cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ceļš uz nekurieni
Skaņu celiņš
Vairākus gadus Trents Reznors bez rezultātiem mēģināja kontaktēties ar Deividu Linču, la redzētu, vai viņš būtu ieinteresēts viņa grupas Nine Inch Nails mūzikas videoklipa uzņemšanā. Pēc viņa darba pie Natural Born Killers skaņu celiņa, Reznors saņēma zvanu no Deivida Linča, kurš prasīja, vai Reznors būtu arī ieinteresēts sakomponēt oriģinālo mūziku arī filmai "Ceļs uz nekurieni". Reznors piekrita, un Linčs devās uz Ņūorleānu, kur mūziķis dzīvoja, un kopā viņi izveidoja mūziku filmas ainām, kur Medisoni skatās noslēpumainās videokasetes (dziesma The Perfect Drug), un ainām pašās filmas beigās (skaņdarbs "Driver Down") Reznors arī bija producents un sastādītājs filmas skaņu celiņam.
Skaņu celiņam tika izvēlētas arī divas Rammstein dziesmas: "Heirate Mich" un "Rammstein". Grupa izmantoja kadrus un ainas no "Ceļš uz nekurieni" saviem vēlākajiem šo dziesmu videoklipiem.
STS-133
STS-133 bija Space Shuttle Discovery ekspedīcija uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Stacijas lidojumu programmā šī misija apzīmēta kā ISS-ULF5. Starts notika, nolaišanās —. Šis bija pēdējais Discovery lidojums.
STS-133 misijas uzdevums bija stacijā nogādāt hermētisko moduli Leonardo un kravas platformu Express Logistics Carrier 4. Veiktas divas iziešanas kosmosā.
Apkalpe
Kosmoplāna Discovery apkalpe augšupceļā un lejupceļā: Sākotnēji STS-133 apkalpē bija iekļauts Timotijs Kopra (Timothy L. Kopra). T. Kopra ieguva traumu, braucot ar velosipēdu. Viņš bija lauzis gūžu. Tā kā pēdējās Space Shuttle misijās netika gatavotas dublieru apkalpes, tad vajadzēja atrast astronautu, kas varētu pildīt Kopras uzdevumus, kuros ietilpa vairākas iziešanas kosmosā. 19. februārī NASA paziņoja, ka Timotiju Kopru nomainīs Stīvens Bovens, kurš veicis divus kosmiskos lidojumus, pēdējo no tiem — iepriekšējā Space Shuttle misijā STS-132. Kopram bija vēl teorētiska iespēja atgriezties apkalpē, ja misijas starts tiktu atlikts uz vēl vēlāku laiku un trauma būtu sadziedēta.
Derīgā krava
Discovery kravas telpā atradās Pastāvīgais daudzuzdevumu modulis (PMM) Leonardo, kas bija veicis septiņus kravu nogādes lidojumus uz SKS kā Daudzuzdevumu loģistikas modulis. Pirms šā, astotā lidojumā tas tika pārbūvēts, lai varētu ilgstoši atrasties kosmiskajā stacijā. STS-133 misijas laikā to pievienoja Unity modulim un, atšķirībā no iepriekšējām reizēm, uz zemi atpakaļ vairs netika vests.
Otrs lielākais komponents bija nehermētiskā platforma ExPRESS Logistics Carrier 4. Uz tās atradāss vairākas SKS darbībai nepieciešamas rezerves daļas. ELC vienu pusi aizņem Heat Rejection System Radiator (HRSR) Flight Support Equipment (FSE). Vēl bija uzstādīti: ExPRESS Pallet Controller Avionics 4 (ExPCA #4), Flex Hose Rotary Coupler (FHRC), Cargo Transportation Container-4 (CTC-4)
Uz SKS tika nogādāts robots Robonaut2.
Gatavošanās lidojumam
2010. gada 1. jūlijā STS-133 starts tika pārcelts uz 1. novembri. Tas bija saistīts ar to, ka vajadzēja papildu laiku pēdējo divu Space Shuttle derīgo kravu sagatavošanai.
21. septembrī Discovery tika izvests uz starta laukumu.
14. oktobrī inženieri starta laukumā atklāja nelielu sūci Discovery orbitālās manevrēšanas sistēmas dzinēju barošanas degvielas vadā. Pa šo līniju tiek pārsūknets monometila hidrazīns (MMH), kas ir toksiska viela. Sākotnējie mēģinājumi novērst noplūdi neizdevās. 23. oktobrī izdevās atrisināt problēmu. Vispirms tika iztukšoti cauruļvadi, demontēti blīvslēgi un nomainītas blīves. Pēc samontēšanas un degvielas iepildīšanas noplūde vairs netika konstatēta.
29. oktobrī orbitālās manevrēšanas labās puses sistēmā tika atklāta hēlija noplūde. Lai to novērstu, bija nepieciešama diennakts, un starts tika pārcelts uz 2. novembri. 30. oktobrī tika nolemts startu pārcelt uz 3. novembri, lai tehniķiem dotu papildu laiku sistēmas remontam. 31. oktobrī veiksmīgi tika pabeigts hēlija padeves sistēmas remonts un testēšana. Pulksten 18 UTC tika sākta priekšstarta atskaite.
1. novembrī kosmoplāna galvenā dzinēja Nr. 3 rezerves datorā tika atklātas kļūmes. 2. novembrī tika apstādināta priekšstarta atskaite, un starts pārcelts uz 4. novembri. Tā kā problēmas ar datoru vairs neatkārtojās, tika nolemts to nemainīt.
4. novembrī slikto laikapstākļu (zemu mākoņu un lietus) dēļ palaišanu pārcēla uz 5. novembri. 5. novembrī, degvielas uzpildes laikā tika atklāta šķidrā ūdeņraža noplūde vietā, kur degvielas vads pievienots pie ārējās degvielas tvertnes. Tā kā sūces novēršanai nepieciešmas 48 stundas, tad nākamā starta iespēja varētu būt 8. novembrī. Pēc tam, kad degvielas tvertne tika izsūknēta, tika atklāta plaisa ārējās degvielas tvertnes siltumizolācijas pārklājumā. Tā kā šo problēmu novērst neizdotos līdz 7. novembrim, starts tika pārcelts uz vismaz 30. novembri, kad atvērtos nākamais starta logs.
Pēc šķidrā ūdeņraža pievades ventiļa izjaukšanas atklājās, ka blīve ir bijusi nevienmērīgi piespiesta. Visticamāk, ka tas ir bijis par iemeslu ūdeņraža noplūdei. 12. novembrī tika sākta jauna ventiļa uzstādīšana. Tikmēr siltumizolācijas pārklājuma plaisas vietā tika noņemtas putas, zem kurām atklājās 23 cm garas plaisas ārējās degvielas tvertnes metāla strukturālajā ribā. Šādas plaisas ir bijušas jau agrāk, un tās iespējams novērst starta laukumā. 12. novembrī tika atklātas plaisas vēl uz divām blakusribām.
18. novembrī tika paziņots, ka starts notiks 3. decembrī, lai paspētu saremontēt ārējo degvielas tvertni un notestētu saremontēto degvielas padeves sistēmu. Degvielas tvertnes ribas tika pastiprinātas ar papildu metāla joslām un uz tām tika uzpūstas siltumizolācijas putas. Remonts pabeigts 23. novembrī. 24. novembrī tika nolemts startu pārcelt uz 17. decembri. Tā kā kosmoplāna datorsistēmās nav paredzēta gadu maiņa, tad tas nevarētu startēt vēlāk par 20. decembri. 3. decemrī tika nolemts palaišanu veikt ne ātrāk par 2011. gada 3. februāri, lai inženieriem dotu laiku noskaidrot degvielas tvertnes stiprinājumu plaisu īsto cēloni un kādas modifikācijas būtu nepieciešamas, lai to novērstu.
17. decembrī tika veikta ārējās tvertnes testa uzpildīšana, kas ilga 3 stundas. Netika novērots nekādu noplūžu. Pēc tam šķidro ūdeņradi un skābekli iztukšoja no tvertnes.
22. decembrī Discovery tika pārvests no starta laukuma uz montāžas ēku. Tur tika veikti ārējās degvielas tvertnes pastiprinajumu pārbaudes ar rentgena aparatūru. 30. decembrī tika atklātas četras jaunas nelielas plaisas trijām strukturālajām ribām. Inženieri uzlika 39 ribām papildu metāla profilus.
2011. gada 6. janvārī tika nolemts Discovery startu pārcelt uz februāra beigām, lai dotu papildu laiku remonta pabeigšanai. 10. janvārī tika nolemts arī atlikušajām 69 ribam uzlikt papildstiprinājumus. 11. janvārī NASA ar ESA un Roskosmos vienojās par transportkuģa ATV-2 Johannes Kepler saslēgšanās ar SKS datumu pārcelt no 26. uz 23. februāri. Līdz ar to Discovery starts iespējams 24. februārī. 28. janvārī tika pabeigts ārējās degvielas tvertnes remonts.
Naktī no 31. janvāra uz 1. februāri Discovery tika pārvests uz starta laukumu. 9. februārī kādam tehniķim, strādājot pie ārējās degvielas tvertnes, nokrita instruments. Pēc tam iespējamās kritiena vietas tika izpētītas un atklāts tikai neliels bojājums ārējās degvielas tvertne siltumizolācijas pārklājumā, kuram nav nepieciešams remonts.
1. diena, pacelšanās
21:53 — 03:50 UTC
Discovery startēja 21:53:24 UTC no Kenedija kosmosa centra starta kompleksa 39A. Pēc ieiešanas orbītā tika atvērta kosmoplāna kravas telpa un izvērsta Ku joslas antena. Starta laikā tika fiksēti vairāki atlūzuši ārējās degvielas tvertnes izolācijas gabali, no kuriem vismaz viens trāpīja pa kosmoplāna apakšu.
2. diena
11:53 — 03:53 UTC
Tika veikti Discovery orbitālie manevri, lai tuvotos stacijai. Tika veikta kosmoplāna karstumaizsardzības plāksnīšu inspekcija ar manipulatoram pievienotā stieņa sensoriem.
3. diena, saslēgšanās
11:53 — 03:53 UTC
19:14 UTC Discovery saslēdzās ar SKS pie Harmony moduļa adaptera PMA-2. Pirmoreiz pie stacijas bija pievienoti visu SKS projektā iesaistīto kosmosa kuģu tipi: Space Shuttle (ASV), divi Sojuz un Progress (Krievija), ATV (Eiropa) un HTV (Japāna). 20:40 stacijas komplekss tika pagriezts tā, lai komoplāns atrastos aizmugurē, attiecībā pret kurstības virzienu. 21:16 UTC tika atvērtas lūkas starp Discovery un staciju.
Pēc satikšanās ceremonijas un drošības instrukcijām apkalpe ķērās pie plānotajiem darbiem. Bovens un Drū uz Quest slūžu kameru pārnersa aprīkojumu, kas būs nepieciešams iziešanās kosmosā.
Kosmoplāna karstumaizsardzības plarklājuma uzņemto attēlu analīze rādīja, ka tas nav cietis, un papildu detalizētākas pārbaudes nav nepieciešamas.
4. diena
11:53 — 03:53 UTC
Astronauti pārnesa mantas no Discovery uz staciju. No kosmoplāna kravas telpas tika izņemts manipulatora sensoru pagarinātājstieni, lai tas netraucētu, kad tiks izcelts modulis Leonardo. Apvienotā apkalpe piedalījās sakaru seansos ar vairākiem medijiem. Drū un Bovens gatavojās nākamās dienas iziešanai.
5. diena, 1. iziešana kosmosā
11:23 — 02:53 UTC
28. februārī notika misijas pirmā iziešana kosmosā, kuru veica Stīvens Bovens un Elvins Drū. Tā sākās 15:46 UTC. Vispirms viņi devās uz Unity moduļa apakšējo pielsēgvietu, kur pievienoja 3 m garuma elektrobarošanas kabeli, ar kuru savienos Tranquility moduli. 16:39 šis uzdevums tika pabeigts.
Bovens pēc tam pārvietojās uz stacijas manipulatoru, kur piestiprināja savas kājas. Drū savukārt devās uz mobilo transportieri, kur paņēma nepieciešamos instrumentus. Bovenu ar manipulatoru, kuru vadīja Skots Kelijs un Maikls Berets, pārvietoja uz mobilo transportieri. 17:39 pārtrūka sakari no Cupola moduļa ar manipulatoru. Kelijam un Beretam nācās pāriet uz Destiny moduli un izmantot citu manipulatora pulti. 18:07 Bovens, vēl joprojām uz manipulatora, satvēra dzesēšanas sistēmas bojāto 360 kg sūkni. Tad tos pārvietoja uz kravas platformu External Stowage Platform 2, kur jau gaidīja Drū. 18:50 astronauti sūkni bija piestiprinājuši pie platformas. Tad tam pievienoja ventili un elektrokabeļus. Šis uzdevums tika pabeigts 19:41.
20:15 viņi pārvietojās uz S3 segmentu, kur citā pozīcijā nostiprināja kameru, lai tās skata laukā būtu pirms pāris dienām uzstādītā ELC-4. Pēc tam viņi uzstādīja virzītājus manipulatora transportiera sistēmai, lai tā pa fermu varētu aizvirzīties tālāk. Šie virzītāji agrāk tika noņemti, kad astronauti veica darbus pie saules bateriju pagriešanas mehānisma Solar Alpha Rotary Joint (SARJ).
21:45 kosmonauti devās uz slūžu kameru. Tur Drū atvēra īpašu cilindru un "piepildīja" ar vakuumu Japānas izglītojošam eksperimentam. 22:03 viņi iegāja slūžu kamerā. Iziešana beidzās 22:20 UTC.
Lidojuma vadītāji paziņoja, ka misijas ilgums pagarināts par vienu dienu. Tādējādi atvienošanās notiks 6. martā, bet nolaišanās — 8. martā. Papildu dienā apkalpe palīdzēs SKS apkalpei izkraut Leonardo moduli.
6. diena
10:53 — 02:23 UTC
Notika kravas moduļa Leonardo pārvietošanas operācija. Ar stacijas manipulatoru, kuru vadīja N. Stota un M. Berets, 13:26 UTC tika satverts modulis. 13:46 Leonardo sāka izcelt no Discovery kravas telpas un tas tika pārvietots uz Unity moduļa apakšējo pieslēgvietu. 15:05 Leonardo bija pievienots. Pēr hermētiskuma pārbaudēm jaunā moduļa lūka tika atvērta 23:17 un pirmais tajā iegāja stacijas komandieris Skots Kelijs.
Stīvens Bovens un Elvins Drū pa to laiku darbojās ar skafandru un iekārtu pārbaudēm, kas būs nepieciešamas nākamajā dienā.
7. diena, 2. iziešana kosmosā
10:23 — 01:53 UTC
Sākotnēji iziešana kosmosā bija plānots sākt 15:18, kurā atkal piedalītos Bovens un Drū. Skafandru uzvilkšanas laikā Bovens atklāja noplūdi. Lai to atrastu un novērstu, pagāja pusstunda. Iziešana sākās 15:42 UTC. Pirmais uzdevums bija izlaist amonjaka atliekas no dzesēšanas sistēmas. Drū devās uz dzesēšanas sistēmas sūkni, kurš atrodas pie slūžu kameras Quest. 16:20 Drū atvēra ventili pie sūkņa un izlaida aptuveni 18 kg amonjaka.
Bovens pa to laiku piestiprināja savas kājas pie manipulatoru un tika pārvietots uz Columbus moduli. 17:04 viņš no moduļa noņēma eksperimentu konteineru. Turot to rokās, viņu pārvietoja uz kosmoplānpu. 17:30 eksperimentu konteiners tika piestiprināts kosmoplāna kravas telpā. Pēc tam Bovenu pārvietoja pie DEXTRE manipulatora, kur viņš tam uzstādīja otru kameru un aizsarglēcas. Vēl viņš aizsarglēcas uzlika arī kamerai uz stacijas manipulatora elkoņa. Šos darbus viņš pabeidza 20:32.
17:40 Drū devās uz S3 segmentu, kur noņēma siltumaizsardzības pārklāju no transportplatformas. Tad viņš devās uz S1 segmentu un pārbaudīja kameras stāvokli, kuru viņi uzstādīja pirmajā iziešanā. 18:37 Drū atgriezās pie slūžu kameras un papildināja skābekļa krājumus. Tad viņš devās uz P1 segmentu, kur uzstādīja papildapgaismojumu, ko pabeidza 19:29. Drū pārvietojās uz Tranquility moduli, kur noņēma izolācijas pārpalikumus ap ventiļiem. 21:03 Drū skafandra ķiverei izdzisa gaisma. Bovens pietuvojās viņa, lai apgaismojumu atjaunotu, bet tas neizdevās. 20:17 Drū devās uz slūžu kameru. Bovens savāca instrumentus un 21:42 arī devās uz Quest. Iziešana beidzās 21:56 UTC.
Pa to laiku pārējā apkalpe turpināja iekārtot Leonardo moduli.
8. diena
09:53 — 01:23 UTC
Apkalpe veica darbus jaunajā kravas modulī: izpakoja atvestās iekārtas. Visas nevajadzīgās lietas viņi pārnesa uz kravas kuģi Kounotori 2. Notika vairāki sakaru seansi ar masu medijiem, darbdienas beigās arī ar ASV prezidentu Baraku Obamu.
14:04 UTC ar Discovery dzinējiem tika pacelta stacijas orbīta.
Lidojuma vadītāji pieņēma lēmumu misijas ilgumu pagarināt vēl par vienu dienu. Pēc šī plāna kosmoplāns būtu jāatvienojas no SKS 7. martā, bet 9. martā veiktu nolaišanos.
9. diena
09:23 — 00:53 UTC
Astronauti turpināja iekārtot un izkraut Leonardo. Daži apkalpes locekļi nodarbojās ar stacijas gaisa attīrīšanas un skābekļa ģeneratora sistēmu remontu.
10. diena
08:23 — 00:23 UTC
Apkalpe pabeidza izkraut un iekārtot kravas moduli. Tāpat arī tika pabeigts stacijas sistēmu remonts.
11. diena
08:23 — 00:23 UTC
Tika pabeigta iekārtu un materiālu pārnešana uz staciju (920 kg) un no stacijas uz Discovery (1180 kg). Uz kosmoplānu tika pārnesti 113 kg bioloģisko eksperimentu materiālu.
Dienas otrajā daļā apkalpei bija atpūtas laiks.
19:38 UTC Discovery un stacijas apkalpes atvadījās Harmony modulī. 21:11 tika aizvērtas lūkas starp staciju un kosmoplānu.
12. diena, atvienošanās
08:23 — 00:23 UTC
Pulkstens 11 stacijas komplekss kopā ar Discovery tika pagriezts par 180° sākotnējā stāvoklī. Kosmoplāna atvienošanās notika 12:00 UTC. Kopējais stacijas sastāvā pavadītais laiks bija 8 dienas 16 stundas 46 minūtes. Tika veikts tradicionālais stacijas aplidojums. 13:09 Discovery sāka attālināties no SKS.
no 16:54 līdz 20:39 UTC notika kosmoplāna karstumizolācijas pārklājuma apsekošana ar manipulatoram piestiprinātu pagarinātājstieni ar sensoriem.
13. diena
08:23 — 00:23 UTC
Apkalpe gatavojās nolaišanai.
14. diena, nolaišanās
08:23 — 16:57 UTC
13:20 UTC tika aizvērta Discovery kravas telpa. 15:52 tika ieslēgti dzinēji bremzēšanas manevram, kas ilga 2 minūtes 27 sekundes. Kosmoplāns nogāja no orbītas un veica nosēšanos Kanaveralas zemesragā. Discovery pakaļējie riteņi skrejceļam pieskārās 16:57:17 UTC priekšējie — 16:57:28. 16:58:14 UTC Kosmoplāns pilnībā apstājās.
Jēkabpils Svētā Miķeļa Evaņģēliski luteriskā baznīca
Jēkabpils Svētā Miķeļa Evaņģēliski luteriskā baznīca ir 1807. gadā uzbūvēts dievnams Jēkabpilī. Baznīca ir iekļauta Latvijas arhitektūras pieminekļu sarakstā. Tā atodas Daugavas kreisajā pusē, Brīvības ielā 123, netālu no pilsētas domes ēkas.
Vēsture
Pašreiz esošo dievnamu sākuši celt iepriekš nodegušās koka baznīcas vietā. 1769. gada 5. augustā būvdarbu vadītāja Kaspara Lindes vadībā tika ielikts baznīcas pamatakmens. Būvniecības darbi apstājās, jo lielo pilsētas ugunsgrēku dēļ (1769. un 1773. gadā) draudzes locekļu turība bija zema, bet, pateicoties valsts izsniegtajiem 4300 dālderiem, dievnama būvniecība tika pabeigta un 1807. gada 15. decembrī notika baznīcas iesvētīšana. Baznīcas tapšanas laikā kalpoja mācītāji F. V. Broks (1766-1788), J. V. Vāgners (1789-1811). Vēlāk sāka kalpot mācītājs J. F. Landbergs (1806-1856). Sākumā baznīcā tika lietotas harmonijas, līdz 1885. gadā tika uzbūvētas pirmās ērģeles aroda meistara jēkabpilieša Mārtiņa Krēsliņa vadībā. Tām bija 14 reģistri un 2 manuāļi. Mācītāja K. F.Krīna laikā (1890-1915), kurš bija pirmais latviešu un vācu draudžu mācītājs, ērģeles tika pārbūvētas uz 6 reģistriem un manuāļiem. Viņa kalpošanas gados tika izdarīts daudz- virs altāra uzlikts zeltītais uzraksts "Soli Deo Gloria", iegādāta altārglezna "Kristus augšāmcelšanās", atjaunota mūra sēta un pēc pagasta skrīvera Lerša zīmējuma uzbūvēti vārti 1883. gadā, bet četrus gadus vēlāk par savāktajiem ziedojumiem stādīti kociņi. 1907. gadā tika veikti lielāki remontdarbi- nedrošā un zemā koka torņa vietā tika uzcelts mūra tornis.
Pirmā pasaules kara laikā baznīca atradās piefrontes zonā (1915-1918). Baznīcas torņa abi zvani kopā ar pieciem draudzes kapsētu zvaniem 1915. gada rudenī evakuēti uz Krieviju, bet altārglezna vēlāk aizvesta uz Vāciju, pazuduši Dievgalda sudraba trauki un ērģeļu stabules. Pēc Pirmā pasaules kara draudzē īsākus laika posmus kalpoja mācītāji M.Kārtiņš, V.Gaučs, A.Dombrovskis, J.Kundziņš, kā arī LU teoloģijas fakultātes studenti. Ērģeles atjaunotas 1924. gadā, tās uzbūvēja A.Sūnāklis un 28. septembrī iesvētīja bīskaps R.Irbe. No 1927. gada janvāra baznīcā sāka kalpot mācītājs Jānis Rūdolfs Mēders. Jau pirmajā viņa kalpošanas gadā Vācijā pasūtīja jaunu zvanu, kuru iesvētīja iecirkņa prāvests A.Millers 1927. gada septembrī, bet divus mēnešus vēlāk, 10. novembrī baznīcu sāka apgaismot elektriskā gaisma. Jānis Mēders draudzē nokalpoja 37 gadus, viņa vadībā baznīcā 1933. gadā tika veikts kapitālremonts, mācītājs palika ar savu draudzi arī Otrā pasaules kara gados. Pēc Otrā pasaules kara baznīcai nolauza krustu, bet to drīz atjaunoja. Mācītāja Jāņa Mēdera vietā 1964. gadā sāka kalpot mācītājs Artūrs Kaminskis.
1991. gadā baznīcā sāka kalpot Modris Plāte, kura laikā izveidoja centrālapkuri 1992. gadā, bet trīs gadus vēlāk sākās mūra žoga atjaunošana. 1996. gada 21. septembrī baznīcas nišā pie ieejas novietoja tēlnieka Jāņa Bārdas krucifiksu, bet interjeru papildināja ar māslinieku Ilonas un Andra Silapēteru darinātu erceņģeļa Miķeļa skulptūru, ko 1995. gada 25. septembrī iesvētīja arhibīskaps Jānis Vanags, ar ko baznīca ieguva Svētā Miķeļa nosaukumu.
Draudzes darbība
Bez svētdienas dievkalpojumiem regulāri notiek vesperes un Bībeles stundas, kā arī meditācijas. Ziemas sezonā darbojas svētdienas skola. Visu gadu tiek rīkotas lekcijas un tikšanās ar ievērojamiem cilvēkiem, kā arī garīgās mūzikas koncerti. Draudzei ir sava plaša bibliotēka, iznāk žurnāls "Draudžu dzīve". Draudzes padomē ir ievēlēts 21 loceklis, bet valdē 7. Draudzei piederošā mājā, Dambja ielā 10 (agrākā mācītājmāja) ir iekārtots Diakonijas centrs, kurā draudzes locekļiem ir iespēja strādāt rokdarbus, apgūt svešvalodas, saņemt medicīniskas konsultācijas, nepieciešamības gadījumā- konkrētu palīdzību.
Ķēdes vēstule
Ķēdes vēstule ir noteikta ziņa, kas mudina saņēmēju izveidot ziņas kopijas un pārsūtīt tās tālāk pēc iespējas vairāk cilvēkiem. Parasti ķēdes vēstuļu saturs ir emocionāli manipulatīvi stāsti, shēmas vai pamācības, kā kļūt bagātiem. Ķēdes vēstulēs mēdz izmantot cilvēku māņticību, draudot, ka ar saņēmēju notiks kas slikts (neveiksme, fiziska vardarbība vai pat nāve), ja viņš ķēdi pārtrauks. Lai gan mūsdienās šādas vēstules parasti tiek izsūtītas elektroniski ar e-pastu, sociālo tīklu vai vienkāršā teksta veida ziņā, agrāk šīs ķēdes vēstules bija fiziskas vēstules, kuras visbiežāk tika dalītas cilvēkiem vai izsūtītas pa pastu.
Gaujienas rajons
Gaujienas rajons (dažos vēlākos avotos saukts Gaujenas rajons) bija Latvijas PSR administratīvi teritoriālā vienība. Izveidota, apvienojot bijušā Cēsu apriņķa Dzērbenes, Drustu, Druvienas, Lizuma, Gatartas, Jaunpiebalgas, Rankas, Taurenes, Vecpiebalgas un Veļķu pagastu un Madonas apriņķa Liezeres un Mēdzūlas pagastu teritorijas. Rajona centrs bija Jaunpiebalga. Rajons no 1952. līdz 1953. gadam ietilpa Rīgas apgabalā. Rajons likvidēts, tā teritoriju iekļaujot Cēsu, Ērgļu, Gulbenes, Madonas un Smiltenes rajonos.
Administratīvi teritoriālais iedalījums
Gaujienas rajonā dibināšanas brīdī ietilpa 27 ciema padomes:
Teritoriālās izmaiņas
Uz likvidēšanas brīdi rajonā bija 1 strādnieku ciemats un 14 ciema padomes:
Rajonu likvidējot, Dzērbenes un Taurenes ciemus pievienoja Cēsu rajonam, Ineša, Mēdzūlas un Vecpiebalgas ciemus — Ērgļu rajonam, Druvienas un Lizuma ciemus — Gulbenes rajonam, Liezēres ciemu — Madonas rajonam, Jaunpiebalgas ciematu un Abrupes, Drustu, Gatartas, Gaujas, Rankas un Zosēnu ciemus — Smiltenes rajonam.
Uldis Augulis
Uldis Augulis (dzimis Dobelē) ir latviešu politiķis, bijis Latvijas satiksmes un labklājības ministrs, vairāku Saeimas sasaukumu deputāts. Pārstāv Latvijas Zemnieku savienību un Zaļo un Zemnieku savienību. Ievēlēts 14. Saeimā.
Izglītība un darba gaitas
U. Augulis ir dzimis Dobelē. No 1978. līdz 1990. gadam mācījies Jaunpils vidusskolā. Pēc skolas beigām nodarbojies ar zemkopību: no 1990. līdz 1996. gadam bija zemnieku saimniecības "Īves" līdzīpašnieks, bet 1996. gadā kļuvis par zemnieku saimniecības "Auguļi" īpašnieku. 1999. gadā sācis studēt Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultātē, to beidzis 2003. gadā.
No 2003. līdz 2006. gadam U. Augulis bijis arī SIA "Dobeles autobusu parks" padomes priekšsēdētājs un Latvijas pārstāvis Eiropas Savienības Reģionu komitejā. No 2005. līdz 2006. gadam bijis Kārļa Ulmaņa piemiņas muzeja "Pikšas" konsultatīvās padomes priekšsēdētājs.
Politiskā darbība
1997. gadā U. Augulis pirmo reizi piedalījās pašvaldību vēlēšanās, kad kandidēja uz vietu Bērzes pagasta padomē no Latvijas Zemnieku savienības (LZS) saraksta, taču netika ievēlēts. 2000. gadā iekļuva pagasta padomē un uzreiz arī tika ievēlēts par padomes priekšsēdētāju. Togad kļuvis arī par LZS Dobeles nodaļas valdes priekšsēdētāju. 2001. gadā pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēts Bērzes pagasta padomē un saglabājis priekšsēdētāja vietu, tāpat U. Augulis kļuva arī par Latvijas Pašvaldību savienības domes locekli un Pagastu apvienības valdes locekli. Šajos amatos bijis līdz 2006. gadam (ievēlēts arī 2005. gada pašvaldību vēlēšanās).
2006. gadā U. Augulis pirmo reizi parādījās nacionālā mēroga politikā, kad kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta Zemgales apgabalā, bet netika ievēlēts. Taču uzreiz pēc valdības apstiprināšanas U. Augulis iekļuva Saeimā aizvietojot no Zemgales apgabala saraksta ievēlēto Dagniju Staķi, kas pildīja labklājības ministres pienākumus un uz laiku nolika mandātu. Vietu Saeimā zaudēja, kad D. Staķe atgriezās Saeimā. Šajā laikā U. Augulis bija arī Zemkopības ministrijas parlamentārais sekretārs.
2008. gada janvārī U. Augulis tika iecelts par Labklājības ministrijas parlamentāro sekretāru. Amatā bija līdz 2009. gada 12. martam, kad tika apstiprināts par labklājības ministru Valda Dombrovska valdībā. 2010. gadā tika ievēlēts 10. Saeimā, taču darbu turpināja valdībā — kā satiksmes ministrs Valda Dombrovska otrajā Ministru kabinetā. Ārkārtas 11. Saeimas vēlēšanās U. Augulis ar trešo numuru kandidēja no ZZS saraksta Zemgales apgabalā un atkal tika ievēlēts Saeimā, kur frakcija darbojās opozīcijā.
2014. gada janvārī kļuva par labklājības ministru Laimdotas Straujumas valdībā. Amatu saglabāja arī Laimdotas Straujumas otrajā valdībā, pirms darba sākuma tajā ievēlēts 12. Saeimā. 2016. gada februārī kļuva par satiksmes ministru Māra Kučinska valdībā. 2018. gadā 13. Saeimas vēlēšanās ievēlēts Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības, līdzīgu panākumu atkārtojot 2022. Saeimas vēlēšanās, kad tika ievēlēts 14. Saeimā.
Sports Illustrated
Sports Illustrated ir ASV sporta žurnāls, kas iznāk reizi nedēļā. Žurnāla redakcija atrodas Ņujorkā, ASV. To iknedēļas lasa apmēram 23 miljoni pieaugušo, tai skaitā 18 miljoni vīriešu. Pirmais žurnāla numurs tika izdots 1954. gada 16. augustā. Kopš 1964. gada tiek izdots swimsuit issue numurs, kas pašlaik ir viens no pasaulē populārākajiem kalendāriem. Pirms pašreizējā Sports Illustrated izdošanas 1930. un 1940. gados tika uzsākta divu citu žurnālu ar tādu nosaukumu izdošana, taču tie abi ātri beidza pastāvēt.
Smoļenskas apgabals
Smoļenskas apgabals ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas robežojas ar Pleskavas apgabalu ziemeļos, Tveras apgabalu ziemeļaustrumos, Maskavas apgabalu austrumos, Kalugas un Brjanskas apgabaliem dienvidos, kā arī Baltkrievijas Mogiļevas un Vitebskas apgabaliem rietumos un ziemeļrietumos.
Vēsture
Smoļenskas kņaziste izveidojās 1054. gadā, 1240. gadā to pakļāva Zelta Ordas hani, bet 1395. gadā Vītauts Dižais to iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. 1514. gadā Smoļenskas kņazisti pakļāva Maskavija, 1634. gadā to kā Smoļenskas vaivadiju ieguva Polijas-Lietuvas kopvalsts, 1654. gadā to atguva Krievijas cariste, ko apstiprināja 1667. gada Andrusovas pamiera līgums.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1708. gadā Pēteris I izveidoja Smoļenskas guberņu, kas 1710. gadā tika iekļauta krievu okupētajā Rīgas guberņā. 1812. gada kara laikā Smoļenskas guberņu uz laiku ieņēma Napoleona karaspēks. 1918. gadā Smoļenskas guberņa tika pasludināta par Baltkrievijas Tautas Republikas daļu, bet 1919. gada 1. janvārī par Baltkrievijas Padomju Sociālistiskās Republikas daļu, bet jau tā paša gada 7. janvārī to iekļāva Krievijas PFSR sastāvā. No 1929. līdz 1937. gadam Smoļenskas guberņas teritorija bija iekļauta Rietumu apgabala sastāvā, tā centrs bija Smoļenskas pilsēta. 1937. gadā no Rietumu un Kurskas apgabalu daļām izveidoja Smoļenskas apgabalu. Tagadējās robežās kopš 1944. gada.
Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1943. gadam Smoļenskas apgabalu okupēja Vērmahts.
Frekvence
Frekvence jeb biežums ir svārstību skaits laika vienībā, piemēram, svārstību skaits sekundē.
Ja viena svārstība notiek laikā T, tad svārstību skaitu vienā sekundē aprēķina pēc formulas:.
Starptautiskajā mērvienību sistēmā (SI) svārstību frekvence ir vienāda ar vienu vienību, ja sekundē notiek viena svārstība. Šo vienību par godu vācu fiziķim Heinriham Rudolfam Hercam sauc par hercu (Hz).
Frekvence ir apgriezts lielums periodam.
Amplitūda
Amplitūda ( — ‘plašums’) ir maksimālā absolūtā vērtība y0, ko harmoniskajās svārstībās sasniedz kāds fizikāls lielums "s" (ķermeņa novirze no līdzsvara stāvokļa, ātrums, paātrinājums, strāva), mainoties laikā "t". Viena svārstību perioda laikā attiecīgais fizikālais lielums šo maksimālo vērtību sasniedz divas reizes. Ideālas svārstību sistēmas gadījumā svārstību amplitūda ir konstanta.
Naruhito
Naruhito (/Kōtaishi Naruhito Shinnō; dzimis ) ir 126. Japānas imperators, iepriekšējā Japānas imperatora Akihito vecākais dēls. Stājās amatā, pēc tam, kad viņa tēvs labprātīgi atteicās no troņa sakarā ar cienījamo vecumu.
1993. gadā Naruhito apprecējās ar princesi Masako, kura pirms laulībām strādāja ārlietu ministrijā. Tikai 2001. gadā Misako piedzima meita Aiko. Šis fakts Japānas sabiedrībā iniciēja diskusiju par Japānas troņa mantošanas tiesībām sieviešu dzimtes pēcnācējām.
Cikliskā frekvence
Kur:
, vai
Palapsenes
Palapsenes jeb podnieklapsenes, arī vientuļās lapsenes (Eumeninae) ir lapseņu dzimtas (Vespidae) apakšdzimta. Vēl nesenā pagātnē tās tika izdalītas pastāvīgā dzimtā Eumenidae. Palapsenes ir vientuļnieces, kas nedzīvo kopā ar savas sugas īpatņiem.
Palapseņu apakšdzimta ir lielākā lapseņu dzimtā, tai ir vairāk kā 200 ģintis un neskaitāmas sugas.
Izskats un īpašības
Lielākā daļa palapseņu ir melnas vai brūnas ar koši dzeltenām, baltām, oranžām vai sarkanām šķērssvītrām. Tropu palapsenām tumšajam fonam var būt koši zils vai zaļš, metālisks spīdums. Palapsenes var labi atšķirt no citām lapsenēm, jo tām ir garš un ļoti tievs viduklis.
Lai arī visas palapsenes barojas ar ziedu nektāru, tās ir plēsoņas, jo, lai pabarotu savus kāpurus, tās medī citus kukaiņus vai to kāpurus. Palapsenes ļoti reti iedzeļ cilvēkam, bet, ja iedzeļ, tad koduma vietā veidojas uzpampums tāpat kā no bites dzēliena.
Reprodukcija
Palapsenes ligzdu veidošanā ir ļoti atšķirīgas. Ir sugas, kas lieto jau esošas spraugas, piemēram, vaboļu izgrauztus tuneļus koka mizā vai caurumus, ko kokā ir atstājusi kāda nagla vai skrūve. Dažas šīs dzimtas sugas būvē ligzdu pašas, tas var būt tunelis zem zemes vai no mālu daļiņām uzbūvēta neliela ligzda virszemē, kas atrodama uz augiem, akmeņiem vai mūra. Virszemes ligzda atgādina māla podu. Ligzdā var būt tikai viena šūna vai vairākas šūnas. Visbiežāk ligzdas būvēšanai tiek lietoti mālaini dubļi, kas sajaukti ar ūdeni vai arī tiek sakošļātas augu lapas.
Latvijā plaši izplatītā Eumenes pedunculatus ligzda ir rieksta lielumā. Kāpuru barībai mātīte sagādā tauriņu, zāģlapseņu vai vaboļu kāpurus, kurus ar dzeloņa dūrienu paralizē. Kāpurs tiek ievietots ligzdas šūnā, kurā pirms tam ir iedēta viena ola. Ir sugas, kas olu izdēj pēdējo, tad tā ir piestiprināta pie aizvākotās šūnas vāka. Ola atrodas piestiprināta pie šūnas augšējās sienas, jo, kad palapsenes kāpurs izšķiļas no olas, tas krīt lejup uz mātes atstātās barības. Kāpurs iekūņojas pēc dažām nedēļām. Dažādām sugām attīstības laiks no olas līdz pieaugušai palapsenei ir atšķirīgs. Tas var būt gan dažas nedēļas, gan gads.
1958.—1959. gada NBA sezona
Par NBA čempioniem kļuva Bostonas "Celtics" spēlētāji, kas četru spēļu finālsērijā pieveica Mineapolisas "Lakers" ar 4—0. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Bobs Petits ("Hawks"), kurš bija arī sezonas rezultatīvākais spēlētājs.
1958. gada NBA drafts notika, tajā Mineapolisas "Lakers" ar pirmo numuru izvēlējās Eldžinu Beiloru. 9. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Olympia Stadium arēnā Detroitā. Tajā Rietumu komanda uzvarēja Austrumus ar 124-108. Par spēles vērtīgākajiem spēlētājiem tika atzīti Sentluisas "Hawks" spēlētājs Bobs Petits un Mineapolisas "Lakers" spēlētājs Eldžins Beilors.
Regulārā sezona
Piezīmes
Artūrs Kaminskis
Artūrs Kaminskis ( *1914. - †2003. ) bija teologs, Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas draudžu mācītājs, Goda prāvests, Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris.
Dzīvesgājums
Artūrs Kaminskis dzimis 1914. gada 10. maijā Ilūkstes apriņķī. Mācījās Subates skolā, tad Ilūkstes ģimnāzijā, vēlāk studēja Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātē. Otrā pasaules kara laikā bija avīzes "Tautas Balss" redaktors un piedalījās kustībā "Latviešu nacionālistu savienība", tāpēc no 1942. līdz 1945. gadam bija ieslodzīts Salaspils, Štuthofas un Mauthauzenes koncentrācijas nometnēs.
1949. gadā Rīgas Svētā Jāņa baznīcā viņu iesvētīja par luterāņu mācītāju. No 1953. gada kalpoja Sēlijas novada Neretas, Ērberģes, Zalves un Saukas draudzēs. No 1964. gada bija Jēkabpils Svētā Miķeļa luterāņu baznīcas mācītājs un LELB Sēlpils iecirkņa prāvests. Atmodas laikā darbojās garīdznieku grupā "Atdzimšana un atjaunošanās".
Miris 2003. gadā, apbedīts Rīgā, I Meža kapos. Neretas luteriski evaņģēliskās baznīcas dārzā atrodas piemiņas plāksne Artūram Kaminskim.
Velēna (ciems)
Velēna ir apdzīvota vieta Gulbenes novada Lizuma pagasta ziemeļos. Izvietojusies autoceļu Smiltene - Gulbene (P27) un Cesvaine - Velēna (P38) krustpunktā Gaujas labajā krastā 6 km no pagasta centra Lizuma, 22 km no novada centra Gulbenes un 161 km no Rīgas.
Skonto stadions
Skonto stadions ir futbola stadions, kas atrodas Rīgā, Latvijā. Tā standarta ietilpība sākotnēji bija 9500 vietas, vēlāk - 8087. Stadions tika atklāts 2000. gadā. Pārsvarā tas tiek izmantots futbola spēļu rīkošanā, tajā savas mājas spēles aizvada Riga FC futbola klubs. Agrāk stadions bija Skonto FC kluba un Latvijas futbola izlases (2000-2017) mājvieta. Skonto stadionā notikuši arī dažādi kultūras pasākumi, piemēram, ir bijuši skatāmi Džo Kokera, Depeche Mode, Eltona Džona, Massive Attack, Metallica, Aerosmith un citi koncerti. 2003. gadā tur notika Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku deju koncertuzvedums. Blakus Skonto stadionam esošajā Skonto hallē 2006. gadā risinājās Pasaules čempionāts hokejā.
Velēna (ciems)
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie kādreizējas Velēnas pusmuižas (Wellan) centra. 1933. gadā Velēnai piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu ar 266 iedzīvotājies (1935.g.). No 1945. līdz 1951. gadam bija Velēnas ciema centrs.
Stihija
Stihija (no el (stoicheîon) — 'elements') var būt:
Skonto stadions
Iepriekš šajā vietā atradās Dinamo stadions. 2001. gada pavasarī laukuma zālājam tika uzklāts īpašs stiprinājumu segums, kas palielina tā izturību.
Velēna (ciems)
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Skonto stadions
Skonto stadionā savas UEFA Čempionu līgas kvalifikācijas spēles ir aizvadījusi arī FK Ventspils, jo Ventspils Olimpiskajā stadionā nav mākslīgā apgaismojuma.
Tomēr stadiona infrastruktūra 2010. gadu beigās bija novecojusi un neatbilda UEFA III kategorijas prasībām un 2019. gadā tajā aizvadīt Latvijas klubu futbola Eirokausu spēles varēja tikai izņēmuma kārtā,  bet augsto īres izmaksu dēļ Latvijas izlase mājas spēlēm kopš 2018. gada izvēlējās "Daugavas" stadionu. Vienu spēli Latvijas izlase "Skonto" stadionā Latvijas izlase aizvadīja 2021. gadā, šo stadionu paredzēts izmantot arī "Daugavas" stadiona renovācijas laikā no 2022. gada rudens.
Konflikti ap īpašumtiesībām
Nenokārtoto kredītmaksājumu dēļ stadionu 2011. gadā pārņēma AS Reverta. 2013. gada 15. oktobrī bija paredzēta stadiona, halles un zemesgabalu izsole. Stadiona īpašniekiem bija vienošanās ar Latvijas Futbola federāciju par to, ka stadionā būs iespējams aizvadīt visas 2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēles. Izsolē īpašums netika pārdots, bet 2014. gada 15. jūlijā to iegādājās uzņēmums SIA SSA. 2014. gada 29. septembrī īpašums pārdots SIA MANI Group. 2015. gadā stadionam mainījās saimnieki, bet pēc gada sākās konflikti par īpašuma tiesībām, kuru rezultātā stadionā sākās daļēja demontāža. 2017. gadā tiesa apstiprināja SIA "Adventika Group" īpašuma tiesības. 2019. gadā tika publiskots, ka stadiona 2015. gada pircējs bija Krievijas drošības dienesta ģenerāļa dēls, uzņēmējs Aleksandrs Rogačovs, bet par šo darījumu policija uzsākusi izmeklēšanu par iespējamu krāpniecību. 2022. gadā tiesvedība vēl turpinās.
Elements
Elements var būt:
Mārja-Līsa Ilusa
Mārja-Līsa Ilusa pazīstama ar savu skatuves vārdu Maarja (et; dzimusi Tallinā, Harju apriņķī, Igaunijā) ir igauņu dziedātāja. Mārja ir 2 reizes pārstāvējusi Igauniju Eirovīzijas dziesmu konkursā, vēl ir guvusi panākumus Igaunijā. Tiek uzskatīta par pirmo igauņu dziedātāju, kurai ir starptautiski panākumi. Mārjas dzīvesbiedrs ir mūzikas producentrs Freds Krīgers.
Bērnība
Mārja savu karjeru sāka 4 gadu vecumā, kad viņa debitēja muzikālā filmā "Veiksmīgais cilvēks" (et). Vēl viņa koncertēja kopā ar Igaunijas Televīzijas bērnu kori. Savus skolas gadus pavadījusi Tallinas 21. vidusskolā.
Muzikālā karjera
Mārja 1996. gadā izdeva savu debijas albumu ar sava skatuves vārda nosaukumu — Maarja. Tajā pašā gadā viņa kopā ar citu igauņu mūziķi Ivo Linnu pārstāvēja Igauniju Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu igauņu valodā "Kaelakee Hääl", dziesma konkursā Oslo ieguva 5. vietu. Vēl Igaunijas atlasē Eirovīzijai Mārja kopā ar Evelīnu Samuelu, Karlu Madisu un Pearu Paulusu piedalījās ar dziesmu "Kummalisel teel", taču ieguva tikai 6. vietu. Pēc šī panākuma viņu pamanīja daudzi producenti un sākās viņas starptautiskā karjera.
1997. gadā Mārja atkal piedalījās Igaunijas atlasē Eirovīzijai ar 2 dziesmām: "Keelatud Maa" un "Aeg", kuru izpildīja kopā ar Hannu-Līnu Vēsu un Annu Vērvimānu. Dziesma "Aeg" ieņēma 7. vietu, taču "Keelatud Maa" uzvrēja ar lielu balsu pārsvaru. Pēc uzvaras nacionālajā atlasē, Mārja konkursa finālā ieņēma 8. vietu. Pēc piedalīšanās konkursā Mārja vairāk veltīja laiku albuma ierakstīšanai un viņa izdeva savu otro studijas albumu First In Line. Mārja sasniedza labus panākumus ASV Billboard topos. 1998. gadā Mārja vēl izdeva albumu igauņu valodā Kaua Veel, vēl viņa ieguva balvu "Igaunijas gada dziedātāja". Mārja kļuva par UNICEF labas gribas vēstnieci.
Savu ceturto albumu City Life Mārja izdeva 2000. gadā. 2002. gadā viņa debitēja muziklos, pirmais mūzikls, kurā viņa piedalījās, bija "Miss Saigon", kur viņa tēloja Elēnu. Vēl viņa ir piedalījusies šādos mūziklos: "Mūzikas skaņas" (en; tēlo Mariju), "Kaķi" (en; tēlo Grizabellu) un daudzos citos. Pēc tam viņa 2003. gada piedalījās Zviedrijas nacionālajā atlasē Eirovīzijai, kas saucas "Melodifestivalen", ar dziesmu "He Is Always On My Mind", taču nepārvarēja pusfināla barjeru. Šī dziesma vēlāk tika izdots kā singls kopā ar dziesmas "City Life" modificētu versiju, singls sasniedza atzīstamus komerciālos panākumus.
2004. gadā Mārja jau 3. reizi startēja Igaunijas atlasē Eirovīzijai ar pašsacerēto dziesmu "Homme", kas ierindojās 4. vietā. Vēl šajā pašā gadā viņa iesaistījās dažādos džeza projektos, sadarbojās ar klubu džeza grupu Hinkus un iedziedot Tēnu Rādika albumu Flow of Dreams. 2005. gadā viņa ierakstīja duetu ar latviešu mākslinieku Lauri Reiniku. Dziesma "And You Came" guva panākumus abu mākslinieku valstīs. 2006. gadā viņa publiski paziņoja, ka ir nelaimīga, jo skatuves vārdu Maarja izmanto cita igauņu dziedātāja, bijusī grupas Vanilla Ninja ģitāriste un vokāliste Mārja Kivi. Šī skatuves vārda līdzība ir novedusi pie abu mākslinieču sajaukšanas. 2007. gadā Mārja jau 5. reizi ņēma dalību kādā no Eiropas valstu Eirovīzijas nacionālajām atlasēm. Šoreiz viņa iejutās Eurolaul 2007 vadītājas lomā, konkursu viņa vadīja kopā ar Marko Reikopu. Konkursā Mārja uzstājās arī kā viesmāksliniece, izpildot 2006. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa uzvarētāju Lordi dziesmu "Hard Rock Hallelujah".
Igors Vihrovs
Izglītību ieguvis Rīgas 3. vidusskolā un LSPA.
I. Vihrova meita Elīna Vihrova arī ir vingrotāja, Latvijas čempione daudzcīņā.
Karjera
Ar vingrošanu sācis nodarboties septiņu gadu vecumā. I. Vihrovs ir piedalījies divās olimpiskajās spēlēs (2000, 2004). 2000. gadā Sidnejā viņš izcīnīja zelta medaļu brīvajās kustībās, tādējādi kļuva par pirmo Latvijas (kā neatkarīgas valsts) sportistu — olimpisko spēļu čempionu. 2004. gadā Atēnās startēja atbalsta lēcienā (13. vieta), brīvajās kustībās (15. vieta), zirgā (33. vieta), vingrojumā uz stieņa (47. vieta), līdztekās (52. vieta), apļos (57. vieta) un daudzcīņā (18. vieta).
Tāpat ir izcīnījas bronzas medaļas 2001. gada Pasaules un 2000. gada Eiropas čempionātā brīvajās kustībās. 2003. gada Pasaules čempionātā izcīnījis 6. vietu brīvajās kustībās.
Dibinājis Olimpiskā sporta centra vingrošanas klubu, kurā darbojas kā treneris.
Regina Baltica
Regina Baltica (no itāļu valodas — 'Baltijas karaliene'; agrākie nosaukumi Viking Song, Braemar, Anna Karenina) ir kruīza prāmis. Uzbūvēts 1980. gadā Wärtsilä piederošajā Perno kuģu būvētavā Turku. Kopš 2006. gada pierakstīts Rīgas ostā.
2006. gada 22. februārī Rīgas Brīvostas pārvalde parakstīja līgumu uz 5 gadiem ar Igaunijas kuģniecības sabiedrību Tallink par regulāru prāmju kustību starp Rīgu un Stokholmu. Aprīlī Regina Baltica nomainīja nepilnu mēnesi kursējušo prāmi Fantaasia. Agrāk šajā līnijā kursēja Rīgas Jūras Līnija prāmis Baltic Kristina. Augustā Regina Baltica reģistrēts Rīgas ostā. Regina Baltica pirmajā gadā pārvadāja aptuveni 170 000 pasažieru.
2009. gada aprīlī līnijā Rīga—Stokholma prāmi Regina Baltica nomainīja kuģis Romantika. Regina Baltica turpmāk veica čarterreisus Vidusjūrā, bet septembrī atgriezās Rīgā. 2010. un 2011. gadā kuģis atkal tika iznomāts. Kopš 2012. gada tas kalpoja kā peldošā viesnīca. 2015. gadā Tallink prāmi pārdeva.
Prāmja specifika
Prāmja konstrukcijā ir izveidotas vairākas atveres. Kuģa aizmugurē tādas ir divas, bet priekšpusē viena, kas paredzētas kravas un vieglām automašīnām. Tas padara ļoti ērtu uzbraukšanu un nobraukšanu no prāmja.
Protijs
Protijs (no el (protōs) — 'pirmais') ir visvieglākais un dabā visizplatītākais ūdeņraža izotops. Tā apzīmējums ir 1H. Protija atoma kodols sastāv tikai no viena protona, no tā arī cēlies izotopa nosaukums. No visa Visumā esošā ūdeņraža 99,985% ir protijs, tādējādi tas ir dabā visbiežāk sastopamais ķīmiskā elementa izotops. Protija oksīds ir galvenā ūdens sastāvdaļa.
Izvaltas pagasts
Izvaltas pagasts ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Ūdrīšu, Kombuļu, Grāveru un Šķeltovas pagastiem un Augšdaugavas novada Ambeļu, Biķernieku un Naujenes pagastiem.
Protijs
Terminu "protijs" parasti lieto, lai atšķirtu ūdeņraža vieglāko izotopu no deitērija vai tritija, kā arī, lai uzsvērtu atšķirību no dabiskā ūdeņraža, kas vienmēr satur nelielu deitērija piemaisījumu.
Ārējās saites
Wasserstoff
Izvaltas pagasts
Hidrogrāfija
Upes: Lābiņu upeite, Šaltupe.
Ezeri: Muļdeņa, Sargavas ezers.
Vēsture
1935. gadā Daugavpils apriņķa Izvaltas pagasta (līdz 1925. gadam Izvoltas pagasts) platība bija 133,6 km² un tajā dzīvoja 7333 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Izvaltas, Kozlišku, Peipiņu, Sprukstu, Staškevicu, Stivriņu un Šķeltovas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Krāslavas rajona Izvaltas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Borovkas ciemu, 1959. gadā padomju saimniecības «Krāslava» teritoriju pievienoja Ūdrīšu ciemam, 1961. gadā pievienoja likvidēto Veiguļu un Šķeltovas ciemu kolhoza «Cīņa» teritoriju, 1977. gadā pievienoja daļu Biķernieku ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Izvaltas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Krāslavas novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākas apdzīvotās vietas ir Izvalta (pagasta centrs), Liukāni, Meža Japini, Lielie Valaiņi, Beržine, Mazie Suveizdi.
Goppers
Goppers (sieviešu dzimtē Goppere) ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šp uzvārdu:
2Pac - The Prophet Returns
2Pac - The Prophet Returns ir amerikāņu repera'' 2Pac' labāko hītu 2008. gada apkopojums. Disku producējuši Deatn Row Records un Koch.
Žaks Anketils
Žaks Anketils (, Ruāna, Francija - ) bija franču riteņbraucējs, kurš piecas reizes triumfējis prestižajā daudzdienu velobraucienā Tour de France. To viņš paveica 1957., 1961., 1962., 1963. un 1964. gadā. Tāpat Anketils uzvarējis arī atlikušajos divos Grand Tour velobraucienos — Giro d'Italia un Vuelta a Espana.
Jeņiseja
Jeņiseja ir liela Sibīrijas upe Krievijas Federācijas vidienē. Upes nosaukums nācis no senkirgīzu valodas vārda Эне-Сай — ‘Mātes upe’, vai no evenku valodas vārda Ионэсси — ‘Liels ūdens’. Upe ietek Karas jūrā.
Jeņiseja ir viena no pasaules garākajām upēm - upes garums no vietas, kur satek Lielā Jeņiseja un Mazā Jeņiseja, ir 3487 km, no Mazās Jeņisejas iztekas vietas - 4102 km, bet no Lielās Jeņisejas iztekas vietas - 4092 km. Vieta, kur satek Mazā un Lielā Jeņiseja, pie Kizilas, tiek uzskatīta par Āzijas ģeogrāfisko centru. Upes vidējā caurtece ir 19 800 m3/s, bet gada notece ir 624 km3. Pēc gada noteces Jeņiseja ieņem 1. vietu Krievijā. Pēc baseina platības (2 580 000 km2) Jeņiseja ieņem 2. vietu Sibīrijā pēc Obas un 7. vietu pasaulē.
Velēna
Velēna ir daudzgadīgu augu sakņu caurausta augsnes virskārta.
Autoceļš P38
P38 ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno Cesvaini pie autoceļa P37 ar Velēnu pie autoceļa P27. Autoceļa garums ir 37,6 km, no kuriem aptuveni 15 km ir ar asfaltbetona jeb melno segumu, pārējie autoceļa posmi ir ar grants segumu. Ceļš šķērso Madonas un Gulbenes novadus.
Struktoru iela
Struktoru iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikas apkaimē. Struktoru iela sākas krustojumā ar Brīvības gatvi un beidzas krustojumā ar Biķernieku ielu. Kopējais ielas garums ir 455 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Struktoru iela ir vienvirziena iela, pa to var braukt Brīvības gatves virzienā.
Struktoru iela izveidota 1901. gadā, tās nosaukums cēlies, pieminot būvsabiedrību "Struktors", kas tur reiz darbojusies. No 1977. līdz 1990. gadam iela tika pārdēvēta zinātnieka un padomju politiķa Jāņa Peives vārdā.
Ielu savienojumi
Struktoru iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Līdz 2022. gada augustam pa Struktoru ielu kursēja 16. un 48. maršruta autobusi, kā arī 13., 14. un 17. maršruta trolejbusi. No 2022. gada 23. augusta sabiedriskā transporta kustība Struktoru ielā ir slēgta. Iepriekš kursējošie maršruti novirzīti tālāk pa Biķernieku un Viļa Ģelbes ielu, lai izvairītos no kavējumiem (rīta maksimumstundās uz Struktoru ielas veidojas sastrēgumi).
Padomju stāsts
"Padomju stāsts" (en) ir 2008. gada Latvijas dokumentālā filma, kuras autors un režisors ir Edvīns Šnore, un kuras veidošanu finansiāli atbalstīja Eiroparlamenta Nāciju Eiropas grupa (UEN).
Filmā stāstīts par padomju režīma noziegumiem un līdz 1941. gadam ilgušo PSRS ciešo sadarbību ar nacistisko Vāciju. Filmā citā starpā apskatīti arī tādi notikumi kā Ukrainas holodomors, Molotova—Ribentropa pakts, Katiņas slaktiņš, SS un čekistu sadarbība, kā arī masu deportācijas Padomju Savienībā un ar gulaga sistēmā ieslodzītajiem veiktie medicīniskie eksperimenti.
Filma tika uzņemta Krievijā, Ukrainā, Latvijā, Vācijā, Lielbritānijā, Beļģijā. Uzņemšana ilga vairāk nekā divus gadus. Filmu demonstrējuši vairāki pasaules televīzijas kanāli. Filmas pirmizrādes notika Eiropas parlamentā Briselē.
Vērtējumi un reakcija
Filma izraisīja plašu starptautisku rezonansi uzreiz pēc pirmizrādes Briselē.
Krievijas organizācija "Jaunā Krievija", Krievijas Valsts Domes deputāta Maksima Misčenko vadībā organizēja protesta akciju pie Latvijas vēstniecības Maskavā, kuras laikā tika sadedzināta karātavās pakārta lelle filmas režisora Edvīna Šnores atveidā. Britu izdevums The Economist rakstīja: "Edvīna Šnores filma Soviet Story ir līdz šim spēcīgākais līdzeklis pret pagātnes attīrīšanas mēģinājumiem. [...] Nacionālistu bandītu sarīkota lelles sadedzināšana varētu būt savdabīgs "Oskars" latviešu režisoram, kura mērķis bija parādīt mūsdienu Krievijas aklumu pret Padomju Savienības noziedzīgo vēsturi. Krievijas vēsturnieks Aleksandrs Djukovs paziņoja, ka "lai gan esmu mierīgs cilvēks, pēc divas trešdaļas šīs filmas noskatīšanās esmu gribējis vienu: nogalināt filmas režisoru un nodedzināt Latvijas vēstniecību".
Bijušais Lietuvas parlamenta vadītājs Vītauts Landsberģis filmu novērtēja, kā "pasaules klases darbu, kas pasaulei ir jārāda." ASV filmas pirmizrāde notika 2008. gada septembrī. Filmas izrādi atklāja pasaules komunisma upuru memoriāla fonda priekšsēdētājs Dr. Lī Edvards (Lee Edwards) ar vārdiem: "Mums vajag vairāk tādas dokumentālās filmas kā The Soviet Story." Igaunijas Eiropas parlamenta pārstāvis Tune Kelams uzsvēra, ka Edvīna Šnores dokumentālā filma "Padomju stāsts" palīdz aizpildīt robus rietumnieku zināšanās.