cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vektorgrafika
Pārskats
Vektoru grafikas attēlus parasti zīmē. Metodes, kas konvertē rastra grafikas attēlus par vektorgrafiku (tracing) bieži vien nav pietiekami precīzas. Vektoru grafikas attēlu konvertēšana uz rastra grafiku ir relatīvi ātra un vienkārša. Programmas, kuras lieto vektoru grafikas attēlu zīmēšanai un rediģēšanai (izmainīšanai), sauc par vektoru grafikas redaktoriem (vector graphics editor). Populārākās šāda veida programmas ir CorelDraw (CDR formāts) un Adobe Illustrator (AI formāts). Šīm programmām ir iespējas pārkonvertēt rastra grafiku par vektorgrafiku. Vēl ir arī atvērtā koda programma Inkscape (SVG formāts). Vēl dažviet lietotie vektorgrafikas formāti ir WMF (Windows metafile), kas apraksta Windows GDI komandas, kuras jāizpilda lai Windows attēlotu nepieciešamo attēlu, kā arī PS un EPS (postscript un enhanced postscript), kas sākotnēji bija definēti kā pirmo lāzerprinteru attēla formāti.
Dolārs (nozīmju atdalīšana)
Dolārs vairākās valstīs ir naudas vienība
Belžice
Belžice - pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz austrumiem no Poņatovas. Lauksaimniecības centrs, pilsētā atrodas piensaimniecības iekārtu rūpnīca.
1417. gadā celtā pils, ko 1648. gadā ieņēma Bohdana Hmeļnicka karotāji, vēlāk tika izmantota kā piena lopu ferma.
Lūsis (zvaigznājs)
Lūša zvaigznāju 17. gadsimtā izdalīja Jans Hevēlijs. Tas sastāv no blāvām zvaigznēm, un, lai gan zvaigznājs atrodas ziemeļu puslodē, senās kultūras to īpaši neizcēla.
Uzbrukums slepenpolicijai
"Uzbrukums slepenpolicijai" ir 1974. gada Latvijas PSR spēlfilma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Oļģerts Dunkers. Filma uzņemta pēc Alberta Bela romāna "Saucēja balss" motīviem un attēlo 1906. gada janvāra notikumus, kas saistīti ar Rīgas LSDSP kaujinieku uzbrukumu Rīgas Policijas pārvaldei.
Sižets
Policija saprot, ka aizturētais ir viens no galvenajiem revolucionāru organizatoriem, bet viņiem nav pierādījumu pret viņu. Aizturētais apgalvo, ka ir linu tirgonis un pieprasa, lai izvirza pret viņu apsūdzību vai atbrīvo.
Tad arestantu gaišā dienas laikā, iebrūkot slepenpolicijas pārvaldē pašā Rīgas centrā, atbrīvo radikāli noskaņoto kaujinieku grupa.
Lomās
'''Epizodēs: Ramons Kepe, Edgars Zveja, Artūrs Frinbergs, Pēteris Lūcis, Georgs Juris Pučka, Jānis Zariņš, Eduards Treimanis, Valdis Lūriņš, Valdis Birģelis, Artūrs Dimiters, Ēriks Krams, Jānis Jurovs, Leonīds Grabovskis, Dzidra Ritenberga, Arno Upenieks, Tālivaldis Macijevskis, Lolita Cauka, Jānis Mētra, Kārlis Teihmanis, Alfons Kalpaks, Roberts Ceplītis, Voldemārs Šoriņš, Haralds Topsis, Egons Beseris, Jānis Lenēvičs, Juris Bernots, Kārlis Anuševics, Irina Tomsone, Velga Vīlipa, Pēteris Šogolovs, Harijs Avens, Vilis Ķimelis
Rodēns
Rodēns var būt:
Gametangiji
Gametangiji ir augu reprodukcijas orgāni. Gametangiji attīstās uz gametofīta, un tajos attīstas gametas. Sievišķos gametangijus sauc par arhegonijiem, bet vīrišķos gametangijus par anterīdijiem.
Rīgas Pilsētas Vēstis
Rīgas Pilsētas Vēstis ir bezmaksas avīze Rīgā. Iznāk reizi mēnesī. Tirāža 120 000 eksemplāri (šajā ziņā lielākā pilsētas avīze Latvijā). Izplata pamatā lielveikalos izvietotajos stendos. Visa informācija paralēli tiek izvietota internetā.
Līdz 2008. gada augustam laikraksts iznāca ar nosaukumu "Vidzemes Priekšpilsētas Vēstis", un bija veltīts pamatā vienas Rīgas daļas aktualitātēm. Kad avīze pārtapa par pilsētas mēroga izdevumu, pārejas periodā no augusta līdz novembrim laikraksta nosaukums bija "Priekšpilsētas Vēstis", bet kopš 2008. gada decembra laikraksts iznāk ar pašreizējo nosaukumu reizi mēnesī 120 000 eksemplāru tirāžā.
Tā izplatīšana visā Rīgā tiek organizēta ar tirdzniecības centros (TC Domina, 13 Maxima tīkla veikalos, TC Penta), ārstniecības iestādēs (ARS, Gaiļezera slimnīca, LJMC, Aura,) kultūras iestādēs (VEF kultūras pils, bibliotēkas), valsts iestādēs (VSAA un NVA filiāles), pašvaldības iestādēs (izpilddirekcijas, namu pārvaldes) izvietotu statīvu palīdzību.
Tematiski laikrakstā galvenā uzmanība veltīta namu apsaimniekošanai un remontiem, satiksmei pilsētā, mājokļu iegādes un īres jautājumiem, nodarbinātībai un veselības aprūpei, vietēja mēroga notikumiem Rīgas priekšpilsētās un rajonos, galvaspilsētas kultūras dzīves nozīmīgākās aktualitātēm, atpūtas iespējām, veselīga dzīvesveida nodrošināšanas iespējām, interesantiem cilvēkiem.
Tēlotāja māksla
Tēlotāja māksla, tēlotājmāksla jeb vizuālā māksla ir mākslas veids, kas īstenību atspoguļo vizuālos tēlos — telpā vai plaknē.
Ar tēlotāja mākslu apzīmē mākslu, ko novērtē ar redzes palīdzību. Tajā iekļauti vairāki mākslas žanri: glezniecība, zīmēšanu, grafika, tēlniecība, arhitektūra, fotomāksla, kino, kaligrāfija, tetovēšana u.c. Nereti tēlotāja māksla tiek uzskatīta par sinonīmu terminam "māksla", kas nav īsti pareizi, jo tādas mākslas nozares kā mūzika, literatūra, teātris nepieder pie tēlotājmākslas.
Tēlotāja māksla ir nozīmīgs mākslas vēstures izpētes objekts.
Tēlotājas mākslas veidi
Tēlotājas māksla iedalās trijos veidos:
Laksa
Laksa var būt:
Veiktspēja
Veiktspēja ir atdeves vai rezultativitātes, vai arī uzvedības mērījumi sistēmām, kas nereti tiek veikti ne tikai lai mērītu atdevi, bet arī lai veiktu procesu optimizāciju. Veiktspēju tradicionāli mēra:
Roberts Patinsons
Agrākie gadi
Roberts dzimis Londonā, Anglijā. Viņa māte Klēra strādāja modeļu aģentūrā, bet tēvs Ričards importēja antīkus ASV auto. Vēlāk viņš nokļuva amatieru teātrī, kur uzsāka savas aktiera gaitas. Roberts piesaistīja Tess of the D’Urbervilles aģenta uzmanību un sāka pretendēt uz profesionālākām lomām. Patinsonam ir divas vecākas māsas, dziedātāja Lizija Patinsone un Viktorija Patinsone.
Modelis
12 gadu vecumā Patinsons sāka modeļa karjeru, tomēr pēc četriem gadiem to nācās pamest. Darba trūkumā viņš vainoja savas vīrišķības parādīšanos. Kādā intervijā viņš atzina: ”Kad sāku modeļa darbu, es biju garš un izskatījos pēc meitenes. Tāpēc man bija daudz darba piedāvājumu, jo tolaik būt tādam bija stilīgi. Tad, pēc manām domām, es kļuvu pārāk vīrišķīgs un neviens man nepiedāvāja darbu. Man bija visneveiksmīgākā modeļa karjera.” Roberts ir parādījies Haccket’s Autumn 2007 kolekcijas reklāmā.
Aktieris
Patinsonam ir bijušas nelielas lomas televīzijas filmās ”Ring of the Nibelungs” un ”Vanity Fair”, tomēr vēlāk ainas ar viņa piedalīšanos tika izgrieztas un tās ir redzamas tikai DVD izdevumos. 2005. gadā Roberts tika pie Sedrika Digorija lomas filmā "Harijs Poters un Uguns biķeris". Žurnāls The Times par šo lomu Robertu nodēvēja par Britu nākotnes zvaigzni. (en). Viņš vairākkārt ir ticis nosaukts par nākamo Džūdu Lo. Roberts ir attēlojis Edvardu Kalenu filmā "Krēsla", kas balstīta uz Stefanijas Meieres tāda paša nosaukuma noveles. Saskaņā ar žurnālu TV Guide, Patinsons bija norūpējies par Edvarda Kalena lomu, jo uzskatīja, ka nebūs spējīgs attēlot perfektumu, kas tiek gaidīts no tēla. Patinsons ir attēlojis Edvarda Kalena lomu arī nākamajās filmas daļās "The Twilight Saga: New Moon" un "The Twilight Saga: Eclipse". Galvenās lomas Roberts spēlējis filmās ”Little Ashes”, kurā viņa attēlotais varonis ir Salvadors Dalī, britu komēdijā ”How To Be” un īsfilmā ”The Summer House”. 2009. gada 10. novembrī Revolver Entertainment izdeva DVD ar nosaukumu Robsessed, kas ir dokumentālā filma, kura stāsta par Patinsona dzīvi un popularitāti. 2010. gadā Patinsons producēja un piedalījās filmā ”Remember Me”.
Mūziķis
Patinsons spēlē ģitāru un klavieres, kā arī pats sacer mūziku. Viņš ir iedziedājis divas dziesmas "Krēslas" skaņas celiņā — ”Never Think”, kuras līdzautors ir arī pats Roberts, un ”Let Me Sign”. Viņš ir iedziedājis trīs dziesmas arī filmas ”How To Be” skaņas celiņā. 2010. gadā Roberts saņēma balvu kā Holivudas visietekmīgākais negaidītais mūziķis.
Publiskais tēls
Žurnāls People 2008. un 2009. gadā atzina Robertu par ”Seksīgāko dzīvo vīrieti”, tādu pašu titulu Roberts izpelnījās arī žurnāla Glamour aptaujā. Žurnāli GQ un Glamour atzina Robertu par 2010. gada labāk ģērbto vīrieti. Vanity Fair Patinsonu ierindoja ”Top Hollywood Earners of 2009” (Holivudas pelnošākās zvaigznes 2009) topā ar 18 miljonu dolāru lieliem ieņēmumiem. Laikraksts Time Robertu ierindoja 100 pasaules ietekmīgāko cilvēku topā. Strauji augošās popularitātes dēļ Roberta Patinsona vaska figūra tika izstādīta Tiso kundzes muzeju kolekcijās Londonā un Ņujorkā. Roberts ir piedalījies Haiti zemestrīcē cietušo palīdzībai veltītajā akcijā.
Rīgas apriņķa muižu nosaukumi
Rīgas apriņķa muižu nosaukumi ir svarīgs avots Rīgas apriņķa un Latvijas vēstures izziņai. Tikai daļa no tiem ir īsti vāciski, bet pārējie ir līviskas (Jūdaži, Pabaži, Ropaži, Suntaži, Vidriži, Ikšķile, Lēdurga) un tikai daži letgaliskas (Bresemois — 'Briežu muiža', Inzeem — 'Inciema muiža') cilmes. Reizēm senie līvu vietvārdi bija saglabājušies tikai vācu, bet ne latviešu valodā.
Vietvārdu nosaukumos muižas vārds tika izskausts ar 1936. gada likumu par lauku nekustamo īpašumu pārdēvēšanu.
Aleksejs I Romanovs
Aleksejs I Romanovs jeb Aleksejs Mihailovičs, saukts "Klusākais" (ru, dzimis, miris ) bija Krievijas caristes cars no 1645. līdz 1676. gadam.
Ģimene
Laulībā ar pirmo sievu Mariju Miloslavsku (laulājušies 1648. gada 16. janvārī) dzimuši:
Laulībā ar otro sievu Natāliju Nariškinu (laulājušies 1671. gada 22. janvārī) dzimuši:
Iekšpolitika
Kāpa tronī 16 gadu vecumā, un atradās sava audzinātāja, bajāra Borisa Morozova ietekmē.
Pēc Otrā Ziemeļu kara, kura laikā cars personīgi apmeklēja daudzas Livonijas un Lietuvas dižkunigaitijas pilsētas, Aleksejs atvēra Krieviju Eiropas modernizācijai. Uz Krieviju strādāt uzaicināja daudzus tehniskos speciālistus un armijas virsniekus, daļa no kuriem pārgāja pareizticībā un palika uz dzīvi. Vācietis Gregorijs izveidoja Krievijā pirmo teātri. Maskavā šajā laikā darbojās virkne ārzemnieku aptieku, kur varēja apgūt farmāciju un latīņu valodu. Cars Aleksejs, tāpat kā citi viņa vecāku bērni, bērnībā valkāja eiropiešu stila "vācu drānas". Kāpjot tronī, viņš atgriezās pie tradīcijām un ģērbās "vectēvu garā", taču šis ģērbšanās stils bija spēkā tikai galmā, savukārt ārpus Kremļa sienām ierobežojumu nebija. Pēc cara pavēles Sūtņu palātā krieviski tulkoja jaunākās grāmatas par retoriku un fortifikāciju.
1646. gada 7. februārī ieviesa jaunu sāls nodokli, kas bija 125% no sāls tirgus vērtības (tam vajadzēja aizstāt iepriekšējo sāls nodokli kā arī pasta staciju un armijas uzturēšanas nodokļus). Rezultātā izcēlās 1648. gada Maskavas "Sāls dumpis".
1646. gadā notiek tautas skaitīšana. 1648. gadā zemniekiem un to pēcnācējiem aizliedza pamest savas dzīvesvietas, tā ieviešot dzimtbūšanu. 1649. gadā notiek tieslietu sistēmas reforma, nu vienota likumu krājuma ieviešana. 1651. gadā sāka darboties Reitaru palāta (Рейтарский приказ), funkcijas kā mūsdienu Kara ministrijai. 1657. gadā sāka darboties Skaitļu palāta (Счётных дел приказ), funkcijas kā mūsdienu Finanšu ministrijai. 1658. gadā sāka darboties Slepenā kanceleja (приказ Тайных дел), valdnieka kanceleja, kas kontrolēja valstiski svarīgākos jautājumus citu palātu darbā. 1663. gadā sāka darboties Maizes palāta (Хлебный приказ), funkcijas kā mūsdienu Lauksaimniecības ministrijai.
1656. gadā finanšu līdzekļu trūkuma dēļ sāka kalt vara rubļus, kas radīja hiperinflāciju un cenu haosu. 1 vara rublis bija pat 20 reizes mazvērtīgāks par sudraba rubli, kā rezultātā 1658. gadā notika "Vara dumpis". 1666. gadā “rūdas ziņi”, kņazi Miloradovi pēc Alekseja pavēles meklēja sudraba rūdu Mezenā, bet majors Mamkejevs vadīja rūdas meklēšanas ekspedīciju Holmogoras apriņķī. Vara lējējs Tumašovs Ņevanskā izveidoja pirmās metālapstrādes manufaktūras. 1667. gadā Okas grīvā sāka būvēt okeāna floti pēc jaunāko Rietumeiropas kuģu parauga.
1670.-1671. gados plaši izvērsās Stepana Razina dumpis.
Ārpolitika
1653. gada 1. oktobrī viņš pieņēma lēmumu atbalstīt Bohdana Hmeļnicka vadītos Dņepras kazaku separātistus, sākās Otrais Ziemeļu karš ar Polijas—Lietuvas ūniju, kas turpinājās līdz 1667. gadam.
Zaks Galifjanakis
Zaharijs Naits "Zaks" Galifjanakis (Zachary Knight "Zach" Galifianakis; dzimis ) ir amerikāņu komiķis, aktieris un pianists.
Aleksejs I Romanovs
Ārpolitika
1654. gada maijā cars personīgi uzņēmās karaspēka virspavēlnieka funkcijas, komandējot karagājienu uz Smoļensku, kuru ieņēma 23. septembrī. 1655. gada vasarā Krievijas armija ieņēma Viļņu, Kauņu un Grodņu. Te Krievija sadūrās ar Zviedrijas interesēm — karalis Kārlis X jau bija ieņēmis Poznaņu, Varšavu un Krakovu. 1656. gada jūlijā Aleksejs I iebruka Zviedru Vidzemē, ieņēma Tartu, Daugavpili, ilgstoši aplenca Rīgu taču, padzirdējis, ka tuvojas Zviedrijas armija, atkāpās uz Polocku. 24. oktobrī tika noslēgts pamiers, un 1661. gadā noslēgts Kardisas miera līgums ar Zviedriju, saskaņā ar kura noteikumiem Krievija atteicās no visām iekarotajām teritorijām Livonijā.
Pirmsvasas augi
Pirmsvasas augi jeb sūnaugi (la sensu lato) ir primitīvāko augu apakšvalsts (bieži tiek uzskatīts par nodalījumu). Salīdzinot ar citiem augiem, tā ir savrupa augu grupa. Sūnaugus pēta botānikas nozare brioloģija.
Zaks Galifjanakis
Kļuvis pazīstams ar Alana Gārnera lomu Toda Filipsa režisētajās filmās "Paģiras", "Paģiras 2" un "Paģiras 3". Vēl filmējies T. Filipsa komēdijā "Paspēt laikā" (Due Date), kā arī "Kampaņa: vēlēšanu cirks" (The Campaign) un ieskaņojis tēlus "Runcis zābakos". Karjeru televīzijā sācis 1996. gadā, neilgu laiku darbojies Saturday Night Live.
Aleksejs I Romanovs
Ārpolitika
Karā pret Polijas-Lietuvas ūniju veiksme nebija Krievijas pusē. 1660. gada jūnijā kņaza Hovanska komandēto karaspēku sagrāva pie Polonkas, savukārt septembrī pie Čudnovas sagrāva Šeremetjeva komandēto armiju. Aktīvā karadarbība pārcēlās uz Ukrainu. 1667. gada 13. janvārī Andrusovas ciemā tika noslēgts miera līgums — saskaņā ar to Krievija ieguva Smoļensku un Dņepras kreiso krastu.
Pirmsvasas augi
Raksturojums
Sūnaugiem raksturīga paaudžu maiņa. No sporas izveidojas dzimumpaaudze, tā saucamais gametofīts, uz kura attīstās reprodukcijas orgāni — gametangiji ar dzimumšūnām — gametām. Pēc apaugļošanās sievišķajā dzimumorgānā — arhegonijā izveidojas zigota, no kuras attīstās bezdzimumpaaudze — sporofīts. Sporofīta sporu vācelītē attīstās sporas. Sporofīts visu dzīves laiku aug uz gametofīta, izmantojot tā uzņemtās barības vielas. Dominējošā paaudze ir gametofīts. Gametofīts var būt nediferencējies laponis vai arī diferencējies stumbrā un lapās. Sakņu sūnaugiem nav. Tās aizstāj rizoīdi, ar kuriem augs nostiprinās substrātā, uzņem no tā ūdeni un barības vielas. Rizoīdi saista arī atsevišķus stumbrus velēnā, kas veicina atmosfēras putekļu un nokrišņu uzkrāšanos, kā arī to izmantošanu. Ūdeni sūnaugi uzņem galvenokārt ar lapām. Sfagni uzņem ūdeni un barības vielas tikai ar lapu un stumbra hialodermu, jo tiem rizoīdi ir tikai attīstības sākumā un ļoti ātri atmirst reizē ar stumbra apakšdaļu. Atšķirībā no citu augstāko sporaugu un ziedaugu lapām, kas attīstās uz sporofīta, sūnām lapas attīstās uz gametofīta. Tomēr lapu fizioloģiskā nozīme ir līdzīga — tās ir asimilācijas orgāni, kā arī aizsargorgāni stumbra augšanas punktam un reprodukcijas orgāniem. Bez tam, kā jau minēts, tās uzņem arī ūdeni ar ūdenī izšķīdušajām minerālvielām.
Aleksejs I Romanovs
Pilnais tituls
Pēc tagadējās austrumu Ukrainas un daļējas Lietuvas dižkunigaitijas iekarošanas, Krievijas cars Aleksejs I Romanovs sava tēva titulu "visas Krievzemes cars" nomainīja ar titulu "visas Lielās un Mazās un Baltās Krievijas cars, ... Lietuvas lielkņazs". Tomēr pēc sakāves pie Rīgas un miera līguma ar Zviedriju viņš atteicās no Livonijas lielkņaza titula. Viņa pilnais tituls tad bija šāds:
Pirmsvasas augi
Sistemātika
Pasaulē ir zināmas 22 000—27 000 sūnaugu sugu (ap 1000 ģinšu), kuras iedala 3 nodalījumos vai arī klasēs (reizēm četrās). Latvijā ir konstatētas 485 sugas, no tām 203 sugas ir aizsargājamas.
Aleksejs I Romanovs
Pilnais tituls
"No Dieva žēlastības mēs, dižais valdnieks visas Lielās un Mazās un Baltās Krievijas cars un lielkņazs Aleksejs Mihailovičs, Maskavas, Kijevas, Vladimiras, Novgorodas patvaldnieks, Kazaņas cars, Astrahaņas cars, Pleskavas kungs un Lietuvas, Smoļenskas, Tveras, Volīnijas, Podolijas, Jugras, Permas, Vjatkas, Bulgārijas u.c. valstu lielkņazs, Novagorodas lejaszemes, Čerņigovas, Rjazaņas, Polockas, Rostovas, Jaroslavļas, Belozerskas, Udoras, Obdoras, Kondijas, Vitebskas, Mstislavas lielkņazs, un visas Ziemeļu zemes pavēlnieks un Ivērijas zemes, Kartvelas un Gruzijas caru, un Kabardijas zemes, Čerkasu un Kalnu kņazu kungs un citu daudzu austrumu un rietumu un ziemeļu valstu un zemju tēvs un vectēvs, un mantinieks, un kungs un īpašnieks."
Pirmsvasas augi
Sistemātika
Apakšvalsts
2008. gada Turcijas Grand Prix
2008. gada Turcijas Grand Prix bija Formula 1 Grand Prix izcīņa, kas norisinājās Stambulas trasē. Tā bija piektā 2008. gada F-1 sezonas sacīkste. Sacīkstē uzvarēja Ferrari pilots Felipe Masa. Otrais finišēja McLaren pārstāvošais brits Luiss Hamiltons, kā trešais finišēja soms Kimi Reikenens (Ferrari).
Cēsu kauja (1578)
1578. gada Cēsu kauja notika Livonijas kara noslēguma posmā 1578. gada oktobrī. Apvienotais zviedru un poļu-lietuviešu karaspēks ar vietējo karavīru palīdzību sagrāva krievu armiju, kas bija aplenkusi Cēsu cietoksni. Krievi kaujā pazaudēja ap 7000 vīru un 24 lielgabalus. Cēsu kauja bija pavērsiens Livonijas kara gaitā, kas noveda pie Krievijas sakāves un pilnīgas atteikšanās uz pretenzijām uz bijušās Livonijas Konfederācijas teritoriju.
Kaujas priekšvēsture
Krievijas cars Ivans IV sakarā ar aizdomām par Magnusa nodevību, lika viņu apcietināt un padzīt viņa karaspēku. Pēc piecu dienu lielgabalu apšaudes krievi ieņēma pilsētu un nežēlīgi izrēķinājās ar pilsētniekiem, bet apmēram 300 pils aizstāvji, to skaitā sievietes un bērni, pilī uzspridzinājās. Karalis Magnuss vēlāk gan tika atbrīvots no apcietinājuma, bet drīz vien pārgāja krievu pretinieku pusē. 1577. gada decembrī apmēram 200 jātnieku un tikpat kājnieku Jāņa Bīriņa vadībā pēkšņā nakts uzbrukumā padzina krievu garnizonu no Cēsīm. Jānis Briesmīgais lika vojevodam Ivanam Mstislavskim un bajāram Morozovam atgūt Cēsis. Krievu karaspēks ilgstoši aplenca pilsētu, kuras aizstāvji cieta no bada. Beidzot lielgabalu apšaudes rezultātā cietokšņa sienā tika izsists liels caurums, tomēr krievi pārtrauca aplenkumu sakarā ar ziņām par poļu un livoniešu papildspēku tuvošanos Hodkeviča un Bīriņa vadībā. 1578. gada vasaras beigās krievi ieņēma karaļa Magnusa rezidenci Peltsamā (Põltsamaa, vācu: Oberpahlen) un cars pavēlēja steidzami ieņemt arī pēdējo viņam neuzticīgo cietoksni Cēsīs.
Kaujas norise
1578. gada 21. oktobrī pie krievu aplenktās Cēsu pils viņiem uzbruka apvienotais Polijas-Lietuvas un Zviedrijas karaspēks zviedru ģenerāļa Boses un lietuviešu karavadoņa Sapjehas vadībā. Krievi tikko paspēja pārkārtoties kaujai, tomēr veiksme nebija viņu pusē. Tatāru jātnieki nespēja noturēties pret sabiedrotajiem un glābās bēgot, krievu kājnieki atkāpās savos nocietinājumos. Naktī kauja pierima un kņazs Goļicins un citi vojevodas aizbēga no kaujas lauka uz krievu karaspēka galveno bāzi Tērbatu. No rīta kauja turpinājās un krievu karaspēks tika sakauts un zaudēja ap 7000 vīru. Krievu artilēristi, nevēloties padoties, pakārās uz saviem lielgabaliem.
Kaujas sekas
Kauja pielika punktu krievu kara panākumiem bijušās Livonijas teritorijā un Krievijas cars sāka meklēt iespējas sākt miera sarunas. Tomēr Polijas-Lietuvas karalis Stefans Batorijs nolēma karu turpināt līdz pilnīgai uzvarai.
Ļubļinas apriņķis
Ļubļinas apriņķis ir apriņķis Polijā, Ļubļinas vojevodistes centrālajā daļā. Robežojas ar Ļubļinas vojevodistes Lubartovas, Lenčnas, Svidņikas, Krasnistavas, Bilgorajas, Janovas, Krasņikas, Opoles un Pulavu apriņķiem, kā arī Ļubļinu.
Aleksandrs Popovs (peldētājs)
Aleksandrs Popovs (ru; dzimis Sverdlovskā, Krievijas PFSR, PSRS) ir bijušais krievu peldētājs, galvenokārt piedalījās brīvā stila sacensībās. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem sprinta brīvā stila peldētājiem. Viņam piederēja trīs pasaules rekordi: 100 m brīvajā stilā, 50 m brīvajā stilā (abi garajā baseinā) un 100 m brīvajā stilā īsajā baseinā.
Pašlaik ir SOK loceklis.
Imants Blūzmanis
Imants Blūzmanis (dzimis Jūrmalā) ir latviešu pianists.
Popovs
Popovs (ru — "popam piederošs" no ) ir krievu, bulgāru, maķedoniešu un serbu uzvārds. Piektais biežākais krievu uzvārds (aiz Smirnovs, Ivanovs, Kuzņecovs, Sokolovs). Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Imants Blūzmanis
Dzīvesgājums
Klavierspēli sācis apgūt sešu gadu vecumā. Mācījās Jūrmalas mūzikas vidusskolā, kur viņa pedagogi bija Irēne Štrause un profesors Jānis Maļeckis. Papildinājies meistarklasēs pie Jura Kalnciema, Igora Lazko, Ivari Iljas, Oļega Maizenberga, Dmitrija Baškirova, Sergeja Dorenska, Irinas Osipovas un Ņinas Kazimirovas. No 2006.- 2012. gadam studēja Minhenes Mūzikas augstskolā pie profesoriem Vadima Suhanova, ilggadējā A. B. Mikilandželi skolnieka profesora Franca Massingera un Prof. Gitti Pirner. Viņš ir daudzu starptautisko konkursu Francijā, Čehijā, Kiprā u.c. laureāts un uzstājies Latvijā (Dzintaru koncertzāle, Vāgnera zāle, Latviešu biedrības nams, LNO, Tamepere-Talo, Oratorium Marianum u.c.), Igaunijā, Somijā, Krievijā, Vācijā, Kiprā, Rumānijā, Čehijā, Holandē, Slovēnijā, Itālijā, Francijā, kā arī sadarbojies ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri un Rīgas kamermūziķiem.
2006. gadā saņēmis Kultūras ministrijas balvu par izciliem sasniegumiem Smetanas 27.starptautiskajā pianistu konkursā Pilzenē (Čehijā).
Cīrulīši (nozīmju atdalīšana)
Cīrulīši var būt:
Pauels
Pauels (en) var būt:
Powell
Powell var būt:
Mārtiņš Laksa
Mārtiņš Laksa (dzimis ) ir profesionāls Latvijas basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, Latvijas jaunatnes izlašu dalībnieks. Pašlaik (2017) pārstāv ACB klubu Obradoiro CAB. M. Laksas tēvs ir bijušais basketbolists, ilggadējs Latvijas izlases spēlētājs Jānis Laksa, arī māsa Kitija Laksa ir basketboliste.
Cēsu kauja
Cēsu kauja var būt:
Gelousy
Gelousy ir pagrīdes alternatīvā roka grupa no Rīgas, kura izveidojusies 1997. gadā.
Ogists Rodēns
Fransuā Ogists Renē Rodēns (, izrunā:, dzimis , miris ) bija franču tēlnieks, viens no impresionisma pamatlicējiem tēlniecībā. Viņš skulptūras galvenokārt veidoja no bronzas un marmora. Pēc dažu kritiķu domām, Ogists Rodēns ir dižākais skulptūru portretists vēsturē.
Gelousy
Biogrāfija
Gelousy spēlē grandžmūziku kopš 1997. gada. Tās dalībnieki ir spēlējuši tādās grupās kā Nejautā, Huskvarn, Exit, Linga (grupa), Old Soldiers, u.c. Rīgas "Rock Summer" laikā Jānis Vanags, satiekot Edgaru Ķauķi un Eduardu Ancānu, trijatā nolemj dibināt roka virzienā spēlējošu grupu un spēlēt kopā. Pēc neilga laika viņiem piebiedrojās Daneks Sietiņš (ex.Remains) ar Robertu Kuļenko un tiek uzsākts mēģinājums proces 3 dziesmām no kurām viena tiek atzīta par nederīgu bet pārējās divas ir "Ūdens un vīns" un "Voices". Pēc neilga laika šīs dziesmas tiek ierakstītas ierakstu studijā pie Jāņa Levita un palaistas Radio 2 topā, kur dziesma "Ūdens un vīns " noturas vairākas nedēļas pirmajā vietā. Pēc tam seko vairāki koncerti Rīgā klubā "Mad mix" kā arī festivālā "Survival Festival" Liepājā un citos festivālos. Festivālā Sinepes un Medus tiek saņemta "Medus" balva. No 2003 gada līdz 2005 gadam grupa nespēlē un neveic ierakstus grupas iekšējo nesaskaņu dēļ. 2005. gada vidū grupa nolemj ierakstīt albumu "Lost & found" kā singlu izlaižot sākumā dziesmu "In my hands", kas vairāk kā piecas nedēļas noturas pirmajā vietā Radio SWH Rock. Grupai izdoti divi albumi: "No name", kas ir apkopojums iepriekš ierakstītajām dziesmām un ir par brīvu lejuppielādējams viņu mājas lapā, kā arī 2007. gadā izdotais "Lost & Found".
Ogists Rodēns
Starp slavenākajām Rodēna skulptūrām ir "Bronzas laikmets" (L'Âge d'airain, 1877), "Domātājs" (Le Penseur, 1880), "Skūpsts" (Le Baiser, 1889), "Kalē pilsoņi" (Les Bourgeois de Calais, 1889).
No 1880. gada līdz pat savai nāvei 1917. gadā Rodēns strādāja pie sava monumentālā darba "Elles vārti" (La Porte de l'Enfer), kas attēloja Dantes Aligjēri poēmas "Dievišķā komēdija" pirmajā daļā Inferno aprakstīto elli. Rodēna darbs tā arī palika līdz galam nepabeigts. Vairākus tēlus no "Elles vārtiem" Rodēns izstrādāja arī kā atsevišķas skulptūras, kā piemēram "Domātājs".
Fjodors III Romanovs
Fjodors III Romanovs (ru; 1661.-1682.) Krievijas cars laikā no 1676. līdz 1682. gadam.
Pilns tituls
Kā Krievijas cars Fjodors Aleksejevičs svarīgākos valsts dokumentus parakstīja kā:
(Божiею Милостiю, мы Великiй Государь Царь и Великiй Князь Θеодоръ Алексђевичь, всея Великiя и Малыя и Бeлыя Росии Самодержецъ, Московскiй, Кiевскiй, Владимiрскiй, Новгородскiй, Царь Казанскiй, Царь Астраханскiй, Царь Сибирскiй, Государь Псковскiй и Великiй Князь Смоленскiй, Тверскiй, Югорскiй, Пермскiй, Вятцкiй, Болгарскiй и иныхъ, Государь и Великiй Князь Новагорода Низовскiя земли, Черниговскiй, Резанскiй, Ростовскiй, Ярославскiй, Бђлоозерскiй, Удорскiй, Обдорскiй, Кондинскiй и Всея Сђверныя страны повелитель и Государь Иверскiя земли, Карталинскихъ и Грузинскихъ царей, и Кабардинскiя земли, Черкаскихъ и Горскихъ князей и иныхъ многихъ государствъ и земeль, восточныхъ, и западныхъ, и сђверныхъ отчичь, и дедичъ наслђдникъ Государь и Облаадател.)
Biogrāfija
Dzimis 1661. gada 30. maijā (9. jūnijā pēc jaunā stila).
Ģimene:
Miris 1682. gada 27. aprīlī (7. maijā pēc jaunā stila), 20 gadu vecumā.
Iekšpolitika
Visiem galma ļaudīm, militārpersonām un valsts ierēdņiem tika pavēlēts turpmāk ģērbties “ārzemju” drānās (tiesa gan, ne vācu, bet poļu parauga). Tiem, kas vēlējās turpināt ģērbties pa vecam, cara ukazs liedza ierasties Kremlī (mājās un uz ielas katrs varēja ģērbties kā vēlas). Galminiekiem, militārpersonām un ierēdņiem tika ieteikts (nevis pavēlēts) skūt bārdas.
Nopietni tika veidota izglītības sistēma. Simeons Polockis un enciklopēdists Silvestrs Medvedjevs, dēvēti par “latīņiem” (t.i. “eiropofīliem”) izveidoja "Slāvu-grieķu-latīņu akadēmijas" (Славяно-греко-латинская академия (Заиконоспасское училище)) projektu. Tajā mācīties bija paredzēts visu kārtu un vecumu ļaudis; bija paredzēta gan laicīgā, gan garīgā izglītība: gramatika, piētika, retorika, dialektika, filozofija, teoloģija, svešvalodas (senslāvu, grieķu, latīņu, poļu).
Sāka reorganizēt armiju, modernizējot bruņojumu, ieviešot "ārzemju parauga pulkus" (полки иноземного строя).
Virdžīnijabīča
Virdžīnijabīča (en) ir pilsēta Virdžīnijas štatā, ASV. Ar 437,9 tūkstošiem iedzīvotāju (2010. gada ASV tautas skaitīšanas dati) šī ir štata lielākā un ASV 39. lielākā pilsēta. Virdžīnijabīča ir kūrortpilsēta ar jūdzēm garu pludmali, kā arī simtiem viesnīcu, moteļu un restorānu. Katru gadu šeit notiek austrumkrasta sērfinga čempionāts un Ziemeļamerikas pludmales volejbola čempionāts. 2004. gadā Virdžīnijabīča tika atzīta par ASV drošāko pilsētu.
Navļa
Navļa ir pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala austrumos, Navļas rajona administratīvais centrs. Tajā dzīvo 14,2 tūkstoši iedzīvotāju (vislielākais pilsētciemats Brjanskas apgabalā). Pilsētciemats atrodas Navļas upes labajā krastā, apmēram 50 km uz dienvidiem no Brjanskas.
Ciemats dibināts ap 1895. gadu kā stacija Brjanskas—Ļgovas dzelzceļā; tās nosaukums ir no upes. 1904. gadā tika izbūvēta līnija Navļa—Hutor-Mihailovskija, un kopš tā laika Navļa kļuva nozīmīgs dzelzceļa mezgls. Šodien Navļas uzņēmumu vairākums ir saistīts ar dzelzceļu; arī ir kokapstrādes, pārtikas un citi uzņēmumi.
Otrā pasaules kara gados Navļas rajons kļuva par svarīgu partizānu centru.
Zolingene
Zolingene - pilsēta Vācijas rietumos, Ziemeļreinas-Vestfālenes zemē.
Bihava (Polija)
Bihava (pl) ir pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz dienvidiem no Ļubļinas.
Sesils Pauels
Sesils Frenks Pauels (en, dzimis, miris ) - britu fiziķis. 1950. gada Nobela prēmijas fizikā laureāts par fotogrāfiskās kodolprocesu pētīšanas metodes attīstību un par atklājumiem mezonu pētījumos.
Studējis Kembridžas Universitātē. 1947. gadā, strādādams Bristoles Universitātē, kopā ar itāli Džuzepi Okjalīni un brazīlieti Sezāru Latesu atklāja pionu.
1955. gadā Pauels bija viens no Einšteina-Rasela manifesta parakstītājiem.
Pauels miris pastaigas laikā kalnos Lombardijā.
Kalugas apgabals
Kalugas apgabals (ru) ir viens no Krievijas apgabaliem. Tas robežojas ar Brjanskas apgabalu rietumos, Smoļenskas apgabalu ziemeļos, Maskavas apgabalu austrumos, Tulas un Orlas apgabaliem dienvidos.
Terespole
Terespole (pl) ir pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz austrumiem no Bjalas Podlaskas pie Rietumu Bugas. Upes pretējā krastā atrodas Baltkrievijas pilsēta Bresta.
Pilsēta ir robežkontroles punkts līnijā Berlīne—Varšava—Minska—Maskava.
Ap pilsētu saglabājušies nocietinājumi, kas kādreiz ietilpa Brestas cietokšņa sistēmā.
Gugolplekss
Gugolplekss (en) ir skaitlis, kas vienāds ar 10 pakāpē gugols (t.i, 1 ar gugolu nuļļu).
1010 100 vai 1010 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000.
Šo skaitli izdomāja matemātiķa Edvarda Kāznera krustdēls un nosauca par gugolpleksu. Skaitlis ir tik liels, ka tam nav praktiska lietojuma. Visumā nav tik daudz vietas, lai to pierakstītu pat tad, ja katrs cipars būtu mazāks nekā atoms.
Edvards Kāzners
Edvards Kāzners (Edward Kasner, dzimis 1878. gada 2. aprīlī Ņujorkā, miris 1955. gada 7. janvārī turpat) bija ebreju izcelsmes amerikāņu matemātiķis, kurš izgudroja skaitli gugols, vēlāk viņa krustdēls izgudroja gugolpleksu.
Pols Rads
Pols Stīvens Rads (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, komiķis, scenārists un producents.
Rads studēja teātra mākslu Kanzasas Universitātē un Amerikas Teātra akadēmijā. Viņa ekrāna debija bija 1992. gadā NBC seriālā Sisters. Piedalījies filmās Halloween: The Curse of Michael Myers (1995), "Bezpalīdzīgās" (1995), "Romeo un Džuljeta" (1996), "Manu jūtu objekts" (1998), "Sidra nama likumi" (1999), "Karstā amerikāņu vasara" (2001), "Televīzijas dvēsele" (2004), "Nevainīgs 40 gadu vecumā" (2005), "Pēkšņi stāvoklī" (2007), "Aizmirst Sāru Maršalu" (2008), "Paraugdžeki" (2008), "Es mīlu tevi, vecīt" (2009), "Vakariņas idiotiem" (2010), "Mūsu stulbais brālis" (2011), "Mīlestība pieaugušajiem" (2012), "Privilēģijas būt vienam" (2012), "Televīzijas dvēsele 2" (2013), The Fundamentals of Caring (2016), Mute (2018) un Ideal Home (2018). Kopš 2015. gada atveido Skota Lenga/Skudrcilvēka lomu Marvel Cinematic Universe filmās "Skudrcilvēks" (2015), "Kapteinis Amerika: Pilsoņu karš" (2016), "Skudrcilvēks un Lapsene" (2018) un "Atriebēji: Noslēgums" (2019).
Papildu dalībai filmās Pols Rads regulāri piedalās dažādos seriālos, tostarp atveidojot Maika Hanigana (Fēbes Bafejas vīra) lomu komēdijseriāla "Draugi", kā arī piedalījies skeču šovā Tim and Eric Awesome Show, Great Job!, seriālā "Parki un atpūtas zonas" (Parks and Recreation) un vadījis Saturday Night Live. Rads ieguva savu zvaigzni Holivudas Slavas alejā.
Zanzibāra
Zanzibāra ir arhipelāgs Tanzānijā, kā arī tā galvaspilsēta. Tas sastāv no divām lielām salām — Ungudžas (kuru bieži sauc par Zanzibāru) un Pembas, kā arī daudzām sīkām saliņām, kuras kopā veido autonomu Tanzānijas provinci. 2012. gadā tajā dzīvoja ap 1,3 miljoni cilvēku, kopējā platība — 2461 km². Galvaspilsēta — Zanzibāra — atrodas Ungudžas salā. Pilsētas senākā daļa, pazīstama kā Akmens pilsēta, ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Salu ekonomika balstās uz garšvielu audzēšanu un tūrismu. Iespējams, ka salas savu nosaukumu ieguvušas no persiešu valodas – زنگبار, zangbâr ([zæŋbɒːɾ]) (melns krasts vai melno krasts), kas arābiski pārveidojies par zanjibār ([zandʒibaːr]).
Vēsture
Pirmie pastāvīgie iedzīvotāji uz Zanzibāras salām pārcēlās no Āfrikas kontinenta ap mūsu ēras 1000. gadu. Izveidojās divas etniskas pamatiedzīvotāju grupas — hadimu un tumbatu, kas dzīvoja mazos ciematos un neizveidoja valstis. 10. gadsimtā salas atklāja persiešu jūrasbraucēji. Vēlīnajā 11. un agrīnajā 12. gadsimtā salas aizvien biežāk apmeklēja tirgotāju kuģi no Persijas līča reģiona. Viņiem apmetoties uz patstāvīgu dzīvi salās un asimilējoties, sāka veidoties mantojamas monarhijas. Hadimu valdnieka tituls bija Mwenyi Mkuu vai Jumbe, tumbatu valdnieka tituls bija Sheha. Vairums arhipelāga afrikāņu iedzīvotāju vēl tagad sevi sauc par šīrāziem par godu antīkajai persiešu kņazistei, no kuras nāca vairums iebraucēju. Pamazām salās pieauga arābu ietekme, un tās kļuva par vergu sagrābšanas ekspedīciju bāzi un to tirdzniecības vietu.
Pirmais eiropietis — portugāļu kuģotājs Vasko da Gama salas apmeklēja 1499. gadā. Jau 1503. gadā Portugāle pārņēma kontroli pār salām un 1505. gada augustā tās kļuva par Portugāles impērijas sastāvdaļu. Tomēr Portugāle ilgstoši necentās nostiprināt savu varu ar garnizona izvietošanu, aprobežojoties ar tirdzniecību un atstājot visu varu vietējo sultānu rokās. Tikai 1635. gadā pēc Mombasas sultāna agresīvas akcijas Pembā tika uzcelts forts.
Šajā laikā Zanzibāras kontrolē bija arī ievērojama Āfrikas krasta teritorija – saukta par Zandžu. Tajā iekļāvās gan Mombasa, gan Daresalama. Zanzibāras tirgotāju tirdzniecības ceļi stiepās līdz pat Kongo upei. 1878. gadā briti ar draudiem piespieda Zanzibāru beigt vergu tirdzniecību. 1886. gada novembrī vācu–angļu robežas komisija noteica, ka Zandža ir 19 kilometrus plata krasta josla, kas stiepjas no Delgadu raga Mozambikā līdz Kipini Kenijā. Šai teritorijā iekļāvās arī dažas pilsētas un salas tagadējās Somālijas teritorijā. Taču jau laikposmā no 1887. līdz 1892. gadam gandrīz visa Zandžas teritorija tika zaudēta Rietumu koloniālajām lielvalstīm — Lielbritānijai, Vācijai un Itālijai.
Britu impērijas kontrole pār Zanzibāru tika formalizēta ar 1890. gada Helgolandes—Zanzibāras līgumu, kurā Vācija cita starpā apņēmās neiejaukties britu interesēs Zanzibārā, pretī saņemot Helgolandes salu pie Vācijas krastiem un teritorijas Āfrikā. Zanzibāra kļuva par Britu impērijas protektorātu. No 1890. līdz 1913. gadam briti šeit iecēla vezīrus, bet no 1913. līdz 1963. britu t.s. rezidentus, kas kontrolēja protektorāta dzīvi. Pēc sultāna Hamada bin Tuvaini nāves 1896. gada 25. augustā, varu sagrāba Vācijas atbalstītais sultāna brālēns Halids bin Bargašs, lai arī britu favorīts bija cits sultāna brālēns Hamuds bin Mohammeds. 27. augustā, pēc tam kad Halids atteicās nodot varu likumīgajam mantiniekam, britu Karaliskā flote atklāja uguni uz sultāna pili. 38 minūtes vēlāk dumpinieki padevās (t.i., tika notriekts viņu karogs, kuru tie nebija iedomājušies paši noņemt) un Halids aizbēga uz Vācijas konsulātu. Šo apšaudi vēlāk nodēvēja par īsāko karu pasaules vēsturē.
1963. gada 10. decembrī Zanzibāra kļuva par neatkarīgu konstitucionālu monarhiju. Šī situācija gan neturpinājās ilgi, jo jau 1964. gada 12. janvārī sociālistu vadītas pamatiedzīvotāju sacelšanās rezultātā sultāns tika padzīts un gāzta britu atbalstīto arābu vara. Liecinieki ziņoja, ka sacelšanās laikā nogalināti apmēram 5000 arābi. 1964. gada 26. aprīlī, Tanganjikai apvienojoties ar Zanzibāru, izveidojās jauna valsts — Tanzānija, kurā abas daļas saglabāja ievērojamu autonomiju.
Kamčatkas apgabals
Kamčatkas apgabals bija viens no Krievijas Federācijas apgabaliem. Apgabala ziemeļdaļā atradās Korjaku autonomais apvidus, no visām pārējām pusēm aptver Klusais okeāns. 2007. gadā tas apvienots ar Korjaku autonomo apvidu, izveidojot Kamčatkas novadu.
Zanzibāra
Vēsture
Pēdējās desmitgadēs Zanzibārā saglabājas saspīlējums starp valdošo afro—šīrāzu partiju un opozicionāro arābu partiju, kas izpaužas opozicionāru vajāšanās no vienas puses un retos terora aktos no otras. Tomēr salas kopumā tiek uzskatītas par pietiekami drošām un tūristu apmeklējumi ir svarīga to budžetu daļa.
Lokota
Lokota ir pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala dienvidaustrumos, Brasovas rajona administratīvais centrs. Tajā dzīvo 12 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsētciemats atrodas netālu no Nerusas upes, apmēram 90 km uz dienvidiem no Brjanskas.
Lokota pirmoreiz minēta 17. gadsimta 1. pusē, un līdz 20. gadsimta sākumam tā bija viensēta. Tās īpašnieki bija bagātie muižnieki Apraksini, kas ap 1797. uzcēla šeit lielu pili ar parku. No 1871. gada, Lokotas īpašnieki bija lielkņazi Romanovi, kas dibināja Lokotā zirgu audzētavu (darbojas mūsdienās).
1897. gadā pie Lokotas tika dibināta stacija Brasova (Brjanskas—Ļgovas dzelzceļā). Kopš 1931. gada Lokota ir Brasovas rajona centrs, kopš 1938. tas ir pilsētciemats.
Otrā pasaules kara gados, vācu okupācijas laikā, Lokota bija pasludināta par Lokotas republikas galvaspilsētu.
Braunšveiga
Braunšveiga ir pilsēta Vācijas vidienē, Lejassaksijas zemē, tās otra lielākā pilsēta. Izvietojusies ziemeļos no Harca kalniem Okeras upes krastā. Rūpniecības pilsēta, nozīmīgs zinātnes un pētniecības centrs.
Vēsture
Viduslaiku Vācijas nozīmīgs tirdzniecības centrs, Hanzas savienības pilsēta. Braunšveigas-Līneburgas hercogistes (Herzogtum Braunschweig-Lüneburg, 1235–1269), vēlāk Braunšveigas-Volfenbīteles firstistes (Fürstentum Braunschweig-Wolfenbüttel, 1269–1807) un Braunšveigas hercogistes (Herzogtum Braunschweig, 1814–1918) galvaspilsēta. Līdz 1946. gadam Braunšveigas zemes centrs.
Autoceļš P49
P49 autoceļš Kārsava—Ludza—Ezernieki ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno Kārsavu ar autoceļu A12 Ludzā un tālāk ar Ezerniekiem. Autoceļš ir 75,7 km garš un no Kārsavas līdz Pildai tas klāts ar asfaltbetona segumu, bet no Pildas līdz Ezerniekiem — ar grants segumu. Ceļš šķērso Ludzas un Krāslavas novadus.
Kemnica
Kemnica jeb Hemnica (de; ) ir pilsēta Vācijas austrumos, Saksijas zemē, uz ziemeļiem no Rūdu kalniem.
Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz pieminēta 1143. gadā. Ap 1170. gadu Frīdrihs I Barbarosa piešķīra Kemnicai pilsētas tiesības. 1307. gadā tā nokļuva Meisenes markgrāfistes pakļautībā. Viduslaikos — tekstilrūpniecības un tirdzniecības centrs. 19. gadsimtā attīstījās kā rūpniecības centrs, dažkārt saukta par "Saksijas Mančestru". Pirms kara Kemnica bija koncerna Auto Union mītnes vieta. Smagi cietusi uzlidojumos Otrā pasaules kara laikā. 1949. gadā Auto Union vadība no Kemnicas pārcēlās uz Ingolštati, tā izveidojot pašreizējo kompānijas Audi galveno mītni. VDR laikā, no 1953. līdz 1990. gadam, pilsētas nosaukums bija Karlmarksštate (Karl-Marx-Stadt). Pilsētas apkārtnē notika urāna ieguve.
Saimniecība
Pie pilsētas atrodas Volkswagen autodzinēju rūpnīca.
Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētā atrodas Kemnicas Tehniskā universitāte (Technische Universität Chemnitz). Pilsētā atrodas Guncenhauzera modernās mākslas muzejs (Museum Gunzenhauser).
Cilvēki
Kemnica dzimuši Latvijas arhitekts Oto Dīce (Otto Dietze, 1833—1890), futbolists Franks Rosts (Frank Rost, 1973), gleznotājs Kārlis Šmits-Rotlufs (Karl Schmidt-Rottluff, 1884—1976).
16. gadsimtā Kemnicā dzīvoja mineraloģijas pamatlicējs Georgijs Agrikola (Georgius Agricola, 1494—1555). No 1902. līdz 1918. gadam par Kemnicas avīzes Volksstimme redaktoru strādāja Gustavs Noske (Gustav Noske, 1868—1946). Pilsētas skolā mācījusies daiļslidotāja Katarina Vita (Katarina Witt, 1965). Šeit savu futbolista karjeru sācis Mihaels Ballaks (Michael Ballack, 1976).
Végétal
Végétal ir trešais franču dziedātājas un dziesmu autores Emīlijas Simonas studijas albums. Visas albumā esošās dziesmas ir saistībā ar augiem un arī mūzikā tiek izmantotas dažādas augu skaņas. Albums satur arī vairāk roka elementus nekā pirmie divi albumi.
Japānas izdevuma papildu dziesmas
<li>"Papillon" - 3:25 <li>"Ferraille" - 2:44 </ol>
Ričards Mūns
Dr. Ričards Džons Mūns (en) ir britu diplomāts, kopš 2007. gada — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes Ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Latvijā, amatā nomainot Ianu Bondu, kurš Latvijā strādāja kopš 2005. gada aprīļa.
Ričards Mūns ir ieguvis doktora grādu ekonomikā, disertācija — par atlantiskajām attiecībām, tirdzniecības liberalizāciju un enerģētikas krīzi 1970. gadu sākumā.
Ričards Mūns strādā Apvienotās Karalistes Ārlietu ministrijas dienestā kopš 1983. gada, kopš tā laika ieņēmis dažādus amatus Ārlietu ministrijā, Džakartā, Romā, Ņujorkā, Parīzē.
Vēstnieks dzīvi interesējas par ekonomikas attīstību, Latvijas un visa reģiona attīstības izredzēm.
Hobijs — skriešana. Ričards Mūns ir pieredzējis maratonu dalībnieks un ir piedalījies gan Ņujorkas, gan Rīgas maratonos.
Pirahi
Pirahi (Pirahã) ir indiāņu ciltis, kas dzīvo Amazones pieteku — Maisi un Marmelusas — krastā, Brazīlijā. Pirahi skaits ir aptuveni 300, un viņu kultūra ir uz izmiršanas robežas.
Pirahi ir pazīstami ar to, ka māk skaitīt tikai līdz 2, bet pārējo apzīmē ar "daudz".
Marks Gazols
Marks Gazols i Saezs (ca; dzimis Barselonā) ir katalāņu tautības Spānijas basketbolists, spēlē centra pozīcijā, Spānijas basketbola izlases dalībnieks. Pēdējā komanda, ko pārstāvējis Nacionālajā basketbola asociācijā (NBA) ir Losandželosas "Lakers", bet iepriekš spēlējis Memfisas "Grizzlies" un Toronto "Raptors". "Raptors" sastāvā kļuva par 2019. gada NBA čempionu. Šobrīd (2021) pārstāv Spānijas LEB Oro līgas (pēc spēka otrās) klubu Bàsquet Girona. Kopā ar Spānijas izlasi kļuvis par Pasaules un Eiropas čempionu, izcīnījis divas olimpisko spēļu sudraba medaļas.
Marka brālis Pau Gazols arī ir bijis izcils basketbolists, pārstāvējis vairākas NBA komandas. Viņš ir NBA čempions, Eiropas čempions un olimpisko spēļu medaļnieks.
Eiropa
M. Gazols ir spēlējis NCAA čempionātā, pārstāvot Lozannas koledžu Memfisā, Tenesī štatā. Pēc augstskolas pabeigšanas viņš atgriezās dzimtenē, lai spēlētu ACB čempionātā. Sākotnēji viņš spēlēja FC Barcelona, taču pēdējās divas sezonas Eiropā aizvadīja CB Girona sastāvā. M. Gazols tika atzīts par 2007.—2008. gada sezonas ACB līgas vērtīgāko spēlētāju.
NBA
2007. gada NBA draftā viņu izvēlējās Losandželosas "Lakers" ar kopējo 48. numuru, taču M. Gazols pēc drafta turpināja spēlēt Spānijā. viņš tika nosūtīts uz Memfisas "Grizzlies", maiņā pret Marka brāli Pau Gazolu (pirmais šāds brāļu maiņas darījums NBA vēsturē). M. Gazols parakstīja līgumu ar "Grizzlies" klubu.
Savā pirmajā sezonā NBA viņš pierādīja sevi kā labu centra spēlētāju, uzreiz nostiprinoties komandas starta pieciniekā. 2011. gada decembrī M. Gazols noslēdza četru gadu līgumu ar "Grizzlies" par 48 miljoniem dolāru. Spēlētājs turpināja progresēt un šajā sezonā pirmo reizi piedalījās All-Star spēlē. 2013. gadā atzīts par NBA sezonas labāko spēlētāju aizsardzībā. 2014.—2015. gada sezonā "Grizzlies" ar M. Gazolu sastāvā otro reizi sasniedza Rietumu konferences finālsēriju, kur piekāpās nākamajiem čempioniem Goldensteitas "Warriors". Individuālās statistikas ziņā produktīvāko spēli aizvadīja 2015. gada 1. decembrī, kad guva 38 punktus un 13 atlēkušās bumbas uzvarā pār Ņūorleānas "Pelicans".
2019. gada 7. februārī M. Gazols tika aizmainīts uz Toronto "Raptors" pret Jonu Valančūnu, C. J. Mailzu, Delonu Raitu un nākotnes otrās kārtas drafta izvēli. "Raptors" ar M. Gazolu sastāvā kļuva par 2020. gada NBA čempioniem, finālsērijā pārspējot Goldensteitas "Warriors" sešās spēlēs. M. Gazols un P. Gazols kļuva par pirmajiem brāļiem NBA vēsturē, kas kļuvuši par līgas čempioniem (vecākais brālis kopā ar "Lakers" uzvarēja 2009. un 2010. gada čempionātā).
2020. gada 24. novembrī M. Gazols kā brīvas aģents noslēdza līgumu ar viņu draftējušo aktuālo čempionu komandu Losandželosas "Lakers". 2021. gada septembrī M. Gazols tika aizmainīts uz Memfisas "Grizzlies", ļaujot "Lakers" atbrīvot vietu zem "algu griestiem", savukārt "Grizzlies" spēlētāju atbrīvoja no līguma dažas dienas vēlāk.
Atgriešanās Spānijā
2021. gada novembrī M. Gazols parakstīja līgumu ar Spānijas LEB Oro līgas (pēc spēka otrās) klubu Bàsquet Girona, kur spēlē kopā ar latviešu basketbolistu Kasparu Vecvagaru. Žironas klubu Katalonijā M. Gazols pāarstāvēja arī pirms savas NBA karjeras sākuma.
Spānijas izlase
Kopā ar Spānijas izlasi ir izcīnījis sudraba medaļu divās olimpiskajās spēlēs, uzvarējis 2006. gada Pasaules čempionātā. Eiropas čempionātos ir svinējis uzvaras 2009. gadā Polijā un 2011. gadā Lietuvā, taču savās mājās Spānijā ieguva sudraba medalu 2007. gada Eiropas čempionātā.
Cīrulīši (filma)
"Cīrulīši" ir 1980. gada Latvijas PSR televīzijas spēlfilma, sociālā drāma. Filmas režisors ir Oļģerts Dunkers. Filma uzņemta pēc Harija Gulbja lugas "Cīrulīši" motīviem Rīgas Kinostudijā.
Lomās
'''Epizodēs: Antonija Jansone, Ramons Kepe, Olga Krūmiņa, Aivars Leimanis, Maiga Mainiece, Georgs Juris Pučka, Jānis Samauskis, Irina Tomsone, Gunta Virkava, Edgars Zveja
Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojums
Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma pierādījums
Šis nosacījums ir pareizs, tāpēc ka spēkā ir elektriskā lādiņa nezūdamības likums. Lai par to pārliecinātos, no ceturtā Maksvela vienādojuma izsaka lādiņa blīvuma atvasinājumu pēc laika. Ievietojot šo atvasinājumu strāvas nepārtrauktības vienādojumā, iegūstam pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojumu.
Nobīdes strāvas blīvums
Lielums ir nobīdes strāvas blīvums un tādā gadījumā pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojumu var uzrakstīt šādi: un šis vienādojums nozīmē ka pilnās strāvas līnijām vienmēr ir jābūt noslēgtām.
Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma interpretācija
Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma interpretācija ir šāda: līdzstrāva var plūst tikai noslēgtās elektriskās ķēdēs; tātad. Bet, ja elektromagnētiskais process ir atkarīgs no laika, strāvas blīvuma \vec{j} \ līnijas var arī nebūt noslēgtas. Piemēram, maiņstrāvas ķēdē, kurā ir kondensators, un elektromagnētisko viļņu raidītāja antenas kontūrā arī pastāv lādiņnesēju plūsma. Tomēr šajos gadījumos lādiņnesēju plūsmas līniju noslēdzošais posms vienmēr ir nobīdes strāvas blīvuma līnijas.
Baltā kustība
Baltā kustība (ru, tāpat tiek izmantoti nosaukumi Baltā gvarde (ru), Baltā lieta (ru), Baltā ideja (ru)) bija kustība Krievijas pilsoņu karā, kura gan politiski, gan militāri apvienoja pret boļševikiem noskaņotus cilvēkus laikā no 1917. līdz 1923. gadam, kā arī vēlākajā emigrācijā.
Šajā kustībā iekļāvās visdažādāko politisko uzskatu cilvēki, kuri pirms Februāra un vēlākās Oktobra revolūcijas nereti bija pat naidīgi noskaņoti savā starpā. Tāpat šai kustībai nebija vienotu ideoloģisku nostādņu. Šie un citi faktori noveda pie tā, ka kustība nekad nebija vienota ne mērķos, ne arī darbībā. Militārajā jomā lielu nozīmi Baltās kustības karaspēkā spēlēja bijušie Krievijas Impērijas armijas virsnieki. Pēc Oktobra revolūcijas lielākajai daļa no viņiem draudēja represijas, kā arī daudzi tika padzīti pēc tam, kad notika karaspēku vienību vēlēšanas, kurās karavīri ievēlēja savus komandierus. Šīs kustības atbalstītāju un dalībnieku vidū bija arī vairāki tūkstoši latviešu virsnieku un karavīru, piemēram, Rūdolfs Bangerskis, Kārlis Goppers, kuri baltgvardu armijā ieņēma augstus amatus.
Krievijas pilsoņu kara laikā Baltās kustības karaspēka vienībām, kuras karoja pret boļševikiem dažādās frontēs, izdevās gūt ievērojamus panākumus, iegūstot kontroli pār lielām teritorijām bijušās impērijas perifērijā, tomēr Krievzemes vēsturiskā pamatdaļa un divas galvaspilsētas — Petrograda un Maskava — netika ieņemtas. Cerība uz rietumvalstu palīdzību neattaisnojās, jo tās pēc Pirmā pasaules kara nebija gatavas tieši iesaistīties karadarbībā. Boļševikiem pēc ilgām un smagām cīņām izdevās sakaut baltgvardu armijas dažādās frontēs citu pēc citas, līdz beigās boļševiki guva uzvaru visā Krievijas pilsoņu karā. Baltās kustības pārstāvji bija spiesti doties emigrācijā, kur izveidoja nozīmīgu krievu diasporu, kurā attīstījās sava kultūras un politiskā dzīve.
Džordžs Lūkass
Džordžs Valtons Lūkass (en; dzimis Modesto, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu filmu režisors, kinoproducents, scenāriju autors. Viņš vislabāk pazīstams kā filmu sēriju "Zvaigžņu kari" un "Indiana Džonss" tēlu izveidotājs. Lūkass ir viens no ASV finansiāli visveiksmīgākajiem filmu producentiem.