cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kārlis Bētiņš
Dzīves gājums
Dzimis Bērzmuižas pagasta "Bētiņos" daudzbērnu ģimenē kā piektais bērns un ticis kristīts tēva vārdā par Kārli. Pamata izglītību ieguvis Bērzmuižas skolā, pēc tam mācījies Rīgas apriņķa sešklasīgā tirdzniecības skolā un pēc tās beigšanas, uzsācis savas darba gaitas Rīgā. Šaha spēli iepazinis 14 gadu vecumā, viņš, tāpat kā vecākais brālis Jānis, savu šahista karjeru sācis ar šaha uzdevumu sastādīšanu, kurus sākotnēji publicējis „Baltijas Vēstneša” sestdienas pielikumā, bet vēlāk arī ārzemju izdevumos „Deutsche Schachzeitung”, „Deutsche Wochenschach” un citos. 1889. gadā viņa trīsvilcis ieguvis 3. godalgu laikraksta „Münchner Neueste Nachrichten” konkursā. Kad uzdevums ticis publicēts Rīgā, pie viņa ieradies Rīgas Šaha biedrības pārstāvis un aicinājis kļūt par tās biedru. Tur viņš iepazinies ar daudziem spēcīgiem Rīgas šahistiem, kas kļuvuši par viņa skolotājiem.
Deviņdesmito gadu sākumā viņš ieinteresējies par korespondencšahu, kas vēlāk kļuvis par viņa pasaules slavas stūrakmeni. Izspēlējis divu partiju maču ar Pīrsu Bolu (1893.—1894. gads) un 1894. gada oktobrī uzsācis maču ar Emanuelu Šifersu, decembrī K. Bētiņš pieteicies dalībai „Шахматный журнал” 4. turnīrā, kas bijis viņa pirmais korespondencšaha turnīrs. Uzsākot divu partiju maču ar Orlu, Rīgas Šaha biedrība (RŠB) izveidojusi spēles komiteju, kuras vadība tikusi uzticēta K. Bētiņam. Viņš komiteju vadījis arī turpmākos mačos pret citām pilsētām un bijis vienīgais visu slaveno maču dalībnieks. Gadsimtu mijā viņš ticis pie vairākām uzvarām klātienes sacensībās. Viņš uzvarējis Rīgas Šaha biedrības 10. gadu jubilejas turnīrā apsteidzot Bolu un Paulu Kerkoviusu, bet gadu vēlāk 2. Baltijas Šaha savienības Tērbatā dalīja 1. — 4. vietu ar Kārli Rozenkrancu (Liepāja), V. fon Štammu (Rīga) un V. Zonu (Pērnava), iegūstot Baltijas Šaha meistara nosaukumu. Paralēli ticis sasniegts arī spožs panākums korespondencšahā — viņš pārliecinoši uzvarējis žurnāla „Новое время” 5. turnīrā, kurā piedalījušies vēl deviņi Krievijas spēcīgākie šahisti, tostarp Mihails Čigorins. Laikā līdz Pirmajam pasaules karam K. Bētiņš, paralēli cīņām kopā ar RŠB spēles komiteju, spēlējis arī vairākus individuālos mačus, no kuriem jāmin uzvara divu partiju korespondencmačā pret Āronu Nimcoviču.
20. gadsimta sākumā šaha teorētiķu vidū (piemēram, Zīgberta Tarraša) bija izveidojies uzskats, ka uz gājieniem 1. e4 e5 2. Zf3 atbildēt 2. ... Zc6 saistīts ar lielu risku, tādēļ tika meklētas citas iespējas. Tas pamudinājis K. Bētiņu pievērsties atklātnes 1. e4 e5 2. Zf3 f5 variantu analīzēm, kas vēlāk ieguvusi nosaukumu Latviešu gambīts. Gandrīz četrdesmit gadu gan analīzēs, gan partijās aizstāvējis šīs atklātnes svārstīgo reputāciju, viņš sava darba kopsavilkumu publicējis grāmatā „Šahs Latvijā līdz 1940. gadam”. K. Bētiņa šaha aktivitātes neaprobežojās ar piedalīšanos klātienes un neklātiene turnīros, šaha kompozīciju sastādīšanu un atklātņu analīzēm, viņš kopā ar P. Kerkoviusu turpinājis arī izdot almanahu „Baltische Schachblätter” nr. 9 — 12 un vairākās Rīgas avīzēs rediģējis to šaha nodaļas. Sākoties Pirmajam pasaules karam visas šaha aktivitātes apsīka.
Pēc kara, nodibinoties Latvijas valstij un šaha dzīvei atjaunojoties, K. Bētiņš 1921. gada 14. janvārī iestājies 2. Rīgas Šaha biedrībā, bet pēc divām nedēļām biedrības kārtējā sēdē, ievērojot viņa nopelnus Latvijas šaha dzīvē, ticis vienbalsīgi ievēlēts par goda biedru. 1923. gadā piedalījies biedrības meistarības turnīrā, bet pēc pirmā riņķa izstājies. 1924. gada aprīlī I Latvijas šaha kongresā virsturnīrā viņš bija trešais aiz Matisona un Apšenieka. Parīzes olimpisko spēļu šaha amatieru turnīra priekšsacīkšu grupā viņš palicis 4. vietā, bet gandarījuma turnīrā otrais, par puspunktu atpaliekot no uzvarētāja K. Hromadkas. Tā bijusi viņa pēdējā līdzdalība klātienes sacensībās.
1928. gadā nodibinoties šaha biedrībai „Senioru klubs”, Bētiņš tajā izveidojis korespondencšaha spēles komiteju, kas turpināja jau pasaules slavu ieguvušās Rīgas starppilsētu maču tradīcijas, izspēlējot tematisku maču ar četriem Stokholmas šaha klubiem un izcīnīja 4 : 1 uzvaru. 1938. gadā viņš tiek ievēlēts par šī biedrības priekšsēdētāju.
Valsts augstu novērtēja viņa darbu un nopelnus šaha frontē, 1933. gada novembrī apbalvojot ar 4. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Ieguldījums šaha teorijā
Kārlis Bētiņš 20. gadsimta sākumā veica lielu darbu agresīvas atklātņu sistēmas, ko vēlāk nosauca par Latviešu gambītu, izstrādāšanā.
Dezoksiribonukleīnskābe
Dezoksiribonukleīnskābe (DNS) ir viena no nukleīnskābēm. Pēc ķīmiskās uzbūves DNS ir dezoksiribonukleotīdu lineārs polimērs. Tā monomēri ir nukleotīdi, t.i., slāpekļa bāzes, oglekļa dezoksiribozes un fosforskābes atlikuma savienojumi. DNS praktiski ir visu dzīvo organismu (izņemot daļu no vīrusiem) ģenētiskās informācijas glabātājs (tāda ir tikai 1 no 2 DNS ķēdēm, no kurām viena ir aktīvā ķēde — informācijas glabātāja, bet otra — pasīvā jeb sedzējķēde, no kuras matricas jeb informācijas RNS norakstīs komplementāro DNS). Divpavedienu DNS divi komplementāri DNS pavedieni (polimēri) veido DNS dubultspirāli, ko veido divas savītas spirāles. Abas DNS veidojošās polinukleotīdķēdes ir savienotas ar ūdeņraža saitēm. DNS ir sastopams arī viena pavediena veidā. DNS spirāle var būt pat vairākus milimetrus gara. Eikariotu šūnās lielākā daļa DNS atrodas šūnas kodolā, hromosomās. Prokariotos (baktērijās un arhebaktērijās) DNS brīvi peld citoplazmā. Hromosomās hromatīnu olbaltumviela histons veic DNS organizāciju un kompaktās struktūras nodrošināšanu.
Pētīšanas vēsture
1869. gadā šveicietis Fridrihs Mišers no strutās esošajām leikocītu šūnām izdalīja kodolus un atklāja, ka to sastāvā ir no olbaltumvielām atšķirīga viela, kuras sastāvā ir daudz fosfora un maz sēra, un nosauca to par nukleīnu (no la — 'kodols'). Tālāk citi ķīmiķi turpināja nukleīna pētīšanu un atklāja tajā skābu vielu, ko nosauca par nukleīnskābi. Vēlāk atklāja, ka t.s. nukleīna sastāvā ir divu veidu nukleīnskābes: dezoksiribonukleīnskābe un ribonukleīnskābe.
1953. gadā dezoksiribonukleīnskābes molekulas struktūru izpētīja Džeimss Votsons un Frānsiss Kriks, un par to viņi 1962. gadā saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā.
Jaunas DNS ķēdes veidošanās
DNS dubultošanos un jaunas DNS ķēdes veidošanos sauc par replikāciju. Tā notiek pirms šūnu dalīšanās.
Replikācijai ir trīs posmi:
DNS bojājumi un mutācijas
Vides faktoru un normālu vielmaiņas procesu rezultātā notiek DNS bojājumi. Bojājumi svarīgos gēnos var traucēt šūnas funkcijas un palielināt audzēju veidošanās varbūtību. Lielākā daļa bojājumu rada izmaiņas DNS ķēdes primārajā struktūrā, ķīmiski modificējoties bāzēm. Dažreiz, šūnām daloties, jaunizveidotajā šūnā var pazust vai parādīties no jauna kāda hromosoma. Šīs izmaiņas sauc par mutācijām.
DNS bojājumi var rasties gan endogēno (iekšējo), gan eksogēno (ārējo) faktoru iedarbībā.
Galvenie izraisītie bojājumu veidi ir šādi: Šūnās eksistē speciāli mehānismi, lai iespēju robežās novērstu radušos bojājumus DNS. Šo iespēju nodrošina DNS dubultspirāles uzbūve. Ja bojāts ir tikai viens no abiem dubultspirāles pavedieniem, otrs tiek lietots kā šablons, lai veiktu korekcijas.
Takao Doi
Takao Doi (ja; dzimis ) ir Japānas kosmonauts.
1985. gadā viņš sāka gatavoties NASA lidojumiem kosmosā.
Doi pirmais lidojums kosmosā notika 1997. gadā STS-87 misijā, kuras laikā viņš kā pirmais Japānas pārstāvis veica iziešanu kosmosā.
Viņa otrais lidojums notika 2008. gada martā STS-123 misijā, kuras laikā Starptautiskajā kosmiskajā stacijā tika nogādāts Japānas nodulis Kibo.
1953. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1953. gada notikumi Latvijas teritorijā. Tā atradās PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.
Hmeļnicka
Hmeļnicka (uk) ir pilsēta Ukrainas rietumos, Hmeļnickas apgabala administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala vidienē Dienvidbugas upes krastos 306 km no valsts galvaspilsētas Kijivas. Hmeļnickas rajona centrs.
Vēsture
Apdzīvotā vieta vēstures avotos pirmoreiz minēta 1431. gadā kā Ploskirivci, ko lietuviešu valdnieks Jagailis nodevis īpašumā Janam Čanstulovskim. Nosaukums cēlies no Ploskas upītes, pie kuras ietekas Dienvidbugā izvietojusies apdzīvotā vieta. 1566. gadā Ploskirovai (pl) piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 1672. līdz 1699. gadam pilsēta nonāca Osmaņu impērijas sastāvā. Pēc atgriešanās Polijas sastāvā nopostītajā Ploskirovā tiek nometināti ieceļotāji no Mazovijas. 1795. gadā pilsēta nonāk Krievijas Impērijas sastāvā un Podolijas guberņas sastāvā nodibināja Proskurovas apriņķi ar centru Proskurovā (speciāls rīkojums par pilsētas pārdēvēšanu nav atrasts). 1954. gadā pilsētu pārdēvēja par godu ukraiņu kazaku atamanam Bohdanam Hmeļnickim.
Ievērojami cilvēki
Pilsētā dzimuši ievērojami cilvēki:
Beida
Beida (, beidā) ir trešā lielākā pilsēta Lībijā. Pilsētā ir 250 000 iedzīvotāju.
Matērija
Matērija (no la — 'viela') ir viss, kas aizņem telpu, tādējādi matērija ir viela un lauks (gravitācijas, magnētiskais utt.). Parasti, runājot par matēriju, runā par elementārdaļiņām fermioniem. Matērijai piemīt raksturlielumi, kurus var izmērīt, piemēram, masa (vielai) vai stiprums (laukam).
Matērija un enerģija
Klasiskā fizika matēriju un enerģiju uzskatīja par atšķirīgiem fenomeniem. Modernā fizika savukārt uzsver, ka matēriju iespējams pārvērst enerģijā un otrādi. Bieži vien, pētot atsevišķus fizikas jautājumus, matēriju un enerģiju ērtības labad uztver kā dažādas lietas. Ikdienā novērojamo matēriju veido elektroni, protoni, neitroni un mijiedarbība starp tiem.
Krēpjvilks
Krēpjvilks (Chrysocyon brachyurus) ir suņu dzimtas plēsējs. Tā ir krēpjvilku ģints (Chrysocyon) vienīgā suga.
Krēpjvilks ir Dienvidamerikas lielākais suņu dzimtas dzīvnieks, kas atgādina garkājainu lapsu ar rudi sarkanu kažoku. Vietējie iedzīvotāji to sauc par lielo lapsu. Krēpjvilks apdzīvo atklātas zālaugu teritorijas vai retu krūmu un koku audzes Brazīlijas dienvidaustrumos, Paragvajā, Argentīnas ziemeļos, Bolīvijas austrumos un Andu kalnu ziemeļu teritorijas un Peru dienvidaustrumus. Kādreiz tas bija sastopams arī Urugvajā. Krēpjvilka izdzīvošana ir ļoti apdraudēta.
Izskats
Krēpjvilks fotogrāfijās tiek bieži sajaukts ar rudo lapsu, tā kā abi ir koši rudi sarkani. Tomēr krēpjvilks ir krietni lielāks par lapsu un pieder pie citas ģints. Krēpjvilka ķermeņa garums ir 1,25 - 1,35 m, augstums skaustā ir apmēram 1 m, svars 20 - 25 kg. Vilkam ir ļoti garas kājas, kas palīdz pārvietoties pa garo zāli. Tā ķermeņa uzbūve ir viegla un smalka, ausis izteikti lielas.
Krēpjvilka kažoks ir koši rudi sarkans, uz sāniem tas kļūst zeltains, tā garās kājas ir melnas, un uz kakla tam ir melnas krēpes. Astes gals krēpainajam vilkam ir balts, kā arī pazode ir balta. Ja vilku nobiedē vai tas grib kādu nobiedēt, kakla krēpes tam saceļas vertikāli stāvus.
Ieradumi
Krēpjvilks neveido barus, tas medībās dodas viens pēc saulrieta līdz pusnaktij. Tas nogalina savu upuri, iekožoties kaklā vai mugurā, un medījumu spēcīgi purinot, ja nepieciešams. Krēpjvilks veido monogāmus pārus, kuram ir kopīga teritorija, kas ir apmēram 30 kvadrātkilometrus liela. Teritorijā vilks iestaigā taku un taciņu tīklu, kuru tas nakts laikā izstaigā. Ja pārtikas resursi ir pietiekami, teritorijas var pārklāties ar citiem vilkiem. Tas medī mazus un vidēji lielus dzīvniekus: žurkas, zaķus, putnus un zivis. Tas ēd arī veģetāciju kā, piemēram, cukurniedres, rok saknes un gumus un ēd augļus. Krēpjvilks reizēm pie cilvēka medī vistas. Kādreiz uzskatīja, ka tas medī arī liellopus un aitas, bet mūsdienās zinātnieki ir pierādījuši, ka krēpjvilki tik lielus dzīvniekus nemedī.
Abi dzimumi; gan mātītes, gan tēviņi lieto urīnu, lai iezīmētu savas medību takas vai vietas, kur tie ir norakuši savu medījumu. Urīnam ir īpatnēja smarža, kas atgādina kaņepju smaržu. Krēpjvilku reizēm mēdz nogalināt mājas suņi un pumas. Tas izvairās no cilvēka, un parasti no tā aizbēg. Grūsnības periods mātītei ilgst 60 - 65 dienas. Parasti piedzimst 2 - 6 melni kucēni, katrs sver apmēram 450 g. 10 nedēļu vecumā kucēni iegūst rudi sarkano krāsu. Krēpjvilks ir pieaudzis apmēram 1 gada vecumā.
Sistemātika
Krēpjvilkam suņu dzimtā nav tuvu radinieku. Tuvākais no visiem ir krūmu suns (Speothos venaticus). Krēpjvilks ir ļoti sena suga, tas līdz mūsdienām ir izdzīvojis no pleistocēna laika.
Lamanšs
Lamanšs (fr; en) ir jūras šaurums starp Lielbritānijas salu un Franciju. Tas savieno Atlantijas okeānu ar Ziemeļjūras dienvidu daļu. Aptuvens garums — 562 km, platums rietumu pusē — 240 km, austrumu pusē — 34 km. Austrumu pusē pie Ziemeļjūras šaurāko daļu sauc par Padekalē šaurumu. Vārds "Lamanšs" tulkojumā no franču valodas nozīmē – piedurkne. Zem Padekalē (starp Duvru un Kalē) uzbūvēts tunelis (kopējais garums 52,5 km, t.sk. 38 km zem jūras šauruma).
Moroni
Moroni (, Mūrūnī) ir Komoru galvaspilsēta. Tā atrodas uz Komoru lielākās salas Nazidžas. Pilsētu 10. gadsimtā dibināja arābi. Moroni 1958. gadā kļuva par Komoru administratīvo centru. Pirms tam administratīvais centrs bija Mamudzu, kas mūsdienās atrodas Francijai piederošajā Majotā. 1962. gadā, kad Komoras ieguva neatkarību, Moroni kļuva par valsts galvaspilsētu.
Ruriks
Ruriks, arī Rjuriks vai Roriks (varjagu: Roðrekr) (ap 830. - 879.) bija leģendārais rusu karavadonis, no kura sākās daudzas varjagu-krievu kņazu un lielkņazu dinastijas (Rurikoviči). Viņa jaunākie brāļi Siņeuss (Sinehus) un Truvors (Thruvaring) valdīja pār vesiem un krivičiem, bet pēc viņu nāves Ruriks kļuva par vienīgo valdnieku Ilmeņa slāvu, kriviču, meriešu, vesu, un muromiešu zemēs.
Pēc Nestora hronikas ziņām Ruriks miris 879. gadā, varu atstājot savam radiniekam Helgi (Oļegam). Viņa vienīgais zināmais dēls Ingvars (Igors) kopā ar Helgi devās pa Dņepras upi lejup un apmetās Kijivā, kur nogalināja vietējos varjagu kungus Askoldu un Diru, paziņojot "Jūs neesat ķēniņi un ne no ķēniņu dzimtas, bet tas ir Rurika dēls (Ingvars)."
Vārda cilme
Varjagu vārds Roðrekr ir cēlies no salikteņa Roð (rudais) un rekr (spēkavīrs). Angļu valodā tam mūsdienās atbilst vārds Roderiks (Roderick) un latviešu Rodrigo.
Hroniku ziņas
Vienīgā hronika, kas piemin Ruriku, ir 12. gs. sākumā rakstītā Nestora hronika "Pagājušo gadu vēsture", kuras Rurika valdīšanas apraksts balstīts uz kādiem zudušiem manuskriptiem, iespējams, bizantiešu vai skandināvu hronikām. Tā vēstī, ka pēc cīņām ar vietējiem valdniekiem varjagi ir padzīti no Baltijas jūras austrumu krasta (vikingu: Austrvegr):
Savukārt vienīgā hronika, kas šajā laikā apraksta dāņu un zviedru vikingu cīņas ar šī reģiona iedzīvotājiem, ir Rimberta "Svētā Anskara dzīve", kas vēstī par zviedru ķēniņa Olafa iebrukumu Kursā 854. gadā. Tādēļ iespējams, ka Nestora hronikā pieminētie rūsu varjagi ir bijuši no Kursas un citām baltu zemēm (Nemunas, Ventas, Daugavas lejtecēm) pirms tam padzītie skandināvu kolonisti.
Interesanti, ka līdzīgu uzskatu par Rurika izcelsmi jau 18. gadsimtā pauda Mihails Lomonosovs, kurš gan baltu valodas tolaik pieskaitīja pie slāvu valodu saimes:
Dzimtas, kas savu izcelsmi saista ar Ruriku
Galvenais raksts: Rurika dinastija
Par Rurika dinastijas pēcnācējiem sevi uzskata Gorčakovi, Kosoneni, Mozarovski, Oboļenski, Osovecki, Požarski, Rostovski, Šahovskoji, Solomini, Šuiski, Toločko, Volkonski un daudzas citas Krievijas kņazu dzimtas.
Frenks Darabons
Frenks Darabons (Frank Darabont; dzimis Monbeljārā, Francijā kā Ferencs Darabons (Ferenc Darabont)) ir ungāru-franču izcelsmes ASV kinorežisors, scenārists un kinoproducents. Trīs reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai — par filmām "Brīvības cena" (1994) un "Zaļā jūdze" (1999). Pazīstams ar veiksmīgām Stīvena Kinga romānu ekranizācijām.
Biogrāfija
Kinorežisors un scenārists Frenks Darabons dzimis Francijas pilsētā Monbeljārā bēgļu nometnē, kur viņa vecāki bija apmetušies pēc bēgšanas no Ungārijas 1956. gada notikumu dēļ.
Pēc pārcelšanās uz ASV Darabons vairākus gadus strādāja Holivudā kā dekorāciju meistars un režisora-inscenētāja asistents. Viņš ir sarakstījis scenārijus populārajām šausmu filmām "Šausmas gobu ielā 3: Sapņu kareivji", "Lāse" un piedalījies arī fantastikas "Muša 2" tapšanā. Kā kinorežisors "lielajā kino" viņš triumfāli debitēja 1994. gadā ar cietuma drāmu "Brīvības cena". Filma tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai septiņās nominācijās, tajā skaitā kā "Labākā filma".
Iepriekš Darabons strādāja arī televīzijā, kur viņa režisora debija bija televīzijas trilleris "Buried Alive" (1990).
1999. gadā iznāca Darabona pēc Stīvena Kinga romāna motīviem uzņemtā filma "Zaļā jūdze", kurā galvenās lomas atveidoja Toms Henkss, Deivids Morss un Maikls Klārks Dankans. Filma tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai četrās nominācijās.
2002. gada maijā tika noslēgts līgums ar Darabonu par scenārija uzrakstīšanu filmai "Indiana Džonss un kristāla galvaskausa karaļvalsts". Viņa uzrakstīto scenāriju apstiprināja Harisons Fords un Stīvens Spīlbergs, bet 2004. gadā to neakceptēja Džordžs Lūkass.
Time
"TIME" (lv) ir amerikāņu iknedēļas žurnāls, kura galvenā mītne atrodas Ņujorkā. Ar 3,4 miljonu tirāžu 2007. gadā "TIME" ir pats populārākais ASV žurnāls.
Vēsture
Pirmais "TIME" izdevums tirdzniecībā nonāca. Avīzi izveidoja Henrijs Luiss (Henry Luce) un Braitons Hedens (Briton Haden).
Tas bija pasaulē pirmais iknedēļas ziņu izdevums. Tikai pēc desmit gadiem izdevumam parādījās konkurents — "Newsweek". Līdz pat Luisa nāvei 1967. gadā žurnāls atainoja viņa mēreni konservatīvos uzskatus.
Mūsdienu "TIME" ir pasaules masu informācijas un šovbiznesa holdinga "Time Warner" kodols. Bez amerikāņu izdevuma versijas vēl tiek izdotas Eiropas (Londona), Āzijas (Honkonga) un Austrālijas (Sidneja) žurnāla versijas.
Gada cilvēks
Tradicionāli žurnāls "TIME" pēdējā decembra numurā nosauc "Gada cilvēku". Nominācija "Gada cilvēks" jau tiek piešķirta kopš 1927. gada, kad šo titulu ieguva lidotājs Čārlzs Lindbergs, kas pirmo reizi vienatnē pārlidoja Atlantijas okeānu.
Gada personu izvēlas tikai galvenais redaktors. Iepriekš par "Gada cilvēkiem" ir kļuvuši Ādolfs Hitlers, Josifs Staļins, Džordžs Herberts Volkers Bušs, Džordžs V. Bušs, abstrakts amerikāņu kareivis un pat interneta lietotājs.
Lambda
Lambda (Λ, λ; gr) - grieķu alfabēta 11. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 30. Cēlies no feniķiešu burta — lameds. No burta "lambda" cēlies latīņu alfabēta burts L un kirilicas alfabēta Л.
Pielietojums
Lielo burtu Λ kā simbolu izmanto, lai apzīmētu:
Mazo burtu λ kā simbolu izmanto, lai apzīmētu:
Teds Vailds
Teds Vailds (en; dzimis, miris ) bija ASV komēdiju scenāriju autors un kinorežisors mēmā kino ēras laikā, papildus tam viņš 1930. gadā producēja divas skaņu filmas. Karjeru uzsāka Harolda Loida scenāristu komandā. Teda Vailda pēdējā režisētā filma bija Clancy in Wall Street (1930). Viņš mira no insulta Holivudā.
Teds Vailds ar filmu Speedy tika izvirzīts 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais režisors (komēdija)".
Tukums I
Tukums I vai Tukums 1 ir viena no divām Tukuma dzelzceļa stacijām līnijā Torņakalns—Tukums II. Tajā pietur visi maršruta Rīga—Tukums II elektrovilcieni, bet dažiem reisiem no Rīgas šeit ir galapunkts. Stacija atrodas Tukuma austrumu daļā, netālu no tās (otrpus Dzelzceļa ielai) atrodas Tukuma autoosta. Stacijas sliežu ceļus šķērso Jelgavas ielas (P98) pārbrauktuve. Stacijā darbojas biļešu kase.
Vēsture
1877. gada 21. septembrī tika atklāta dzelzceļa līnija Rīga—Tukums. Šajā gadā tika arī uzcelta Tukuma dzelzceļa stacija. Kad pēc vairāk kā 20 gadiem Tukumā uzbūvēja otru staciju jaunajā līnijā Ventspils—Maskava, sākotnējo staciju sāka saukt par Tukuma I jeb Tukuma Austrumu staciju, kas atbilst stacijas atrašanās vietai Tukuma pilsētā. Pirmā pasaules kara laikā stacijā izcēlās ugunsgrēks, kas to pamatīgi izpostīja, tomēr jau pēc Brīvības cīņām tā tika atjaunota. No 1962. gada līdz 1980. gadiem stacijas ēkās atradās arī autoosta ar tās kasēm.
Mūsdienas
Virzienā no Rīgas stacija Tukums I atrodas pēc dzelzceļa stacijas Milzkalne (Engures novads), bet nākamā pēc tās ir otra Tukuma stacija Tukums II. Tukums I stacija atrodas Dzelzceļa ielā.
Lielākoties šai stacijā piestāj elektrovilcieni, kas kursē no dzelzceļa stacijas Rīgā līdz Tukuma II stacijai. Pēc 2009. gada pavasara datiem no Rīgas uz Tukumu II un atpakaļ kursē trīspadsmit elektrovilcienu reisi un viens dīzeļvilciena reiss.
2008. gada septembrī tika atjaunota vilcienu kustība maršrutā Rīga—Ventspils, kas bija pārtraukta 2001. gadā. Šajā maršrutā kursēja dīzeļvilciens, kas pietur arī stacijā Tukums I. No rīta dīzeļvilciens kursēja uz Rīgu, bet vakarā — atpakaļ. Satiksme uz Ventspili pārtraukta 2010. gada 22. februārī.
Lielāko dienas daļu stacijā darbojas viena kase, tomēr no rītiem strādā divas kases. Blakus stacijai atrodas divi peroni. Sliežu ceļš stacijā sadalās no viena trijos. Uz ziemeļiem no Tukums I stacijas pasažieru ēkas atrodas taksometru pieturvieta. Nedaudz tālāk, Dzelzceļa ielas otrā pusē atrodas arī Tukuma autoosta. Ēkā atrodas ne tikai kases, bet arī dzelzceļu apkalpojošās struktūrvienības.
Capital FM
Capital FM ir radiostacija, kas atrodas Rīgā, Āgenskalnā. Iepriekš Capital FM Rīgā raidīja frekvencē 101,0 MHz, tomēr saistībā ar Radio 101 parādīšanos un šīs frekvences tiesību iegādāšanos, bija uz laiku spiesta pārtraukt darbību.
Kopš 2010. gada 24. augusta radio jaunā frekvence ir 94,9 MHz Rīgā, Rīgas rajonā. Zemgalē frekvence-Jelgavā 98,0 MHz. , bet frekvence Liepājā ir 94,6 MHz, frekvence Valmierā — 95,9 MHz. Drīz tiks uzsākta raidīšana arī Dobelē 88.4 MHz.
2019. gada maijā radiostacija pārveidota par Relax FM, pilnībā nomainot radio saturu.
Neringa
Neringa (lt) ir Lietuvas kūrortpilsēta Klaipēdas apriņķī Kuršu kāpas pussalā, Baltijas jūras un Kuršu jomas līča krastā. Tā ir garākā (apmēram 50 km) un vistālāk uz rietumiem esošā pilsēta Lietuvā. Faktiski to veido Alksnīnes viensēta un četri senākie zvejnieku ciemi — Jodkrante, Pervalka, Preila un Nida (centrālā apdzīvotā vieta), kas mūsdienās kļuvuši par Neringas pilsētas daļām, jo apvienoti vienā administratīvajā vienībā — Neringas pašvaldībā. Neringa vienlaikus ir arī mazākā pašvaldība Lietuvā pēc iedzīvotāju skaita.
Neringas nosaukums
Pilsētas nosaukums ir salīdzinoši jauns un senākos rakstos neparādās. "Neringa" cēlies no vācu vārda Neringe, Nerunge, Nehrung, kas pats ir atvasināts no kuršu vārda "Nerija", kas nozīmē garu pussalas kāpu.
Aizvēsture
Kuršu kāpas ir jaunākā sauszemes daļa Lietuvas piekrastē. Pirms 5—6 tūkstošiem gadu tās šeit nemaz nebija, izņemot tās atsevišķās vietas, kur virs ūdens izvirzījās salu virsotnes — bija zemūdens seklums. Pamazām smiltis slīdēja pa seklumu, aizpildot spraugas un paceļot balto uzbērumu. Sausās smiltis pūta kaudzēs, no kurām izauga kāpas, izauga veselas kāpu grēdas, sāka augt zāle un auga koki.
Senie laiki
Tiek lēsts, ka pirmie iedzīvotāji Neringas apkārtnē apmetušies jau pirms aptuveni 4000 gadiem.
Vietā, kur Nemuna beidzas platā sazarotā deltā, Kuršu jomu ieskauj baltu smilšu uzbērums. Leģenda vēsta, ka šeit bijusi mītiskā hercoga Videvuta pils.
Viduslaiki
Neringas teritorija piederēja Dienvidkuršu zemēm — Pilsātai un Lamatai. Pirmā apmetne Kuršu kāpā minēta 1385. gadā. Ap 1500. gadiem sākās masīva mežu izciršana, pastiprinājās ugunsgrēki, sāka sadalīties plāns augsnes slānis un vēji sāka stumt kāpas. 1569. gadā tika atzīmēts "valodu sajukums", proti, šeit vietējie ļaudis runāja daudzās valodās — vācu (iestādēs, baznīcā, skolā), lietuviešu, latviešu-kuršu un prūšu. Zvejnieki runāja galvenokārt kuršu valodā. Saskaņā ar 1897. gada Krievijas Impērijas tautas skaitīšanas datiem no Kuršu kāpas galveno apdzīvoto vietu 1644 iedzīvotājiem 994 (~60% no visiem iedzīvotājiem) runāja Neringas kuršu valodā, no kuriem 65% bija tieši zvejnieku kārtas ļaudis. Gandrīz visi kurši saprata arī lietuviski, tāpēc dievkalpojumi notika lietuviski.
Ribonukleīnskābe
Salīdzinājums ar DNS
Atšķirībā no dezoksiribonukleīnskābes (DNS), kas veido dubultspirāli, ribonukleīnskābes molekula ir vienkārša spirāle. Dezoksiribozes vietā ir riboze. Atšķirīgs ir arī slāpekļa bāzu sastāvs, kur timīna vietā ir uracils. DNS daudzums šūnā ir nemainīgs, bet RNS daudzums var stipri mainīties. RNS molekulu skaits var būt stipri lielāks, ja šūnā intensīvi norisinās olbaltumvielu sintēze.
Neringa
Jaunie laiki
16.—17. gadsimta laikā Kuršu kāpas iedzīvotāji mežus izcirta pārāk daudz, līdz ar to velēnas slāni vējš izpūta, un vējš sāka dzenāt un pūst smiltis pa visu kāpas pussalu. Visbeidzot piekrastes ciemus sāka pārņemt draudīgas, līdz šim neredzētas augstu smilšu strūklas. Cilvēkiem bija jāatstāj smiltīs grimstošās mājvietas un jāpārceļas citur. 16.—19. gadsimta laikā kopā tika aprakti 14 ciemi. Mūsdienu balto smilšu kāpu pakalnu pamatos palika iepriekšējo iedzīvotāju pagalmi, dārzi un kapenes.
Pēc tam tika veikti kāpu nostiprināšanas darbi. Nidas pasta darbinieks Georgs Dāvids Kuverts lielo darījumu sāka ar Urbo kalna stādīšanu ar Rietumeiropas kalnu priedēm. Tās tika stādītas un rūpīgi koptas, mudinot citus šo kāpu atjaunošanu turpināt.
Ribonukleīnskābe
RNS tipi
Šūnās ir vairāku tipu RNS, kas ir vienas DNS spirāles atsevišķu posmu komplementāri nospiedumi. Galvenie trīs tipi ir ribosomālā RNS (rRNS), transporta RNS (tRNS) un informatīvā RNS (iRNS vai mRNS, jo tiek saukta arī par matrices RNS).
Neringa
Jaunie laiki
Līdz 20. gadsimta sākumam Neringas teritorijā bija tikai zvejnieku ciemati. 1904. gadā tika izveidota priekškāpa jeb aizsargkāpa.
Ribonukleīnskābe
RNS tipi
Šūnās visvairāk ir rRNS, kas ir aptuveni 90% no visām RNS. Citos avotos norādīts, ka to procentuālais daudzums šūnās ir no 50 līdz 80%. Tā kopā ar olbaltumvielām veido ribosomas, un tās molekula sastāv no 3000 līdz 5000 nukleotīdiem. rRNS molekulu masa ir no 1 līdz 1,5 miljoniem.
Neringa
Jaunākie laiki
Pēc Pirmā pasaules kara uz Kuršu kāpu sāka braukt un apmesties uz dzīvi vasarnieki. Šeit viņus piesaistīja neticami skaista un unikāla ainava: smilšu kāpas, skaistas pludmales.
Ribonukleīnskābe
RNS tipi
Aptuveni 10% no kopējā RNS daudzuma veido tRNS. Transporta RNS tiek saukta arī par šķīstošo RNS. Tās molekula sastāv no 80 līdz 100 nukleotīdiem, bet molekulu masa ir no 25 000 līdz 30 000. tRNS pārnes uz olbaltumvielu sintēzes vietu aminoskābes, un katrai aminoskābei ir sava tRNS, kas nozīmē, ka šūnā ir atrodamas 20 veidu tRNS.
Neringa
Jaunākie laiki
1923. gadā, kad Lietuvas pārvaldībā nonāca suverenitāte pār Kuršu kāpu, iedzīvotājiem radās problēmas ar savu tautību. Tikai neliela daļa iedzīvotāju izvēlējās pieņemt lietuviešu tautību, daudzi emigrēja uz Vāciju, bet citi palika savos ciemos kā vācu "ārzemnieki".
Ribonukleīnskābe
RNS tipi
Vismazākais daudzums no RNS šūnās ir mRNS, aptuveni 1% no visa kopējā RNS daudzuma. Tā atrodas šūnas citoplazmā un arī šūnas kodolā. Kvalitatīvi mRNS molekulas ir dažādas. To molekulā var būt no 300 līdz 3000 nukleotīdu, bet molekulu masa ir no 100 000 līdz 1 000 000. mRNS satur informāciju par vienas noteiktas olbaltumvielas struktūru. mRNS pārnes informāciju no DNS uz olbaltumvielu.
Neringa
Jaunākie laiki
1946. gadā vasaras kūrorti Nida, Preila un Jodkrante tika atzīti par pilsētas tipa apdzīvotām vietām, bet 1947. gadā tie tika apvienoti ar Klaipēdas pilsētu.
Neringas pilsēta tika izveidota 1961. gada 15. novembrī apvienojot piecas apdzīvotas vietas — Alksnīne, Jodkrante, Nida, Pervalka un Preila. Par administratīvo centru tika noteikta Nida, savukārt Neringai — ainavu lieguma statuss. Tas tika darīts, lai vienkāršotu apdzīvoto vietu administratīvo pārvaldību, kuras, atrodoties kilometru attālumā viena no otras, nekad iepriekš nav veidojušas vienu pilsētu.
1997. gads tika apstiprināts jaunais Neringas ģerbonis.
Ģeogrāfiskais stāvoklis
Neringas pilsēta ir vistālāk uz rietumiem esošā pilsēta Lietuvā. Tās administratīvais centrs — Nida, atrodas 50 km uz dienvidiem no apriņķa centra Klaipēdas, taču no kontinentālās Lietuvas un arī Klaipēdas pilsētas centra to atdala Kuršu joma, kas apskalo Neringas un vienlaikus arī pussalas austrumu daļu, kuras piekraste ir ļoti līkumota. Savukārt Neringas rietumu daļu apskalo Baltijas jūra.
Robežojas ziemeļos ar Klaipēdas pilsētas daļu Smiltīni, savukārt dienvidos — ar Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabalu, kas vienlaikus ir arī Eiropas Savienības ārējā robeža.
Kuršu kāpu nacionālais parks
Pamatraksts: Kuršu kāpu nacionālais parks
Visa pilsētas teritorija pilnībā atrodas Kuršu kāpas nacionālajā parkā, tāpēc pārvietojoties un ceļojot pa pilsētas teritoriju ārpus zvejnieku ciemiem, ir jābūt piesardzīgiem un jāseko norādēm:
Teritorijas iedalījums
Neringas teritorijas lielāko daļu veido meži (83,9%), ceļi — 1,7%, apbūve — 0,7%, ūdeņi — 0,01%, lauksaimniecības zeme — 0,2%, pārējā zeme — 13,5%.
Klimats
Klimats ir mērens, pārejošs no piejūras uz kontinentālu, līdzīgs citu Lietuvas jūrmalas kūrortu — Klaipēdas un Palangas klimatam. Siltākais mēnesis Neringā ir augusts, tā vidējā temperatūra ir aptuveni 17 °C, dienā termometra stabiņš pakāpjas līdz 23-25 °C. Vidējā ūdens temperatūra jūrā vasarā ir no 17 °C un sasniedz 21-22 °C. Skaidro dienu šeit ir vairāk nekā Centrālajā vai Austrumlietuvā. Valda dienvidrietumu un ziemeļrietumu vēji.
Kūrorti atrodas Kuršu kāpas austrumu daļā, pie Kuršu jomas, un tos no jūras vējiem pasargā lielu kāpu grēda, kas apaugusi ar mežu.
200. gads
200. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Neringa
Autotransports
Neringas ģeogrāfiskais stāvoklis ir unikāls, jo tā atrodas Kuršu kāpas pussalā, kur dienvidos tā robežojas ar Kaļiņingradas apgabalu: šeit ir valsts robeža ar Krievijas Federāciju, savukārt Kuršu kāpas ziemeļos ir Kuršu jomas līcis, kas atdala pussalu no kontinentālās Lietuvas un Klaipēdas pilsētas centra.
Šajā ziņā visvieglāk nokļūt Neringā pussalas ziemeļu daļā ar kādu no divām prāmju līnijām (t.s. vecā un jaunā pārceltuve) Klaipēdā. Šajā gadījumā jārēķinās ar papildu izdevumiem, jo tiek iekasēta vietējā nodeva par atļauju transportlīdzekļa iebraukšanai Kuršu kāpas nacionālā parka valsts aizsargājamajā teritorijā, kā arī Neringas pašvaldības administrētajā teritorijā.
Autobusu satiksme
Ja nav sava transporta, tad uz Neringu var ērti nokļūt ar autobusu no Viļņas, Kauņas un Klaipēdas, kas kursē katru dienu. Tāpat arī pa Kuršu kāpas teritoriju kursē autobusi no Nidas līdz pārceltuvei Smiltīnē, kas savstarpēji savieno arī citas Neringas pilsētas daļas.
Prāmju satiksme
Prāmju satiksme starp pilsētām pastāv:
Jodkrante
Jodkrante (lietuviešu: Juodkrante) ir Neringas pilsētas daļa, ar aptuveni 900 cilvēkiem tā ir otra lielākā lietuviešu apmetne Kuršu kāpās aiz Nidas. Tā atrodas 18 kilometrus uz dienvidiem no Klaipēdas un 30 km uz ziemeļiem no Nidas.
Pervalka
Pervalka (lietuviešu: Pervalka) ir Neringas pilsētas daļa ar aptuveni 200 iedzīvotājiem. Tā atrodas 15 km uz ziemeļiem no Nidas un 15 km uz dienvidiem no Jodkrantes.
Preila
Preila (lietuviešu: Preila) ir Neringas pilsētas daļa ar aptuveni 300 iedzīvotājiem. Tā atrodas 5 km uz ziemeļiem no Nidas un 20 km uz dienvidiem no Jodkrantes.
Nida
Nida (lietuviešu: Nida) ir Neringas pilsētas daļa ar aptuveni 1200 iedzīvotājiem. Tā atrodas 30 km uz dienvidiem no Jodkrantes un 50 km no Klaipēdas.
Māju dizains
Neringai raksturīga unikāla viensētu arhitektūra, tikai piekrastes reģionam raksturīga māju apdare. Tautas arhitektūras celtnes tiek restaurētas un pielāgotas mūsdienu vajadzībām. Tipisko māju krāsas ir pārmantotas no pagānu reliģijas un simbolizē dievišķības: zemi (brūns), debesis un ūdeni (zils), mākoņus (balts). Augšā divi sakrustoti "zirgi" (zirgu galvas).
Pilsētas ģerbonis
Ģerbonis tika apstiprināts 1997. gadā. Tas ir sadalīts sešos melnos un sudrabotos laukos, kas simbolizē Kuršu kāpu ciemu vimpeļus: Nidas, Preilas, Pervalkas, Juodkrantes, Purvines un Karvaiču. "N" simbolizē Neringas pilsētu.
Rainbow
Rainbow ir amerikāņu popa un R&B dziedātājas Meraijas Kerijas devītais albums un sestais studijas albums, kas tika izdots ASV 1999. gada 2. novembrī Columbia Records aizgādībā. RIAA ir sertificējuši Rainbow ar trīskāršu platīna disku, kas nozīmē ka albums ir pārdots 3 miljonu kopiju apmērā ASV.
Sacerēšana un ieraktīšana
Rainbow ir albums, kurā ir iekļautas ļoti daudz sadarbības ar citiem māksliniekiem, un kuru Kerija veidoja ar ļoti daudziem producentiem, kas dominēja 90. gadu beigās; Rolling Stone par albumu sacīja: ‘’ īsta hiphopa balāžu hronika, tieši laikā 1999. gada nogalei’’. Pati Kerija par albumu sacīja ‘’Es to izveidoju triju mēnešu laikā aptuveni kā ‘’Dabūjiet prom mani no šīs ierakstu kompānijas! Es to vairs nespēju izturēt.’’ Starp viesmāksliniekiem ir reperi Jay-Z, Da Brat, Misija Eliota, Snoop Dogg, Mystikal un Master P, dziedātāji Ašers un Joe, un puišu grupa 98 Degrees. Šis bija Kerijas pirmais albums kopš viņas debijas albuma, kas lielākoties netika līdzproducēts kopā ar Valteru Afanasjevum kurš līdzproducējis lielāko daļu no viņas pazīstamākajām balādēm. Viņa vietā tika nolīgti Džimmijs Džems un Terijs Lūiss. Albums tika reklamēts ar vairāku īsu klipiņu palīdzību MTV ēterā, parādot viņas naidu pret savu alter-ego no ‘’Heartbreaker’’ videoklipa, Bjanku, kuru attēloja pati Kerija. Šis bija viens no pirmajiem Kerijas mēģinājumiem tēlot publikas priekšā, un daudzi atzina humora izjūtu šajos video, un ka šie klipi parāda Kerijas rotaļīgo pusi, un viņas spēju patiesi tēlot. Īpašā MTV pārraidē, Kerija paskaidroja, ka lielākā daļa no videoklipu pārpalikumiem tika integrēti viņas šovos albuma koncerttūres Rainbow World Tour laikā.
2000. gadā albums tika nominēts kategorijā "Gada labākais popa albums" Japan Gold Disc Awards.
Karīms Benzemā
Karīms Benzemā (ar, fr; dzimis Lionā, Francijā) ir profesionāls alžīriešu izcelsmes Francijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, bijušais Francijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) pārstāv Saūda Arābijas profesionālās līgas klubu Al-Ittihad.
Futbolista karjeru uzsāka vietējā Lionas klubā SC Bron Terraillon, 1996. gadā viņš pievienojās pilsētas lielākajam futbola klubam Lionas "Olympique". Profesionāļa karjeras debija viņam bija 2004.—2005. gada sezonā. "Olympique" klubu pārstāvēja pirmās trīs profesionāļa karjeras sezonas. Veiksmīgāko sezonu Francijas līgā aizvadīja 2007.—2008. gada sezonā, kad kļuva par kluba starta sastāva uzbrucēju un guva 30 vārtus, tā palīdzot kluba izcīnīt septīto Ligue 1 titulu pēc kārtas. Tajā sezonā viņš kļuva par turnīra rezultatīvāko spēlētāju un tika iekļauts simboliskajā izlasē. Kopuma Lionas kluba sastāvā ir kļuvis par četrkārtēju Francijas čempionu (2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08). Pēc vēl vienas sezonas ar "Olympique" viņš 2009. gada jūlijā parakstīja līgumu ar La Liga klubu Madrides "Real" uz sešiem gadiem.
Sasniegumi
Lyon
Real Madrid
Vladislavs I Elkonītis
Vladislavs I Elkonītis (dzimis 1260. vai 1261. gadā, miris ) bija Pjastu dinastijas Krakovas kņazs no 1306. līdz 1320. gadam, Polijas karalis no 1320. gada līdz savai nāvei 1333. gadā. Polijas vēsturē iegājis kā valsts atkalapvienotājs.
Karīms Benzemā
Sasniegumi
Francija Individuālie sasniegumi
Vladislavs I Elkonītis
Dzīvesgājums
No 1267.gada mātes aizbildniecībā valdīja Kujāvijā un Dobžiņā. Iesākumā atbalstīja Pšemislu II. Pēc Pšemisla II nāves mēģināja iegūt savā varā arī Mazpoliju, bet tas neizdevās, jo vietējā šļahta atbalstīja Čehijas karali Vāclavu II. No 1300. līdz 1304. gadam trimdā, iespējams, Ungārijā.
1304.gadā ar ungāru un zemāko augstmaņu atbalstu iebruka Mazpolijā un 1306.gadā ieņēma Krakovu. 1314.gadā ieguva savā varā arī Lielpoliju. Kaut arī Čehijas karalis Luksemburgas Jans (čehu: Jan Lucemburský), kurš arī pretendēja uz Polijas troni un Vācu ordenis kā sabiedrotie iebruka Polijā, Vladislavam I izdevās nosargāt savu varu.
1320.gada 30.janvārī Vladislavs I Krakovā kronējās par Polijas karali. Šis datums tiek uzskatīts par Polijas sadrumstalotības beigām, kaut arī jaunā Polija sastāvēja tikai no Lielpolijas, Mazpolijas un Kujāvijas, bet Silēzija, Mazovija un Pomerānija atradās ārpus valsts.
Vladislavs I Elkonītis savas valdīšanas laikā veica Polijas likumu kodifikāciju.
Viesturu pagasts
Viesturu pagasts ir viena no Bauskas novada administratīvajām teritorijām, Lielupes kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Rundāles, Svitenes un Mežotnes pagastiem, kā arī Jelgavas novada Sesavas, Vircavas un Jaunsvirlaukas pagastiem.
Upes
Īslīce, Kapupe, Lielupe, Liepars, Sesava, Svitene, Upele.
Vēsture
Mūsdienu Viesturu pagasta teritorijā vēsturiski atradās Grāvendāles muiža (Gut Grafental, Grāvendāle), Lielbērsteles muiža (Gut Groß-Bersteln, Bērstele).
1945. gadā Bauskas apriņķa Mežotnes pagastā nodibināja Viesturu ciema padomi, nosaucot par godu zemgaļu valdniekam Viestartam (Viesturam). Bauskas rajona Viesturu ciemam 1962. gadā pievienoja likvidēto Bērsteles ciemu, 1963. gadā kolhoza «Svitene» teritoriju pievienoja Svitenes ciemam, bet 1977. gadā pievienoja daļu Svitenes ciema teritorijas. 1987. gadā daļu Viesturu ciema teritorijas pievienoja Pilsrundāles ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Viesturu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rundāles novadā. 2021. gadā Rundāles novadu iekļāva Bauskas novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Bērstele (pagasta centrs), Viesturi, Vairogi, Galzemji, Grāvendāle, Pērnavieši.
Pols Sezans
Pols Sezans (, dzimis, miris ) bija franču postimpresionisma gleznotājs. Viņš ir dzimis un miris Ēksanprovansā, Francijas dienvidos. Sezans dzīvoja dažādu mākslas stilu pārejas posmā; atšķirīgi mākslas darbi tiek piesaistīti vairākiem mākslas stiliem. Viņa sākotnējie darbi tiek saistīti ar romantismu, bet dzīves nogalē gleznotie ir saistīti ar reālismu. Sezans ļoti daudz laika pavadīja analizējot impresionistu darbus. Jaunībā Sezans piedalījās impresionistu izstādēs, taču, sastopoties ar sabiedrības noraidījumu, nolēma doties uz dzimto Ēksu. Būdams turīgs viņš varēja atļauties brīvi nodoties mākslinieciskiem eksperimentiem, neraizējoties vai gleznas varēs pārdot. Savos darbos Sezans tiecās apvienot formas skaidrību un harmoniju, kas bija raksturīga vecmeistaru, piemēram Pusēna gleznām, ar impresionistu ideju, ka jāglezno "no dabas".
Dzīve
Pols Sezāns ir dzimis Francijas dienvidu pilsētā Ēksanprovansā turīgā buržuāziskā ģimenē. Burbonas koledžā, kur studēja Sezans, viņš sadraudzējās ar topošo rakstnieku Emīlu Zolā. Pēc tam Sezans Ēksas universitātē studēja juristos, bet neabsolvēja šo skolu. Viņš pievērsās glezniecībai. Sezāna tēvs nebija apmierināts ar dēla izvēli, bet, neskatoties uz to, turpināja viņu finansiāli atbalstīt.
Stils
Pols Sezans nespēja pieņemt daudzus impresionisma stilam raksturīgos nosacījumus, it sevišķi par improvizējumu kā vienīgo atklāsmes līdzekli, lai atainotu mākslinieka izjūtas. Sezans radīja savu individuālo stilu, kam bija raksturīga formu un krāsu saliedētība. Padarot stabilākas formas un visas gleznas telpas kompozīciju, tika skaidrāka padarīta arī šī jaunā stila robeža no impresionisma, kam savukārt bija raksturīgas izplūdušas un neģeometriskas, dabā pat neesošas formas.
Sezans visvairāk gleznoja klusās dabas ainavas. Tām bija raksturīgs minimāls ēnu lietojums vai arī to nelietojums vispār. Ēnu un refleksu vietā Sezans izmantoja izteiktas attēlojamo priekšmetu kontūras, lai radītu apjoma ilūziju. Tāpat ar kontūrlīnijām tika atdalīts arī ļoti līdzīgu krāsu toņu klājums, kas arī bija viena no Sezana glezniecības manieres raksturīgākajām pazīmēm. Viens no labākajiem šāda gleznojuma piemēriem ir Sezana glezna "Zilā vāze".
222. gads
222. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Azeotrops maisījums
Azeotrops maisījums (no el (a-) — 'ne', ζέειν (zéein) — 'vārīties' un τρόπος (trópos) — 'stāvoklis'; t.i. "tāds, kura stāvoklis nemainās vārot") ir tāds divu vai vairāku šķidrumu maisījums, kura sastāvs vārīšanās laikā nemainās. Agrāk tos dēvēja arī par aceotropiem maisījumiem. Azeotropus maisījumus nav iespējams sadalīt pārdestilējot. Piemēram, ūdens un etilspirta azeotropais maisījums satur 95,63% C2H5OH (pēc svara) un vārās 78,15°С temperatūrā. Tādēļ etilspirta rūpnieciskā koncentrācija ir 96%, jo, destilējot vājāku spirta šķīdumu ūdenī, ūdens tiek atdestilēts tikai līdz brīdim, kad izveidojies azeotropais šķīdums — tālāk spirts un ūdens iztvaiko proporcionāli vienādi. Ja tiek destilēts maisījums, kas satur 50% etilspirta un 50% ūdens, pirmajā destilācijas reizē tiek atdestilēts maisījums no 80% spirta un 20% ūdens. Pārdestilējot iegūto maisījumu vēlreiz, iegūst 87% spirta un 13% ūdens maisījumu. Atkārtojot destilāciju vairākas reizes, spirta koncentrācija pieaug, taču nekad nepārsniedz azeotropā maisījuma koncentrāciju.
Mainoties spiedienam, mainās arī azeotropo maisījumu sastāvs un viršanas temperatūra.
Šķidrumu pārus, kuri neveido azeotropus maisījumus, sauc par zeotropiem. Tos iespējams pilnībā atdalīt vienu no otra ar frakciju destilācijas metodi.
Azeotropus maisījumus var sadalīt, vienu no komponentiem adsorbējot uz piemērota poraina materiāla, vai arī, tam reaģējot ar piemērotu ķīmisku vielu. Var izmantot arī azeotropās destilācijas metodi, kad maisījumam pievieno trešo komponentu, kas izmaina azeotropā maisījuma sastāvu.
Ēresunds
Ēresunds (da, sv) ir jūras šaurums starp Zviedriju un Dānijai piederošo Zēlandes salu. Viens no Dāņu šaurumiem, kas savieno Baltijas jūru ar Ziemeļjūru. Ēresunds ir ap 100 km garš un šaurākajā vietā tikai 4 km plats. Šauruma krastos vairākas lielas pilsētas: Kopenhāgena Dānijā un Malme un Helsingborja Zviedrijā. Kopenhāgena un Malme ir savienotas ar 2000. gadā pabeigto Ēresunda tiltu. Šaurumā notiek intensīva kuģu satiksme.
Lobžeņica
Lobžeņica ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lielpolijas vojevodistē uz ziemeļaustrumiem no Pilas.
Hanss fon Zēkts
Hanss fon Zēkts ( — ) bija Vācijas impērijas virsnieks un vēlākais Reihsvēra izveidotājs, organizētājs. Pēc atvaļināšanās darbojies politikā. Pirmās pasaules kara veterāns.
Biogrāfija
Dzimis prūšu ģenerāļa ģimenē. 1885. gadā, pēc ģimnāzijas pabeigšanas, iestājās Vācijas impērijas armijā. 1896. gadā Zēkts pabeidza kara akadēmiju kā trešais labākais kadets savā izlaidumā. Kopš 1897. gada dienēja III armijas korpusa štābā, kas atradās Berlīnē. Turpmāk pildījis pienākumus dažādos štāba amatos. Pirms Pirmā pasaules kara sākuma viņš bija III armijas korpusa štāba priekšnieks.
Līdz ar Pirmā pasaules kara sākumu III armijas korpuss, kas ietilpa fon Klūges komandētajā 1. armijā, piedalījās kaujās Rietumu frontē. 1915. gada martā Zēktu komandēja uz Austrumu fronti, kur viņš uzņēmās 11. armijas štāba priekšnieka amatu. Septembrī viņš devās uz Serbijas fronti, kur piedalījās Serbijas armijas sagrāvē un šīs valsts okupācijā. 1916. gada jūnijā Zēkts tiks nozīmēts par austriešu 7. armijas komandieri. No 1916. gada augsta līdz 1917. gada decembrim austriešu armijas grupas štāba priekšnieks. No 1917. gada decembra līdz 1918. gada beigām bija turku armijas ģenerālštāba priekšnieks. 1918. gada 13. novembrī H. Zēkts atgriezās Vācijā, kur tobrīd bija gāzts ķeizars un nodibināta republika.
1919. gada janvārī Pauls fon Hindenburgs lūdza Zēktu doties uz Kēnigsbergu, lai noorganizētu vācu gūstekņu plūsmu no Krievijas. Pēc šī grūtā uzdevuma izpildes viņš tika iekļauts delegācijas sastāvā, kura devās uz Parīzes miera sarunām. 1919. gadā Zēktu nozīmēja par bruņoto spēku pārvaldes priekšnieku, kas pēc būtības ģenerālštābs, kura esamība gan bija noliegta saskaņā ar Versaļas miera līgumu. 1920. gadā iecelts par sauszemes spēku pārvaldes priekšnieku, faktiski Reihsvēra virspavēlnieku.
Zēkts ieguva atpazīstamību laikā, kad nodarbojās ar Reihsvēra organizēšanu. Pēc Versaļas miera līguma noteikumiem vāciešu armija varēja būt tikai 100 000 cilvēku liela, lai tā nevarētu stāties pretī skaitliski lielākajai Francijas armijai. Zēkts veidoja armiju tā, lai tajā būtu augsti kvalificēts kodols, uz kura pamata varētu izvērst krietni lielāku armiju nekā paredzēja Versaļas miera līgums. Katrs Reihsvēra ierindnieks tika gatavots tā, lai nākotnē varētu uzņemties seržanta vai virsnieka pienākumus. Cita joma, kur Zēkts darbojās, bija sadarbība ar PSRS. PSRS teritorijās tika izveidoti militārie centri, kur vācieši varēja apmācīt tankistus, kara lidotājus, jo Versaļas miera līgums aizliedza to darīt.
1920. gadā, Kapa puča laikā, ieņēma nenoteiktu pozīciju, jo atteicās apspiest dumpiniekus. Alus puča laikā deva pavēli apspiest nemierus. 1926. gadā Zēkts atļāva armijā dueļus un piedāvāja bijušā ķeizara dēlam armijas sagatavošanas priekšnieka amatu, kas noveda pie viņa atlaišanas. No 1930. līdz 1932. gadam bija Reihstāga deputāts. No 1934. līdz 1935. gadam Čana Kaiši padomnieks.
Čīles futbola izlase
Čīles futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Čīles valsti starptautiskās futbola sacensībās. Čīles futbola izlasi pārvalda Čīles Futbola federācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1910. gadā pret Argentīnas izlasi. Čīles izlase deviņas reizes ir piedalījusies FIFA Pasaules kausa finālturnīros, tostarp arī pašā pirmajā turnīrā 1930. gadā. Lielākais izlases panākums ir iegūtā 3. vieta 1962. gada Pasaules kausa izcīņā, kad čempionāts notika Čīlē. Čīles izlase 40 reizes ir piedalījusies Copa América turnīrā, divas reizes kļūstot par tā čempioniem — 2015. un 2016. gadā.
Sastāvs
Šāds sastāvs tika izsaukts FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlēm pret Ekvadoru un Brazīliju, 5 un 10 oktobrī 2017.
Apiņupīte (nozīmju atdalīšana)
Apiņupīte var būt:
Iekšzemes impērija
"Iekšzemes impērija" ir Deivida Linča 2006. gada sirreālistisks, psiholoģisks trilleris. Tā bija Linča pirmā pilnmetrāžas filma kopš 2001. gada "Malholanda ceļa", ar kuru tā dala ļoti daudzas kopīgas īpašības. "Iekšzemes impērija" pirmizrāde notika 2006. gada 6. septembrī Venēcijas kinofestivālā. Pilnmetrāžas filma tika veidota divarpus gadus, to filmēja ar standarta izšķirtspējas digitālo videokameru.
Efektivitāte (ekonomika)
Efektivitāte ir rādītājs ekonomikā, ar kura palīdzību mēra pakāpi, kādā sistēma vai tās sastāvdaļas sasniedz vēlamo rezultātu un izpilda savas funkcijas salīdzinājumā ar resursu patēriņu.
Rādītāju piemēri organizācijas un darbinieka darba efektivitātes novērtēšanai
Darba efektivitātes http://www.data.lv/index.php?id=87 Data.lv rādītājus - izmanto, lai novērtētu tieši dzīvā darba izmantošanu. Bez cilvēku efektivitātes var novērtēt arī citu resursu izmantošanu: pamatlīdzekļu, apgrozāmo līdzekļu, kapitālieguldījumu, materiālo resursu, energoresursu, informācijas resursu un citu.
Organizāciju efektivitātes modelis
Organizāciju efektivitātes modelis nodrošina sistēmisku pieeju organizācijas darbības analīzē un risinājumu meklēšanā tālākai organizācijas attīstībai.
Kārmāna līnija
Kārmāna līnija atrodas 100 km augstumā virs Zemes virsmas, un tiek lietota, lai definētu robežu starp Zemes atmosfēru un kosmisko telpu. Tā ir nosaukta Austroungārijas izcelsmes fiziķa un inženiera Teodora fon Kārmāna vardā, kurš definēja šo robežu. Kārmāna līniju ir apstiprinājusi Starptautiskā aeronautikas federācija kā starptautisko standartu, lai reģistrētu rekordus aeronautikā un kosmonautikā.
1950. gados Kārmāns pētīja lidaparātu iespējas lidot lielos augstumos. Viņš aprēķināja, ka aptuveni 100 km augstumā, lai lidaparāts varētu sevi noturēt, izmantot aerodinamisko cēlējspēku no retinātās atmosfēras, tam būtu jākustas ātrāk par orbitālo ātrumu. Aprēķinātais augstums nebija tieši 100 km, bet viņš piedāvāja šai robežai lietot apaļu skaitli, lai tas būtu vieglāk uztverams.