cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tupaks Šakurs
Tupaks Amaru Šakurs (dzimis Lesane Parish Crooks, 1971. gada 16. jūnijs – 1996. gada 13. septembris), pazīstams arī kā 2Pac un Makaveli, bija amerikāņu reperis. Viņš tiek plaši uzskatīts par vienu no visu laiku ietekmīgākajiem reperiem. Šakurs ir viens no visvairāk pārdotajiem mūzikas māksliniekiem, pārdevis vairāk nekā 75 miljonus ierakstu visā pasaulē. Liela daļa Šakura mūzikas ir atzīta par mūsdienu sociālo problēmu risināšanu, kas skāra pilsētas, un viņš tiek uzskatīts par aktīvisma pret nevienlīdzību simbolu.
Šakurs dzimis Ņujorkā vecākiem, kuri bija gan politiskie aktīvisti, gan Melnās panteras partijas biedri. Viņu audzināja viņa māte Afeni Šakura, 1984. gadā viņš pārcēlās uz Baltimoru un 1988. gadā uz Sanfrancisko līča apgabalu. Līdz ar debijas albuma 2Pacalypse Now izdošanu 1991. gadā viņš kļuva par Rietumkrasta hiphopa centrālo figūru ar savu apzināto repu. dziesmu teksti. Šakurs guva turpmākus kritikas un komerciālus panākumus ar saviem turpinājuma albumiem Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z... (1993) un Me Against The World (1995). Viņa dimanta sertificētais albums All Eyez On Me (1996), pirmais divkāršais albums hiphopa vēsturē, atteicās no saviem introspektīviem dziesmu tekstiem nepastāvīgam gangsta repam. Papildus savai mūzikas karjerai Šakurs guva ievērojamus panākumus arī kā aktieris ar galvenajām lomām filmās Juice (1992), Poetic Justice (1993), Above the Rim (1994), Bullet (1996), Gridlock'd (1997). un Gang Related (1997).
Savas karjeras vēlākajā daļā Šakurs tika nošauts piecas reizes Ņujorkas ierakstu studijas vestibilā un piedzīvoja juridiskas problēmas, tostarp ieslodzījumu. 1995. gadā Šakurs izcieta astoņus mēnešus cietumā par apsūdzībām seksuālā vardarbībā, taču tika atbrīvots, gaidot apelāciju par viņa notiesāšanu. Pēc atbrīvošanas viņš noslēdza līgumu ar Marionas "Suge" Knight leiblu Death Row Records un aktīvi iesaistījās pieaugošajā Austrumkrasta un Rietumkrasta hiphopa sāncensībā. 1996. gada 7. septembrī Šakuru četras reizes nošāva neidentificēts uzbrucējs apšaudē ar automašīnu Lasvegasā; viņš nomira sešas dienas vēlāk. Pēc viņa slepkavības Šakura draugs, kurš kļuva par sāncensi, Notorious B.I.G., sākumā tika uzskatīts par aizdomās turamo viņu publiskās ķildas dēļ, bet tika arī nogalināts citā apšaudē pēc sešiem mēnešiem 1997. gada martā, apmeklējot Losandželosu.
Šakura divkāršais pēcnāves albums Greatest Hits (1998) ir viens no diviem viņa izdevumiem — un viens no deviņiem hip hop albumiem —, kam Amerikas Savienotajās Valstīs ir piešķirts Diamond sertifikāts. Kopš Šakura nāves ir izdoti vēl pieci albumi, tostarp viņa kritiķu atzinīgi novērtētais pēcnāves albums The Don Killuminati: The 7 Day Theory (1996) ar skatuves vārdu Makaveli, un visi tie ir sertificēti ASV platīna statusā. 2002. gadā Šakurs tika iekļauts hiphopa slavas zālē. 2017. gadā viņš tika uzņemts Rokenrola slavas zālē savā pirmajā atbilstības gadā. Rolling Stone ierindoja Šakuru starp 100 visu laiku izcilākajiem māksliniekiem.
Agrā dzīve
Tupaks Amaru Šakurs bija dzimis Īstharlemā, Ņujorkā. Viņš tika nosaukts Inku virsaiša Túpac Amaru vārdā (Thupaq Amaru Quechua valodā). Viņa māte Afēnija Šakura bija Black Panther Party biedre 1960. un 1970. gados.
1984. gadā Šakurs ar māti pārcēlās uz Baltimoru. Divus gadus Šakurs studēja Paula Lorenca Dunbara augstskolā, tad viņam nācās pāriet uz citu skolu — Baltimor school of The Arts, kur viņš mācījās aktiermākslu un citas lietas. Skolā viņš bija populārākais jaunietis, jo viņam piemita lieliskas repošanas prasmes.
Viņam bija ļoti cieša draudzība ar Džadu Pinketu (šobrīd Vila Smita sieva). Viņu draudzība turpinājās līdz pat Šakura nāvei 1996. gadā. Dokumentālajā filmā Tupac: Resurrection Šakurs saka: "Jada is my heart. She will be my friend for my whole life". Džada Pinketa par Šakuru ir teikusi šādi: "One of my best friends. He was like a brother. It was beyond friendship for us. The type of relationship we had, you only get that once in a lifetime." Poēma ar nosaukumu Jada ir atrodama viņa grāmatā The Rose That Grew From Concrete, kurā arī ietilpst poēma Smitam The Tears in Cupids Eyes.
1988. gada jūnija Šakurs atkal pārvācās, tikai šoreiz uz Marinstiju, Kalifornijā, kur viņš apmeklēja Tamalpaisas Augstskolu. Viņš pievienojās Ensemble Theatre Company (ETC).
Repa karjera
Šakura profesionālā repa karjera sākās agros 1990. gados, kad pirmo reizi tika izdots singls, kurā Tupaks repo ar Digital Underground. Vēlāk viņš izdeva savu pirmo solo albumu 2Pacalypse Now. Sākumā viņam bija grūtības izlaist albumu, bet vēlāk Teds Fīlds un Toms Vallijs no Interscope palīdzēja viņam to izdot.
Šakurs uzsvēra, ka viņa pirmais albums bija vērsts uz melnādaino cilvēku problēmām.
Viņa otrais albums Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z. tika izdots 1993. gadā. Albuma lielāko daļu producēja Rendijs Volkers (2Pac`a tuvākais draugs tajā laikā), un Live Squad producēja divas dziesmas — Keep Ya Head Up un I Get Around. Diskā arī parādījās Shock G un Money-B no Digital Underground.
Thug Life
Vārdu Thug Life Šakurs izveidoja pēc savas dzīves. Thug Life saīsinājumā nozīmē — "The Hate U Give Little Infants Fucks Everybody". Viņš paziņoja ka vārda "thug" izskaidrojums vārdnīcā neatbilst tam, kā viņš izmantoja šo vārdu. Ar šo vārdu viņš pieminēja tos, kuri ir dzimuši nabadzīgās ģimenēs un ir izdzīvojuši, un ir lepni ar to.
1994. gada novembra apšaude
1994. gada 30. novembra naktī uz Šakuru šāva piecas reizes un aplaupīja Quad Recording Studios Manhatanā, Ņujorkā. Viņu sašāva divi vīrieši armijas formās. Viņš vēlāk pie apšaudes vainoja savu ciešo draugu reperi The Notorious B.I.G. un P. Diddy. Šakurs vainoja arī Rendiju Volkeru.
Tieši gadu pēc apšaudes, 1995. gada 30. novembrī, nogalināja Rendiju Volkeru.
2008. gada 28. martā L.A. Times atvainojās P. Diddy par viņa vainošanu 1994. gada notikumā.
1996. gada nāvējošā apšaude
1996. gada 7. septembra naktī 2Pac devās uz Maika Taisona cīņu Lasvegasā MGM Grand viesnīcā. Pēc cīņas viesnīcā 2Pac un viņa miesassargi sakāvās ar Orlando Andersonu. Vēlāk 2Pac devās uz Suge Knight (2Pac ierakstu kompānijas pārstāvis un labs 2Pac draugs) Klubu 622 Lasvegasā ar melnu BMW 750i sedanu, un viņam sekoja daudzas miesassargu un viņa draugu (Outlawz) mašīnas.
Pulksten 22:55 pie sarkanās gaismas Šakurs atvēra logu, lai kāds fotogrāfs viņu nofotografētu. Apmēram no 23:00 — 23:05 policisti apturēja mašīnu par pārāk skaļas mūzikas spēlēšanu un par to, ka mašīnai nebija numurzīmes. Apmēram 23:10 viņi apstājās pie sarkanās gaismas uz "Flamingo Road" un "Koval Road" krustojuma. 23:15 blakus Šakura mašīnai piebrauca balts Cadillac, kuru vadīja vēl joprojām nezināma persona. Cadillac vadītājs attaisīja logu un pa to izbāza pistoli. Uz Šakuru raidīja apmēram 11 šāvienus, pašam Šakuram trāpīja 4 reizes, mašīnas vadītājam Suge Knight trāpīja vienu reizi galvā. Laimīgas sagadīšanās dēļ, Suge jau nākamajā dienā izlaida no slimnīcas.
Apšaudes izmeklēšana
Vēl joprojām policija neko ievērojamu par šo slepkavību nav atklājusi. 2Pac faniem un citiem ir teorijas par cilvēkiem, kuri varēja noslepkavot 2Pac. Daudzi uzskata, ka tas varēja būt Notorious B.I.G., kas kādreiz bija ļoti tuvs 2Pac draugs, bet pēc 1994. gada apšaudes, kad 2Pac tika sašauts, viņš vainoja Notorious B.I.G. par mēģinājumu viņu nogalināt.
Orlando Andersons arī ir iespējamo slepkavu sarakstā. Orlando bija Southside Crips līderis, bet tika nogalināts 1998. gadā apšaudē. Kādā L.A. Times rakstā tika teikts, ka kādi vārdos nenosaukti Southside Side Crips biedri ir teikuši, ka Notorious B.I.G. ir samaksājis Southside Crips, lai nogalinātu 2Pac.
Ir arī daudzas fanu teorijas, ka 2Pac vēl joprojām ir dzīvs. Visvairāk teorijas slēpjas viņa pēdējā studijas albumā The Don Killuminati: The 7 Day Theory. Kādā dziesmas sākumā 2Pac čukst "Shoulda Shot Me". Fani domā, ka tas ir attiecināms uz Suge Knight. Ir arī teorija par to, ka 2Pac varētu būt iekļauts "Witness Protection System".
Īsi pirms savas nāves 2Pac nomainīja savu vārdu uz Makjavelli, kas ir domāts kā Nikolo Makjavelli. Kad 2Pac bija cietumā 1994. gadā, viņš lasīja un izstudēja Makjavelli grāmatas, kurā viņš bija notēlojis nāvi 25 gados (kad 2Pac nogalināja, viņam bija 25 gadi) un atgriezās dzīvs pēc 18 gadiem. Ja 2Pac dara to, ko Makjavelli bija aprakstījis, tad viņam vajadzētu atgriezties 2014. gadā.
Ir ļoti daudzas šāda veida teorijas. Fani un citi šo teoriju atbalstītāji ir sarakstījuši grāmatu 2Pac Lives The Death of Makaveli / The Resurrection of Tupac Amaru (Volume 1), kas tika izdota 2005. gadā.
DVD ar nosaukumu Tupac: Asassination tika izdots 2007. gadā. Filmā rūpīgi izpēta apšaudi. Detaļas ir devis 2Pac miesassargs (un arī viņa draugs), kas tajā naktī apsargāja 2Pac.
Mantojums
Lai turpinātu 2Pac iesākto, viņa māte Afeni Šakura izveidoja "Shakur Family Foundation" (vēlāk nosaukums tika nomainīts uz "Tupac Amaru Shakur Foundation" jeb TASF). Centrs tika atvērts 2005. gada 11. jūnijā Stone Mountain, Džordžijas štatā. 2003. gada 14. novembrī iznāca dokumentāla filma par 2Pac dzīvi, filmas nosaukums ir Tupac:The Ressurection. Filma bija nominēta 2005. gada Akadēmijas balvai. 2006. gadā iznāca Šakura 6. pēcnāves albums. Pēc cilvēku aptaujām 2Pac ir vēl joprojām vispopulārākais cilvēks hip-hop industrijā un viens no populārākajiem visā mūzikas industrijā. Plānots, ka 2008. gadā iznāks septītais Šakura pēcnāves albums. Neilgi pēc Tupaka nāves kādā Mobb Deep koncertā Ņujorkā visi fani ir klieguši "Makjavelli", stāsta Cormega. Daudzi citi mūziķi ir izpildījuši Tupaka dziesmas un pat paši sarakstījuši viņam dziesmas.
Filmas
Papildus hip hopa superzvaigznes karjerai, 2Pac ir parādījies filmās. Viņa pirmā filma bija "Nothing But Trouble", kas iznāca 1991. gadā. Viņa pirmā īstā loma bija filmā "Juice". Filmā viņš tēloja vīrieti vārdā Bišops. Vēlāk 1993. gadā viņš filmējās filmā "Poetic Justice" kopā ar Dženetu Džeksoni, bet 1994. gadā filmā "Above The Rim" ar Marlonu Veinu. Pēc Šakura nāves iznāca vēl 3 filmas ar viņu — "Bullet", "Gridlocked" un "Gang Releated". Neilgi pirms savas nāves 2Pac bija domājis izveidot savas filmas.
Dokumentālās filmas
Šakura dzīve un nāve ir apskatīta daudzās dokumentālajās filmās. Visvairāk zināma ir Tupac: Ressurection, kas iznāca 2003. gadā.
Kīrs Lielais
Kīrs Lielais (peo,, dzimis 600–598. gadā p.m.ē., miris 530. gada p.m.ē. 4. decembrī ), zināms arī kā Kīrs II, Kīrs Varenais un Kīrs Vecākais, bija Senās Persijas valdnieks (559.-530. gads p.m.ē.) no Ahemenīdu dinastijas, Ahemenīdu impērijas dibinātājs.
558. gadā p. m.ē izveidoja spēcīgu karaspēku, kas galvenokārt sastāvēja no jātniekiem, lai gan svarīga loma bija arī kājnieku armijai. 553. gadā p. m.ē rīkoja sacelšanos pret mīdiešu kundzību. Viņš gāza mīdiešu valdniekus, 546. gadā p. m.ē. iekaroja grieķu provinci Līdiju, bet 539. gadā p. m.ē. Persija Kīra vadībā pakļāva visu Babiloniju.
Belhatova
Belhatova (pl) - pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē uz rietumiem no Tomašovas Mazoveckas. Viduslaikos piederējusi dažādām šļahtiču dzimtām. 19.gs vidū pilsētā attīstījās tekstilrūpniecība. Pēc Janvāra sacelšanās apspiešanas, Belhatovai pilsētas tiesības tika atņemtas, un tās atjaunoja tikai 1925. gadā. Starp pasaules kariem pilsētā bija ap 10 000 iedzīvotāju. Uzplaukumu pilsēta piedzīvoja no XX gs. sešdesmitajiem gadiem, kad apkārtnē tika atklātas brūnogļu atradnes, un tika uzcelta pašlaik Eiropā lielākā termoelektrostacija.
Sports
Futbolkomanda "GKS Bełchatów" spēlē Polijas augstākajā līgā, bet volejbolkomanda "Skra Bełchatów" - volejbola līgā.
Šimpanzes
Šimpanzes (Pan) ir cilvēkpērtiķu dzimtas (Hominidae) ģints, kurā ir 2 sugas: parastā šimpanze (Pan troglodytes) un bonobo šimpanze (Pan paniscus). Šimpanzes ir vienīgā ģints, kas pieder pie šimpanžu virsģints (Panina) un šimpanžu cilts (Panini). Vēl nesenā pagātnē šimpanžu virsģints tika klasificēta hominīnu ciltī (Hominini) kopā ar cilvēku virsģinti (Hominina). Jaunākajās sistemātikās šimpanžu cilts kopā ar gorillu cilti un hominīnu cilti veido Āfrikas cilvēkpērtiķu apakšdzimtu (Homininae).
Japets
Japets var būt:
Šimpanzes
Abas šimpanžu sugas mājo Centrālā Āfrikā, un to izplatības areālu robežšķirtne ir Kongo upe. Bonobo dzīvo uz dienvidiem no upes salīdzinoši nelielā teritorijā Kongo Demokrātiskajā Republikā. Parastās šimpanzes izplatības areāls ir lielāks, un tā savvaļā ir sastopama arī Rietumāfrikā.
Zinātniskie pētījumi
2012. gadā pirmo reizi tika publicēti šimpanžu ģenētisko pētījumu rezultāti - bonobo genoms no šimpanzes genoma atšķiras tikai par 0,4%. Abu sugu DNS salīdzinoši ar cilvēka (Homo sapiens) DNS sakrīt par 98%. Pētījumos ir noskaidrojies, ka abas šimpanžu sugas ir tuvāk radniecīgas cilvēkiem, nekā gorillām.
Joprojām visi zinātnieki nav vienisprātis par esošo hominīnu sistemātiku. Ir zinātnieki, kas uzskata, ka šimpanzes ir tik tuvu radniecīgas cilvēkiem, ka klasifikācijas sistēmā šimpanzes un cilvēki būtu jāsistematizē vienā cilvēku ģintī (Homo), toties citi uzskata, ka cilvēks būtu jāklasificē šimpanžu ģintī (Pan). Jebkurā gadījumā, ja sekos klasifikācijas izmaiņas, tās skars arī pārējo izmirušo seno cilvēku klasifikāciju.
Evolūcija
Pēc DNS pētījumiem var droši teikt, ka cilvēks no šimpanzēm pilnībā nodalījās pirms 2.5 miljoniem gadu, bet kopīgs priekštecis tiem dzīvoja pirms 7 miljoniem gadu. Toties šimpanze no bonobo nodalījās pirms 2 miljoniem gadu. Salīdzinot abas šimpanžu sugas, bonobo tiek uzskatīts par jaunāku, modernāku sugu, nekā šimpanze, jo bonobo ir slaidākas proporcijas un garāks ķermenis. Tā kā līdz mūsdienām nav izdzīvojusi neviena no seno cilvēku sugām, izņemot saprātīgo cilvēku (Homo sapiens), tad abas šimpanžu sugas ir cilvēka tuvākie mūsdienās dzīvojošie radinieki.
Izskats un īpašības
Šimpanžu tēviņi abām sugām ir lielāki nekā mātītes. Lielākā no abām sugām ir parastā šimpanze, kuras tēviņš, stāvot kājās, ir 1—1,7 m augsts un sver 70 kg. Bonobo ir nedaudz īsāks, tievāks un vieglāks, bet tā rokas ir garākas kā šimpanzei. Bonobo tēviņš stāvot kājās, vidēji sasniedz 1,15 m un sver līdz 60 kg. Kopumā šimpanzēm ir raksturīgi, ka rokas ir garākas nekā kājas.
Abas sugas lieto savas garās un spēcīgās rokas, lai rāptos kokos. Uz zemes abas šimpanzes galvenokārt pārvietojas, balstoties uz visām 4 ekstremitātēm, rokas atbalstot pret dūres pirkstu kauliņiem. Šimpanzēm pēdas, salīdzinot ar orangutanu, ir piemērotākas staigāšanai pa zemi, jo tās ir platākas un pirksti īsāki. Abas šimpanžu sugas spēj iet uz 2 kājām, rokās nesot kādu objektu. Bonobo uz divām kājām staigā biežāk nekā parastā šimpanze.
Apmatojums abām sugām ir tumšs, uz sejas, ausīm, pirkstiem, plaukstām un pēdām apmatojums neaug, turklāt šimpanzēm nav astes. Virs acīm ir izceltas, reljefas uzacis, un deguns ir saplacināts. Bonobo seja vienmēr ir tumša, bet šimpanzēm seja var būt gan tumša, gan gaiša, turklāt gaišā seja ir raksturīga visbiežāk jauniem dzīvniekiem.
Uzvedība
Anatomiskās atšķirības starp abām sugām ir nelielas, toties bara struktūra un attiecības un seksuālā uzvedība ir ļoti atšķirīga. Abas sugas ir visēdājas, bet bonobo vairāk patērē augļus nekā parastā šimpanze. Toties parastajai šimpanzei ir raksturīgas kopīgas bara medības - baru vada alfa tēviņš, bet medī bēta tēviņi. Baram raksturīgas komplicētas savstarpējās attiecības. Bonobo salīdzinoši ir daudz mierīgāki, bara attiecības relaksētākas, hierarhija nav tik stingra, turklāt barā valda matriarhāta attiecības. Bonobo ir pazīstami ar savu augsti attīstīto seksuālo uzvedību, visus konfliktus bonobo atrisina ar savstarpējo seksu, neatkarīgi no dzimuma.
Sistemātika
Šimpanžu cilts (Panini)
Ohaio Veslijanas universitāte
Ohaio Veslijanas universitāte (Ohio Wesleyan University), pazīstama arī kā Veslijana vai OWU, ir privāta kopmācības universitāte, kas atrodas Delavērā, Ohaio štatā. Tā dibināta 1842. gada septembrī.
Lēdmane
Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados uz Lēdmanes muižas zemes pie Lēdmanes pagasta valdes kā kolhoza "Lēdmane" centrs.
Iedzīvotāju skaita dinamika
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Skrunda (Virbu pagasts)
Skrunda ir ciems Talsu novada Virbu pagastā. Izvietojies pagasta austrumos 3 km no pagasta centra Jaunpagasta, 20 km no novada centra Talsiem un 105 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Jaunpagasta (Neivakenes) muižas Skrundas pusmuižu (Skrundenhof).
1970. gadi
1970. gadi jeb '''20. gadsimta 70. gadi''' bija desmitgade, kura sākās 1970. gadā un beidzās 1979. gadā. Bieži vien šie gadi tiek saukti par septiņdesmitajiem.
SPARQL
SPARQL (rekursīvs saīsinājums no SPARQL Protocol and RDF Query Language, tulkojumā no angļu valodas: SPARQL protokola un RDF vaicājumu valoda) ir RDF vaicājumu valoda.
Standarta statuss
Šobrīd SPARQL atrodas Globālā Tīmekļa konsorcija standartizācijas procesā. 2006. gada aprīlī tā bija nonākusi rekomendācijas kandidāta (Candidate Recommendation) statusā, taču 2006. gada oktobrī tika atgriezta darba uzmetuma (Working Draft) stadijā, dēļ divām neatrisinātām problēmām. 2007. gada jūnijā tā tika atgriezta rekomendācijas standarta statusā, bet 2007. gada 12. novembrī kļuva par piedāvāto rekomendāciju (Proposed Recommendation).
Sinsinati
Sinsinati (en) ir pilsēta Ohaio štata dienvidrietumos, ASV. Atrodas pie Ohaio upes. Pilsētu 1788. gadā izveidojuši atbraucēji no Vācijas.
Pilsēta atrodas uz trīs štatu robežas — Kentuki, Ohaio un Indiānas.
Kultūra
Sinsinati ievērības cienīgi objekti ir muzejs, kas atrodas vecajā dzelzceļa stacijā, divas uzņēmuma "Procter&Gamble" galvenās biroja ēkas, mūsdienīgu cietuma ēka, kas atrodas pilsētas centrā un nav iežogota, nav ārējas apsardzes un nav restes priekšā logiem, kā arī Sky Walk, kas ir slēgtā tipa gājēju zona, kas atrodas ēku otrajos stāvos savienojot vairākas ēkas. Vēl pilsētā ir vairāki grezni tilti pāri Ohai upei, kas savieno Sinsinati ar kaimiņpilsētu Kovingtonu, kas atrodas Kentuki štatā.
Ievērojamas personības
Sinsinati ir dzimuši vai dzīvojuši:
Izglītība
Sinsinati Universitāte dibināta 1819. gadā, un ir viena no vecākajām augstākajām mācību iestādēm uz austrumiem no Apalačiem. Universitāte apmāca apmēram 40 tūkstošus studentu vairāk nekā 200 specialitātēs. Vēl pilsētā atrodas Ksavjēra Universitāte (Xavier University) un Sinsinati štata koledža.
Sports
Vietējā beisbola komanda Sinsinati "Reds", spēlē augstākajā Beisbola līgā un nacionālajā līgā. Komandas vajadzībām ir uzcelts milzīgs beisbola stadions. Amerikāņu futbola komanda Sinsinati "Bengals" arī spēlē Nacionālajā Futbola līgā. Pilsētā ir arī hokeja arēna, kurā norisinās hokeja komandas Sinsinati "Cyclones" spēles.
Katru gadu Sinsinati norisinās viens no Masters 1000 sērijas tenisa turnīriem vīriešiem un sievietēm Sinsinati Masters.
Maikls Faradejs
Maikls Faradejs (, [fɛrəˌdeɪ]; dzimis, miris ) bija angļu fiziķis un ķīmiķis, sniedzis ievērojamu ieguldījumu elektromagnētisma nozarē, veicis nozīmīgus atklājumus elektromagnētiskās indukcijas, diamagnētisma un elektrolīzes jomā, aizsācis jaunas zinātnes nozares: elektroķīmiju un magnetoķīmiju.
Biogrāfija
Maikls Faradejs piedzima Londonas priekšpilsētā (mūsdienās Londona) protestantiskā kalēja ģimenē, kurā viņam bija divas māsas un divi brāļi. Naudas trūkuma dēļ Maikls ieguva tikai pamatizglītību un no trīspadsmit gadu vecuma strādāja par izsūtāmo, vēlāk par grāmatsējēju franču emigranta grāmatu veikalā. Tur viņš papildināja zināšanas pašmācības ceļā, lasot iesienamās grāmatas un praktiski izmēģinot ķīmijas un elektrības īpašības, tā viņš ar tēva un vecākā brāļa palīdzību izgatavoja Leidenes trauku, Voltas stabu, kuru veidoja no viņa nopelnītajām vara monētām. 1810. gadā nomira viņa tēvs.
1810.—1811. gadā Maikls apmeklēja populārzinātniskas fizikas lekcijas Pilsētas filozofu biedrībā. 1812. gadā mūziķis Viljams Denss (William Dance), apmeklēdams grāmatu veikalu, uzdāvināja Maiklam biļeti fiziķa Hamfrija Deivija lekciju apmeklējumam Karaliskajā institūtā. Faradejs šīs četras lekcijas rūpīgi pierakstīja, iesēja tās un nosūtīja Deivijam ar vēstuli, kurā lūdza pieņemt viņu darbā Karaliskajā institūtā. Profesors Deivijs, institūta ķīmijas laboratorijas direktors, pēc dažiem mēnešiem, tas ir, tiklīdz radās vakance, uzaicināja Faradeju strādāt par laborantu. Faradeja galvenie pienākumi nebija saistīti ar zinātni — vinš palīdzēja lektoriem lekciju sagatavošanā, uzskaitīja un apkopa materiālās vērtības, brīvajā laikā veicot ķīmijas eksperimentus. 1813. gada rudenī Faradejs kā palīgs devās līdzi Deivijam un viņa sievai ceļojumā pa Eiropu. Divu gadu laikā viņi apmeklēja Eiropas lielākās universitātes, tikās ar tā laika ievērojamākajiem zinātniekiem Ampēru, Ševrolu, Gē-Lisaku, Voltu.
1815. gadā Faradejs turpināja darbu Karaliskajā institūtā asistenta amatā, arvien patstāvīgi veikdams eksperimentus. 1816. gadā tika izdots pirmais nodrukātais Faradeja darbs — Toskānas kaļķakmeņa ķīmiskā sastāva analīze — un Faradejs sāka lasīt lekcijas filozofu biedrībā.
1821. gadā apprecējās ar Sāru Bārnardu (Sarah Barnard). Savu bērnu pārim nebija, viņi audzināja bāreni, dzīvoja Karaliskajā institūtā. Faradejs tika iecelts par institūta superintendentu jeb ēkas un laboratoriju uzraugu. Vinš aizvien pievērsās fizikai, un 1821. gadā izdoti viņa pētījumi, kuru starpā bija viņa izgudrotais elektrodzinējs.
Kopš 1820. gada Faradeju nodarbināja jautājums par elektrības un magnētisma savstarpējo saistību. Tobrīd jau pastāvēja elektrostatikas un elektrodinamikas zinātne, bija pazīstama elektrolīze, lokizlāde. 1820. gadā Ersteds atklāja elektriskās strāvas ietekmi uz magnētisko adatu un tajā pašā gadā savas teorijas par šo saistību izvirzīja Bio un Savārs, vēlāk — Laplass (Bio — Savāra — Laplasa likums). 1822. gadā tika publicēta Ampēra elektromagnētisma teorija, kurā paredzēta elektriskās strāvas tāldarbība, tāpat Ampērs atklāja solenoīdu, respektīvi, elektromagnētu. Pēc vairākiem eksperimentiem Faradejs publicēja rakstu, kurā izklāstīja, kā izdarīt, lai magnetizēta adata nepārtraukti grieztos ap magnētisko polu. Tas arī bija pirmatnējs elektrodzinējs, kas pārvērta elektrisko enerģiju mehāniskajā.
1821. gada beigās angļu ķīmiķis un fiziķis Viljams Volastons pasūdzējās Deivijam, ka Faradeja eksperiments ar adatas griešanos ir viņa (Volastona) idejas plaģiāts. Ziņa strauji izplatījās, Deivijs atbalstīja Volastonu, un viņa (Deivija) attiecības ar Faradeju pasliktinājās un nekad vairs pilnībā neatjaunojās. Faradejs satikās ar Volastonu un panāca izlīgumu. 1824. gadā Faradeju ievēlēja par Karaliskās biedrības locekli, Deivijs, tābrīža biedrības prezidents, balsoja pret, bet Volastons — par Faradeja ievēlēšanu.
Pēc pirmajām veiksmēm Faradeja darbībā līdz 1831. gadam iestājās pārtraukums: viņš nepublicēja pētījumus, eksperimentos netika sasniegts gaidāmais, daudz laika prasīja jaunie pienākumi. 1830. gadā viņš kļuva par ķīmijas profesoru Karaliskajā Kara akadēmijā un 1833. gadā Karaliskajā institūtā. Faradejam piemita lieliskas pasniegšanas prasmes, tostarp arvien tiek izdota viņa populārzinātniskā grāmata bērniem "Sveces ķīmiskā vēsture".
1840. gadā Faradejs smagi saslima un atkopās vien pēc četriem gadiem. Viņa draugi centās izgādāt Faradejam valsts pensiju, ko Lielbritānijas premjerministrs Viljams Lembs sākumā liedza, tomēr sabiedrības spiediena dēļ tai piekrita. 1845. gadā fiziķis savu darbu atsāka, bet jau gada beigās atkal saslima. 1851. gadā viņš piedalījās Lielās izstādes rīkošanā un tajā izstādīto darbu vērtēšanā un sniedza padomus Nacionālajai galerijai mākslas darbu tīrīšanai un saglabāšanai. 1853. gadā zinātnieks izzināja tolaik populārā spiritisma būtību un paziņoja, ka seansos novērojamās dīvainās parādības ir cilvēku, nevis kaut kādu garu izraisītas. Faradejs saņēma lērumu vēstuļu no sašutušajiem okultistiem, uz ko viņš atbildēja, ka pieņems iebildumus tikai no pašiem gariem.
1848. gadā karaliene Viktorija nodeva Faradejam mūža lietojumā Hemptonkortas pils ansamblī ietilpstošo māju, uzņemdamās naudas izdevumus. 1858. gadā Faradejs atstāja savus amatus. 1867. gada 25. augustā Maikls Faradejs nomira, sēžot pie rakstāmgalda. Karaliene Viktorija ierosināja apglabāt zinātnieku Vestminsteras abatijā, bet tika īstenota viņa paša vēlēšanās tikt apbedītam parastā kapsētā ar vienkāršu kapakmeni, viņš apglabāts Haigeitas kapsētā, neanglikāņu daļā, un Vestminsteras abatijā blakus Ņūtona kapam uzstādīta Faradeja piemiņas zīme.
Zinātniskie pētījumi
1815. gadā, atgriezies Londonā pēc Eiropas apceļojuma, Faradejs sāka strādāt Londonas Karaliskā institūta, tādējādi viņam bija piekļuve tālaika vienai no labākajām laboratorijām pasaulē.
Ķīmija
Pirmie zinātnieka pētījumi bija veltīti ķīmijas problēmām. Viņš atklāja benzolu un izobutilēnu, sintezēja heksahlorānu 1825. gadā un viens no pirmajiem ieguva sašķidrinātās gāzes: hloru, sērūdeņradi, ogļskābo gāzi, amonjaku, etilēnu, slāpekļa dioksīdu. Pētīja katalīzes norises. 1825.—1829. gadā pētīja stikla ķīmiskā sastāva ietekmi uz stikla īpašībām.
1820. gadā Faradejs ieguva tērauda un niķeļa sakausējumus, kas uzskatāms par nerūsoša tērauda atklāšanu un kas tobrīd palika bez metalurgu ievērības.
Elektriskā un magnētiskā ķīmija
1832. gadā Faradejs atklāja fundamentālos elektrolīzes likumus, kas kļuva par pamatu elektroķīmijai un kas vedināja domāt par elektrisko atomu pastāvēšanu ar vismazāko iespējamo lādiņu, un 20. gadsimta sākuma tika atklāts elektrons, kura lādiņu palīdzēja novērtēt Faradeja likumi. Termini 'jons', 'katods', 'anods' 'elektrolīts' ir Faradeja ieviesti. Elektroķīmijas eksperimenti kļuva par vēl vienu elektromagnētisma tuvdarbības pierādījumu, tas ir, ka elektrolīze norisinās tikai tur, kur plūst strāva.
1846. gadā Faradejs atklāja diamagnētismu, kas kļuva par pamatu magnetoķīmijai.
Citi pētījumi
Lielbritānijas valdība vairākkārtīgi iesaistījusi Faradeju lietišķās fizikas pētījumos, starp kuriem bija bāku pilnveidošana, kuģu dibenu aizsargāšana no korozijas, tiesu lietu ekspertīze un tamlīdzīgi.
Faradejs pētīja metālu nanodaļiņas zelta koloīdā un aprakstīja to optisko īpašību atšķirības salīdzinājumā ar daudz lielāku izmēru ķermeņiem. Šos novērojumus nākamajā gadsimtā izskaidroja kvantu mehānika.
Elektromagnētisms
Taču nozīmīgākie Faradeja darbi saistīti ar elektrību un magnētismu. Viņš pierādīja, ka, laižot strāvu caur stiepli, kas uztīta uz dzelzs serdes, dzelzs pārvēršas par magnētu. Izņēmis serdi, Faradejs konstatēja, ka stieples spirāles magnētiskās īpašības nav mainījušās. Šo ierīci viņš nosauca par elektromagnētu.
19. gs. 30. gados Maikls Faradejs eksperimentāli pierādīja elektrisko lādiņu nezūdamību.
Nākamajā eksperimentā Faradejs uz tās pašas dzelzs serdes uztina citu, izolētu, spirāli. Zinātnieks konstatēja, ka, serdi izvelkot, spirālē rodas strāva. Šo parādību viņš nosauca par elektromagnētisko indukciju (1831). Indukcija ir tādu plaši izplatītu ierīču kā transformators un ģenerators darbības principa pamatā. Pētīja 1832. gadā Henrija atklāto pašindukciju. Šie atklājumi padarīja Faradeja vārdu slavenu un aizsāka elektrības praktiskās izmantošanas ēru. Ieviesa jēdzienu 'dielektriskā caurlaidība', kuru pats dēvēja par 'induktīvā spēja'. Arago pētījumu ietekmēts, Faradejs izveidoja ģeneratoru "Faradeja disku" un veica eksperimentus, izmantojot arī Zemes magnētismu. Iegūto rezultātu aprakstīšanai viņš izmantoja jēdzienu 'magnētiskās spēka līnijas', tāpat vēlāk ieviesdams 'elektriskās spēka līnijas'. Šie atklājumi un atziņas ļāva uzzināt par lauku pastāvēšanu (1845. gadā Faradejs pirmo reizi izmantoja terminu 'elektromagnētiskais lauks') un atklāt iepriekšējo elektromagnētisma teoriju — Ampēra, Puasona un citu — nepilnības.
1832. gadā Faradejs pēc simtiem eksperimentu secināja, ka visām elektrības parādībām (siltums, gaisma, magnētisms utt.) piemīt viena daba neatkarīgi no to avota (berze, Voltas stabs, dzīvnieki utt.). 1836. gadā, pētīdams statisko elektrību, viņš atklāja, ka elektriskais lādiņš slēgtā vadītāja apvalkā iedarbojas tikai uz tā virsmu, bet neiedarbojas uz tajā esošajiem ķermeņiem. Šādu konstrukciju sauc par Faradeja būri. Faradejs atklāja gaismas polarizācijas plaknes pagriezienu magnētiskajā laukā (Faradeja efekts).
Faradejs uzskatīja, ka tukša telpa nepastāv un pasaule ir piepildīta ar caurlaidīgu matēriju, un katras daļiņas ietekme izplatās visā vidē ar noteiktu ātrumu, un šīs ietekmes tiek uztvertas kā spēki, un neviens spēks nav pirmatnējs, bet visi spēki ir cits citu ietekmējoši. 1832. gadā Karaliskajā biedrībā tika noglabāta Faradeja apzīmogota aploksne, kura atvērta 1938. gadā un kurā atrasts hipotēzes izklāsts, ka indukcijas parādības izplatās ar noteiktu ātrumu viļņu veidā un ka šie viļņi ir visdrīzākais gaismas parādību izskaidrojums.
Pēc 30 gadiem elektromagnētisma likumus pilnībā formulēja un matemātiski modulēja Maksvels (pats Faradejs nebija apguvis augstāko matemātiku, tāpēc viņa darbos gandrīz nav formulu). Pēc Herca 1888.—1889. gada eksperimentiem Faradeja—Maksvela lauku modelis kļuva par vispāratzītu.
Rakstu darbi
Faradejs ir aptuveni 450 rakstu autors, tāpat viņš ir sarakstījis un publicējis grāmatas:
Piemiņa
Maikla Faradeja vārdā ir nosaukti:
Kopš 1847. gada Londonā pie Inženierijas un tehnoloģiju institūta atrodas Faradeja statuja. 1961. gadā brutālisma arhitekts Rodnijs Gordons (Rodney Gordon) netālu no Faradeja dzimšanas vietas izveidoja Maikla Faradeja memoriālu. Vēl Londonā ir Faradeja skola, Faradeja dārzs, Faradeja municipālais apgabals, Dienvidkrasta Universitātes Faradeja spārns (tā ēkās atrodas elektrotehniskā fakultāte), Brunela Universitātes Faradeja dzīvojamā zāle, Lafboro Universitātē (Lesteršīrā) Faradeja vārdā saukta aktu zāle, par piemiņu Faradejam nosaukta Edinburgas Universitātē (Skotijā) zinātnes un inženierijas studentu pilsētiņa jeb kampuss, Svonzi Universitātes (Velsā) galvenā inženierijas ēka, Ziemeļlinoisas Universitātes (ASV) eksperimentālās fizikas ēka, bijusī Lielbritānijas polārstacija Antarktīdā (tagad Ukrainas Vernadska). Faradeja ielas ir Lielbritānijā, Vācijā, Francijā, Kanādā, ASV, Jaunzēlandē. Faradeja portrets tika attēlots uz 20 sterliņu mārciņu naudaszīmes no 1991. līdz 1999. gadam.
Kajseri
Kajseri (agrāk osmaņu turku: قیصریه; latīņu: Caesarea Mazaca; zazaiešu: Qeyseriye), antīkajos laikos saukta par Mazaku, Eisebiju, Kapadoķijas Cēzareju un Ķeizareju, ir pilsēta Turcijas vidienē. Pilsētas iedzīvotāju skaits no 690 tūkstošiem 2000. gadā pieaudzis līdz 895 tūkstošiem mūsdienās un pēc iedzīvotāju skaita Kajseri ir devītā lielākā pilsēta valstī. Kajseri ir lielpilsēta, kas iedalīta piecās mahallēs (rajonos). Centrālās mahalles ir Kodžasinana un Melikgazi, kurām 2004. gadā pievienojās Hadžilara, Indžesu un Talasa.
Kajseri panorāmā raksturīga iezīme ir Erdžijes kalns, kas atrodas pilsētas dienvidos. Pilsētas kultūrai raksturīgs turīgums, mūsdienīgums un provinciālisks konservatīvisms. Pilsēta tiek uzskatīta par vienu no attīstītākajām "Anatolijas tīģeru" pilsētām.
Maikls Faradejs
Piemiņa
Faradeja vārda nosaukti apbalvojumi:
Kristijs
Kristijs var būt:
Acta Biologica Universitatis Daugavpiliensis
Acta Biologica Universitatis Daugavpiliensis ir starptautisks anonīmi recenzēts zinātniskais žurnāls bioloģijā. Dibināts 2001. gadā Latvijā, Daugavpils Universitātē. Žurnālu izdod Daugavpils Universitātes Dzīvības zinātņu un tehnoloģiju institūts. Žurnāls iznāk angļu valodā 2 reizes gadā 500—1000 eksemplāru metienā. Žurnāla dibinātājs un galvenais redaktors profesors Arvīds Barševskis. Žurnāls publicē oriģinālrakstus un apskatus dažādās bioloģijas jomās. Žurnāls ir iekļauts un tiek indeksēts: Thomson Reuters: Zoological Records, Master Journal List; CSA: Entomology Abstracts [6]; CABI: CAB Abstracts, Forest Science Database u.c.
Lēcējzirnekļi
Lēcējzirnekļi (Salticidae) ir zirnekļu dzimta, kas sastāv no vairāk kā 5000 sugām, kas padara to par lielāko zirnekļu dzimtu (šai dzimtai pieder vairāk kā 13% no visām zirnekļu sugām). Lēcējzirnekļiem ir labi attīstīta redze, ko viņi izmanto medībās. Viņi ir spējīgi tālu lēkt un izmanto zirnekļa tīkla šķiedras, lai neveiksmīga lēciena gadījumā varētu pa to uzkāpt atpakaļ.
Dabiskā vide
Lēcējzirnekļi dzīvo ļoti dažādās vidēs. Lielāka daļa no tiem mīt tropiskajos mežos, bet tos var atrast arī mērenās joslas mežos, krūmājos, tuksnešos un pat kalnos. Piemēram, Euophrys omnisuperstes var sastapt pat Everestā, 6700 metru augstumā. Latvijā bieži var sastapt parasto lēcējzirnekli (Salticus scenicus). Tos var bieži redzēt uz sienām, kur viņi sildās saulē.
Redze
Lēcējzirnekļiem ir labi attīstīta redze. Viņiem ir 8 acis, no kurām divas ir īpaši labi attīstītas un piešķir zirneklim binokulāro redzi, kas ļauj noteikt attālumu. Pārējās acis nav tik labi attīstītas, bet to izvietojums ļauj zirneklim uztvert objektus, kas atrodas viņam visapkārt, pat aizmugurē. Viņu acīs var būt līdz 4 gaismas uztverošo šūnu slāņiem, katrs no kuriem absorbē konkrētu gaismas spektru. Galvenajam acu pārim ir laba izšķirtspēja, bet ļoti šaurs redzes leņķis. Ir svarīgi arī atzīmēt, ka pārējās acis lēcējzirnekļi izmanto ne tikai navigācijai, bet arī upuru un citu zirnekļu identificēšanai.
Uzvedība
Lēcējzirnekļi galvenokārt ir aktīvi dienas laikā. Viņiem ir labi attīstīta iekšēja hidrauliskā sistēma, kas nodrošina locekļu kustību ar hemolimfas spiediena izmaiņu. Šīs kustības mehānisms ļauj lēcējzirnekļiem lēkt vairāku savu ķermeņa garumu attālumā. Kad lēcējzirneklis pārvietojas, it īpaši pirms lēciena, viņš nostiprina zirnekļa tīkla diegu un gadījumā, ja viņš nokrīt, šīs diegs kalpo kā nodrošinājums. Lēcējzirnekļi galvenokārt ir plēsoņas, bet pastāv arī zirnekļi, kuri barojas ar nektāru un putekšņiem (Bagheera kiplingi'').
Medīšana
Atšķirībā no daudziem citiem zirnekļiem, lēcējzirnekļi ir aktīvi mednieki, tas nozīmē, ka viņi negaida, kamēr viņu medījums ielidos viņu tīklā, bet paši dodas medībās. Medībās zirneklis paļaujas uz savu labi attīstīto redzi. Pēc medījuma atrašanas un identificēšanas zirneklis novērtē attālumu līdz medījumam un zibenīgi ātri tam uzbrūk. Zirneklis var pamanīt medījumu no 20-60 cm attāluma.
Linfords Kristijs
Linfords Kristijs (en; dzimis Sentendrūsā, Jamaikā) ir bijušais Apvienotās Karalistes vieglatlēts, kurš startējis sprinta distancēs. Viņš ir vienīgais Lielbritānijas vieglatlēts starp viriešiem, kurš 100 m sprintā ir guvis uzvaru visās četrās nozīmīgākajās sacensībās, kurās drīkst piedalīties Lielbritānijas sportisti: Olimpiskās spēles, Pasaules čempionāts, Eiropas čempionāts un Nāciju sadraudzības spēles. Olimpiskajās spēlēs ir izcīnījis 1 zelta un 2 sudraba medaļas. Viņš ir pirmais Eiropas sprinteris, kurš 100 m distanci veicis ātrāk par 10 sekundēm un viņam vēl joprojām pieder valsts rekords šajā disciplīnā. Tāpat viņam agrāk piederēja pasaules rekords telpās 200 m distancē, kā arī viņš ir bijušais Eiropas rekorda īpašnieks 60 m, 100 m un 4 x 100 m distancēs. Ar 23 medaļām, kas iegūtas lielākajās sacensībās, viņš ir visu laiku medaļām bagātākais Lielbritānijas vieglatlēts. Viņa karjera beidzās pēc divu gadu soda saņemšanas par dopinga lietošanu.
ISO/IEC 9126
ISO/IEC 9126 ir Starptautiskā standartu organizācijas un Starptautiskā elektrotehniskā komisijas standarts, kas nosaka programmatūras kvalitātes prasības. 2011. gadā tas ir aizstāts ar ISO/IEC 25010:2011, standartam pievienojot "drošību" un "savienojamību" kā galvenos raksturlielumus.
ISO/IEC 9126 standartu iedala 4 daļās: kvalitātes modelis, ārējā kvalitāte, iekšējā kvalitāte, lietošanas kvalitāte.
Kvalitātes modelis, kas aprakstīts standarta pirmajā daļā (ISO/IEC 9126-1), klasificē programmnodrošinājuma kvalitāti 6 raksturlielumu kategorijās, ko savukārt iedala sīkāk:
Atribūts ir lielums, kurš var tikt pārbaudīts vai izmērīts konkrētam produktam. Atribūti nav stingri noteikti standartā to lielās dažādības dēļ dažādās programmās.
Standarta ceturtā daļa (ISO/IEC 9126-4) paredzēta pircējiem, piegādātājiem, izstrādātājiem un menedžeriem. Tajā daļēji dublējas iepriekšējo trīs daļu prasības un aprakstīti ieteicamie programmnodrošinājuma raksturlielumu noteikšanas veidi.
Glāzgovas "Celtic"
Glāzgovas "Celtic" ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Glāzgova. Tā pilnais nosaukums ir The Celtic Football Club, saukts arī Celtic F.C..
Klubs ir dibināts Glāzgovā, par nosaukumu izvēloties "Celtic", kas simbolizēja tā dibinātāju ķeltiskās (īru, skotu) saknes. Līdz pat mūsdienām "Celtic" tiek saistīts ar īru imigrantiem Skotijā, īru brīvības alkām un katolicismu, kaut arī mūsdienās klubs cenšas piesaistīt lielāku skaitu neitrālus līdzjutējus gan no Skotijas, gan ārpus tās.
Savu pirmo oficiālo spēli "Celtic" aizvadīja 1888. gadā pret citu Glāzgovas komandu - "Rangers". "Celtic" svinēja uzvaru ar 5:2 un līdz ar to iesākās spraigā konkurence starp abiem vadošajiem Skotijas klubiem, saukta par Old Firm. Abu iepriekš minēto komandu tikšanās arī mūsdienās ir viena no spriedzes un emociju ziņā visspraigākajām Eiropas futbolā. "Celtic" 51 reizi ir izcīnījis Skotijas čempionu titulu un nekad nav izkritis uz zemāku līgu.
1967.gadā "Celtic" kļuva par pirmo Lielbritānijas un arī Ziemeļeiropas klubu, kas izcīnījis Eiropas čempionvienību kausu. Tā laika "Celtic" sastāvs bija pilnībā nokomplektēts no skotu futbolistiem, un līdz ar to "Celtic" ir līdz šim vienīgais klubs, kas ir izcīnījis Eiropas čempionu titulu vienīgi ar pašmāju spēlētāju palīdzību. Mūsdienās "Celtic" futbola klubam ir savs televīzija kanāls Celtic TV un oficiāls iknedēļas preses izdevums The Celtic View.
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Līdztiesība (partija)
"Līdztiesība" bija politiskā partija Latvijā. No 1998. gada ietilpa apvienībā PCTVL. Beidza pastāvēt 2007. gadā, līdz ar PCTVL pārtapšanu par politisku partiju.
Vēsture
Dibināta 1993. gadā kā sabiedriskā organizācija "Kustība par sociālo taisnīgumu un līdztiesību" uz LR Augstākās Padomes frakcijas "Līdztiesība" pamata. Tās sākotnējie vadītāji bija Tatjana Ždanoka un Sergejs Dīmanis. 1993. gadā 5. Saeimas vēlēšanās "Kustība par sociālo taisnīgumu un līdztiesību" ieguva 7 vietas. No 1993. līdz 1996. gadam vistuvākie "Līdztiesībai" bija laikraksti "Оппонент" un "Трибуна оппонента". 1994. gada pašvaldību un 1995. gada 6. Saeimas vēlēšanās "Līdztiesības" pārstāvji kandidēja Latvijas Sociālistiskās partijas sarakstā, kas Saeimā ieguva 5 mandātus.
1996. gadā organizācija tika pārveidota par partiju; norobežojoties no LSP, tā saglabāja divus Saeimas deputātus. 1997. gada Pašvaldību vēlēšanās "Līdztiesība" ieguva 4 vietas Rīgas domē. 1998. gadā partija kļuva par apvienības "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" dalībnieci. 2000. gadā partija tika pārdēvēta par "Līdztiesību".
No 2001. gada līdz partijas likvidācijai 2007. gadā tās vadītāji bija līdere Tatjana Ždanoka (kas vienlaikus bija arī PTVL līdzpriekšsēdētāja) un priekšsēdētājs Vladimirs Buzajevs. 2003. gada aprīlī tika pieņemta jauna partijas programma, kas paredzēja atbalstu integrācijai Eiropas Savienībā un sociāli liberālu pieeju ekonomikas politikai. Kopš 2003. gada rudens "Līdztiesība" un otrā PCTVL dalībniece — partija "Brīvā izvēle tautu Eiropā" — darbojās kā vienotā organizācija. 2006. gada jūnijā PCTVL ietilpstošās partijas pieņēma jaunu vienotu, sociāldemokrātiskāku programmu. 2007. gada maijā "Līdztiesības" 11. konferencē bija pieņemts lēmums apvienoties ar PCTVL, oktobrī to apstiprināja Uzņēmumu reģistrs.
Literatūra
Imants Mednis. Partiju laiki Latvijā (1988—2002). Rīga: Drukātava, 2007. ISBN 978-9984-798-20-2 — 381.—388. lpp.
Pašā
Pašā (turku valodā: paşa) bija augstas pakāpes tituls Osmaņu impērijas politiskajā sistēmā. Tituls parasti tika piešķirts gubernatoriem un ģenerāļiem. Pašā ir līdzīgs titulam lords, pērs, kungs, valdnieks jeb pavēlnieks.
Etimoloģija
Etimologi uzskata, ka vārds cēlies no persiešu vārda padšahs, kas ir apzīmējums karalim vai imperatoram un turku vārda baş ağa (citā dialektā paş), galvas-kungs. Senajā turku valodā nepastāvēja atšķirības starp burtu b un p. Sākotnēji arī eiropiešu valodās šo vārdu pārnesa ar pirmo burtu b.
Vieta Osmaņu impērijas politiskajā sistēmā
Titulu pašā piešķirt kādai personai bija tiesīgs Osmaņu impērijas sultāns un Ēģiptes hedive. Sākotnēji titulu piešķīra armijas virsniekiem, bet vēlāk ar šo titulu apzīmēja jebkuru valsts amatpersonu, kas bija izpelnījusies īpašu galma atzinību. Tituls pašā bija arī neatņemama jūras spēku komandiera titula daļa: kaptan paşa.
Pašā bija augstākas pakāpes apzīmējums par beju un aga, bet zemāks par hedivi un vezīru.
Titulam pašā pastāvēja trīs līmeņi, kurus karagājienu laikā norādīja ar zirgu astru pušķiem vai pāvu spalvām pie titula īpašnieka standarta. Četrus astru pušķus pie sava standarta drīkstēja pielikt vienīgi pats sultāns.
Titulu drīkstēja arī lietot personas šādos amatos (citos amatos esošie lietoja zemākos bejs vai efendi):
Ja pašā tika iecelts par kādas provinces gubernatoru, tad šo teritoriju sauca ne tikai par ejāletu vai vilājetu, bet arī par pašāliku.
Titulu pašā piešķīra ne tikai musulmaņiem, bet arī kristiešiem un to vairākas reizes piešķīra citu valstu pilsoņiem, kas palīdzējuši Osmaņu impērijas valdībai vai Ēģiptei.
Uzruna
Parasti titulu pašā liek pēc personas vārda. Neskatoties uz to, ka tituls netiek pārmantots, angļu valodā to pieņemts uzskatīt par personas pilnā vārda sastāvdaļu. Titula īpašnieka dēls bija tiesīgs lietot titulu paşazade, pašā-dēls.
Rafaels van der Vārts
Rafaels Ferdinands van der Vārts (nl; dzimis Hīmskerkā, Nīderlandē) ir bijušais profesionāls nīderlandiešu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā. Savu profesionāļa karjeru uzsāka slavenākajā Nīderlandes klubā Ajax. Real Madrid sastāvā spēlē kopš 2008. gada. Nīderlandes izlasi pārstāv kopš 2001. gada. Kopā ar Nīderlandes izlasi startēja 2004. gada Eiopas čempionātā, 2006. gada FIFA Pasaules kausa izcīņas finālturnīrā, 2008. gada Eiopas čempionātā un 2010. gada FIFA Pasaules kausa izcīņas finālturnīrā.
Karjeras statistika
118||30||-||-||22||4||140||34 75||29||22||9||20||10||117||48 58||11||3||1||10||0||70||12 251||70||25||10||52||14||328||95
Sasniegumi
Ajax
Real Madrid
FC Midtjylland
Individuālie sasniegumi
Šahs (nozīmju atdalīšana)
Šahs var būt:
Meņģele
Meņģele ir ciems Ogres novada Meņģeles pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā pie Kangarupītes ietekas Ogrē un autoceļa V964 68 km no novada centra Ogres un 98 km no Rīgas. Meņģelē ir pagasta pārvalde, Taurupes pamatskolas Meņģeles filiāle, bērnudārzs «Auseklītis», tautas nams, bibliotēka, pasts, veikals, luterāņu baznīca. Apdzīvotā vieta veidojusies pie Meņģeles pagastvaldes un skolas 1,5 km no Meņģeles muižas centra; izaugusi padomju gados kā kolhoza «Meņģele» ciemats un ciema padomes centrs. Meņģeles luterāņu baznīca ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, viduslaiku kapsēta ir reģiona nozīmes kultūras piemineklis un kapsētas vārtu kapliča — vietējas nozīmes kultūras piemineklis.
Karboksilgrupa
Karboksilgrupa (−COOH) ir vienvērtīga organisko savienojumu funkcionālā grupa, kas ietilpst visu karbonskābju sastāvā un nosaka to skābās īpašības. Tādēļ to dēvē arī par skābes grupu.
Karboksilgrupa sastāv no karbonilgrupas, kam pievienota hidroksilgrupa. Elektronu blīvums karboksilgrupā ir nobīdīts uz karbonilgrupas skābekļa atoma pusi, tādēļ karboksilgrupā ietilpstošā hidroksilgrupa ir daudz vairāk polarizēta nekā spirtu molekulās ietilpstošā hidroksilgrupa, un viegli spēj atšķelt ūdeņraža jonu.
Ūdens šķīdumos karbonskābes disociē jonos:
Karbonskābju šķīdību ūdenī un samērā augstās viršanas temperatūras nosaka starpmolekulārās ūdeņraža saites starp šo vielu karboksilgrupām.
Vienkāršākā karboksilgrupu saturošā viela ir skudrskābe, kuras molekula sastāv no karboksilgrupas, kam pievienojies ūdeņraža atoms.
Siksta kapela
Siksta kapela  (la, it) ir kapela Vatikānā, Vatikāna muzeju kompleksā. Uzbūvēta 1473.—1481. gadā, arhitekts Džordže de Dolči pēc Romas pāvesta Siksta IV pasūtījuma.
Mūsdienās kapelā ir muzejs, tā ir izcils Renesanses laika mākslas piemineklis. Kapela ir taisnstūrveida telpa ar apgleznotām sienām, kuras 1481.—1483. gadā apgleznoja Sandro Botičelli, Pinturikio un citi mākslinieki pēc pāvesta Siksta IV pasūtījuma. 1508.—1512. gadā pēc pāvesta Jūlija II pasūtījuma Mikelandželo apgleznoja velvju un arku savienojumu vietas. 1536.—1541. gadā Mikelandželo uzgleznoja uz altāra sienas fresku "Pastarā tiesa", kuras pasūtītājs bija pāvests Pāvils III.
Kopš 15. gadsimta beigām Siksta kapelā norisinās konklāvs, pirmais konklāvs kapelā notika 1492. gadā, kad par Romas pāvestu tika izvēlēts Aleksandrs VI.
Vēsture
Siksta kapela tika uzcelta Galvenās kapelas (it) vietā, kurā Viduslaikos sanāca pāvesta galms, kas sastāvēja no apmēram 200 biedriem — kardināliem, dažādu reliģisko ordeņu un ietekmīgu ģimeņu pārstāvjiem. Siksts IV raizējās par florenciešu Mediči dinastijas kara draudiem, ar kuriem viņam bija saspringtas attiecības, un par draudiem no Osmaņu impērijas sultāna Mahmuda II, kura karaspēki apdraudēja Itālijas austrumu krastus. Tādēļ viņš nolēma nostiprināt šo sanāksmju ēku. Projektu izveidoja arhitekts Bačo Pontelli, bet darbus veica Džordže de Dolči uzraudzībā. Kapela tika iesvētīta 1483. gada 15. augustā — Jaunavas Marijas Debesbraukšanas svētkos.
Bengālijas līcis
Bengālijas līcis (hi, bn, my, si, ta, id) ir jūras līcis Indijas okeāna ziemeļos, pēc hidroloģiskā režīma — malas jūra. Tam ir trīsstūra forma. Rietumos tas apskalo Indijas, Šrilankas krastus, ziemeļos — Bangladešas, bet austrumos Mjanmas un Andamanu un Nikobaru Salas.
Bengālijas līcis ir lielākais pasaulē, tā aptuvenā platība ir 2 172 000 km². Lielākās upes, kuras ietek Bengālijas līcī, ir Ganga, Brahmaputra, Padma, Meghna, Jamuna, Godavāri, Krišnu un Kaverī.
Jagailis
Jagailis (lt, be), vēlāk Vladislavs II Jagello (pl, dzimis ap 1348. gadu, miris ) bija Lietuvas dižkunigaitis un Polijas karalis, Jagellonu dinastijas aizsācējs. Pēdējais pagānu valdnieks viduslaiku Lietuvā, kurš pēc pāriešanas katoļticībā valdīja Polijā gandrīz 48 gadus un izveidoja pamatus gadsimtiem ilgajai Polijas-Lietuvas savienībai un Jagellonu (Jagaiļa) dinastijai, kas valdīja abās valstīs līdz pat 1572. gadam un kļuva par vienu no ietekmīgākajām dinastijām viduslaiku Centrāleiropā un Austrumeiropā.
Vārda cilme
Personvārds "Jagailis" ir saliktenis, kura cilme saistāma ar baltu vārdiem jāt (lietuviski: joti) un gail- (no kā latviski: gailošs, lietuviski: gailas = stiprs, spožs) — „tas, kurš jāj spoži“.
Dzīvesgājums
Dzimis ap 1348. gadu, iespējams, Viļņā, Lietuvas dižkunigaiša Aļģirda un viņas otrās sievas Tveras lielkņaza Aleksandra Mihailoviča meitas Juliānas ģimenē. Jagailis bija Ģedimina mazdēls. Agrāk uzskatīja, ka Jagailis dzimis starp 1352. un 1362. gadu.