot ar oriģinālo Xbox 360 Kinect, viņa pēctecis Xbox One Kinect izraisīja neviennozīmīgas atbildes. To slavināja par plašu apceres stūri, ātru atbildes laiku un augstvērtīgu kameru. Tomēr nespēja Kinect saprast dažus akcentus angļu valodā ir pakļauti kritikai. Tika izteikta arī virkne bažu par konfidencialitāti.
Xbox Mini Fridge
Xbox Mini Fridge ir populārās Xbox Series X konsoles 1:1 mēroga kopija, kas sver 400 kg. Tam ir LED gaismas diodes un dizaina elementi, kas līdzinās pašai konsolei. Priekšpusē ir vairāki plaukti papildierīcēm un uzkodām, un tajā ir USB ports ierīču uzlādei. Tai ir 10 litru ietilpības dzesētājs. Uzņēmums paziņoja, ka “strādā pie tā, lai Xbox Mini Fridge nonāktu pie pēc iespējas vairāk faniem, un 2022. gadā turpinās paplašināt pieejamību reģionos.”
Bungas (nozīmju atdalīšana)
Bungas var būt:
Hanna Ereņska-Barlo
Hanna Ereņska-Barlo (arī Hanna Ereņska-Radzevska (pl); dzimusi Poznaņā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (1981).